8.

Se introduce următorul articol: „Articolul 9a Competențele membrului național conferite acestuia la nivel național (1) Fiecare stat membru definește natura și sfera competențelor judiciare pe care le conferă membrului său național în ceea ce privește cooperarea judiciară cu privire la respectivul stat. Acestea includ cel puțin următoarele competențe echivalente: (a) primirea, transmiterea și pregătirea executării cererilor de cooperare judiciară privind instrumentele adoptate în temeiul titlului IV din tratat, furnizarea de informații suplimentare în legătură cu acestea și monitorizarea executării acestor cereri, inclusiv ale celor privind instrumentele de punere în aplicare a principiului recunoașterii reciproce; (b) pregătirea constituirii echipelor de cercetare comună și participarea în cadrul acestor echipe, constituite în temeiul articolului 13 din Convenția din 29 mai 2000 cu privire la asistența judiciară reciprocă în materie penală între statele membre ale Uniunii Europene sau al Deciziei-cadru 2002/465/JAI, care sunt aferente propriului stat membru, inclusiv a tuturor echipelor de cercetare comune sprijinite de Eurojust în conformitate cu articolul 7 alineatul (4) din prezenta decizie; (c) îndeplinirea tuturor atribuțiilor exercitate de autoritățile naționale competente în legătură cu fișierele de lucru pentru analiză ale Europol. (2) Membrii naționali, în calitatea lor de autorități judiciare naționale, în acord cu o autoritate națională competentă sau la cererea acesteia și de la caz la caz, pot exercita următoarele competențe delegate: (a) emiterea și completarea cererilor de cooperare judiciară privind instrumentele adoptate în temeiul titlului VI din tratat, inclusiv instrumentele de punere în aplicare a principiului recunoașterii reciproce; (b) dispunerea de măsuri de perchiziție și sechestru; (c) autorizarea și coordonarea livrărilor supravegheate. (3) În cazuri urgente sau în cazul în care nu a fost identificată nicio autoritate națională competentă sau nu este posibil ca aceasta să fie identificată în timp util, membrii național pot autoriza și coordona livrările supravegheate. (4) Competențele exercitate în temeiul alineatului (1) litera (a) sunt întotdeauna exercitate în primul rând de o autoritate națională competentă. (5) În cazul în care competențele menționate la alineatele (1) și (3) au fost exercitate de un membru național, este informată de îndată autoritatea competentă. (6) În cazul în care normele constituționale referitoare la delimitarea competențelor între procurori și judecători face imposibilă conferirea uneia sau mai multor competențe menționate la alineatele (1), (2) și (3) din prezentul articol și la articolul 5a alineatul (3) membrului național, acesta are cel puțin competența de a adresa o cerere autorității competente în vederea exercitării acestor competențe. (7) Fiecare state membru definește, de asemenea, dreptul pe care îl are un membru național să acționeze în relația cu autoritățile judiciare străine, în conformitate cu angajamentele sale internaționale. (8) Cu ocazia desemnării membrului său național, și, după caz, în orice alt moment, statul membru notifică Eurojust și Secretariatul General al Consiliului decizia sa privind punerea în aplicare a alineatelor (1) și (3) pentru ca acesta din urmă să poată informa celelalte state membre. Statele membre se angajează să accepte și să recunoască prerogativele conferite astfel, în măsura în care sunt conforme cu angajamentele internaționale. (9) În exercitarea atribuțiilor sale, membrul național indică, după caz, dacă acționează în temeiul competențelor judiciare care i-au fost conferite în temeiul prezentului articol.”.