[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 5.3.2008

COM(2008) 125 final

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CĂTRE CONSILIU, CĂTRE COMITETUL SOCIAL ŞI ECONOMIC EUROPEAN ŞI CĂTRE COMITETUL REGIUNILOR privind

Progresul discuţiilor exploratorii asupra cooperării în domeniul transporturilor cu ţările învecinate

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CĂTRE CONSILIU, CĂTRE COMITETUL SOCIAL ŞI ECONOMIC EUROPEAN ŞI CĂTRE COMITETUL REGIUNILOR privind

Progresul discuţiilor exploratorii asupra cooperării în domeniul transporturilor cu ţările învecinate (Text cu relevanţă pentru SEE)

CUPRINS

1. Introducere 3

2. Organizarea discuţiilor exploratorii 4

3. Concluzii preliminare ale primei runde de discuţii 5

3.1. Sprijin susţinut pentru abordarea Comisiei 5

3.2. Modificări aduse abordării Comisiei 6

4. Situaţia actuală, realizări şi etapele următoare 7

4.1. Zone/coridoare paneuropene 7

4.2. „Autostrăzi maritime” 7

4.3. Axa nordică 8

4.4. Axa centrală 9

4.5. Axa sud-estică 9

4.5.1. Reţeaua de transport regional de bază din Balcanii de Vest 9

4.5.2. Ramificaţii către Orientul Mijlociu, Caucaz şi Asia Centrală 10

4.6. Coridorul Traceca 10

4.7. Axele mediteraneene şi planul de acţiune regional în domeniul transporturilor 11

5. Concluzie 11

1. INTRODUCERE

Comunicarea Comisiei privind o mai bună politică europeană de vecinătate [1] (PEV) a subliniat aspectele esenţiale ale dimensiunii tematice/sectoriale a PEV, precum şi necesitatea intensificării dialogului multilateral cu ţările partenere asupra unor teme ca energia, transporturile, mediul sau gestionarea frontierelor. De asemenea, a propus ideea unor acorduri multilaterale în domeniul energiei şi în cel al transporturilor şi a subliniat nevoia de a raţionaliza diversele iniţiative aflate în desfăşurare. S-a scos în evidenţă în special importanţa unei mai mari apropieri între dialogul politic şi dezvoltarea efectivă a coridoarelor de transport. Acest mesaj a fost dezvoltat mai pe larg în recenta Comunicare intitulată „Consolidarea politicii europene de vecinătate”[2], prin care Comisia îndemna statele membre şi partenerii PEV să coopereze îndeaproape în direcţia finalizării extinderii principalelor axe transeuropene de transport către ţările învecinate.

După cum s-a subliniat în Comunicarea Comisiei privind Balcanii de Vest[3], perspectiva europeană reprezintă o forţă motrice de reformă în întreaga regiune şi, prin urmare, un factor principal de stabilitate şi progres. În urma finalizării celei mai recente extinderi a UE, întreaga regiune a Balcanilor de Vest se învecinează acum cu teritoriul statelor membre ale UE, astfel încât dezvoltarea sectorului transporturilor devine un aspect esenţial.

Pe lângă aceasta, parteneriatul strategic UE-Rusia concretizat în Acordul de parteneriat şi cooperare şi în foile de parcurs pentru cele patru spaţii comune, adoptate în cadrul summit-ului de la Moscova din mai 2005, prevedea promovarea complementarităţii sectoarelor de transport şi integrarea treptată a reţelelor de transport, eliminarea obstacolelor de ordin tehnic şi administrativ şi asigurarea infrastructurilor de transport şi a interoperabilităţii acestora prin apropierea legislaţiei relevante.

Comunicarea Comisiei intitulată „Orientări pentru transportul în Europa şi în regiunile învecinate”[4] a trasat primii paşi ai unei politici cuprinzătoare vizând o mai bună integrare a sistemului de transport al UE cu cel al ţărilor învecinate. Această politică pune accentul pe cinci axe principale de transport utilizate pentru comerţul internaţional, precum şi pe standardele şi legislaţia relevante (denumite „măsuri orizontale”) care au impact asupra utilizării acestor rute de către toate modurile de transport[5]. În timp, această abordare ar putea duce la armonizarea normelor şi reglementărilor din întregul sectorul al transporturilor, creând astfel o piaţă de transport eficace la care să participe atât UE, cât şi ţările învecinate. S-ar putea preconiza un impact semnificativ în special în ţările în care, din motive politice, a existat un nivel relativ scăzut de cooperare în sectorul transporturilor.

În comunicarea sa, Comisia anunţa o abordare în două etape pentru punerea în aplicare a politicii în cauză. În prima etapă ar urma să se desfăşoare discuţii exploratorii cu ţările învecinate, în scopul evaluării interesului şi angajamentului acestora în direcţia consolidării cadrelor existente de coordonare. Aceste discuţii ar trebui să asigure faptul că formatul şi conţinutul structurii de cooperare răspunde în mod cât mai eficient nevoilor şi aşteptărilor părţilor interesate. Ca o a doua etapă şi pe baza rezultatului discuţiilor exploratorii, Comisia ar urma să facă recomandări concrete şi/sau o propunere de punere în aplicare a politicii şi a cadrului (cadrelor) de cooperare.

În iunie 2007, Consiliul miniştrilor transporturilor din UE a salutat atât extinderea suplimentară a abordării privind axele de transport, cât şi accentul pus pe măsurile orizontale; de asemenea, a solicitat Comisiei să prezinte propuneri de punere în practică a acestei abordări şi de consolidare a structurii organizaţionale şi a cadrului de coordonare a axelor.

Discuţiile exploratorii au fost deschise în primăvara anului 2007, prima rundă având loc cu participarea tuturor ţărilor şi regiunilor învecinate. Discuţiile avansează bine, iar prezenta comunicare include un raport asupra acestora, precum şi o prezentare generală a concluziilor preliminare. Discuţiile s-au încheiat deja cu succes în regiunea Balcanilor de Vest. Prin urmare, prin intermediul prezentei comunicări, Comisia propune Consiliului adoptarea unor directive de negociere a unui tratat de instituire a unei Comunităţi a Transporturilor în Europa de Sud-Est.

2. ORGANIZAREA DISCUţIILOR EXPLORATORII

Discuţiile exploratorii au fost deschise în primăvara anului 2007, o primă rundă având loc cu participarea tuturor ţărilor învecinate, a reprezentanţilor coridoarelor/zonelor paneuropene, precum şi cu mai multe părţi interesate. Pe lângă cele câteva reuniuni de lucru, au avut loc şi următoarele reuniuni importante:

- În decursul anului au avut loc o serie de întâlniri cu reprezentanţii coridoarelor/zonelor paneuropene , inclusiv două reuniuni ale preşedinţilor şi secretarilor – prima în ianuarie şi a doua în octombrie 2007.

- Grupul de lucru pentru „Strategii, infrastructuri şi parteneriate public-privat în domeniul transporturilor” din cadrul dialogului UE-Rusia privind transporturile s-a reunit de două ori, la Moscova, în octombrie 2007, şi la Bruxelles, în ianuarie 2008. Grupul de lucru ad hoc pe probleme de logistică, înfiinţat pentru a studia situaţia de la frontiera UE-Rusia şi pentru a formula recomandări privind îmbunătăţirea fluxurilor de transport, şi-a încheiat activitatea în iunie 2007, în timpul preşedinţiei germane a UE, şi a transmis raportul aferent Comisiei şi Ministerului Transporturilor din Rusia. Aceste recomandări urmează acum să fie puse în aplicare de grupurile de lucru permanente din cadrul dialogului UE-Rusia. În acest sens, modernizarea infrastructurii şi măsurile procedurale recomandate vor contribui la dezvoltarea axei de nord şi a aspectelor orizontale.

- Începând cu martie 2007, la Bruxelles şi la Kiev s-au organizat mai multe runde de negociere reuşite, asupra unui nou acord consolidat cu Ucraina , care va fi succesorul Acordului de parteneriat şi cooperare.

- Forumul euro-mediteraneean de transport s-a reunit în mai 2007 şi a adoptat un Plan de acţiune regional în domeniul transporturilor pentru perioada 2007-2013. Ca o continuare, grupul de lucru pentru infrastructură s-a reunit în noiembrie 2007 pentru a verifica axele şi pentru a actualiza lista proiectelor de infrastructură. Aceste reuniuni au dus la organizarea de către Comisie, cu sprijinul preşedinţiei portugheze a UE, la 3 decembrie 2007, în Lisabona, a unei conferinţe la nivel înalt asupra sistemului de transport mediteraneean . În cadrul acestei conferinţe, vicepreşedintele Barrot şi miniştrii din ţări ale UE şi ţări mediteraneene au recunoscut rolul esenţial al planului de acţiune în ceea ce priveşte extinderea la nivelul întregii regiuni a principalelor axe ale reţelelor transeuropene de transport şi a acquis -ului comunitar.

- În contextul cadrului de cooperare regională stabilit prin Acordul multilateral Traceca s-au organizat mai multe reuniuni, de la întâlniri ale unor grupuri de lucru la reuniunea Comisiei interguvernamentale la 13-14 decembrie 2007, în Astana, în cadrul căruia s-au deschis în mod oficial discuţii exploratorii cu obiectivul de a formula propuneri pentru summit-ul din 2008, cu privire la faptul dacă/cum se poate construi un viitor cadru juridic şi instituţional pentru axă pe baza structurilor Traceca, identificând astfel un fundament reînnoit şi pe termen lung pentru cooperarea noastră.

3. CONCLUZII PRELIMINARE ALE PRIMEI RUNDE DE DISCUţII

3.1. Sprijin sus ţinut pentru abordarea Comisiei

Cu toate că sunt necesare în continuare discuţii cu toate ţările învecinate, înainte de a se putea formula propuneri concrete de către Comisie cu privire la modul de consolidare a cadrelor de coordonare, s-a desprins deja o serie de concluzii preliminare. În general, discuţiile au confirmat sprijinul acordat abordării Comisiei prezentate în comunicare; în special, există un consens general cu privire la:

- utilitatea conceptului de axă de transport ca fundament al cooperării între UE şi ţările învecinate;

- necesitatea de a privi dincolo de măsurile vizând infrastructura şi de a apropia mai mult dezvoltarea coridoarelor de transport şi discuţiile generale privind politicile;

- importanţa unui cadru de coordonare solid şi cu caracter obligatoriu care s-ar putea concretiza sub forma unui memorandum de înţelegere cu o mai mare obligativitate sau a unui tratat;

- necesitatea de a armoniza structurile de coordonare ale axelor cu propunerea Comisiei (a se vedea caseta), pe baza secretariatelor tehnice şi a structurilor regionale existente.

Reuniuni ministeriale pe axă/regiune, în vederea adoptării unor decizii strategice cu privire la modificări ale axei, ale ţărilor şi entităţilor participante şi ale finanţării structurii de coordonare. Grup Regional Director pentru monitorizarea implementării axei, format din câte un reprezentant la nivel înalt din fiecare ţară implicată, având sarcina de a crea planuri principale pentru axă, care să includă identificarea blocajelor, propuneri şi o ordine prioritară a măsurilor. Toate grupurile directoare regionale ar trebui să se reunească în mod regulat, pentru a garanta punerea coerentă în aplicare a măsurilor convenite, precum şi pentru a conveni, de exemplu, asupra unor măsuri comune de evaluare şi monitorizare strategică şi la nivel de proiect. Pe lângă pregătirea reuniunilor ministeriale, grupul director regional ar trebui să raporteze subcomitetului relevant pentru politica europeană de vecinătate şi parteneriat, în vederea includerii propunerilor pertinente în planurile de acţiune bilaterale şi regionale. Grupul director regional poate decide instituirea de grupuri de lucru sau grupuri operative la care să participe toţi sau o parte din membrii săi, pentru a studia mai în amănunt aspectele tehnice. De asemenea, ar organiza conferinţe ale donatorilor şi ar sprijini participarea partenerilor sociali şi a altor părţi interesate. Secretariat permanent, pentru furnizarea de asistenţă administrativă şi tehnică. Secretariatul ar urmări studiile care sunt relevante pentru axa în cauză, ar pregăti reuniunile grupului director şi reuniunile ministeriale şi ar asigura logistica acestor reuniuni. Grupul director şi secretariatul ar trebui să coopereze cu coordonatorii europeni, în special cu cei desemnaţi pentru căile navigabile interioare şi „autostrăzile maritime” sau pentru reţelele de transport transeuropene (TEN). |

3.2. Modificări aduse abordării Comisiei

Discuţiile exploratorii au scos în evidenţă necesitatea de a aduce doar modificări minore abordării propuse iniţial de Comisie. Aceste modificări privesc în principal acoperirea geografică, precum şi cea sectorială a exerciţiului general:

- Cooperarea cu Elveţia trebuie continuată pe baza structurilor existente, dat fiind că acestea sunt deja bine stabilite în sectorul transporturilor. Această cooperare se bazează pe relaţii şi acorduri bilaterale între UE şi Elveţia, coridoarele de transport care tranzitează Elveţia legând Italia de Germania, Franţa şi Austria fiind deja incluse în politica privind reţelele transeuropene de transport.

- În urma concluziilor Consiliului miniştrilor transporturilor din iunie 2007, Comisia recunoaşte utilitatea implicării statelor din Asia Centrală în abordarea bazată pe axe de transport, prin includerea acestora în cadrul Traceca deoarece, într-o lume din ce în ce mai globalizată, schimburile comerciale şi, prin urmare, legăturile de transport trebuie să includă o perspectivă mondială.

- Extinderea iniţiativei „Cerul unic european” la nivelul regiunilor învecinate avansează cu rapiditate şi Comisia solicită Consiliului adoptarea unor directive de negociere în vederea creării până în 2010 a unui spaţiu aerian comun extins prin încheierea unor acorduri aeriene cuprinzătoare cu ţările învecinate. Prin urmare, se propune ca abordarea să nu includă sectorul aviaţiei. Cu toate acestea, investiţiile în infrastructura aeroportuară ar putea fi privite ca parte a unor posibile surse de blocaj de-a lungul axelor de transport.

- Progrese similare au avut loc şi în ceea ce priveşte dezvoltarea sistemului de navigaţie prin satelit al UE - Galileo. Prin urmare, Comisia propune continuarea cooperării în cadrul specific al programului Galileo şi neincluderea acestuia în structurile de coordonare prevăzute pentru axele de transport.

Cu privire la solicitarea Consiliului de a lega extinderea la ţările învecinate a principalelor axe transeuropene de transport cu reţelele africane , Comisia subliniază faptul că sprijină deja dezvoltarea unor reţele şi servicii transafricane de transport integrate, iniţiativă care a primit un nou impuls în 2007, odată cu lansarea Parteneriatului pentru infrastructură între UE şi Africa.

4. SITUAţIA ACTUALă, REALIZăRI şI ETAPELE URMăTOARE

4.1. Zone/coridoare paneuropene

În cadrul reuniunilor reprezentanţilor zonelor/coridoarelor paneuropene s-au analizat diferenţele dintre coridoarele din interiorul şi din afara teritoriului UE, acoperirea geografică optimă a unei axe, funcţiile necesare pentru ca un grup director să fie eficace şi rolul măsurilor orizontale. Din experienţa directă a preşedinţilor şi secretariatelor coridoarelor s-au obţinut informaţii importante cu privire la punctele tari şi punctele slabe ale funcţionării coridoarelor.

Deşi conceptul de coridor paneuropean are în mod evident meritele sale, este la fel de clar că trebuie revizuit. În special, Comisia consideră că este esenţial să se facă o distincţie clară între coridoarele care, în urma extinderii UE, au fost incluse în priorităţile privind reţeaua transeuropeană de transport[6] şi coridoarele care leagă UE de ţările învecinate. În acelaşi timp, este importantă integrarea în mod adecvat a funcţiilor şi experienţei valoroase aferente coridoarelor în structurile regionale existente sau în cele care vor fi instituite.

4.2. „Autostrăzi maritime”

Grupul la nivel înalt a identificat „autostrăzile maritime” (AM) ca fiind una dintre axe, pe picior de egalitate cu cele patru coridoare terestre. Deşi toate AM au puncte comune, ele prezintă, de asemenea, şi diferenţe clare care pledează pentru o abordare diferenţiată. Acestea variază de la tipul de congestie a traficului, frecvenţă şi calitate a serviciilor la legislaţia internaţională aplicabilă şi gradul de aplicare a acesteia. În consecinţă, Comisia propune ca AM să fie tratate în cadrul structurilor regionale relevante care urmează să fie instituite pentru axele terestre corespondente. În orice caz, trebuie să se asigure o cooperare strânsă cu coordonatorul european pentru iniţiativa „autostrăzi maritime”.

4.3. Axa nordică

Axa nordică intră în mare parte sub incidenţa politicii UE privind dimensiunea nordică (DN), care se referă la statele membre din nordul UE, la Rusia, precum şi la Norvegia şi Islanda. DN vizează abordarea provocărilor speciale legate de dezvoltarea regională în Europa de Nord, inclusiv, printre altele, insuficienţa echipamentelor de transport şi a instalaţiilor de trecere a frontierei. Principalele organizaţii regionale active în această zonă sunt Consiliul Statelor de la Marea Baltică (CSMB), Consiliul Euro-Arctic Barents ( Barents Euro Arctic Council - BEAC), Consiliul Arctic ( Arctic Council - AC) şi Consiliul Nordic al Miniştrilor.

În Declaraţia politică adoptată în cadrul summit-ului DN din noiembrie 2006 s-a solicitat analizarea dezirabilităţii unui parteneriat pentru transport şi logistică la nivelul DN, la care ar participa toate ţările implicate în axa nordică. Rolul propus pentru acest parteneriat ar fi coordonarea resurselor financiare ale instituţiilor financiare internaţionale, guvernelor şi sectorului privat implicate în proiecte de mare amploare privind infrastructura de transport, de importanţă mai degrabă regională decât locală. Ca urmare a reuniunii înalţilor funcţionari ai DN din St. Petersburg, la 21 noiembrie 2007, s-a înfiinţat un grup de lucru pentru studierea posibilităţilor de creare a unui nou parteneriat şi pentru discutarea sferei de aplicare şi a rolului acestuia, luând, de asemenea, în considerare monitorizarea şi implementarea în mod eficace în regiune a axei nordice şi a proiectului „autostrăzi maritime”. Grupul îşi va prezenta raportul în iunie 2008, pentru a fi analizat în cadrul reuniunii miniştrilor DN din toamna anului 2008.

Discuţiile exploratorii au salutat înfiinţarea grupului de lucru, însă au subliniat, de asemenea, şi importanţa includerii acestui parteneriat ca parte integrantă a structurilor de coordonare care urmează să fie instituite pentru regiunea axei nordice, precum şi a asigurării unei abordări coerente, fără suprapuneri. Cea de-a doua fază a discuţiilor va trebui să trateze mai în amănunt următoarele aspecte:

- O acoperire geografică a parteneriatului conformă cu obiectivele politicii privind Dimensiunea Nordică şi alinierea axei nordice. S-a sugerat invitarea Belarusiei ca observator în cadrul grupului de lucru, pentru a se asigura continuitatea de-a lungul tuturor ramurilor axei.

- Mandatul parteneriatului în ceea ce priveşte tipurile de proiecte care urmează să fie luate în considerare, ţinându-se în mod corespunzător seama de evoluţiile şi progresele din alte forumuri care au ca obiect standarde şi reglementări relevante, inclusiv cele vamale (măsuri orizontale), care afectează procesele logistice de-a lungul axelor.

- Dacă parteneriatul ar putea îndeplini sau nu funcţiile de grup director regional şi/sau secretariat pentru regiunea axei nordice şi modul în care parteneriatul s-ar încadra cel mai bine în structurile de coordonare şi monitorizare care urmează să fie instituite pentru regiunea axei nordice (a se vedea caseta de la punctul 3.1).

4.4. Axa centrală

Acordul consolidat care se află în prezent în curs de negociere cu Ucraina vizează intensificarea cooperării politice în domeniul democraţiei, drepturilor omului şi statului de drept, crearea unei zone a liberului schimb cuprinzătoare şi eficace, sporirea securităţii şi eficienţei energetice şi a protecţiei mediului şi întărirea cooperării în domenii de importanţă deosebită, cum ar fi transporturile. Crearea unei zone a liberului schimb, care va face parte integrantă din acord, va fi negociată după ce Ucraina îşi va fi finalizat procesul de aderare la OMC.

În domeniul transporturilor, negocierile se concentrează asupra punerii în aplicare a recomandărilor Grupului la nivel înalt, astfel cum au fost aprobate în comunicarea Comisiei, în ceea ce priveşte axa centrală, coridorul Traceca şi o mai mare armonizare a legislaţiei UE. Comisia este încântată să constate că discuţiile avansează bine şi că se preconizează obţinerea unor rezultate concrete în 2008. În cea de-a doua etapă a negocierilor trebuie să se reflecteze asupra detaliilor structurii instituţionale, în special în ceea ce priveşte grupul director multilateral şi secretariatul. De asemenea, discuţiile ar trebui să trateze şi legăturile existente ale axei centrale cu axa nordică şi axa sud-estică, precum şi modul cel mai potrivit în care poate fi integrată Republica Moldova în această abordare.

4.5. Axa sud-estică

4.5.1. Reţeaua de transport regional de bază din Balcanii de Vest

În Balcanii de Vest, Croaţia şi Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei sunt ţări candidate[7], în timp ce Albania, Bosnia şi Herţegovina, Muntenegru şi Serbia, precum şi Kosovo[8], sunt potenţiali candidaţi la aderarea la UE. Prin urmare, cooperarea în domeniul transporturilor şi extinderea acquis -ului comunitar se află într-un stadiu mult mai avansat decât în alte regiuni.

În 2004, ţările din Balcanii de Vest şi Comisia Europeană au semnat un memorandum de înţelegere privind dezvoltarea unei reţele regionale de transport de bază, care urmează să fie inclusă în cadrul reţelelor transeuropene după aderare. În cadrul celei de-a treia reuniuni anuale a miniştrilor, la 4 decembrie 2007, s-a semnat un addendum la memorandumul de înţelegere cu privire la deschiderea pieţei feroviare şi accesul la aceasta, care a constituit pentru sector un pas înainte în direcţia punerii în aplicare a acquis -ului comunitar în domeniul feroviar, inclusiv în ceea ce priveşte dimensiunea socială.

Prin urmare, pentru a se beneficia integral de pe urma cadrului de aderare, Comisia consideră că eforturile de cooperare în regiunea Balcanilor de Vest ar trebui să se concentreze asupra reţelei regionale de bază şi încurajează ţările în cauză să accelereze alinierea legislaţiei naţionale proprii la acquis -ul comunitar privind transporturile şi alte domenii relevante. În urma încheierii cu succes a discuţiilor exploratorii, Comisia propune în consecinţă, prin intermediul prezentei comunicări, adoptarea unor directive de negociere a unui tratat de instituire a unei Comunităţi a Transporturilor cu ţările din Balcanii de Vest. Obiectivul tratatului este să stabilească o piaţă integrată pentru infrastructură şi pentru transporturile terestre, maritime şi pe căile navigabile interioare[9] şi să alinieze la acquis -ul comunitar legislaţia relevantă a ţărilor din regiunea Balcanilor de Vest.

4.5.2. Ramificaţii către Orientul Mijlociu, Caucaz şi Asia Centrală

De asemenea, şi Turcia este ţară candidată, negocierile fiind lansate în 2005. O evaluare a necesităţilor privind infrastructura de transport („TINA”) se află în curs de finalizare, ca prim pas către definirea viitoarei reţele transeuropene de transport pentru Turcia. Bineînţeles că aceste negocieri ar trebui să continue după calendarul stabilit pentru negocierile de aderare. Cu toate acestea, dată fiind poziţia geostrategică a Turciei, aflată la răspântia dintre UE, Caucaz şi Asia Centrală, pe de o parte, şi Orientul Mijlociu, pe de alta, Comisia invită Turcia să devină un jucător-cheie şi în abordarea pe axe de transport. Fără a se schimba definiţia axei, se propune astfel ca axa sud-estică să fie împărţită în două ramificaţii, Turcia făcând parte din ambele: legătura dintre Turcia şi Caucaz ar urma să fie inclusă în cadrul Traceca, iar ramificaţia către Egipt ar fi inclusă în cadrul structurilor euro-mediteraneene şi legată de axa de sud-vest ca parte a axelor mediteraneene (a se vedea mai jos punctele 4.6, respectiv 4.7).

4.6. Coridorul Traceca

Dintre cele cinci axe, coridorul Traceca este singurul pentru care cooperarea se organizează prin intermediul unui acord multilateral încheiat între ţările[10] implicate. Instituţiile create prin acord includ o comisie interguvernamentală, formată din cele mai înalte autorităţi naţionale sau reprezentaţii autorizaţi ai acestora, de obicei vice-prim miniştrii responsabili cu transporturile, miniştrii transporturilor şi/sau afacerilor externe, precum şi un secretariat permanent. S-au instituit mai multe grupuri de lucru. În 2006, comisia interguvernamentală a aprobat o strategie pe termen lung, până în 2015, iar în 2007 a adoptat un plan de acţiune pe termen scurt care să fie implementat până în 2010.

Cadrul Traceca pare să constituie o bază adecvată de pornire, dat fiind temeiul juridic solid, ansamblul de instituţii şi punctul central al strategiei de implementare a coridorului. Cu toate acestea, Comisia Europeană consideră că dimensiunea instituţională şi cea strategică a Traceca trebuie întărite şi modernizate, în special pentru a aborda în mod eficace atât dezvoltarea coridorului, cât şi discuţiile privind politica generală, care fac în prezent obiectul procesului de la Baku.

După cum s-a aprobat în cadrul reuniunii comisiei interguvernamentale din decembrie 2007, misiunea specifică pentru cea de-a două etapă a discuţiile exploratorii ar fi să se vadă dacă/cum se poate construi un viitor cadru juridic şi instituţional pe baza structurilor Traceca, identificând astfel un fundament reînnoit şi pe termen lung pentru cooperarea noastră. De asemenea, trebuie să se găsească modalitatea optimă de abordare a procesului de la Baku, dat fiind că seria de documente şi de structuri reînnoite ar trebui să poată servi în mod eficient măsurile privind atât coridorul (infrastructura), cât şi armonizarea la nivel regional (orizontale).

4.7. Axele mediteraneene şi planul de acţiune regional în domeniul transporturilor

De la lansarea procesului de la Barcelona în 1995, Comisia a sprijinit în mod activ dezvoltarea unui sistem de transport integrat în regiunea mediteraneeană. În consecinţă, această regiune este probabil cea mai avansată în ceea ce priveşte concretizarea extinderii reţelelor transeuropene de transport.

Instituţiile relevante există deja - conferinţe ministeriale, în vederea adoptării unor decizii strategice, forumul pentru transporturi în zona euro-mediteraneeană, pentru coordonarea abordărilor comune şi dezvoltarea unui sistem regional de transport integrat, precum şi mai multe grupuri de lucru pentru infrastructură şi măsuri orizontale. Planul de acţiune regional în domeniul transporturilor, adoptat în cadrul forumului din mai 2007, tratează în detaliu implementarea principalelor axe în regiune prin reforme de reglementare şi o serie completă de măsuri orizontale. Pe lângă aceasta, s-a înfiinţat un secretariat tehnic, CETMO, pentru ţările din vestul regiunii mediteraneene; nu există însă o structură similară şi în regiunea din estul Mediteranei.

La conferinţa de la Lisabona din 3 decembrie 2007, vice-preşedintele Barrot a felicitat miniştrii pentru implicarea activă a acestora în dezvoltarea şi implementarea axelor mediteraneene. Forumul şi grupurile de lucru au fost invitate să îşi continue activitatea încununată de succes şi să abordeze cele câteva aspecte rămase în cea de-a doua etapă a discuţiilor exploratorii. Printre acestea se numără monitorizarea eficace a implementării axelor în regiune, crearea unui secretariat tehnic pentru regiunea din estul Mediteranei şi consolidarea coordonării prin intermediul unui memorandum de înţelegere sau al unui acord internaţional.

5. CONCLUZIE

Prima rundă de discuţii exploratorii a demonstrat existenţa unui interes deosebit al ţărilor învecinate şi al altor părţi interesate în ceea ce priveşte apropierea abordării pe axe de transport de dialogul strategic mai general. Discuţiile au dus la adoptarea unor modificări minore ale recomandărilor propuse în Comunicarea „ Orientări pentru transportul în Europa şi în regiunile învecinate ” pentru a se ţine mai bine seama de progresele recent înregistrate, în special în ceea ce priveşte iniţiativele „Cerul unic european” şi Galileo, precum şi dezvoltarea unor viitoare reţele transeuropene de transport în regiunea Balcanilor de Vest şi în Turcia.

Cadrul instituţional propus de Comisie s-a bucurat, de asemenea, de sprijinul ţărilor învecinate şi al altor părţi interesate. Toate ţările învecinate, precum şi celelalte părţi interesate au subliniat importanţa cooperării la nivel regional de-a lungul unei axe de transport şi a utilizării cadrelor deja existente.

În cea de-a doua etapă a discuţiilor exploratorii, pe lângă subiectele specifice fiecărei axe menţionate la punctele anterioare ar trebui să se abordeze următoarele aspecte:

- Ar trebui să se încerce obţinerea angajamentului ferm al ţărilor învecinate în ceea ce priveşte forma cooperării consolidate.

- Ar trebui să se ajungă la un acord cu structurile regionale existente cu privire la noi sarcini care vizează monitorizarea eficace a axelor.

- Ar trebui să se convină asupra creării sau finalizării structurilor regionale pentru axe, acolo unde acestea nu există în prezent.

Comisia a programat deja o serie de reuniuni care urmează să aibă loc în primăvara anului 2008. În septembrie 2008 va fi prezentat un al doilea raport de activitate privind discuţiile exploratorii, cuprinzând, dacă este cazul, o recomandare către Consiliu privind deschiderea unor negocieri, precum şi o evaluare a necesităţilor financiare, fără a se aduce atingere cadrului financiar multianual pentru domeniile de politică în cauză.

[1] COM(2006) 726, 4.12.2006.

[2] COM(2007) 774, 5.12.2007.

[3] Adoptat la 5 martie 2008.

[4] COM(2007) 32, 31.1.2007.

[5] Baza pe care a fost dezvoltată această politică a fost pregătită de Grupul la nivel înalt prezidat de fostul vicepreşedinte al Comisiei Loyola de Palacio - a se vedea raportul „Reţele pentru pace şi dezvoltare” , la adresa de internet http://ec.europa.eu/ten/transport/external_dimension/index_en.htm.

[6] Coridoarele paneuropene I, IV, V, VI şi VII se află acum în mare parte pe teritoriul UE.

[7] Negocierile de aderare cu Croaţia au început în 2005. În decembrie 2005, Consiliul European a acordat Fostei Republici Iugoslave a Macedoniei statutul de ţară candidată; negocierile de aderare nu au început încă.

[8] Rezoluţia 1244 a Consiliului de Securitate al Organizaţiei Naţiunilor Unite din 10 iunie 1999.

[9] Sectorul aviaţiei face deja obiectul Acordului privind instituirea spaţiului aerian comun european.

[10] Ţările semnatare sunt: Afganistan, Armenia, Azerbaidjan, Georgia, Kazahstan, Republica Kârgâstan, Republica Moldova, Tadjikistan, Turcia, Ucraina şi Uzbekistan, precum şi două state membre ale UE – România şi Bulgaria. Pakistan şi Iran au solicitat să devină parte la acord.