[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 30.6.2009

COM(2009) 296 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN

Raport anual 2009 privind politicile de dezvoltare și asistență externă ale Comunității Europene și punerea în aplicare a acestora în 2008

{SEC(2009)831}

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN

Raport anual 2009 privind politicile de dezvoltare și asistență externă ale Comunității Europene și punerea în aplicare a acestora în 2008

Anul 2008 a adus o serie de provocări pentru Uniunea Europeană și partenerii săi de dezvoltare din întreaga lume. Prețurile foarte mari la alimente și energie, precum și criza financiară globală au pus la încercare capacitatea Uniunii Europene de a respecta angajamentele în curs în materie de ajutoare și de a face față noilor necesități. Comisia Europeană a răspuns rapid pentru a atenua impactul prețurilor ridicate la alimente asupra țărilor sărace. Uniunea Europeană a făcut dovada fiabilității sale, creând până la sfârșitul lunii decembrie un mecanism pentru produse alimentare în valoare de 1 miliard EUR pentru perioada 2008-2010 cu finanțare de la bugetul Uniunii. Între timp, Comisia a majorat cu 140 milioane EUR bugetul alocat ajutorului alimentar în scopuri umanitare, recurgând la rezerva pentru ajutoare de urgență și a redirecționat sumele de bani alocate securității alimentare către populațiile cele mai vulnerabile. De asemenea, Comisia a mobilizat 200 milioane EUR din rezerva nealocată în cadrul celui de-al 10-lea Fond European de Dezvoltare (FED). În egală măsură, Comisia s-a angajat să ridice nivelurile de asistență macrofinanciară pentru țările care au nevoie, în funcție de fiecare caz în parte. În pofida crizei economice, Uniunea Europeană și statele sale membre și-au reafirmat angajamentele de a majora asistența pentru dezvoltare în următorii ani. Furnizarea unor răspunsuri flexibile și eficace la evoluția situației va rămâne un obiectiv esențial pentru anul 2009.

O dimensiune cu adevărat mondială

Caracterul mondial al politicilor externe ale Uniunii Europene a putut fi observat fără îndoială în 2008, pe măsură ce Uniunea Europeană și-a adâncit relațiile cu partenerii săi din întreaga lume și a făcut apel la cooperarea acestora în aspecte globale precum schimbările climatice și energia, liberalizarea schimburilor comerciale și atingerea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului stabilite în 2000, până la termenul estimat, respectiv până în 2015.

În luna mai, cu ocazia unui summit organizat la Lima, Uniunea Europeană a conturat o nouă dimensiune a relațiilor sale cu America Latină. Liderii celor două părți au adoptat o agendă privind acțiunea comună, având la bază două teme principale: coeziunea socială și dezvoltarea durabilă. În luna iulie, Uniunea Europeană a organizat primul summit cu Africa de Sud. Georgia a fost în mod neprevăzut în centrul atenției în luna august, ca urmare a conflictului cu Rusia. Comisia a instituit rapid un pachet financiar în valoare de 500 milioane EUR pentru o perioadă de trei ani. Prima plată, respectiv 60 milioane EUR a fost mobilizată pentru persoanele strămutate intern în Georgia, înainte de sfârșitul anului.

În 2008, Uniunea Europeană a acordat o atenție deosebită vecinilor săi din Europa de Est și din bazinul Mării Mediterane. În iulie, a lansat împreună cu partenerii săi din sud Uniunea pentru Mediterana, iar în decembrie Comisia a propus un nou Parteneriat Estic pentru vecinii săi din est. Negocierile cu privire la un nou acord de parteneriat cu Rusia, pe care Uniunea le-a înghețat datorită conflictului din Georgia, au fost deblocate la summit-ul UE-Rusia din noiembrie. În cursul anului, Uniunea Europeană a acordat palestinienilor asistență în valoare totală de 498 milioane EUR, în special pentru acoperirea costurilor de funcționare a Autorității Palestiniene și pentru susținerea planului palestinian de reformă și dezvoltare.

În cursul anului, Uniunea Europeană și partenerii săi din Africa au început activitatea la cele opt parteneriate tematice care sunt parte a strategiei comune ambițioase, adoptate la summitul de la Lisabona, în decembrie 2007. Cele două părți au consolidat, de asemenea, dialogul cu privire la chestiuni de ordin mondial, precum impactul crizei financiare, schimbările climatice și guvernanța în instituțiile internaționale. Ca urmare a implicării tot mai mari a Chinei în Africa, Comisia a formulat propuneri pentru o cooperare tripartită UE-China-Africa, în vederea identificării unor soluții comune la provocări comune.

Comisia a insistat pentru o mai bună cooperare regională și pentru o mai bună integrare economică între partenerii din Africa, zona Caraibelor și Pacific (ACP), ca mijloc de promovare a creșterii, schimburilor comerciale și dezvoltării. Eforturile Comisiei s-au îndreptat asupra negocierilor cu privire la acordurile de parteneriat economic (APE) regionale cu grupurile de țări din regiunea subsahariană și cu țările ACP din regiunea Caraibelor și regiunea Pacificului. Statele ACP au beneficiat, de asemenea, de componenta regională a noului FED, de exemplu o contribuție în valoare de 300 milioane EUR la Instrumentul financiar pentru pace în Africa, de sprijin pentru instituțiile ACP și pentru Fondul mondial pentru combaterea SIDA, tuberculozei și malariei.

În cursul anului, Comisia a continuat eforturile în vederea încheierii de acorduri oficiale cu parteneri strategici din Asia, cu China și cu India, precum și cu Coreea de Sud și membrii ASEAN (Asociația Națiunilor din Asia de Sud-Est). Asistența în favoarea ASEAN vizează în principal eforturile acesteia de integrare, conform planului privind comunitatea economică ASEAN și are la bază experiența europeană dobândită în materie de instrumente de integrare regională, precum statistici, vamă și standarde comune. Comisia a continuat, de asemenea, negocierile privind acordurile de asociere globale (dialog politic, cooperare pentru dezvoltare și schimburi comerciale preferențiale) cu Comunitatea Andină și cu America Centrală.

Identificarea politicilor adecvate

Evenimentele neprevăzute ale anului 2008 nu au îndepărtat atenția Uniunii Europene și a Comisiei Europene de la prioritățile în materie de dezvoltare. În 2008, Comisia a efectuat o analiză intermediară a progreselor în vederea atingerii Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului. Comisia a evaluat asistența tehnică și financiară a Uniunii Europene în contextul celor opt Obiective de dezvoltare ale mileniului, iar în iunie a pregătit agenda de acțiune a Uniunii Europene cu privire la ODM. Agenda stabilește obiective de referință pentru anul 2010, în vederea recuperării terenului pierdut în privința obiectivelor sociale de bază (în special în domeniul sănătății) și a celor de mediu. În ceea ce privește țările cu venituri scăzute și medii, cooperarea vizează în principal sprijinirea politicilor de reducere a sărăciei.

De fapt, aceste evenimente au evidențiat necesitatea pentru o mai mare coerență a politicilor, în special în ceea ce privește aspectele importante, precum schimbările climatice, unde Uniunea Europeană îndeplinește un rol principal, și comerțul internațional. Poziția activă a Uniunii Europene în materie de schimbări climatice poate aduce beneficii directe țărilor în curs de dezvoltare cel mai sărace și vulnerabile, dovadă fiind lansarea operațională a Fondului de adaptare asupra căruia s-a convenit în cadrul Conferinței ONU privind schimbările climatice de la Poznan, Polonia, din decembrie 2008. Primul Acord de parteneriat voluntar în cadrul inițiativei FLEGT (aplicarea legislației, guvernanța și schimburile comerciale în domeniul forestier) a fost încheiat cu Ghana în septembrie 2008.

În 2008, Comisia a intensificat eforturile în vederea integrării depline în procesul de dezvoltare a chestiunilor precum egalitatea între femei și bărbați, mediul, drepturile copiilor și ale populațiilor autohtone. În februarie, Comisia a propus un pachet de măsuri vizând în principal copiii în cadrul acțiunilor externe. Acest pachet stabilește o serie de priorități la nivel regional și mondial în legătură cu munca prestată de copii, traficul de copii, copiii afectați de conflictele armate și violența îndreptată asupra copiilor. În cursul anului, Comisia a luat măsuri pentru a se asigura că incidența celorlalte politici ale Uniunii Europene asupra cooperării și asistenței pentru dezvoltare este pozitivă. Aceste politici includ atât comerțul cât și agricultura, energia, cercetarea și dezvoltarea, migrația, politica privind securitatea și politica fiscală. În cursul anului 2008, o serie de țări din Caraibe și Pacific și-au asumat angajamentul de a pune în aplicare principiile bunei guvernanțe în domeniul fiscal, acesta fiind unul dintre criteriile avute în vedere pentru alocarea tranșei de stimulare aferente guvernanței din cadrul celui de-al 10-lea FED.

Comisia a inclus guvernanța democratică ca punct principal al agendei sale, ca indicator și punct de referință în planificarea și furnizarea asistenței tehnice și financiare. Comisia consideră guvernanța democratică un domeniu de politică ce poate fi sprijinit per se , dar și un aspect transversal, integrat în toate programele de ajutor din toate sectoarele. Guvernanța democratică este, de asemenea, tema centrală a oricărui dialog politic. În 2008, Comisia a definit o metodologie de analiză și abordare a aspectului privind guvernanța în cadrul operațiunilor sale sectoriale. Provocarea constă în faptul că promovarea guvernanței democratice este un proces foarte sensibil și specific fiecărei țări.

În 2008, Comisia a depus eforturi importante pentru ca ajutorul să fie mai eficace, prin asigurarea coerenței și sinergiei între instrumentele geografice și tematice relevante care promovează democrația și drepturile omului. În acest context, programele geografice sunt dedicate în principal consolidării instituțiilor și proceselor democratice, precum alegerile. Aceste programe oferă asistență electorală, sprijin pentru parlamente, pentru instituțiile care desfășoară activitate în domeniul societății civile și drepturilor omului, precum și pentru mass-media. Principalul instrument tematic al Uniunii Europene, Instrumentul european pentru democrație și drepturile omului (IEDDO) reprezintă expresia concretă a importanței pe care Uniunea Europeană o acordă acestei politici. IEDDO poate interveni în locuri în care Uniunea Europeană nu este, în mod normal, prezentă și, ceea ce este mai important, chiar fără acordul țărilor terțe. Principalii săi beneficiari sunt grupurile și persoanele care luptă pentru democrație, drepturile omului și libertățile fundamentale în cadrul societății civile.

De la trimiterea primilor observatori electorali ai Uniunii Europene în Rusia în 1993, misiunile de observare a alegerilor ale Uniunii Europene au devenit un instrument al diplomației europene, care se bucură de o mare vizibilitate. În 2008, Comisia Europeană a trimis misiuni ale Uniunii Europene în vederea monitorizării alegerilor naționale în 10 țări din Asia, Africa și America Latină: Pakistan, Bhutan, Nepal, Cambodgia, Ruanda, Angola, Ecuador, Guinea-Bissau, Ghana și Bangladesh. Comisia Europeană continuă în 2009 programul de formare a observatorilor electorali.

Ajutoare mai multe și de o calitate mai bună

Valoarea ajutorului gestionat de către Comisie, inclusiv delegațiile acesteia, a crescut în mod constant și substanțial în ultimii ani. Valoarea fondurilor angajate în 2008 a atins 9,33 miliarde EUR, respectiv o creștere cu peste 90% față de anul 2001. În pofida ratificării cu întârziere a celui de-a 10-lea FED, Comisia a putut angaja 4,89 miliarde EUR din această sursă înainte de sfârșitul anului. În cadrul acestui efort, Comisia își mobilizează diversele sale instrumente financiare: FED pentru țările ACP, instrumentul de cooperare pentru dezvoltare pentru Asia și America Latină și Instrumentul european de vecinătate și parteneriat pentru țările din Europa de Est și cele din sudul Mediteranei.

Uniunea Europeană a fost forța motrice a eforturilor de eficientizare a ajutorului, direcționând acest ajutor prin sisteme naționale în vederea consolidării participării la nivel local și reducerii costurilor de tranzacție pentru țările partenere. Cel de-al treilea forum la nivel înalt privind eficacitatea ajutorului, care s-a desfășurat la Accra, Ghana, în septembrie, a pus accentul în mod special pe diviziunea muncii între donatori, utilizarea sistemelor naționale, previzibilitatea ajutorului, răspunderea reciprocă în ceea ce privește rezultatele și reducerea condițiilor impuse.

Concluziile forumului, cuprinse în Programul de acțiune de la Accra (PAA), corespund propriilor aspirații ale Uniunii Europene. PAA reunește o gamă amplă de parteneri, donatori și beneficiari, nemaiîntâlnită până în prezent. Țările partenere însele, țările emergente donatoare, țările cu venituri medii, precum și actorii nestatali, cu toții joacă un rol tot mai important. Depășind sfera Programului de acțiune de la Accra, Comisia va continua discuțiile cu statele membre cu privire la modul în care poate fi dezvoltat programul privind eficacitatea ajutorului la nivel european și la nivel internațional. Este o chestiune de rentabilitate – atât pentru țările beneficiare, cât și pentru contribuabilul european.

Dând curs angajamentelor asumate cu privire la utilizarea sistemelor naționale și previzibilitatea ajutorului, Comisia a finalizat propunerile pentru contractul ODM, prin care se va asigura o formă mai previzibilă, pe un termen mai lung, a ajutorului bugetar general orientat către țările cu rezultate bune și care pot face dovada utilizării performante a ajutorului bugetar. Inițial, au fost aprobate contracte ODM pentru șapte țări ACP (Burkina Faso, Ghana, Mali, Mozambic, Ruanda, Uganda și Zambia), reprezentând peste 40% din sprijinul bugetar programat în cel de-al 10-lea FED.

În 2008, Comisia a depus eforturi intense în vederea reformării cooperării tehnice și a unităților de punere în aplicare a proiectelor. Comisia a adoptat așa-numita „strategie cadru” în iulie, prin care definește o serie de principii, inclusiv prioritatea acordată dezvoltării capacității locale, o abordare axată pe cerere, participarea țărilor partenere în cadrul ciclului de gestionare a operațiunilor și o puternică orientare către rezultate.

Comisia a majorat din nou ponderea ajutorului pentru dezvoltare acordat sub formă de sprijin bugetar , care este modalitatea sa preferată de acordare a ajutorului, atunci când condițiile o permit. Sprijinul bugetar, sub forma unui transfer de fonduri către trezoreria națională a țării beneficiare, înlocuiește treptat finanțarea directă a proiectelor. În cursul anului, angajamentele de sprijin bugetar au reprezentat 39% (3,86 miliarde EUR) din totalul angajamentelor de la bugetul comunitar și FED.

Fondurile sunt alocate fie sub formă de sprijin bugetar general (SBG), fie sub formă de sprijin bugetar sectorial (SBS) atunci când accentul se pune pe un anumit sector. În 2008, angajamentele sub formă de SBG au reprezentat 60% din totalul noilor operațiuni de sprijin bugetar, respectiv 2,3 miliarde EUR. Principalii beneficiari au fost din regiunea ACP (21 de țări), din Asia (Laos și Vietnam) și din America Latină (Honduras). În ceea ce privește SBS, anul 2008 a marcat nu numai utilizarea tot mai frecventă a acestei forme de ajutor, ci și o mai mare diversitate de sectoare, în special în țările din afara ACP[1]. Totalul angajamentelor SBS s-a ridicat la 1,5 miliarde EUR, aproximativ 40% din noile operațiuni de sprijin bugetar angajate în 2008. Operațiunile SBS au reprezentat 18% din noile angajamente de sprijin bugetar pentru regiunea ACP, aproape 60% în Asia și până la 100% în rândul vecinilor din estul și sudul Uniunii Europene și în Africa de Sud. În cazurile din urmă, operațiunile de sprijin bugetar s-au axat pe domenii precum justiția, sprijinul legislativ, energia, schimburile comerciale și competitivitatea. În Asia, majoritatea angajamentelor au vizat sectoarele sociale. În America Latină, principalele sectoare vizate au fost gestionarea apelor, educația și ocuparea forței de muncă. Deși în țările ACP sprijinul bugetar sectorial a vizat în special sectoarele tradiționale (căi rutiere, sănătatea și educația), au apărut unele sectoare noi precum justiția, formarea profesională, descentralizarea.

În prezent, Comisia dezvoltă, în consultare cu alți donatori și cu statele membre, o metodologie globală de evaluare atât a operațiunilor de sprijin bugetar general, cât și a celor de sprijin sectorial la nivel național. Această metodologie va fi testată în 2009-2010 și perfectată ulterior. În 2008, s-a efectuat, de asemenea, o analiză cuprinzătoare a programelor comunitare de sprijin bugetar general, incluzând 46 de programe. Potrivit acestei analize, s-a plătit în medie 70% din tranșa variabilă a plăților care au la bază indicatori de performanță specifici. Aceasta indică faptul că obiectivele fixate au fost atinse într-o proporție relativ mare.

Unul dintre criteriile pe care trebuie să le îndeplinească țările beneficiare pentru a putea solicita sprijin bugetar este capacitatea de a gestiona finanțele publice. Gestionarea eficace a finanțelor publice (GFP) este esențială pentru a garanta că guvernele gestionează corect banii contribuabililor europeni care le-au fost încredințați spre folosul populației.

Similar majorității celorlalți donatori (inclusiv FMI și Banca Mondială), Comunitatea Europeană recurge la o estimare dinamică inițială a GFP ca punct de referință pentru măsurarea progreselor în timp. Din iunie 2005 până la sfârșitul anului 2008, în 55 de țări ACP s-au efectuat așa-numitele evaluări ale cheltuielilor publice și responsabilității financiare (PEFA)[2]. Toate țările ACP și aproape toate celelalte țări din lume care au beneficiat de sprijin de la bugetul Comunității Europene au finalizat evaluările PEFA până la sfârșitul anului 2008.

Comisia și-a luat angajamentul de a îmbunătăți eficiența și transparența sprijinului bugetar prin consolidarea evaluărilor GFP, prin ameliorarea structurii și a modului de formulare a acordurilor financiare, prin rafinarea ulterioară a criteriilor de eligibilitate pentru sprijin bugetar și a evaluărilor de risc, precum și prin îmbunătățirea sistemelor de raportare.

În viitor, operațiunile de sprijin bugetar vor fi utilizate frecvent pentru a răspunde necesităților de finanțare ale țărilor în dezvoltare. Comisia va acorda în continuare atenție nevoilor speciale ale statelor fragile.

Orientarea către rezultate

Sistemul de monitorizare orientată către rezultate a devenit parte integrantă a punerii în aplicare a majorității programelor Comisiei. Acest sistem permite revizuirea transparentă, rapidă și generală a evoluției unui proiect la un moment dat. Monitorizarea este efectuată de către experți independenți în toate regiunile care fac obiectul cooperării externe. Cu ajutorul unei metodologii solide și bine structurate, constatările sunt prezentate în conformitate cu criterii stabilite la nivel internațional[3]. După opt ani, monitorizarea orientată către rezultate și-a dovedit utilitatea nu doar la nivel de proiect, oferind informații cu privire la performanța proiectului, ci și la nivel macro, în sprijinirea deciziilor de gestionare, precum și la nivel de programare, furnizând date calitative pentru analiză.

În perioada 2006 - 2008, peste 530 de proiecte finalizate au fost monitorizate prin metodologia monitorizării orientată către rezultate ex post . Un studiu din 2007 a analizat potențialele beneficii ale monitorizării orientată către rezultate ex post și a confirmat faptul că această metodologie este un instrument flexibil și eficient din punct de vedere al costurilor. În ceea ce privește proiectele în derulare, metodologia a fost raționalizată și îmbunătățită, pentru a putea acoperi mai bine teme importante precum abordarea integratoare a aspectelor referitoare la mediu și la egalitatea între femei și bărbați. Necesitatea de a trece de la o analiză pur cantitativă la o analiză preponderent calitativă a datelor monitorizării orientată către rezultate a fost, de asemenea, discutată în 2008.

În egală măsură, în 2008 au fost finalizate opt rapoarte de evaluare: patru geografice, unul tematic și trei privind modalitățile de punere la dispoziție a ajutorului. Au fost inițiate doisprezece evaluări noi. Zece dintre acestea se referă la țări individuale, în timp ce alte două se referă la prevenirea conflictelor și consolidarea păcii, precum și la ocuparea forței de muncă și incluziunea socială. Comisia ia în considerare rezultatele acestor evaluări pentru îmbunătățirea calității și incidenței asistenței sale externe. În general, evaluările au indicat o performanță bună din punct de vedere al relevanței și eficacității programării și punerii în aplicare realizate de Comunitatea Europeană. Printre domeniile în care sunt necesare mai multe eforturi se numără: sinergia între activități, diverse modalități de punere la dispoziție a ajutorului și coerența între ajutorul la nivel național și regional. Comunitatea Europeană a depus, de asemenea, eforturi pentru a crește vizibilitatea activităților sale, în special atunci când fondurile sunt canalizate prin intermediul organizațiilor internaționale sau sub formă de sprijin bugetar.

Cooperarea

O mai bună coordonare a acțiunilor donatorilor, în special prin împărtășirea expertizei și prin concentrarea activităților (diviziunea muncii), este importantă pentru creșterea eficacității ajutorului. Această abordare este pusă în aplicare în prezent în multe țări. Tanzania, Mozambic, Uganda, Ghana, Burkina Faso și Mali sunt exemple de țări din Africa Subsahariană unde se promovează coordonarea și se aplică o diviziune clară a muncii. În decembrie 2008, Comisia și președinția franceză a Uniunii Europene au organizat o conferință privind coordonarea donatorilor UE în America Latină. În Afganistan a fost pregătită o contribuție comună a UE la eficacitatea ajutorului, ca parte a răspunsului la Strategia națională afgană de dezvoltare. În teritoriul palestinian ocupat, Comunitatea Europeană a creat un instrument eficient de punere la dispoziție a ajutorului, PEGASE, incluzând contribuții din partea statelor membre. De la lansarea sa în februarie 2008, prin PEGASE se plătiseră (în cele 12 luni până la 31 ianuarie 2009) 409,2 milioane EUR sub formă de sprijin financiar direct. De asemenea, PEGASE a gestionat peste 131 milioane EUR din partea a 14 state membre ale UE, din care 78% s-au plătit în aceeași perioadă.

Comisia a continuat să direcționeze o parte a ajutorului său pentru dezvoltare prin Organizația Națiunilor Unite, Banca Mondială și alte organizații internaționale, atunci când această metodă a fost cea mai eficace pentru punerea la dispoziție a ajutorului. În Irak, cea mai mare parte a sprijinului Comunității Europene în valoare de 785 milioane EUR acordat din 2003 a fost direcționată prin IRFFI (Fondul internațional pentru reconstrucția Irakului), un mecanism multilateral creat în 2004. Conform concluziilor a două evaluări majore finalizate în 2008 Comisia, Banca Mondială și agențiile ONU au beneficiat de pe urma acestei cooperării întărite, care a fost facilitată prin acorduri-cadru financiare și administrative. În temeiul acestor acorduri, Comisia a avut posibilitatea de a acorda asistență în țări în care condițiile locale erau prea dificile și periculoase pentru stabilirea propriilor mecanisme de punere la dispoziție a ajutorului. Cu toate acestea, o nouă abordare strategică trebuie luată în considerare, iar vizibilitatea trebuie consolidată.

În plus, Comisia și-a întărit cooperarea cu ONU și Banca Mondială pentru a răspunde la situațiile post-criză și pentru a planifica operațiunile de redresare prin intermediul unei declarații comune semnată la 25 septembrie 2008. Inițiativa stabilește o platformă comună pentru oferirea unui răspuns internațional eficace și durabil în urma crizelor provocate de catastrofe naturale și conflicte. Toți donatorii și partenerii sunt invitați să se alăture acestui efort.

În 2008, a fost creată Facilitatea de investiții pentru politica de vecinătate (FIV) cu scopul de a pune în comun resursele de finanțare ale Comisiei și ale statelor membre pentru a crea un efect de pârghie în cazul investițiilor din țările partenere furnizate de către instituțiile financiare publice europene. Operațiunile de creditare se axează în principal pe trei sectoare prioritare: energie, transport și mediu. Facilitatea a aprobat 15 proiecte pentru finanțare printr-o contribuție totală a FIV în valoare de 70,95 milioane EUR. Aceasta a oferit un efect de pârghie împrumuturilor de la instituțiile financiare europene în valoare de 1,65 miliarde EUR. Pe lângă contribuția de la bugetul comunitar, statele membre s-au angajat până în prezent la contribuții directe de 37 milioane EUR la fondul fiduciar al FIV pentru perioada 2008-2010.

În cele din urmă, Comisia a emis un document de politică privind Autoritățile locale: actori pentru dezvoltare pentru a stabili primele elemente ale unei strategii care va valorifica experiența autorităților locale ca parteneri în procesul de dezvoltare.

În 2009, ca urmare a crizei economice, situația din multe țări va deveni fără îndoială mai fragilă. Va fi mai dificil să se atingă Obiectivele de dezvoltare ale mileniului. Din acest motiv, politica de asistență externă a Uniunii Europene vizează în principal obținerea unor rezultate concrete, consolidarea flexibilității instrumentelor sale de întrajutorare și promovarea acțiunilor de integrare regională.

[pic]

Cifrele referitoare la reducerea sărăciei confirmă tendința anilor anteriori, cu 35% din asistența oficială pentru dezvoltare (AOD) fiind acordată țărilor cel mai puțin dezvoltate. Reducerea asistenței oficiale pentru dezvoltare acordată altor țări cu venituri mici (ATMV) este în mare parte rezultatul unei revizuiri a listei beneficiarilor AOD efectuată de către Comitetul pentru ajutor de dezvoltare al OCDE (CAD). În noua listă CAD, care a intrat în vigoare în 2008, mai multe ATVM au fost reclasificate ca țări cu venituri medii, categoria inferioară: Camerun, Capul Verde, India, Republica Moldova, Mongolia, Nicaragua, și Republica Congo.

[pic]

[pic]

[1] În sensul prezentului document, Africa de Sud este tratată separat de regiunea ACP

[2] Metodologia privind cheltuielile publice și responsabilitatea financiară este aplicată de către Comunitatea Europeană și de alți donatori importanți pentru a evalua modul în care țările beneficiare gestionează finanțele publice.

[3] Relevanță și proiectare, eficiență, eficacitate, impact și durabilitate.