[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 30.3.2011

COM(2011) 160 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

Raport pe 2010 privind aplicarea Cartei drepturilor fundamentale a UE

SEC(2011) 396 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

Raport pe 2010 privind aplicarea Cartei drepturilor fundamentale a UE

Introducere

Odată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene[1] a devenit obligatorie din punct de vedere juridic, fapt care a condus la o consolidare substanțială a rolului statului de drept în guvernanța Uniunii Europene. Este o etapă a unui drum început cu decenii în urmă. Înainte, jurisprudența Curții de Justiție era cea care obliga Uniunea să respecte drepturile fundamentale. Acum, carta reunește într-un instrument unic, coerent și obligatoriu din punct de vedere juridic drepturile fundamentale pe care instituțiile și organismele UE trebuie să le respecte.

Carta nu este doar un text care stabilește principii abstracte. Aceasta trebuie să fie aplicată în practică de fiecare dată când instituțiile și organismele UE întreprind acțiuni sau când este pus în aplicare dreptul UE, astfel ca oamenii să beneficieze efectiv de drepturile lor fundamentale. De aceea, în 2010, Comisia Europeană a adoptat o Strategie privind punerea în aplicare efectivă a cartei[2]. Obiectivul urmărit este ca Uniunea să constituie un exemplu. Carta trebuie să fie respectată în fiecare etapă a procesului legislativ din UE - din ziua în care Comisia Europeană începe să își pregătească propunerile, în timpul adoptării de amendamente în cadrul procesului legislativ și până în ziua în care actele legislative intră în vigoare, odată cu adoptarea lor de către Parlamentul European și de către Consiliu, precum și atunci când sunt puse în aplicare de către statele membre.

În ceea ce o privește, Comisia a consolidat procesul de evaluare a impactului asupra drepturilor fundamentale al propunerilor sale legislative prin stabilirea unei „liste de verificare privind drepturile fundamentale” („check-list”) pentru a se verifica în mod sistematic conformitatea cu carta a propunerilor sale.

În strategia sa, Comisia și-a anunțat intenția de a prezenta un raport anual de monitorizare a progreselor înregistrate în ceea ce privește aplicarea cartei, în domeniile în care Uniunea deține competența de a acționa. Raportul pentru anul 2010 privind aplicarea Cartei drepturilor fundamentale a UE reunește pentru prima dată informațiile cele mai relevante care ilustrează dinamica aplicării cartei, oferind astfel o imagine de ansamblu coerentă a acestora.

Prezentul raport anual prezintă probleme concrete cu care se confruntă oamenii, explicând modul în care instituțiile UE acționează pentru a rezolva acele probleme în cadrul competențelor care le revin sau de ce uneori UE nu a putut acționa, având în vedere limitele competențelor conferite acesteia prin tratate. Raportul anual descrie, de asemenea, modul în care instituțiile UE, începând cu Comisia, țin seama de considerațiile privind drepturile fundamentale în inițierea, conceperea și elaborarea politicilor UE. Prezentul raport și edițiile ulterioare măsoară progresele înregistrate de instituțiile UE în punerea în aplicare a cartei.

CLARIFICăRI CU PRIVIRE LA SITUAțIILE ÎN CARE SE APLICă CARTA șI CU PRIVIRE LA SITUAțIILE ÎN CARE ACEASTA NU SE APLICă

Interesele și așteptările oamenilor în ceea ce privește aplicarea cartei sunt mari. Cu toate acestea, carta nu se aplică tuturor situațiilor în care intervine o problemă legată de drepturile fundamentale în Uniunea Europeană. În anul 2010, Comisia a primit peste 4 000 de scrisori de la publicul larg privind drepturile fundamentale. Aproximativ trei sferturi din acestea priveau cazuri care nu intrau în sfera de competență a legislației UE. Acest fapt reflectă neînțelegerea frecventă a scopului cartei și a situațiilor în care aceasta se aplică sau nu.

În Uniunea Europeană, protecția drepturilor fundamentale este garantată atât la nivel național de către sistemele constituționale ale statelor membre, care sunt anterioare cartei și a căror jurisprudență este mai dezvoltată, cât și la nivelul UE, de către cartă.

Carta se aplică acțiunilor tuturor instituțiilor și organismelor UE. Privește, în special, activitatea legislativă a Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei, care trebuie să fie în deplină conformitate cu carta, pentru a respecta dispozițiile dreptului UE. Carta se aplică, de asemenea, acțiunilor externe ale Uniunii Europene[3].

Carta se aplică statelor membre doar atunci când acestea pun în aplicare dreptul UE. Nu se aplică în situațiile în care dreptul UE nu este implicat și nu extinde competențele Uniunii astfel cum sunt stabilite în tratate[4].

Atunci când carta nu se aplică, drepturile fundamentale continuă să fie garantate la nivel național conform sistemelor constituționale naționale. Statele membre au norme extinse privind drepturile fundamentale la nivel național, respectarea acestora fiind garantată de instanțele naționale. Aplicarea drepturilor fundamentale revine autorităților naționale, inclusiv instanțelor naționale. De asemenea, toate statele membre și-au asumat angajamente în temeiul Convenției europene a drepturilor omului, independent de obligațiile care le revin în temeiul dreptului UE. Prin urmare, ca ultimă soluție și după ce au epuizat toate căile de atac disponibile la nivel național, persoanele fizice pot să introducă o acțiune la Curtea Europeană a Drepturilor Omului din Strasbourg pentru încălcarea unui drept fundamental garantat de Convenția europeană a drepturilor omului.

Carta completează astfel, dar nu înlocuiește, sistemele constituționale naționale sau sistemul de protecție a drepturilor fundamentale garantat de Convenția europeană a drepturilor omului.

O CARTă MAI EFICACE PENTRU OAMENI

Având în vedere interesul din ce în ce mai mare al publicului față de cartă, există nevoia urgentă de a informa oamenii cu privire la situațiile în care se aplică drepturile prevăzute în cartă - și anume în actele instituțiilor și organismelor UE și ale statelor membre, doar atunci când acestea din urmă pun în aplicare dreptul UE - și cu privire la modalitățile de asigurare a respectării acestora în practică, dacă sunt încălcate. Oamenii ar trebui să știe cui să se adreseze pentru a primi asistență în astfel de cazuri. Oamenii ar trebui, de asemenea, să fie informați cu privire la entitățile cărora să se adreseze în cazurile care nu intră în domeniul de aplicare al cartei, cu precădere atunci când autoritățile naționale acționează fără să pună în aplicare dreptul UE. Furnizarea de informații adecvate este esențială pentru a se asigura o posibilitate reală de atac în cazul oricărei încălcări.

Întreprinderea de acțiuni la nivelul UE și la nivel național

Carta protejează persoanele fizice și entitățile juridice împotriva unor acțiuni ale instituțiilor și organismelor UE care nu sunt în conformitate cu drepturile fundamentale. Instituțiile și organismele UE trebuie, prin urmare, să respecte carta.

Comisia este hotărâtă să utilizeze toate mijloacele disponibile pentru a asigura respectarea cartei la nivelul UE. Atunci când o instituție sau un organism al UE nu respectă carta, Curtea de Justiție are competența de a analiza legalitatea acțiunii, iar Comisia are competența de a iniția procedura corespunzătoare.

Autoritățile publice ale statelor membre – legislative, executive și judiciare – sunt obligate să respecte carta doar atunci când pun în aplicare dreptul UE, cu precădere atunci când pun în aplicare regulamente sau decizii ale UE sau când transpun directive ale UE. Dacă o persoană fizică consideră că o autoritate națională a încălcat carta atunci când a pus în aplicare dreptul UE, aceasta poate să se adreseze instanțelor naționale din țara respectivă. Sub îndrumarea Curții de Justiție, judecătorii naționali au competența de a asigura respectarea cartei de către statele membre atunci când pun în aplicare dreptul UE. Persoanele fizice pot, de asemenea, să trimită o plângere Comisiei, care deține competența de a iniția acțiuni în constatarea neîndeplinirii obligațiilor împotriva statului membru.

Consolidarea dialogului dintre instituțiile UE și organismele naționale implicate în asigurarea respectării drepturilor fundamentale, inclusiv organismele naționale de promovare a egalității, vor contribui la creșterea protecției efective a cetățenilor.

Adresarea plângerilor către organismul competent

Atunci când acțiunea statelor membre este în afara domeniului de aplicare a dreptului UE, constituțiile naționale ale acestora asigură protecția drepturilor fundamentale și conțin norme în vederea acestei protecții. În astfel de situații, persoanele fizice care invocă o încălcare a drepturilor lor fundamentale sunt interesate să se asigure că plângerea lor este adresată rapid autorității naționale competente, fie ea guvern, instanțe naționale sau organisme specializate în domeniul drepturilor omului. Curtea europeană a drepturilor omului reprezintă un nivel suplimentar de protecție după epuizarea tuturor căilor de atac la nivel intern. Trebuie reținut faptul că rolul Comisiei nu este acela al unei instanțe unde se soluționează căile de atac împotriva deciziilor instanțelor naționale sau internaționale.

Persoanele fizice care consideră că le-au fost încălcate drepturile fundamentale au nevoie de acces la informații de ordin practic privind căile de atac existente în statele membre. Comisia este hotărâtă să răspundă acestei nevoi. Acest lucru nu înseamnă introducerea de mecanisme noi pentru protecția drepturilor fundamentale, dar necesită, în schimb, promovarea utilizării instrumentelor existente prin informarea publicului larg cu privire la organismele competente să soluționeze o anumită plângere.

Ca un prim pas, Comisia va consolida portalul european e-justiție prin furnizarea către public de informații privind entitățile cărora să se adreseze cu o plângere atunci când le-au fost încălcate drepturile fundamentale.

În cazurile în care carta nu se aplică, Comisia va analiza modul în care încălcarea, presupusă, a drepturilor fundamentale de către statele membre ar putea, dacă este cazul, să fie redirecționată spre autoritățile naționale pertinente. Ca prim pas, Comisia va organiza în 2011 un seminar cu Comisia pentru petiții a Parlamentului European, cu instituțiile naționale în domeniul drepturilor omului și cu alte autorități naționale cum ar fi ministerele de justiție și organismele de promovare a egalității, precum și cu părțile interesate, pentru a analiza modalitățile de instituire a unui astfel de mecanism.

Furnizarea de informații clare privind carta

Informațiile colectate de Comisie în 2010 cu privire la aplicarea cartei pun în evidență necesitatea de a se comunica mai clar situațiile în care se aplică carta și entitățile cu atribuții, precum și competențele acestora, în ceea ce privește drepturile fundamentale[5]. Pentru a se evita întârzierile și nemulțumirile legate de aplicarea drepturilor fundamentale , autoritățile naționale, instituțiile UE și alte organisme, inclusiv Agenția pentru Drepturi Fundamentale a UE, ar trebui să depună eforturi comune în vederea unei mai bune informări a cetățenilor cu privire la cazurile în care carta se aplică și cu privire la cazurile în care aceasta nu se aplică.

EVOLUțIILE CELE MAI IMPORTANTE DIN ANUL 2010

Raportul pe 2010 indică faptul că drepturile fundamentale consacrate de cartă sunt relevante pentru o serie de politici din sfera de competență a Uniunii și că trebuie să se țină seama întotdeauna, cu atenție de acestea atunci când se concep și se pun în aplicare acțiuni ale UE: începând cu politicile în domeniul justiției, la cele privind transporturile și până la gestionarea frontierelor.

Raportul prezintă numeroase exemple de aplicare a cartei, pentru toate cele șase titluri ale sale (Demnitatea, Libertățile, Egalitatea, Solidaritatea, Drepturile cetățenilor și Justiția) acoperind o serie de politici ale UE.

De exemplu, respectarea drepturilor prevăzute la titlul Demnitatea a reprezentat o preocupare importantă în domeniul imigrației și s-a bucurat de o atenție specială în legislația adoptată în 2010, cum ar fi Decizia referitoare la supravegherea frontierelor externe maritime[6] și modificările la Regulamentul FRONTEX[7]. Preocupările legate de demnitatea umană au fost, de asemenea, avute în vedere în Comunicarea Comisiei privind utilizarea scanerelor de securitate în aeroporturile din UE[8].

Similar, o serie de aspecte au modelat acțiunile Comisiei în domeniile acoperite de titlul Libertăți . Libertatea presei și libertatea de a desfășura o activitate comercială s-au bucurat de o atenție specială în propunerea Comisiei privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială[9].

În cadrul titlului Egalitatea , a existat un interes puternic din partea cetățenilor și a Parlamentului European în ceea ce privește drepturile copiilor, iar Comisia a avut numeroase inițiative în acest domeniu, cum ar fi Planul de acțiune al UE privind minorii neînsoțiți (2010 – 2014)[10]. Respectarea nediscriminării din diverse motive, inclusiv sex și rasă, rămâne o preocupare importantă, fapt confirmat de datele furnizate de Agenția pentru Drepturi Fundamentale a UE.

În ceea ce privește titlul Solidaritatea , Comisia a depus eforturi pentru a permite punerea efectivă în aplicare a instrumentelor UE legate de drepturile fundamentale ale lucrătorilor.

Drepturile prevăzute la titlul Justiție s-au regăsit în numeroase decizii/hotărâri ale Curții de Justiție, în special dreptul la o cale de atac eficientă.

În afară de aceste chestiuni, analiza cererilor din partea cetățenilor și din partea Parlamentului European indică faptul că preocupările de prim rang în 2010 au fost protecția datelor, accesul la justiție, integrarea romilor și promovarea egalității.

Protecția datelor

Carta garantează dreptul persoanelor la protecția datelor cu caracter personal (articolul 8 din cartă). Europenii manifestă un interes deosebit cu privire la aceste aspecte și sunt adeseori preocupați de modul în care le sunt utilizate datele cu caracter personal, fapt reflectat și de numărul mare de întrebări adresate de către cetățeni și de către Parlamentul European în 2010. Aceste întrebări s-au referit la o serie largă de aspecte, de la protecția datelor în aplicarea noilor tehnologii, până la respectarea de către țările terțe a normelor privind protecția datelor. Cererile au atras atenția asupra unor chestiuni precum luarea amprentelor elevilor, Google Street View, sistemele de supraveghere video la locul de muncă, site-urile internet de socializare, colectarea de date în cadrul recensămintelor, precum și finanțarea cercetării în aria noilor tehnologii în domeniul securității.

Tehnologia le permite persoanelor fizice să schimbe cu mai mare ușurință informații despre comportamentul sau preferințele lor și să le facă accesibile și publice la nivel mondial, la o scară fără precedent. Ca răspuns la aceste provocări, Comisia a adoptat în 2010 un studiu exhaustiv privind protecția datelor în UE[11], care stabilește obiective-cheie ale reformei cadrului juridic al UE privind protecția datelor: consolidarea drepturilor persoanelor (de exemplu prin creșterea transparenței și sporirea controlului asupra datelor cu caracter personal), consolidarea dimensiunii privind piața internă (prin reducerea sarcinii administrative și asigurarea de condiţii de concurenţă echitabile), revizuirea normelor de protecție a datelor în domeniul cooperării polițienești și judiciare în materie penală în vederea asigurării unui nivel ridicat de protecție a datelor cu caracter personal în aceste domenii, inclusiv atunci când sunt transferate date în afara UE, precum și aplicarea cu mai multă eficacitate a normelor (inclusiv prin consolidarea și armonizarea în continuare a rolului și competențelor autorităților cu atribuții în domeniul protecției datelor). Comisia va prezenta propuneri pentru un nou cadru general privind protecția datelor în 2011.[12]

La 10 februarie 2010, Parlamentul European a subliniat necesitatea ca protecția datelor să fie mai bine avută în vedere în acordurile internaționale privind transferul de date în scopul luptei împotriva terorismului și a votat împotriva propunerii de acord privind Programul de urmărire a finanțărilor în scopuri teroriste (TFTP). Acest lucru a determinat Comisia să propună un nou acord care a prevăzut garanții mai solide pentru protecția datelor, care a fost aprobat de Parlamentul European și a intrat în vigoare la 1 august 2010.[13] De asemenea, Curtea de Justiție a Uniunii Europene a subliniat importanța drepturilor fundamentale în ceea ce privește protecția datelor la 9 noiembrie 2010, invalidând părțile din legislația UE care prevedeau publicarea numelor peroanelor fizice care beneficiază de finanțări din Fondul european de garantare agricolă și din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală.[14]

Accesul la justiție

Accesul la justiție nu este doar un drept fundamental garantat mai ales de articolul 47 din cartă. Aspectele legate de justiție afectează foarte des viața de zi cu zi a multor persoane din întreaga UE. Unde se introduc acțiunile în justiție în alt stat membru? Care sunt drepturile mele, în calitate de victimă, în cursul unei proceduri judiciare? Acestea sunt doar câteva din întrebările cu care se confruntă mulți cetățeni europeni. În 2010, numeroase persoane au scris Comisiei pentru a se plânge că nu li s-a acordat sau nu a putut găsi asistență sau ajutor juridic pentru a-și soluționa litigiile la instanțele naționale. Numeroși cetățeni s-au plâns de procedurile judiciare lungi și costisitoare care le-au obstrucționat accesul la justiție. Unele scrisori au conținut acuzații de corupție, de încălcare a principiului egalității mijloacelor sau de lipsă de imparțialitate a anumitor instanțe naționale, precum și de încălcare a dreptului la un proces echitabil. Comisia nu a putut soluționa multe din aceste probleme, deoarece se aflau în domeniul de competență al statelor membre.

Pentru a consolida drepturile persoanelor suspectate sau acuzate care nu înțeleg sau nu vorbesc limba în care se desfășoară procedura penală, UE a adoptat în 2010 standarde minime ale UE privind dreptul la interpretare și la traducere[15]. Comisia a propus, de asemenea, norme prin care persoanele suspectate de comiterea unei infracțiuni să fie informate cu privire la drepturile lor în limba pe care o înțeleg[16]. Orice persoană arestată pentru comiterea unei infracțiuni sau în temeiul unui mandat european de arestare va fi informată în scris, într-un document numit notă privind drepturile, cu privire la drepturile sale elementare la momentul arestării și la obiectul acuzării . În 2011, Comisia va continua să pună în aplicare foaia de parcurs privind drepturile procedurale care stabilește un program legislativ menit să garanteze desfășurarea echitabilă a proceselor, prin propunerea de norme care să permită accesul efectiv la un avocat și să garanteze dreptul de a comunica cu membrii familiei, cu personalul consular sau cu angajatori.

În instanțe, nu doar inculpatul, dar și victimele infracțiunii beneficiază de drepturi care trebuie respectate, iar Comisia este hotărâtă să îmbunătățească situația acestora. Comisia intenționează să prezinte în 2011 un pachet de măsuri în vederea îmbunătățirii drepturilor, protecției și sprijinului acordat tuturor victimelor infracțiunilor pe parcursul procedurii judiciare și după proces.

Drepturile fundamentale ale romilor

În timp ce Tratatul privind UE recunoaște, la articolul 2, drepturile persoanelor aparținând minorităților, articolul 21 din cartă interzice discriminarea de orice fel, bazată pe motive precum originea etnică sau socială sau apartenența la o minoritate națională. Numărând între 10 - 12 milioane, romii reprezintă minoritatea cea mai importantă din Europa. O mare parte a populației rome din UE este afectată grav de șomaj, de sărăcie extremă, de locuințe precare, de standarde scăzute privind sănătatea și de un acces dificil la educație. Incluziunea socială și economică a romilor reprezintă, prin urmare, o prioritate pentru UE, fapt subliniat de Comisie la 7 aprilie 2010 în Comunicarea sa în care prezintă principalele provocări privind integrarea romilor, cărora trebuie să le facă față toate statele membre ale UE [17].

Toți cetățenii UE beneficiază de dreptul de circulație și de ședere liberă în altă țară din UE și de dreptul de a nu fi discriminat. Autoritățile naționale dispun de dreptul de a expulza cetățeni UE sau de a le retrage dreptul de ședere doar în anumite condiții stricte și clare, stabilite în Directiva UE privind libera circulație din 2004[18], care include, de asemenea, elemente procedurale de protecție pentru a se evita deciziile arbitrare, discriminatorii sau disproporționate și a se garanta astfel drepturile fundamentale, inclusiv interzicerea expulzărilor colective [articolul 19 alineatul (1) din cartă]. Pentru a garanta aceste drepturi, Comisia a reacționat imediat în urma evenimentelor din vara anului 2010 în care au fost expulzați din Franța cetățeni UE de origine romă. Comisia a verificat cu atenție dacă operațiunile respective s-au desfășurat în deplină conformitate cu cerințele UE. În urma acțiunii Comisiei, Franța și alte state membre își modifică în prezent reglementările, pentru ca acestea să fie în deplină conformitate cu normele UE privind libera circulație.

Dintr-o perspectivă mai structurală, integrarea socială și economică a romilor necesită angajarea activă a statelor membre, cu sprijinul Uniunii Europene. În urma evenimentelor din vara anului 2010, Comisia a înființat la scurt timp un grup operativ intern care să analizeze utilizarea finanțării UE în statele membre. Constatările preliminare ale grupului operativ indică faptul că statele membre nu utilizează în mod adecvat oportunitățile de finanțare din partea UE în scopul integrării efective, sociale și economice a romilor. Deficiențele în elaborarea de strategii, lipsa unor măsuri specifice de soluționare a problemelor cu care se confruntă populația romă, lipsa expertizei și a capacității administrative de utilizare a fondurilor UE, precum și neimplicarea societății civile și a comunităților rome în dezvoltarea și punerea în aplicare a unor măsuri de integrare, reprezintă principalele domenii în care există motive de îngrijorare identificate de grupul operativ.

În 2011, Comisia va adopta un cadru UE pentru strategiile naționale de integrare a cetățenilor romi. Comisia va continua, de asemenea, să se asigure că romii beneficiază de drepturile de cetățeni ai UE, fără a fi discriminați.

Promovarea egalității

În 2010, Comisia și-a exprimat angajamentul puternic cu privire la egalitatea de șanse între femei și bărbați prin adoptarea Cartei femeilor[19] și a Strategiei pentru egalitatea între femei și bărbați (2010-2015)[20]. Comisia a subliniat faptul că, în pofida unei tendințe generale către o mai mare egalitate în societate și pe piața forței de muncă, progresele în ceea ce privește eliminarea inegalității de șanse între femei și bărbați sunt, în continuare, lente. Aceasta a stabilit obiective și acțiuni pentru următoarele cinci domenii prioritare: independență economică egală, egalitate de remunerare pentru aceeași muncă și pentru o muncă de valoare egală, egalitate în luarea de decizii, demnitate, integritate și stoparea violenței bazate pe gen, precum și egalitate de șanse între femei și bărbați în afara Uniunii Europene. Obținerea de progrese în toate aceste domenii ar oferi opțiuni reale pentru multe femei și mulți bărbați.

Pentru a oferi femeilor și bărbaților cu handicap capacitatea de a se bucura de drepturi depline și de a beneficia complet de participarea lor la viața socială, Comisia a lansat în 2010 Strategia pentru persoanele cu handicap[21]. Strategia identifică opt domenii prioritare: accesibilitate, participare, egalitate, ocuparea forței de muncă, educație și formare, protecție socială, sănătate și acțiune externă. În decembrie 2010, UE a devenit parte la Convenția ONU privind drepturile persoanelor cu handicap (UNCRPD). Strategia stabilește mecanismele UE de punere în aplicare a acestei convenții, care va completa acțiunile întreprinse la nivel național.

3.5. UE se pregătește în vederea aderării la Convenția europeană a drepturilor omului

Tratatul privind UE prevede ca UE să devină membru al Convenției europene a drepturilor omului. De aceea, la 17 martie 2010, Comisia a recomandat Consiliului să deschidă negocieri de aderare cu Consiliul Europei. Comisia, în baza unui mandat aprobat de Consiliu, a lansat negocierile de aderare la 7 iulie 2010. Aderarea UE la Convenția europeană a drepturilor omului va completa protecția, care este la un nivel ridicat, a drepturilor fundamentale care există deja în ordinea juridică a Uniunii prin Carta drepturilor fundamentale proprie UE și prin drepturile fundamentale dezvoltate în timp de Curtea de Justiție. Aceasta va introduce un control judiciar suplimentar în materie de protecție a drepturilor fundamentale în cadrul UE. Aderarea va permite consolidarea în continuare a unei culturi comune a drepturilor fundamentale în UE și va demonstra că UE sprijină sistemul de protecție a drepturilor de la Strasbourg. Aceasta va asigura totodată dezvoltarea armonioasă a jurisprudenței Curții Europene de Justiție și a jurisprudenței Curții Europene a Drepturilor Omului.

Concluzii

Pentru a se asigura că cetățenii beneficiază pe deplin de Carta drepturilor fundamentale a UE, instituțiile UE și autoritățile naționale trebuie să explice în mod clar cazurile în care se aplică carta și cazurile în care aceasta nu se aplică. Primul raport anual reprezintă un prim pas concret al Comisiei în acest scop.

Comisia va prezenta un astfel de raport în fiecare an pentru a monitoriza progresele obținute în ceea ce privește aplicarea și respectarea cartei și pentru a asigura un bilanț impecabil în materie de drepturi fundamentale al UE. Rapoartele anuale vor sprijini aplicarea efectivă a cartei în mod continuu, hotărât și transparent, cu implicarea tuturor părților interesate. Prin aceste rapoarte, Comisia intenționează să creeze oportunitatea unui schimb anual de opinii cu Parlamentul European și cu Consiliul privind aplicarea cartei. În anii următori, Comisia va face bilanțul concluziilor care pot fi desprinse din punerea efectivă în aplicare a cartei, precum și al preocupărilor exprimate de cetățeni, și își va ajusta acțiunile în mod corespunzător.

[1] Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, JO C 83, 30.3.2010, p. 389-403.

[2] COM(2010) 573 final, disponibilă la următoarea adresă de internet:http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0573:FIN:RO:PDF

[3] În conformitate cu articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană, acțiunea Uniunii pe scena internațională este menită să promoveze în întreaga lume democrația, statul de drept, universalitatea și indivizibilitatea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, respectarea demnității umane, principiile egalității și solidarității, precum și respectarea principiilor Cartei Organizației Națiunilor Unite și dreptului internațional. În punerea în aplicare a articolului 21 din TUE, UE aplică carta, precum și standardele Organizației Națiunilor Unite privind drepturile omului. Raportul anual al UE privind drepturile omului și democrația în lume este un document separat care prezintă acțiunile Uniunii în țările care nu sunt membre ale UE.

[4] Articolul 51 alineatul (2) din cartă stabilește că aceasta nu extinde domeniul de aplicare a dreptului Uniunii în afara competențelor Uniunii, nu creează nicio competență sau sarcină nouă pentru Uniune și nu modifică competențele și sarcinile stabilite de tratate.

[5] Această concluzie este coroborată cu un sondaj recent realizat de Ombudsmanul European și de Parlamentul European. Potrivit sondajului, 72% din cetățenii europeni nu consideră că sunt bine informați cu privire la cartă (comunicat de presă al Ombudsmanului European din 18 martie 2011, EO/11/6).

[6] Decizia Consiliului din 26 aprilie 2010 de completare a Codului frontierelor Schengen cu dispoziții referitoare la supravegherea frontierelor externe maritime în contextul cooperării operative coordonate de Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene, JO L 111, 4.5.2010, p. 20–26.

[7] Propunere de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului de instituire a Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene (FRONTEX), COM(2010) 61 final, disponibilă la următoarea adresă de internet: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0061:FIN:RO:PDF

[8] COM(2010) 311 final, disponibilă la următoarea adresă de internet: http://ec.europa.eu/transport/air/security/doc/com2010_311_security_scanners_en.pdf

[9] Propunere de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială, COM(2010) 748 final, disponibilă la următoarea adresă de internet: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0748:FIN:RO:PDF

[10] Comunicare a Comisiei către Parlamentul European și Consiliu: „Plan de acțiune privind minorii neînsoțiți” (2010 - 2014), COM(2010) 213 final, disponibilă la următoarea adresă de internet:http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0213:FIN:RO:PDF

[11] Comunicare a Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor O abordare globală a protecției datelor cu caracter personal în Uniunea Europeană, COM(2010) 609 final, disponibilă la următoarea adresă de internet:http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0609:FIN:RO:PDF

[12] În acest context, în asigurarea dreptului fundamental la protecția datelor cu caracter personal, trebuie să se țină seama, pe deplin, de alte drepturi fundamentale relevante consacrate în cartă și de alte obiective din tratate.

[13] Acordul dintre Uniunea Europeană și Statele Unite ale Americii privind prelucrarea și transferul datelor de mesagerie financiară din Uniunea Europeană către Statele Unite ale Americii în cadrul Programului de urmărire a finanțărilor în scopuri teroriste, JO L 195, 27.7.2010, p.5-14.

[14] CEJ, cauzele conexate C-92/09 și C-93/09, Volker und Markus Schecke, Eifert, 9.10.2010.

[15] Directiva 2010/64/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind dreptul la interpretare și traducere în cadrul procedurilor penale, JO L 280, 26.10.2010, p. 1-7.

[16] Propunere de Directivă privind dreptul la informare în cadrul procedurilor penale, COM(2010) 392 final, disponibilă la următoarea adresă de internet: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0392:FIN:RO:PDF

[17] Comunicarea - Integrarea socială şi economică a romilor în Europa, COM(2010)133 final, disponibilă la următoarea adresă de internet: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0133:FIN:RO:PDF

[18] Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind dreptul la liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre pentru cetățenii Uniunii și membrii familiilor acestora, de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1612/68 și de abrogare a Directivelor 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE și 93/96/CEE, JO L 158, 30.4.2004, p. 77-123.

[19] Comunicare a Comisiei - Un angajament consolidat în favoarea egalităţii dintre femei şi bărbaţi, O cartă a femeii, Declaraţie a Comisiei Europene cu ocazia Zilei Internaţionale a Femeii 2010 în vederea comemorării celei de-a 15-a aniversări a adoptării unei Declaraţii şi platforme de acţiune în cadrul Conferinței mondiale a ONU privind femeile, de la Beijing şi a celei de-a 30-a aniversări a Convenţiei ONU privind eliminarea tuturor formelor de discriminare împotriva femeilor, COM(2010) 78 final, disponibilă la următoarea adresă de internet:http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0078:FIN:RO:PDF

[20] COM(2010) 491 final, disponibilă la următoarea adresă de internet:http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0491:FIN:RO:PDF

[21] Comunicarea - Strategia europeană 2010-2020 pentru persoanele cu handicap: un angajament reînnoit pentru o Europă fără bariere, COM (2010) 636 final, disponibilă la următoarea adresă de internet:http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0636:FIN:RO:PDF