[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 26.3.2009

COM(2009) 137 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU

de evaluare a progreselor raportate de Italia către Comisie și Consiliu cu privire la recuperarea taxei suplimentare datorate de producătorii de lapte pentru campaniile dintre 1995/1996 și 2001/2002 (în conformitate cu articolul 3 din Decizia nr. 2003/530/CE a Consiliului)

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU

de evaluare a progreselor raportate de Italia către Comisie și Consiliu cu privire la recuperarea taxei suplimentare datorate de producătorii de lapte pentru campaniile dintre 1995/1996 și 2001/2002 (în conformitate cu articolul 3 din Decizia nr. 2003/530/CE a Consiliului)

Prezentul raport de evaluare este întocmit de Comisie în conformitate cu articolul 3 din Decizia nr. 2003/530/CE a Consiliului din 16 iulie 2003 privind compatibilitatea cu pia ța comună a unui ajutor pe care Republica Italiană intenționează să îl acorde producătorilor săi de lapte.

În temeiul articolului 1 din respectiva decizie, ajutorul, constituit de plata către Comunitate de către Republica Italiană însăși a sumelor datorate de producătorii de lapte în conformitate cu taxa suplimentară din sectorul laptelui pentru campaniile dintre 1995/1996 și 2001/2002, și permițându-se, totodată, producătorilor respectivi să își achite datoriile sub formă de plăți eșalonate pe parcursul unui număr de ani fără dobândă, este considerată, în mod excepțional, compatibilă cu piața comună, cu condiția ca:

- rambursarea datoriilor de către producători să se facă integral, în rate anuale egale, și

- perioada de rambursare să fie de cel mult 14 ani, începând de la 1 ianuarie 2004.

În temeiul articolului 2 din decizie, acordarea ajutorului este condiționată de declararea de către Italia, la FEOGA, a taxei suplimentare totale pentru campaniile vizate și deducerea datoriei restante în trei rate anuale egale din cheltuielile finanțate de FEOGA pentru noiembrie 2003, noiembrie 2004 și, respectiv, noiembrie 2005.

Declararea de către Italia a taxei suplimentare totale pentru campaniile vizate a fost efectuată în mod corespunzător printr-o scrisoare datată 26 august 2003.

Sumele restante au fost deduse, în mod corespunzător, din cheltuielile finanțate de FEOGA pentru noiembrie 2003, 2004 și, respectiv, 2005.

Articolul 3 din decizie solicită autorităților italiene competente să raporteze anual Consiliului și Comisiei progresele înregistrate în recuperarea sumelor datorate de producători în temeiul taxei suplimentare pentru campaniile dintre 1995/1996 și 2001/2002.

Autoritățile italiene au prezentat Comisiei cel de-al patrulea raport în temeiul acestei dispoziții, printr-o scrisoare din partea AGEA, datată 3 octombrie 2008, privind plata ratei corespunzătoare anului 2007. Acest raport a fost actualizat ulterior de autoritățile italiene, ceea ce a dus la schimbări ale mai multor elemente relevante pentru raport.

Plata taxei în condițiile facilității de plată

Din totalul celor 23 460 de producători care datorează, în prezent, taxa pentru cele șapte perioade cuprinse în decizia Consiliului, dar care au obținut, de la tribunalele naționale, suspendarea plăților până la o hotărâre definitivă, 15 355 au optat pentru plata în rate potrivit sistemului de plăți eșalonate. Opțiunea pentru sistemul de plăți eșalonate implică stingerea oricărui litigiu în curs. În plus, neplata oricăreia dintre ratele anuale atrage excluderea din sistem și îi expune pe producători la executarea întregii sume restante plus dobânda aferentă.

În 2004, înaintea plății primei rate, cei 15 355 de producători participanți datorau, în total, aproximativ 345 de milioane de euro, reprezentând aproximativ o treime din suma totală restantă a taxelor la nivel de producător. Se pare, așadar, că un număr mai mare de producători, responsabili numai pentru o parte mai mică de producție excedentară, au optat pentru sistemul de plăți eșalonate. Pe de altă parte, producătorii responsabili de producții excedentare mai importante (aproximativ 8 000 de producători cărora li s-au facturat taxe în valoare de aproximativ 680 de milioane de euro pe durata celor șapte campanii) au preferat, în schimb, să continue procedurile judiciare angajate în tribunalele italiene. Totuși, trebuie menționat că, în 2007, autoritățile italiene au primit 150 de noi solicitări pentru efectuarea plăților în rate, care corespund unei sume de aproximativ 3 milioane de euro.

Cea de-a patra rată trebuia plătită, înainte de 31 decembrie 2007, de 12 426 de producători și se ridica la un total de 25 074 413,99 euro. Verificările efectuate de autoritățile italiene arată că, în 2007, 12 183 de producători au plătit, în mod corespunzător, suma totală de 25 006 160,19 euro. Prin urmare, 98% dintre producători au plătit 99,7% din taxe la timp în cadrul celei de-a patra rate. Plata la timp pentru prima, a doua și, respectiv, a treia dintre plățile eșalonate fusese, anterior, înregistrată pentru 99,6%, 97,9% și, respectiv, 99,5% din sumele datorate. Prin urmare, totalul taxelor recuperate în cadrul primelor patru rate este de aproximativ 103 milioane de euro (99,2% din totalul sumei datorate).

Deși aceste niveluri constituie, fără îndoială, o indicație asupra angajamentului producătorilor participanți de a-și îndeplini obligațiile, Comisia consideră că modul în care autoritățile au urmărit cazurile în care plata nu s-a înregistrat la timp reprezintă, de asemenea, o indicație importantă cu privire la nivelul de angajament al autorităților de a asigura respectarea condițiilor sistemului și, în final, recuperarea întregii taxe datorate.

La sfârșitul anului 2007, în cadrul celei de-a patra perioade de plată a ratelor, 63 de producători nu își plătiseră încă ratele în valoare de 68 253,80 euro. Potrivit informațiilor primite de la autoritățile italiene, toate aceste cazuri au fost notificate de autoritățile centrale autorităților regionale competente pentru ca acestea să impună plata întregii sume datorate (inclusiv dobânzile).

În această privință, totuși, Comisia menționează că al patrulea raport al Italiei nu oferă, ca și cel din anul precedent, nici o indicație în legătură cu sumele corespunzătoare taxelor recuperate în urma controalelor efectuate de autoritățile italiene și a eforturilor acestora de a impune plata. Cu toate acestea, anumite informații suplimentare primite de autoritățile italiene în decembrie 2008 arată că până acum a fost recuperată suma de 1 204 511,18 euro (respectiv 15% din suma restantă totală), reprezentând taxe datorate de producători care nu și-au plătit ratele la timp într-una dintre primele patru perioade de plăți eșalonate. Așadar, acești producători au fost obligați să își plătească întreaga datorie restantă plus dobânzile acumulate și au fost excluși din sistemul celor 14 ani. Prin urmare, de la producătorii care, din cauza plăților întârziate, au fost excluși din sistemul plăților eșalonate, mai trebuie încă recuperată suma de 6 878 274,31 euro (respectiv 85% din suma restantă totală).

Taxele pentru campaniile dintre 1995/1996 și 2001/2002 care nu sunt cuprinse în sistemul de plăți eșalonate și care sunt contestate în continuare în tribunalele italiene

S-a menționat deja că participarea la regimul de plăți eșalonate este redusă dacă se ține cont de suma recuperată prin intermediul acestui sistem. Acest lucru înseamnă că, în calea recuperării imediate a unor taxe în valoare de 680 de milioane de euro de la aproximativ 8 000 de producători care au ales să continue procedurile judiciare, există obstacolul reprezentat de suspendarea ordinelor de plată acordată de tribunalele italiene în așteptarea unei hotărâri definitive.

În rapoartele sale de evaluare prezentate Consiliului în 2006 și 2007, Comisia a arătat că, în viitoarele rapoarte anuale pe care urmează să le prezinte, Italia trebuie să se refere explicit la litigiile cu privire la cele șapte campanii și să furnizeze detalii care să confirme efectuarea plății de către producătorii ale căror acțiuni în justiție au eșuat. În absența unor astfel de informații, Comisia nu a fost până acum în măsură să monitorizeze în mod corect progresul înregistrat în recuperarea acelei părți a taxelor care nu a fost vizată de sistemul de facilitate de plată.

Drept răspuns la această solicitare, raportul italian a furnizat o listă a sumelor în litigiu reprezentând taxele aferente celor șapte campanii vizate cu privire la care tribunalele italiene s-au pronunțat în favoarea administrației în cursul anilor 2005 și 2006, pentru o sumă în valoare totală de 1 533 584,36 euro, din care numai o sumă de 346 833,70 euro apare drept încasată până la data raportului. În urma solicitării de informații suplimentare referitoare la acest subiect, Comisia a primit informații complementare în decembrie 2008 privind hotărâri judecătorești pronunțate în 2007 și 2008. Conform acestor informații ulterioare, în perioada 2005-2008 au fost pronunțate hotărâri în favoarea administrației referitoare la taxe în valoare totală de 4 108 523,39 euro (inclusiv cei 1 533 584,36 euro menționați mai sus), respectiv 0,6% din suma totală restantă. Totuși, se pare că, până în decembrie 2008, autoritățile italiene au reușit să recupereze doar 314 960,15 euro (respectiv 7,7% din suma pentru care tribunalele s-au pronunțat în favoarea administrației).

În urma unor explicații suplimentare ale autorităților italiene, a reieșit, de asemenea, că sus-menționata valoare a taxelor pentru care tribunalele s-au pronunțat în favoarea administrației include cazurile în care este posibil recursul. Toate acestea explică, în parte, motivul pentru care sumele recuperate sunt relativ reduse. Comisia consideră că în viitoarele rapoarte anuale prezentate de Italia ar trebui specificată valoarea taxelor stabilită în final pentru care tribunalele s-au pronunțat în favoarea administrației, pentru a oferi o imagine mai clară asupra progreselor realizate în această privință. De asemenea, Comisia consideră că ar fi oportună furnizarea unor cifre referitoare la eventualele cazuri în care producătorii de lapte care contestă taxele au avut câștig de cauză în tribunalele din Italia.

Comisia remarcă încetineala cu care se recuperează acea parte a taxelor care nu a fost vizată de sistemul de facilitate de plată. Această încetineală se datorează atât duratei procedurilor judiciare (până acum au fost pronunțate hotărâri referitoare doar la aproximativ 4 milioane de euro din 680 de milioane), cât și duratei procesului de recuperare a sumelor în cazurile în care s-au încheiat litigiile (doar aproximativ 300 000 de euro recuperați din 4 milioane de euro). Cu privire mai ales la hotărârile pronunțate în 2005 și 2006, poate părea anormal că, până în decembrie 2008, nu s-a recuperat cea mai mare parte a datoriilor confirmate.

Concluzie

Comisia consideră că progresul înregistrat de autoritățile italiene în recuperarea sumelor datorate de producătorii care au optat pentru sistemul de plăți eșalonate aprobat de Consiliu în 2003 pentru campaniile dintre 1995/1996 și 2001/2002 demonstrează o gestionare corespunzătoare. Comisia ar dori să semnaleze, cu toate acestea, că indicațiile cu privire la sumele efectiv recuperate de la puținii producători participanți care nu au efectuat plățile eșalonate și care au fost, în consecință, excluși din sistem demonstrează că eforturile depuse sau progresul înregistrat în recuperarea taxei corespunzătoare trebuie îmbunătățite.

Comisia regretă încetineala cu care se recuperează taxele care nu au fost vizate de sistemul plăților eșalonate și care se află încă în litigiu în tribunalele din Italia și consideră că recuperarea taxelor în acest mod nu este satisfăcătoare.