[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 28.8.2008

COM(2008) 528 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU

privind aplicarea măsurilor speciale referitoare la taxa AIEM aplicabilă în Insulele Canare

(prezentată de Comisie)

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU

privind aplicarea măsurilor speciale referitoare la t axa AIEM aplicabilă în Insulele Canare

CUPRINS

1. Context 3

2. Rezumat 3

3. Analiză 4

3.1. Creșterea economică – variabilele legate de activitate și de ocuparea forței de muncă 4

3.2. Dezavantaje care continuă să existe și care justifică menținerea măsurilor speciale privind taxa AIEM 5

3.3. Integritatea și coerența ordinii juridice a Comunității 7

4. Concluzie generală 7

CONTEXT

Dispozițiile Tratatului CE care se aplică regiunilor ultraperiferice ale Comunității, cum ar fi Insulele Canare, nu permit în principiu diferențe de taxare între produsele locale și produsele vândute dintr-un stat membru către altul. Totuși, articolul 299 alineatul (2) din Tratatul CE prevede posibilitatea introducerii unor măsuri speciale pentru aceste regiuni, ca urmare a existenței unor dezavantaje permanente care afectează situația socială și economică a acestora.

În decizia Consiliului din 20 iunie 2002 (2002/546/CE), luată pe baza articolului 299 alineatul (2) din Tratatul CE, Regatul Spaniei a fost autorizat să prevadă, de la 1 ianuarie 2002 până la 31 decembrie 2011, scutiri sau reduceri parțiale ale taxei AIEM („Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancias en las islas Canarias”) pentru anumite produse fabricate local în Insulele Canare. Taxa AIEM se aplică în general produselor importate sau obținute în Insulele Canare. În anexa la decizia Consiliului figurează lista produselor pentru care se aplică măsurile speciale sus-menționate. Diferența de taxare între bunurile taxate în regim normal și cele care beneficiază de o scutire sau de o reducere parțială nu poate fi mai mare de 5%, 15% sau 25%, în funcție de produs.

Motivele care stau la baza adoptării acestor măsuri speciale au fost prezentate în decizia Consiliului din 20 iunie 2002. Principalele surse ale problemelor cu care se confruntă Insulele Canare sunt izolarea și fragmentarea pieței. De aici rezultă o serie întreagă de dificultăți în principal legate de costurile mai mari de producție (transport, energie, aprovizionarea cu materie primă, tratarea deșeurilor etc.). Acest aspect contribuie, de asemenea, la slaba diversificare a economiei, care este mai fragilă și mai vulnerabilă la schimbări negative decât piața europeană și cea globală.

Cu alte cuvinte, măsurile speciale au fost introduse pentru a contracara dezavantajele cu care se confruntă Insulele Canare, permițându-se astfel economiei din aceste insule să se dezvolte. Aceste măsuri au fost special concepute pentru a consolida industria internă prin creșterea nivelului de competitivitate al acesteia, având în vedere că este dezavantajată de poziție, structură și dimensiunea pieței.

Articolul 2 din decizia Consiliului din 20 iunie 2002 menționată mai sus obligă autoritățile spaniole să prezinte Comisiei cel târziu la data de 31 decembrie 2005 un raport privind aplicarea măsurilor referitoare la taxa AIEM. Acesta este necesar în vederea evaluării impactului măsurilor luate și a contribuției acestora la promovarea sau menținerea activităților economice locale, având în vedere dezavantajele care afectează regiunile ultraperiferice. Acest raport, care a fost înaintat Comisiei la începutul lunii ianuarie 2006, este anexat la prezentul raport (anexa 1). Este anexat, de asemenea, un rezumat al acestui raport în limba engleză (anexa 2).

În plus, articolul 2 din decizia Consiliului menționată mai sus invită Comisia să prezinte Consiliului un raport care să cuprindă o analiză a aspectelor economice și sociale ale aplicării măsurilor speciale referitoare la taxa AIEM și, dacă este cazul, o propunere de adaptare a dispozițiilor respectivei decizii.

Rezumat

Obiectivul prezentului raport este să verifice impactul măsurilor luate în temeiul deciziei Consiliului din 20 iunie 2002 (2002/546/CE) și să evalueze contribuția acestora la promovarea sau menținerea activităților economice locale, având în vedere dezavantajele cu care se confruntă regiunea.

Cele mai mari dezavantaje cu care se confruntă regiunea sunt legate de izolare, de dimensiunea redusă a pieței și de fragmentarea acesteia. Din cauza acestor limitări, Insulele Canare înregistrează costuri mai mari de producție și de transport, precum și costuri de mediu mai ridicate. De asemenea, aceste insule nu se pot bucura de beneficiile globalizării. Taxa AIEM vizează reducerea acestor dezavantaje ale pieței din Insulele Canare. Datele furnizate de guvernul spaniol arată că s-au înregistrat efecte pozitive după introducerea măsurilor speciale, însă problemele care au determinat adoptarea acestui regim fiscal special continuă să existe. Prin urmare, se justifică menținerea măsurilor speciale.

Analiza inclusă în raport ia în considerare caracteristicile și constrângerile specifice regiunii și obiectivul de a nu submina integritatea și coerența ordinii juridice a comunității, inclusiv piața internă și politicile comune.

Comisia concluzionează că, având în vedere datele furnizate de autoritățile spaniole și lipsa unor reclamații semnificative ale părților interesate, taxa AIEM funcționează într-un mod satisfăcător. Prin urmare, regulile actuale pot rămâne în vigoare fără să fie necesară modificarea dispozițiilor deciziei menționate.

Analiză

Prezenta analiză are la bază datele furnizate de autoritatea spaniolă în raportul prezentat în conformitate cu articolul 2. Raportul descrie factorii variabili și, printre aceștia, indică schimbările care au avut loc după introducerea măsurilor speciale privind taxa AIEM.

Cre șterea economică – variabilele legate de activitate și de ocuparea forței de muncă

În timpul perioadei analizate s-au înregistrat numeroase efecte pozitive atunci când erau în vigoare măsurile speciale privind taxa AIEM .

În primul rând, s-a observat o creștere a economiei Insulelor Canare. Sectorul industrial din Canare s-a dezvoltat mai rapid (în special în domeniul construcțiilor) decât în restul Spaniei și acest lucru a dus la creșterea importanței industriei din Insulele Canare în cadrul sectorului industrial spaniol. Analiza activității economice arată că numărul de întreprinderi AIEM (care intră sub incidența măsurilor speciale introduse în temeiul Deciziei Consiliului din 20 iunie 2002) a crescut treptat în perioada 2001-2003, ajungând la aproape 60% din numărul total al producătorilor. Trebuie subliniat că sporirea numărului acestor întreprinderi AIEM a fost mai semnificativă decât în cazul altor întreprinderi de producție din Insulele Canare. În perioada 2001-2003, numărul de întreprinderi care fabricau produse taxate numai la import a crescut cu 12,5%. Această creștere a fost mai mare decât cea din domeniul industriei prelucrătoare care, în aceeași perioadă, a crescut cu doar 2,6%.

În ceea ce privește cifra de afaceri, valoarea netă obținută de întreprinderile AIEM a arătat o tendință mai mare de creștere, în special în anul 2004, în comparație cu alte activități de producție.

S-a observat o anumită diversificare a industriei prelucrătoare după introducerea măsurilor AIEM. Au fost instalate câteva linii noi de producție în fabricile din Insulele Canare. De asemenea, au fost introduse unele produse și mărci noi, cum ar fi noi mărci de băuturi și de tutun, apă îmbuteliată și materiale de ambalaj.

În ceea ce privește rata investițiilor, în cazul întreprinderilor AIEM aceasta s-a mărit cu 13,7% în perioada 2001-2003 (investițiile nete în întreprinderile AIEM exprimate în milioane de euro: în 2001- 114,44; în 2002 – 125,28; în 2003 – 130,14). Investițiile nete în ansamblul industriei prelucrătoare au crescut mult în anul 2002, dar au scăzut în 2003 (investițiile nete în toate întreprinderile de producție exprimate în milioane euro: în 2001- 209,58; în 2002 – 260,29; în 2003 – 238,86).

AIEM a avut, de asemenea, o influență asupra gradului de ocupare a forței de muncă. În anii 2002 și 2003, numărul de locuri de muncă create în sectorul de activități care intră sub incidența AIEM a crescut într-un ritm mai mare decât în restul industriei producătoare. Gradul de ocupare a forței de muncă în sectorul de activități care intră sub incidența AIEM a reprezentat aproape 63% din numărul total de locuri de muncă din industria prelucrătoare (numărul de locuri de muncă AIEM: în 2001 – 22 618; în 2002- 23 721; în 2003 – 24 561 / numărul total de locuri de muncă în industria prelucrătoare: în 2001- 37 112; în 2002 – 38 571; în 2003 – 39 107). În această perioadă, raportul dintre cifra de afaceri obținută de întreprinderile AIEM și cifra de afaceri înregistrată în ansamblul industriei prelucrătoare s-a menținut cam la același nivel, în jur de 51,5% (în 2001 – 51,8%, în 2002 – 51,5%, în 2003 – 51,3%). Rezultatele preliminare pentru anul 2004 au părut să indice o scădere a gradului de ocupare a forței de muncă în sectorul de activități AIEM, dar această scădere a fost mai puțin semnificativă decât cea care a caracterizat în general Insulele Canare.

În general, evoluția indicelui prețurilor de consum (IPC) a fost mai favorabilă în Insulele Canare decât în restul Spaniei. Diferența de inflație în 2004 a fost de 0,7%. IPC pentru coșul de produse supuse AIEM a înregistrat o evoluție mai bună decât IPC general din Insulele Canare. Dacă IPC a crescut cu 2,5% în perioada 2001-2004, acesta a crescut cu doar 1,8% pentru produsele AIEM. Dintre produsele AIEM, alimentele, băuturile și tutunul au cunoscut în mod special rate mici ale inflației.

Încasările din taxele AIEM urmează să fie încorporate în economia Insulelor Canare și folosite în cadrul unei strategii de dezvoltare economică și socială care implică promovarea activităților locale (considerentul 23 din Decizia 2002/546/CE a Consiliului). Raportul autorității spaniole demonstrează că totalul cheltuielilor reale efectuate de autoritățile publice din Insulele Canare pentru promovarea activităților locale depășește veniturile generate de taxa AIEM.

Tendințele prezentate mai sus arată că au existat schimbări pozitive în economia Insulelor Canare după introducerea măsurilor speciale privind taxa AIEM în temeiul deciziei Consiliului din 20 iunie 2002. În multe privințe (creșterea globală, cifra de afaceri, diversificarea, investițiile, ocuparea forței de muncă), situația întreprinderilor cărora li s-a aplicat o scutire sau o reducere parțială a taxei AIEM pentru bunurile produse local s-a îmbunătățit. Acest lucru este în special valabil în comparație cu întreprinderile care nu au fost vizate de aplicarea măsurilor speciale privind taxa AIEM.

Astfel, datele prezentate demonstrează că decizia Consiliului din 20 iunie 2002 și-a atins obiectivul.

Totuși, întreprinderile care își desfășoară activitatea pe piața locală continuă să fie în dezavantaj și există în continuare nevoia aplicării acestor măsuri-țintă specifice. Acest aspect va fi analizat în sub-secțiunea următoare.

Dezavantaje care continuă să existe și care justifică menținerea măsurilor speciale privind taxa AIEM

Industria locală este în continuare într-o poziție defavorizată.

Această regiune prezintă anumite dezavantaje permanente care împiedică dezvoltarea economică a Insulelor Canare: izolarea geografică, fragmentarea și dimensiunea mică a pieței. Aceste circumstanțe afectează multe aspecte importante legate de dezvoltarea economică a zonei.

Unul dintre principalele dezavantaje este oferta limitată de mijloace de transport (numai aeriene sau maritime). Prin urmare, costul serviciilor de transport este mult mai mare decât costul mediu al acestor servicii în Spania. Acest lucru este în special valabil pentru transportul de marfă și, într-o măsură mai mică, pentru transportul de călători. Transportul de mărfuri este supus în practică multor restricții legate de slaba concurență prin preț și de întârzierile la livrare. Prin urmare, costurile suplimentare suportate de întreprinderile din Insulele Canare în legătură cu serviciile de transport pot fi exprimate atât în bani, cât și în timp. O astfel de restricție determină o eficiență mai mică și costuri de producție mai mari în Insulele Canare.

Alte aspecte legate de procesul de producție contribuie, de asemenea, la costuri mai ridicate. Întreprinderile depind în mare măsură de importurile de materie primă și energie (peste 70% din resursele folosite provin din afara insulelor, în timp ce în restul Spaniei aceste importuri nu depășesc 40%). În practică, aceste întreprinderi trebuie să își facă stocuri suplimentare și de multe ori se confruntă cu problema stocurilor excedentare. Ca urmare, costurile unora dintre materiile prime sunt mai mari. De exemplu, pentru apă costul total mediu pe metru cub este de 1,68 EUR. Acest preț este cel mai mare din Spania, unde costul mediu la nivelul întregii țări este de 0,86 EUR.

Costurile suplimentare suportate de întreprinderi sunt de asemenea legate de factori precum serviciile specializate de întreținere, cursurile de formare pentru manageri și tehnicieni sau promovarea activităților economice. Întrucât piața este mică, specialiștii trebuie aduși de la distanțe mari. La fel se întâmplă și atunci când este nevoie ca personalul să participe la un curs de formare, la un târg de afaceri sau o conferință sau să desfășoare o călătorie de afaceri în vederea promovării produselor sau a semnării unui nou contract.

În plus, costurile legate de eliminarea deșeurilor industriale sunt de asemenea ridicate. Multe tipuri de deșeuri (inclusiv deșeurile toxice) nu pot fi tratate în Insulele Canare, deoarece există un număr limitat de unități specializate de reciclare. Prin urmare, de multe ori deșeurile trebuie transportate în afara insulelor.

Analiza nivelului prețurilor arată că pentru anumite grupuri de produse care intră sub incidența taxei AIEM (alimente, medicamente și parfumuri), nivelul prețurilor este în general mai ridicat în Insulele Canare decât în restul Spaniei. Prețurile mai mari reflectă sarcina suplimentară suportată de activitatea industrială din Insulele Canare. Aceasta înseamnă că reducerea sau eliminarea acestor măsuri de protecție ar duce la reducerea și mai mare a competitivității producției industriale din Insulele Canare în raport cu produsele importate și, în consecință, a profitabilității acestei producții, iar existența în continuare a cel puțin unora dintre activitățile respective ar putea fi amenințată în mod direct.

Având în vedere constrângerile de natură geografică, piața din Insulele Canare continuă să fie foarte limitată. Contribuția exporturilor la valoarea totală a PIB este cea mai mică dintre toate Comunitățile Autonome din Spania. În comparație cu restul Spaniei, Insulele Canare au cel mai mic număr de întreprinderi care desfășoară activități de export. În plus, întreprinderile locale sunt foarte dependente unele de altele: închiderea unei întreprinderi are un efect negativ asupra activității comerciale a altora. În plus, numărul mediu de angajați ai întreprinderilor din Insulele Canare care își desfășoară activitatea în sectorul industrial tinde să fie mai mic decât cel înregistrat la nivelul întregii țări.

Constrângerile cu care se confruntă piața din Insulele Canare duc la un grad redus de diversificare a întregii economii. Aceasta înseamnă că nu există un echilibru pe piață între diferitele sectoare ale industriei. Sectorul serviciilor (în special serviciile de turism) deține cea mai mare pondere pe piață și continuă să se mențină cam la același nivel, acest sector necunoscând aproape nicio schimbare în ultimii ani. În 2001, contribuția sectorului serviciilor la totalul valorii adăugate brute a fost de 79%, iar în 2004 de 78%. În Spania, în ambele perioade, această contribuție s-a menținut la 66%.

Acest dezechilibru face ca piața să fie într-o poziție defavorizată.

Integritatea și coerența ordinii juridice a Comunității

Datele prezentate în analiza inclusă în raport arată că regimul în cauză îndeplinește de asemenea cerința conform căreia măsurile luate de Consiliu în temeiul articolului 299 alineatul (2) din tratat nu trebuie să submineze integritatea și coerența ordinii juridice a Comunității.

Măsurile aplicate în conformitate cu decizia Consiliului din 20 iunie 2002 (2002/546/CE) sunt necesare și proporționale cu obiectivele stabilite prin această decizie.

Încă de la început, măsurile adoptate în cadrul deciziei Consiliului au fost direcționate și au avut ca obiectiv numai produsele industriale cele mai vulnerabile. Cifrele prezentate de guvernul spaniol arată că aplicarea scutirilor autorizate în cazul produselor AIEM specificate nu compensează în exces costurile suplimentare suportate de această regiune ultraperiferică. Măsurile în vigoare sunt, prin urmare, proporționale cu obiectivele stabilite. Detaliile au fost stabilite prin decizia Comisiei din 16 aprilie 2008 cu privire la aspectele legate de ajutoarele de stat acordate în acest caz[1].

Mai mult, din studiul suplimentar prezentat de guvernul spaniol (IMPACTO DE LOS APE EN CANARIAS din 26 septembrie 2006) rezultă că relațiile comerciale dintre Insulele Canare și țările ACP sunt neglijabile și, prin urmare, măsurile speciale privind taxa AIEM nu pot fi privite ca un obstacol în contextul Acordului european de parteneriat aflat în curs de negociere între UE și Africa de Vest și care are în vedere creșterea comerțului și a investițiilor între acestea.

În plus, Comisia nu a primit nicio reclamație semnificativă cu privire la un posibil impact negativ al taxei AIEM asupra modului de funcționare a pieței interne. În mod special, Comisia nu a primit nicio informație care să indice că aplicarea taxei AIEM ar compensa în exces costurile legate de dezavantajele permanente care afectează Insulele Canare.

În concluzie la cele constatate mai sus, se observă că măsurile actuale funcționează corespunzător și ar trebui menținute în vigoare pentru a compensa în mod adecvat poziția dificilă în care se află Insulele Canare.

Concluzie generală

Măsurile speciale introduse prin decizia Consiliului din 20 iunie 2002 (2002/546/CE) au avut efecte pozitive asupra mediului economic și social al Insulelor Canare. Analiza tendințelor indicatorilor avuți în vedere arată că obiectivul promovării sau menținerii activităților economice locale a fost îndeplinit.

Având în vedere dezavantajele legate de situația particulară a Insulelor Canare, menținerea acestor măsuri este în continuare justificată. În mod special, se observă că situația din această regiune prezintă încă dezavantaje din multe puncte de vedere, în ciuda tendințelor pozitive.

Informațiile disponibile confirmă că integritatea și coerența sistemului juridic comunitar nu sunt subminate de măsurile speciale privind taxa AIEM. Măsurile sunt bine direcționate (vizează numai produsele cele mai sensibile) și sunt limitate la ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor stabilite (compensarea dezavantajelor caracteristice regiunii, cum ar fi situarea geografică îndepărtată, dimensiunea mică și fragmentarea pieței). Toate părțile interesate sunt satisfăcute de măsurile actuale, care nu perturbă buna funcționare a pieței interne. Pe de altă parte, reducerea sau eliminarea acestor măsuri de protecție ar reduce dramatic rentabilitatea industriei prelucrătoare din Insulele Canare. În unele cazuri, ar putea cauza chiar întreruperea producției locale a anumitor produse.

Comisia concluzionează că taxa AIEM, așa cum a fost introdusă în temeiul deciziei Consiliului din 20 iunie 2002, este în continuare justificată în forma sa actuală. Prin urmare, nu este necesară o propunere a Comisiei de adaptare a dispozițiilor existente ale respectivei decizii a Consiliului.

[1] Cazul NN 22/2008