RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 10.4.2007 
COM(2007) 167 final 
  
RAPORT AL COMISIEI C ĂTRE CONSILIU  
ŞI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN 
PRIVIND MONITORIZAREA PUNE RII ÎN APLICARE DE C ĂTRE STATELE 
MEMBRE A POLITICII COMUNE ÎN  DOMENIUL PESCUITULUI 2003-2005 
  
{SEC(2007) 425}  
 
RO 2   RO 1. INTRODUCERE  
Articolul 27 din Regulamentul (CE)  nr. 2371/2002 din 20 decembrie 2002 al 
Consiliului1 prevede întocmirea de c ătre Comisie, o dat ă la 3 ani, a unui raport de 
evaluare care este prezentat Parlamentului European şi Consiliului,referitor la 
activităţile sale de control şi aplicarea normelor politicii comune în domeniul 
pescuitului (PCP) de c ătre statele membre. În plus, articolul 35 din 
Regulamentul(CEE) nr. 2847/93 din 12 octombrie 1993 al Consiliului2 (denumit în 
continuare Regulament de cont rol) prevede întocmirea de c ătre Comisie, o dat ă la 3 
ani, a unui raport de evaluare despre aplicar ea regulamentului pe baza rapoartelor de 
punere în aplicare, prezentate de statele membre. 
Acest raport r ăspunde obliga ţiilor în cauz ă, fiind primul raport adoptat de la reforma 
PCP, început ă în 2002. Raportul acoper ă perioada cuprins ă între 2003 şi 2005. 
Problemele legate de sanc ţiuni si înc ălcări grave nu sunt acoperite în detaliu în 
raport, deoarece sunt tratate separat în comunic ările Comisiei privind 
comportamentele care au înc ălcat grav normele PCP în 20033 şi 20044. 
2. PROGRAMELE DE CONTROL ALE COMISIEI 2003-2005 
Aceste programe se axeaz ă pe aspectele cele mai sensibile, identificate ca zone de 
risc ridicat în termeni de nerespectare. Acestea includ: 
(1) Rezervele supuse m ăsurilor de refacere şi gestionare regional ă cum ar fi 
codul, merluciul, tonul ro şu, pescuitul pelagic şi halibutul negru. 
(2) Problemele legate de controlul orizontal  precum monitorizarea prin satelit, 
activitatea prin intermediul navelor ţărilor terţe şi marketingul.  
Toate programele constau într-o serie de misiuni în statele membre, unele f ără 
notificare prealabil ă, şi au fost urmate de o analiz ă detaliată a informa ţiilor primite 
direct şi din alte surse. În anumite cazuri, unitatea de control a reu şit să acceseze de 
la distanţă bazele de date ale statelor membre în domeniul activit ăţilor de control al 
pescuitului. 
Amploarea activit ăţilor de control efectuate de c ătre inspectorii Comisiei este 
limitată din cauza personalului disponibil şi puterea legal ă de care dispun inspectorii. 
Inspectorii Comisiei pot efectua activit ăţi de control ale navelor şi ale instala ţiilor 
acestora, având acces la toate informa ţiile relevante. Ace ştia opereaz ă în mod normal 
în teritoriu observând m odul în care inspectorii na ţionali îşi desfăşoară activitatea şi 
astfel sunt capabili s ă evalueze punerea în aplicarea m ăsurilor de control de c ătre 
autorităţile competente ale statelor membre. 
                                                 
1 JO L 358, 31.12.2002, p. 59. 
2 JO L 261, 20.10.1993, p. 1, astfel cum a fost modificat ultima prin Regulamentul (CE) nr.1967/2006 
(JO L 409, 30.12.2006, p. 11). 
3 COM (2005) 207, 30.05.2005. 
4 COM (2006) 387, 14.7.2006. 
 
RO 3   RO 2.1. Program de refacere a rezervelor  de cod din Marea Nordului şi apele vestice  
Până la sfârşitul anului 2004, toate statele membre au instituit un sistem administrativ 
pentru regimul de limitare a ef ortului. În general, dispozi ţiile privind alocarea şi 
transferul de zile au fost cu mult mai avansate decât m ăsurile de cont rol adoptate în 
porturile de debarcare. Urm ătoarele chestiuni specifice au fost constatate în timpul 
misiunilor de control în toate statele membre: 
• Lipsă unei strategii pentru asigurarea respect ării unui regim de limitare a efortului. 
• Informaţiile din Sistemul de monitorizare a navelor (SMV) nu au fost folosite 
eficient pentru confruntarea notific ărilor prealabile de debarcare şi a eforturilor de 
pescuit înregistrate în jurn alele de bord ale navelor. 
• Normele de capturare, care în unele cazuri au permis alocarea unui num ăr mai 
mare de zile pe mare, nu au fost verificate sistematic. 
• Statele membre nu au aplicat în mod corespunz ător marja de toleran ţă redusă de 
8% a capturilor estimative indi cate în jurnalul de bord.  
Concluzii : Schema de refacere a codului a fost pus ă în aplicare într-o manier ă în care 
să creeze o perturbare minim ă în activitatea de pescuit. Im pactul regimului a fost mai 
departe redus de da te despre captur ă care nu inspirau încredere, cauzate de declara ţii 
false. 
2.2. Programul de refacere a merluciului 
Măsuri de control  – Majoritatea statelor membre au  avut sisteme de lucru pentru 
porturile desemnate şi notificările anticipate de debarcare specifice programului. 
Ambele erau considerate instrumente importante pentru inspec ţiile planificate. 
Totuşi, multe state membre au întâmpinat dificult ăţi în impunerea unei marje de 
toleranţă reduse a capturilor estimative în jurnalele de bord ale CE. 
Înregistrarea capturilor  – O mare parte din captura de merluciu este transportat ă de 
la debarcarea într-un stat membru la vâ nzarea în alt stat. Statele membre nu au 
solicitat ca merluciul s ă fie cântărit înainte de a fi transportat, prin urmare, acurate ţea 
datelor din declara ţiile de debarcare nu a putut fi garantat ă. În plus, lipsa unor 
documente juridice de baz ă privind înregistrarea capturii, în unele state membre 
(jurnalul înregistr ărilor, declara ţiile de debarcare, doc umentele de transport şi notele 
de vânzare) au împiedicat confruntarea şi validarea eficient ă a informa ţiilor 
referitoare la debarcare. 
Măsuri tehnice – Măsurile tehnice din majoritatea statelor membre sunt, de 
obicei,controlate pe mare. În cazul celor dou ă misiuni desf ăşurate pe mare, strategia 
slabă de inspec ţie şi lipsa sanc ţiunilor au dus la o absen ţă totală a controlului eficient. 
În plus, lipsa controlului eficient al debarc ărilor de merluciu sub dimensiunile legale, 
în anumite state membre, a r ămas o preocupare major ă. 
Concluzie : Lipsa unui control coordonat al transportului interna ţional de merluciu 
corelat cu un nivel slab al înregistr ării capturii şi al debarc ării merluciului sub 
dimensiunea legal ă a redus eficien ţa programului de refacere a merluciului nordic. 
 
RO 4   RO 2.3. Programul de refacere a merluciului sudic şi a langustinelor  
Gestionarea efortului de pescuit – Deoarece 2005 a fost primul an de punere în 
aplicare a m ăsurilor de refacere a merluciului sudic şi a langustinelor,  a fost dificil s ă 
se evalueze impactul acestor m ăsuri asupra reducerii efortului de pescuit. În Spania, 
numărul maxim de zile pe mare a fost acela şi în raport cu legisla ţia naţională 
anterioară.  
Măsuri de control specifice  – Ambele state membre a vute în vedere au avut 
dificultăţi în impunerea unei marje de toleran ţă reduse pentru estimarea capturilor 
indicate în jurnalul de bord. Portugalia a introdus cu succes permisul special de 
pescuit cerut şi a introdus cânt ărirea obligatorie a capturilor înainte de transport.  
Înregistrarea capturilor  – Lipsa unui num ăr suficient de inspec ţii şi a confrunt ărilor 
între documentele de înregistrare a capturilor şi informa ţiile de supraveghere au 
condus la subminarea fiabilit ăţii înregistr ărilor capturilor. 
Concluzie : Eficacitatea programului a fost limitat ă deoarece a afectat în mod real 
doar 250 din 11 000 de nave implicate în pescuitul merluciului sudic. În ciuda acestui fapt, resursele umane care au efectuat cont rolul programului nu au fost suficiente. 
Debarcările de peşte sub dimensiunile legale, inclusiv pe şte maritim au redus efectele 
programului de refacere. 
2.4. Măsuri de control tehnice tranzitorii pentru cod în Marea Baltic ă  
Analiza documentelor de înregistrare a capturii au relevat sl ăbiciuni majore în 
declaraţiile de captur ă
. Înregistr ările analizate de inspectorii Comisiei au ar ătat o 
medie total ă nedeclarat ă în capturile înregistrate în jurnalele de bord de 23%. Mediile 
observate individual în statele membre se situeaz ă între 8% şi 49%. 
Debarcarea şi comercializarea pe ştelui în zona M ării Baltice se bazeaz ă pe vânzarea 
directă şi transportul c ătre alte pie ţe. Nu exist ă nici practica şi nici infrastructura 
necesară pentru a sorta şi cântări sistematic capturile la punctul de debarcare. Navele 
intră în port şi debarcă peştele direct conf orm cererilor pie ţei şi , în multe cazuri, 
capturile sunt debarcate şi transportate imediat c ătre spaţiile cump ărătorilor sau la o 
licitaţie în alt stat membru. 
Acolo unde inspec ţiile de debarcare au constatat unele înc ălcări suspecte, procedurile 
lente de sanc ţionare, dup ă cum s-a observat în multe state membre, lipsa unei m ăsuri 
imediate de punere în aplicare şi nivelul redus de sanc ţiuni au subminat credibilitatea 
şi eficienţa eforturilor de inspec ţie. 
Concluzie : Lipsa controlului în Marea Baltic ă a dăunat substan ţial sistemului de 
raportare a capturii, ceea ce a cond us la înregistrarea subapreciat ă a capturilor de 
către pescari, împiedicând astfel reducerea major ă a ratei mortalit ăţi prin pescuit. 
2.5. Fereastra de sc ăpare pentru traulul BACOMA în Marea Baltic ă  
Toate statele membre vizitate în tim pul programului au pus în aplicare m ăsurile 
BACOMA şi s-a văzut că această măsură a avut mai mult succes decât prima 
variantă introdusă în 2002. În plus, câteva sch imburi de inspectori sau opera ţiuni de 
 
RO 5   RO inspecţie comună au fost efectuate între diferite state membre ar ătând o continuitate a 
planurilor de gestionare pe ntru cod în Marea Baltic ă, existente din 2001. 
Concluzie : Fereastra de sc ăpare pentru trau lul BACOMA, acceptat ă atât de pescari 
cât şi de autorit ăţile de control, a fost aplicat ă cu succes. 
2.6. Populaţii de peşte cu migra ţiune extins ă  
Misiunile din 2003 au conchis c ă practic nu exist ă sisteme de înregistrare a capturii 
în statele membre pentru tonul ro şu. 
A fost efectuat ă, din acest motiv, o evaluare suplimentar ă a măsurilor de gestionare 
puse în aplicare pentru  pescuitul tonului ro şu şi aplicării noilor norme privind 
creşterea în vintir şi mărimea minim ă. Aceasta a confirmat nevoia continu ă de a 
îmbunătăţi sistemul de raportare a ca pturilor, în special acurate ţea jurnalului de bord 
şi a cifrelor din declara ţiile de debarcare şi a arătat că mişcarea navelor de pescuit nu 
este urmărită sistematic. 
Misiunile efectuate în Fran ţa, Italia, Spania şi Grecia au confirmat faptul c ă 
năvoadele plutitoare interzise sunt înc ă folosite în câteva state membre. 
2.7. Organiza ţii regionale de gestionare a pescuitului  
NAFO – Comisia European ă a menţinut o nav ă de inspec ţie în zona de reglementare 
a Organiza ţiei de pescuit a Atlanticului de Nord -Vest (NAFO) pentru aproximativ 10 
luni în fiecare an. Din 2004, responsabilit ăţile de inspec ţie şi desfăşurare a 
observărilor au început s ă fie transferate de la Comisie c ătre statele membre, de şi 
nava de inspec ţie a Comisiei a continuat s ă fie folosit ă ca platform ă de suport. Mai 
mult, Comisia a coordonat activit ăţile navelor de inspec ţie ale statelor membre şi 
inspectorii ei au participat la inspec ţiile de debarcare. 
Prezenţa inspectorilor Comisiei pe mare în zona  de pescuit pentru  halibutul negru a 
făcut posibil ă colectarea direct ă anuală a datelor despre captur ă care, dup ă analiză, au 
arătat discrepan ţe în sistemul de înregistrare a capturilor a unuia dintre statele 
membre implicate. Dup ă discuţii între Comisie şi statul membru avut în vedere, 
acestui stat i s-a retras dreptul de pescuit. 
NEAFC  – Comisia a coordonat activitatea de inspec ţie a navelor de patrul ă a statelor 
membre pe mare în zona reglementar ă a Comisiei de pescuit în Atlanticul de nord-est 
(NEAFC). Comisia European ă a coordonat, de asemenea, o cre ştere a num ărului de 
inspecţii în porturile cu nave implicate în pescuit în aria reglementar ă a NEAFC şi a 
urmărit, în particular, navele considerate care desf ăşoară activităţi ilegale, neraportate 
şi neregulamentare (IUU), dup ă publicarea listei IUU de c ătre NEAFC privind 
captura total ă autorizată de Comunitate şi reglement ările de cot ă pentru 2005. 
2.8. Nave de pescuit ale ţărilor terţe 
Ca răspuns la cre şterea importurilor de pe şte provenit de la na vele de pescuit ale 
ţărilor terţe, fie direct, fie ca urmare a tr ansferului pe mare între nave şi a 
preocupărilor privind rolul jucat de navele implicate în activit ăţi IUU, inspectorii 
Comisiei au efectuat 12 misiuni pentru a evalua respectarea, în porturile Comunit ăţii, 
a regimului de control a pescuitului în vigoare. 
 
RO 6   RO În majoritatea statelor membre situa ţia predominant ă constatat ă a fost aceea c ă 
livrările de produse piscicole non-UE  erau considerate ca importuri şi astfel 
controlate de serviciile vamale şi veterinare. Prin urmare, obliga ţiile de monitorizare 
a pescuitului erau fie ignorate, fie aplicate într-un mod aleator. Autorit ăţile 
competente în domeniul piscicol ale majorit ăţii statelor membre nu erau con ştiente 
de cantitatea de pe şte de pe nave de pescuit din ţări terţe care intr ă în porturile 
naţionale. Au fost g ăsite unele dovezi de pe şte provenind de pe na ve aflate pe lista 
IUU sau de pe nave neautorizate de Direc ţia General ă Sănătate şi Protecţia 
Consumatorilor a Comisiei.  
Ca urmare a seriei de misiuni, un num ăr semnificativ de state membre au recunoscut 
situaţia şi au început s ă ia măsuri pentru a respecta toate cerin ţele privind pescuitul 
pentru navele de pescuit din ţări terţe. 
2.9. Proceduri de cânt ărire a peştelui oceanic 
În cadrul acordurilor dintre UE,Norvegia şi Insulele Feroe a fost înfiin ţat un grup de 
lucru pentru pescuitul oceanic . Acest grup a recomandat un num ăr de măsuri pentru a 
îmbunătăţi cântărirea şi inspecţia debarcărilor de pe şte oceanic, m ăsuri încorporate în 
legislaţia Comunit ăţii prin reglement ările anuale de cot ă pentru 2003-2005. 
Inspectorii Comisiei au efectuat mi siuni atât în statele membre, cât şi în ţările terţe 
respective. Ace ştia au constatat c ă la început respectarea normelor a fost neunform ă, 
anumite ţări folosind mase nominale, iar regulile erau în ţelese greşit. Oricum, la 
sfârşitul programului s-au constatat îmbun ătăţiri semnificative în statele membre 
avute în vedere. De intere s particular a fost înt ărirea acţiunii întreprinse de 
autorităţile din Irlanda şi Marea Britanie privind declara ţiile false sistematice privind 
capturile pe o perioad ă lungă. Acordul dintre Norvegia şi Insulele Feroe pentru a 
adopta unele m ăsuri asem ănătoare cu cele ale Comunit ăţii a fost, de asemenea, un 
pas important în atingerea unui nivel de ac ţiune echivalent. 
2.10. Sistem de monitorizare a navelor (VMS) 
Experienţa misiunilor anterioare a ar ătat că autorităţile naţionale au fost reticente în a 
inova şi exploata poten ţialul VMS în ciuda num ărului mare de m ăsuri de gestionare a 
pescuitului care ar fi putut fi monito rizate automat prin analizarea informa ţiilor 
obţinute de la VMS. 
Astfel, a fost instituit un program pentru a evalua utilizarea de c ătre statele membre a 
VMS în planurile de refacere pentru Marea Baltic ă şi Marea Nordului. Toate statele 
membre avute în vedere dispun de infrastructura tehnic ă şi operaţională , deşi în 
unele state nu toate navele au fost echipa te corect cu VMS. Beneficiile tehnologiei 
VMS sunt v ăzute în principal ca un instru ment de supraveghere tactic ă 
complementar activit ăţi de inspec ţie şi, în mod normal, nu a fost folosit ă ca un 
instrument de gestionare a eforturilor de pe scuit. Inspectorii Comisiei au constatat, de 
asemenea, un num ăr de discrepan ţe între documentele cu înregistr ările capturilor şi 
datele de la VMS, culese, în majoritatea statelor membre, de c ătre autorit ăţile 
naţionale.  
În unele state membre, de şi pescarii nu au respectat normele VMS, nu au fost 
aplicate sanc ţiuni eficiente de c ătre autorit ăţilor competente, par ţial, din cauza c ă nu 
 
RO 7   RO există un cadru legal pentru aplicarea sanc ţiunilor. În general, cel pu ţin până la 
sfârşitul anului 2005, statele membre nu au fo losit din plin tehnologia VMS pentru 
gestionarea pescuitului. 
2.11. Comercializarea şi verificarea 
Cu toate c ă situaţia variază semnificativ între statele me mbre, inspectorii Comisiei au 
constatat c ă statele membre se opun schimb ării practicilor tradi ţionale de 
comercializare. În consecin ţă, punerea în aplicare a normelo r de clasificare ale UE nu 
a fost o prioritate, iar astfel de standarde au fost puse în aplicare şi verificate doar 
acolo unde acestea nu au perturbat practicile şi operatorii locali. 
Responsabilitatea pentru cont rolul regulilor de suprave ghere pentru produsele din 
peşte a fost pentru majoritatea statelor membre împ ărţită între diferite autorit ăţi 
naţionale sau regionale. Coordona rea între aceste autorit ăţi a fost adesea total 
absentă. Situaţia a fost şi mai rea pentru produsele importate şi a fost ca o consecin ţă 
a cantităţilor mari de produse din pe şte importate în Comunitate f ără nici un indicator 
al informa ţiei obligatorii de baz ă, cum ar fi originea sau zona  de pescuit. Utilizarea 
comună a denumirilor comerciale locale, car e nu sunt prezente în lista oficial ă 
naţională, comun, acoper ă vânzarea de pe şte de dimensiuni mai mici sau nedeclarat 
prin folosirea unui nume lo cal specific, de exemplu albitură pentru merluciu; atun 
pentru tonul ro şu.  
3. CONTROLUL ÎN STATELE MEMBRE  
3.1. Raporturi anuale 
În conformitate cu articolul 35 din regulam entul de control, statele membre prezint ă 
un raport anual privind modul în care au aplicat regulamentul de control. Pe baza 
raportului anual, o compila ţie prezentat ă sub form ă de tabele în Anex ă prezintă 
informaţiile disponibile despre activit ăţile de control ale statelor membre şi structura 
de control. 
Aceste tabele descriu activit atea de pescuit pentru fiecare  stat membru completat cu 
resurse şi date ale activit ăţii de inspec ţie, având înregistr ări ale capturilor şi o listă a 
autorităţilor opera ţionale implicate în controlul piscicol. Examinarea informa ţiilor 
date de c ătre statele membre este,totu şi, stânjenit ă de imposibilitatea aproape total ă 
de a face compara ţii raţionale a unei serii de elemente. Informa ţia nu este furnizat ă 
într-un format standard, de exem plu rapoartele pot fi de o pagin ă (Malta) sau de peste 
100 pagini (Spania) si nu con ţin o listă standardizat ă a informa ţiilor obligatorii sau 
un ghid privind con ţinutul acestora. Cele mai important e concluzii sunt subliniate în 
următoarele paragrafe. 
3.1.1.  Resurse disponibile 
Echipamentul  – În general, echipamentul în termeni de nave de patrulare şi avioane 
pot fi acum considerate ca fiind suficiente pentru îndeplinirea sarcinii. Noile tehnologii, incluzând VMS, sunt folosite acum pe o scar ă mult mai larg
ă. Totuşi, 
tehnologia informatic ă este rareori folosit ă pentru a completa poten ţialul şi, într-o 
 
RO 8   RO serie de state membre, este chiar foarte pu ţin folosită, lucru valabil inclusiv pentru 
tehnologia VMS. 
Personalul  – Necesit ăţile umane sunt variabile în calitate şi cantitate. 
Normele profesionale legate de cont rolul pescuitului adesea scot la iveal ă lacune 
semnificative. Instruirea este variabil ă şi mulţi inspectori nu sunt pe deplin califica ţi 
pentru cerin ţele muncii, de şi s-au remarcat îmbun ătăţiri. 
În majoritatea statelor membre in spectorii de pescuit sunt implica ţi în sarcini f ără 
caracter de pescuit,sau inspec ţia piscicol ă este doar una dintre îndatoririle pe care o 
au şi poate fi de prioritate sc ăzută. De aceea, este imposibil ă compararea num ărului 
de inspectori înregistrat în tabele. 
Dacă, de exemplu, în Danemarca s-a redus num ărul de inspectori, în alte state 
membre, cum ar fi Irlanda şi Marea Britanie, a crescut num ărul de persoane destinate 
activităţilor de control şi inspecţie. În Italia, m ărirea num ărului de inspectori a permis 
acordarea unei aten ţii deosebite controlul pescuitulu i. O serie de state membre au 
îmbunătăţit calitatea personalului existent prin ameliorarea preg ătirii inspectorilor 
3.1.2.  Activităţi de inspec ţie 
Intensitatea inspec ţiilor - În ciuda unor încerc ări anterioare ale Comisiei de a 
standardiza ra portul activit ăţii de inspec ţie, nu exist ă o definiţie corespunz ătoare a 
ceea ce constituie o inspec ţie în termenii elementelor inspectate şi a regulilor de 
inspecţie. 
După cum s-a men ţionat mai sus, unele activit ăţi de inspec ţie sunt efectuate ca parte 
din altă inspectare, cum ar fi controale sanitare sau verific ările de securitate. 
Înregistrarea activit ăţii de inspec ţie variază şi nu este armonizat ă într-un mod care s ă 
permită ca rezultatele s ă fie comparate între statele membre. În consecin ţă, numărul 
de inspecţii nu poate fi compar at în mod direct. 
Organizarea inspec ţiilor - Există încă multe goluri în activitatea de control.  
Inspecţiile în port sunt deseori slab orga nizate, unele dintre documentele de 
înregistrare de baz ă a capturilor nu sunt colectate înc ă în multe state membre. 
Controalele transporturilor par a fi inexistente; confruntarea înregistr ărilor este 
departe de a fi sistematic ă. Mai mult, elemente esen ţiale ale inspec ţiilor (de exemplu 
20% din rata de inspec ţie în anumite cresc ătorii de cod şi merluciu) nu au fost 
respectate în mai multe rânduri. 
Strategii  – Costul ridicat al constrângerilor în raport cu valoarea capturilor de pe şte 
este o barier ă pentru un control eficient. Folosi rea resurselor disponibile pentru 
controlul pescuitului poate fi îmbun ătăţită prin acordarea unei importan ţe mai mari 
acelor m ăsuri de control care previn risc urile cele mai mari care pericliteaz ă 
obiectivele PCP. O utilizare mai bun ă a unor strategii de risc  bine definite poate m ări 
eficienţa resurselor de control. Exist ă totuşi o lipsă a unei strategii reale în 
majoritatea statelor membre, chiar dac ă un număr mic de state membre au început s ă 
analizeze riscurile de aplicare şi să foloseasc ă acest lucru pentru a aloca resursele şi 
planifica activit ăţile de control.  
 
RO 9   RO Resursele disponibile limitate nu sunt folosite cu cea mai mare eficien ţă. Acest lucru 
este evident, în mod particular, în cresc ătoriile de pe şte supuse programelor de 
refacere. În unele cazuri, piedi ca unui control eficient este num ărul de inspec ţii 
efectuate la punctul de debarcare. În acest context, poate fi mai eficient, din punctul 
de vedere al costurilor, ca o parte din resursele aloc ate controlului pe mare s ă fie 
transferate pentru controlul la debarcare.  
Cooperarea între statele membre  – Coordonarea interna ţională a inspectorilor duce 
la rezultate pozitive. Opera ţiunea RECHINUL din Marea Nordului, la care câteva 
state membre au colaborat în timp real pentru a preveni sc ăparea contravenien ţilor 
nedetecta ţi, ascunzându-se în apele unui alt stat membru, a avut ca rezultat o serie de 
sancţiuni eficiente. Grupul de lucru pentru pe şte oceanic a contribuit la îmbun ătăţirea 
semnificativ ă a monitoriz ării şi a controlului şi a creat o atmosfer ă de transparen ţă 
între statele membre şi alte ţări terţe.  
3.2. Nerespect ări şi sancţiuni 
Încălcarea normelor PCP este un risc pe care anumi ţi pescari pot fi preg ătiţi să şi-l 
asume din cauza riscurilor sc ăzute de detectare a înc ălcării sau de aplicare a unor 
sancţiuni de descurajare. Dup ă cum se vede în comunicarea privind înc ălcările grave, 
majoritatea sanc ţiunilor impuse contravenien ţilor sunt insuficiente pentru a avea un 
efect cu adev ărat preventiv. Statistic, suma penalit ăţilor în Comunitate în 2003 şi 
2004 a fost de aproximativ 0,4%5 şi 0,2%6 din valoarea debarc ărilor de pe şte din 
2002 şi 2003, respectiv; totu şi; diferen ţa dintre statele membre a fost frapant ă. Cu 
excepţia a două state membre unde au fost efectuate evalu ări, persistă o lipsă totală a 
percepţiei raportului dintre riscurile nerespect ării, activitatea de inspec ţie şi efectele 
supravegherii, inclusiv a sanc ţiunilor. 
3.3. Rezultate generale ob ţinute privind respectarea normelor PCP  
Evaluări pozitive  – Problemele ap ărute din nerespectarea nor melor, distrugerea în 
consecven ţă a stocurilor de pe şte şi lipsa stabilit ăţii economice şi sociale au fost 
recunoscute de statele membre, at ât la nivel guvernamental, cât şi la nivelul unei 
părţi a sectorului piscicol. Comisia a participat la acest proces prin încurajarea  
respectării normelor, a transparen ţei sporite şi a facilit ării cooper ării interna ţionale, 
şi, în cazuri mai extreme, prin folosirea efectului preventiv al ac ţiunilor de înc ălcare 
în faţa Curţii Europene de Justi ţie. Un succes deosebit a avut îmbun ătăţirea  
monitoriz ării şi a controlului pescuitului de adâncime şi, deşi pe o scar ă mai redus ă, a 
recunoaşterii de c ătre statele membre a e şecului în controlarea eficient ă a 
debarcărilor de pe navele de pescuit din ţări terţe şi conştientizarea faptului c ă trebuie 
îmbunătăţit sistemul de constrângeri în acest domeniu. 
Neajunsuri majore – Respectarea normelor esen ţiale ale PCP r ămâne slab ă în multe 
pescării.  
Cote – Respectarea cantit ăţii totale autorizate (TAC) şi a cotelor r ămâne una dintre 
problemele majore ale PCP. Aceste probleme şi acţiunile de control corespunz ătoare 
sunt probabil resim ţite mai acut atunci când sunt deci se reduceri semnificative de 
                                                 
5 COM (2005) 207, 30.5.2005. 
6 COM (2006) 387, 14.7.2006. 
 
RO 10   RO cotă ca răspuns la nevoile de  reducere drastic ă a ratei de mortalit ate prin pescuit. 
Debarcările nedeclarate sau înre gistrate eronat submineaz ă semnificativ în anumite 
cazuri gestionarea TAC şi a cotelor. Cercet ătorii în domeniul piscicol sunt for ţaţi să 
facă estimări ale capturilor „reale” din cauza c ă cifrele oficiale nu sunt considerate a 
fi demne de încredere în anumite state membre. De exemplu, în timp ce captura declarată pentru merluciul sudic a fost de 5 549 tone, cercet ătorii au folosit cifra 
estimativă de 6 810 tone. Pentru codul din Marea Irlandei, valoarea declarat ă a 
capturii a fost 2 700 tone, în timp ce valoarea estimativ ă atinge 4 420 de tone. 
Exemple similare pot fi g ăsite şi în alte zone (Marea Nordului, Marea Baltic ă etc.).  
Efort  – Controlul efortului de pescuit, care ar trebui s ă completeze limite le cotei, par 
a fi puse în aplicare într-un mod care determin ă un
 efect redus asupra activit ăţii de 
pescuit. Nu exist ă dovezi c ă reducerea efortului de pesc uit a compensat capacitatea 
sporită a flotei, chiar şi ţinând cont de efectul schemelor de retragere. Tehnologiile 
VMS nu au fost folosite pentru a monitoriza  eficient efortul de pescuit, astfel c ă 
poate fi considerat o oportunitate pierdut ă.  
Măsuri tehnice  – Cantităţi mari de pe şte sub dimensiunea legal ă sunt încă debarcate, 
mai ales în sudul Europei, unde unelte de pescuit interzise (precum n ăvoadele 
plutitoare) sunt înc ă folosite, în timp ce în apele nordice practica folosirii traulului 
(pentru a re ţine peşti mici) nu a fost abandonat ă. 
4. CONCLUZII  ŞI RECOMAND ĂRI 
4.1. Viitorul raportului 
Au existat dificult ăţi importante în preg ătirea acestui raport din cauza lipsei unui 
format standard de raportare din partea statelor membre şi, în special, din cauza lipsei 
unei defini ţii standard privind inspec ţia piscicol ă pentru a asigura compatibilitatea 
statisticilor. Împreun ă cu activitatea de îmbun ătăţire a comunic ării privind înc ălcările 
grave, Comisia inten ţionează trecerea în revist ă a elementelor esen ţiale 
indispensabile unei inspec ţii piscicole pentru a putea fi inclus ă în statisticile privind 
controalele şi pentru a armoniza formatul raportului anual efectuat de statele 
membre. 
Comisia a lansat o cons ultare cu administra ţiile naţionale şi actorii implica ţi privind 
viitorul format al raportului, în vederea stabilirii, pân ă la sfârşitul anului 2007, unor 
caracteristici standardizate ale inspec ţiilor care s ă poată fi incluse în viitoarele 
rapoarte anuale.  
Publicarea pe internet a stat isticilor de control de c ătre statele membre este, de 
asemenea, avut ă în vedere. 
 
RO 11   RO 4.2. Priorităţi imediate pentru îmbun ătăţirea respect ării şi a modului de 
constrângere  
Priorităţile acţiunilor pe termen scurt: 
• Asigurarea utiliz ării complete a instrumentelor regulamentare existente – de 
exemplu primirea documentelor de baz ă de înregistrare a cap turii, confruntarea 
informaţiilor înregistrate, folosirea tehnologiei VMS şi verificarea transportului; 
• Alocarea mai multor resurse umane competen te în domeniul controlului piscicol; 
• Adoptarea unei metode sistematice în preg ătirea inspectorilor; 
• Întărirea cooper ării şi a coordon ării între statele membre şi în interiorul statelor 
membre la toate nivelele;  
• Îmbunătăţirea sistemelor de sanc ţiuni pentru a fi direct propor ţionale cu tipul şi 
gravitatea contraven ţiilor. Sanc ţiunile trebuie s ă fie mai descurajatoare şi să 
priveze persoanele responsabile de orice benefici u economic care poate rezulta 
din activitatea ilegal ă;  
• Întărirea mijloacelor alocate controlului debarc ărilor navelor de pescuit în afara 
apelor Comunit ăţii; 
• Folosirea cât de repede cu putin ţă a noilor tehnologii, precum jurnalul de bord 
electronic, pentru a îmbun ătăţi schimbul de informa ţii etc.; 
Agenţia comunitar ă de control al pescuitului va juca un rol crucial în aceste privin ţe 
şi în multe alte aspecte men ţionate în raport.  
La nivelul Comunit ăţii, trebuie instituit un sist em de raportare armonizat şi 
simplificat privind controlul.