[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 18.8.2008

COM(2008) 519 final

RAPORT AL COMISIEI

Raport anual privind activitățile de cercetare și dezvoltare tehnologică ale Uniunii Europene în 2007 [SEC(2008) 2380]

RAPORT AL COMISIEI

Raport anual privind activită țile de cercetare și dezvoltare tehnologică ale Uniunii Europene în 2007

(Text cu relevanță pentru SEE)

1. Introducere

Prezentul raport anual se referă la evenimente și activități din cursul anului 2007. Raportul a fost elaborat în temeiul articolului 173 din Tratatul de instituire a Comunității Europene[1].

Raportul este însoțit de un document de lucru al serviciilor Comisiei, care cuprinde rapoarte și statistici mai detaliate. Capitolele principale se referă la activitățile și rezultatele obținute în 2007, precum și la progresele realizate cu privire la activitățile din domeniul cercetării și dezvoltării tehnologice (CDT) în statele membre ale Uniunii Europene.

2. EVOLU Ţ II ÎN MATERIE DE POLITICI SPA Ţ IUL EUROPEAN DE CERCETARE (ERA)

Cercetarea și, în sens mai larg, triunghiul cunoașterii (cercetare, educație și inovare) constituie o piatră de hotar a strategiei de la Lisabona reînnoite. Politica europeană de cercetare și-a atins obiectivele globale pentru 2007 datorită noului impuls dat dezvoltării ERA și succesului primului an de implementare a celui de-al Programului cadru 7 (PC7 CE și, respectiv, PC7 Euratom).

Obiectivele pe termen mediu și lung ale politicii europene de cercetare înglobează progresul în direcția excelenței în cercetare, creșterea eficienței și eficacității sistemului european de cercetare, o mai mare deschidere și atractivitate a ERA, precum și dezvoltarea de parteneriate strategice cu statele membre în cooperarea științifică și tehnică (S&T) internațională și relații mai strânse în domeniul cercetării cu statele vecine.

În 2007, principala inițiativă politică a Comisiei în domeniul cercetării a fost adoptarea cărții verzi „Spațiul European de Cercetare: perspective noi ”[2]. Acest document a lansat o amplă dezbatere publică și instituțională la nivel european și dincolo de acesta cu privire la acțiunile posibile în vederea accelerării creării unui Spațiu european al cercetării deschis, competitiv și atractiv[3]. În octombrie 2007, Comisia Europeană a organizat împreună cu Președinția portugheză la Lisabona o conferință cu părțile interesate pentru a dezbate diversele dimensiuni ale ERA. Consultarea și dezbaterea publică au arătat un sprijin puternic pentru dezvoltarea inițiativelor de politică pentru toate dimensiunile ERA, așa cum evidenția cartea verde. Rezultatele au fost luate în considerare întru totul la conceperea și pregătirea celor cinci inițiative cheie în domeniul ERA în 2008: 1) un parteneriat european pentru cercetători; 2) un cadru pentru a sprijini statele membre să identifice și să dezvolte programe comune de cercetare pe bază voluntară și cu geometrie variabilă; 3) un cadru legal adecvat pentru a facilita construirea și operarea de infrastructuri paneuropene de cercetare; 4) un cadru european strategic pentru cooperarea internațională în domeniul S&T; și 5) o recomandare a Comisiei și un „cod de bune practici” privind managementul drepturilor de proprietate intelectuală în instituțiile de cercetare finanțate din fonduri publice.

Importanța ERA poate fi de asemenea dedusă din datele relative la poziția Europei în cercetare conținute în raportul privind statisticile cheie în materie de S&T în Uniunea Europeană pentru 2007[4]. Aceste date pun în evidență necesitatea intensificării eforturilor pentru a contracara efectele stagnării de ansamblu a bugetului pentru cercetare (1,84 % din PIB în 2005 și 2006) și pentru a avansa în direcția îndeplinirii „obiectivului Barcelona” legat de alocarea a 3 % din PIB pentru cercetare.

Sustenabilitatea resurselor umane în domeniul cercetării științifice rămâne o preocupare cheie, în special datorită îmbătrânirii treptate a personalului din cercetare în multe dintre statele membre. În UE 27, în 2006, circa 35 % din personalul S&T de înaltă calificare se situau în grupul de vârstă 45-64 de ani, față de 31 % în grupul de vârstă 25-34 de ani. O altă caracteristică marcantă a scenei globale este capacitatea SUA de a atrage cercetători talentați din întreaga lume. În 2004, din cei 400 000 de cercetători științifici și ingineri străini care lucrau în SUA, 25 % proveneau din UE. În 2007, s-au aplicat în mod activ acțiunile din cadrul strategiei UE pentru mobilitatea și dezvoltarea carierei pentru cercetători. Aceste acțiuni au inclus dezvoltarea în continuare a inițiativei ERA-Link pentru a pune în rețea comunitățile de cercetători europeni aflați în afara Europei (inițial în SUA în 2006, extinsă ulterior la Japonia în 2007), precum și semnarea voluntară de către aproape 700 de organizații de cercetare a Cartei europene și a Codului de conduită privind recrutarea cercetătorilor. În paralel, Comisia și statele membre s-au angajat în pregătirea unui parteneriat reînnoit și consolidat pentru a răspunde mai bine nevoilor de formare profesională, dezvoltare a carierei și mobilitate ale cercetătorilor.

O altă prioritate o reprezintă obținerea excelenței în cercetare, indiferent dacă este finanțată din fonduri private sau publice, având în vedere că aceasta prezintă o importanță crucială pentru competitivitatea Europei. În acest context, în aprilie 2007, Comisia a adoptat o comunicare privind „Îmbunătățirea transferului de cunoștințe între institutele de cercetare și industria din întreaga Europă”[5]. Această comunicare, împreună cu liniile directoare care o însoțesc, oferă orientare instituțiilor de cercetare finanțate de la bugetul public cu privire la îmbunătățirea managementului și exploatării proprietății intelectuale, în special în contextul colaborării cu industria. Consiliul European din iunie 2007 a salutat inițiativa privind Carta europeană a utilizării proprietății intelectuale aparținând instituțiilor publice de cercetare și universităților (Carta PI) în vederea îmbunătățirii transferului de cunoștințe între organismele de cercetare și industrie[6].

3. ACTIVITă Ț ILE UE DE CERCETARE Ş I DEZVOLTARE TEHNOLOGICă

3.1. Realizări în materie de politici

În scopul avansării în construirea ERA, al reducerii fragmentării în activitățile de cercetare din UE și pentru stimularea inovării, au fost puse la punct mai multe inițiative, aflate în prezent în derulare, în contextul ERA și în contextul specific al celui de al Șaptelea program-cadru .

Comisia a adoptat Comunicarea privind „Regiunile europene competitive datorită cercetării și inovării” [7] pentru a examina potențialul pentru sinergii între sursele europene de finanțare pentru cercetare și inovare, precum și a obstacolelor care par să se ridice în calea realizării acestor sinergii. Comunicarea a încurajat îmbunătățirea coordonării între statele membre și regiuni în ceea ce privește pregătirea și utilizarea finanțărilor și diseminarea unor informații mai detaliate cu privire la finanțările disponibile și sinergiile dintre acestea, în special prin pregătirea unui ghid practic cu privire la finanțări.

De asemenea, Comisia a prezentat o Comunicare privind achiziția înainte de comercializare [8] pentru a promova achizițiile publice în domeniul cercetării și inovării, pentru a sensibiliza cu privire la posibilitatea achiziționării de C&D de o manieră compatibilă cu regulile achizițiilor publice și care nu constituie ajutor de stat.

S-a lansat Forumul european pentru filantropie și finanțarea cercetării , ca platformă pentru explorarea unor modalități complementare de finanțare a cercetării și de schimb de experiență în domeniul finanțării filantropice a cercetării[9].

Poate fi subliniată de asemenea contribuția ERA în domeniul specific al energiei de fuziune. În acest sector, Reactorul Termonuclear Experimental Internațional (ITER)[10] reprezintă o inițiativă de prim nivel în domeniul politici de cercetare. O etapă decisivă s-a încheiat în octombrie 2007, odată cu intrarea în vigoare a Acordului ITER, ca urmare a ratificării de către cele șapte părți semnatare (Euratom, China, SUA, India, Japonia, Coreea și Rusia). Euratom a jucat un rol major în instituirea Organizației Internaționale ITER, care furnizează sprijin financiar, organizațional și de personal. De asemenea, în 2007 s-a instituit Întreprinderea comună pentru ITER și dezvoltarea energiei de fuziune, cunoscută sub numele de Fusion for Energy (Fuziune pentru Energie). Întreprinderea comună are sediul la Barcelona și va administra contribuția UE la ITER.

Parte a PC7, Consiliul European pentru Cercetare a fost instituit la 2 februarie 2007 printr-o decizie a Comisiei (2007/134/CE)[11] . Consiliul European pentru Cercetare este una dintre cele mai importante noutăți aduse de PC7 deoarece oferă sprijin activităților științifice de nivel mondial desfășurate de cercetători individuali și echipe de cercetare și va fi prima agenție paneuropeană de finanțare a cercetării de frontieră în toate domeniile cunoașterii, de la domeniul științelor sociale și umane la științele vieții și științele fizice și inginerești.

Una dintre celelalte inițiative care fac parte dintr-o strategie mai amplă de politică de cercetare o reprezintă coordonarea Platformelor tehnologice europene ( European Technology Platforms – ETP). Dintre acestea, 34 sunt deja active. Platformele tehnologice europene au crescut eforturile de implementare a agendelor strategice de cercetare prin exploatarea diferitelor surse de finanțare, inclusiv a resurselor naționale. Comisia a organizat două seminarii la care au participat liderii Platformelor tehnologice, reuniuni care au permis reprezentanților industriei să facă schimb de experiență în ceea ce privește cele mai bune practici și să primească informații actualizate cu privire la inițiativele politice la nivelul UE de interes pentru activitatea lor.

Inițiativele tehnologice comune ( Joint Technology Initiatives – JTI) sunt alt element inovator inclus în PC7. Ele prevăd posibilitatea de noi parteneriate între organizații – finanțate din fonduri publice sau private – care desfășoară activități de cercetare. PC7 a identificat un prim set de șase domenii de cercetare pentru JTI. Patru dintre propunerile legislative au fost adoptate de Consiliu la 20 decembrie 2007, după consultarea Parlamentului European. Acestea sunt „Medicină inovativă” ( Innovative medicine ), „ARTEMIS” (privind sistemele informatice încorporate), „Cer curat” ( Clean Sky ) și ENIAC (în domeniul componentelor nanoelectronice)[12]. În 2007, Comisia a înaintat de asemenea propunerea privind Inițiativa tehnologică comună „Pile de combustie și hidrogen”, a cărei adoptare este prevăzută în 2008.

În vreme ce inițiativele tehnologice comune sunt, prin natura lor, parteneriate public-privat pe termen lung în domeniul cercetării industriale, așa-numitele inițiative decurgând din articolul 169 sunt concepute astfel încât să amplifice integrarea programelor de cercetare naționale. În 2007 au fost identificate patru astfel de inițiative în PC7 și este foarte probabil ca, până în vara lui 2008, Consiliul și Parlamentul European să codecidă asupra a două dintre ele, AAL ( Ambient Assisted Living ) și EUROSTAR (pentru IMM-uri care desfășoară activități de cercetare).

Mecanismul de finanțare cu partajarea riscurilor ( Risk Sharing Facility – RSFF) reprezintă o altă inițiativă interesantă din PC7. Aceasta reprezintă o nouă facilitate dezvoltată în comun de Comisia Europeană și Banca Europeană de Investiții (BEI) pentru a pune la dispoziție împrumuturi pentru cercetare, dezvoltare tehnologică, demonstrație și inovare care prezintă risc ridicat. Acest mecanism a fost lansat la 5 iunie 2007, iar primul contract a fost semnat la 10 iulie 2007.

Mai mult, cooperarea internațională în PC7 a fost larg deschisă participării statelor terțe în cadrul diferitelor programe specifice prin includerea în același timp a unor obiective geografice și tematice. La apelurile pentru propuneri din 2007 au participat organizații din peste 130 de țări terțe. În plus, semnarea instrumentelor de asociere cu Elveția, Israel, cu țările SEE/AELS (Islanda, Liechtenstein și Norvegia), Turcia, Serbia, Croația, FYROM și Albania în cursul perioadei de raportare a reprezentat o extindere impresionantă a ERA, în cadrul căreia cercetători din 37 de state se bucură de aceleași drepturi și obligații în contextul participării la proiectele de cercetare PC7. Dincolo de acestea, reînnoirea acordului de cooperare S&T cu India și lansarea negocierilor cu privire la acordul de cooperare S&T cu Noua Zeelandă sunt semnale clare cu privire la intenția Comunității Europene de a-și deschide cercetarea către lume.

O realizare importantă la nivel european a reprezentat-o acordul politic obținut la 23 noiembrie 2007 cu privire la crearea Institutului European pentru Inovare și Tehnologie ( European Institute of Innovation and Technology – EIT)[13], a cărui menire este de a favoriza integrarea tuturor componentelor triunghiului cunoașterii – educația, cercetarea și inovarea. Acest acord a deschis calea spre finalizarea procedurii de adoptare și către deciziile următoare legate de stabilirea sediului, desemnarea Consiliului de administrație, a condițiilor de finanțare și de definirea temelor care urmează să facă obiectul primelor „Comunități de cunoaștere și inovare” ( Knowledge and Innovation Communities – KIC).

În sfârșit, și acesta este aspectul cel mai important, cercetarea este încorporată ferm în Strategia Lisabona extinsă. În Raportul strategic din decembrie 2007, Comisia a conchis că trebuie identificate eforturile necesare pentru atingerea obiectivului legat de alocarea a 3 % din PIB pentru cercetare și că acest lucru trebuie abordat de statele membre în programele naționale de reformă.

3.2. Implementarea programelor-cadru

Programul-cadru 7 , cu un buget total de peste 50 miliarde EUR (Programului cadru Euratom îi corespund 2,7 miliarde EUR pe o perioadă de 5 ani), constituie instrumentul cheie pentru a răspunde necesităților Europei în materie de locuri de muncă, competitivitate, dezvoltare durabilă, pentru a acoperi necesitățile în materie de cercetare din cadrul altor politici comunitare, precum și pentru a menține poziția de lider a Europei în economia globală bazată pe cunoaștere.

PC7 reprezintă o creștere substanțială prin comparație cu precedentele programe-cadru (de 63 % la prețurile din 2007), reflectând astfel prioritatea acordată cercetării la nivelul UE.

2007 a fost primul an de implementare a PC7. În urma celor 54 de apeluri lansate s-au primit peste 23 000 de propuneri, cu un număr mare de participanți (110 101). În urma procedurii de selecție, au fost reținute în vederea finanțării 2 854 dintre propuneri (care implică 19 541 participanți).

Cele zece teme identificate în programul „ Cooperare” oglindesc domeniile cheie ale cunoașterii și tehnologiei în care cercetarea de excelență este deosebit de importantă pentru a îmbunătăți capacitatea Europei de a răspunde provocărilor viitoare în domeniul social, economic, al sănătății publice, mediului și al industriei. În total, în 2007 au fost depuse 8 030 propuneri și peste 1000 au fost reținute în vederea finanțării .

În cadrul programului „Idei” , primul an de funcționare oficială a Consiliului European al Cercetării s-a caracterizat prin crearea structurilor sale manageriale și organizaționale, precum și prin organizarea primului apel la propuneri privind granturile pentru cercetătorii aflați la începutul carierei („Starting Grants”). În urma acestui prim apel s-au depus 9 167 propuneri, ceea ce a demonstrat interesul major pe care l-a suscitat această nouă inițiativă. Aproape 300 dintre acestea au fost selecționate pentru finanțare.

Prin programul „Persoane” (capital uman) se finanțează o serie de acțiuni menite să stimuleze formarea profesională și punerea în rețea a cercetătorilor, dezvoltarea carierei, învățarea de-a lungul vieții și parteneriatele între industrie și mediul academic. În 2007au fost depuse 4 195 propuneri, dintre care au fost reținute peste 1 000.

Obiectivul programului „Capacități” este de a sprijini dezvoltarea celor mai bune resurse și condiții posibile pentru comunitatea științifică europeană. Au fost depuse în total 1 753 propuneri pentru diferitele activități din cadrul programului și au fost reținute aproximativ 300.

În privința FP7 Euratom , au fost depuse 57 de propuneri în domeniul fisiunii nucleare și radioprotecției și 15 dintre ele au fost selecționate pentru finanțare.

În final, cu privire la implementarea PC6 , deși PC6 s-a încheiat la sfârșitul lui 2006, au fost semnate 975 de contracte în cursul anului 2007.

4. evolu Ț II ÎN STATELE MEMBRE Ș I APLICAREA METODEI DESCHISE DE COORDONARE

4.1. Metoda deschisă de coordonare în sprijinul atingerii „obiectivelor Barcelona”

În domeniul C&D, metoda coordonării deschise ( Open Co-ordination Method – OMC) a fost pusă în aplicare ca urmare a „planului de acțiune 3 %”[14]. Ca urmare a rezultatelor pozitive obținute în primele două cicluri în care s-a aplicat metoda coordonării deschise (2003-2006), CREST a lansat cel de-al treilea ciclu în octombrie 2006. S-au instituit grupuri de lucru ale CREST cu privire la coordonarea programului-cadru și a fondurilor structurale, internaționalizarea C&D, mixurile de politici și C&D în domeniul serviciilor. Reuniunea CREST din 6 iulie 2007 la nivel de directori generali a reprezentat un eveniment cheie în cadrul celui de-al treilea ciclu de coordonare deschisă. Reuniunea a fost dedicată discutării progreselor realizate în direcția atingerii obiectivului de 3 % și acțiunilor prioritare pentru dezvoltarea ERA. A urmat un al patrulea ciclu lansat în decembrie 2007 care s-a concentrat asupra universităților, centrelor de competență în subordinea întreprinderilor, internaționalizarea C&D și continuarea exercițiului de revizuire inter pares a mixurilor de politici (desfășurate de Austria și Bulgaria).

În completarea activităților desfășurate în cadrul grupurilor sale de lucru, CREST desfășoară un exercițiu anual de schimb de experiență pe baza programelor naționale de reformă în contextul Strategiei de la Lisabona revizuite. Exercițiul 2007 s-a concentrat pe progresele înregistrate în direcția atingerii obiectivelor de investiții publice și private în C&D, pe obstacolele în calea reformării sectorului cercetării finanțate din fonduri publice și pe strategiile și provocările legate de deschiderea sistemelor naționale de cercetare către ERA.

A fost pusă la punct o schemă OMC-NET pentru a sprijini învățarea reciprocă și activitățile de coordonare a politicilor desfășurate de grupuri mai restrânse de state membre și/sau regiuni ale acestora pe aspecte de politici de interes specific. Un nou apel a fost lansat în septembrie 2007.

4.2. Tendin țe în finanțarea publică și privată a cercetării

Intensitatea C&D

În 2006, la fel ca în 2005, cheltuielile brute pentru cercetare și dezvoltare ( Gross Expenditure on Research and Development - GERD) în UE-27 s-au ridicat la 1,84 % din PIB. Din 2000, intensitatea C&D în UE-27 a variat pe o plajă mică de o zecime: de la 1,79 % în 1996-1998 la 1,88% în 2002. Stagnarea intensității C&D la nivelul UE-27 ascunde un peisaj mult mai dinamic și contrastat la nivelul statelor membre.

Statele membre în care intensitatea C&D era mai scăzută (noile state membre, Grecia, Portugalia, Italia, Spania, Irlanda) au înregistrat în general creșteri semnificative ale intensităților C&D respective (în unele dintre aceste țări, creșterile sunt considerabile, în special după 2003), cu excepții notabile cum ar fi Polonia, Bulgaria, Slovacia și Grecia care continuat să dea înapoi în mod îngrijorător din acest punct de vedere. Cu toate că este mai ușor să se obțină creșteri substanțiale ale intensității C&D pornind de la valorile foarte scăzute tipice pentru noile state membre sau de la valorile relativ scăzute constatate în Irlanda și Spania; nu este mai puțin adevărat că este totuși posibil să se obțină creșterea intensității C&D chiar și în condiții de creștere puternică a PIB-ului.

Dintre țările cu un nivel mare al intensității C&D, numai Austria și, într-o mai mică măsură, Danemarca au reușit să progreseze. Intensitatea C&D în Suedia și Finlanda este deja mai mare de 3 %, însă rămâne sub nivelul de 4 % pe care aceste țări și l-au propus ca obiectiv.

Astfel, creșteri ale intensității C&D se observă aproape exclusiv în țările în care se constatau niveluri mai scăzute. De aceea, în UE-27, progresul spre niveluri mai înalte ale intensității C&D este în cea mai mare parte un proces de recuperare a decalajelor. În figura 4.2 se prezintă progresele înregistrate de fiecare stat membru în perioada 2000-2006 (gri) prin comparație cu progresele pe care fiecare stat membru le mai are încă de făcut pentru a-și atinge obiectivul stabilit de fiecare în parte (albastru).

[pic]

Sursă: DG Cercetare |

Date: Eurostat, statele membre |

Note: (*) IT, PT, UK : 2005, AT, FI : 2007 |

(1) IT, PT, UK : 2000-2005, AT, FI : 2000-2007; EL, SE : 2001-2006; HU, MT : 2004-2006. |

(2) IT, PT: 2005-2010; UK : 2005-2013; FR : 2006-2012; EL: 2006-2015; AT : 2007-2010; FI 2007-2011. |

(3) UE-27 cu excepția Bulgariei. |

(4) IE : Obiectivul pentru intensitatea C&D a fost estimat de DG Cercetare. |

(5) BG nu și-a stabilit un obiectiv pentru intensitatea C&D. |

Recuperarea decalajelor de către statele membre în care nivelul intensității C&D este mai scăzut, împreună cu progresele înregistrate de Austria și Danemarca nu afectează foarte mult intensitatea C&D cumulată la nivelul UE-27 dată fiind ponderea limitată a PIB-ului acestora în totalul PIB-ului UE-27. Prin contrast, un bloc de vechi state membre incluzând Franța, Regatul Unit, Germania și Italia, care reprezintă împreună o parte considerabilă a PIB-ului UE, nu au reușit să își crească cheltuielile alocate cercetării[15]. În consecință, până în prezent, progresul către obiectivul de 3 % la nivelul UE-27 a fost limitat. Trebuie remarcat că, chiar în cazul în care toate statele membre și-ar atinge obiectivele respective în 2010, intensitatea C&D la nivelul UE-27 ar fi în 2010 de 2,51 %, adică sub obiectivul de 3 % stabilit la nivel european. Cu alte cuvinte, obiectivele stabilite de fiecare stat membru în parte nu sunt suficiente pentru atingerea obiectivului global de 3 % în 2010.

Sursele de finanțare

În 2005[16], finanțarea cheltuielilor brute pentru cercetare și dezvoltare din fonduri publice s-a ridicat la 0,63 % din PIB, finanțarea de către întreprinderi la 1 % din PIB, cea din surse de finanțare externe la 0,16 % din PIB, iar finanțarea din alte surse naționale (surse private non-profit și legate de învățământul universitar) la 0,04 % din PIB. Datele statistice culese nu furnizează o defalcare în funcție de caracterul public/privat al surselor externe de finanțare C&D, astfel că raportul între finanțarea publică și cea privată nu poate fi monitorizat cu acuratețe.

Începând cu 2000, în majoritatea statelor membre (17 state membre) a crescut intensitatea finanțării directe a C&D de către stat (ponderea finanțării publice a C&D exprimată ca procent din PIB). Acest lucru demonstrează angajamentul în vederea unor niveluri mai ridicate ale intensității C&D. Această creștere este mai pronunțată îndeosebi în cele mai multe dintre statele membre care sunt în curs de recuperare a decalajelor. Se poate observa, însă, un progres al finanțării directe publice a C&D în state membre cu niveluri intermediare și stagnante ale intensității C&D (Franța, Belgia, UK și Țările de Jos), în special în Franța. Aceste progrese sunt ușor contracarate în aceste țări de scăderea finanțării C&D de către întreprinderi.

Intensitatea finanțării C&D de către întreprinderi (finanțarea C&D de către întreprinderi exprimată în procente din PIB) a crescut în mod aproape exclusiv în statele membre în care această intensitate era foarte scăzută (Estonia, Letonia, Cipru, Portugalia, Ungaria, Republica Cehă, Spania, Slovenia, Lituania, Bulgaria). În țările cu niveluri ridicate ale finanțării C&D de către întreprinderi, cum sunt Suedia, Finlanda, Germania și Danemarca, intensitatea finanțării C&D de către întreprinderi fie a scăzut (Suedia), fie a stagnat. Singura excepție o reprezintă Austria. Același lucru este valabil și pentru țările cu un nivel mediu al finanțării C&D de către întreprinderi (UK, Țările de Jos, Belgia, Luxemburg și Franța). În aceste state membre nu s-a reușit creșterea intensității finanțării C&D de către întreprinderi. Intensificarea finanțării C&D de către întreprinderi în UE este, mai mult decât orice, un fenomen de recuperare a decalajelor .

Investițiile provenind din fondurile structurale sunt incluse în statisticile Eurostat pertinente și este important să se remarce contribuția politicii de coeziune la intensitatea investițiilor în C&D în noile state membre. Contribuția medie din fondurile structurale pentru perioada 2004-2006 a fost de 157,4 milioane EUR, care a atras investiții anuale naționale de 69,6 milioane EUR. În perioada 2007-2013, se așteaptă ca aceste investiții să crească anual în cele zece noi state membre cu o medie de 2,7 miliarde EUR (2,9 miliarde EUR dacă se includ și România și Bulgaria).

4.3. Tendințe în politicile de cercetare

În 2007, politicile naționale de C&D au continuat ca parte a unor mixuri complexe de politici. În vederea relansării motoarelor cheie ale creșterii economice, statele membre au dezvoltat mixuri de măsuri politice, constând în dezvoltarea de noi strategii comune ale diferitelor ministere sau în redefinirea cadrului instituțional al politicii de C&D, precum comasarea ministerelor responsabile pentru cercetare, educație, forță de muncă, comerț și industrie.

Până în prezent, reformele politicilor de C&D au fost proiectate aproape în mod exclusiv dintr-o perspectivă națională. Dat fiind că sistemele de C&D sunt, oricum, din ce în ce mai puternic interconectate, este important ca decidenții politici la nivel național să ia în mod explicit în considerare perspectiva europeană în politicile naționale în scopul maximizării beneficiilor aduse de sinergii și efectului „bulgăre de zăpadă”. Acest lucru va conduce la creșterea eficacității sistemelor naționale și, în contextul inițiativei ERA, va contribui în mod decisiv la dezvoltarea sistemului de cercetare al UE în ansamblu astfel încât acesta să joace un rol competitiv pe scena globală. Raportul strategic al Comisiei pe anul 2007 a pus un accent deosebit pe dimensiunea europeană a activităților de cercetare desfășurate la nivel național. Se așteaptă ca statele membre să prezinte, în programele naționale de reformă, modul în care strategiile lor vor contribui la Spațiul european de cercetare.

Statele membre continuă să acorde o atenție specială creșterii calității cercetării finanțate din fonduri publice. În acest context, în statele membre este în curs un proces de restructurare instituțională a organismelor de cercetare, al cărui motor îl reprezintă nevoia de a se asigura că cercetarea desfășurată în respectivele state membre poate atinge cele mai înalte standarde la scară mondială.

Utilizarea stimulentelor de natură fiscală în favoarea activităților de C&D desfășurate de întreprinderi rămâne instrumentul major pentru guverne în scopul încurajării investiților private în C&D. Pe parcursul ultimilor ani, numeroase state membre au introdus stimulente de natură fiscală, în timp ce altele au consolidat sistemele existente. Statele membre care nu dispun în prezent de astfel de sisteme, cum ar fi Germania, Finlanda și Suedia, manifestă un interes crescând pentru utilizarea lor în vederea stimulării C&D în cadrul IMM-urilor precum și pentru încurajarea cooperării între organismele de cercetare finanțate din fonduri publice și industrie. Stimulente fiscale pentru C&D cu privire la costurile salariale se aplică în Franța, Belgia, Țările de Jos și Spania.

În același context, se poate remarca din ce în ce mai limpede importanța crescândă a rolului politicii de coeziune în finanțarea C&D, îndeosebi în unele dintre noile state membre. Utilizarea eficace a fondurilor structurale alocate cercetării și inovării reprezintă o oportunitate importantă pentru multe țări în care nivelul de finanțare este încă scăzut.

5. Perspective

Toate aceste realizări au pregătit calea pentru 2008, cel de-al doilea an de implementare a PC7 și un an al unor noi evoluțiilor importante în ERA.

Cartea verde ERA a prevăzut cinci inițiative ERA, care sunt avansate în cursul anului 2008. Mai mult, în cadrul Președinției slovene a UE se va lansa „procesul Liubliana”. Obiectivul acestuia va fi crearea unei viziuni comune pe termen lung a spațiului european al cercetării dezvoltat în parteneriat de statele membre și Comisie, cu sprijinul larg al părților interesate și al cetățenilor.

6. Surse de informa Ț II SUPLIMENTARE

Mai multe detalii sunt incluse în documentul de lucru al Comisiei care însoțește prezentul raport. Pentru informații suplimentare, sunt disponibile în mod public următoarele:

- Rapoartele anuale de monitorizare a Programului-cadru și a programelor specifice, care furnizează un rezumat concis, independent al progreselor și calității măsurilor aplicate pentru implementarea programelor.

- Rapoartele de evaluare întocmite la cinci ani, care examinează implementarea și progresul în activitățile comunitare în domeniul cercetării pe parcursul precedenților cinci ani.

- Rapoartele cuprinzând statisticile cheie publicate în fiecare an, care furnizează setul de indicatori care permit stabilirea poziției Europei în domeniul științei, tehnologiei și inovării.

- Statisticile în domeniul științei și tehnologiei în Europa (Eurostat): statisticile cu privire la bugetele C&D, la cheltuielile C&D, personalul de cercetare și numărul de brevete din statele membre, defalcate pe regiuni.

- Studii și analize publicate cu privire la programele comunitare de cercetare și dezvoltare tehnologică, care abordează aspecte specifice domeniilor de C&D pe care le acoperă.

Cele mai multe dintre aceste documente por fi obținute sau comandate pe următoarele site-uri internet ale Comisiei:

- Portalul Uniunii Europene, site-ul EUROPA: http://europa.eu/index_ro.htm

- Site-ul CORDIS care conține informații complete cu privire la Programul-cadru pentru cercetare și dezvoltare: http://cordis.europa.eu

- Site-ul CORDIS care cuprinde informații cu privire la ERAwatch: http://cordis.europa.eu/erawatch/

- Site-ul Direcției Generale Cercetare a Comisiei Europene:http://ec.europa.eu/dgs/research/index_en.html

- Site-ul Direcției Generale Societatea Informației a Comisiei Europene:http://ec.europa.eu/dgs/information_society/index_en.htm

- Site-ul Direcției Generale Întreprinderi a Comisiei Europene:http://ec.europa.eu/enterprise/index_en.htm

- Site-ul Direcției Generale Energie și Transporturi a Comisiei Europene: http://ec.europa.eu/dgs/energy_transport/index_en.html

- Site-ul Centrului Comun de Cercetare (JRC): http://www.jrc.ec.europa.eu

- Site-ul Eurostat: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/

[1] „La începutul fiecărui an, Comisia prezintă un raport Parlamentului European și Consiliului. Acest raport privește în special activitățile desfășurate în materie de cercetare și de dezvoltare tehnologică și de propagare a rezultatelor în cursul anului precedent, precum și programul de lucru pe anul în curs.”

[2] COM(2007) 161, 4.4.2007.

[3] http://ec.europa.eu/research/eurab/index_en.html

[4] http://ec.europa.eu/invest-in-research/pdf/download_en/keyfigures_071030_web.pdf

[5] COM(2007)182 4.4.2007.

[6] http://www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/RO/ec/94940.pdfCOM(2007)182 4.4.2007.

[7] COM(2007)474 16.8.2007.

[8] COM(2007)799 14.12.2007.

[9] http://ec.europa.eu/invest-in-research/policy/philanthropy_en.htm

[10] COM(2006)458 14.8.2006.

[11] JO L 57 24.2.2007.

[12] JO L 57 4.2.2008.

[13] JO L 57 9.4.2008.

[14] COM(2003)226 4.6.2003.

[15] Cele 11 state membre care au înregistrat o creștere importantă sau foarte importantă a intensității C&D reprezintă doar 16 % din PIB-ul UE-27, în timp ce 16 state membre în care creșterea intensității C&D a fost limitată sau negativă reprezintă 84 % din PIB-ul UE-27.

[16] Ultimul an pentru care este disponibilă defalcarea în funcție de sursele de finanțare.