RO    RO RO 
RO    RO  COMISIA EUROPEAN Ă 
Bruxelles, 10.11.2010 
COM(2010) 629 final 
  
CARTE VERDE 
Politica de dezvoltare a UE în sprijinul cre șterii favorabile incluziunii și al dezvolt ării 
durabile 
 
Sporirea impactului politicii de dezvoltare a UE 
RO 2   RO CUPRINS 
1. Introducere ................................................................................................................. .. 3 
2. O politic ă de dezvoltare cu impact puternic................................................................. 6 
2.1. Punerea în practic ă a unei cooper ări cu „impact puternic”.......................................... 6 
2.2. Cre ștere pentru dezvoltarea uman ă.............................................................................. 7 
2.3. Promovarea guvernan ței............................................................................................... 8 
2.4. Securitate și fragilitate.................................................................................................. 9 
2.5. Transpunerea în realitate a coordon ării ajutoarelor ................................................... 10 
2.6. Coeren ța politicilor în favoarea dezvolt ării................................................................ 11 
2.7. Îmbun ătățirea impactului sprijinului bugetar............................................................. 11 
3. Politica de dezvoltare drept catalizator al cre șterii durabile și favorabile incluziunii 12 
3.1. Parteneriate pentru cre șterea favorabil ă incluziunii................................................... 13 
3.2. Promovarea integr ării regionale; conti nuarea punerii comer țului în slujba dezvolt ării
............................................................................................................................... ..... 15 
4. Dezvoltarea durabil ă: un nou motor........................................................................... 16 
4.1. Schimb ări climatice, biodiversitate și dezvoltare....................................................... 17 
4.2. Energie și dezvoltare.................................................................................................. 18 
5. Agricultur ă și securitate alimentar ă........................................................................... 21 
6. Concluzie................................................................................................................... . 23 
RO 3   RO 1. I NTRODUCERE  
În anul 2000, țările dezvoltate și cele în curs de dezvoltare  au adoptat Obiectivele de 
dezvoltare ale mileniului ( ODM): 8 obiective principale și țintele aferente acestora, menite s ă 
reducă sărăcia până în anul 2015. Liderii mondiali au recunoscut recent, cu ocazia Reuniunii 
plenare la nivel înalt a Adun ării generale a ONU care a avut loc la 20-22 septembrie 2010, c ă 
progresele realizate sunt inegale atât  la nivelul îndeplinirii ODM, cât și al țărilor, dar c ă s-au 
înregistrat multe rezultate pozitive, care au permis ca milioane de persoane s ă iasă din sărăcie. 
Cu toate c ă numeroase regiuni din lume au înregistrat o cre ștere economic ă susținută în 
deceniul trecut, mai sunt multe de f ăcut, iar numeroase țări în curs de dezvoltare risc ă să 
întâmpine dificult ăți în depășirea impactului negativ al crizei economice și financiare 
mondiale. Aproximativ 1,5 miliarde de oameni tr ăiesc încă în condi ții de sărăcie extrem ă 
(jumătate dintre ace știa în Africa Subsaharian ă) și o șesime din popula ția globului sufer ă de 
malnutriție. În multe dintre țările cele mai pu țin dezvoltate, capacitatea de redresare în urma 
actualei crize economice a fost sc ăzută, PIB-ul acestora sc ăzând, în general, în 2009. S-au 
înregistrat foarte pu ține progrese în realizarea ODM-urilor legate de reducerea mortalit ății 
materne și infantile, iar calitatea educa ției și perspectivele în ceea ce prive ște accesul la 
condiții igienico-san itare corespunz ătoare constituie motive de îngr ijorare. În pl us, progresele 
înregistrate sunt foarte inegale de la o regiune la alta, iar în anumite cazuri, chiar și în țări cu o 
creștere economic ă susținută, beneficiile cre șterii nu au fost sim țite de popula ție în general.   
În ceea ce prive ște Uniunea European ă (UE) și statele membre ale aceste ia, în ultimul deceniu 
și, în special, de la adoptarea Cons ensului european pr ivind dezvoltarea1 în 2005, UE a dublat 
valoarea asisten ței oficiale pentru dezvoltare (AOD) pe care o acord ă, și-a îmbun ătățit 
rezultatele în materie de acordare a ajutoarelor, iar statele membre s-au mobilizat în jurul unor 
politici comune. Eficacitatea ajutoarelor2 s-a îmbun ătățit, parteneriatele, acordurile de 
cooperare și instrumentele financiare s-au modernizat și au fost create mecanisme de 
îmbunătățire a coeren ței politicilor în favoarea dezvolt ării (CPD)3. Recunoscând c ă 
responsabilitatea definirii propr iilor strategii de dezvoltare  revine în primul rând țărilor 
partenere și subliniind, în acela și timp, rolul esen țial al bunei guvernan țe, UE a evoluat tot 
mai mult de la o rela ție de tip donator/beneficiar la un parteneriat4, care implic ă adoptarea 
unor abord ări contractuale, bazate pe un dialog privind politicile, și care coreleaz ă rezultatele 
cu programe sau instrumente specifice de cooperare. 
În 2010, UE a adoptat o pozi ție ambițioasă în sprijinul ODM, inclusiv reafirmând obiectivului 
colectiv de alocare a 0,7% din VNB pentru AOD pân ă în anul 2015. UE r ămâne cel mai 
important donator din lume. UE a contribu it în mod real la ameliorarea situa ției în teren a 
milioane de persoane din toat ă lumea. UE recunoa ște că sunt necesare eforturi suplimentare, 
însă este mândr ă, în acela și timp, de aceste realiz ări; pentru Uniune, asisten ța pentru 
dezvoltare este în continuare o ch estiune de solidaritate, angajament și interes reciproc. Într-
adevăr, Tratatul de la Lisabona a plasat politica de dezvoltare în cent rul obiectivelor UE, la 
                                                 
1 http://ec.europa.eu/development/icenter/repository/european_consensus_2005_en.pdf   
2 http://ec.europa.eu/development/how/aid_effectiveness_en.cfm   
3 http://ec.europa.eu/development/policies/policy_coherence_en.cfm   
4 În ultimii ani, UE a instituit numeroase acorduri de parteneriat care reglementeaz ă relațiile acesteia cu 
țările în curs de dezvoltare și emergente, precum Parteneriatul stra tegic Africa-UE, Acordul revizuit de 
la Cotonou cu statele ACP, parteneriatele  strategice ale UE cu economiile emergente și în tranzi ție sau 
Strategia privind Asia Central ă  
RO 4   RO articolul 208 precizându-se: „Obiectivul princi pal al politicii Uniuni i în acest domeniu îl 
reprezintă reducerea și, în cele din urm ă, eradicarea s ărăciei. Uniunea ține seama de 
obiectivele cooper ării pentru dezvoltare la punerea în aplicare a politicilor care pot afecta 
țările în curs de dezvoltare.” 
Asistența pentru dezvoltare va pres upune în continuare un angajament financiar pe termen 
lung. Prin urmare, este de osebit de important s ă se demonstreze relevan ța acesteia pentru 
cetățenii UE, din mai multe motive, printre care se num ără l u a r e a  d e  m ăsuri în ceea ce 
privește reducerea s ărăciei și alte provoc ări globale. Domeniul schimb ărilor climatice este 
strâns legat de dezvoltare, deoarece m ărește necesitatea unei asisten țe pentru dezvoltare și 
presupune punerea unui accent mai mare pe alte aspecte majore, precum accesul la energie, securitatea energetic ă, deficitul de ap ă și securitatea alimentar ă. Asistența pentru dezvoltare 
trebuie să urmărească soluționarea problemelor de guvernare slab ă sau proast ă, care ofer ă un 
teren propice pentru tero rism, piraterie, trafic și criminalitate; o mai bun ă gestionare a 
fluxurilor de migra ție prin facilitarea migra ției legale în func
ție de nevoile pie țelor de munc ă, 
combaterea migra ției ilegale și punerea migra ției în slujba dezvolt ării; promovarea cre șterii 
economice în țările în curs de dezvoltare și promovarea integr ării acestora în economia 
mondială. În acest cadru, educarea și sensibilizarea publicului larg fa ță de aspectele legate de 
dezvoltare au o importan ță strategică în obținerea sprijinului cet ățenilor europeni în privin ța 
cooperării pentru dezvoltare. 
Prin urmare, evaluarea progreselor înregistrate în ceea ce prive ște realizarea ODM arat ă clar 
că trebuie să se depun ă mai multe eforturi la nivel mondial pentru a sprijini m ăsurile adoptate 
de țări în acest sens, în ceea ce prive ște nu doar nivelurile AOD, ci și un alt aspect, cel pu țin la 
fel de important, și anume modul în care sunt acordate și utilizate ajutoarele. Trebuie s ă se 
aibă în vedere în special faptul c ă acordarea de ajutoare în  sine nu va fi niciodat ă suficient ă 
pentru a scoate milioane de persoane din s ărăcie. Dincolo de protejarea și îmbunătățirea 
serviciilor esen țiale, asisten ța pentru dezvoltare nu poate fi  eficace decât prin combaterea 
cauzelor subiacente ale înregistr ării unor progrese insuficiente în privin ța ODM. Ajutoarele 
nu sunt un panaceu, reprezentând doar unul dintre  tipurile de fluxuri financiare destinate 
țărilor în curs de dezvoltare. Ajutoarele trebuie s ă trateze cauzele s ărăciei, mai degrab ă decât 
simptomele acesteia, și să fie, în principal, un catalizator al capacit ății țărilor în curs de 
dezvoltare de a genera cre ștere favorabil ă incluziunii, care s ă permită cetățenilor să contribuie 
la creșterea economic ă și să beneficieze de ea, precum și să își mobilizeze resursele 
economice, naturale și umane în sprijinul strategiilor de reducere a s ărăciei. Astfel, este tot 
mai evident c ă ODM nu vor fi îndeplinite decât prin realizarea unei cre șteri tot mai favorabile 
incluziunii. O cre ștere cu 1% a venitului na țional brut al țărilor în curs de dezvoltare poate fi 
mult mai eficace decât o cre ștere a ajutoarelor alocate acestor țări. Aceasta poate îmbun ătăți în 
mod semnificativ capacitatea țărilor respective de a reduce s ărăcia și poate avea un efect 
multiplicator prin crearea de locuri de munc ă și prin protec ția socială oferită. 
Îndeplinirea ODM pân ă în 2015 trebuie, prin urmare, s ă rămână prioritatea absolut ă a 
Europei, iar Consensul european privind dezvol tarea prevede principiil e fundamentale pentru 
realizarea de progrese în acest sens5. Combaterea s ărăciei la nivel mondial se num ără printre 
valorile, obiectivele și interesele fundamentale ale Europei. De asemenea, exist ă dovezi clare 
că urmărirea acestui obiectiv la nivelul UE poate oferi o valoare ad ăugată ridicată, în special 
prin garantarea unei influen țe și prezențe coerente la nivel mondial, prin l ărgirea sferei de 
                                                 
5 În special abord ări globale ale reducerii s ărăciei, aproprierea politicilor și alinierea la țările partenere, 
coordonare și coerența politicilor. 
RO 5   RO acțiune și creșterea greut ății politice a ac țiunilor UE, precum și printr-o diviziune a muncii 
care să determine cre șterea eficacit ății ajutoarelor atât în UE, cât și în țările partenere. 
Având în vedere provoc ările actuale, cartea verde are drep t obiectiv lansarea unei dezbateri 
privind modul în care UE poate sprijini  cel mai bine eforturile depuse de țările în curs de 
dezvoltare în vederea acceler ării îndeplinirii ODM și modul în care UE poate încerca s ă 
exploateze noi oportunit ăți de reducere a s ărăciei. Cartea verde formuleaz ă întrebări legate de 
patru obiective principale care trebuie urm ărite de UE împreun ă cu statele sale membre: 
• modul în care se poate garanta punerea în aplicare a unei politici de dezvoltare a UE 
cu un impact puternic , astfel încât fiecare euro cheltuit s ă asigure o valoare ad ăugată 
maximă, un raport cost-beneficii optim, o influen ță cât mai mare și o moștenire cât mai 
valoroasă din punct de vedere al oportunit ăților create pentru genera țiile următoare; 
• modul în care se poate facilita o cre ștere mai puternic ă și mai favorabil ă incluziunii în 
țările în curs de dezvoltare , ca mijloc de reducere a s ărăciei și de oferire a șansei unui trai 
decent și a unei perspective pentru viitor pentru to ți cetățenii; 
• modul în care se poate promova dezvoltarea durabil ă ca motor al progresului și 
• modul în care se pot ob ține rezultate durabile în domeniul agriculturii și al securit ății 
alimentare.  
Prezenta carte verde va fi publicat ă pe site-ul internet al Comisiei Europene 
(http://ec.europa.eu/ yourvoice/). Consultarea va avea loc între 15 noiembrie și 17 ianuarie 
2011 și va fi deschis ă tuturor p ărților interesate. Persoa nele fizice, organiza țiile și țările 
interesate sunt invitate s ă trimită contribuții, sub form ă de răspunsuri la întreb ările prezentate 
în document și/sau comentarii generale cu privire la aspectele abordate. În special, vor fi 
apreciate în mod deosebit contribu țiile provenite de la partenerii UE din țările în curs de 
dezvoltare. 
Contribuțiile primite vor fi publicate, eventual sub form ă de rezumat, cu excep ția cazului în 
care autorul se opune public ării datelor sale cu caract er personal, pe motiv c ă aceasta ar d ăuna 
intereselor sale legitime. În acest caz, contribu ția poate fi publicat ă sub acoperirea 
anonimatului. În caz contrar, contribu ția nu va fi publicat ă și, în principiu, con ținutul acesteia 
nu va fi luat în considerare. În plus, de la lansarea în iunie 2008 a Registrului reprezentan ților 
grupurilor de interese (lobbyi ști), ca parte a Ini țiativei europene privind transparen ța, 
organizațiile sunt invitate s ă utilizeze acest regist ru pentru a furniza Comisiei Europene și 
publicului larg informa ții cu privire la obiectivele, finan țarea și structurile acestora. Comisia 
consideră drept contribu ții individuale observa țiile primite din partea organiza țiilor care nu 
s-au înregistrat. 
Contribuțiile trebuie trimise la DEV-GREE NPAPER-EUDEVPOL@ec.europa.eu. Solicit ările 
de informa ții legate de aceast ă consultare pot fi trimise la aceea și adresă de e-mail sau la 
următoarea adres ă poștală: Commission européenne, DG Développement, unité A/1, bureau 
SC-15 03/70, 1049 Bruxelles, Belgia. 
Rezultatul acestei consult ări se va reflecta în  propunerile Comisiei privind modernizarea 
politicii europene de dezvoltare, care  vor fi prezentate în a doua jum ătate a anului 2011, și va 
fi avut în vedere și la elaborarea altor ini țiative strategice din domenii conexe.  
RO 6   RO 2. O  POLITIC Ă DE DEZVOLTARE CU IMPACT PUTERNIC  
Impactul cooper ării depinde de un num ăr mare de factori care definesc cadrul mai larg al 
politicii de dezvoltare a UE, printre care se num ără contextul economic global, politicile 
proprii ale țărilor partenere, coeren ța politicilor dona torilor (în domeniul comer țului, 
agriculturii, migra ției, politicilor umanitare, atenu ării schimb ărilor climatice etc.) și dialogul 
privind politicile care preced ă deciziile referitoare la programarea ajutoarelor. În anumite țări, 
dimensiunea extern ă a politicilor UE are un impact mai mare asupra dezvolt ării decât 
ajutoarele.  
Cu toate acestea, necesit ățile de finan țare pentru îndeplinirea ODM dep ășesc în mod 
considerabil fondurile publice disponibile în prezent, la nivel na țional în țările în curs de 
dezvoltare sau la nivel interna țional prin intermediul cooper ării pentru dezvoltare și al 
cooperării emergente sud-sud. În plus, în actualul context economic și financiar, necesitatea 
unei consolid ări fiscale va exercita  o presiune în cre ștere asupra bugetelor pe  care donatorii le 
pot destina ajutoarelor. Trebuie av ute în vedere în mod serios solu ții inovatoare. Acestea 
includ op țiunile luate în considerar e în cadrul dezbaterii privind sursele inovatoare de 
finanțare6 „cu un poten țial semnificativ de generare de venituri”7, precum și eforturile de 
îmbunătățire a impactului fluxur ilor AOD existente. 
Este clar faptul c ă ajutoarele europene trebuie s ă aducă o valoare ad ăugată puternică și o 
rentabilitate real ă a investi țiilor și să se concentreze pe domeniile în care se poate eviden ția 
clar valoarea ad ăugată. Cu alte cuvinte, UE trebuie s ă demonstreze c ă programele sale de 
ajutor, indiferent de forma lor și de sectoarele pe care le vizeaz ă, vor furniza cel mai mare 
impact pe termen lung și vor fi utilizate drept instrument-cheie pentru îndeplinirea ODM și a 
altor obiective. În primul rând, trebuie vizate patru cerin țe fundamentale și care stau la baza 
acțiunii: dezvoltarea uman ă și securitatea drept condi ții prealabile ale dezvolt ării oricărei țări, 
creșterea și incluziunea social ă pentru orice angajament de lung ă durată. Toate aceste 
elemente constituie condi ții necesare și complementare, pentru îndeplinirea c ărora trebuie s ă 
facem eforturi coerente. 
2.1. Punerea în practic ă a unei cooper ări cu „impact puternic” 
Este important ca obiectivele expuse anterior s ă se reflecte în toate etapele ciclului de 
programare și cheltuieli, investindu-se astfel în proiecte  în care un euro che ltuit, din ajutoarele 
pentru dezvoltare, din finan țarea pentru ac țiunea climatic ă sau din alte bugete alocate 
ajutoarelor, s ă aibă efect de pârghie și să creeze cre ștere în țara partener ă. UE și statele sale 
membre ar putea avea în vedere stabilirea unei serii de condi ții care trebuie îndeplinite de 
programele/proiectele/ac țiunile de sprijin, în termeni de: 
(i) valoare ad ăugată,  
(ii) caracter indispensabil al coordon ării UE înainte de apro barea granturilor/program ării, de 
exemplu, prin intermediul unui document european de strategie de țară,  
                                                 
6 COM(2010) 549 și COM(2010) 700.  
7 Concluziile Consiliului privind Obiectivele de dezvoltare ale mileniului în vederea reuniunii plenare la 
nivel înalt a Organiza ției Națiunilor Unite de la New York și după aceasta - Sprijinul acordat pentru 
realizarea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului pân ă în 2015, 11080/10, 14 iunie 2010. 
RO 7   RO (iii) punere în eviden ță a faptului c ă programele/granturile/m ăsurile de sprijin bugetar propuse 
vor avea un efect de pârghie, pe de o parte, asupra realiz ării de reforme și a elabor ării de 
politici solide și, pe de alt ă parte, asupra altor surse de finan țare (inclusiv prin implicarea 
sectorului privat sau mobilizarea resurselor fiscale interne). 
În plus, monitorizarea, evaluarea și comunicarea rezultatelor ob ținute datorit ă ajutoarelor sunt 
tot mai importante în contextul procesului actual de consolidare fiscal ă, deoarece bugetele 
destinate ajutoarelor risc ă să facă obiectul unei presiuni tot mai mari. Printr-o mai mare 
responsabilitate și vizibilitate a contribu ției sale, UE demonstreaz ă, de asemenea, partenerilor 
săi că și-a îndeplinit angajamentele interna ționale. Prin urmare, trebuie s ă fim în m ăsură să 
demonstrăm în mod conving ător realizările obținute prin cooperarea UE pentru dezvoltare. 
Aceasta va presupune intensificar ea eforturilor de consolidare a sistemelor de monitorizare și 
evaluare, precum și a cerințelor de raportare, atât în UE, cât și în țările partenere. 
1. Cum ar putea UE și statele sale membre s ă elaboreze o serie de recomand ări privind 
programarea și cheltuielile, stabi lind o serie de condi ții care trebuie îndeplinite 
(valoare ad ăugată, coordonare, impact) de toate programele/proiectele/ac țiunile de 
sprijin? 
2. Care sunt bunele practi ci actuale la nivelul UE și al statelor membre care pot servi 
drept baz ă de pornire? 
3. În ce mod ar putea diversele fluxuri de  ajutoare (provenite din surse publice și 
private sau din bugetele consacrate ac țiunii externe în cadrul diferitelor politici) s ă 
fie combinate, urm ărite și evaluate în mod adecvat pentru a li se maximiza impactul, 
responsabilitatea și vizibilitatea?  
2.2. Cre ștere pentru dezvoltarea uman ă  
Fără o populație instruit ă, sănătoasă și care beneficiaz ă de securitatea alimentar ă, nicio țară nu 
se poate dezvolta sau ie și din sărăcie. Pentru a fi în m ăsură să producă beneficii durabile în 
materie de dezvoltare, cre șterea economic ă trebuie s ă fie favorabil ă incluziunii sociale, ceea 
ce implic ă existența unor politici coerente și echilibrate. Reducerea inegalit ăților prin 
generarea de venituri, inclusiv  crearea de locuri de munc ă productive și decente, promovarea 
egalității de șanse între femei și bărbați, protecția socială, accesul universal la o educa ție și o 
formare de calitate, un sistem de înv ățământ superior flexibil, în m ăsură să formeze resursele 
umane necesare, precum și serviciile medicale ad ecvate sunt factori esen țiali care contribuie 
la reducerea s ărăciei, îndeplinirea ODM, coeziunea social ă, respectarea drepturilor omului și 
menținerea păcii.  
Acestea trebuie s ă rămână și vor rămâne priorit ățile eforturilor depuse de UE și statele 
membre în domeniul dezvolt ării în țările cu nevoile cele mai stringente în acest domeniu. 
Pe baza experien ței sale aprofundate de  sprijinire a dezvolt ării umane și sociale și depășind 
cadrul domeniilor clasice de activitate, UE este în prezent în m ăsură să revizuiasc ă modul în 
care se poate concentra mai bine pe competen țe, inovare, creativitate și spirit antreprenorial, 
în cadrul unei abord ări globale a polit icilor sociale, și modul în care poate sprijini politicile 
active privind pia ța muncii, a unor programe de ac țiune privind crearea unor condi ții decente 
de lucru și a dezvolt ării unor sisteme na ționale de protec ție socială eficace. 
RO 8   RO 4. Cum pot UE și statele sale membre s ă garanteze c ă ajutoarele în domeniul educa ției 
și al sănătății devin mai specifice și își sporesc impactul și eficacitatea în termeni de 
dezvoltare uman ă și creștere?  
5. Cum ar trebui UE s ă sprijine dezvoltarea competen țelor în țările partenere ținând 
cont de caracteristicile și nevoile pie țelor locale de munc ă, inclusiv în sectorul 
informal? Cum ar putea contribui abordarea global ă a UE în materie de migra ție în 
această privință? 
2.3. Promovarea guvernan ței  
Experiența a demonstrat c ă, fără o bună guvernan ță, programele de ajutor nu vor avea decât 
un efect limitat și va fi întotdeauna extrem de dificil s ă se garanteze o cooperare cu impact 
puternic. Guvernan ța democratic ă, respectarea drepturilor omului, combaterea corup ției, statul 
de drept și consolidarea institu țională și a statului sunt elemente in tegrante ale strategiilor de 
cooperare ale UE .  
O bună guvernan ță presupune o bun ă gestionare financiar ă a fondurilor și mecanisme eficace 
de prevenire, control și sancționare/compensare menite s ă combată corupția și frauda. 
Promovarea transparen ței, responsabilit ății și participării la procesul de luare a deciziilor sunt, 
de asemenea, esen țiale în aceast ă privință, în special prin rolul Parlamentului, independen ța 
sistemului judiciar și existența unor institu ții de audit. De asemenea, trebuie pus accentul pe 
consolidarea capacit ății de reglementare a guvernelor în vederea cre ării unui mediu favorabil 
întreprinderilor, care ar permite utilizarea judicioas ă a resurselor na ționale și ar atrage 
investiții naționale și străine, în paralel cu mecanisme de garantare a faptului c ă beneficiile 
creșterii vor fi resim țite de toate p ăturile sociale. În aceast ă privință, experien ța UE în materie 
de tranziție s-ar putea dovedi pre țioasă. Organiza țiile societ ății civile reprezint ă, de asemenea, 
parteneri vitali. În cadrul dialogului s ău politic cu autorit ățile naționale, UE promoveaz ă 
standarde minime pentru crea rea unui mediu propice organiza țiilor societ ății civile și 
încurajeaz ă instaurarea unui veritab il dialog între actorii statali și cei nestatali.  
Dialogul între parteneri și accentul pus pe oferirea unor stimulente pentru reforme axate pe 
rezultate constituie principiile fundamentale ale actualei abord ări a UE. Pentru aceasta, trebuie 
integrați indicatori ai progreselor înregist rate atât în revizuirea periodic ă a alocațiilor de 
ajutor, cât și în programele specifice sau în sprijinul bugetar specific. UE a evoluat deja spre o 
programare contractual ă și bazată pe cerere a ajutoarelor, de exemplu sub forma ini țiativei 
privind guvernan ța8 cu statele din Africa, zona Caraibilor și Pacific (ACP), a contractului 
ODM9 și a clauzelor privind guvernan ța din acordurile de parteneriat ale UE cu țările ACP și 
țările din Asia, America Latin ă și cu țările care fac obiectul polit icii europene de vecin ătate. 
Dimensiunea regional ă a promov ării guvernan ței este important ă pentru a garanta o mai bun ă 
acceptare și o mai mare legitimitate a reformelor. 
Cu toate acestea, politica de dezvoltare a UE trebuie s ă se concentreze în continuare în mod 
prioritar pe utilizarea ajutoarelor drep t catalizator pentru  realizarea de îmbun ătățiri la nivelul 
guvernanței ca parte integrant ă a parteneriatelor de d ezvoltare, iar în unele țări partenere mai 
sunt multe de f ăcut în acest domeniu. Prin urmare, se pun o serie de întreb ări referitoare la cel 
                                                 
8 A se vedea în special documentul de lucru al serviciilor Comisiei „Sus ținerea guvernan ței democratice 
prin intermediul ini țiativei privind guvernan ța: o analiz ă și calea de urmat” - SEC(2009) 58, 
19.11.2009. 
9 http://ec.europa.eu/development/how/aid/mdg-contract_en.cfm   
RO 9   RO mai bun mod de utilizare a ajutoarelor ca instrument de promovare a guvernan ței. De 
exemplu, în timp ce aloc ările multianuale ex-ante  pe țări conferă o anumit ă previzibilitate 
finanțărilor țărilor în curs de dezvoltare, se poate avea în vedere trecerea la noi abord ări care 
să ofere stimulente pentru reforme și pentru mobilizarea resurselor interne. 
6. Cum î și poate adapta UE abordarea, instrumentele și indicatorii pentru a încuraja 
realizarea de reforme în materie de guvernan ță în țările/regiunile în curs de 
dezvoltare? 
7. În ce mod și în ce m ăsură ar trebui UE s ă integreze mai multe stimulente pentru 
reformă în procesul s ău de alocare a aj utoarelor, atât pentru programele na ționale, 
cât și pentru cele tematice? 
8. Cum ar trebui UE s ă promoveze crearea unor cadre de referin ță solide pentru 
evaluarea și monitorizarea rezultatelor înregistrate de țările beneficiare în domeniul 
dezvoltării? 
2.4. Securitate și fragilitate 
Fără pace și securitate, f ără un stat de drept, o legisla ție adecvat ă și previzibil ă sau finan țe 
publice solide, ajutoarele nu vor putea oferi cet ățenilor perspective pe  termen lung. Aceste 
principii sunt enun țate în Strategia european ă de securitate și în Consensul european privind 
dezvoltarea. Mai mult, stabilirea unei leg ături strânse între politi ca de dezvoltare a UE și 
acțiunea extern ă a UE în sens larg este vital ă pentru garantarea eficacit ății ajutoarelor, pe baza 
unei abord ări bine coordonate și eficace din punct de vedere al  costurilor, la nivelul UE și al 
statelor membre ale acesteia. Aces t lucru este valabil, în special,  în statele fragile, în situa țiile 
post-conflict și în țările în care o combina ție de factori ofer ă un teren propice pentru apari ția 
sau accentuarea violen ței sociale ori a extremismului violent. 
Configura ția instituțională instituită în UE prin Tratatul de la Lisabona permite adoptarea unei 
abordări europene mai cuprinz ătoare și mai bine coordonate pentru a trata cauzele subiacente 
ale conflictelor și pentru a sprijini eforturile țărilor partenere de cl ădire a unor state pa șnice, 
democratice, legitime și favorabile incluziunii.  
Recurgând, în special, la Serviciul European de Ac țiune Extern ă (SEAE) nou creat, în 
colaborare cu serviciile relevante ale Comisi ei, UE ar putea opta pentru definirea unor 
strategii politice coerente și cuprinzătoare, care s ă coreleze mecanismele de avertizare rapid ă 
și diploma ția preventiv ă cu măsurile de r ăspuns în situa ții de criz ă pe termen scurt 
(gestionarea crizelor umanitare, diplomatice, civile și militare) și cu instrumente și politici pe 
termen mai lung (privind coopera rea pentru dezvoltare, comer țul, mediul și adaptarea la 
schimbările climatice pentru a reduce vulnerabilitatea în fa ța dezastrelor na turale, migra ția 
etc.). Aceste strategii ar putea include și o component ă specifică de dezvoltare pentru a aborda 
aspecte privind guvernan ța, consolidarea statului și alte reforme legate de dezvoltare necesare 
pentru men ținerea păcii și a stabilit ății și pentru promovarea drepturilor omului. 
În acest context, coeren ța și articularea adecvat ă cu activit ățile din domeniul umanitar sunt 
fundamentale pentru reducerea vulnerabilit ății țărilor expuse la crize,  pentru consolidarea 
rezilienței acestora și a tranziției eficace de la r ăspunsul de urgen ță la redresare.  
RO 10   RO 9. Cum ar trebui s ă abordeze UE leg ătura dintre securitate și dezvoltare, în special în 
țările fragile și expuse la conflict, și să pună mai mult accentul pe guvernan ța 
democratic ă, drepturile omului, statul de drept, justi ție și reforma sectorului 
securității în faza de programare a interven țiilor sale în domeniul dezvolt ării?  
10. Cum ar putea UE s ă stabileasc ă, în faza de programare a interven țiilor în domeniul 
securității, o mai bun ă coordonare între acestea și acțiunile de dezvoltare? 
11. Cum poate UE aborda mai bine prov ocarea pe care o reprezint ă crearea unei 
legături între ajutorul de urgen ță, reabilitare și dezvoltare în situa țiile de tranzi ție și 
de redresare?  
2.5. Transpunerea în realitate a coordon ării ajutoarelor 
Coordonarea eficace a programel or de ajutoare reprezint ă o obligație legală pentru Uniune și 
statele membre ale acesteia. Ar ticolul 210 din Tratatul de la  Lisabona prevede: „Pentru a 
favoriza complementaritatea și eficacitatea ac țiunilor lor, Uniunea și statele membre î și 
coordoneaz ă politicile în domeniul cooper ării pentru dezvoltare și se pun de acord cu privire 
la programele de asisten ță, inclusiv în cadrul organiza țiilor interna ționale și al conferin țelor 
internaționale.” Importan ța coordon ării ajutoarelor cu al ți donatori a fost prev ăzută în 
Consensul european privind dezvoltarea, Codul de conduit ă10 și cadrul opera țional11 bazat pe 
agenda interna țională privind eficacitatea ajutorului (Declara ția de la Paris și Agenda de 
acțiune de la Accra)12.  
Cu toate acestea, pân ă în prezent, o coordonare cu adev ărat eficace a ajutoarelor în faza de 
programare a constituit o excep ție mai degrab ă decât o regul ă. 
Coordonarea trebuie s ă devină mult mai sistematic ă și eficace, astfel cum a recunoscut 
Consiliul13, care a invitat Comisia s ă prezinte „ Consiliului, pân ă în 2011, o propunere de 
sincronizare progresiv ă a ciclurilor de programare ale UE și naționale la nivelul de țări-
partenere și pe baza strategiilor de dezvoltare ale țărilor-partenere, cu luarea în considerare 
a ciclurilor de programare ale acestora ”. Comisia inten ționează să propună un astfel de 
mecanism în 2011.  
12. Care sunt formele și structurile cele mai adecvate, juridice și practice, care pot face 
ca eficacitatea ajutoarelor și documentele europene de strategie de țară să devină 
realitate? Care este cel mai eficace mod în care se poate conferi un efect practic 
Tratatului de la Lisabona și concluziilor Consiliului din 14 iunie în aceast ă privință? 
                                                 
10 Concluziile Consiliului privind „Codul de conduit ă al UE privind complementaritatea și diviziunea 
muncii în politica de dezvoltare”, doc. 9090/07, 15.5.2007. 
11 Codul de conduit ă al UE privind complementaritatea și diviziunea muncii și Cadrul opera țional privind 
eficacitatea ajutorului. 
12 http://www.oecd.org/dataoecd/58/16/41202012.pdf   
13 Concluziile Consiliului privind obiectivele de dezvoltare ale mileniului, 14 iunie 2010. 
RO 11   RO 2.6. Coeren ța politicilor în favoarea dezvolt ării 
Coerența politicilor în favoarea dezvolt ării reprezint ă o obligație legală în temeiul Tratatului 
de la Lisabona14. Politicile în domenii precum comer țul, pescuitul, agricultura, migra ția, clima 
sau energia, printre altele, pot avea un impact enorm asupra capacit ății țărilor celor mai s ărace 
de a reduce s ărăcia și de a înregistra cre ștere. 
În documentul s ău „Un plan de ac țiune al UE în dou ăsprezece puncte în sprijinul Obiectivelor 
de dezvoltare ale mileniului ”, publicat la 21 aprilie 201015, Comisia a subliniat c ă „UE 
sprijină ODM și prin faptul c ă asigură sprijinul acordat obiectivelor de dezvoltare de alte 
politici în afar ă de cea privind ajutoarele. În ultimii cinci ani, UE a instituit mecanisme ex 
ante și ex post  în acest scop, inclusiv evalu ări de impact care analizeaz ă impactul extern al 
propunerilor de politici. Programul  de lucru privind CPD stabile ște obiective concrete și 
indicatori ai progreselor înregistrate pentru punerea în aplicare a angajamentelor UE privind 
CPD într-o gam ă largă de politici cu impact asupra urm ătoarelor cinci provoc ări globale: 
comerțul și finanțele, schimb ările climatice, securitatea alimentar ă, migrația și securitatea.” 
Programul de lucru este utilizat ca un instru ment pentru ghidarea pr ocesului de luare a 
deciziilor la nivelul UE, implicând în special Comisia, Consiliul și Parlamentul cu privire la 
gama larg ă de decizii care afecteaz ă țările în curs de dezvoltare, în afar ă de asisten ța pentru 
dezvoltare.  
Pentru a înregistra prog rese suplimentare, o solu ție ar putea fi utilizarea mai proactiv ă și cât 
mai devreme posibil în procesul  de elaborare a noilor ini țiative a Programului de lucru privind 
CPD. Astfel, este necesar ă continuarea desf ășurării de activit ăți și consultări privind modul în 
care acest angajament poate de veni un program concret de ac țiune. În special, o provocare 
esențială o reprezint ă în continuare dezvoltarea suplimentar ă a abordărilor actuale pentru a se 
evalua impactul concret al politicilor UE asupra obi ectivelor de dezvoltare. 
13. Ce m ăsuri practice și de politic ă ar putea fi adoptate în UE pentru îmbun ătățirea 
coerenței politicilor în favoarea dezvolt ării? Care este modul cel mai eficace în care 
ar putea fi evaluate pr ogresele înregistrate și impactul? 
2.7. Îmbun ătățirea impactului sprijinului bugetar 
Sprijinul bugetar este o modalitate de punere în  aplicare a ajutoarelor de dezvoltare care 
constă în acordarea de ajutor  financiar trezoreriilor țărilor beneficiare. În ultimii ani, sprijinul 
bugetar (general sau sectorial) a devenit impo rtant la nivelul UE pe ntru sprijinirea unor 
politici solide în domeniul economic și al finan țelor publice, precum și a programelor de 
reforme ale țărilor partenere. Comisia s-a angajat s ă garanteze utilizarea selectiv ă și cu o 
eficacitate, eficien ță și impact maxime a sprijinului bugetar.  
Având în vedere importan ța garantării unei analize cuprinz ătoare a utiliz ării acestui 
instrument esen țial, la 19 octombrie 2010, s-a adoptat o carte verde privind „Viitorul 
sprijinului bugetar al UE acordat țărilor terțe”16. Aceasta vizeaz ă o consultare public ă largă, 
care să reuneasc ă opinii și dovezi provenite de la p ărțile interesate privi nd modul în care se 
                                                 
14 Articolul 208 din Tratatul privind func ționarea UE. „(…) Uniunea ține seama de obiectivele cooper ării 
pentru dezvoltare la punerea în aplicare a politicilor care pot afecta țările în curs de dezvoltare.” 
15 http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexU riServ.do?uri=COM:2010:0159:FIN:RO:PDF  
16 COM(2010) 586 final.  
http://ec.europa.eu/development/how/consultation/index.cfm?action=viewcons&id=5221 
RO 12   RO poate ține seama de experien ța dobândit ă pentru a se îmbun ătăți, în viitor, utilizarea 
sprijinului bugetar atât la nivelul Uniunii, cât și al statelor membre.  
3. P OLITICA DE DEZVOLTARE DREPT CATALIZATOR AL CRE șTERII DURABILE șI 
FAVORABILE INCLUZIUNII  
Obiectivul subiacent al ajutorului este de a ac ționa drept catalizator, stimulând cre șterea 
țărilor partenere și, în special, contribuind la crearea unui mediu propice cre șterii durabile și 
favorabile incluziunii, și permițând ieșirea acestor țări din sărăcie. Creșterea economic ă, în 
cazul în care este favorabil ă incluziunii sociale, are un impact mult mai mare în termeni de 
reducere a s ărăciei decât cre șterile progresive ale AOD.  
Crearea unui mediu propice cre șterii este influen țată de mai mul ți factori, printre care 
stabilitatea politic ă și macroeconomic ă, buna guvernan ță, securitatea, resp ectarea drepturilor 
omului, un cadru de reglementare și antreprenorial favorabil, în m ăsură să genereze locuri de 
muncă productive și decente, o popula ție sănătoasă, creativă și cu un nivel ridicat de educa ție, 
utilizarea durabil ă a resurselor naturale limitate, infrastructura economic ă, punerea în aplicare 
a standardelor fundamentale de munc ă și participarea eficace și benefic ă la comer țul 
internațional.  
UE depune deja eforturi în toate aceste dom enii în cadrul parteneria telor în vigoare cu țările în 
curs de dezvoltare.  Cu toate acestea, este necesar s ă se analizeze modul în care se poate 
îmbunătăți în continuare impactul acesteia asupra cre șterii, nu ca obiectiv în sine, ci ca mijloc 
de eradicare a s ărăciei.  
În mod evident, capacitatea țărilor în curs de dezvoltare de  a pune în aplicare politici de 
încurajare a bunei guvernan țe și a creșterii difer ă în mare m ăsură. Cooperarea orientat ă către 
creștere va fi mai adecvat ă pentru țările care opteaz ă pentru politici privind factorii care 
favorizeaz ă creșterea și care prev ăd o creștere favorabil ă incluziunii sociale, în timp ce țările 
care au cel mai mult nevoie de ajut or sau cele aflate într-un ciclu conflictual sau într-o situa ție 
fragilă trebuie s ă recurgă în continuare la instrumentele de dezvoltare mai tradi ționale. 
Diferențierea dintre țări și regiuni ar putea duce,  astfel, la dezvo ltarea unor noi abord ări pentru 
o mai bun ă cooperare cu țările dornice s ă se angajeze în noi forme de parteneriate, 
continuându-se, în acela și timp, acordarea de sp rijin pentru consol idarea statului, buna 
guvernanță și strategiile axate pe reducerea s ărăciei, după caz. Prin urmare, este important s ă 
existe o combina ție de politici specifice fiec ărei țări, care să recunoasc ă provocările naționale 
specifice, permi țând totodat ă lucrul în parteneriat, respectând principiul aproprierii politicilor 
de către țările beneficiare, punând accentul pe rezultate și garantând responsabilitatea 
reciprocă. 
În plus, ac țiunea UE trebuie s ă fie mai bine coordonat ă și să se concentreze pe domenii în care 
poate contribui cu o valoare ad ăugată reală. Tratatul de la Lisabona și noul cadrul institu țional 
pentru politica extern ă și de securitate comun ă a UE, precum și noile competen țe legate de 
domenii care prezint ă interes pentru dezvoltare17, constituie oportunit ăți pentru o politic ă de 
dezvoltare strategic ă mai specific ă în cadrul mai larg al unei ac țiuni externe mai eficace.  
În vederea promov ării politicii de dezvoltare drept catalizator al cre șterii favorabile 
incluziunii, urm ătoarele elemente sunt deosebit de relevante.  
                                                 
17 Precum investi țiile și migrația. 
RO 13   RO 3.1. Parteneriate pentru cre șterea favorabil ă incluziunii  
Este nevoie de un mediu de afaceri prev izibil, transparent, bazat pe reguli și 
nediscriminatoriu, de sprijinirea investi țiilor în sectorul de produc ție, precum și de existen ța 
unor oportunit ăți de piață pentru a atrage și menține investi țiile naționale și străine. Prin 
urmare, se pune problema dac ă UE ar trebui s ă aibă în vedere crearea unor noi strategii 
comune pentru cre ștere favorabil ă incluziunii  în parteneriat cu țări în curs d e d ezvoltare 
individuale sau cu grup ări regionale de țări în curs de dezvoltare, implicând, de asemenea, 
părțile interesate din sectorul privat – întreprinderi, funda ții, mediul universitar și organiza țiile 
societății civile (OSC) în gene ral -, toate aceste p ărți având ca obiectiv înregistrarea unor 
progrese m ăsurabile în domeniile în care pot ac ționa împreun ă. Aceste strategii comune pot fi 
dezvoltate în cadrul parteneriatelor formale în vigoare între UE și grupările de țări în curs de 
dezvoltare, sau chiar cu țări individuale. 
Actorii nestatali reprezint ă un motor al dezvolt ării și o component ă a acesteia, datorit ă 
rolurilor multiple pe care le îndeplinesc ca agen ți de sensibilizare, furnizori de servicii și 
donatori sau creditori de drept, contribuind astfel cu viziune și valoare ad ăugată. Trebuie 
menținut un dialog periodic cu ace ști actori, similar celui lansat de Comisie18, pentru 
ajungerea la un c onsens în privin ța provocărilor viitoare și a domeniilor în care sunt necesare 
schimbări în modul cel mai stringent. 
Astfel de strategii comune se pot baza pe o serie de priorit ăți diferite, UE și țările partenere 
ajungând la un acord în privin ța definirii clare a responsabilit ăților și a rezultatelor 
preconizate, precum:  
– promovarea și sprijinirea investi țiilor productive și durabile , atât străine, cât și naționale, în 
țările în curs de dezvoltare cele mai s ărace, în special cele  care nu beneficiaz ă de o 
intensificare a comer țului și nu atrag în prezent fluxuri de investi ții importante. Printre 
posibilități se numără utilizarea ajutorului drept pârghie pentru sprijinirea investi țiilor în 
infrastructurile auxiliare pentru a înso ți investițiile private (de exemplu, pentru a plasa 
produse pe pia ță), precum și sprijinirea proiectelor care prezint ă un nivel de risc ce 
descurajeaz ă finanțarea privat ă, eventual prin finan țări cu partajarea riscurilor. Aceste 
investiții ar trebui s ă aibă mai puțin drept obiectiv sprijinirea dezvolt ării activit ăților 
industriale existente (în special indust riile extractive), axându-se mai degrab ă pe activit ăți 
cu valoare ad ăugată mai mare, în special industriile prelucr ătoare. De asemenea, cât mai 
multe categorii de cet ățeni din țara în cauz ă ar trebui s ă beneficieze de aceste investi ții.  
– accesul la capital și la condi ții accesibile de creditare , în special pentru întreprinderile mici 
și mijlocii (IMM) și pentru microîntreprinderi, este esen țial pentru sprijinirea cre șterii 
agriculturii, industriei și serviciilor locale, favorizând cr earea unui efect de pârghie între 
ajutoare și instrumentele financiare. În situa țiile de acces dificil sau inexistent la finan țări 
naționale, UE ar putea  sprijini o evolu ție progresiv ă a sistemului bancar na țional și a 
piețelor de capital locale, permi țând investitorilor na ționali și străini să participe la 
operațiuni cu un impact clar asupra dezvolt ării în care nu s-ar angaja altfel, din cauza 
riscurilor implicate. Aceasta s-ar putea reali za, de exemplu, prin intermediul unui fond sau 
mecanism european integrat, gestionat în comun de institu țiile UE și de băncile de 
dezvoltare și instituțiile financiare europene, care ar oferi, în strâns ă coordonare, 
                                                 
18 Dialogul structurat privind implicarea societ ății civile și a autorit ăților locale în domeniul dezvolt ării a 
fost lansat în martie 2010 și se va încheia în mai 2011,  
https://webgate.ec.europa.eu/fpfis/mwikis/aidco/index.php/Structured_dialogue   
RO 14   RO împrumuturi subven ționate, sprijin tehnic și financiar, dup ă caz, precum și partajarea 
riscurilor, în scopul promov ării investi țiilor private în țările în curs de dezvoltare.  
– cadru legislativ și de reglementare . Facilitatea și costul cre ării unei noi întreprinderi, în 
special a unui IMM, sau ale exploat ării unei întreprinderi deja create joac ă un rol foarte 
important. Este vorba nu numai de formalit ățile inițiale de înregistrare, ci și, de exemplu, 
de respectarea legisla ției fiscale, combaterea corup ției și a scurgerii de capital în afara țării, 
precum și de aspecte legate de ob ținerea autoriza țiilor necesare. Asisten ța UE, atât 
financiară, cât și tehnică, poate sprijini reformele în acest domeniu, pe baza angajamentelor 
și hotărârii țărilor partenere de a introduce îmbun ătățiri. Printre elementele avute în vedere 
se numără, de asemenea, protejarea investi țiilor, proceduri transparente și deschise de 
înregistrare și de închidere a întreprinderilor, precum și modalități abordabile și fiabile de 
executare a contractelor. Având în vedere pr esiunile tot mai mari exercitate de cererea 
mondială, guvernan ța drepturilor legate de exploatarea, gestionarea și înstrăinarea 
resurselor naturale, inclusiv a p ământului, apei, materiilor prime sau pescuitului, devine tot 
mai important ă. Cu toate acestea, progresele privi nd aceste aspecte depind în mare m ăsură 
de hotărârea de care dau dovad ă țările partenere. 
– inovarea : cooperarea și consolidarea capacit ăților în domeniul științific și tehnologic, 
precum și investițiile în cunoa ștere, inovare și noile tehnologii pot juca un rol esen țial în 
ceea ce prive ște realizarea accelerat ă a unei cre șteri favorabile incluziunii și sprijinirea 
ieșirii din sărăcie a cetățenilor. Pentru țările în curs de dezvoltare, una dintre cele mai mari 
provocări o reprezint ă identificarea și exploatarea domeniilor în care acestea dispun de un 
avantaj comparativ, în special pentru a fi în m ăsură să concureze cu țările emergente mai 
mari. Astfel, pentru a multiplica oportunit ățile de investi ții este esen țial să se adopte m ăsuri 
specifice fiec ărei țări de încurajare a dezvolt ării și transferului tehnologiilor, care s ă 
permită crearea de întreprinderi viabile. Se cuvine, de asemenea, s ă se acorde o aten ție 
deosebită impactului poten țial de cre ștere al industriilor culturale și creative asupra 
economiei locale a multor țări în curs de dezvoltare. Protejarea și aplicarea drepturilor de 
proprietate intelectual ă, în conformitate cu obliga țiile interna ționale și ținând seama de 
nivelurile și nevoile de dezvoltare, pot juca un rol important în sprijinirea inov ării. 
Tehnologiile informa ției și comunica țiilor (TIC) pot genera transform ări profunde și rapide 
în toate domeniile socioeconomice și se caracterizeaz ă printr-o eficien ță remarcabil ă din 
punct de vedere al costurilor în ceea ce prive ște furnizarea de servicii în domenii precum 
sănătatea, educa ția, gestionarea energiei și a mediului, sistemele de transport, administra ția 
publică sau serviciile comerciale și financiare19. 
– muncă decentă și protecție socială: o inegalitate ridicat ă încetinește în mod semnificativ 
ritmul reducerii s ărăciei și are efecte negative considerabile asupra cre șterii economice. 
Prin reducerea inegalit ăților și sprijinirea persoanelor celor mai defavorizate, protec ția 
socială promoveaz ă investițiile în capitalul um an, contribuie la cre șterea productivit ății, 
îmbunătățește stabilitatea sociocultural ă și contribuie la cr earea unor institu ții solide. Este 
necesar să se elaboreze un program in tegrat privind ocuparea for ței de munc ă și creșterea 
favorabilă incluziunii, axat pe competen țe, productivitate și un mediu de reglementare 
propice întreprinderilo r. În cadrul cooper ării UE cu țările din America Latin ă, de exemplu, 
coeziunea social ă este un obiectiv central și este considerat ă un element esen țial al creșterii 
favorabile incluziunii. 
                                                 
19 Datorit ă progreselor tehnologice și evoluțiilor semnificative ale pie ței, astăzi funcționează peste 3 
miliarde de telefoane mobile în țările în curs de dezvoltare și există de zece ori mai mul ți utilizatori de 
internet decât în anul 2000. 
RO 15   RO În toate aceste domenii, trebuie garantat ă respectarea drepturilor omului și a standardelor în 
materie de sustenabilitate a mediului și de dezvoltare durabil ă în domeniul social, în 
conformitate cu Pactul mondi al al întreprinderilor ( Global Compact ) al Organiza ției 
Națiunilor Unite și cu orient ările OCDE, fie prin intermediul unor în țelegeri sau reglement ări 
sectoriale, precum cele instituite prin  acordurile privind aplicarea legisla ției, guvernan ța și 
schimburile comerciale în domeniul forestier20, acordurile de parten eriat în domeniul 
pescuitului, Ini țiativa privind transparen ța în industriile extractive21 sau procesul Kimberley22, 
fie sub forma responsabilit ății sociale a întreprinderilor23. Aceste ini țiative ar trebui s ă 
completeze, și nu să înlocuiasc ă, eforturile depuse pentru îmbun ătățirea mediului de afaceri la 
nivel național și să contribuie la compensarea lacunelor în materie de reglementare și de 
aplicare a dispozi țiilor. 
14. Cum și în ce m ăsură ar trebui s ă sprijine ajutoarele UE pr oiectele industriale de 
investiții în țările în curs de dezvoltare și cum se poate echilibra dezvoltarea 
industriilor extractive/en ergetice cu promovarea sectoarelor prelucr ătoare și 
industriale?  
15. Cum se poate asigura UE c ă sprijinul destinat dezvolt ării economice garanteaz ă o 
repartiție socială echitabil ă a beneficiilor și oferă o mai bun ă protecție a drepturilor 
sociale și economice, inclusiv punerea în ap licare a standardelor fundamentale de 
muncă și o responsabilitate crescut ă a întreprinderilor?  
16. Ce m ăsuri ar trebui luate - și în ce mod ar trebui s ă fie diferen țiate acestea – pentru 
a sprijini eforturile depuse de țările în curs de dezvoltare în scopul cre ării unui 
mediu economic în m ăsură să promoveze întreprinderile , în special IMM-urile? 
17. Ce m ăsuri sau structuri ar trebui adoptate împreun ă cu țările partenere și instituțiile 
financiare europene și internaționale pentru a oferi sprijin financiar și, după caz, 
finanțare cu costuri reduse și garanții financiare în scopul spri jinirii unei astfel de 
creșteri? 
18. Ce instrumente ar putea utiliza UE pentru a promova creativitatea, inovarea și 
transferul de tehnologii și a garanta punerea acestora în  aplicare în mod viabil în 
țările în curs de dezvoltare? 
3.2. Promovarea integr ării regionale; continuarea punerii comer țului în slujba 
dezvoltării 
Promovarea integr ării regionale 
Uniunea European ă a reușit să clădească o societate pa șnică și prosperă și să își lărgească 
sfera de ac țiune geografic ă datorită integrării progresive a pie țelor sale din punct de vedere 
juridic, economic, financiar, politic și fiscal. Accentul pus pe infrastructur ă, fie ea de 
transporturi, telecomunica ții sau energie, a permis dezvoltarea comer țului și consolidarea 
creșterii. UE a ajuns la concluzia c ă o piață integrată, dinamică și regional ă reprezint ă motorul 
creșterii și al dezvolt ării.  
                                                 
20 http://ec.europa.eu/environment/forests/flegt.htm   
21 http://eiti.org/   
22 http://www.kimberleyprocess.com/   
23 http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sustainable- business/corporate-social-responsibility/index_en.htm   
RO 16   RO În regiunile în curs de dezvoltare, inclusiv în Africa, Asia de Sud-Est și de Est și America 
Latină, se observ ă un proces similar, aflat îns ă într-o faz ă mult mai pu țin avansat ă de 
dezvoltare. Majoritatea covâr șitoare a comer țului african se desf ășoară cu țări din afara Africii 
și există fragmentare și suprapuneri între grup ările regionale, precum și legături de 
infrastructur ă insuficiente între membrii grup ărilor regionale.  
Cu toate acestea, în ultimii ani,  progresele în sensul unei integr ări regionale efective s-au 
accelerat în numeroase regiuni. Aceste progrese s-au axat în principal pe aspecte economice 
(similar modului în care UE s-a axat, la începutul existen ței sale, pe integrarea economic ă). 
Cu toate acestea, și pe plan politic, Uniunea African ă, de exemplu, a realizat recent progrese 
importante în ceea ce prive ște arhitectura de pace și de securitate și medierea regional ă. 
19. Cum poate contribui experien ța UE la sprijinirea regiunilor care doresc s ă își 
consolideze integrarea? 
Continuarea punerii comer țului în slujba dezvolt ării 
Experiența a demonstrat c ă, pentru a- și exploata pe deplin poten țialul economic, țările în curs 
de dezvoltare trebuie s ă pună în aplicare m ăsuri privind atât reformele na ționale, cât și 
politicile interna ționale, modul de combinare și ordinea în care sunt aplicate aceste m ăsuri 
fiind adaptate nevoilor specifice ale țărilor respective. Dezvoltarea implic ă, în general, 
liberalizarea progresiv ă a schimburilor de bunuri și servicii într-un mediu favorabil 
întreprinderilor, pentru a facilita  integrarea în economia mondial ă și integrarea regional ă.  
UE oferă una dintre cele mai deschise pie țe din lume pentru țările în curs de dezvoltare. 
Împreună cu statele sale membre, UE este un furnizor major de ajutoare pentru comer ț, 
valoarea ajutoarelor alocate de c ătre UE atingând astfel nivelul record de 10,4 miliarde € în 
2008, ceea ce corespunde unei cre șteri cu 3,4 miliarde € (48%) fa ță de anul 2007. De-a lungul 
anilor, UE a creat instrumente comerciale menite s ă sprijine atât bun ăstarea social ă, cât și cea 
economic ă, în țările în curs de dezvoltare.  
Pentru viitorul apropiat, obiectivele-cheie sunt: garantarea, în continuare, a coeren ței între 
politica comercial ă a UE și obiectivele cooper ării pentru dezvoltare; încheierea unor acorduri 
comerciale și de cooperare cuprinz ătoare, favorabile dezvolt ării, cu o varietate de țări în curs 
de dezvoltare; continuarea consolid ării eforturilor în ceea ce prive ște oferirea de ajutoare 
pentru comer ț și a impactului acestora pe teren și explorarea sinergiilor dintre strategiile 
naționale și cele regionale în favoarea comer țului. 
20. Ce se poate face pentru garantarea unei coeren țe mai mari între politicile 
comerciale și cele de dezvoltare ale UE?  
21. Cum se pot îmbun ătăți dispozițiile privind ajutoarelor pentru comer ț în vederea 
exploatării la maxim a efectului poten țial de pârghie al aces tora asupra extinderii 
activităților economice durabile în țările în curs de dezvol tare, conducând astfel la 
consolidarea cre șterii?  
4. D EZVOLTAREA DURABIL Ă: UN NOU MOTOR  
Se preconizeaz ă că țările în curs de dezvoltare vor fi unul dintre principalele motoare ale 
creșterii mondiale în urm ătoarele decenii, atât pe plan economic, cât și demografic. 
Garantarea unei cre șteri accelerate și generalizate prezint ă provocări imense în ceea ce 
RO 17   RO privește sustenabilitatea mediului și măsurile de atenuare a efectelor schimb ărilor climatice și 
de adaptare la acest ea, dar este clar c ă necesitatea ac țiunii climatice nu poate constitui un 
motiv de limitare a eforturilor de scoatere din s ărăcie a cetățenilor celor mai s ăraci ai lumii.  
4.1. Schimb ări climatice, biodiversitate și dezvoltare 
Schimbările climatice reprezint ă una dintre cele mai mari provoc ări ale acestui secol, care 
afectează țările în curs de dezvoltare și sunt, totodat ă, amenințarea cea mai serioas ă pentru 
realizarea ODM. Scoaterea cet ățenilor din s ărăcie va implica garantarea  unui acces sporit la 
energie, ceea ce va conduce la o cre ștere imens ă a consumului de energie, consecin ța acestui 
fapt fiind impactul asupra emisiilor de gaze cu efect de ser ă și a mediului la nivel global. Prin 
urmare, dezvoltarea durabil ă trebuie s ă fie în centrul politicii  noastre de dezvoltare și de 
acțiune climatic ă pentru a garanta faptul c ă acțiunea de combatere a schimb ărilor climatice 
reprezintă mai degrab ă un stimulent decât un obstacol pentru poten țialul de cre ștere al 
cetățenilor celor mai s ăraci din lume.  
Dezvoltarea fondat ă pe economia durabil ă ar putea oferi țărilor în curs de dezvoltare 
numeroase oportunit ăți de creștere. Cel mai eficace mod de realiz are a acestui lucru este de a 
integra chestiunea schimb ărilor climatice în cadrul politicilo r de dezvoltare. Este crucial s ă se 
adopte o abordare strategic ă a dezvolt ării din perspectiva schimb ărilor climatice – combinând 
măsurile de atenuare , adaptare, precum și de reducere și prevenire a riscurilor –, iar 
inițiativele bazate în acela și timp pe dezvoltarea cu emisii reduse de dioxid de carbon și pe o 
planificare strategic ă, care să asigure rezilien ță, vor oferi beneficii multiple țărilor în curs de 
dezvoltare24.  
Dezvoltarea durabil ă se bazeaz ă pe strategii care abordeaz ă aspecte economice, sociale și 
legate de mediu. Din punctul de vedere al mediului, caracteru l durabil trebuie s ă privească 
atât utilizarea, cât și gestionarea resurselor naturale , în special a terenului, apei, p ădurilor și 
biodiversit ății. Integrarea unor priorit ăți în materie de adaptare la schimb ările climatice și 
promovarea unei dezvolt ări cu emisii reduse de dioxid de  carbon vor reprezenta elemente 
esențiale pentru garantarea cara cterului durabil al dezvolt ării.  
Economiile țărilor în curs de dezvoltare depind în m od semnificativ de exploatarea resurselor 
naturale, precum agricultura și materiile prime. În acela și timp, se recunoa ște într-o m ăsură tot 
mai mare c ă ecosistemele, precum p ădurile și zonele umede, joac ă un rol important ca factori 
productivi din punct de vede re economic, care genereaz ă fluxuri de bunuri și servicii 
avantajoase. În consecin ță, este esen țial să se înțeleagă cât de dependente pot  fi întreprinderile 
de serviciile legate de biodiversitate și ecosisteme și să se țină seama pe deplin de impactul pe 
care pierderea biodiversit ății îl poate avea asupra poten țialului de dezvoltare de noi produse, 
noi locuri de munc ă și noi tehnologii. Studiul pr ivind economia ecosistemelor și a 
biodiversit ății (The Economics of Ecosystems and Biodiversity  - TEEB) a sensibilizat publicul 
larg față de aceast ă problem ă, conferind valoare economic ă unei game largi de servicii 
furnizate de natur ă de care nu se ținuse cont, anterior, în mo delele economice clasice. 
Gestionarea ecosistemelor naturale pr ecum rezervoarele de dioxid de carbon și a resurselor de 
adaptare este considerat ă la scară tot mai larg ă drept o solu ție necesar ă, eficientă și relativ 
eficace din punct de vedere al  costurilor pentru schimb ările climatice. Numeroase strategii de 
gestionare a utiliz ării terenurilor sunt necesare pentru a reduce emisiile de gaze cu efect de 
                                                 
24 Astfel cum se subliniaz ă în raportul pe 2010 privind progresele înregistrate de Africa, trebuie ca „ țările 
africane…s ă se doteze cu strategii de dezvoltare care s ă nu aibă incidență asupra climei”. 
RO 18   RO seră rezultate din schimbarea destina ției terenurilor și pentru a sprijini serviciile legate de 
ecosisteme care sunt vitale pentru adaptarea la schimb ările climatice. Zonele protejate, în 
special, joac ă un rol foarte important în elaborarea de m ăsuri naționale de atenuare a 
schimbărilor climatice și de adaptare la acestea și, prin urmare, este esen țial să se consolideze 
protecția acordat ă acestor zone, precum și acoperirea și gestionarea glob ale a acestora.  
Integrarea preocup ărilor legate de clim ă în politica de dezvoltare va avea efecte financiare. La 
conferința de la Copenhaga, UE s-a angajat s ă deblocheze, pentru perioada 2010-2012, o 
finanțare inițială rapidă de 7,2 miliarde € pentru m ăsuri de atenuare și adaptare, inclusiv 
pentru reducerea riscului de dezastru și activități de prevenire în țări expuse la dezastre. Țările 
dezvoltate s-au angajat, de asemenea, ca pân ă în 2020 s ă mobilizeze în comun 100 de miliarde 
USD pe an, din diverse su rse, inclusiv din surse alternative de finan țare, cu condi ția ca țările 
în curs de dezvoltare s ă pună în aplicare m ăsuri de atenuare conving ătoare și să dea dovad ă de 
transparen ță în privin ța emisiilor lor de gaze cu efect de ser ă. O alocare echilibrat ă a 
fondurilor destinate m ăsurilor de adaptare, respectiv celor de atenuare, ar trebui s ă contribuie 
la consolidarea capacit ății economiilor în curs de dezvoltare de a face fa ță la schimb ările 
climatice și să sprijine trecerea la o dezvoltare cu emisii reduse de dioxid de carbon25. În timp 
ce adaptarea la schimb ările climatice va continua s ă fie finanțată în principal din granturi și va 
avea ca obiectiv, într-o prim ă fază, să sprijine țările în curs de dezvoltare în elaborarea unor 
planuri na ționale de ac țiune pentru adaptare, ac țiunile de atenuare vor trebui s ă recurgă și la 
împrumuturi preferen țiale și la cofinan țare cu sectorul privat . Prin urmare, finan țarea 
dezvoltării și a acțiunii climatice ar trebui s ă se axeze, la toate nivelurile societ ății, și pe 
capacitatea de atragere a investi țiilor în tehnologii cu emisii sc ăzute și pe existen ța unor 
practici durabile de utilizar e a terenurilor. La conferin ța din octombrie 2010 de la Nagoya, 
toate părțile la Conven ția privind Diversitatea Biologic ă au convenit asupra necesit ății 
mobilizării resurselor de sp rijinire a biodiversit ății, în special pentru a sprijini țările în curs de 
dezvoltare s ă pună în aplicare noul plan strategi c pe 10 ani adoptat cu aceast ă ocazie. 
22. Având în vedere leg ăturile strânse dintre schimb ările climatice, biodiversitate și 
dezvoltare și având în vedere noile posibilit ăți oferite de finan țarea acțiunii 
climatice, cum se pot consolida încorporarea adapt ării la schimb ările climatice și 
reducerea riscurilor de deza stre în politica de dezvol tare a UE în vederea ob ținerii 
unor economii mai rezistente la schimb ările climatice și mai sustenabile, precum și a 
garantării protecției pădurilor și a biodiversit ății? 
4.2. Energie și dezvoltare 
Dintre numeroasele provoc ări ale dezvolt ării durabile, accesul la energia durabil ă pentru to ți 
cetățenii reprezint ă un element fundamental. Accesul generalizat la energie constituie o 
condiție prealabil ă pentru realizarea ODM: accesul la energie fiabil ă și la prețuri stabile și, în 
special, la energie electric ă reprezint ă un factor de eradicare a s ărăciei și constituie un element 
esențial pentru s ănătate, educa ție, agricultur ă și dezvoltarea economic ă. Aceste provoc ări 
necesită soluții inovatoare și numeroase oportunit ăți pozitive pot rezulta din formularea unor 
strategii de dezvoltare și cooperare care s ă țină cont de schimb ările climatice și din investi țiile 
în dezvoltarea durabil ă.  
                                                 
25 Pentru îmbun ătățirea guvernan ței în domeniul forestier, activitatea desf ășurată în prezent în cadrul 
CCONUSC în domeniul reducer ii emisiilor în zonele împ ădurite este deosebit de relevant ă, în special în 
combinație cu inițiative precum aplicarea legisla ției, guvernan ța și schimburile comerciale în domeniul 
forestier (FLEGT). 
RO 19   RO În Africa Subsaharian ă, de exemplu, mai pu țin de 30% dintre cet ățeni au acces la o re țea de 
energie electric ă și, pentru cei care  au acces, aceast ă sursă de energie este deseori nefiabil ă, 
producându-se pene și întreruperi mult prea frecvente și îndelungate. Aceast ă situație, comun ă 
multor alte țări în curs de dezvoltare, are consecin țe enorme pentru dezvoltarea social ă și 
economic ă și, în special, pentru posib ilitatea de realizare a ODM. 
De-a lungul ultimelor decenii, pre țul petrolului a variat enorm. Acest lucru a avut efecte 
enorme asupra economiilor fragile și în curs de dezvoltare, în special asupra celor care depind 
în mare m ăsură de petrol, iar efectele au fost cu atât  mai marcate cu cât generatoarele pe baz ă 
de carburan ți joacă un rol important , din cauza absen ței unei aprovizion ări fiabile cu energie. 
În cele din urm ă, din lipsa unei aprovizion ări fiabile cu energie electric ă, mangalul devine din 
oficiu combustibilul folosit pentru g ătit, ceea ce conduce la numeroase probleme de s ănătate 
și la despădurire. 
Cu toate acestea, trebuie subliniat c ă multe regiuni din țările în  curs de de zvoltare ar putea 
reprezenta locuri ideale de dezvoltare a energiei regenerabile, inclusiv a electricit ății 
hidraulice, eoliene și fotovoltaice și a energiei solare concentrate, în special datorit ă 
avantajelor enorme pe care le prezint ă resursele naturale  disponibile (ap ă, soare). Mai mult, 
atunci când nu sunt disponibile  infrastructuri energetice și se pot furniza solu ții privind 
energia regenerabil ă fără să se recurg ă la rețea, costurile globale pot fi reduse. În multe 
privințe, investindu-se în energia regenerabil ă locală și competitiv ă în multe țări în curs de 
dezvoltare, se poate face un salt uria ș în termeni de tehnologie.  Mai mult, introducerea unor 
soluții moderne pentru produc ția și distribuția de energie ar permite înregistrarea unor cre șteri 
importante ale eficien ței energetice. Tehnologiile moderne pot determina reduceri importante 
ale emisiilor de gaze cu efect de ser ă și pot îmbun ătăți în mod substan țial condițiile locale de 
mediu. În aceast ă privință, Europa poate juca un rol esen țial în furnizar ea de know-how. 
Atunci când exist ă infrastructuri, modernizarea și interconectarea facilit ăților existente pot 
asigura un acces mai larg la energie. 
Prin combinarea fondurilor UE de dezvoltare cu  efect puternic de pâ rghie cu fondurile ini țiale 
rapide convenite la Copenhaga, men ționate anterior, pentru a promova investi țiile în energia 
electrică regenerabil ă în țările în curs de dezvoltare, s- ar putea realiza progrese excep ționale 
în domeniul furniz ării de energie durabil ă către țările cele mai s ărace din lume. Dezvoltarea 
energiei regenerabile în aceste țări, în special în țările cel mai pu țin dezvoltate, prezint ă un 
avantaj suplimentar și foarte important în materie de dezvoltare, prin reducerea dependen ței și 
vulnerabilit ății acestor țări față de volatilitatea ridicat ă a prețurilor petrolului.  
UE este extraordinar de bine plasat ă pentru a acorda aceast ă asistență. UE este primul 
producător de tehnologii în domeniul ener giei regenerabile. Europa de ține cea mai vast ă 
experiență în ceea ce prive ște măsurile juridice și administrative necesare pentru a poten ța 
investițiile în energia regenerabil ă, ceea ce se explic ă și prin faptul c ă este singura regiune din 
lume care impune obiective obligator ii din punct de vedere juridic asupra tuturor statelor sale 
membre. UE s-a angajat s ă acopere 20% din necesarul s ău de energie din surse regenerabile 
până în 2020. 
În cele din urm ă, investițiile în energie nu necesit ă, în sine, o asisten ță important ă sub form ă 
de granturi. Este important de re ținut că doar finan țarea consacrat ă dezvoltării nu va fi 
suficientă pentru a finan ța sutele de miliarde de euro de investi ții necesare pentru a furniza 
energie electric ă pe termen lung întregii popula ții. Într-adev ăr, în principiu, aceste investi ții 
pot fi rentabile. Prin urmare, ar trebui s ă fie mai u șor, în acest sector comparativ cu altele, de 
RO 20   RO completat bugetul UE cu fonduri provenite de la donatori și instituții financiare, inclusiv din 
sectorul privat. 
În consecin ță, trebuie s ă se stabileasc ă dacă este oportun ă o acțiune comun ă a UE și a țărilor 
în curs de dezvoltare și/sau a grup ărilor regionale, în contextul parteneriatelor existente, de 
punere în aplicare a unor programe comune concrete privind furnizarea progresiv ă de 
energie durabil ă către toți cetățenii.  
Astfel de programe, care presupun angajarea de c ătre UE de fonduri cu un efect puternic de 
pârghie pentru dezvoltare și combaterea schimb ărilor climatice, în care sunt implicate UE și 
țările în curs de dezvol tare, industria energetic ă și instituțiile financiare ale UE, ar putea viza 
stabilirea unui calendar de ac țiuni comune și ar putea include reforme în țările cu venituri 
reduse, atât în ceea ce prive ște protecția investițiilor, impozitarea și colaborarea regional ă în 
domeniul energiei. A cestea ar trebui s ă valorifice ac țiunile existente în cadrul parteneriatelor 
în domeniul energiei, cum ar fi Part eneriatul pentru energie UE-Africa. Ac țiunile în sectorul 
energiei regenerabile pot constitui o component ă semnificativ ă a soluției la nevoile de energie 
ale țărilor în curs de dezvoltare, dar vor trebui  integrate în mod ar monios într-o politic ă 
energetică mai larg ă, care să acopere, de exemplu, eficien ța, rețelele și infrastructurile 
energetice și să asigure furnizarea și dezvoltarea efective a alto r surse de energie, mai 
„tradiționale”. Cooperarea ar trebui s ă fie deschis ă donatorilor din afara UE și instituțiilor 
internaționale și s-ar putea axa, printre altele, pe urm ătoarele: 
• Finanțare. Pe perioada recentei crize financiare, crea torii de proiecte în domeniul energiei 
regenerabile s-au confruntat cu dificult ăți în privin ța asigurării unei finan țări comerciale în 
UE, unde exist ă un cadru administrativ și juridic stabil și favorabil energiei regenerabile. 
Obținerea unor finan țări pentru proiecte mai riscante în țările în curs de dezvoltare, în care 
nu există astfel de condi ții administrative și juridice, este practic imposibil. 
• Condiții stabile de reglementare și administrative . În absen ța unor condi ții stabile și 
previzibile care s ă permită și să încurajeze investi țiile efectuate de c ătre întreprinderile 
private, chiar dac ă există instrumente financiare adecvate, nu se vor face investi ții. 
Aspectele în cauz ă variază de la problematica re țelelor, fiscalitate, dreptul societ ăților până 
la normele de planificare. Sunt necesare, de asemenea, dispozi ții legale care s ă permită o 
concurență deschisă pe piețele energetice în vederea aprovizion ării consumatorilor, precum 
și norme de reglementare clare, echitabile și eficace pentru a se garanta recuperarea 
costurilor și protecția consumatorilor. 
• Cunoștințe tehnice, educa ție și formare . În multe țări în curs de dez voltare, structurile 
tehnice de formare sunt necorespunz ătoare sau inexistente. F ără o forță de munc ă formată 
corespunz ător, de la ingineri electricieni la artizani, poten țialul energiei regenerabile nu va 
fi niciodat ă exploatat pe deplin. Cr earea de locuri de munc ă constituie unul dintre 
principalele efecte benefice ale unei astfel de dezvolt ări, dar formarea și achiziționarea de 
cunoștințe vor presupune eforturi reale. 
• Piețe regionale.  În numeroase cazuri, va fi foarte important s ă existe posibilitatea 
comercializ ării transfrontaliere a energiei elect rice, în special pentru proiecte 
hidroenergetice de dimensiuni mai mari. În  acest sens, vor tre bui încheiate acorduri 
regionale clare și va trebui garantat ă o stabilitate a reglement ării. 
23. Care este cel mai eficac e mod în care UE poate ac ționa pentru a sprijini eforturile 
țărilor în curs de dezvoltare de garantare a aprovizion ării tuturor cet ățenilor cu 
RO 21   RO energie durabil ă? Ce rol ar putea juca, de exemplu, un program comun UE-Africa în 
furnizarea progresiv ă de energie durabil ă către fiecare cet ățean, program care s ă 
combine fondurile destinate dezvolt ării și combaterii schimb ărilor climatice cu 
împrumuturi acordate de institu ții financiare active în domeniul dezvolt ării? 
5. A GRICULTUR Ă șI SECURITATE ALIMENTAR Ă 
Securitatea alimentar ă reprezint ă în continuare o provocare esen țială pentru popula țiile rurale 
și urbane din multe țări în curs de dezvoltare, în care 75% din popula ție depinde înc ă de 
agricultur ă. Se estimeaz ă că producția agricol ă mondială trebuie să crească cu 70% pentru a fi 
în măsură să ofere hran ă pentru o popula ție mondial ă care, conform previziunilor Organiza ției 
Națiunilor Unite, va ajunge la 9 miliarde pân ă în 2050. Foametea afecteaz ă dezvoltarea 
umană, stabilitatea social ă și politică și orice perspectiv ă de realizare a ODM. Recentele 
evoluții ale pre țurilor pe pie țele alimentare mondiale au pus în eviden ță provocarea 
permanent ă cu care se confrunt ă în special țările în curs de dezvoltare importatoare de 
alimente.  
Dezvoltarea și securitatea alimentar ă sunt strâns legate; experien ța demonstreaz ă că reforma 
agricolă și capacitatea de a hr ăni popula ția unei țări reprezint ă o condiție prealabil ă a unei 
dezvoltări mai vaste și a reducerii s ărăciei. Majoritatea persoanelo r de pe glob care sunt 
afectate de s ărăcie și foamete tr ăiesc în zone rurale în care agricultura constituie principala 
activitate economic ă. În aceste zone, predomin ă exploatațiile agricole la scar ă redusă. 
În Africa, de exemplu, exploata țiile agricole de mici dimens iuni produc aproximativ 80% din 
alimentele consumate pe continent. Cu toate acestea, agricultura joac ă încă un rol important în 
stimularea cre șterii generalizate a veniturilor: în țările în curs de dezvoltare, cre șterea PIB-ului 
generată de agricultur ă este de pân ă la patru ori mai eficace în reducerea s ărăciei decât 
creșterea generat ă de alte sectoare26. Investirea în siguran ța alimentar ă prin punerea în 
aplicare a standardelor sanitare și fitosanitare corespunz ătoare contribuie la consolidarea 
securității alimentare și a sănătății umane. Protejarea biodiversit ății și serviciile legate de 
ecosisteme constituie, de asemenea, elemente esen țiale pentru garantarea unei agriculturi 
durabile și a unei alimenta ții adecvate din punct de vedere nutri țional. Exist ă legături 
importante între agricultur ă și alte sectoare, iar cre șterea acesteia induce efecte multiplicatoare 
în întreaga economie. Mai mult, o agricultur ă bine gestionat ă reprezint ă un factor important 
de atenuare a provoc ărilor legate de mediu, precum desp ădurirea, degradarea terenurilor, 
deficitul de ap ă și schimbările climatice. Accelerarea produc ției agricole cu emisii sc ăzute de 
dioxid de carbon va îmbun ătăți, de asemenea, stabilitatea pre țurilor la nivel mondial, existând 
zone de produc ție variate și fiabile. 
O inițiativă concertat ă a UE menit ă să valorifice investi țiile într-o agricultur ă favorabil ă 
incluziunii, intensificat ă, durabilă și eficientă din punct de vedere ecologic poate, prin urmare, 
crea o situa ție profitabil ă sub două aspecte: sprijinirea cre șterii verzi cu emisii mai sc ăzute, 
respectiv consolidarea stabilit ății sociale27. Pentru ca aceast ă abordare s ă reușească, producția 
trebuie luat ă în considerare în  contextul unui lan ț de valori cu acces corespunz ător la 
                                                 
26 http://www.ifad.org/hfs/   
27 Astfel cum se subliniaz ă în comunicarea „Un cadru de politic ă al UE în vederea sprijinirii țărilor în curs 
de dezvoltare în eforturile acestora de a r ăspunde provoc ărilor pe care le ridic ă securitatea alimentar ă ” 
– COM(2010) 127 - și în concluziile conexe ale Consiliului din 10.5.2010, disponibile la urm ătoarea 
adresă: http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms _data/docs/pressdata/EN/foraff/114357.pdf   
RO 22   RO finanțare, prelucrare și piețe. În aceast ă privință, parteneriatele public-privat ar putea juca un 
rol important. 
Prin urmare, pentru agricultur ă și securitatea alimentar ă, este deosebit de important s ă se 
urmărească garantarea unei cooper ări UE care s ă aibă un „impact puternic”. În special, 
experiența a demonstrat necesitatea abord ării acestei provoc ări în mod global, avându-se în 
vedere întregul lan ț de valori: cercetarea și extinderea form ării agricultorilor, accesul la 
terenuri, îngr ășăminte potrivite, metode de irigare, transportul c ătre piețe, stocarea, finan țarea, 
sistemul bancar și de asigur ări și capacitatea de prelucrare. Cercetarea și inovarea pot juca un 
rol determinant în îmbun ătățirea radical ă a produc ției alimentare, în m ăsura în care sunt axate 
pe cerere, participative și adaptate nevoilor și priorităților beneficiarilor. UE, cu o experien ță 
vastă în domeniul agricultu rii durabile în condi ții variabile, a instituit re țele extinse cu țările în 
curs de dezvoltare. 
Agricultura și securitatea alimentar ă ar trebui s ă fie utilizate ca banc de prob ă pentru a testa 
capacitatea UE de a asigura o c ooperare cu un impact puternic și de a promova o cre ștere 
verde și favorabil ă incluziunii prin concentrarea eforturilor sale asupra garant ării faptului c ă, 
acolo unde se acord ă asistență, este avut în vedere întregul lan ț de produc ție. Acest obiectiv 
poate fi atins fie prin programe UE axate pe lan ț, fie datorit ă îmbunătățirii și consolid ării 
colaborării cu țările partenere și alți donatori în vederea unific ării eforturilor. Cooperarea, în 
parteneriat cu donatorii din afara UE și instituțiile interna ționale, s-ar putea concentra, printre 
altele, pe cercetarea și inovarea axate pe cerere, guvernan ța sectoarelor și lanțurile de valori, 
precum și pe piețele agricole și alimentare regionale. 
Această abordare cuprinz ătoare a agriculturii și securității alimentare ar trebui s ă ia în 
considerare și dimensiunea nutri țională. Conform unor date științifice recente, malnutri ția 
limitează eforturile de dezvoltare și submineaz ă creșterea economic ă, provocând o sc ădere în 
termeni de PIB de 3%. Malnutri ția constituie cauza principal ă de mortalitate infantil ă și poate 
avea efecte ireversi bile asupra dezvolt ării motorii și fizice a celor care îi supravie țuiesc. 
Abordarea dimensiunii nutri ționale are un „efect multiplicator” asupra atingerii ODM. 
În cele din urm ă, produsele pesc ărești pot juca, de asemenea, un rol important atât în lupta 
împotriva securit ății alimentare în general, cât și în dimensiunea nutri țională a acesteia. Prin 
urmare, este interesul comun al UE și al țărilor în curs de dezvoltare s ă promoveze pescuitul 
durabil, inclusiv sisteme eficie nte de monitorizare, control și supraveghere, precum și 
dezvoltarea durabil ă a acvaculturii. Acordurile de part eneriat în domeniul pescuitului și 
organizațiile regionale de gesti onare a pescuitului joac ă un rol esen țial în aceast ă privință. 
24. Care este modul cel mai eficace în care politica de dezvoltare a UE poate contribui 
la consolidarea securit ății alimentare, prot ejând, în acela și timp, mediul? Ce politici 
și programe favorizeaz ă în cea mai mare m ăsură investițiile micilor agricultori și ale 
sectorului privat în agricultur ă și pescuit?  
25. În ce domenii strategice ar trebui s ă se angajeze UE, în special în ceea ce prive ște 
Africa? Cum poate încuraja UE abord ările agro-ecologice în domeniul agricol și al 
intensificării durabile a agriculturii, precum și al pescuitului durabil și al 
acvaculturii?  
26. Cum poate sprijini UE combaterea malnutri ției? 
RO 23   RO 6. C ONCLUZIE  
Comisia se angajeaz ă să continue modernizarea polit icii de dezvoltare a UE și a programelor 
sale de cheltuieli, consolidând valoarea ad ăugată, raportul cost-beneficii și eficacitatea 
acestora. Ca urmare a prezentei c ărți verzi și pe baza r ăspunsurilor primite, Comisia va 
prezenta o comunicare privind modernizarea politic ii de dezvoltare a UE, care va analiza, 
printre altele, oportunitatea revizuirii Consensului european privind dezvoltarea.