RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 21/66

Avizul Comitetului Economic și Social European privind propunerea de decizie a Consiliului privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre – partea a II-a a Orientărilor integrate Europa 2020

COM(2010) 193 final

2011/C 21/12

Raportor general: dl Wolfgang GREIF

La 5 mai 2010, în conformitate cu articolul 304 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), Consiliul a hotărât să consulte Comitetul Economic și Social European cu privire la

Propunerea de decizie a Consiliului privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre - partea a II-a a Orientărilor integrate Europa 2020

COM(2010) 193 final.

La 27 aprilie 2010, Biroul a însărcinat Secțiunea pentru ocuparea forței de muncă, afaceri sociale și cetățenie cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă.

Având în vedere caracterul urgent al lucrărilor, Comitetul Economic și Social European l-a numit pe dl Wolfgang GREIF raportor general în cadrul celei de-a 463-a sesiuni plenare din 26 și 27 mai 2010 (ședința din 27 mai 2010) și a adoptat prezentul aviz cu 134 voturi pentru, 9 voturi împotrivă și 12 abțineri.

1. Concluzii

Comitetul Economic și Social European

— regretă faptul că Consiliul și Comisia au stabilit un termen atât de scurt pentru adoptarea orientărilor, nepermițând practic desfășurarea unei dezbateri reale cu societatea civilă organizată și parlamentele naționale;

— consideră că orientările nu reflectă suficient ideea că, pe fondul crizei economice, combaterea șomajului ar trebui să reprezinte o temă centrală a politicii UE și a statelor membre;

— salută ideea concentrării pe un număr mai redus de orientări, însă consideră că acestea au un caracter prea general și timid pentru a putea fi eficiente în orientarea măsurilor, slăbind astfel abordarea la nivel european;

— consideră că recomandările politice care vizează piața forței de muncă (în vederea îmbunătățirii capacității de inserție profesională) accentuează în mod excesiv oferta și solicită să se acorde atenție sporită unei politici inteligente privind cererea, care să promoveze, în viitor, creșterea și inovarea și care să contribuie la crearea de locuri de muncă suplimentare;

— este îngrijorat de faptul că obiectivul ocupării integrale a forței de muncă (obiectiv central în cadrul vechilor orientări) nu mai este evidențiat în cadrul noilor orientări;

— este surprins de faptul că orientările nu conțin afirmații concrete cu privire la calitatea muncii și propune comasarea orientărilor 8 și 9 și introducerea, în schimb, a unei orientări separate privind promovarea calității muncii;

— salută accentul pus pe triunghiul cunoașterii și pe creșterea nivelului de calificare; cu toate acestea, ar fi dorit să vadă prevederi mai ambițioase în ceea ce privește combaterea șomajului în rândul tinerilor și promovarea formării și perfecționării profesionale a persoanelor cu handicap;

— critică faptul că, în ansamblu, se face prea puțină referire la politica privind egalitatea de șanse (de exemplu, la promovarea femeilor);

— salută în mod expres obiectivul „promovării incluziunii sociale și combaterii sărăciei” ca orientare distinctă, însă reducerea riscului de sărăcie în rândul copiilor și al tinerilor ar trebui accentuată mai puternic;

— consideră că, în vederea reducerii riscului de sărăcie, sunt necesari o serie de indicatori stabili și fiabili pentru măsurarea și monitorizarea progreselor înregistrate, care să măsoare, de exemplu, și raportul dintre venituri și puterea de cumpărare, precum și concentrarea veniturilor (coeficientul Gini), iar indicatorul „în risc de sărăcie” ar trebui așadar stabilit incontestabil ca indicator relativ de sărăcie uzual;

— consideră că este de dorit formularea unor pasaje de text mai clare cu privire la integrarea categoriilor preponderent amenințate de sărăcie (de exemplu, mamele singure, persoanele care provin din familii de migranți, persoanele în vârstă cu pensii mici, persoanele cu handicap).

2. Context: criticarea termenului scurt stabilit de Comisie și Consiliu

2.1 La 27 aprilie 2010, Comisia Europeană a propus o nouă serie de orientări privind politica de ocupare a forței de muncă în statele membre. Acestea, împreună cu orientările generale ale politicii economice, formează orientările integrate pentru punerea în aplicare a Strategiei Europa 2020 pentru creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii. La 25 și 26 martie 2010, în cadrul Consiliului European, s-a ajuns la un acord privind noua strategie care urmează a fi adoptată în mod oficial în luna iunie.

2.2 CESE și-a exprimat în repetate rânduri susținerea pentru o abordare integrată și multianuală în ceea ce privește viitoarea strategie a UE și a atras constant atenția asupra faptului că ampla implicare a parlamentelor naționale, a partenerilor sociali și a societății civile la nivel european și național reprezintă condiția esențială pentru succesul coordonării politice, iar această implicare trebuie asigurată în toate fazele (1).

2.3 Prin urmare, în cadrul avizului său privind strategia UE după 2010, CESE a solicitat, de asemenea, ca obstacolele de ordin structural care stau în calea unei implicări eficiente a parlamentelor naționale într-un dialog social și civil real să fie înlăturate în cursul revizuirii strategiei (2), printre altele, datorită derulării nesatisfăcătoare, de mai mulți ani, a consultărilor pentru elaborarea și revizuirea orientărilor.

2.3.1 CESE și-a exprimat regretul față de această situație în mai multe avize privind orientările și a solicitat cu tărie Comisiei și Consiliului să modifice calendarul, în special, pentru acei ani, în care sunt stabilite obiective strategice în cadrul procesului de coordonare. Trebuie asigurată implicarea efectivă în procesul de formare a consensului politic a tuturor actorilor sociali și politici relevanți de la nivel național și european.

2.4 CESE regretă cu atât mai mult faptul că, și în acest an în care se decid noile priorități ale agendei pentru creștere economică și locuri de muncă, stabilite pe 10 ani în cadrul Strategiei Europa 2020, Consiliul și Comisia au stabilit un termen atât de scurt pentru adoptarea orientărilor. Acesta nu permite practic desfășurarea unei dezbateri reale cu societatea civilă organizată și parlamentele naționale.

2.5 În această situație, Comitetul constată că nu poate organiza în maniera obișnuită consultările cu grupurile de interese reprezentate în Comitet, având în vedere termenul extrem de scurt dintre publicarea propunerii de decizie a Consiliului și momentul adoptării deciziei. Mai mult, CESE se vede obligat să adopte un aviz printr-un tip de procedură de urgență.

2.6 Prin urmare, CESE își manifestă înțelegerea față de toate vocile care susțin o amânare corespunzătoare a adoptării orientărilor integrate, tocmai în condițiile în care UE este pe cale de a adopta o strategie de dezvoltare globală pentru următorii 10 ani.

2.6.1 În cazul unei amânări cu câteva luni, pe care Comitetul ar saluta-o în mod expres, acesta își rezervă dreptul – fără a aduce atingere observațiilor și recomandărilor formulate în prezentul aviz – de a lua poziție cu privire la orientările propuse, într-un aviz din proprie inițiativă, în mod detaliat și respectând amploarea cerută a consultărilor.

3. Observații generale cu privire la orientările propuse

3.1 În urma crizei economice și financiare, Europa se va confrunta în următorii ani cu o situație extrem de tensionată în ceea ce privește ocuparea forței de muncă. Astfel, studiile actuale pleacă de la premiza că va fi necesar un deceniu întreg pentru a recupera cele aproape 10 milioane de locuri de muncă care au fost pierdute pe durata acestor ani de criză (3). În acest context, combaterea șomajului trebuie să reprezinte o temă centrală a politicii în UE și statele membre. CESE consideră că acest lucru trebuie să se reflecte într-o măsură mult mai mare în orientări.

3.1.1 În ansamblu, numărul orientărilor propuse a fost redus de la cele opt inițiale la patru, iar Comisia preconizează ca ele să rămână neschimbate până în 2014. CESE salută, în principiu, această concentrare a orientărilor și ciclul lor multianual, însă constată că, în multe locuri, textul are un caracter foarte general și vag. Acesta își exprimă îngrijorarea că astfel orientările vor avea numai un efect limitat de orientare a măsurilor statelor membre. În orice caz, pentru CESE este evident faptul că, pentru ca progresele să poată fi măsurate și monitorizate, este necesară stabilirea unor indicatori cu atât mai clari și fiabili, cu cât numărul orientărilor este mai redus. Acest lucru este valabil pentru măsurile orientate spre anumite categorii vizate, dar și pentru combaterea sărăciei.

3.2 În plus, orientările privind ocuparea forței de muncă prezentate nu conțin aproape deloc obiective cantitative, în afară de menționarea următoarelor trei obiective principale ale UE, care au menirea de a servi drept punct de plecare pentru statele membre la stabilirea propriilor obiective naționale:

— mărirea ratei de ocupare a forței de muncă pentru femei și bărbați cu vârsta între 20 și 64 de ani la 75 %;

— reducerea ratei abandonului școlar la 10 % și creșterea proporției de persoane cu vârsta între 30 și 34 de ani, care au absolvit instituții de învățământ terțiar sau echivalente, la cel puțin 40 %;

— reducerea cu 25 % a numărului europenilor care trăiesc sub pragul național de sărăcie, scoțând din sărăcie peste 20 de milioane de oameni.

3.2.1 CESE consideră că acestea reprezintă o slăbire considerabilă a abordării la nivel european și își exprimă îndoiala în ceea ce privește atingerea unui grad mai mare de obligativitate în realizarea obiectivelor comune prin acest transfer aproape exclusiv al formulării de obiective concrete în materie de politică a ocupării forței de muncă la nivelul statelor membre.

3.3 CESE nu înțelege pe deplin această reținere în a formula obiective europene, având în vedere faptul că, în cursul dezbaterilor pe marginea unei strategii post-2010, a solicitat să nu se renunțe la obiectivele comune din cadrul actualei strategii și, de asemenea, să se formuleze, în același timp, obiective ambițioase, care să le depășească pe acestea, ținând cont de situațiile inițiale din diferitele state ale UE (4).

3.3.1 În acest sens, CESE a formulat, în numeroase avize, propuneri privind completarea prevederilor cuantificabile din cadrul orientărilor privind ocuparea forței de muncă: în ceea ce privește egalitatea de gen, ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor, combaterea raporturilor de muncă cu protecție socială scăzută, combaterea sărăciei (inclusiv a persoanelor care lucrează), ocuparea forței de muncă în rândul persoanelor cu handicap etc. (5).

3.4 Până în prezent, obiective concrete precum reinserția profesională a șomerilor pe termen lung, oferirea, pe termen scurt, a unui loc de muncă, respectiv formare, pentru tineri, crearea unor centre de consiliere adecvate pentru concilierea vieții de familie cu cariera profesională, reducerea inegalităților de remunerație între sexe etc. au format coloana vertebrală a strategiei europene privind ocuparea forței de muncă și CESE consideră că ele trebuie menținute și, acolo unde este cazul, consolidate.

3.5 CESE critică faptul că, în cadrul orientărilor propuse privind ocuparea forței de muncă, se face, în ansamblu, prea puțină referire la politica privind egalitatea de șanse, respectiv la promovarea femeilor. Dacă se dorește cu adevărat scăderea riscului sărăciei în Europa, trebuie stabilite obiective și inițiative de angajament, pentru a elimina stereotipurile legate de gen, discriminările persistente pe piața forței de muncă și cauzele structurale ale diferențelor de venituri între bărbați și femei, precum și pentru a elimina obstacolele care stau în calea accesului femeilor în anumite domenii profesionale și limitează inițiativele întreprinzătoare ale acestora (6). În orice caz, orientările propuse contribuie într-o proporție scăzută la realizarea acestora.

4. Observații concrete și propuneri de completare cu privire la orientările privind ocuparea forței de muncă

4.1 Orientarea 7: Îmbunătățirea participării pe piața forței de muncă și reducerea șomajului structural

4.1.1 CESE susține, în principiu, obiectivul UE de mărire a ratei de ocupare a forței de muncă pentru femeile și bărbații cu vârsta între 20 și 64 de ani la 75 % până în anul 2020. Este vorba de un obiectiv deosebit de ambițios, având în vedere faptul că s-a mărit nu numai rata vizată în ansamblu, ci a fost, în același timp, eliminată (față de obiectivul anterior) grupa de vârstă între 15 și 19 ani. CESE întreabă care este motivul pentru care au fost eliminați angajații tineri din metoda de calcul a ratei globale de ocupare a forței de muncă.

4.1.2 În acest context, având în vedere recordul actual de aproape 24 de milioane de șomeri, CESE constată, de asemenea, că problema piețelor forței de muncă nu este reprezentată de lipsa de forță de muncă în general, ci de lipsa de forță de muncă calificată, precum și de lipsa acută de locuri de muncă disponibile. Prin urmare, pentru a mări rata de ocupare a forței de muncă și pentru a crea locuri de muncă, ar trebui analizate măsurile inteligente și formele de ocupare a forței de muncă pentru o mai bună distribuire a muncii.

4.1.3 Ținând cont tocmai de rata dramatic de ridicată a șomajului în UE, politica nu trebuie să se limiteze la îmbunătățirea „capacității de inserție profesională” a lucrătorilor. În viitor, trebuie mai degrabă să se pună un accent mai puternic pe investițiile de viitor în domeniile cercetare-dezvoltare, educație, infrastructură și servicii medicale și sociale, pentru a se crea locuri de muncă, precum și pentru a se putea stimula eficient potențialele de locuri de muncă.

4.1.4 În acest context, CESE este îngrijorat și de faptul că obiectivul ocupării integrale a forței de muncă (obiectiv central în cadrul vechilor orientări) nu mai este evidențiat în cadrul noilor orientări. Se discută numai de eliminarea șomajului structural și reducerea „inactivității”. CESE consideră că, în orice caz, această orientare ar trebui revizuită în sensul menționării ocupării integrale a forței de muncă.

4.1.5 Pentru a evita pe cât posibil, tocmai în situația de criză, o continuare a creșterii numărului celor care caută un loc de muncă și pentru a împiedica consolidarea structurală a șomajului, toate orientările integrate noi trebuie să conțină un amestec echilibrat de elemente macroeconomice, care să unească politica economică orientată către ofertă cu cea orientată către cerere.

4.1.5.1 CESE consideră că obiectivele propuse, în ansamblul lor, și în special orientarea în cauză nu aduc garanții în acest sens. În ceea ce privește recomandările politice referitoare la piața forței de muncă, oferta este accentuată în mod excesiv (în vederea îmbunătățirii capacității de inserție profesională). Acest fapt trebuie compensat prin acordarea unei atenții sporite unei politici inteligente privind cererea, care să promoveze, în viitor, creșterea și inovarea și care să contribuie la crearea de locuri de muncă suplimentare

4.1.6 Nu se menționează nici faptul că reîntoarcerea la creștere economică din perspectiva stabilizării pieței forței de muncă trebuie asigurată în primul rând prin consolidarea cererii pe piața internă (investiții private și publice). Astfel, nu se precizează nici faptul că măsurile și investițiile care vizează îmbunătățirea conjuncturii nu trebuie să înceteze prea devreme, pentru a se evita o continuare a creșterii ratei șomajului. În acest context, CESE consideră că o strategie de ieșire din criză, respectiv planurile de consolidare, așa cum sunt ele prezentate în orientările privind politica economică, trebuie aprobate numai sub rezerva condițiilor conjuncturale și de ocupare a forței de muncă.

4.1.7 În ceea ce privește recomandările adresate statelor membre, de a integra principiile flexicurității formulate de Consiliu în politicile lor privind piața forței de muncă, trebuie reținut faptul că orientarea omite să menționeze faptul că principiul calității muncii reprezintă un principiu la fel de important ca și cel al flexicurității, așa cum a solicitat CESE în repetate rânduri (7).

4.1.8 În continuare, CESE solicită precizarea faptului că modalitatea activă de căutare a unui loc de muncă ar trebui să se realizeze în principal prin oferirea unor servicii performante de către instituțiile responsabile pentru ocuparea forței de muncă și mai puțin prin așa-numite stimulente legate de ajutoarele de șomaj. Așadar propune eliminarea următorului text din ultima frază a primului alineat: „corelate cu drepturi și responsabilități clare pentru șomerii care caută de lucru în mod activ”. În special în perioadă de criză, CESE consideră recomandările de înăsprire a prevederilor privind asigurarea de șomaj ca fiind inutile.

4.2 Orientarea 8: Dezvoltarea unei forțe de muncă calificate care să răspundă nevoilor pieței forței de muncă, promovarea calității locurilor de muncă și a învățării de-a lungul vieții

4.2.1 Comitetul salută faptul că este menționată, cel puțin în titlul orientării, calitatea muncii, totuși este surprins de faptul că nu există niciun fel de afirmații concrete în acest sens (de exemplu, referitoare la promovarea sănătății la nivelul întreprinderii, la asigurarea unor venituri de subzistență, la gestionarea timpului de lucru și la împiedicarea timpului de lucru prea lung, precum și la concilierea carieră/familie). Comitetul s-ar fi așteptat ca și promovarea calității locurilor de muncă să fie mai strâns corelată cu strategia privind flexicuritatea, accentuând concomitent importanța flexicurității interne și externe, având în vedere faptul că, în perioada crizei, chiar piețele interne de forță de muncă flexibile s-au dovedit cele mai corespunzătoare.

4.2.2 Deoarece această orientare propusă are un conținut foarte apropiat de cel al orientării 9, ar trebui să se reflecteze în mod serios la comasarea celor două orientări, pentru a se evita astfel duplicările. În schimb, ar trebui introdusă o orientare separată privind promovarea calității muncii.

4.2.2.1 CESE a constatat din nou că, tocmai în momentul în care se stabilește un obiectiv de ordin cantitativ pentru creșterea ratei de ocupare a forței de muncă, dimensiunea calitativă a creșterii ocupării forței de muncă dobândește o însemnătate deosebită, dat fiind faptul că realizarea cu orice preț a ocupării forței de muncă (cu condiții de muncă precare, lucrători săraci etc.) nu poate fi o soluție.

4.2.3 În acest context, Comitetul solicită din nou reintroducerea, de asemenea, a obiectivelor calitative în materie de ocupare a forței de muncă (de exemplu, indicatorii „Laeken” pentru măsurarea creării de locuri de muncă de calitate), care s-au pierdut în mare parte în cursul revizuirii Strategiei de la Lisabona în ultimii ani (8).

4.2.4 În acest context, CESE propune să se efectueze și o observare sistematică, din punct de vedere calitativ, a locurilor de muncă nou-create și recomandă ca referință „Principalele provocări pentru piețele europene ale forței de muncă”, elaborate în comun de partenerii sociali europeni (9). În acest sens, se poate reține, de exemplu, faptul că legislația muncii trebuie că promoveze contractele stabile și toți angajații, indiferent de contractele pe care le-au încheiat, trebuie să aibă acces la protecție adecvată și la securitatea muncii.

4.3 Orientarea 9: Îmbunătățirea performanței sistemelor de educație și formare la toate nivelurile și participarea sporită la învățământul terțiar

4.3.1 Din punctul de vedere al CESE, o politică pentru crearea unei „munci de calitate”, de care țin și obiectivele ambițioase în domeniul formării generale și perfecționării profesionale, precum și al învățării de-a lungul vieții contribuie în mod substanțial la creșterea economică și sporirea productivității. Prin urmare, CESE salută prioritatea acordată acestei politici.

4.3.2 Ca și în orientarea precedentă, și aici putem găsi referiri la un indicator privind tinerii amenințați de excluderea de pe piața forței de muncă. În vederea reducerii numărului tinerilor care nu au un loc de muncă, nu studiază și nu se află în proces de formare, statele membre trebuie să ia măsurile necesare pentru a preveni abandonul școlar timpuriu. CESE consideră că această temă centrală ar trebui exprimată mai clar, de exemplu prin menținerea unor obiective ambițioase, precum:

— reducerea șomajului în rândul tinerilor cu cel puțin 50 % și

— stabilirea unui termen de patru luni pentru „activarea” tinerilor aflați în căutarea unui loc de muncă sau a unui loc de formare.

4.3.3 CESE reamintește faptul că realizarea obiectivului unei rate de ocupare a forței de muncă de 75 %, stabilit în cadrul strategiei Europa 2020, presupune și măsuri adecvate în domeniul politicii de ocupare a forței de muncă în rândul persoanelor cu handicap, care reprezintă 16 % din populația activă. În acest sens, Comitetul salută includerea explicită a acestei categorii de populație în orientările 7 și 10. În plus, ar saluta și menționarea în orientarea 9 a formării și perfecționării profesionale, favorabilă incluziunii, a persoanelor cu handicap.

4.4 Orientarea 10: Promovarea incluziunii sociale și combaterea sărăciei

4.4.1 CESE salută în mod expres orientarea distinctă „Promovarea incluziunii sociale și combaterea sărăciei”. Prin aceasta, consideră că a fost confirmată recomandarea sa repetată conform căreia inegalitatea socială tot mai crescută din Europa necesită măsuri comune pentru combaterea sărăciei și a excluziunii sociale. Este necesar un întreg pachet de măsuri specifice în funcție de categoriile vizate. De asemenea, CESE consideră că, în cadrul orientării, în special reducerea riscului de sărăcie în rândul copiilor și tinerilor ar trebui accentuată mai puternic și prevăzută cu obiective concrete.

4.4.2 Și pentru reducerea pericolului de sărăcie, sunt necesari o serie de indicatori stabili și fiabili pentru ca progresele să poată fi măsurate și monitorizate. CESE pledează pentru stabilirea incontestabilă a indicatorului „în risc de sărăcie” ca indicator relativ de sărăcie uzual. CESE consideră oportună elaborarea unor indicatori suplimentari, care să măsoare, de exemplu, și raportul dintre venituri și puterea de cumpărare, precum și concentrarea veniturilor (coeficientul Gini). Prin aceste măsuri însă, nu trebuie să se ajungă, în nici un caz, la diluarea obiectivului central.

4.4.3 CESE salută recomandarea adresată statelor membre de a se concentra, în vederea reducerii sărăciei, pe promovarea unei participări depline în societate și în economie și pe extinderea oportunităților de angajare.

4.4.3.1 În acest context, CESE subscrie la concluziile unui studiu actual al Comisiei, care afirmă că, pentru lupta împotriva sărăciei și a excluziunii sociale, trebuie să devină prioritare măsurile de combatere a „sărăciei lucrătorilor” (10). Studiul propune garantarea unor venituri de subzistență și, în acest sens, combaterea măririi numărului lucrătorilor cu venituri mici, printre altele prin următoarele măsuri:

— limitarea condițiilor de muncă precare pentru a fi înlocuite de raporturi de muncă durabile și asigurate din punct de vedere social;

— asigurarea din punct de vedere social a trecerii de la faza de formare la cea activă;

— promovarea unor concepte eficiente în politica de ocupare a forței de muncă active în vederea perfecționării profesionale și a creării de locuri de muncă, în special pentru cei care, unei pregătiri deficitare, sunt excluși de pe piața forței de muncă și

— acordarea de prioritate combaterii șomajului în rândul tinerilor și a integrării persoanelor excluse de pe piața forței de muncă.

4.4.3.2 Toate aceste puncte trebui preluate, respectiv accentuate mai mult, în cadrul acestei orientări. CESE repetă, în acest context, și propunerea sa formulată recent pe tema obiectivelor privind sistemele de venituri minime și venituri de înlocuire.

4.4.4 Combaterea sărăciei necesită, în special, măsuri în materie de politică a ocupării forței de muncă și a educației orientate spre anumite categorii preponderent amenințate de sărăcie (de exemplu, mamele singure, persoanele care provin din familii de migranți, persoanele în vârstă cu pensii mici, persoanele cu handicap). Ar fi fost de dorit formularea unor pasaje de text mai clare și a unor obiective privind integrarea acestor persoane în societate și pe piața forței de muncă.

4.4.5 CESE constată cu satisfacție că este menționat și rolul valoros al economiei sociale în cadrul creării și asigurării locurilor de muncă, precum și în cadrul combaterii sărăciei și că statele membre sunt invitate în mod explicit să o promoveze în mod activ. Acest lucru corespunde solicitării CESE de a se profita pe deplin de potențialul economiei sociale, în special în ceea ce privește crearea de locuri de muncă în domeniul serviciilor sociale.

Bruxelles, 27 mai 2010 Președintele Comitetului Economic și Social European Mario SEPI

(1) A se vedea Avizul CESE privind propunerea de decizie a Consiliului privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (în conformitate cu articolul 128 din Tratatul CE), COM(2005) 141 final – 2005/0057 (CNS), din 31.5.2005, raportor: dl MALOSSE (JO C 286 din 17.11.2005) și Avizul privind propunerea de decizie a Consiliului privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (în conformitate cu articolul 128 din Tratatul CE), COM(2007) 803 final (Partea V) - 2007/0300 (CNS), din 13.2.2008, raportor dl GREIF (JO C 162/92 din 25.6.2008).

(2) JO C 128, 18.5.2010, p. 3.

(3) Skills supply and demand in Europe: medium-term forecast up to 2020 (Oferta și cererea de competențe în Europa: prognoza pe termen mediu până în 2010), (Cedefop, 2010), p. 35 urm.

(4) JO C 128, 18.5.2010, p. 3.

(5) A se vedea avizele CESE:

Avizul CESE pe tema „Muncă și sărăcie: către o abordare globală indispensabilă”, din 30.9.2009, raportor: dna PRUD’HOMME (JO C 318/52 din 23.12.2009);

Avizul CESE privind relația dintre egalitatea de gen, creșterea economică și rata de ocupare a forței de muncă, din 1.10.2009, raportor: dna OUIN (JO C 318/15 din 23.12.2009);

Avizul CESE privind Comunicarea Comisiei către Consiliu, Parlamentul European, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor: O strategie a UE pentru tineret – investiție și mobilizare – O metodă deschisă de coordonare reînnoită pentru abordarea provocărilor și oportunităților tineretului, COM(2009) 200 final, din 1.10.2009, raportor: dl SIBIAN, (JO C 318/113 din 23.12.2009).

(6) A se vedea Avizul CESE privind sărăcia în rândul femeilor din Europa, din 29.9.2005, raportor: dna KING (JO C 24 din 31.1.2006) și Avizul CESE privind ocuparea forței de muncă pentru categoriile prioritare, din 12.7.2007, raportor: dl GREIF (JO C 256 din 27.10.2007). A se vedea și raportul „Egalitatea de șanse între femei și bărbați”, COM(2009) 694.

(7) A se vedea Avizul CESE privind Comunicarea Comisiei către Consiliu, Parlamentul European, Comitetul Economic și Social și Comitetul Regiunilor „Către principii comune ale flexicurității: Locuri de muncă mai multe și mai bune prin flexibilitate și securitate”, din 22.4.2008, COM(2007) 359 final, raportor: dl JANSON, coraportor: dl ARDHE (JO C 211 din 19.8.2008) și Avizul CESE privind Strategia de la Lisabona după 2010, din 4.11.2009, raportor general: dl GREIF, CESE 1722/2009, punctul 3.4.3.

(8) JO C 128, 18.5.2010, p. 3.

(9) Key challenges facing European labour markets: Joint analysis of European Social Partners (Princiupalele provocări pentru piețele europene ale forței de muncă: analiză comună a partenerilor sociali europeni) (2007), p. 61 urm.

(10) Working poor in Europe, Eurofound Study 2010 (Lucrătorii săraci în Europa, studiu Eurofound 2010).