COMISIA EUROPEANĂ Bruxelles, 20.12.2017 COM(2017) 791 final 2017/0358(COD) Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI privind supravegherea prudențială a firmelor de investiții și de modificare a Directivelor 2013/36/UE și 2014/65/UE (Text cu relevanță pentru SEE) {SWD(2017) 481 final}



EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXT • Temeiurile și obiectivele propunerii UE are nevoie de piețe de capital mai puternice pentru a promova investițiile, a mobiliza noi surse de finanțare pentru întreprinderi, a le oferi gospodăriilor oportunități mai bune, precum și pentru a consolida uniunea economică și monetară. Comisia și-a asumat angajamentul de a institui toate elementele rămase pentru a finaliza până în 2019 uniunea piețelor de capital (UPC). Firmele de investiții furnizează o serie de servicii prin care investitorii au acces la piețele titlurilor de valoare și ale instrumentelor financiare derivate (consultanță pentru investiții, administrarea portofoliilor, servicii de brokeraj, executarea ordinelor etc.). Firmele de investiții și serviciile pe care le oferă constituie o componentă vitală pentru o bună funcționare a UPC. Acestea au un rol important în facilitarea fluxurilor de economii și de investiții în întreaga UE, diverse servicii fiind utilizate pentru a sprijini alocarea capitalului și gestionarea riscurilor cu eficacitate. Există firme de investiții în toate statele membre. Conform informațiilor colectate de către Autoritatea Bancară Europeană (ABE), la sfârșitul anului 2015 existau 6 051 de firme de investiții în Spațiul Economic European (SEE). Printre acestea se numără firme care furnizează un set limitat de servicii, în principal pentru clienți cu amănuntul, dar și firme care oferă o serie de servicii unei game largi de clienți cu amănuntul, profesioniști și corporativi. Pe baza informațiilor provenite de la ABE, aproximativ 85 % din firmele de investiții din SEE își limitează activitățile la: ·oferirea de consultanță pentru investiții; ·primirea și transmiterea ordinelor; ·gestionarea portofoliilor și ·executarea ordinelor. Acționând ca un important centru nodal pentru piețele de capital și activitățile de investiții, Regatul Unit are cel mai mare număr de firme de investiții din SEE, aproximativ jumătate dintre acestea având sediul în acest stat, și este urmat de Germania, Franța, Țările de Jos și Spania. Majoritatea firmelor de investiții din SEE sunt mici sau mijlocii. ABE estimează că circa opt firme de investiții, concentrate, în mare parte, în Regatul Unit, controlează aproximativ 80 % din activele tuturor firmelor de investiții din SEE. Printre noile sale acțiuni prioritare vizând consolidarea piețelor de capital și construirea unei uniuni a piețelor de capital, Comisia a anunțat, prin urmare, în evaluarea la jumătatea perioadei a Planului de acțiune privind uniunea piețelor de capital, că va propune un cadru prudențial și de supraveghere mai eficace pentru firmele de investiții, calibrat cu dimensiunea și natura firmelor de investiții, pentru a stimula concurența și a îmbunătăți accesul investitorilor la noi oportunități și la modalități mai bune de gestionare a riscurilor. Dat fiind rolul central pe care îl îndeplinesc în prezent firmele de investiții din Regatul Unit în acest domeniu, decizia acestei țări de a se retrage din UE accentuează și mai mult necesitatea de a actualiza arhitectura de reglementare la nivelul UE pentru a sprijini această evoluție. Propunerile referitoare la prezenta directivă și regulamentul însoțitor („propunerile”) au fost incluse în programul de lucru al Comisiei pentru 2017 ca exercițiu REFIT. Obiectivul propunerilor constă în a garanta faptul că firmele de investiții fac obiectul unor cerințe de capital, de lichiditate, precum și al altor cerințe prudențiale-cheie și al unor mecanisme de supraveghere corespunzătoare care sunt adaptate la activitatea lor, dar suficient de solide pentru a surprinde într-o manieră adecvată din punct de vedere prudențial riscurile pe care le înregistrează firmele de investiții, pentru a proteja stabilitatea piețelor financiare ale UE. Propunerile sunt rezultatul unei reexaminări prevăzute la articolul 493 alineatul (2), la articolul 498 alineatul (2) și la articolul 508 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 (Regulamentul privind cerințele de capital sau CRR), care, împreună cu Directiva 2013/36/UE (Directiva privind cerințele de capital IV sau CRD IV), constituie actualul cadru prudențial pentru firmele de investiții. Atunci când au convenit cu privire la aceste texte, colegiuitorii au stabilit ca întregul cadru aplicabil firmelor de investiții să facă obiectul unei reexaminări, având în vedere faptul că normele acestuia se axează, în mare măsură, pe instituțiile de credit. Spre deosebire de instituțiile de credit, firmele de investiții nu atrag depozite și nu acordă împrumuturi. În consecință, sunt mult mai puțin expuse la riscul de credit și la riscul ca deponenții să își retragă banii într-un termen scurt. Serviciile lor pun accentul pe instrumentele financiare – spre deosebire de depozite, acestea nu se plătesc la valoarea nominală, ci fluctuează în funcție de evoluția pieței. Totuși, ele se află în concurență cu instituțiile de credit pentru furnizarea de servicii de investiții, pe care instituțiile de credit le pot oferi clienților lor în temeiul licenței bancare. Instituțiile de credit și firmele de investiții sunt, prin urmare, două tipuri de instituții diferite din punct de vedere calitativ, cu două modele de afaceri principale diferite, dar cu o oarecare suprapunere a serviciilor pe care le pot oferi. Firmele de investiții au făcut obiectul normelor prudențiale ale UE alături de instituțiile de credit încă din 1993, an în care a intrat în vigoare primul cadru al UE de reglementare a activităților firmelor de investiții. Înlocuit în prezent de Directiva privind piețele instrumentelor financiare (MiFID) și, începând din ianuarie 2018, de MiFID II/MiFIR, acest cadru stabilește condițiile pentru cerințele de autorizare, organizaționale și de conduită profesională în care se pot furniza servicii de investiții investitorilor, precum și alte cerințe care reglementează buna funcționare a piețelor financiare. Cadrul prudențial pentru firmele de investiții prevăzut în CRR/CRD IV funcționează împreună cu MiFID. În general, cerințele prudențiale privind instituțiile financiare sunt concepute astfel încât (i) să se asigure că acestea dispun de resurse suficiente pentru a rămâne viabile din punct de vedere financiar și pentru a-și desfășura serviciile de-a lungul ciclurilor economice sau (ii) să permită o lichidare ordonată fără a provoca prejudicii economice nejustificate clienților lor sau stabilității piețelor în care își desfășoară activitatea. Prin urmare, cerințele prudențiale ar trebui să reflecte riscurile cu care se confruntă și pe care le prezintă diferitele instituții financiare, să fie proporționale cu probabilitatea apariției riscurilor și, în general, să găsească un echilibru între garantarea siguranței și solidității diferitelor instituții financiare și evitarea unor costuri excesive care le-ar putea împiedica să își exercite activitatea în mod viabil. Firmele de investiții de importanță sistemică, dintre care o parte sunt identificate ca fiind globale, sau alte instituții de importanță sistemică prevăzute la articolul 131 din CRD IV ar trebui să facă în continuare obiectul cadrului CRR/CRD IV, inclusiv al modificărilor propuse de Comisie la 23 noiembrie 2016, în conformitate cu abordarea revizuită pentru identificarea acestora în propuneri. Acest lucru se datorează faptului că firmele respective își asumă și subscriu în general riscuri la o scară semnificativă în cadrul pieței unice. Activitățile lor le expun la riscul de credit, care ia în principal forma riscului de credit al contrapărții, precum și la riscul de piață corespunzător pozițiilor asumate pe cont propriu, fie pentru clienții lor, fie pentru ele însele. Prin urmare, aceste firme constituie un risc mai mare la adresa stabilității financiare, date fiind dimensiunea și gradul lor de interconectare. Având în vedere aceste riscuri și pentru a asigura condiții de concurență echitabile, astfel de firme de investiții de importanță sistemică ar trebui tratate ca instituții de credit.

După cum s-a anunțat în Comunicarea Comisiei din septembrie 2017 privind revizuirea normelor referitoare la autoritățile europene de supraveghere (ESA), acest lucru ar presupune, de asemenea, printre altele, ca activitățile lor în statele membre participante la uniunea bancară să facă obiectul unei supravegheri directe din partea BCE în cadrul mecanismului unic de supraveghere. În prezent, aceste firme se regăsesc în mare parte în Regatul Unit, dar analizează planuri de relocalizare a unor părți din activitățile lor în UE-27, în special în statele membre care participă la uniunea bancară. Deși dispozițiile în cauză nu vizează decât un număr mic de firme, acestea reprezintă o parte importantă din totalul activelor și al volumului de activitate al tuturor firmelor de investiții din UE. Pentru alte firme de investiții este mai problematic faptul că în cadrul prudențial actual se pune accentul pe instituțiile de credit și pe riscurile cu care se confruntă și pe care le prezintă acestea, mai degrabă decât pe firmele de investiții. Serviciile furnizate de aceste firme și riscurile pe care acestea le pot genera nu sunt, în mare măsură, abordate în mod explicit de normele existente. Dintre cele opt servicii de investiții pe care firmele de investiții sunt autorizate să le furnizeze conform MiFID, numai (i) tranzacționării pe cont propriu și (ii) subscrierii sau plasării de instrumente financiare cu angajament ferm le corespund în mod clar cerințe prevăzute în CRR. Pentru alte servicii de investiții (primirea și trimiterea de ordine, executarea de ordine, administrarea de portofolii, serviciile de consultanță pentru investiții, plasarea de instrumente fără angajament ferm, operarea unui sistem multilateral de tranzacționare), astfel de cerințe lipsesc, conducând la o acoperire imprecisă a riscurilor implicate. Deși limitate în unele cazuri, riscurile inerente acestor activități pentru firmă și, în consecință, pentru clienții firmei și piețele pe care își desfășoară activitatea nu sunt, prin urmare, reflectate într-un mod bine direcționat. Apar astfel trei probleme principale, care sunt evaluate în documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește propunerile. În primul rând, deși cadrul ține seama, într-o anumită măsură, sub forma unor derogări, de diferitele tipuri de profiluri comerciale ale firmelor de investiții, pentru multe firme aceasta reprezintă, în general, o sursă de o complexitate considerabilă în materie de reglementare. În al doilea rând, cerințele și derogările detaliate constituie o aproximare rudimentară și insensibilă la risc a riscurilor reale cu care se confruntă și pe care le prezintă firmele de investiții, care diferă de cele ale băncilor. În al treilea rând, din cauza complexității sale inerente și a lipsei de sensibilitate la risc, punerea în aplicare de către statele membre duce la fragmentarea peisajului general de reglementare pentru firmele de investiții, existând posibilitatea unui arbitraj de reglementare dăunător. Ar putea fi amenințate astfel integritatea și funcționarea pieței unice. Propunerile au ca obiectiv abordarea problemelor legate de cadrul existent și facilitarea în același timp a accesului la activitate și a desfășurării activității de către firmele de investiții atunci când este posibil. În special, propunerile stabilesc un cadru prudențial mai bine adaptat modelelor de afaceri ale acestor firme. Ele cuprind cerințe mai adecvate și mai sensibile la risc pentru firmele de investiții, identificând mai bine riscurile pe care acestea le prezintă și cu care se confruntă realmente în cadrul diferitelor tipuri de modele de afaceri. În cele din urmă, acestea constituie un set de instrumente de reglementare mai raționalizat, menit să le permită autorităților de supraveghere prudențială să își exercite în mod eficace controlul. În cele din urmă, MiFID II și MiFIR au fost adoptate în urma crizei financiare pentru a viza piețele de titluri de valoare, intermediarii de servicii de investiții financiare și locurile de tranzacționare. Noul cadru consolidează și înlocuiește actualul cadru MiFID I. În contextul revizuirii cadrului prudențial pentru firmele de investiții din UE, absența unei cerințe de raportare obligatorie pentru firmele din țări terțe care își desfășoară activitatea în statele membre prin intermediul sucursalelor a fost identificată ca o deficiență. Autoritățile naționale competente nu sunt în măsură să evalueze periodic volumul activităților de servicii financiare desfășurate de sucursalele firmelor din țări terțe pe teritoriul lor. Prin urmare, prezenta propunere ar oferi autorităților competente instrumentele adecvate pentru a monitoriza aceste activități. Astfel cum se prevede în articolele din CRR, revizuirea cadrului prudențial pentru firmele de investiții a fost realizată în consultare cu ABE, cu Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe (ESMA) și cu autoritățile competente ale statelor membre reprezentate în aceste autorități europene de supraveghere. După o primă solicitare de aviz din partea Comisiei în decembrie 2014, ABE a publicat, în decembrie 2015, primul său raport referitor la cadrul prudențial actual pentru firmele de investiții, solicitând modificarea abordării actuale pentru toate firmele de investiții, cu excepția celor mai mari și mai importante din punct de vedere sistemic. În urma celei de a doua solicitări de aviz din partea Comisiei, care a avut loc în iunie 2016, ABE a publicat, în noiembrie 2016, un document de reflecție pentru consultare care se axează pe un potențial nou regim prudențial pentru marea majoritate a firmelor de investiții. Luând în considerare feedback-ul și datele suplimentare colectate de la firmele de investiții și de la autoritățile naționale competente, ABE a publicat recomandările sale finale în septembrie 2017. Propunerile se bazează pe aceste recomandări în toate aspectele-cheie, cu excepția identificării firmelor de investiții de importanță sistemică, din motivele explicate în documentul însoțitor de lucru al serviciilor Comisiei și sintetizate în cadrul secțiunii privind „evaluarea impactului” de mai jos. • Coerența cu dispozițiile deja existente în domeniul de politică vizat Prezenta propunere completează revizuirea în curs a regimului prevăzut în CRR/CRD IV pentru instituțiile de credit în urma propunerilor adoptate de Comisie la 23 noiembrie 2016, care au permis tuturor firmelor de investiții nesistemice să nu aplice dispozițiile sale revizuite. Această opțiune a fost introdusă ca o recunoaștere a faptului că aceste dispoziții revizuite nu au fost concepute ținând cont de majoritatea firmelor de investiții și ar fi mărit și mai mult gradul de complexitate al cadrului de reglementare existent. Revizuirea regimului prudențial pentru majoritatea firmelor de investiții, invocată, de asemenea, în prezenta propunere, era deja într-un stadiu avansat în momentul respectiv și s-a considerat disproporționată impunerea unui regim și mai complex asupra acestor firme pentru o perioadă scurtă de timp, în așteptarea punerii în aplicare a noului regim. Prin urmare, prezenta propunere instituie un nou regim pentru majoritatea firmelor de investiții, excluzându-le în totalitate din cadrul CRR/CRD IV și menținând doar firmele de investiții de importanță sistemică în domeniul de aplicare al acestuia din urmă, inclusiv al dispozițiilor sale revizuite, în conformitate cu abordarea revizuită pentru identificarea acestora în prezenta propunere. De asemenea, propunerea este în conformitate cu MiFID și MiFID II/MiFIR. Prin stabilirea unor cerințe prudențiale adaptate activității și riscurilor aferente firmelor de investiții, se clarifică situațiile în care se aplică aceste cerințe și motivele aplicării lor. Ca atare, propunerea permite evitarea anumitor cazuri de aplicare arbitrară a cerințelor prudențiale din actualul cadru, care decurg din faptul că cerințele sunt stabilite în primul rând în raport cu serviciile de investiții enumerate în MiFID, și nu în raport cu acumularea efectivă de riscuri care caracterizează tipurile și volumele de activitate exercitată de firmele de investiții. • Coerența cu alte domenii de politică a UE Firmele de investiții îndeplinesc un rol important în ceea ce privește facilitarea fluxurilor de investiții în întreaga UE. În consecință, revizuirea face parte și din inițiativele Comisiei menite să asigure o piață unică puternică și echitabilă, cu un sistem financiar și o uniune a piețelor de capital funcționale, pentru a mobiliza investiții și a stimula creșterea economică și crearea de locuri de muncă. Un cadru prudențial și de supraveghere mai adecvat, cu costuri de asigurare a conformității mai mici pentru firmele de investiții ar trebui (i) să amelioreze condițiile generale pentru întreprinderi; (ii) să stimuleze intrarea pe piață și concurența în acest proces și (iii) să îmbunătățească accesul investitorilor la noi oportunități și la modalități mai bune de gestionare a riscurilor lor. Abordarea revizuită pentru identificarea firmelor de investiții de importanță sistemică care ar trebui să rămână în cadrul CRR/CRD IV este, de asemenea, în concordanță cu obiectivul de a se evita lacunele în ceea ce privește funcționarea uniunii bancare. Evoluțiile structurale recente înregistrate pe piață indică faptul că grupurile bancare din țările terțe au structuri din ce în ce mai complexe în UE, funcționând prin intermediul unor entități care scapă de sub supravegherea exercitată de BCE în cadrul mecanismului unic de supraveghere. Astfel cum s-a subliniat în Comunicarea Comisiei din octombrie 2017 privind finalizarea uniunii bancare, asigurarea faptului că firmele de investiții de importanță sistemică rămân în cadrul CRR/CRD IV în conformitate cu abordarea utilizată pentru identificarea lor în prezenta propunere le înscrie, de asemenea, sub incidența supravegherii prudențiale exercitate de autoritățile de supraveghere bancară și, pentru activitățile lor în statele membre care participă la uniunea bancară, sub incidența supravegherii prudențiale exercitate de BCE. 2. TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE • Temeiul juridic Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene conferă instituțiilor europene competența de a stabili dispoziții corespunzătoare, prin intermediul directivelor, pentru a facilita persoanelor accesul la activitate și desfășurarea de activități comerciale în întreaga UE (articolul 53 din TFUE). Acest lucru este valabil și pentru legislația referitoare la supravegherea prudențială a prestatorilor de servicii financiare, în acest caz a firmelor de investiții. Dispozițiile prezentei propuneri de directivă le înlocuiesc pe cele prevăzute în CRD IV, care sunt, de asemenea, bazate pe articolul 53 din TFUE, întrucât se referă la firmele de investiții. • Subsidiaritatea Propunerea revizuiește și simplifică normele existente ale UE care reglementează tratamentul prudențial al firmelor de investiții în scopul de (i) a gestiona și a aborda mai bine riscurile în modelele lor de afaceri; (ii) a asigura condiții de concurență mai echitabile în rândul firmelor și (iii) a spori convergența în materie de supraveghere. În acest scop, un nou cadru al UE ar trebui să îl înlocuiască pe cel existent, mai degrabă decât să se atribuie aceste opțiuni cadrelor de reglementare din statele membre, întrucât firmele de investiții autorizate în prezent în temeiul MiFID oferă în mod obișnuit servicii consumatorilor din alte țări ale UE. Introducerea de către statele membre a unor modificări separate și disparate ale normelor ar putea conduce la denaturări ale concurenței și la tratamente discriminatorii, care ar avea un efect de fragmentare a pieței unice. Astfel ar putea apărea mai multe cazuri de arbitraj de reglementare dăunător, cu posibile efecte de domino asupra stabilității financiare și a protecției investitorilor în alte state membre în cazul unor probleme. De asemenea, s-ar putea denatura gama și tipul de servicii de investiții care sunt disponibile într-un anumit stat membru, ceea ce ar putea dăuna eficienței generale a pieței și opțiunilor investitorilor. Normele revizuite ar trebui să evite discrepanțele nejustificate în materie de reglementare și să asigure condiții de concurență echitabile pentru toate firmele autorizate în cadrul pieței unice. • Proporționalitatea

Acesta fiind un exercițiu REFIT, obiectivul principal este de a face noul cadru pentru firmele de investiții mai adecvat, mai relevant și mai proporțional decât cel existent. În consecință, prezenta propunere asigură un echilibru, garantând că cerințele sunt simultan: ·cuprinzătoare și suficient de solide pentru a surprinde riscurile firmelor de investiții într-un mod fiabil din punct de vedere prudențial și ·suficient de flexibile pentru a viza diferitele tipuri de modele de afaceri fără a afecta capacitatea acestora de a funcționa într-un mod viabil din punct de vedere comercial. Propunerea urmărește să garanteze faptul că, pentru atingerea acestui echilibru, costurile regimului sunt menținute la un nivel minim, atât în ceea ce privește cerințele de capital, cât și costurile de asigurare a conformității și costurile administrative conexe, care sunt generate de necesitatea de a gestiona personalul și sistemele în vederea aplicării noilor cerințe și de a efectua raportările referitoare la conformitate către autoritățile de supraveghere. Astfel cum s-a subliniat în documentul de lucru însoțitor al serviciilor Comisiei, se preconizează că aceste costuri conexe vor scădea permanent, la început existând unele costuri noi punctuale. În ceea ce privește capitalul, o opțiune de politică generală ce a stat la baza activității de revizuire și a influențat aspectele menționate anterior este obiectivul care constă în asigurarea faptului că, în medie, cerințele de capital de la nivelul UE aplicabile firmelor de investiții nu cresc prea mult. Acest fapt se traduce prin efecte de distribuție diferite pentru anumite tipuri de firme. Acestea sunt atenuate de dispozițiile propunerii, cele mai importante efecte fiind introduse treptat și plafonate. • Alegerea instrumentului Este aleasă o directivă deoarece dispozițiile sale înlocuiesc dispozițiile CRD IV referitoare la firmele de investiții. Acest lucru garantează că dispozițiile sale pot fi transpuse de către statele membre în conformitate cu mecanismele administrative naționale relevante, care sunt consecvente cu practicile existente. 3. REZULTATE ALE EVALUĂRILOR EX POST, CONSULTĂRILOR PĂRȚILOR INTERESATE ȘI EVALUĂRII IMPACTULUI • Evaluarea ex-post a legislației existente Evaluarea cadrului CRR/CRD IV existent, care se bazează pe analiza efectuată de ABE și ESMA în raportul lor din 2015 și, în special, pe activitatea și analiza paralelă a serviciilor Comisiei, este sintetizată în documentul de lucru însoțitor al serviciilor Comisiei. Evaluarea concluzionează că normele existente, care se bazează pe standardele internaționale de reglementare pentru marile grupuri bancare și sunt orientate către riscurile aferente băncilor, își ating doar parțial obiectivele în ceea ce privește (i) asigurarea unei cantități suficiente de capital pentru riscurile aferente majorității firmelor de investiții; (ii) menținerea sub control a costurilor de asigurare a conformității; (iii) asigurarea unor condiții de concurență echitabile pe întreg teritoriul UE și (iv) asigurarea unei supravegheri prudențiale eficace. Multe dintre dispozițiile cadrului existent sunt considerate ineficiente și ineficace în această privință. Excepția o reprezintă firmele de investiții mari și de importanță sistemică a căror dimensiune, profil de risc și grad de interconectare cu alți participanți de pe piețele financiare sunt „similare băncilor”. În rest, s-a apreciat că menținerea situației existente creează (i) o complexitate excesivă și sarcini disproporționate în ceea ce privește asigurarea conformității, în special pentru numeroase firme mici și mijlocii; (ii) indicatori și cerințe prudențiale care sunt prea puțin adaptate și insuficient de sensibile la risc pentru a surprinde cu precizie riscurile aferente firmelor de investiții și (iii) cazuri de punere în aplicare divergentă la nivel național a normelor și fragmentarea cadrului de reglementare din UE. • Consultările părților interesate Părțile interesate au fost consultate în mai multe rânduri în cursul revizuirii. În ceea ce privește principalele etape, după o primă solicitare de aviz din partea Comisiei în decembrie 2014, ABE a publicat, în decembrie 2015, un raport cu privire la cadrul prudențial actual pentru firmele de investiții, împreună cu propuneri de modificare. Acesta realizează o analiză cuprinzătoare a situației actuale, care este accesibilă publicului și conține date privind numărul și tipurile de firme de investiții din statele membre. Analiza a contribuit la extinderea revizuirii la părțile interesate asupra cărora este posibil ca normele respective să nu aibă efecte directe și le-a încurajat să se alăture dezbaterilor ulterioare. La 4 noiembrie 2016, ABE a publicat un document de reflecție pentru consultare, care se axează pe un potențial nou regim prudențial pentru firmele de investiții. Documentul a fost deschis pentru observații timp de 3 luni. ABE a publicat proiectul său de recomandări la 3 iulie 2017, invitând părțile interesate să formuleze observații. Activitatea ABE a fost, de asemenea, sprijinită de un exercițiu de colectare de date detaliate care a implicat firmele de investiții. Acest exercițiu a fost realizat de autoritățile naționale competente, în numele ABE, în două etape, în 2016 și 2017. Având în vedere consultarea publică detaliată și colectarea datelor întreprinse de ABE, Comisia a considerat că nu este necesar să efectueze o consultare publică generală în paralel. În schimb, serviciile Comisiei au consultat părțile interesate în mod punctual pentru a colecta opinii suplimentare cu privire la elementele principale ale revizuirii. S-au organizat: ·o masă rotundă cu părțile interesate din sectorul de profil (firme de investiții, investitori, cabinete de avocatură, consultanți) care a avut loc la 27 ianuarie 2017 și a vizat proiectele de propuneri formulate de ABE pentru un viitor regim; ·un atelier privind costurile legate de regimul actual care a avut loc la 30 mai 2017 și ·un atelier privind proiectul final de recomandări al ABE, care a avut loc la 17 iulie 2017. Revizuirea a fost discutată cu statele membre în cadrul Comitetului pentru servicii financiare în martie și octombrie 2017 și în cadrul Grupului de experți în materie de servicii bancare, asigurări și plăți, în iunie și septembrie 2017. De asemenea, au fost luate în considerare contribuțiile transmise de părțile interesate cu privire la evaluarea inițială a impactului efectuată de Comisie și publicată în martie 2017. În fine, Comisia a ținut totodată seama de contribuțiile primite anterior în cadrul cererii ample de contribuții privind eficiența, consecvența și coerența globală a cadrului UE de reglementare a serviciilor financiare; în acest context, mai mulți respondenți au subliniat diferite aspecte relevante pentru revizuire.

Firmele de investiții reprezintă diferite modele de afaceri, iar opiniile lor tind să se concentreze asupra aspectelor din cadrul propunerilor care le sunt specifice. Acest lucru complică comparațiile transversale între ponderile relative ale pozițiilor exprimate de părțile interesate. Cu toate acestea, în general, marea majoritate a părților interesate salută un cadru prudențial mai bine adaptat modelelor lor de afaceri. Ele subliniază faptul că relevanța lor sistemică este limitată și că cerințele de capital ar trebui să se concentreze pe asigurarea faptului că pot fi lichidate în mod ordonat. În ceea ce privește cerințele specifice care se aplică modelului lor de afaceri specific, firmele de investiții care furnizează exclusiv servicii de agent și nu încheie tranzacții cu instrumente financiare utilizând propriile bilanțuri critică, în general, propunerile pentru crearea unei legături între cerințele de capital și dimensiunea portofoliilor clienților pe care le administrează în mod liniar. Deși multe firme care tranzacționează pe cont propriu sunt de acord că actualul cadru pentru reflectarea riscului de piață are unele avantaje în raport cu riscurile cu care se confruntă și pe care le prezintă firmele respective, alte firme de tranzacționare consideră că acesta exagerează riscurile prezentate de metodele și produsele pe care le tranzacționează. Aceste opinii au fost luate în considerare la calibrarea noilor indicatori de risc care au fost propuși (factorii K – a se vedea mai jos) și s-a prevăzut posibilitatea de a introduce treptat și de a plafona cerințe mai stricte. • Obținerea și utilizarea expertizei Revizuirea a fost efectuată pe baza unei recomandări cuprinzătoare furnizate de ABE, în consultare cu ESMA, astfel cum se prevede la articolele relevante din CRR, care constituie temeiul juridic pentru revizuire [în special articolul 508 alineatele (2) și (3)]. Principalele documente publice prezentate de ABE au fost următoarele: ·raportul din decembrie 2015, care cuprinde o evaluare cuprinzătoare a situației actuale și recomandările inițiale de modificare; ·documentul de reflecție din noiembrie 2016, care a fost publicat în vederea consultării cu privire la contururile unui eventual nou regim și ·raportul final din septembrie 2017 cu recomandări detaliate. Calibrarea exactă a recomandărilor privind noile cerințe de capital a fost sprijinită de un exercițiu de colectare de date detaliate care a implicat firmele de investiții. Acest exercițiu a fost realizat de autoritățile naționale competente, în numele ABE, în două etape, în 2016 și 2017. Comisia a fost implicată de-a lungul întregului proces și a putut beneficia de discuțiile în care au fost evaluate avantajele și dezavantajele recomandărilor de politică detaliate pe măsură ce acestea interveneau. • Evaluarea impactului În conformitate cu setul de instrumente pentru o mai bună reglementare (instrumentul 9), Comisia nu trebuie să realizeze nicio evaluare a impactului atunci când o agenție a UE a fost mandatată să efectueze lucrări de elaborare a politicilor și analiza aferentă, în măsura în care propunerea Comisiei nu diferă semnificativ de recomandările agenției, iar serviciile Comisiei consideră că evaluarea agenției este de o calitate suficientă. Deși Comitetul de analiză a reglementării a examinat un proiect de evaluare a impactului pentru această inițiativă, s-a considerat că un document de lucru al serviciilor Comisiei este mai adecvat, având în vedere faptul că mandatul specific de revizuire se bazează pe consultanța oferită de ESA, pe consultarea părților interesate și pe lucrări tehnice. Documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește propunerile are, prin urmare, drept obiectiv să explice consultanța oferită de ESA, inclusiv rezultatele analizelor și consultărilor lor, oferind în același timp punctele de vedere ale serviciilor Comisiei asupra concluziilor sale, cu scopul de a orienta procesul decizional al Comisiei. În ceea ce privește cerințele de capital, ABE estimează că în urma avizului său aceste cerințe vor spori, în medie, pentru toate firmele de investiții din UE care nu sunt de importanță sistemică cu 10 % comparativ cu cerințele aferente pilonului 1 actual și vor scădea cu 16 % față de totalul cerințelor aplicate ca urmare a majorărilor din cadrul pilonului 2. Modul în care aceste efecte ar fi distribuite în rândul firmelor de investiții depinde de dimensiunea acestora, de serviciile de investiții pe care le furnizează și de modul în care li se vor aplica noile cerințe de capital. După cum se detaliază în documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește propunerile, inclusiv în anexa II la acest document, creșterea agregată de 10 % a cerințelor aferente pilonului 1 este rezultatul reducerii considerabile a cerințelor pentru anumite firme și al creșterii cu peste 10 % a cerințelor pentru alte firme. În privința fondurilor proprii disponibile, ABE constată că numai câteva firme nu ar reuși să dețină capital suficient pentru a îndeplini cu ușurință noile cerințe – este cazul unui număr mic de furnizori de consultanță de investiții, firme de tranzacționare și firme de servicii multiple. Totuși, în cazul firmelor din această categorie pentru care cerințele ar fi de peste două ori mai mari decât cerințele actuale care li se aplică, ar putea fi acordat un plafon pentru un anumit număr de ani. Documentul de lucru al serviciilor Comisiei concluzionează că, în ansamblu, recomandările ABE sunt considerate a fi un mijloc adecvat și proporțional pentru atingerea obiectivelor revizuirii într-un mod eficace și eficient în comparație cu situația actuală. În general, consultanța oferită de ABE reprezintă un pas pozitiv clar către un cadru prudențial pentru firmele de investiții care să poată garanta că acestea funcționează pe o bază financiară solidă și că, în același timp, perspectivele lor comerciale nu sunt îngrădite. Ca atare, consultanța ar trebui să sprijine obiectivele revizuirii în mod echilibrat. Pe de o parte, ar trebui să contribuie la asigurarea faptului că riscurile aferente firmelor de investiții pentru clienți și piețe sunt abordate într-o manieră mai precisă atât în cadrul operațiunilor lor în curs, cât și în cazul în care au nevoie să fie lichidate. Pe de altă parte, ar trebui să contribuie la asigurarea faptului că aceste firme pot să își îndeplinească pe deplin rolul în ceea ce privește facilitarea fluxurilor de investiții în întreaga UE, ceea ce este în conformitate cu obiectivul uniunii piețelor de capital de a mobiliza economiile și investițiile pentru a stimula creșterea economică și crearea de locuri de muncă. Singura diferență față de recomandările ABE constă în identificarea firmelor de investiții de importanță sistemică. În loc ca această identificare să fie amânată și clarificată prin criterii care urmează a fi elaborate în cadrul unor norme tehnice de punere în aplicare a propunerilor, astfel cum recomandă ABE, s-a considerat că este mai adecvat ca aceasta să se realizeze în propunerile de față, pentru a se asigura condiții echitabile de reglementare între instituțiile de credit și firmele de investiții de importanță sistemică. Cu privire la acest aspect, propunerile depășesc recomandările formulate de ABE în avizul său privind revizuirea activității firmelor de investiții. Propunerile urmează totuși avizul ABE în ceea ce privește aspectele referitoare la decizia Regatului Unit de a părăsi UE. • Adecvarea reglementărilor și simplificarea Astfel cum s-a subliniat în documentul de lucru însoțitor al serviciilor Comisiei, se preconizează că simplificarea normelor prudențiale pentru marea majoritate a firmelor de investiții le va reduce în mod considerabil sarcinile administrative și de asigurare a conformității. Ar putea fi eliminate diferite cerințe de reglementare și de raportare redundante, permițându-se utilizări mai productive ale capitalului dedicat respectării cerințelor de reglementare. Prin stabilirea unor cerințe de capital și a altor cerințe prudențiale, inclusiv în ceea ce privește remunerarea și guvernanța, care să fie proporționale în cazul firmelor de investiții, propunerile atenuează pentru prima dată costurile semnificative pe care aceste firme le suportă ca urmare a cerințelor definite în raport cu băncile în cadrul regimului actual. S-ar pune astfel capăt sarcinii complicate de corelare și reconciliere a datelor comerciale cu un cadru de reglementare și un regim de raportare neadaptate. Se preconizează că firmele de investiții care sunt IMM-uri se vor număra printre principalii beneficiari. Un cadru prudențial mai proporțional și adecvat pentru aceste firme ar trebui să contribuie la îmbunătățirea condițiilor pentru desfășurarea activității, iar barierele la intrarea pe piață ar trebui să scadă. De exemplu, raționalizarea cadrului împovărător de raportare ar reduce sarcinile administrative și costurile de asigurare a conformității pentru IMM-uri, inclusiv pentru firmele inovatoare care doresc să se dezvolte prin mijloace digitale. De asemenea, exonerând firmele de investiții mici și neinterconectate de la normele actuale în materie de guvernanță și remunerare, astfel cum sunt prevăzute în cadrul CRD IV/CRR în vigoare, propunerile ar reduce costurile administrative și de asigurare a conformității pentru aceste firme. Se estimează că vor exista unele costuri punctuale ale trecerii la noul regim, întrucât firmele trebuie să își revizuiască sistemele de gestionare a riscurilor, să actualizeze departamentele de verificare a conformității și să revizuiască contractele cu firmele de avocatură și alți furnizori de servicii cu care colaborează în prezent pentru a facilita asigurarea conformității. Cu toate acestea, economiile în materie de costuri de asigurare a conformității ar trebui să sprijine obiectivele uniunii piețelor de capital în general, ajutând firmele de investiții să își îndeplinească rolul în ceea ce privește mobilizarea economiilor din partea investitorilor în direcția utilizărilor productive. În ceea ce privește costurile de asigurare a conformității, firmele urmează să economisească de la zeci de mii la sute de mii de euro, în funcție de tipul și de dimensiunea lor. În această etapă nu se cunoaște modul în care aceste reduceri ale costurilor de asigurare a conformității se raportează la modificările cerințelor de capital și se compară cu acestea pentru diferite tipuri de firme, însă acesta ar trebui să figureze în monitorizarea și evaluarea viitoare a cadrului. • Drepturile fundamentale Prezenta propunere consolidează exercitarea dreptului diverselor firme de investiții de a-și desfășura activitatea fără a fi afectate de norme concepute în principal pentru alte tipuri de participanți la piețele financiare. Măsurile legislative care fac obiectul propunerilor ce stabilesc normele pentru remunerare aplicabile în firmele de investiții respectă principiile recunoscute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special libertatea de a desfășura o activitate comercială și dreptul de negociere și de acțiune colectivă. 4. IMPLICAȚII BUGETARE

Propunerea nu va avea implicații asupra bugetului UE. 5. ELEMENTE DIVERSE • Planurile de implementare și mecanismele de monitorizare, evaluare și raportare Modificările avute în vedere de propuneri ar trebui să fie evaluate pentru a se stabili gradul în care au fost îndeplinite următoarele obiective: ·o clasificare mai simplă a firmelor de investiții într-un mod care reflectă diferitele profiluri de risc ale acestora; ·un set de norme prudențiale, în special cerințe privind capitalul, lichiditățile, remunerarea și guvernanța, care să fie adecvate, proporționale și sensibile la riscurile specifice la care sunt expuse firmele de investiții și care să asigure alocarea capitalului acolo unde este necesar; ·un cadru care să corespundă riscurilor inerente naturii și gamei de activități desfășurate de firmele de investiții într-un mod direct și perceptibil și care să faciliteze, astfel, accesul la activitate; și ·un set simplificat de instrumente de supraveghere care să permită o supraveghere completă și precisă a practicilor comerciale și a riscurilor asociate. În acest scop, ar putea fi colectate unele dintre următoarele informații, ca parte a unei revizuiri viitoare, pentru a servi drept indicatori pentru evaluarea impactului modificărilor propuse: (i) costurile de asigurare a conformității în termeni de personal, consiliere juridică și raportare în scopuri de reglementare; (ii) nivelurile cerințelor de capital; (iii) alte costuri noi, de exemplu aferente normelor privind lichiditatea; (iv) evoluția numărului de firme între diferitele categorii; (v) modificările ca urmare a recurgerii autorităților competente la majorările din cadrul pilonului 2; (vi) cazurile de intrare în dificultate a firmelor de investiții în noul regim și impactul acestora; și (vii) evoluția dimensiunii firmelor de investiții în ceea ce privește activele și volumele ordinelor clienților. • Explicații detaliate cu privire la prevederile specifice ale propunerii Obiect și domeniu de aplicare Propunerea stabilește cerințe pentru numirea autorităților de supraveghere prudențială, capitalul inițial al firmelor de investiții, competențele de supraveghere și instrumentele pentru supravegherea prudențială a firmelor de investiții de către autoritățile competente, precum și cerințele de publicare pentru autoritățile competente în domeniul reglementării și supravegherii prudențiale. Directiva se aplică tuturor firmelor de investiții care fac obiectul MiFID II, ce urmează să se aplice din ianuarie 2018. Numirea și competențele autorităților de supraveghere Propunerea impune statelor membre să desemneze o autoritate care să își exercite competențele de supraveghere prudențială în temeiul prezentei directive, transferând dispozițiile aplicabile din CRD IV în prezenta directivă. Statele membre fie pot conferi aceste competențe unei autorități existente, sub forma funcției și a competențelor conferite în temeiul CRD IV, fie le pot conferi unei noi autorități. Capitalul inițial Nivelurile de capital inițial, bazate pe serviciile și activitățile pe care firmele de investiții sunt autorizate să le furnizeze în conformitate cu MiFID, sunt revizuite și armonizate în întreaga UE în raport cu nivelurile prevăzute în CRD IV pentru a lua în considerare inflația de la momentul stabilirii acestor niveluri. Sunt prevăzute dispoziții tranzitorii pentru a le permite firmelor mai mici, în special, să atingă noile cuantumuri ale capitalului inițial în cazul în care este necesar. Competențele autorităților de origine/gazdă Competențele prevăzute în CRD IV sunt conferite autorităților de origine și gazdă pentru supravegherea prudențială a firmelor de investiții. Ar trebui instituite acorduri de cooperare relevante între autorități. Schimbul de informații și secretul profesional Dispozițiile privind schimbul de informații între autoritățile competente privind supravegherea prudențială și secretul profesional sunt introduse pe baza CRD IV și în completarea MiFID II.

Sancțiuni În concordanță cu CRD IV, statele membre au obligația de a stabili sancțiuni administrative și alte măsuri administrative care să fie eficace, proporționale și disuasive pentru a sancționa încălcările dispozițiilor prezentei directive și ale [Regulamentului (UE) nr. ----/--]. Rata de adecvare a capitalului intern și procesul de supraveghere și evaluare Pe baza cerințelor din CRD IV sunt introduse cerințe simplificate pentru ca firmele de investiții și autoritățile competente să evalueze gradul de adecvare a modalităților și a procedurilor pentru a se asigura că firmele respectă dispozițiile prezentei directive și ale [Regulamentului (UE) nr. ----/--]. Autoritățile competente ar trebui să fie împuternicite să revizuiască și să evalueze situația prudențială a firmelor de investiții și, dacă este cazul, să își exercite competența de a solicita modificări în domenii precum guvernanța și controalele interne, procesele și procedurile de gestionare a riscurilor și, acolo unde este necesar, să stabilească cerințe suplimentare, inclusiv, în special, cerințe de capital și de lichiditate. Guvernanța și remunerarea În concordanță cu analiza efectuată de către ABE în avizul său și cu evaluarea acestei analize a ABE efectuată de serviciile Comisiei în documentul de lucru însoțitor al serviciilor sale, normele privind guvernanța corporativă și remunerarea sunt revizuite pentru a se asigura buna funcționare a firmelor de investiții și pentru a împiedica asumarea unor riscuri excesive de către personalul lor. În același timp, aceste norme urmăresc să reflecte diferențele în ceea ce privește riscurile prezentate de instituțiile de credit și firmele de investiții. Nu este considerată proporțională aplicarea cerințelor prezentei directive mecanismelor de guvernanță și nici politicilor și practicilor de remunerare ale firmelor de investiții mici și neinterconectate. Propunerea are ca scop să asigure consecvența normelor privind remunerarea și guvernanța la nivelul diverselor acte legislative, printre care CRD IV, Directiva 2009/65/CE (OPCVM) și Directiva 2011/61/UE (Directiva AFIA). Deși propunerea nu stabilește o limită specifică în ceea ce privește raportul dintre componenta variabilă și componenta fixă a remunerației variabile, aceasta prevede ca firmele de investiții să stabilească ele însele raporturile adecvate. Propunerea ia în considerare impactul potențial pe care stabilirea unui raport unic l-ar putea avea asupra flexibilității și rentabilității costurilor în cazul unor firme de investiții. Constatările raportului COM(2016) 510 al Comisiei au arătat că cerințele privind reportarea și plata sub formă de instrumente nu sunt eficace, în general, în cazul firmelor de investiții de mici dimensiuni și complexitate scăzută și al personalului cu un nivel scăzut de remunerație variabilă. Prin urmare, Comisia propune să se stabilească un prag la nivelul firmei și al personalului sub care firmele de investiții și/sau membrii personalului vor beneficia de derogări de la aplicarea normelor privind reportarea și plata sub formă de instrumente. Țări terțe Uniunea poate încheia acorduri cu țări terțe cu privire la mijloacele de a supraveghea asigurarea conformității cu ajutorul testului capitalului la nivel de grup. Statele membre și ABE pot încheia acorduri de cooperare administrativă cu autoritățile de supraveghere din țările terțe, pentru a facilita schimbul de informații. Firmele de investiții de importanță sistemică Propunerea de regulament care însoțește prezenta propunere de directivă conține o dispoziție care ar modifica definiția instituțiilor de credit pentru a include întreprinderile a căror activitate cuprinde tranzacționarea pe cont propriu sau subscrierea ori plasarea de instrumente financiare cu angajament ferm, în cazul în care valoarea totală a activelor întreprinderii este de cel puțin 30 de miliarde EUR. Prezenta propunere de directivă cuprinde dispoziții complementare privind procesul de solicitare a autorizației ca instituție de credit. 2017/0358 (COD) Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI privind supravegherea prudențială a firmelor de investiții și de modificare a Directivelor 2013/36/UE și 2014/65/UE (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 53 alineatul (1), având în vedere propunerea Comisiei Europene, având în vedere avizul Băncii Centrale Europene, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European, după transmiterea proiectului de act legislativ parlamentelor naționale, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: (1)O supraveghere prudențială solidă este parte integrantă din condițiile de reglementare în care instituțiile financiare pot furniza servicii în interiorul Uniunii. Firmele de investiții intră, împreună cu instituțiile de credit, sub incidența Directivei 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului și a Regulamentului (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește tratamentul și supravegherea prudențiale, în timp ce autorizarea lor și alte cerințe organizatorice și de conduită sunt stabilite în Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului. (2)Regimurile prudențiale existente prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și în Directiva 2013/36/UE se bazează în mare măsură pe versiunile succesive ale standardelor internaționale de reglementare stabilite pentru marile grupuri bancare de către Comitetul de la Basel pentru supraveghere bancară și abordează doar parțial riscurile specifice inerente diverselor activități ale firmelor de investiții. Vulnerabilitățile și riscurile specifice inerente firmelor de investiții ar trebui, prin urmare, să fie abordate mai în detaliu prin intermediul unor mecanisme prudențiale adecvate și proporționale la nivelul Uniunii. (3)Printr-o supraveghere prudențială solidă ar trebui să se asigure că firmele de investiții sunt gestionate în mod ordonat și în interesul clienților lor. Cerințele respective ar trebui să țină cont de potențialul ca firmele de investiții și clienții lor să își asume riscuri excesive, precum și de diferitele grade de risc pe care și-l asumă și pe care îl prezintă firmele de investiții. În egală măsură, o asemenea supraveghere prudențială ar trebui să vizeze evitarea impunerii unor sarcini administrative nejustificate firmelor de investiții. (4)Multe dintre cerințele care decurg din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și din Directiva 2013/36/UE sunt concepute astfel încât să abordeze riscurile comune cu care se confruntă instituțiile de credit. Prin urmare, cerințele existente sunt, în mare măsură, calibrate pentru a menține capacitatea de creditare a instituțiilor de credit de la un ciclu economic la altul și pentru a proteja deponenții și contribuabilii de o eventuală intrare în dificultate, și nu pentru a aborda diferitele profiluri de risc ale firmelor de investiții. Firmele de investiții nu au portofolii mari de credite acordate persoanelor fizice și întreprinderilor și nu atrag depozite. Probabilitatea ca intrarea lor în dificultate să producă efecte negative asupra stabilității financiare globale este mai mică decât în cazul instituțiilor de credit. Riscurile cu care se confruntă și pe care le prezintă firmele de investiții diferă astfel în mod substanțial de riscurile cu care se confruntă și pe care le prezintă instituțiile de credit, iar această diferență ar trebui să se reflecte clar în cadrul prudențial al Uniunii. (5)Diferențele dintre statele membre în ceea ce privește aplicarea cadrului existent pun în pericol condițiile de concurență echitabile pentru firmele de investiții din cadrul Uniunii. Aceste diferențe rezultă din complexitatea generală a aplicării cadrului în cazul unor firme de investiții diferite, în funcție de serviciile pe care acestea le furnizează, atunci când unele autorități naționale adaptează sau simplifică aplicarea în legislația sau practica națională. Având în vedere faptul că în cadrul prudențial existent nu sunt abordate toate riscurile cu care se confruntă și pe care le prezintă anumite tipuri de firme de investiții, în unele state membre au fost aplicate majorări de capital importante pentru anumite firme de investiții. Pentru a se asigura armonizarea supravegherii prudențiale a firmelor de investiții din întreaga Uniune ar trebui instituite dispoziții uniforme care să abordeze aceste riscuri. (6)Prin urmare, este necesar un regim prudențial special pentru firmele de investiții care, date fiind dimensiunea și gradul lor de interconectare cu alți actori financiari și economici, nu au importanță sistemică. În schimb, firmele de investiții de importanță sistemică ar trebui să facă în continuare obiectul cadrului prudențial existent prevăzut în Directiva 2013/36/UE și în Regulamentul (UE) nr. 575/2013. Aceste firme de investiții sunt o subclasă a firmelor de investiții cărora li se aplică în prezent cadrul prevăzut în Directiva 2013/36/UE și în Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și care nu beneficiază de derogări specifice de la niciuna dintre cerințele de principiu prevăzute în acest cadru. Firmele cele mai mari și mai interconectate au modele de afaceri și profiluri de risc similare cu cele ale instituțiilor de credit semnificative, furnizează servicii similare celor oferite de bănci și subscriu riscuri la o scară semnificativă. În plus, firmele de investiții de importanță sistemică sunt suficient de mari și au modele de afaceri și profiluri de risc care reprezintă o amenințare la fel de importantă pentru funcționarea stabilă și ordonată a piețelor financiare ca și instituțiile de credit mari. Prin urmare, este oportun ca firmele de investiții respective să rămână sub incidența dispozițiilor prevăzute în Directiva 2013/36/UE și în Regulamentul (UE) nr. 575/2013. (7)În unele state membre autoritățile competente în ceea ce privește supravegherea prudențială a firmelor de investiții ar putea fi diferite de autoritățile competente în materie de supraveghere a comportamentului pe piață. Prin urmare, este necesar să se creeze un mecanism de cooperare și de schimb de informații între aceste autorități. (8)Pentru a promova armonizarea standardelor și a practicilor în materie de supraveghere în cadrul Uniunii, Autoritatea Bancară Europeană (ABE), în strânsă cooperare cu Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe (ESMA), ar trebui să își mențină competența principală în ceea ce privește coordonarea și convergența practicilor de supraveghere în domeniul supravegherii prudențiale exercitate asupra firmelor de investiții în cadrul Sistemului european de supraveghere financiară (SESF). (9)Nivelul de capital inițial pe care trebuie să îl dețină o firmă de investiții ar trebui să se bazeze pe serviciile și pe activitățile pe care firma de investiții este autorizată să le presteze și, respectiv, să le desfășoare, în conformitate cu Directiva 2004/39/CE. Posibilitatea ca statele membre să reducă nivelul obligatoriu de capital inițial în situații specifice, astfel cum se prevede în Directiva 2013/36/UE, pe de o parte, și punerea inegală în aplicare a directivei respective, pe de altă parte, au condus la o situație în care nivelul obligatoriu de capital inițial diferă pe teritoriul Uniunii. Pentru a pune capăt acestei fragmentări, ar trebui ca nivelul obligatoriu de capital inițial să fie armonizat. (10)Deși firmele de investiții sunt eliminate din domeniul de aplicare al Directivei 2013/36/UE și al Regulamentului (UE) nr. 575/2013, anumite concepte utilizate în contextul Directivei 2013/36/UE și, respectiv, al Regulamentului (UE) nr. 575/2013, își păstrează sensul bine definit. Pentru a permite și a facilita o interpretare consecventă a acestor concepte folosite în acte cu putere de lege ale Uniunii, în ceea ce privește firmele de investiții, trimiterile din aceste acte ale Uniunii la capitalul inițial al firmelor de investiții, la competențele de supraveghere ale autorităților competente în cazul firmelor de investiții, la procesul de evaluare a adecvării capitalului intern al firmelor de investiții, la procesul de supraveghere și evaluare exercitat de autoritățile competente în cazul firmelor de investiții, la dispozițiile în materie de guvernanță și de remunerare aplicabile firmelor de investiții se interpretează ca trimiteri la dispozițiile corespunzătoare din prezenta directivă. În ceea ce privește trimiterile la valoarea capitalului inițial, se aplică următoarea corespondență. Nivelurile capitalului inițial prevăzute la articolul 8 din prezenta directivă ar trebui, începând cu data punerii în aplicare a prezentei directive, să fie interpretate ca înlocuind trimiterile la nivelurile de capital inițial stabilite de Directiva 2013/36/UE, după cum urmează: capitalul inițial al firmelor de investiții menționat la articolul 28 din Directiva 2013/36/UE ar trebui să fie interpretat ca trimitere la articolul 8 alineatul (1); capitalul inițial al firmelor de investiții menționat la articolul 29 sau 31 din Directiva 2013/36/UE ar trebui să fie interpretat ca trimitere la articolul 8 alineatul (2) sau (3), în funcție de tipul de servicii și de activități de investiții ale unei firme de investiții; capitalul inițial menționat la articolul 30 din Directiva 2013/36/UE ar trebui să fie interpretat ca trimitere la articolul 8 alineatul (1). (11)Buna funcționare a pieței interne impune ca responsabilitatea de a supraveghea soliditatea financiară a unei firme de investiții și în special solvabilitatea acesteia să revină autorității competente din statul său membru de origine. În vederea realizării unei supravegheri eficace a firmelor de investiții și în alte state membre în care acestea prestează servicii sau au o sucursală, ar trebui asigurată o strânsă cooperare cu autoritățile competente din aceste state membre.

(12)În scopuri legate de informare și de supraveghere și, în special, pentru a asigura stabilitatea sistemului financiar, autoritățile competente din statele membre gazdă ar trebui să aibă posibilitatea de a efectua, de la caz la caz, verificări la fața locului, de a inspecta activitățile sucursalelor aparținând firmelor de investiții de pe teritoriul lor și de a solicita informații privind activitatea acestor sucursale. Măsurile de supraveghere pentru sucursalele în cauză ar trebui totuși să rămână în responsabilitatea statului membru de origine. (13)Pentru a proteja informațiile sensibile din punct de vedere comercial, autoritățile competente ar trebui să respecte normele privind secretul profesional atunci când își desfășoară sarcinile de supraveghere și atunci când fac schimb de informații confidențiale. (14)Pentru a consolida supravegherea prudențială a firmelor de investiții și protecția oferită clienților firmelor de investiții, auditorii ar trebui să raporteze imediat autorităților competente faptele care pot avea efecte grave asupra situației financiare a unei firme de investiții sau a organizării sale administrative și contabile. (15)Prelucrarea datelor cu caracter personal în sensul prezentei directive ar trebui să se efectueze în conformitate cu Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului și, după caz, cu Regulamentul (UE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului. În special, în cazul în care prezenta directivă permite schimburi de date cu caracter personal cu țări terțe, ar trebui să se aplice dispozițiile relevante din capitolul V din Regulamentul (UE) 2016/679 și de la articolul 9 din Regulamentul (UE) nr. 45/2001. (16)Pentru a garanta respectarea obligațiilor stipulate în prezenta directivă și în [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]], statele membre ar trebui să prevadă sancțiuni administrative și alte măsuri administrative care să fie eficace, proporționale și disuasive. Pentru a garanta că sancțiunile administrative au un efect disuasiv, acestea ar trebui publicate, cu excepția anumitor situații bine definite. Pentru a permite clienților și investitorilor să ia o decizie în cunoștință de cauză cu privire la opțiunile lor de investiții, clienții și investitorii respectivi ar trebui să aibă acces la informații privind sancțiunile și măsurile administrative impuse firmelor de investiții. (17)Pentru a depista încălcările dispozițiilor interne de transpunere a prezentei directive și încălcările [Regulamentului (UE) ---/----[IFR]], statele membre ar trebui să aibă competențele de investigare necesare și să instituie mecanisme eficace de raportare a încălcărilor potențiale sau efective. (18)Firmele de investiții ar trebui să dispună de capital intern care să fie adecvat în ceea ce privește cantitatea, calitatea și distribuirea pentru a acoperi riscurile specifice la care sunt sau pot fi expuse. Autoritățile competente ar trebui să se asigure că firmele de investiții dispun de strategii și procese adecvate pentru a evalua și a menține caracterul adecvat al capitalului lor intern. (19)Competențele de supraveghere și evaluare ar trebui să rămână în continuare un important instrument de reglementare care să le permită autorităților competente să evalueze elementele calitative, inclusiv guvernanța și controalele interne, procesele și procedurile de gestionare a riscurilor și, acolo unde este necesar, să stabilească cerințe suplimentare, în special cu privire la cerințele de capital și de lichiditate. (20)Pentru a alinia remunerarea la profilul de risc al firmelor de investiții și pentru a garanta condiții de concurență echitabile, firmele de investiții ar trebui să facă obiectul unor principii clare privind mecanismele de guvernanță corporativă și normele privind remunerarea care să țină cont de diferențele dintre instituțiile de credit și firmele de investiții. Firmele de investiții mici și neinterconectate ar trebui totuși să fie scutite de la aplicarea acestor norme, întrucât dispozițiile referitoare la remunerare și guvernanța corporativă în temeiul Directivei 2014/65/UE sunt suficient de cuprinzătoare pentru aceste tipuri de firme. (21)În mod similar, raportul COM(2016) 510 al Comisiei a demonstrat că cerințele privind reportarea și plata sub formă de instrumente prevăzute în Directiva 2013/36/UE nu sunt adecvate în cazul firmelor de investiții de mici dimensiuni și complexitate scăzută sau al personalului cu un nivel scăzut de remunerație variabilă. Pentru asigurarea convergenței în materie de supraveghere, precum și pentru garantarea unor condiții de concurență echitabile, sunt necesare criterii clare, coerente și armonizate de identificare a firmelor de investiții și a persoanelor scutite de la îndeplinirea acestor cerințe. În același timp, este totuși adecvat să se ofere o anumită flexibilitate autorităților competente, pentru ca acestea să poată adopta o abordare mai strictă atunci când consideră că este necesar. (22)De asemenea, este adecvat să se ofere o anumită flexibilitate în ceea ce privește modul în care firmele de investiții utilizează mijloacele fără numerar la plata remunerației variabile, atât timp cât aceste mijloace sunt eficace în atingerea obiectivului de a alinia interesul personalului cu interesele diferitelor părți interesate, precum acționarii și creditorii, și contribuie la alinierea remunerației variabile cu profilul de risc al firmei de investiții. (23)Veniturile firmelor de investiții sub formă de taxe, comisioane și alte câștiguri în ceea ce privește furnizarea de diverse servicii de investiții sunt extrem de volatile. Limitarea componentei variabile a remunerației la o parte din componenta fixă a remunerației ar afecta capacitatea firmei de a scădea remunerația în perioadele în care înregistrează venituri reduse și ar putea conduce la o creștere a bazei de costuri fixe ale firmei, ceea ce ar putea, la rândul său, să conducă la apariția unor riscuri pentru capacitatea firmei de a rezista în perioadele de recesiune economică sau de venituri reduse. Pentru a evita aceste riscuri, nu ar trebui ca firmelor de investiții care nu sunt de importanță sistemică să li se impună un singur raport maxim între elementele variabile și cele fixe ale remunerației. În schimb, firmele de investiții respective ar trebui să își stabilească ele însele raportul adecvat. (24)În urma cererii publice tot mai mari de transparență fiscală și pentru a promova responsabilitatea corporativă a firmelor de investiții, este oportun să se prevadă obligația firmelor de investiții de a publica anumite informații, inclusiv cu privire la profiturile înregistrate, impozitele achitate și toate subvențiile publice primite. (25)Pentru a aborda riscurile la nivelul grupurilor formate numai din firme de investiții, metoda consolidării prudențiale prevăzută în Regulamentul (UE) nr. 575/2013 ar trebui, în cazul grupurilor formate numai din firme de investiții, să fie înlocuită cu un test al capitalului la nivel de grup. Determinarea supraveghetorului grupului ar trebui totuși să se bazeze pe aceleași principii care se aplică în cazul supravegherii pe bază consolidată. Pentru a asigura o bună cooperare, elementele principale ale măsurilor de coordonare și, în special, cerințele de informare în situații de urgență sau mecanismele de cooperare și de coordonare ar trebui să fie similare cu elementele de bază ale coordonării aplicabile în contextul cadrului unic de reglementare pentru instituțiile de credit. (26)Pe de o parte, Comisia ar trebui să aibă posibilitatea de a transmite recomandări Consiliului în vederea negocierii de acorduri între Uniune și țările terțe în vederea exercitării concrete a supravegherii în materie de asigurare a conformității cu testul capitalului la nivel de grup pentru firmele de investiții ale căror întreprinderi-mamă sunt stabilite în țări terțe, precum și pentru firmele de investiții care își desfășoară activitatea în țări terțe și ale căror societăți-mamă sunt stabilite în Uniune. Pe de altă parte, statele membre și ABE ar trebui să fie, de asemenea, în măsură să instituie acorduri administrative cu țările terțe în vederea îndeplinirii sarcinilor lor de supraveghere. (27)În vederea asigurării securității juridice și a evitării unei suprapuneri între cadrul prudențial actual aplicabil atât instituțiilor de credit, cât și firmelor de investiții și prezenta directivă, Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și Directiva 2013/36/UE se modifică pentru a elimina firmele de investiții din domeniul lor de aplicare. Cu toate acestea, firmele de investiții care fac parte dintr-un grup bancar ar trebui să rămână sub incidența dispozițiilor din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și din Directiva 2013/36/UE care sunt relevante pentru grupul bancar, cum ar fi dispozițiile cu privire la întreprinderea-mamă din UE intermediară menționată la [articolul 21b] din Directiva 2013/36/UE, și sub incidența normelor privind consolidarea prudențială prevăzute în partea întâi titlul II capitolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013. (28)Este necesar să se precizeze etapele pe care întreprinderile trebuie să le parcurgă pentru a verifica dacă se încadrează în definiția unei instituții de credit, astfel cum se prevede la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și dacă, prin urmare, trebuie să obțină o autorizație în calitate de instituție de credit. Întrucât anumite firme de investiții desfășoară deja activitățile menționate în secțiunea A punctele 3 și 6 din anexa I la Directiva 2014/65/UE, este, de asemenea, necesar să se asigure claritatea în ceea ce privește continuitatea oricăror autorizații acordate pentru aceste activități. (29)Pentru a se asigura o supraveghere eficace, este important ca întreprinderile care întrunesc condițiile prevăzute la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 să solicite o autorizație de instituție de credit. Prin urmare, autoritățile competente ar trebui să aibă posibilitatea de a aplica sancțiuni întreprinderilor care nu solicită autorizația respectivă. (30)Modificarea definiției conceptului de „instituție de credit” din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 prin Regulamentul [Regulamentul (UE) ---/---- [IFR]] poate, începând de la data intrării sale în vigoare, să cuprindă firmele de investiții care își desfășoară deja activitatea pe baza unei autorizații eliberate în conformitate cu Directiva 2014/65/UE. Acestor întreprinderi ar trebui să li se permită să continue să funcționeze în temeiul autorizației lor ca firme de investiții până la acordarea autorizației de instituție de credit. Firmele de investiții respective ar trebui să depună o cerere de autorizare ca instituție de credit cel mai târziu atunci când media activelor lor lunare totale depășește oricare dintre pragurile stabilite la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, pentru o perioadă de douăsprezece luni consecutive. În cazul în care o firmă de investiții depășește oricare dintre pragurile stabilite la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 la data intrării în vigoare a prezentei directive, media activelor lor lunare totale ar trebui să fie calculată luând în considerare cele douăsprezece luni consecutive anterioare acestei date. Firmele de investiții respective ar trebui să solicite autorizarea ca instituții de credit în termen de un an și o zi de la data intrării în vigoare a prezentei directive. (31)Modificarea definiției conceptului de „instituție de credit” din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 prin Regulamentul [Regulamentul (UE) ---/---- [IFR]] poate afecta, de asemenea, întreprinderile care au solicitat autorizarea ca firme de investiții în conformitate cu Directiva 2014/65/UE și a căror cerere este încă pendinte. Aceste cereri ar trebui să fie transferate către autoritățile competente în temeiul Directivei 2013/36/UE și să fie tratate în conformitate cu dispozițiile privind autorizarea stabilite în directiva respectivă în cazul în care activele totale preconizate ale întreprinderii ating oricare dintre pragurile stabilite la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.

(32)Întreprinderile menționate la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 ar trebui, de asemenea, să facă obiectul tuturor cerințelor privind accesul la activitatea instituțiilor de credit prevăzute în titlul III din Directiva 2013/36/UE, inclusiv al dispozițiilor referitoare la retragerea autorizației în conformitate cu articolul 18 din directiva respectivă. Articolul 18 din directiva respectivă ar trebui totuși modificat pentru a se asigura că autoritățile competente pot totodată să retragă autorizația acordată unei instituții de credit în cazul în care aceasta folosește autorizația exclusiv pentru a se implica în activitățile menționate la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și are timp de 5 ani consecutivi active medii totale sub pragurile prevăzute la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 litera (b). (33)În temeiul articolului 39 din Directiva 2014/65/UE, firmele din țări terțe care furnizează servicii financiare în UE intră sub incidența unor regimuri naționale care pot necesita înființarea unei sucursale într-un stat membru. Pentru a facilita monitorizarea și evaluarea regulată a activităților desfășurate de firmele din țări terțe prin intermediul sucursalelor din Uniune, autoritățile competente ar trebui să fie informate cu privire la amploarea și obiectul serviciilor și activităților desfășurate de sucursalele respective pe teritoriul lor. (34)În cooperare cu ESMA, ABE a elaborat, pe baza unei analize de fond detaliate, a colectării de date și a consultărilor, un raport privind un regim prudențial adaptat pentru toate firmele de investiții care nu au importanță sistemică, ce servește drept bază pentru revizuirea cadrului prudențial aplicabil firmelor de investiții. (35)Pentru a asigura aplicarea armonizată a prezentei directive, ABE ar trebui să fie însărcinată cu elaborarea de standarde tehnice pentru a specifica informațiile care fac obiectul schimbului dintre autoritățile de origine și cele gazdă în contextul supravegherii, pentru a stabili modul în care firmele de investiții ar trebui să evalueze dimensiunea activităților lor în sensul cerințelor de guvernanță internă și, în special, pentru a evalua dacă acestea constituie firme mici și neinterconectate. Standardele tehnice ar trebui, de asemenea, să precizeze membrii personalului care au un impact semnificativ asupra profilului de risc al firmelor în sensul dispozițiilor privind remunerarea și să specifice instrumentele de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar și instrumentele de fonduri proprii de nivel 2 care se califică drept remunerații variabile. În sfârșit, standardele tehnice ar trebui să precizeze elementele care permit evaluarea domeniului de aplicare al cerințelor privind guvernanța internă, transparența, tratamentul riscurilor și remunerarea, aplicarea unor cerințe suplimentare de capital de către autoritățile competente, precum și funcționarea colegiilor de supraveghere. (36)Pentru a se asigura aplicarea uniformă a prezentei directive și pentru a se ține seama de evoluțiile de pe piețele financiare, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește detalierea definițiilor prevăzute în prezenta directivă, a capitalului intern și a evaluărilor de risc ale firmelor de investiții și a competențelor de supraveghere și evaluare ale autorităților competente. Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți, și ca respectivele consultări să se desfășoare în conformitate cu principiile stabilite în Acordul interinstituțional privind o mai bună legiferare din 13 aprilie 2016. În special, pentru a se asigura o participare echitabilă la pregătirea actelor delegate, Parlamentul European și Consiliul primesc toate documentele în același timp cu experții din statele membre, iar experții acestor instituții au acces sistematic la reuniunile grupurilor de experți ale Comisiei însărcinate cu pregătirea actelor delegate. (37)În scopul de a se asigura condiții uniforme pentru punerea în aplicare a prezentei directive, în special cu privire la adoptarea proiectului de standarde tehnice de punere în aplicare elaborat de ABE referitor la cerințele de schimb de informații între autoritățile competente, și în scopul de a ține seama de evoluțiile din domeniul economic și monetar cu privire la cerințele referitoare la nivelurile de capital inițial pentru firmele de investiții, ar trebui conferite competențe de executare Comisiei. Aceste competențe ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului. (38)Deoarece obiectivele prezentei directive, și anume instituirea unui cadru prudențial eficace și proporțional pentru a se asigura că firmele de investiții care sunt autorizate să opereze pe teritoriul Uniunii își desfășoară activitatea pe o bază financiară solidă și sunt gestionate în mod ordonat, inclusiv în interesul clienților lor, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre, ci, având în vedere amploarea și efectele acțiunii, ar fi mai bine realizate la nivel european, Uniunea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum se prevede la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la respectivul articol, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea acestor obiective. (39)În conformitate cu Declarația politică comună din 28 septembrie 2011 a statelor membre și a Comisiei privind documentele explicative, statele membre s-au angajat să anexeze, în cazuri justificate, la notificarea măsurilor lor de transpunere, unul sau mai multe documente care explică relația dintre componentele unei directive și părțile corespunzătoare din instrumentele naționale de transpunere. În ceea ce privește prezenta directivă, legiuitorul consideră că este justificată transmiterea unor astfel de documente, ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ: TITLUL I OBIECT, DOMENIU DE APLICARE ȘI DEFINIȚII Articolul 1 Obiect Prezenta directivă stabilește norme privind: (a)capitalul inițial al firmelor de investiții; (b)competențele și instrumentele pentru supravegherea prudențială a firmelor de investiții de către autoritățile competente; (c)supravegherea prudențială a firmelor de investiții de către autoritățile competente într-o manieră coerentă cu normele stabilite în [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]]; (d)cerințele de publicare pentru autoritățile competente în domeniul supravegherii prudențiale a firmelor de investiții.

Articolul 2 Domeniul de aplicare 1.Prezenta directivă se aplică firmelor de investiții autorizate și supravegheate în temeiul Directivei 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului. Articolul 3 Definiții 1. În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții: (1)„întreprindere prestatoare de servicii auxiliare” înseamnă o întreprindere prestatoare de servicii auxiliare astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 18 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (2)„autorizare” înseamnă autorizarea unei firme de investiții în conformitate cu titlul II din Directiva 2014/65/UE; (3)„sucursală” înseamnă o sucursală astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 30 din Directiva 2014/65/UE; (4)„legături strânse” înseamnă legături strânse astfel cum sunt definite la articolul 4 alineatul (1) punctul 35 din Directiva 2014/65/UE; (5)„autoritate competentă” înseamnă o autoritate sau un organism public al unui stat membru care este recunoscut oficial și abilitat în temeiul legislației naționale să supravegheze firmele de investiții în conformitate cu prezenta directivă, ca parte a sistemului de supraveghere existent în statul membru respectiv; (6)„comercianți de mărfuri” înseamnă comercianții de mărfuri astfel cum sunt definiți la articolul 4 alineatul (1) punctul 145 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (7)„control” înseamnă legătura care există între o întreprindere-mamă și o filială, astfel cum este descrisă la articolul 22 din Directiva 2013/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului sau în standardele contabile care se aplică unei firme de investiții în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1606/2002, sau o relație de aceeași natură între orice persoană fizică sau juridică și o întreprindere; (8)„conformitatea cu testul capitalului la nivel de grup” înseamnă respectarea cerințelor prevăzute la articolul 7 din [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]] de către întreprinderea-mamă a unui grup de firme de investiții; (9)„instituție de credit” înseamnă instituție de credit astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (10)„instrumente financiare derivate” înseamnă instrumente financiare derivate astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (1) punctul 29 din Regulamentul (UE) nr. 600/2014; (11)„instituție financiară” înseamnă o instituție financiară astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 13 din [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]]; (12)„grup” înseamnă un grup astfel cum este definit la articolul 2 alineatul (11) din Directiva 2013/34/UE; (13)„supraveghetorul grupului” înseamnă autoritatea competentă responsabilă cu supravegherea conformității cu testul capitalului la nivel de grup a firmelor de investiții-mamă din Uniune și a firmelor de investiții controlate de societăți de investiții holding-mamă din Uniune sau de societăți financiare holding mixte-mamă din Uniune;

(14)„stat membru de origine” înseamnă un stat membru de origine astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 55 litera (a) din Directiva 2014/65/UE; (15)„stat membru gazdă” înseamnă un stat membru gazdă astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 56 din Directiva 2014/65/UE; (16)„capital inițial” înseamnă capitalul care este necesar pentru autorizarea ca firmă de investiții; (17)„firmă de investiții” înseamnă o firmă de investiții astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 din Directiva 2014/65/UE; (18)„grup de firme de investiții” înseamnă un grup de firme de investiții astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 23 din [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]]; (19)„societate de investiții holding” înseamnă o societate de investiții holding astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 21 din [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]]; (20)„servicii și activități de investiții” înseamnă servicii și activități de investiții astfel cum sunt definite la articolul 4 alineatul (1) punctul 2 din Directiva 2014/65/UE; (21)„organ de conducere” înseamnă un organ de conducere astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 36 din Directiva 2014/65/UE; (22)„organ de conducere în funcția sa de supraveghere” înseamnă organul de conducere în cursul exercitării rolului său de supraveghere și monitorizare a procesului decizional de conducere; (23)„societate financiară holding mixtă” înseamnă o societate financiară holding mixtă astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (15) din Directiva 2002/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului; (24)„conducerea superioară” înseamnă conducerea superioară astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 37 din Directiva 2014/65/UE; (25)„întreprindere-mamă” înseamnă o întreprindere-mamă astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 32 din Directiva 2014/65/UE; (26)„filială” înseamnă o filială astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 33 din Directiva 2014/65/UE; (27)„risc sistemic” înseamnă risc sistemic astfel cum este definit la articolul 3 alineatul (1) punctul 10 din Directiva 2013/36/UE; (28)„firmă de investiții-mamă din Uniune” înseamnă o firmă de investiții-mamă din Uniune astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 49 din [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]]; (29)„societate de investiții holding-mamă din Uniune” înseamnă o societate de investiții holding-mamă din Uniune astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 50 din [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]]; (30)„societate financiară holding mixtă-mamă din Uniune” înseamnă o societate financiară holding mixtă-mamă din Uniune astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 51 din [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]]. 2.Se conferă Comisiei competența de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 54, pentru a clarifica: (a)definițiile prevăzute la alineatul (1), astfel încât să se asigure aplicarea uniformă a prezentei directive; (b)definițiile prevăzute la alineatul (1), astfel încât să se țină seama, la punerea în aplicare a prezentei directive, de evoluțiile de pe piețele financiare.

TITLUL II AUTORITĂȚI COMPETENTE Articolul 4 Desemnarea și atribuțiile autorităților competente 1.Statele membre desemnează una sau mai multe autorități competente care îndeplinesc funcțiile și atribuțiile prevăzute în prezenta directivă. Statele membre informează Comisia și ABE în legătură cu această desemnare și, în cazul în care sunt desemnate mai multe autorități competente, comunică funcțiile și atribuțiile fiecărei autorități competente. 2.Statele membre se asigură că autoritățile competente supraveghează activitățile firmelor de investiții și, atunci când este cazul, cele ale societăților de investiții holding și ale societăților financiare holding mixte pentru a verifica respectarea cerințelor prevăzute în prezenta directivă și în [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]]. 3.Statele membre se asigură că autoritățile competente dețin competențele necesare, inclusiv competența de a efectua verificări la fața locului în conformitate cu articolul 12, pentru a obține informațiile necesare în scopul de a verifica respectarea de către firmele de investiții și, atunci când este cazul, de către societățile de investiții holding și societățile financiare holding mixte a cerințelor prevăzute în prezenta directivă și în [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]], precum și pentru a investiga eventualele încălcări ale acestor cerințe. 4.Statele membre se asigură că autoritățile competente dispun de cunoștințele de specialitate, resursele, capacitatea operațională, competențele și independența necesare pentru îndeplinirea funcțiilor legate de supravegherea prudențială, de investigațiile și de sancțiunile prevăzute în prezenta directivă. 5.Statele membre impun firmelor de investiții obligația să furnizeze autorităților lor competente toate informațiile necesare pentru ca acestea să poată evalua conformitatea firmelor de investiții cu normele naționale care transpun prezenta directivă și conformitatea cu [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]]. Mecanismele de control intern și procedurile administrative și contabile ale firmelor de investiții trebuie să permită autorităților competente să verifice în orice moment conformitatea lor cu normele respective. 6.Statele membre se asigură că firmele de investiții își înregistrează toate tranzacțiile și își documentează sistemele și procesele care fac obiectul prezentei directive și al [Regulamentului (UE) ---/----[IFR]] într-un mod care să le permită autorităților competente să evalueze în orice moment conformitatea cu normele naționale care transpun prezenta directivă și conformitatea cu [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]]. Articolul 5

Cooperarea în cadrul unui stat membru 1.Autoritățile competente cooperează strâns cu autoritățile sau organismele publice din statul lor membru care sunt responsabile cu supravegherea instituțiilor de credit și a instituțiilor financiare. Statele membre impun autorităților competente respective și autorităților sau organismelor publice respective obligația de a face schimb de orice informații esențiale sau relevante pentru exercitarea funcțiilor și atribuțiilor lor. 2.Autoritățile competente care sunt diferite de cele desemnate în conformitate cu articolul 67 din Directiva 2014/65/UE instituie un mecanism care asigură cooperarea cu autoritățile respective și schimbul de orice informații relevante pentru exercitarea funcțiilor și atribuțiilor lor. Articolul 6 Cooperarea în cadrul Sistemului european de supraveghere financiară (SESF) În exercitarea atribuțiilor care le revin, autoritățile competente iau în considerare convergența instrumentelor și a practicilor de supraveghere în punerea în aplicare a dispozițiilor juridice adoptate în temeiul prezentei directive și al [Regulamentului (UE) ---/----[IFR]]. Statele membre se asigură că: (a)autoritățile competente, ca părți la SESF, cooperează în spiritul încrederii și al respectului deplin și reciproc, în special pentru a asigura circulația între ele și alte părți la SESF a unor informații pertinente și fiabile;

(a)autoritățile competente participă la activitățile ABE și, dacă este cazul, la activitățile colegiilor de supraveghetori menționate la articolul 44 și la articolul 116 din Directiva 2013/36/UE; (b)autoritățile competente depun toate eforturile necesare pentru a respecta orientările și recomandările emise de ABE în temeiul articolului 16 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului și pentru a da curs avertizărilor și recomandărilor emise de Comitetul european pentru risc sistemic (CERS) în temeiul articolului 16 din Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 al Parlamentului European și al Consiliului; (c)autoritățile competente cooperează îndeaproape cu CERS; (d)sarcinile și competențele conferite autorităților competente nu impietează asupra îndeplinirii atribuțiilor care le revin respectivelor autorități competente în calitate de membri ai ABE ori ai CERS sau în temeiul prezentei directive și al [Regulamentului (UE) ---/----[IFR]]. Articolul 7

Dimensiunea europeană a supravegherii În exercitarea atribuțiilor generale care le revin, autoritățile competente din fiecare stat membru iau în calcul în mod corespunzător efectul potențial al deciziilor lor asupra stabilității sistemului financiar din celelalte state membre în cauză și, în special, în situații de urgență, pe baza informațiilor disponibile la momentul respectiv. TITLUL III

CAPITALUL INIȚIAL Articolul 8

Capitalul inițial 1.Capitalul inițial al unei firme de investiții impus în temeiul articolului 15 din Directiva 2014/65/UE pentru ca aceasta să fie autorizată să furnizeze serviciile de investiții sau să exercite activitățile de investiții enumerate la punctul 3, 6, 8 sau 9 din anexa I secțiunea A la Directiva 2014/65/UE este de 750 000 EUR. 2.Capitalul inițial al unei firme de investiții impus în temeiul articolului 15 din Directiva 2014/65/UE pentru ca aceasta să fie autorizată să furnizeze serviciile de investiții sau să exercite activitățile de investiții enumerate la punctul 1, 2, 4, 5 sau 7 din anexa I secțiunea A la Directiva 2014/65/UE în cazul în care firma de investiții respectivă nu este autorizată să dețină bani sau valori mobiliare ale clienților este de 75 000 EUR. 3.Capitalul inițial al unei firme de investiții impus în temeiul articolului 15 din Directiva 2014/65/UE în cazul altor firme de investiții decât cele menționate la alineatele (1) și (2) este de 150 000 EUR. 4.Comisia actualizează, prin intermediul unor acte de punere în aplicare, cuantumul capitalului inițial menționat la prezentul articol alineatele (1)-(3) pentru a ține seama de evoluțiile din domeniul economic și monetar. Respectivele acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 56 alineatul (2). Articolul 9

Compoziția capitalului inițial Capitalul inițial al unei firme de investiții este compus din unul sau mai multe din elementele menționate la articolul 9 din [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]]. TITLUL IV

SUPRAVEGHERE PRUDENȚIALĂ

CAPITOLUL 1

Principii de supraveghere prudențială Secțiunea 1

Competențele și obligațiile statului membru de origine și ale statului membru gazdă Articolul 10

Competențele autorităților competente din statul membru de origine Supravegherea prudențială a firmelor de investiții este responsabilitatea autorităților competente din statul membru de origine, fără a aduce atingere dispozițiilor prezentei directive care conferă o responsabilitate autorităților competente din statul membru gazdă. Articolul 11

Cooperarea dintre autoritățile competente din diferitele state membre 1.Autoritățile competente din diferitele state membre cooperează strâns în scopul exercitării atribuțiilor care le revin în temeiul prezentei directive și al [Regulamentului (UE) ---/----[IFR]], în special prin schimbul imediat de informații privind firmele de investiții, care să includă următoarele elemente: (a)informații privind structura de administrare și de proprietate a firmei de investiții; (b)informații privind conformitatea firmei de investiții cu cerințele de capital; (c)informații privind riscul de concentrare și lichiditatea firmei de investiții; (d)informații privind procedurile administrative și contabile și mecanismele de control intern ale firmei de investiții; (e) orice alți factori relevanți care ar putea influența riscul prezentat de firma de investiții. 2.Autoritățile competente din statul membru de origine transmit imediat autorităților competente din statul membru gazdă orice informații și constatări cu privire la problemele și riscurile potențiale prezentate de o firmă de investiții pentru protecția clienților sau stabilitatea sistemului financiar din statul membru gazdă pe care le-au identificat în cursul supravegherii activităților firmei de investiții. 3.Autoritățile competente din statul membru de origine acționează pe baza informațiilor furnizate de către autoritățile competente din statul membru gazdă, luând toate măsurile necesare pentru a evita sau a remedia problemele și riscurile potențiale menționate la alineatul (2). La cerere, autoritățile competente din statul membru de origine explică autorităților competente din statul membru gazdă modul în care au luat în considerare informațiile și constatările transmise de autoritățile competente din statul membru gazdă. 4.În cazul în care, după comunicarea informațiilor și a constatărilor menționate la alineatul (2), autoritățile competente din statul membru gazdă consideră că autoritățile competente din statul membru de origine nu au luat măsurile necesare menționate la alineatul (3), autoritățile competente din statul membru gazdă pot, după ce au informat în prealabil autoritățile competente din statul membru de origine și ABE, să ia măsurile adecvate pentru a proteja clienții pentru care sunt prestate serviciile, precum și stabilitatea sistemului financiar. 5.Autoritățile competente din statul membru de origine care nu sunt de acord cu măsurile luate de autoritățile competente din statul membru gazdă pot să sesizeze ABE; aceasta trebuie să acționeze în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 19 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010. Atunci când acționează în conformitate cu articolul menționat, ABE adoptă o decizie în termen de o lună. 6.ABE, în consultare cu ESMA, elaborează proiecte de standarde tehnice de reglementare în care precizează cerințele privind tipul și natura informațiilor menționate la prezentul articol alineatele (1) și (2). Se deleagă Comisiei competența de a adopta standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf, în conformitate cu articolele 10-14 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010. 7.ABE, în consultare cu ESMA, elaborează proiecte de standarde tehnice de punere în aplicare pentru a stabili formulare, modele și proceduri standard pentru cerințele referitoare la schimbul de informații de natură să faciliteze supravegherea firmelor de investiții. Se conferă Comisiei competența de a adopta standardele tehnice de punere în aplicare menționate la primul paragraf, în conformitate cu articolul 15 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010.

8.ABE înaintează Comisiei proiectele de standarde tehnice menționate la alineatele (6) și (7) până la [nouă luni de la data intrării în vigoare a prezentei directive]. Articolul 12

Verificări la fața locului și inspecții ale sucursalelor stabilite în alt stat membru 1.Statele membre gazdă adoptă dispoziții care prevăd că, în cazul în care o firmă de investiții autorizată în alt stat membru își desfășoară activitatea prin intermediul unei sucursale, autoritățile competente din statul membru de origine pot, după ce au informat autoritățile competente din statul membru gazdă, să desfășoare verificări la fața locului ale informațiilor menționate la articolul 11 alineatul (1) și să inspecteze sucursala respectivă. 2.În scopuri de supraveghere și atunci când consideră că este relevant din motive de stabilitate a sistemului financiar în statul membru gazdă, autoritățile competente din statul membru gazdă au competența de a efectua, de la caz la caz, verificări la fața locului și inspecții ale activităților desfășurate de sucursalele firmelor de investiții pe teritoriul lor și de a solicita unei sucursale informații cu privire la activitățile sale. Înainte de a desfășura aceste verificări și inspecții, autoritățile competente din statul membru gazdă consultă autoritățile competente din statul membru de origine. După încheierea acestor verificări și inspecții, autoritățile competente din statul membru gazdă comunică autorităților competente din statul membru de origine informațiile care sunt relevante pentru evaluarea riscurilor legate de firma de investiții în cauză.



Secțiunea 2 Secretul profesional și obligația de raportare Articolul 13

Secretul profesional și schimbul de informații confidențiale 1.Statele membre se asigură că autoritățile competente și toate persoanele care sunt asociate acestor autorități, inclusiv persoanele menționate la articolul 76 alineatul (1) din Directiva 2014/65/UE, fac obiectul obligației de păstrare a secretului profesional în sensul prezentei directive și al [Regulamentului (UE) ---/----[IFR]]. Informațiile confidențiale pe care aceste autorități și persoane le obțin în cursul îndeplinirii atribuțiilor lor pot fi divulgate numai într-o formă prescurtată sau agregată, cu condiția ca nicio firmă de investiții și nicio persoană să nu poată fi identificată, fără a aduce atingere cazurilor reglementate de dreptul penal. În cazul în care firma de investiții a fost declarată în stare de faliment sau este lichidată forțat, informațiile confidențiale care nu privesc terțe părți pot fi divulgate în cadrul unor proceduri civile sau comerciale dacă acest lucru este necesar pentru derularea procedurilor respective. 2.Autoritățile competente utilizează informațiile confidențiale colectate, schimbate sau transmise în temeiul prezentei directive și al [Regulamentului (UE) ---/----[IFR]] numai pentru îndeplinirea atribuțiilor care le revin și, în special, în următoarele scopuri: (a)pentru a monitoriza normele prudențiale prevăzute în prezenta directivă și în [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]]; (b)pentru a impune sancțiuni; (c)în cadrul unei căi de atac administrative împotriva unei decizii a autorității competente; (d)în cadrul acțiunilor în justiție inițiate în temeiul articolului 21.

3.Persoanele fizice și juridice sau organismele, altele decât autoritățile competente, care obțin informații confidențiale în temeiul prezentei directive și al [Regulamentului (UE) ---/----[IFR]] utilizează aceste informații numai în scopurile prevăzute în mod expres de către autoritatea competentă sau în conformitate cu legislația națională. 4.Autoritățile competente pot face schimb de informații confidențiale în scopurile menționate la alineatul (2), pot preciza în mod expres modul în care trebuie tratate informațiile respective și pot limita în mod expres orice transmitere ulterioară a informațiilor respective. 5.Obligația prevăzută la alineatul (1) nu împiedică autoritățile competente să transmită Comisiei Europene informații confidențiale atunci când informațiile respective sunt necesare pentru exercitarea competențelor Comisiei. 6.Autoritățile competente pot furniza informații confidențiale ABE, ESMA, CERS, băncilor centrale ale statelor membre, SEBC și BCE, în capacitatea lor de autorități monetare, și, dacă este cazul, autorităților publice responsabile pentru supravegherea sistemelor de plată și de decontare, atunci când informațiile respective sunt necesare pentru îndeplinirea sarcinilor acestora. Articolul 14

Acorduri administrative cu țări terțe pentru schimbul de informații În conformitate cu articolul 33 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010, statele membre și ABE pot, în scopul de a-și îndeplini sarcinile de supraveghere în conformitate cu prezenta directivă sau cu [Regulamentul (UE) ---/----[IFR]], să încheie acorduri administrative cu autoritățile de supraveghere ale țărilor terțe pentru a face schimb de informații, inclusiv în legătură cu următoarele aspecte: (a)supravegherea instituțiilor financiare și a piețelor financiare; (b)procedurile de lichidare sau de faliment ale firmelor de investiții și proceduri similare; (c)supravegherea organismelor care intervin în procedurile de lichidare sau de faliment ale firmelor de investiții sau în proceduri similare; (d)efectuarea auditului statutar al instituțiilor financiare sau al instituțiilor care administrează sistemele de compensații; (e)supravegherea persoanelor însărcinate cu efectuarea auditului statutar al conturilor instituțiilor financiare; (f)supravegherea persoanelor care sunt active pe piețe de comercializare a certificatelor de emisii în scopul asigurării unei imagini de ansamblu consolidate asupra piețelor financiare și spot; (g)supravegherea persoanelor care sunt active pe piețele instrumentelor financiare derivate pe mărfuri agricole în scopul asigurării unei imagini de ansamblu consolidate asupra piețelor financiare și spot. Acordurile respective trebuie să conțină dispoziții privind secretul profesional echivalente celor stabilite la articolul 13 din prezenta directivă. Articolul 15

Obligațiile persoanelor responsabile cu controlul conturilor anuale și consolidate Statele membre adoptă dispoziții care prevăd că orice persoană autorizată în conformitate cu Directiva 2006/43/CE care îndeplinește în cadrul unei firme de investiții sarcinile prevăzute la articolul 73 din Directiva 2009/65/CE sau la articolul 34 din Directiva 2013/34/UE sau orice altă sarcină statutară are obligația de a informa cu promptitudine autoritățile competente în legătură cu orice fapt sau decizie privind respectiva firmă de investiții sau o întreprindere având legături strânse cu respectiva firmă de investiții care: (a)constituie o încălcare gravă a actelor cu putere de lege sau a actelor administrative stabilite în temeiul prezentei directive; (b)poate compromite continuitatea funcționării firmei de investiții respective; sau

(c)poate să conducă la refuzul certificării conturilor sau la formularea anumitor rezerve. Secțiunea 3

Sancțiuni, competențe de investigare și dreptul la o cale de atac Articolul 16

Sancțiuni administrative și alte măsuri administrative 1.Statele membre stabilesc norme privind sancțiunile administrative și alte măsuri administrative cu privire la încălcările dispozițiilor naționale de transpunere a prezentei directive și ale [Regulamentului (UE) ---/----[IFR]], inclusiv d