Sinteză

I. Programul Leonardo da Vinci este destinat să pună în aplicare politica de educaţie şi formare profesională a Uniunii Europene. Proiectele de mobilitate, care constituie partea cea mai semnificativă a programului, dau posibilitatea organizaţiilor implicate în educaţia şi formarea profesională de a trimite participanţi într-o altă ţară din Europa, oferindu-le acestora ocazia de a-şi îmbunătăţi competenţele, cunoştinţele şi aptitudinile.

II. Responsabilitatea globală pentru acest program revine Comisiei Europene, care monitorizează şi supervizează implementarea acestuia în cooperare cu autorităţile naţionale – de obicei ministerele educaţiei – din fiecare ţară participantă. Responsabilitatea operaţională pentru gestionarea proiectelor de mobilitate este complet descentralizată, aparţinând agenţiilor naţionale desemnate de statele membre.

III. Curtea a examinat dacă gestionarea şi conceperea acţiunii de mobilitate Leonardo da Vinci din cadrul programului de învăţare de-a lungul vieţii (2007-2013) sunt de natură să producă rezultate eficace.

IV. Constatările Curţii se raportează la auditul desfăşurat la serviciile Comisiei şi în şase ţări participante selectate în acest scop. Întrucât Leonardo constituie unul dintre cele patru programe de educaţie şi formare incluse în Programul de învăţare de-a lungul vieţii dezvoltat de Comisie, multe dintre constatări prezintă relevanţă şi pentru celelalte acţiuni din cadrul programului de învăţare de-a lungul vieţii. Curtea a făcut următoarele constatări:

- La conceperea actualului program Leonardo da Vinci (2007-2013), Comisia a luat în considerare propriile evaluări cu caracter obligatoriu privind programul anterior, dar nu a ţinut cont în mod sistematic de alte studii şi rapoarte care prezentau importanţă pentru acest subiect.

- Comisia a instituit un sistem corespunzător de gestionare a ciclului de viaţă al proiectelor pentru Leonardo, dar sistemul informatic de sprijin era afectat de carenţe considerabile.

- Elementele operaţionale ale programului, printre care publicitatea şi promovarea programului şi ciclul de programare anuală, au fost, în general, bine gestionate, dar Comisia nu a încercat să soluţioneze dificultăţile întâmpinate de solicitanţi în ceea ce priveşte găsirea de parteneri şi nu a asigurat calitatea evaluării de către agenţiile naţionale a cererilor de subvenţii.

- A fost instituit un sistem de raportare, dar acesta încă nu permite Comisiei măsurarea rezultatelor şi a efectelor programului. Există deficienţe în sistemul de raportare cu privire la rezultatele şi la efectele programului Leonardo. După trei ani de implementare a acestui program, Comisia demarase, dar încă nu finalizase instituirea unui sistem cuprinzător de măsurare a impactului programului.

- Controalele realizate la nivelul agenţiilor naţionale au respectat orientările Comisiei.

- Există deficienţe în ceea ce priveşte modul în care autorităţile naţionale efectuează controalele secundare cu privire la agenţiile naţionale.

- Concluzia de ansamblu este că modul de gestionare şi de concepere a acţiunii de mobilitate din cadrul programului Leonardo da Vinci poate să conducă la rezultate eficace. Comisia demarase, dar încă nu finalizase instituirea unui sistem cuprinzător de măsurare a impactului programului Leonardo. În consecinţă, Comisia încă nu poate evalua, după trei ani de implementare a programului – ceea ce reprezintă aproximativ jumătate din durata acestuia – în ce măsură se îndeplinesc obiectivele.

V. Pe baza acestor observaţii, Curtea recomandă Comisiei să îşi îmbunătăţească sistemul informatic de sprijin, să furnizeze feedback cu privire la calitatea programării anuale a activităţii, să acorde într-o măsură mai mare asistenţă pentru identificarea partenerilor-gazdă, să elaboreze proceduri mai precise pentru evaluarea candidaturilor pentru proiecte şi să monitorizeze mai bine aceste proceduri, să finalizeze în cel mai scurt timp posibil obiectivele SMART şi indicatorii de performanţă, să îmbunătăţească evaluarea rezultatelor, punând mai mult accent pe impactul programului, şi să asigure crearea de la bun început, pentru programele care vor fi lansate în viitor, a unui sistem de măsurare a impactului.

Introducere

1. Consiliul European de la Lisabona din martie 2000 a stabilit un obiectiv strategic pentru Uniunea Europeană, şi anume ca aceasta să devină, până în 2010, cea mai dinamică economie bazată pe cunoaştere din lume. A fost recunoscut rolul vital pe care îl joacă educaţia în politicile economice şi sociale, făcând parte integrantă din acestea. Bazele cooperării europene în domeniul educaţiei şi formării profesionale au fost puse în cadrul "procesului de la Copenhaga" [1], demarat ulterior, în cadrul căruia s-a stabilit ca obiectiv intensificarea cooperării voluntare, cu scopul de a promova încrederea reciprocă, transparenţa şi recunoaşterea competenţelor şi a calificărilor, creând astfel un fundament pentru intensificarea mobilităţii şi pentru facilitarea accesului la învăţarea de-a lungul vieţii.

2. Comisia Europeană şi-a grupat diversele iniţiative din domeniul educaţiei şi formării în cadrul unui program unic, cunoscut sub numele de programul de învăţare de-a lungul vieţii (sau programul de învăţare continuă) [2], având drept scop să favorizeze schimburile, cooperarea şi mobilitatea între diferitele sisteme de educaţie şi formare de pe teritoriul Uniunii. Noul program de învăţare de-a lungul vieţii înlocuieşte programele anterioare de educaţie, de formare profesională şi de învăţare online, care s-au încheiat în 2006.

3. Alocarea financiară orientativă [3]prevăzută pentru implementarea programului pe perioada de şapte ani care începe la 1 ianuarie 2007 s-a stabilit la 6970 de milioane de euro. În cadrul acestei alocări, sumele care se alocă diverselor subprograme nu pot fi mai mici de:

- Comenius – 13 %;

- Erasmus – 40 %;

- Leonardo da Vinci – 25 %;

- Grundtvig – 4 %.

4. Leonardo da Vinci este numele dat subprogramului destinat să pună în aplicare politica de educaţie şi formare profesională a Uniunii Europene, care urmăreşte să vină în sprijinul şi în completarea acţiunilor întreprinse de statele membre. Faza actuală a programului Leonardo da Vinci (2007-2013) vine în continuarea unor programe anterioare, Leonardo I (1995-1999) şi Leonardo II (2000-2006). Obiectivele generale, cele specifice şi cele operaţionale ale programului de învăţare de-a lungul vieţii şi ale programului Leonardo da Vinci [4]sunt prezentate la punctul 44 şi în anexă.

5. Programul Leonardo da Vinci poate sprijini o gamă întreagă de activităţi, printre care:

- mobilitatea persoanelor – în cadrul căreia participanţii beneficiază de o şedere de o anumită durată într-o altă ţară europeană;

- parteneriate care pun accent pe teme de interes comun;

- proiecte multilaterale, în special cele care au ca scop îmbunătăţirea sistemelor de formare.

6. Proiectele de mobilitate continuă să constituie una dintre principalele forme de activitate în cadrul Leonardo, aşa cum s-a întâmplat şi în fazele anterioare ale programului. După cum se arată în graficul 1, procentul de subvenţii Leonardo acordate pentru proiecte de mobilitate a fost de 64 % în 2007 şi de 59 % în 2008.

Graficul 1

Leonardo da Vinci, subvenţii acordate proiectelor, pe tipuri de activitate, în perioada 2007-2008 (în milioane de euro)

+++++ TIFF +++++

Sursa: Comisia Europeană.

7. Proiectele de mobilitate sprijinite prin Leonardo sunt menite să dea unor diverse categorii de persoane, printre care se numără persoanele aflate în formare profesională iniţială, cele deja prezente pe piaţa muncii şi profesioniştii din domeniul educaţiei şi formării profesionale, ocazia de a-şi îmbunătăţi competenţele, cunoştinţele şi aptitudinile prin intermediul unui sejur de formare într-o altă ţară din Europa. Subvenţiile acordate contribuie la gestionarea proiectelor şi la cheltuielile de călătorie şi de şedere. Graficul 2 prezintă distribuţia participanţilor la proiectele de mobilitate din 2008, pe domenii de educaţie şi formare.

Graficul 2

Participanţii la proiectele de mobilitate din 2008 pe domenii de educaţie şi formare

+++++ TIFF +++++

Sursa: Comisia Europeană.

Rolul Comisiei

8. Responsabilitatea globală pentru implementarea eficace şi eficientă a programului de învăţare de-a lungul vieţii revine Comisiei Europene [5]. Comitetul pentru programul de învăţare de-a lungul vieţii, compus din reprezentanţi ai statelor membre, furnizează asistenţă Comisiei pentru implementarea programului. Rolurile Comisiei includ:

- monitorizarea şi evaluarea cu regularitate, în cooperare cu statele membre, a programului de învăţare de-a lungul vieţii în raport cu obiectivele acestuia [6] şi

- instituirea unor controale corespunzătoare de supraveghere, supervizând şi coordonând modul de funcţionare a întregului sistem şi examinând sistemele de controale de la nivel naţional [7].

Rolul autorităţii naţionale

9. La acest program iau parte 31 de ţări: cele 27 de state membre ale UE, la care se adaugă Islanda, Liechtenstein, Norvegia şi Turcia. Autoritatea naţională, de obicei ministerul educaţiei din fiecare ţară participantă, monitorizează şi supervizează activitatea agenţiei naţionale din ţara respectivă, în cooperare cu Comisia. Autoritatea naţională are responsabilitatea de a crea un sistem de controale secundare care să aibă ca scop furnizarea unei asigurări rezonabile că sistemele, precum şi controalele primare efectuate de agenţiile naţionale funcţionează cu eficacitate.

Rolul agenţiei naţionale

10. Responsabilitatea operaţională pentru proiectele de mobilitate din cadrul Leonardo este complet descentralizată, aparţinând agenţiilor naţionale create în fiecare ţară participantă. Aceste agenţii naţionale sunt responsabile de gestionarea ciclului de viaţă al proiectelor de mobilitate. De asemenea, ele contribuie, în funcţie de necesităţi, la monitorizarea şi evaluarea de către Comisie a programului. Atribuţiile de care trebuie să se achite aceste agenţii sunt definite în temeiul juridic al programului, inclusiv în Decizia Comisiei privind responsabilităţile ce revin Comisiei Europene, statelor membre şi agenţiilor naţionale în punerea în aplicare a programului de învăţare continuă [C(2007) 1807]; instrucţiunile operaţionale sunt descrise în detaliu în "Ghidul pentru agenţiile naţionale", care face parte din acordul financiar anual semnat între Comisie şi agenţiile naţionale.

Sfera şi abordarea auditului

11. Auditul s-a axat pe acţiunile de mobilitate finanţate prin programul Leonardo. Obiectivul global a fost de a determina dacă gestionarea şi conceperea acţiunii de mobilitate Leonardo da Vinci din cadrul programului de învăţare de-a lungul vieţii (2007-2013) sunt de natură să producă rezultate eficace.

12. Obiectivele auditului au constat în a determina:

(a) dacă în conceperea programului s-a ţinut seama de evaluări şi de studii cu relevanţă pentru acest subiect şi s-a prevăzut un sistem adecvat de gestionare a ciclului de viaţă al proiectelor;

(b) dacă au fost bine gestionate elementele operaţionale ale programului, printre care elaborarea programelor anuale de activitate, procesul de publicitate, de promovare şi de furnizare de informaţii şi selecţia proiectelor în vederea finanţării;

(c) dacă a fost stabilit un sistem de raportare care să dea Comisiei posibilitatea de a măsura rezultatele şi impactul programului şi

(d) dacă sistemul de control a fost adecvat.

13. Auditul a acoperit atât elaborarea programului de învăţare de-a lungul vieţii, care a fost demarată în 2004, cât şi execuţia efectivă a acestuia în perioada 2007-2008. Au fost luate în considerare şi evoluţiile relevante din 2009. Pe lângă auditul derulat la Comisie, s-au efectuat vizite de audit în şase state membre [8]. Acestor state li se alocase, în 2007, un procent total de 45 %, iar în 2008, un procent total de 44 % din fondurile pentru mobilitate din cadrul Leonardo (a se vedea graficul 3).

14. Întrucât Leonardo constituie una dintre diversele iniţiative în materie de educaţie şi formare regrupate în cadrul programului integrat de învăţare de-a lungul vieţii, multe dintre constatări, concluzii şi recomandări se aplică acestui program în ansamblu.

15. Activitatea de audit a presupus colectarea şi analiza de date, examinarea documentelor de planificare, de evaluare şi de execuţie, verificarea dosarelor proiectelor de mobilitate şi interviuri cu funcţionari ai Comisiei, ai autorităţilor naţionale şi ai agenţiilor naţionale şi cu reprezentanţi ai organizaţiilor beneficiare din statele membre selectate în vederea auditului.

Graficul 3

Valoarea, pe ţări, a subvenţiilor Leonardo pentru mobilitate acordate în perioada 2007-2008 (în milioane de euro)

+++++ TIFF +++++

Sursa: Comisia Europeană.

Observaţii

Conceperea

16. În cadrul auditului s-a examinat dacă, pentru elaborarea programului Leonardo, Comisia a luat în considerare multitudinea de informaţii care îi stăteau la dispoziţie cu privire la programele anterioare, şi anume toate evaluările şi studiile şi toate rapoartele naţionale; în acest context, s-a examinat inclusiv măsura în care autorităţile naţionale au utilizat rapoartele naţionale respective. De asemenea, auditorii au analizat dacă, pentru implementarea programului Leonardo, Comisia a instituit un sistem adecvat de gestionare a ciclului de viaţă al proiectelor, atât la nivelul structurilor proprii, cât şi la nivelul ţărilor participante, inclusiv un sistem informatic de sprijin. La nivelul Comisiei, s-a examinat dacă se realizase o repartizare clară a sarcinilor între diferitele unităţi. La nivelul ţărilor participante, s-a examinat implementarea administrativă realizată de autorităţile şi de agenţiile naţionale responsabile de gestionarea programului, ale căror roluri şi responsabilităţi sunt definite în orientările publicate de Comisie.

Comisia a luat în considerare propriile evaluări cu caracter obligatoriu privind programul anterior, dar nu a ţinut cont în mod sistematic de alte studii şi rapoarte care prezentau importanţă pentru acest subiect

17. Toate programele care beneficiază de finanţare de la bugetul general al Uniunii Europene fac obiectul unor evaluări cu caracter obligatoriu care au loc în trei stadii diferite [9]:

- evaluarea ex ante: un raport însoţeşte propunerea legislativă de creare sau de reînnoire a unui program sau a unei acţiuni întreprinse de UE;

- evaluarea intermediară: se efectuează la jumătatea perioadei aferente unui program şi furnizează un feedback direct pe durata derulării acestuia, contribuind astfel la ameliorarea calităţii intervenţiilor în curs. În plus, dată fiind durata lungă de pregătire necesară pentru crearea programelor noi, evaluările intermediare reprezintă, de asemenea, surse foarte importante de informaţie pentru conceperea următoarei generaţii a unui program;

- evaluarea finală: se realizează la sfârşitul unui program.

18. La conceperea noului program Leonardo, Comisia a ţinut cont de rezultatele evaluării intermediare şi ale celei finale efectuate pentru programul anterior. Rezultatele evaluării intermediare au fost luate în considerare la elaborarea evaluării ex ante. Atât pentru evaluarea intermediară, cât şi pentru cea finală, Comisia a elaborat planuri de acţiune internă, în care a stabilit modalităţile prin care recomandările formulate în fiecare dintre aceste evaluări vor fi luate în considerare în cursul fazei iniţiale de concepere şi în modificările care se vor aduce ulterior acestei concepţii. Cu toate acestea, planurile de acţiune internă pentru stabilirea obiectivelor SMART şi a obiectivelor în materie de informatică sau a indicatorilor de performanţă nu au generat încă rezultatele scontate (a se vedea punctele 27-29 şi punctele 48-52).

19. Fiecare ţară participantă are obligaţia de a redacta rapoarte naţionale, un raport intermediar şi unul final, cu privire la implementarea şi eficacitatea programului şi la impactul acestuia asupra sistemelor şi a mecanismelor de formare profesională din statul membru în cauză, şi de a le transmite Comisiei. Aceste rapoarte trebuie transmise Comisiei în contextul monitorizării şi evaluării programului şi în acelaşi context trebuie analizate şi urmărite.

20. Sarcina de a analiza rapoartele naţionale finale a fost încredinţată unui contractant extern angajat de Comisie cu scopul de a efectua evaluarea finală [10]. Cu toate acestea, contractantul nu a reuşit să analizeze toate rapoartele de evaluare naţionale, întrucât doar 19 dintre cele 31 de ţări participante le-au transmis Comisiei în termenele stabilite. În ceea ce priveşte Comisia, aceasta nu a procedat la o analiză separată a rapoartelor naţionale care au fost puse la dispoziţie după expirarea termenului sau la urmărirea lor prin alte metode.

21. Utilizarea acestor rapoarte naţionale de către anumite autorităţi naţionale s-a dovedit, de asemenea, a fi limitată. Trei dintre statele membre vizitate au analizat recomandările şi au urmărit punerea lor în aplicare, dar numai unul dintre acestea a integrat recomandările în dispoziţiile privind gestionarea noului program Leonardo. În celelalte ţări vizitate, nu există probe care să ateste că s-a efectuat o examinare a acestor rapoarte de către autorităţile naţionale.

22. Comisia a realizat două studii majore privind anumite aspecte legate de activităţile de mobilitate din cadrul Leonardo [11]. Comisia declară că aceste studii aduc un sprijin activităţii factorilor de decizie, însă nu este clar cum a exploatat Comisia informaţiile utile cuprinse în aceste studii în vederea consolidării şi a îmbunătăţirii eficacităţii programului.

Comisia a instituit un sistem corespunzător de gestionare a ciclului de viaţă al proiectelor. Sistemul informatic de sprijin era afectat însă de carenţe considerabile

23. Sfera auditului a cuprins şi sistemul de gestionare a ciclului de viaţă al proiectelor creat de Comisie, scopul fiind de a evalua caracterul adecvat al acestui sistem. În opinia Curţii, un astfel de sistem este adecvat atunci când sunt îndeplinite următoarele condiţii: gestionarea ciclului de viaţă al proiectelor este repartizată clar între părţile implicate, sarcinile în cauză sunt definite cu precizie şi sunt prevăzute măsuri de monitorizare.

Caseta 1

Exemple de acţiuni recomandate în studiul Impact Analysis of Leonardo da Vinci Mobility Measures on Young Trainees and Employees, and the Influence of Socio-economic Factors (2007)

Implementarea măsurilor în ţările-gazdă, precum şi pregătirea lor acuză în continuare anumite deficienţe. Din acest motiv, sunt necesare o mai bună pregătire a proiectelor (inclusiv prin implicarea participanţilor), o selecţie mai riguroasă a organizaţiilor-gazdă şi o intensificare şi o îmbunătăţire a mentoratului/îndrumării oferite pe parcursul acţiunilor de mobilitate de către organizaţia care trimite tinerii în cauză şi, în special, de către organizaţia care îi primeşte.

Ar trebui să se procedeze într-o măsură mai mare şi în mod constant la analiza impactului programului. O evaluare constantă a proceselor ar trebui să examineze pregătirea, implementarea şi monitorizarea acestora şi procesul de dezvoltare a aptitudinilor (impactul), având totodată în vedere nevoile participanţilor.

24. În urma lansării noului program de învăţare de-a lungul vieţii în 2007, Direcţia Generală Educaţie şi Cultură din cadrul Comisiei a procedat la o reorganizare a structurilor sale pentru a reflecta mai bine nevoile acestui program care a fost recent integrat.

25. Anterior, existau diferite agenţii naţionale care se ocupau de programe educaţionale diferite. În urma lansării noului program de învăţare de-a lungul vieţii în 2007, Comisia a încurajat statele participante să desemneze o singură agenţie naţională care să fie responsabilă de toate subprogramele programului de învăţare de-a lungul vieţii, lucru care s-a realizat în majoritatea ţărilor. Proiectele de mobilitate din cadrul Leonardo sunt administrate direct de agenţiile naţionale, care sunt responsabile de toate aspectele care ţin de gestionare:

- promovarea programului;

- organizarea procedurii de atribuire a subvenţiilor, inclusiv a evaluării cererilor de subvenţii;

- elaborarea contractelor de subvenţionare şi transferarea plăţilor aferente subvenţiilor către solicitanţii câştigători;

- monitorizarea şi sprijinirea beneficiarilor programului;

- organizarea modalităţilor de difuzare a rezultatelor;

- furnizarea feedbackului privind funcţionarea programului şi impactul pe care îl exercită în ţara respectivă.

26. Agenţiile naţionale sunt supervizate de autorităţile naţionale desemnate în acest scop, care sunt responsabile de buna gestiune a fondurilor UE transferate agenţiilor naţionale şi de monitorizarea şi supervizarea, în cooperare cu Comisia, a activităţii acestor agenţii naţionale.

27. În general, structura de gestionare a ciclului de viaţă al proiectelor este, prin urmare, adecvată. S-au constatat totuşi deficienţe semnificative la nivelul sistemului informatic de gestionare a proiectelor şi de raportare. Agenţiile naţionale trebuie să utilizeze sistemele informatice puse la dispoziţie de Comisie [12]. Cel mai recent sistem informatic dezvoltat de Comisie este LLPLink, un instrument destinat programului de învăţare de-a lungul vieţii şi proiectat să gestioneze electronic ciclurile de viaţă ale proiectelor, de la introducerea cererii pentru subvenţie până la plata finală. Paralel cu LLPLink, Comisia a creat, de asemenea, formulare electronice online care să dea posibilitatea de a introduce cereri de subvenţii pe internet şi să permită agenţiilor naţionale să efectueze online evaluarea şi selecţia proiectelor şi raportarea cu privire la aceste proiecte. Agenţiilor naţionale li s-a solicitat să utilizeze, începând cu 2008, LLPLink pentru toate proiectele noi.

28. Noul sistem informatic de sprijin prezenta o serie de carenţe semnificative. La data la care s-a desfăşurat auditul, LLPLink putea răspunde doar nevoilor celor mai presante ale programului de învăţare de-a lungul vieţii, însă proiectul era afectat de întârzieri şi nu era complet. Agenţiile naţionale care doreau să utilizeze soluţii online pentru procesele de gestionare a cererilor, de evaluare a acestora şi de raportare au fost nevoite, pe toată durata anului 2009, să recurgă în continuare la sistemul vechi sau la sistemele lor locale, în paralel cu LLPLink. În cazurile în care nu existau interfeţe între LLPLink şi sistemele utilizate de agenţiile naţionale, datele au trebuit să fie introduse de două ori, activitate laborioasă care a reprezentat o sarcină suplimentară pentru personalul acestor agenţii.

29. Întârzierile înregistrate în implementarea sistemului LLPLink afectează gestionarea programului Leonardo şi restul programului de învăţare de-a lungul vieţii, întrucât sistemul nu poate furniza informaţii complete şi omogene din partea ţărilor participante care să acopere întreaga perioadă a programului începând cu demararea acestuia, informaţii care sunt necesare pentru a putea măsura progresele înregistrate în ceea ce priveşte îndeplinirea obiectivelor.

Gestionarea

30. În cadrul auditului, au fost examinate aspecte legate de operaţiunile curente ale programului. Auditorii au încercat să determine dacă procedurile de adoptare a programelor anuale de activitate erau de natură să furnizeze Comisiei o asigurare preliminară că programul va fi implementat în conformitate cu dispoziţiile prevăzute în documentele-cadru de reglementare relevante. Auditorii au încercat să determine, de asemenea, dacă agenţiile naţionale şi Comisia au asigurat promovarea programului, dacă agenţiile au făcut publicitate acestuia în conformitate cu orientările primite de la Comisie şi dacă se încearcă soluţionarea principalei dificultăţi cu care se confruntă agenţiile în derularea programului. Nu în ultimul rând, s-a verificat în cadrul auditului dacă evaluarea de către agenţii a cererilor de subvenţii pentru proiecte a fost transparentă şi bine organizată şi dacă a respectat instrucţiunile primite de la Comisie, precum şi dacă s-au luat măsuri pentru soluţionarea deficienţelor identificate.

Mecanismele pentru aprobarea programelor anuale de activitate ale agenţiilor naţionale sunt adecvate, însă Comisia nu le furnizează în mod sistematic agenţiilor un feedback privind calitatea acestor programe

31. Luând ca bază specificaţiile şi modelele standardizate puse la dispoziţie de Comisie, fiecare agenţie naţională elaborează un program anual de activitate, care este ulterior aprobat de Comisie. La aprobarea programelor de activitate, Comisia urmăreşte, înainte de toate, să obţină o asigurare preliminară că agenţia naţională va implementa programul în conformitate cu dispoziţiile prevăzute în documentele-cadru relevante. Autorităţile naţionale îşi dau şi ele acordul pentru programul anual de activitate, angajându-se, în acest mod, să furnizeze agenţiei naţionale resursele necesare de la bugetul naţional pentru desfăşurarea activităților. Acest sistem funcţionează fără a întâmpina probleme majore, astfel că programele anuale de activitate sunt aprobate în termenele stabilite, permiţând astfel o implementare continuă a programului, în concordanţă cu dispoziţiile convenite. Cu toate că agenţiilor naţionale li s-a acordat posibilitatea de a prezenta programe de activitate consolidate, Comisia nu a profitat de această ocazie pentru a furniza sistematic agenţiilor şi autorităţilor naţionale un feedback cu privire la calitatea programului de activitate; un astfel de feedback ar oferi o apreciere sintetică asupra implementării planificate la nivel naţional, ceea ce ar prezenta utilitate atât pentru Comisie, cât şi pentru ţările participante, întrucât ar permite identificarea şi soluţionarea problemelor în timp util.

Comisia şi ţările participante asigură o promovare şi o publicitate satisfăcătoare a programului

32. Comisia şi agenţiile naţionale şi-au respectat obligaţiile în ceea ce priveşte activităţile de promovare, asigurând vizibilitatea programului şi facilitând difuzarea şi exploatarea pe scară mai largă a bunelor practici graţie unei serii de măsuri. Agenţiile naţionale au dat publicităţii "cererile de propuneri" în ţările participante respectând orientările primite de la Comisie şi au comunicat informaţii ajutătoare relevante cu privire la programul Leonardo.

Comisia nu a încercat să soluţioneze dificultăţile întâmpinate de solicitanţi în ceea ce priveşte găsirea unor parteneri-gazdă în alte ţări

33. Solicitanţii au întâmpinat dificultăţi în ceea ce priveşte găsirea de parteneri-gazdă în alte ţări, printre cauze numărându-se lipsa competenţelor lingvistice şi diferenţele culturale. Pentru Leonardo, ca şi pentru alte acţiuni de mobilitate din cadrul programului de învăţare de-a lungul vieţii, agenţiile naţionale sunt responsabile pentru obţinerea unor sejururi în alte ţări numai pentru solicitanţii din propria ţară, neavând atribuţia de a-i ajuta pe solicitanţii din alte ţări să identifice parteneri-gazdă adecvaţi.

34. Comisia pune la dispoziţie informaţii, consiliere şi asistenţă pentru solicitanţii potenţiali care caută parteneri-gazdă. Cu toate acestea, în 2007, Comisia şi-a închis baza de date a partenerilor europeni, concepută pentru a facilita căutarea de parteneri, întrucât nu putea să garanteze că datele privind partenerii potenţiali conţinute în această bază de date erau de calitatea pe care o aşteptau utilizatorii acesteia din ţările participante. Această bază de date nu a fost încă înlocuită cu o alternativă viabilă.

35. În unele ţări participante există deja baze de date naţionale pentru căutarea de parteneri, dar acestea nu pot înlocui o bază de date la scară europeană. Recurgerea la bazele de date naţionale respective ca instrumente de căutare a partenerilor duce la crearea unei situaţii în care este necesară înregistrarea în nenumărate baze de date pentru a se putea conecta şi pentru a putea efectua căutările electronice dorite.

Deficienţe la nivelul evaluării cererilor de subvenţii

36. Procedurile de evaluare a cererilor de subvenţii şi de selecţie a proiectelor aplicate de ţările participante sunt transparente şi bine organizate şi respectă instrucţiunile primite de la Comisie. Cu toate acestea, pentru evaluările cererilor s-au constatat următoarele exemple de deficienţe, care sporesc riscul ca proiectele selectate să nu îndeplinească obiectivele care le-au fost stabilite:

- acceptarea unor cereri în pofida faptului că descrierea conţinutului, a obiectivelor şi a rezultatelor preconizate ale formării era insuficientă pentru a fundamenta decizia luată în urma evaluării;

- acceptarea unor cereri în pofida faptului că informaţiile care figurau în cereri referitor la costuri nu erau suficiente pentru a justifica sumele solicitate;

- absenţa unor observaţii din partea evaluatorilor la diversele rubrici din formularul de evaluare, cu ajutorul cărora să justifice notele acordate, în special cu privire la aspectele calitative.

37. Comisia nu efectuează controale de asigurare a calităţii pentru evaluările cererilor de subvenţii pentru proiecte, deoarece consideră că această sarcină ţine de competenţa autorităţilor naţionale. Cu toate acestea, Comisia nu comunicase orientări precise cu privire la modalităţile în care autorităţile naţionale ar trebui să verifice evaluările cererilor. În absenţa unor orientări clare, există riscul ca rigurozitatea cu care se efectuează verificările realizate de autorităţile naţionale să varieze de la o ţară participantă la alta.

Raportarea

38. Comisia trebuie să asigure, în cooperare cu ţările participante, colectarea, analizarea şi prelucrarea datelor disponibile necesare pentru măsurarea rezultatelor şi a efectelor programului [13]. Această activitate este în plus faţă de evaluările aprofundate de impact întreprinse în cadrul evaluării intermediare şi al celei finale a programului Leonardo. Auditul a vizat să determine dacă s-a instituit un sistem de raportare bazat pe obiective SMART care să permită Comisiei măsurarea rezultatelor şi a impactului programului în raport cu performanţa preconizată [14].

Există deficienţe în sistemul de raportare cu privire la rezultatele şi la efectele programului Leonardo

39. Agenţiile naţionale redactează un raport anual de activitate destinat Comisiei [15], în care furnizează informaţii privind implementarea programului. Structura conţinutului raportului este specificată de Comisie şi abordează aspecte precum numărul şi tipul de proiecte pentru care s-a acordat sprijin, precum şi rezultatele acestora.

40. Curtea a examinat rapoartele de activitate privind anul 2007 redactate de cele şase ţări vizitate şi a constatat un număr de deficienţe, care sunt descrise la punctele 41-44. Aceste deficienţe diminuează valoarea rapoartelor ca instrumente de informare a Comisiei şi a altor utilizatori cu privire la rezultatele şi la impactul programului Leonardo.

41. Structura programului anual de activitate fiind diferită de cea a raportului anual de activitate, nu este posibilă efectuarea unei comparaţii pertinente a rezultatelor în raport cu performanţa preconizată. Comisia intenţionează să alinieze structura raportului anual de activitate la cea a programului de activitate, cu ocazia restructurării acestuia din urmă cu începere din 2011.

42. Informaţiile furnizate de agenţiile naţionale cu privire la rezultate se limitează la date faptice, care nu permit o evaluare a impactului programului Leonardo din punctul de vedere al obiectivelor acestuia, de exemplu îmbunătăţirea actului predării, dobândirea unor aptitudini şi impactul economic. Raportul anual de activitate cuprinde informaţii privind numărul proiectelor, dar informaţiile privind rezultatele şi efectele activităţilor finanţate asupra participanţilor şi a instituţiilor sunt limitate.

43. În plus, agenţiile naţionale nu au o abordare omogenă în ceea ce priveşte elaborarea rapoartelor anuale de activitate, astfel că analizele rezultatelor conţinute în rapoartele finale transmise Comisiei sunt diferite de la o ţară la alta, inclusiv în ceea ce priveşte modul de prezentare.

44. Examinarea de către Comisie a rapoartelor anuale de activitate transmise de agenţiile naţionale a urmărit mai curând să verifice exhaustivitatea şi coerenţa decât să se asigure că s-au raportat informaţiile necesare (a se vedea punctul 38). Comisia a declarat însă că a transmis un feedback ţărilor participante după evaluarea rapoartelor anuale privind anul 2008, stabilind astfel, cu începere din 2009, o conexiune între verificarea ex ante a programului de activitate şi evaluarea ex post a rapoartelor anuale.

Caseta 2

Exemple de deficienţe care afectează modul de prezentare de către agenţiile naţionale a rezultatelor privind implementarea programului de activitate pentru 2007

absenţa unei evaluări cantitative a rezultatelor proiectelor;

analiza insuficientă a modului în care au fost abordate obiectivele;

descrierea efectelor potenţiale generale fără a face referire la dovezi tangibile ale impactului produs;

exemple de impact extrase dintr-un studiu privind programul anterior Leonardo II.

45. De asemenea, agenţiile naţionale efectuează vizite de monitorizare în cadrul proiectelor, cu scopul de a oferi sprijin beneficiarilor, de a colecta şi de a difuza exemple de bune practici şi de a stabili şi a menţine relaţii bune între beneficiari şi agenţia naţională.

46. Comisia a stabilit o serie de criterii [16]în funcţie de care ar trebui selectaţi beneficiarii în vederea efectuării de vizite, printre care se numără dimensiunea şi tipul beneficiarului, repartizarea geografică a beneficiarilor pe teritoriul ţării în cauză şi nivelul sumei acordate ca subvenţie de la UE. Cu toate acestea, Comisia nu a precizat, aşa cum a făcut în cazul controalelor primare, un număr minim de vizite de monitorizare pe care ar trebui să le realizeze agenţia naţională.

47. În 2008, Comisia a introdus aşa-numitele "vizite de monitorizare a calităţii şi a impactului", al căror obiectiv este de a obţine o imagine mai aprofundată a calităţii activităţilor programului în ţările participante. Aceste vizite cuprind întâlniri cu autorităţile naţionale, cu agenţiile naţionale şi cu beneficiarii de subvenţii. Deşi reprezintă un pas înainte, sfera acestor vizite nu este suficient de dezvoltată. Rapoartele întocmite de Comisie în 2008 cu privire la rezultatele acestor vizite conţineau elemente faptice şi evoluţiile legate de activităţile de mobilitate, dar nu cuprindeau o analiză a efectelor pe care le au în practică proiectele de mobilitate Leonardo asupra sistemelor de educaţie, a instituţiilor participante sau a persoanelor vizate. Aceste rapoarte sau alte forme de feedback nu au fost transmise sistematic ţărilor participante pentru confirmare sau pentru a-şi prezenta observaţiile, în cursul primilor doi ani.

După trei ani de implementare a programului Leonardo, Comisia demarase, dar încă nu finalizase instituirea unui sistem cuprinzător de măsurare a impactului acestui program

48. Obiectivele unui program ar trebui să fie "SMART" (specific, measurable, achievable, realistic and timely – specifice, măsurabile, realizabile, relevante şi datate) [17], însă această cerinţă nu este îndeplinită în cazul obiectivelor programului Leonardo, care sunt mai curând generale, ceea ce face dificilă determinarea modalităţilor prin care proiectele de mobilitate pot contribui la îndeplinirea acestor obiective (a se vedea caseta 3).

Caseta 3

Obiectivele specifice ale programului Leonardo da Vinci

să sprijine participanţii la activităţi de formare iniţială şi continuă să dobândească şi să utilizeze cunoştinţe, aptitudini şi calificări în vederea facilitării dezvoltării personale, a capacităţii de angajare şi a participării la piaţa europeană a muncii;

să sprijine îmbunătăţirea calităţii şi a inovaţiei în sistemele, instituţiile şi practicile de educaţie profesională şi formare profesională;

să îmbunătăţească atractivitatea educaţiei profesionale şi a formării profesionale, precum şi a mobilităţii pentru angajatori şi persoane şi să faciliteze mobilitatea persoanelor în formare profesională.

Obiectivele operaţionale ale programului Leonardo da Vinci

îmbunătăţirea calităţii şi creşterea volumului mobilităţii pe întreg teritoriul Europei a persoanelor implicate în educaţia profesională şi formarea profesională iniţială şi în formarea continuă, astfel încât numărul stagiilor în întreprinderi să crească cel puţin până la 80000 pe an, până la sfârşitul programului de învăţare de-a lungul vieţii;

îmbunătăţirea calităţii şi creşterea volumului cooperării dintre instituţii sau organizaţii care oferă posibilităţi de învăţare, întreprinderi, parteneri sociali şi alte organisme relevante din întreaga Europă;

facilitarea dezvoltării unor practici inovatoare în domeniul educaţiei şi formării profesionale, cu excepţia nivelului superior, precum şi a transferului acestora, inclusiv de la o ţară participantă la alta;

îmbunătăţirea transparenţei şi a recunoaşterii calificărilor şi competenţelor, inclusiv cele obţinute prin învăţare non-formală şi informală;

încurajarea învăţării limbilor străine moderne;

sprijinirea dezvoltării, în domeniul învăţării de-a lungul vieţii, a unui conţinut şi a unor servicii, pedagogii şi practici inovatoare bazate pe tehnologia informaţiei şi comunicaţiilor.

49. Agenţiile naţionale raportează cu privire la rezultatele programului în cadrul rapoartelor lor anuale de activitate. La data desfăşurării auditului Curţii, Comisia nu pusese la dispoziţia agenţiilor naţionale orientări detaliate cu privire la modalităţile în care ar trebui să evalueze rezultatele programului sau impactul proiectelor de mobilitate.

50. În decembrie 2006, Comitetul pentru programul de învăţare de-a lungul vieţii [18]a decis să creeze un grup de lucru cu rolul de a evalua impactul programului de învăţare de-a lungul vieţii în ansamblu, inclusiv al subprogramului Leonardo da Vinci. Printre sarcinile grupului de lucru s-a numărat identificarea unei serii de indicatori de impact comuni prin intermediul cărora să se poată evalua dacă programul de învăţare de-a lungul vieţii a reuşit să îşi atingă obiectivele. În noiembrie 2009, grupul de lucru a prezentat Comitetului pentru programul de învăţare de-a lungul vieţii o propunere pentru indicatori de impact şi pentru un sistem de colectare a datelor şi de raportare care ar permite remedierea unora dintre deficienţele existente. Însă, în ianuarie 2010, propunerea nu era încă adoptată.

51. Odată ce Comisia va fi decis ce indicatori intenţionează să măsoare, va fi necesar să se opereze şi alte schimbări, de exemplu, întrebările care figurează în rapoartele anuale de activitate existente vor trebui să fie revizuite pentru a verifica dacă pot fi utilizate pentru colectarea informaţiilor statistice necesare pentru o gestionare eficientă a programului. Modulul de raportare din cadrul sistemului informatic LLPLink va trebui să fie adaptat pentru a satisface noile necesităţi în materie de colectare a datelor.

52. Înfiinţarea unui grup de lucru pentru evaluarea impactului a reprezentat un pas înainte în crearea condiţiilor necesare pentru monitorizarea şi măsurarea rezultatelor şi a impactului. Cu toate acestea, după trecerea a trei ani de implementare a actualului program Leonardo, Comisia încă nu are capacitatea de a aprecia în ce măsură acesta îşi îndeplineşte obiectivele şi nici nu dispune de un sistem care să îi permită să facă acest lucru în viitor. Chiar şi în eventualitatea în care Comitetul pentru programul de învăţare de-a lungul vieţii ar aproba indicatorii de impact în 2010, datele necesare pentru a putea măsura impactul programului se vor colecta doar pentru ultima fază a programului şi va fi foarte dificil să se obţină date similare pentru primii trei ani ai perioadei aferente programului (2007-2009), şi anume perioada care trebuie să facă obiectul evaluării intermediare a programului de învăţare de-a lungul vieţii, raportul referitor la această evaluare urmând să fie publicat în martie 2011.

Controalele

53. Auditul a urmărit să evalueze caracterul adecvat al controalelor desfăşurate cu privire la programul Leonardo la toate nivelurile din cadrul programului de învăţare de-a lungul vieţii, şi anume la nivelul agenţiilor naţionale, al autorităţilor naţionale şi al Comisiei [19]. Controalele au fost considerate a fi adecvate atunci când au fost efectuate în conformitate cu orientările Comisiei şi cu supervizarea acesteia.

Controlul efectuat de agenţiile naţionale cu privire la Leonardo a respectat, în majoritatea cazurilor, orientările Comisiei

54. Agenţiile naţionale realizează "controale primare" la nivelul beneficiarilor, cu scopul de a obţine o asigurare în ceea ce priveşte existenţa efectivă şi eligibilitatea activităţilor finanţate cu fonduri UE, precum şi în ceea ce priveşte legalitatea şi regularitatea operaţiunilor subiacente.

55. Standardele şi cerinţele minime pentru controalele primare sunt definite în Ghidul pentru agenţiile naţionale publicat de Comisie [20]. Controalele constau într-o serie de activităţi: analiza rapoartelor finale, controlul documentar al documentelor justificative depuse de beneficiari în sprijinul raportului final, o verificare la faţa locului efectuată pe parcursul implementării activităţii finanţate, un audit efectuat după încheierea activităţii şi un audit de sistem efectuat la beneficiarii uzuali.

56. Controalele primare sunt, prin definiţie, controale de conformitate şi nu sunt deci destinate să se axeze pe rezultatele acţiunilor de mobilitate. În ceea ce priveşte execuţia controalelor, deşi agenţiile naţionale le efectuează respectând, în general, Ghidul pentru agenţiile naţionale publicat de Comisie, s-au remarcat totuşi câteva exemple de deficienţe:

- în cazul unei agenţii naţionale, pentru evaluarea şi aprobarea rapoartelor finale nu s-a respectat termenul de 45 de zile de la data primirii raportului;

- în cazul unei alte agenţii naţionale, s-au efectuat plăţi finale către beneficiari fără a dispune de feedbackul necesar de la toţi participanţii la acţiunea de mobilitate.

Deşi controalele secundare derulate de autorităţile naţionale furnizează, în general, o asigurare rezonabilă privind eficacitatea controalelor primare, au fost identificate totuşi anumite deficienţe

57. Autoritatea naţională este responsabilă de controalele efectuate la nivel naţional cu privire la Leonardo. În acest scop, Comisia cere autorităţilor naţionale să înfiinţeze un sistem de controale secundare, al căror obiectiv este de a asigura o garanţie rezonabilă a eficacităţii sistemului de controale primare realizate de agenţiile naţionale [21]. În majoritatea cazurilor, controalele secundare efectuate de autorităţile naţionale au furnizat o asigurare rezonabilă privind eficacitatea controalelor primare. Cu toate acestea, auditul a evidenţiat, de asemenea, anumite deficienţe în execuţia controalelor secundare: lipsa unei documentaţii adecvate referitor la procedurile de supervizare, supervizarea insuficientă a agenţiei naţionale şi deficienţe în ceea ce priveşte urmărirea acţiunilor întreprinse în urma recomandărilor propuse de organisme de control naţionale sau de organisme de control ale Comisiei.

Comisia nu a furnizat decât recent orientări complementare privind procedurile exacte acoperite de controalele secundare

58. Comisia efectuează vizite de "monitorizare a sistemelor" în ţările participante. Aceste vizite au în vedere în principal verificarea conformităţii sistemelor şi a procedurilor instituite de agenţiile naţionale cu normele programului de învăţare de-a lungul vieţii. Autorităţile naţionale au interpretat conceptul de "controale secundare" în moduri diferite. După cum a remarcat Curtea în Raportul anual privind exerciţiul 2008 [22], orientările emise de Comisie cu privire la responsabilităţile autorităţilor naţionale nu erau suficient de clare în ceea ce priveşte procedurile exacte care trebuie urmate. Auditul efectuat de Curte cu privire la programul Leonardo confirmă această concluzie, întrucât s-au constatat deficienţe la nivelul controalelor secundare. Comisia a luat ulterior măsuri corective, comunicând autorităţilor instrucţiuni care furnizau îndrumări mai precise referitor la procedurile acoperite de controalele secundare.

Concluzii şi recomandări

59. Comisia a ţinut seama, la conceperea programului Leonardo, de propriile evaluări cu caracter obligatoriu, dar nu a elaborat planuri de acţiune pentru alte studii şi rapoarte care prezentau importanţă pentru acest subiect. Comisia a instituit un sistem corespunzător de gestionare a ciclului de viaţă al proiectelor. Cu toate acestea, la sfârşitul anului 2009, principalul sistem informatic, LLPLink, era încă incomplet, îngreunând astfel raportarea adecvată şi făcând necesară utilizarea în paralel a sistemelor vechi. La jumătatea anului 2010, încă nu era finalizat un instrument comun de raportare pentru măsurarea impactului programului de învăţare de-a lungul vieţii.

60. Elementele operaţionale ale programului, printre care elaborarea programului anual de activitate, publicitatea, promovarea şi furnizarea de informaţii, au fost, în general, bine gestionate. Cu toate acestea, anumite domenii sunt afectate de deficienţe, de exemplu în ceea ce priveşte asistenţa acordată solicitanţilor în găsirea unor parteneri-gazdă în alte ţări şi asigurarea calităţii evaluării de către agenţiile naţionale a cererilor de subvenţii.

Recomandarea 1

(a) După analiza programelor anuale de activitate, Comisia ar trebui să furnizeze autorităţilor naţionale un feedback privind calitatea acestor programe. Un astfel de feedback ar trebui să ofere o apreciere sintetică asupra implementării la nivel naţional şi să prezinte punctele forte şi punctele slabe ale acesteia, ceea ce ar prezenta utilitate atât pentru Comisie, cât şi pentru autorităţile naţionale.

(b) Comisia ar trebui să exploreze opţiunile prin care ar putea asigura un instrument eficace şi uşor de utilizat pentru căutarea de parteneri, fie la nivelul UE, fie la nivel naţional.

(c) Comisia ar trebui să analizeze posibilitatea ca agenţiile naţionale să faciliteze plasarea în stagii a participanţilor din alte ţări prin punerea la dispoziţia altor agenţii naţionale a informaţiilor privind organizaţiile-gazdă şi organizaţiile intermediare din ţara lor.

(d) Procedura de evaluare a cererilor de subvenţii ar putea fi îmbunătăţită prin elaborarea unui manual mai precis pentru evaluatori, specificând în detaliu, pentru fiecare rubrică definită în formularul de evaluare, scopul evaluării şi metodele care trebuie urmate în acest sens.

(e) Pentru a asigura o interpretare uniformă a normelor sale, Comisia ar trebui să aibă în vedere realizarea de verificări ale evaluărilor de cereri cu ocazia vizitelor de monitorizare a impactului şi de asigurare a calităţii pe care le efectuează în ţările participante.

(f) Comisia ar trebui să finalizeze, în cel mai scurt timp posibil, aplicaţia LLPLink pentru raportarea cu privire la măsurarea impactului astfel încât să poată garanta colectarea unor date complete şi omogene privind implementarea de la toate ţările participante.

61. Deşi sistemele de control de la nivelul Comisiei şi de la nivelul statelor membre s-au dovedit a fi adecvate în majoritatea cazurilor, sistemele lor de raportare nu s-au axat suficient de mult pe rezultatele programului, şi chiar şi mai puţin pe eficacitatea şi impactul acestuia. După trei ani de implementare a programului, Comisia demarase, dar încă nu finalizase instituirea unui sistem cuprinzător de măsurare a impactului programului Leonardo da Vinci. În consecinţă, Comisia nu a fost în măsură să evalueze impactul pentru primii trei ani ai programului Leonardo – ceea ce reprezintă aproximativ o jumătate din durata acestuia.

Recomandarea 2

(a) Comisia ar trebui să îşi îmbunătăţească sistemul de monitorizare a calităţii şi a impactului şi să îl coordoneze cu procesul de raportare derulat de agenţiile naţionale prin intermediul rapoartelor anuale de activitate.

(b) Comisia ar trebui să armonizeze structura programului de activitate cu structura raportului anual astfel încât să facă posibilă efectuarea unei comparaţii între rezultate şi performanţa preconizată.

(c) Comisia ar trebui să finalizeze în cel mai scurt timp posibil stabilirea obiectivelor SMART şi a indicatorilor de performanţă.

(d) Pentru programele care vor fi lansate în viitor, Comisia ar trebui să asigure crearea de la bun început a unui sistem de măsurare a impactului.

62. Concluzia de ansamblu este că modul de gestionare şi de concepere a acţiunii de mobilitate din cadrul programului Leonardo da Vinci poate să conducă la rezultate eficace. Comisia demarase, dar încă nu finalizase instituirea unui sistem cuprinzător de măsurare a impactului programului. În consecinţă, Comisia încă nu poate evalua, după trei ani de implementare a programului – ceea ce reprezintă aproximativ o jumătate din durata acestuia – în ce măsură se îndeplinesc obiectivele.

Prezentul raport a fost adoptat de Camera IV, prezidată de domnul Morten LEVYSOHN, membru al Curţii de Conturi, la Luxemburg, în şedinţa acesteia din 29 iunie 2010.

Pentru Curtea de Conturi

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Preşedinte

[1] Procesul de la Copenhaga a fost lansat în noiembrie 2002 de miniştrii educaţiei şi formării profesionale din Uniunea Europeană şi de cei ai ţărilor care fac parte din Spaţiul Economic European (SEE) şi din Asociaţia Europeană a Liberului Schimb (AELS), de partenerii sociali din Europa şi de Comisia Europeană.

[2] Decizia nr. 1720/2006/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 15 noiembrie 2006 de stabilire a unui program de acțiune în domeniul învățării continue (JO L 327, 24.11.2006, p. 45, Ediţia specială în limba română a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene, cap. 16, vol. 03, p. 25).

[3] Articolul 14 din Decizia nr. 1720/2006/CE şi secţiunea B punctul 11 din anexa la această decizie.

[4] În cuprinsul prezentului raport, termenul "Leonardo" se referă la faza actuală a programului.

[5] Articolul 6 din Decizia nr. 1720/2006/CE.

[6] Articolul 15 din Decizia nr. 1720/2006/CE.

[7] Articolul 8 din Decizia Comisiei din 26 aprilie 2007 privind responsabilităţile ce revin statelor membre, Comisiei şi agenţiilor naţionale în punerea în aplicare a programului de învăţare continuă (2007-2013).

[8] Franţa, Germania, Malta, Polonia, România şi Regatul Unit.

[9] Cerinţele fundamentale referitoare la sfera, scopul, calendarul şi utilizarea evaluărilor sunt stabilite în Regulamentul financiar [articolul 27 alineatul (4), articolele 28 şi 33, articolul 56 alineatul (3) şi articolul 166] şi în normele de aplicare a acestuia (articolul 21).

[10] Joint report on the final evaluation of Socrates II, Leonardo da Vinci II and eLearning (Raport comun privind evaluarea finală a programelor Socrates II, Leonardo da Vinci II şi eLearning), 2008.

[11] Study on the obstacles to transnational mobility facing apprentices and other young people in initial vocational training and on ways of overcoming them (Studiu privind obstacolele în calea mobilităţii transnaţionale cu care se confruntă ucenicii şi alţi tineri aflaţi în formare profesională iniţială şi modalităţile prin care se pot depăşi aceste obstacole), cunoscut, de asemenea, sub numele de Studiul MoVE-iT (2007). Impact analysis of Leonardo da Vinci mobility measures on young trainees and employees, and the influence of socioeconomic factors (Analiză privind impactul măsurilor de mobilitate Leonardo da Vinci asupra tinerilor aflaţi în formare profesională şi a tinerilor angajaţi şi influenţa factorilor socioeconomici) (2007).

[12] 2008 guide for national agencies implementing the lifelong learning programme (Ghidul pentru agenţiile naţionale responsabile de implementarea programului de învăţare de-a lungul vieţii, 2008) (punctele 28.1. şi 9.1.1.).

[13] Articolul 6 alineatul (3) litera (d) din Decizia nr. 1720/2006/CE.

[14] Articolul 27 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităţilor Europene (JO L 248, 16.9.2002, p. 1, Ediţia specială în limba română a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene, cap. 01, vol. 03, p. 198).

[15] Partea 1 din raportul anual al agenţiei naţionale.

[16] Punctul 3.1.1.3 din 2008 guide for national agencies implementing the lifelong learning programme (Ghidul pentru agenţiile naţionale responsabile de implementarea programului de învăţare de-a lungul vieţii, 2008).

[17] Articolul 27 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităţilor Europene (JO L 248, 16.9.2002, p. 1, Ediţia specială în limba română a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene, cap. 01, vol. 03, p. 198).

[18] Comitetul pentru programul de învăţare de-a lungul vieţii furnizează asistenţă Comisiei pentru implementarea programului. Este compus din reprezentanţi ai statelor membre şi emite avize sau este consultat în legătură cu probleme privind implementarea programului.

[19] Curtea a mai raportat anterior cu privire la auditul controalelor efectuate pentru programul de învăţare de-a lungul vieţii. A se vedea Raportul anual al Curţii de Conturi privind exerciţiul financiar 2008 (JO C 269, 10.11.2009, p. 181-185).

[20] 2008 guide for national agencies implementing the lifelong learning programme (Ghidul pentru agenţiile naţionale responsabile de implementarea programului de învăţare de-a lungul vieţii, 2008) (punctul 3.8.1).

[21] Articolul 8 din Decizia Comisiei din 26 aprilie 2007.

[22] Punctele 9.21 şi 9.33 din capitolul 9 al Raportului anual al Curţii de Conturi privind exerciţiul financiar 2008.

--------------------------------------------------

ANEXĂ

Obiective (pe baza temeiului juridic al programului de învăţare de-a lungul vieţii)

Decizia nr. 1720/2006/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 15 noiembrie 2006 de stabilire a unui program de acţiune în domeniul învăţării continue

Obiectivele generale ale Programului de învăţare de-a lungul vieţii

de a contribui prin învăţare continuă la dezvoltarea Comunităţii ca o societate avansată bazată pe cunoaştere, cu o dezvoltare economică durabilă, însoţită de o creştere cantitativă şi calitativă a numărului locurilor de muncă, precum şi de o mai mare coeziune socială, asigurând în acelaşi timp o bună protecţie a mediului pentru generaţiile viitoare;

în special, programul are ca scop favorizarea schimburilor reciproce, a cooperării şi a mobilităţii între sistemele de educaţie şi de formare din cadrul Comunităţii, astfel încât acestea să devină un model de calitate la nivel mondial.

Obiectivele specifice ale Programului de învăţare de-a lungul vieţii

să contribuie la dezvoltarea unei învăţări de-a lungul vieţii de calitate şi să promoveze un nivel de performanţă ridicat, inovaţia şi o dimensiune europeană a sistemelor şi a practicilor în domeniu;

să sprijine realizarea unui spaţiu european de învăţare de-a lungul vieţii;

să ajute la îmbunătăţirea calităţii, a atractivităţii şi a accesibilităţii posibilităţilor de învăţare de-a lungul vieţii oferite în cadrul statelor membre;

să consolideze contribuţia învăţării de-a lungul vieţii la coeziunea socială, la cetăţenia activă, la dialogul intercultural, la egalitatea sexelor şi la împlinirea personală;

să ajute la promovarea creativităţii, a competitivităţii, a capacităţii de inserţie profesională şi a dezvoltării spiritului antreprenorial;

să contribuie la creşterea participării la învăţarea de-a lungul vieţii a persoanelor de toate vârstele, inclusiv cele cu nevoi speciale şi grupurile defavorizate, indiferent de nivelul lor socioeconomic;

să promoveze învăţarea limbilor şi diversitatea lingvistică;

să sprijine dezvoltarea, în domeniul învăţării de-a lungul vieţii, a unui conţinut şi a unor servicii, pedagogii şi practici inovatoare bazate pe tehnologia informaţiei şi comunicaţiilor;

să consolideze rolul învăţării de-a lungul vieţii în crearea unui sentiment de cetăţenie europeană, bazat pe înţelegerea şi respectarea drepturilor omului şi a democraţiei, şi să încurajeze toleranţa şi respectul faţă de alte popoare şi culturi;

să promoveze cooperarea în ceea ce priveşte asigurarea calităţii în toate sectoarele educaţiei şi formării din Europa;

să încurajeze o utilizare optimă a rezultatelor şi a produselor şi a proceselor inovatoare şi să facă schimb de bune practici în domeniile reglementate de programul de învăţare de-a lungul vieţii, în vederea îmbunătăţirii calităţii educaţiei şi formării.

Obiectivele specifice ale programului Leonardo da Vinci

să sprijine participanţii la activităţi de formare iniţială şi continuă să dobândească şi să utilizeze cunoştinţe, aptitudini şi calificări în vederea facilitării dezvoltării personale, a capacităţii de angajare şi a participării la piaţa europeană a muncii;

să sprijine îmbunătăţirea calităţii şi a inovaţiei în sistemele, instituţiile şi practicile de educaţie profesională şi formare profesională;

să îmbunătăţească atractivitatea educaţiei profesionale şi a formării profesionale, precum şi a mobilităţii pentru angajatori şi persoane şi să faciliteze mobilitatea persoanelor în formare profesională.

Obiectivele operaţionale ale programului Leonardo da Vinci

îmbunătăţirea calităţii şi creşterea volumului mobilităţii pe întreg teritoriul Europei a persoanelor implicate în educaţia profesională şi formarea profesională iniţială şi în formarea continuă, astfel încât numărul stagiilor în întreprinderi să crească cel puţin până la 80000 pe an, până la sfârşitul programului de învăţare de-a lungul vieţii;

îmbunătăţirea calităţii şi creşterea volumului cooperării dintre instituţii sau organizaţii care oferă posibilităţi de învăţare, întreprinderi, parteneri sociali şi alte organisme relevante din întreaga Europă;

facilitarea dezvoltării unor practici inovatoare în domeniul educaţiei şi formării profesionale, cu excepţia nivelului superior, precum şi a transferului acestora, inclusiv de la o ţară participantă la alta;

îmbunătăţirea transparenţei şi a recunoaşterii calificărilor şi competenţelor, inclusiv cele obţinute prin învăţare non-formală şi informală;

încurajarea învăţării limbilor străine moderne;

sprijinirea dezvoltării, în domeniul învăţării de-a lungul vieţii, a unui conţinut şi a unor servicii, pedagogii şi practici inovatoare bazate pe tehnologia informaţiei şi comunicaţiilor.

--------------------------------------------------