Propunere de DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI de modificare a Deciziei nr. 574/2007/CE în vederea majorării ratei de cofinanțare a Fondului pentru frontierele externe în cazul statelor membre care se confruntă sau riscă să se confrunte cu dificultăți importante legate de stabilitatea lor financiară /* COM/2012/0527 final - 2012/0253 (COD) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII · Motive și obiective Criza financiară și economică susținută intensifică presiunea asupra resurselor financiare naționale, pe măsură ce statele membre își reduc bugetele. În acest context, asigurarea bunei aplicări a programelor adoptate în temeiul celor patru fonduri instituite ca parte a Programului general „Solidaritatea și gestionarea fluxurilor migratorii” (denumite în continuare „fondurile”), este deosebit de importantă, constituind o modalitate pentru injectarea de fonduri în economie. Cu toate acestea, punerea în aplicare a programelor este adesea îngreunată ca urmare a problemelor de lichiditate cauzate de constrângerile bugetare care duc deseori la reducerea importantă a cheltuielilor și care contribuie astfel la creșterea problemelor în contextul crizei susținute. Este, în special, cazul statelor membre care au fost cel mai mult afectate de actuala criză și care au beneficiat de asistență financiară în cadrul unui program în baza Mecanismului european de stabilizare financiară (MESF), Fondului european de stabilitate financiară (FESF) sau a împrumuturilor bilaterale pentru țările din zona euro ori al Mecanismului privind balanța de plăți pentru țările din afara zonei euro. Până în prezent, șase țări – inclusiv Grecia, care a beneficiat de asistență financiară înainte de instituirea MESF, prin împrumuturi bilaterale – au solicitat asistență financiară în baza diferitelor mecanisme de sprijin și au convenit cu Comisia asupra unui program de ajustare macroeconomică. Aceste șase țări sunt Ungaria, România, Letonia (în cadrul Mecanismului privind balanța de plăți), Portugalia, Grecia și Irlanda (în cadrul MESF/FESF/împrumuturilor bilaterale). Trebuie remarcat faptul că programul pentru Ungaria a expirat în 2010, în timp ce programul pentru Letonia a expirat la începutul anului 2012. Pentru a asigura că statele membre care beneficiază de sprijin financiar în cadrul unui mecanism (sau orice alt stat membru care, în viitor, poate face obiectul acestui tip de asistență) continuă să pună în aplicare programele adoptate în temeiul fondurilor și să aloce fonduri proiectelor, prezenta propunere cuprinde dispoziții care ar permite Comisiei să majoreze rata de cofinanțare a Uniunii pentru aceste țări pe perioada în care ele beneficiază de asistența financiară oferită prin unul din mecanismele de sprijin în temeiul oricărui instrument de finanțare. Se vor furniza astfel resurse financiare suplimentare statelor membre și va fi înlesnită continuarea aplicării programelor pe teren. · Contextul general Nu există nicio îndoială că adâncirea crizei financiare în unele state membre are un efect important asupra economiei reale, având în vedere, printre altele, valoarea datoriei acumulate și dificultățile pe care le întâmpină guvernele care doresc să împrumute bani de pe piață cu costuri sustenabile. Comisia a fost foarte activă în ceea ce privește prezentarea de propuneri prin care să răspundă cât mai bine la actuala criză financiară și la consecințele sale socioeconomice. Cele trei propuneri în acest sens au fost adoptate. Prima propunere revizuiește Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european și Fondul de coeziune, cu scopul de a majora valoarea contribuției Uniunii care este acordată prin intermediul plăților intermediare și al plății soldului final cu până la 10 puncte procentuale peste limitele actuale [Regulamentul (UE) nr. 1311/2011 din 13 decembrie 2011]. A doua propunere revizuiește Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală în vederea creșterii ratei contribuției fondului până la 95 % în regiunile eligibile în temeiul obiectivului convergență, în regiunile ultraperiferice și în insulele mici din Marea Egee și până la 85 % în celelalte regiuni [Regulamentul (UE) nr. 1312/2011 din 19 decembrie 2011]. A treia propunere revizuiește Regulamentul (CE) nr. 1198/2006 privind Fondul european pentru pescuit pentru a permite plata unei sume mai mari a contribuției Uniunii prin intermediul plăților intermediare și al plăților soldului final cu până la 10 puncte procentuale peste limitele actuale [Regulamentul (UE) nr. 387/2012 din 19 aprilie 2012]. · Dispoziții în vigoare în domeniul propunerii Conform articolului 16 din Decizia nr. 574/2007/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 mai 2007 de instituire a Fondului pentru frontierele externe pentru perioada 2007­2013, ca parte a Programului general „Solidaritatea și gestionarea fluxurilor migratorii” rata de cofinanțare a Uniunii pentru acțiunile sprijinite nu depășește, în principiu, 50%. De asemenea, potrivit dispozițiilor articolului 16, rata de cofinanțare a Uniunii poate fi majorată la 75 % în cazul în care statul membru în cauză intră în sfera Fondului de coeziune sau în cazul în care acțiunea abordează prioritățile specifice identificate în orientările strategice. · Coerența cu alte politici și obiective ale Uniunii Propunerea este conformă cu alte propuneri și inițiative adoptate de Comisia Europeană ca răspuns la criza financiară. 2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI · Consultarea părților interesate Nu s-a realizat o consultare a părților interesate externe. · Obținerea și utilizarea expertizei Nu a fost necesar să se recurgă la expertiză externă. · Analiza impactului Propunerea va permite Comisiei să aplice rate de cofinanțare mai mari în țările care beneficiază de pe urma unui mecanism de sprijin. Nu este necesar un buget suplimentar, întrucât alocarea națională anuală de la fonduri destinată țărilor și programelor, pe perioada de programare 2007-2013, nu se va modifica. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII · Rezumatul propunerii de regulament Se propune modificarea articolului 16 din Decizia nr. 574/2007/CE a Parlamentului European și a Consiliului astfel încât rata de cofinanțare a Uniunii aplicabilă programelor aferente Fondului pentru frontierele externe ale statelor membre vizate să fie majorată cu 20 de puncte procentuale, cu condiția ca statele membre vizate să beneficieze de unul din mecanismele de sprijin. De îndată ce s-a luat o decizie de acordare de asistență financiară unui stat membru în temeiul unuia dintre mecanismele de sprijin, statul membru poate prezenta Comisiei un proiect de program anual sau un proiect de program anual revizuit în care se aplică rata majorată de cofinanțare a Uniunii. Pentru a putea aplica rata majorată de cofinanțare a Uniunii, statul membru trebuie să aibă calitatea de beneficiar al unui mecanism de sprijin la data la care depune proiectul de program anual sau proiectul de program anual revizuit. Cu toate acestea, odată ce o acțiune din cadrul unui program anual specific a fost cofinanțată prin aplicarea ratei majorate de cofinanțare a Uniunii, această rată se aplică până la finalul perioadei de eligibilitate prevăzute pentru programul anual în cauză, indiferent dacă statul membru este sau nu în continuare beneficiar al mecanismelor de sprijin. · Temei juridic Temeiul juridic este Decizia nr. 574/2007/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 mai 2007 de instituire a Fondului pentru frontierele externe pentru perioada 2007-2013, ca parte a Programului general „Solidaritatea și gestionarea fluxurilor migratorii”. Pe baza principiului gestiunii partajate între Comisie și statele membre, prezenta decizie cuprinde dispoziții referitoare la procesul de programare, precum și norme pentru gestionarea programelor (inclusiv gestionarea financiară), pentru monitorizarea, controlul financiar și evaluarea proiectelor. · Principiul subsidiarității Propunerea respectă principiul subsidiarității în măsura în care are ca scop acordarea unui sprijin mai mare prin intermediul fondurilor în favoarea anumitor state membre care întâmpină dificultăți grave, în special în ceea ce privește stabilitatea economică și financiară și care trebuie să facă față deteriorării poziției lor în ceea ce privește deficitul și datoria sau încetinirii creșterii economice, ca urmare a provocărilor structurale interne și a situației economice și financiare internaționale. În acest context, este necesar să se instituie, la nivelul Uniunii Europene, un mecanism temporar care să permită Uniunii Europene să cofinanțeze cheltuielile certificate în temeiul fondurilor, utilizând un nivel mai ridicat al ratei de cofinanțare. · Principiul proporționalității Propunerea respectă principiul proporționalității. Prezenta propunere este într-adevăr proporțională deoarece reprezintă un efort în vederea acordării din fonduri a unui sprijin mai mare pentru statele membre care întâmpină dificultăți sau care riscă să se confrunte cu dificultăți grave ca urmare a unor evenimente excepționale, pe care nu le pot controla, și care întrunesc condițiile Regulamentului (UE) nr. 407/2010 al Consiliului [de instituire a Mecanismului european de stabilizare financiară (MESF)] sau care beneficiază, din aceleași motive, de asistență financiară de la Fondul european de stabilitate financiară (FESF) sau de la Mecanismul european de stabilitate (MES) sau pentru statele aflate în dificultate sau care riscă să se confrunte cu dificultăți în ceea ce privește balanța lor de plăți și care întrunesc condițiile prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 332/2002 al Consiliului. Aceste dispoziții se vor aplica și Greciei, care a beneficiat de asistență financiară în cadrul unui acord special stabilit în afara mecanismelor de sprijin, respectiv în baza unui acord între creditori și a acordului de împrumut pentru zona euro (Euro Area Loan Facility Act). · Alegerea instrumentului Instrumentul propus: decizie. Alte instrumente nu ar fi adecvate din următoarele motive: Comisia a analizat marja de manevră oferită de cadrul juridic și, în baza experienței dobândite până în prezent, consideră că este necesar să propună modificări la decizie. Obiectivul prezentei revizuiri este facilitarea cofinanțării acțiunilor, contribuind astfel la intensificarea punerii lor în aplicare și a impactului unor astfel de investiții asupra economiei reale. 4. IMPLICAȚIILE BUGETARE Creditele de angajament nu vor fi afectate întrucât nu se propune modificarea sumelor maxime finanțate din fonduri și prevăzute în programele anuale aferente perioadei de programare 2007–2013. Propunerea înfățișează dorința Comisiei Europene de sprijinire a statelor membre în eforturile lor de a face față crizei financiare. În baza modificărilor, statele membre vizate vor dispune de fondurile necesare pentru susținerea proiectelor și a redresării economice. 2012/0253 (COD) Propunere de DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI de modificare a Deciziei nr. 574/2007/CE în vederea majorării ratei de cofinanțare a Fondului pentru frontierele externe în cazul statelor membre care se confruntă sau riscă să se confrunte cu dificultăți importante legate de stabilitatea lor financiară PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2), având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: (1) Decizia nr. 574/2007/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 mai 2007[1] instituie Fondul pentru frontierele externe pentru perioada 2007­2013, ca parte a Programului general „Solidaritatea și gestionarea fluxurilor migratorii” și conține dispoziții privind ratele de cofinanțare diferite ale Uniunii în cazul acțiunilor sprijinite de fond. (2) Criza financiară mondială fără precedent și încetinirea creșterii economice au afectat în mod semnificativ creșterea economică și stabilitatea financiară, provocând o deteriorare evidentă a condițiilor financiare, economice și sociale în mai multe state membre. Unele state membre se confruntă cu dificultăți grave sau riscă să se confrunte cu astfel de dificultăți, în special în ceea ce privește stabilitatea economică și financiară a acestora, ceea ce duce la deteriorarea poziției privind deficitul și datoria lor și reprezintă o amenințare pentru creșterea economică, amplificată de situația economică și financiară internațională. (3) Deși s-au luat deja măsuri importante de contracarare a efectelor negative ale crizei, impactul crizei financiare asupra economiei reale, pieței muncii și a societății în ansamblu este resimțit pe scară largă. Crește presiunea asupra resurselor financiare naționale și ar trebui să se ia rapid măsuri suplimentare pentru a reduce această presiune prin utilizarea maximă și optimală a finanțării Uniunii. (4) Conform Regulamentului (CE) nr. 332/2002 al Consiliului din 18 februarie 2002 de înființare a unui mecanism de asistență financiară pe termen mediu pentru balanțele de plăți ale statelor membre[2], Consiliul acordă asistență financiară pe termen mediu în cazul în care un stat membru care nu a adoptat moneda euro întâmpină dificultăți sau riscă să fie afectat serios de dificultăți în ceea ce privește balanța sa de plăți. (5) Prin Decizia 2009/459/CE a Consiliului[3], România a beneficiat de o astfel de asistență financiară. (6) La 9 mai 2010, Consiliul a adoptat un pachet cuprinzător de măsuri, inclusiv: (a) Regulamentul Consiliului de instituire a Mecanismului european de stabilizare financiară[4], în baza articolului 122 alineatul (2) din tratat; și (b) Fondul european de stabilitate financiară pentru a acorda sprijin financiar statelor membre din zona euro aflate în dificultate ca urmare a împrejurărilor excepționale care nu pot fi controlate de statele membre din zona euro cu scopul de a garanta stabilitatea financiară a zonei euro în ansamblu, precum și a statelor sale membre. (7) Irlanda și Portugalia au beneficiat de asistență financiară prin Mecanismul european de stabilizare financiară în conformitate cu Decizia de punere în aplicare nr. 2011/77/UE a Consiliului[5] și, respectiv, cu Decizia de punere în aplicare nr. 2011/344/UE[6]. Aceste state au primit, de asemenea, fonduri de la Fondul european de stabilitate financiară. (8) Acordul între creditori și acordul de împrumut (Loan Facility Agreement) pentru Grecia, încheiat la 8 mai 2010, au intrat în vigoare la 11 mai 2010. La 12 martie 2012, miniștrii de finanțe ai celor 17 state membre din zona euro au întrerupt acest prim program și au aprobat un al doilea program de asistență financiară pentru Grecia. S-a decis că vehiculul financiar pentru acest al doilea program va fi Fondul european de stabilitate financiară, prin care vor fi plătite, de asemenea, restul sumelor care vor reprezenta contribuția zonei euro în temeiul primului program. (9) La 2 februarie 2012, miniștrii de finanțe ai celor 17 state membre din zona euro au semnat Tratatul privind Mecanismul european de stabilitate. În temeiul tratatului, care urmează Deciziei 2011/199/UE a Consiliului European din 25 martie 2011 de modificare a articolului 136 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene cu privire la un mecanism de stabilitate pentru statele membre a căror monedă este euro[7], Mecanismul european de stabilitate va deveni principalul instrument de furnizare a asistenței financiare pentru statele membre din zona euro, de la data intrării sale în vigoare, la mijlocul anului 2012. Prin urmare, prezenta decizie ar trebui să țină seama deja de Mecanismul european de stabilitate. (10) În concluziile sale din 23 și 24 iunie 2011, Consiliul European a salutat intenția Comisiei de a consolida sinergiile între programul de împrumut pentru Grecia și fondurile Uniunii și a sprijinit eforturile de creștere a capacității Greciei de absorbție a fondurilor Uniunii pentru a stimula creșterea și ocuparea forței de muncă prin redirecționarea eforturilor asupra îmbunătățirii competitivității și a creării de locuri de muncă. În plus, Consiliul European a salutat și a susținut elaborarea de către Comisie, împreună cu statele membre, a unui program global de asistență tehnică pentru Grecia. Această modificare a Deciziei nr. 574/2007/CE contribuie la aceste eforturi pentru a consolida sinergiile. (11) Având în vedere împrejurările excepționale, Regulamentul (UE) nr. 1083/2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european și Fondul de coeziune a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 1311/2011 pentru a permite majorarea ratei de cofinanțare aplicate în cadrul Fondurilor structurale și Fondului de coeziune pentru statele membre care se confruntă cu dificultăți grave în ceea ce privește stabilitatea lor financiară[8]. O abordare similară a fost adoptată în privința acelorași state membre în cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală [Regulamentul (UE) nr. 1312/2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005][9] și în cadrul Fondului european pentru pescuit [Regulamentul (UE) nr. 387/2012 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1198/2006 al Consiliului][10]. În același mod, aceste state membre ar trebui sprijinite în cadrul celor patru fonduri instituite ca parte a Programului general „Solidaritatea și gestionarea fluxurilor migratorii”, și anume Fondul pentru frontierele externe, Fondul european de returnare, Fondul european pentru refugiați și Fondul european de integrare a resortisanților țărilor terțe (denumite în continuare „fondurile”) instituite pentru perioada 2007-2013. (12) Fondurile reprezintă instrumente esențiale de asistare a statelor membre în rezolvarea provocările importante în domeniul migrației, azilului și frontierelor externe, cum ar fi dezvoltarea unei politici globale a Uniunii în materie de imigrație pentru a consolida competitivitatea și coeziunea socială a Uniunii și pentru a crea un sistem european comun de azil. (13) Pentru facilitarea gestionării fondurilor Uniunii Europene în domeniul migrației, azilului și frontierelor externe și pentru a îmbunătăți disponibilitatea fondurilor astfel încât statele membre să pună în aplicare programele lor anuale în temeiul fondurilor, este necesar să se prevadă, cu titlu temporar și fără a aduce atingere perioadei de programare 2014-2020, majorarea cu douăzeci de puncte procentuale, peste ratele de cofinanțare aplicabile în prezent, a ratei de cofinanțare a Uniunii în temeiul fondurilor, pentru statele membre care se confruntă cu dificultăți grave în ceea ce privește stabilitatea lor financiară. Aceasta înseamnă că alocarea anuală națională pentru fonduri, în conformitate cu actele de bază, va rămâne neschimbată, în timp ce cofinanțarea națională va fi redusă în consecință. Programele anuale în derulare vor trebui revizuite pentru a reflecta modificările care rezultă din aplicarea ratei majorate de cofinanțare a Uniunii. (14) Orice stat membru care dorește să beneficieze de rata de cofinanțare majorată ar trebui să prezinte Comisiei o declarație scrisă alături de proiectul de program anual sau de proiectul de program anual revizuit. În declarația sa, statul membru în cauză ar trebui să facă trimitere la decizia relevantă a Consiliului sau la orice decizie relevantă în baza căreia poate beneficia de rata majorată de cofinanțare a Uniunii. (15) Criza fără precedent care afectează piețele financiare internaționale și încetinirea creșterii economice au afectat semnificativ stabilitatea financiară din mai multe state membre. Întrucât este necesar un răspuns rapid pentru a contracara efectele asupra economiei în ansamblu, prezenta decizie ar trebui să intre în vigoare de îndată. (16) Prin urmare, Decizia nr. 574/2007/CE ar trebui modificată în consecință. Atunci când se face trimitere la articolul 16 din Decizia nr. 574/2007/CE sau la procentul contribuției Uniunii prevăzute la acest articol, trimiterea ar trebui interpretată ca o trimitere la articolul 16 revizuit și la procentul, eventual majorat, al contribuției Uniunii. (17) În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a acquis-ului Schengen care intră sub incidența domeniilor menționate la articolul 1 punctele A și B din Decizia 1999/437/CE a Consiliului din 17 mai 1999 privind anumite modalități de aplicare a Acordului încheiat între Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei în ceea ce privește asocierea acestor două state în vederea punerii în aplicare, a asigurării respectării și a dezvoltării acquis-ului Schengen[11]. (18) În ceea ce privește Elveția, prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea acesteia din urmă la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, dispoziții care intră sub incidența domeniului prevăzut la articolul 1 punctele A și B din Decizia 1999/437/CE a Consiliului coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE a Consiliului privind încheierea acestui acord, în numele Comunității Europene[12]. (19) În ceea ce privește Principatul Liechtenstein, prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen, în sensul Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care intră sub incidența domeniului prevăzut la articolul 1 punctele A și B din Decizia nr. 1999/437/CE a Consiliului, coroborat cu articolul 3 din Decizia 2011/350/UE a Consiliului privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului[13]. (20) În conformitate cu Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea, de către Consiliu, a măsurilor în temeiul titlului V partea a treia din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, cu excepția „măsurilor prin care se stabilesc țările terțe ai căror resortisanți trebuie să posede o viză la trecerea frontierelor externe ale statelor membre și măsurilor privind instituirea unui model tip de viză”. Prezenta decizie se bazează pe acquis-ul Schengen și, în conformitate cu articolul 4 din Protocolul privind poziția Danemarcei anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în termen de șase luni de la adoptarea de către Consiliu a unei propuneri sau inițiative care urmărește dezvoltarea acquis-ului Schengen în temeiul dispozițiilor prevăzute la titlul V partea a treia din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca decide cu privire la transpunerea măsurii respective în legislația sa internă. (21) Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen și cu Decizia ulterioară 2004/926/CE a Consiliului din 22 decembrie 2004 privind punerea în aplicare a unor părți din acquis-ul Schengen de către Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord. Prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale. (22) Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen. În consecință, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale, ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE: Articolul 1 La articolul 16 din Decizia nr. 574/2007/CE, alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text: „4. Contribuția Uniunii la proiectele sprijinite nu depășește 50 % din costul total al unei acțiuni specifice în cazul acțiunilor puse în aplicare în statele membre în conformitate cu articolul 4. Această contribuție poate fi majorată la 75 % în cazul proiectelor care abordează prioritățile specifice formulate în orientările strategice menționate la articolul 20. Contribuția Uniunii se majorează la 75 % în statele membre care beneficiază de finanțare de la Fondul de coeziune. Contribuția Uniunii poate fi majorată cu 20 de puncte procentuale, dacă statul membru în cauză îndeplinește una dintre condițiile următoare la data depunerii proiectului de program anual, în conformitate cu articolul 23 alineatul (3) din prezenta decizie, sau a proiectului de program anual revizuit, în conformitate cu articolul 23 din Decizia 2008/456/CE a Comisiei*: (a) statul membru dispune de asistență financiară pe termen mediu în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 332/2002 al Consiliului**; (b) statul membru dispune de asistență financiară în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 407/2010 al Consiliului*** sau asistența financiară este pusă la dispoziție de statele membre din zona euro înainte de intrarea în vigoare a regulamentului menționat anterior; (c) statul membru dispune de asistență financiară în conformitate cu acordul interguvernamental convenit cu privire la instituirea Fondului european de stabilitate financiară sau în conformitate cu Tratatul de instituire a Mecanismului european de stabilitate. Statul membru în cauză depune la Comisie o declarație scrisă, alături de proiectul de program anual sau de proiectul de program anual revizuit, prin care confirmă că îndeplinește condițiile prevăzute la paragraful al patrulea litera (a), (b) sau (c). Un proiect cofinanțat la rata majorată poate beneficia în continuare de această rată indiferent dacă sunt întrunite în continuare condițiile prevăzute la paragraful al patrulea litera (a), (b) sau (c) pe parcursul punerii în aplicare a programului anual aferent. ________ * JO L 167, 27.6.2008, p. 1. ** JO L 53, 23.2.2002, p. 1. *** JO L 118, 12.5.2010, p. 1.” Articolul 2 Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Articolul 3 Prezenta decizie se adresează statelor membre în conformitate cu tratatele. Adoptată la Bruxelles, Pentru Parlamentul European, Pentru Consiliu, Președintele Președintele [1] JO L 144, 6.6.2007, p. 22. [2] JO L 53, 23.2.2002, p. 1. [3] JO L 150, 13.6.2009, p. 8. Decizie modificată ultima dată prin Decizia 2010/183/UE a Consiliului (JO L 83, 30.3.2010, p. 19). [4] JO L 118, 12.5.2010, p. 1. [5] JO L 30, 4.2.2011, p. 34. [6] JO L 159, 17.6.2011, p. 88. [7] JO L 91, 6.4.2011, p. 1. [8] JO L 337, 20.12.2011, p. 5. [9] JO L 339, 21.12.2011, p. 1. [10] JO L 129, 16.5.2012, p. 7. [11] JO L 176, 10.7.1999, p. 31. [12] JO L 53, 27.2.2008, p. 1. [13] JO L 160, 18.6.2011, p. 19.