Comunicare a Comisiei privind orientările adresate statelor membre pentru actualizarea planurilor naționale privind energia și clima pentru perioada 2021-2030

(2022/C 495/02)

Prețurile record ale energiei începând cu a doua jumătate a anului 2021, exacerbate de agresiunea militară nejustificată și ilegală a Rusiei împotriva Ucrainei, dau un impuls puternic pentru accelerarea punerii în aplicare a Pactului verde european și pentru consolidarea rezilienței uniunii energetice prin accelerarea tranziției către o energie curată și prin încetarea oricărei dependențe de combustibilii fosili din Rusia. În același timp, condițiile meteorologice extreme recente au exercitat o presiune suplimentară asupra aprovizionării cu energie, au afectat randamentul culturilor și navigația interioară, precum și bunăstarea cetățenilor, reprezentând un avertisment puternic cu privire la necesitatea de adaptare la impactul schimbărilor climatice.

Aceste evoluții recente evidențiază relevanța planificării integrate pentru politicile privind energia și clima. În prezent, mai mult decât oricând, o uniune energetică puternică și existența unor acțiuni coordonate în domeniul climei reprezintă o condiție prealabilă pentru solidaritate, prosperitate și sustenabilitate în Uniunea Europeană. Pentru a îmbunătăți rapid securitatea energetică și a accelera tranziția către neutralitatea climatică în mod echitabil, statele membre și Uniunea Europeană trebuie să se bazeze pe un sistem de guvernanță solid instituit la nivel european.

Regulamentul privind guvernanța uniunii energetice și a acțiunilor climatice (Regulamentul privind guvernanța) (1) stabilește un sistem de guvernanță flexibil, dar solid, pentru o colaborare transparentă și reciproc consolidantă între statele membre ale UE și Comisia Europeană. Acest lucru contribuie la asigurarea unei abordări consecvente în rândul politicilor privind energia și clima și a unor acțiuni coordonate între statele membre.

Planurile naționale privind energia și clima („planuri naționale” sau „PNEC-uri”) reprezintă instrumentul central de planificare strategică în temeiul Regulamentului privind guvernanța. PNEC-urile oferă o previzibilitate a investițiilor pe termen scurt, mediu și lung, în special în perioade de incertitudine, și sunt esențiale pentru mobilizarea investițiilor masive necesare pentru atingerea obiectivului colectiv de neutralitate climatică și pentru realizarea unei tranziții echitabile și juste, menținând în același timp securitatea energetică și accesibilitatea prețurilor. Ele ajută statele membre să își îndeplinească împreună obiectivele în materie de energie și de climă din cadrul Pactului verde european, al Legii europene a climei (2) și al pachetului de propuneri „Pregătiți pentru 55” (3), inclusiv un nivel mai ridicat de ambiție în ceea ce privește eficiența energetică și energia din surse regenerabile, precum și angajamentele internaționale ale UE în temeiul Acordului de la Paris.

PNEC-urile joacă, de asemenea, un rol esențial în atingerea obiectivelor planului REPowerEU (4) , având în vedere provocările tot mai mari pentru o uniune energetică mai rezilientă. De la începutul creșterii prețurilor la energie, la jumătatea anului 2021, UE a adoptat un răspuns de urgență cuprinzător și adaptat pentru a face față crizei energetice declanșate de cele mai recente evoluții geopolitice. Acest lucru va remodela uniunea energetică în perioada premergătoare anului 2030 și ulterior. Planurile naționale trebuie să țină seama de provocările critice legate de securitatea energetică și de accesibilitatea prețurilor. Printre acestea se numără necesitatea de a diversifica rapid aprovizionarea cu energie, de a elabora un calendar coerent pentru înmagazinarea gazelor (5), de a reflecta reducerea cererii de urgență (6) și intervenția de urgență pentru a aborda prețurile ridicate la energie și pentru a spori solidaritatea (7).

Statele membre trebuie să își actualizeze planurile naționale pentru perioada 2021-2030 până în iunie 2023 (proiectele de planuri) și iunie 2024 (planurile finale) (8). Având în vedere evoluția semnificativă a politicilor și a circumstanțelor geopolitice în materie de energie și de climă de la elaborarea PNEC-urilor inițiale în perioada 2019-2020, actualizările ar trebui să se axeze pe necesitatea unor acțiuni climatice mai ambițioase, a unei tranziții mai rapide către o energie curată și a unei securități energetice sporite. PNEC-urile actualizate ar trebui să permită UE să treacă la o uniune energetică mai rezilientă și mai durabilă, inclusiv prin reducerea rapidă a dependenței de combustibilii fosili din Rusia, fără a lăsa pe nimeni în urmă.

Prezentul document oferă statelor membre orientări cu privire la procesul și la domeniul de aplicare pentru elaborarea proiectelor de PNEC-uri și a PNEC-urilor finale actualizate, în special prin identificarea bunelor practici și evidențierea implicațiilor recentelor evoluții politice și geopolitice, în contextul cadrului juridic instituit prin Regulamentul privind guvernanța, în special al anexei I la acesta (9).

În procesul de elaborare a prezentelor orientări, Comisia a colaborat pe deplin cu statele membre la nivel tehnic și s-a consultat cu părțile interesate prin intermediul unui atelier dedicat părților interesate, care a avut loc la 8 septembrie 2022 (10), al unor evenimente externe și al unor contacte bilaterale. Prezentele orientări ar trebui considerate un element al discuțiilor și cooperării continue pe tot parcursul procesului.

Caseta 1: Principii și bune practici pentru actualizarea planurilor naționale privind energia și clima — Stabilirea unui nivel mai ridicat de ambiție pentru a accelera tranziția verde către neutralitatea climatică și pentru a consolida reziliența sistemului energetic în conformitate cu Legea climei, pachetul „Pregătiți pentru 55” și REPowerEU. O atenție deosebită ar trebui acordată energiei din surse regenerabile, eficienței energetice, securității energetice și reducerii emisiilor de gaze cu efect de seră. — Consolidarea planificării în cadrul PNEC-urilor pentru a se asigura o tranziție echitabilă și justă, atenuând impactul social și asupra ocupării forței de muncă, abordând deficitul de forță de muncă și de competențe, reducând sărăcia energetică și asigurând accesul la servicii esențiale la prețuri accesibile pentru toți. — Stabilirea unor obiective și ținte naționale, inclusiv în ceea ce privește finanțarea, care să prezinte căi concrete de urmat până în 2030 și până în 2050, în conformitate cu strategiile naționale pe termen lung. — Integrarea obiectivelor de adaptare și reflectarea acestora, ori de câte ori este relevant, în cele cinci dimensiuni ale PNEC-urilor actualizate. — Stabilirea de obiective și ținte pentru reducerea emisiilor de metan și integrarea unor obiective mai ambițioase, precum și a unor măsuri de atenuare și de adaptare în sectoarele exploatării terenurilor, silviculturii și agriculturii, în ceea ce privește emisiile de CO2 și alte emisii decât cele de CO2 și absorbțiile de carbon. — Exploatarea sinergiilor dintre agenda energetică și cea digitală pentru a declanșa digitalizarea sistemului energetic. — Îmbunătățirea dimensiunii cercetării, inovării și competitivității, în special cu ținte și obiective specifice, integrând în același timp diversificarea capacității de producție și dezvoltarea competențelor pentru a accelera tranziția către o energie curată. — Desfășurarea unei consultări ample și incluzive cu societatea civilă, cu autoritățile locale, cu partenerii sociali și cu părțile interesate de la nivel sectorial, încă de la începutul procesului. — Consolidarea cooperării regionale ca parte integrantă a planurilor naționale: în special în ceea ce privește dimensiunea securității energetice, pentru a identifica politici coerente și o solidaritate profundă. — Explorarea sinergiilor dintre, pe de o parte, obiectivele, țintele și contribuțiile celor cinci dimensiuni ale uniunii energetice (11) și, pe de altă parte, politicile și măsurile aferente acestora. — Desprinderea unor învățăminte din PNEC-urile inițiale, din evaluarea acestora de către Comisie și din stadiul punerii lor în aplicare, pentru a identifica lacunele și domeniile în care se pot aduce îmbunătățiri pentru a se spori nivelul de ambiție și a se obține rezultate. — Asigurarea coerenței cu alte instrumente de planificare și reflectarea politicilor, măsurilor și investițiilor relevante în PNEC-urile actualizate (12). — Formularea unei baze analitice cuprinzătoare, actualizate și detaliate, care să integreze impactul economic, social, asupra ocupării forței de muncă, asupra cercetării, inovării, competitivității și mediului, precum și contribuția economiei circulare. — Furnizarea unui plan de finanțare detaliat care să abordeze nevoile de investiții pentru fiecare dintre cele cinci dimensiuni, prin utilizarea eficientă din punctul de vedere al costurilor a sprijinului bugetar public și prin mobilizarea investițiilor private, inclusiv prin intermediul unor instrumente financiare și scheme de finanțare inovatoare. — Luarea în considerare a recomandărilor specifice fiecărei țări emise în contextul Semestrului european și asigurarea coerenței cu acestea.

1 Reflectarea noului context juridic, socioeconomic, politic și geopolitic

Prezenta secțiune abordează modul în care schimbările semnificative intervenite, începând din 2019, în cadrul legislativ, socioeconomic și geopolitic în legătură cu politicile privind energia și clima afectează actualizările PNEC-urilor în ceea ce privește nivelul de ambiție și domeniul de aplicare. Aceasta este completată de o listă de referințe în tabelul 1, care sintetizează principalele obiective, ținte și contribuții, precum și politicile și măsurile necesare pentru atingerea acestora, prezentate în legislație, în strategii și în propuneri. Statele membre sunt invitate să reflecte aceste trimiteri în proiectele lor de planuri naționale actualizate. Planurile actualizate finale ar trebui să reflecte orice noi evoluții semnificative într-un context legislativ, socioeconomic și geopolitic aflat în continuă schimbare și trebuie să țină seama în mod corespunzător de recomandările Comisiei emise cu privire la proiectele de planuri actualizate (13).

1.1 Sporirea nivelului de ambiție pentru 2030 în ceea ce privește neutralitatea climatică

Pactul verde european a oferit un impuls puternic pentru a spori nivelul de ambiție în materie de energie și de climă, fără a lăsa pe nimeni în urmă. Prin Legea europeană a climei, obiectivele de atingere a neutralității climatice la nivelul UE până în 2050 și de reducere a emisiilor nete de gaze cu efect de seră până în 2030 cu cel puțin -55 % față de 1990 au devenit o obligație legală. Aceste ținte sunt mult mai stricte decât cele pe care statele membre și-au bazat PNEC-urile inițiale (14).

Pentru a îndeplini obiectivele ambițioase ale Legii europene a climei, pachetul „Pregătiți pentru 55” actualizează cadrul pentru 2030 privind energia și clima. Acesta va determina în mod necesar statele membre să actualizeze obiectivele și țintele stabilite în PNEC-urile inițiale, precum și politicile și măsurile pentru atingerea acestora, în special în ceea ce privește dimensiunile decarbonizării (inclusiv energia din surse regenerabile), eficienței energetice și pieței interne a energiei.

În paralel și pentru a implementa nivelul sporit de ambiție, au fost adoptate, de asemenea, strategii europene esențiale privind energia și clima, în special în ceea ce privește integrarea sistemului energetic (15), hidrogenul (16), energia offshore (17), energia solară din surse regenerabile (18), adaptarea la schimbările climatice (19), ciclurile durabile ale carbonului (20), Planul de acțiune al UE pentru digitalizarea sistemului energetic (21) .. Alte strategii relevante, și anume cele privind reducerea la zero a poluării (22), biodiversitatea (23), pădurile (24) și mobilitatea durabilă și inteligentă (25), au fost de asemenea prezentate de Comisie pentru a contribui la realizarea obiectivelor în materie de climă și de energie.

La începutul acestui an, planul REPowerEU a prezentat măsuri specifice pentru a reduce dependența energetică a UE de combustibilii fosili din Rusia și pentru a accelera punerea în aplicare a Pactului verde european prin noi acțiuni, pe baza pachetului „Pregătiți pentru 55”. Acesta vizează o energie mai accesibilă ca preț, mai sigură și mai durabilă, pentru a crea un sistem energetic mai rezilient și o veritabilă uniune energetică. În cadrul acestui plan, Comisia a invitat colegiuitorii să majoreze obiectivele Directivei privind eficiența energetică și ale Directivei privind energia din surse regenerabile. Punerea în aplicare a planului REPowerEU va accelera implementarea alternativelor la gazele naturale și sursele regenerabile, în special biometanul durabil, hidrogenul din surse regenerabile, energia fotovoltaică solară și energia eoliană offshore, și va declanșa măsuri structurale de eficiență energetică pe termen mediu și lung.

Proiectele de planuri naționale actualizate ar trebui să reflecte această majorare a nivelului de ambiție. Statele membre ar trebui să integreze pe deplin obiectivele noi și revizuite în materie de energie și de climă incluse în pachetul legislativ „Pregătiți pentru 55” și în propunerile REPowerEU (26), chiar dacă procesul legislativ pentru adoptare nu s-a încheiat încă. Statele membre ar trebui să ia deja în considerare obiectivele naționale mai ambițioase propuse în temeiul Regulamentului privind partajarea eforturilor (ESR) și al Regulamentului privind exploatarea terenurilor, schimbarea destinației terenurilor și silvicultura (LULUCF), având în vedere că, în temeiul ambelor acte, colegiuitorii au aprobat nivelul de ambiție propus de Comisie. Statele membre ar trebui, de asemenea, să ia în considerare noile obiective în temeiul Directivei reformate privind eficiența energetică și al Directivei revizuite privind energia din surse regenerabile.

De la elaborarea PNEC-urilor inițiale, statele membre au lucrat, de asemenea, la propriile strategii naționale pe termen lung în temeiul Regulamentului privind guvernanța. În conformitate cu Regulamentul privind guvernanța, PNEC-urile actualizate ar trebui să fie în concordanță cu aceste strategii pe termen lung, precum și cu obiectivul privind neutralitatea climatică prevăzut în Legea europeană a climei.

Planurile actualizate ar trebui să reflecte, de asemenea, evoluțiile internaționale legate de Acordul de la Paris, în special procesul stabilit prin Pactul climatic de la Glasgow pentru sporirea nivelului de ambiție al eforturilor de atenuare (27). Acesta conține mai multe decizii privind planificarea în domeniul energiei și al climei, inclusiv reducerea treptată a energiei pe bază de cărbune, eliminarea treptată a subvențiilor pentru combustibilii fosili și luarea în considerare a unor măsuri suplimentare de reducere a altor emisii decât cele de CO2, inclusiv a celor de metan, până în 2030.

1.2 Sporirea securității energetice și a accesibilității prețurilor, către o uniune energetică mai rezilientă

PNEC-urile actualizate privind energia și clima trebuie să consolideze gradul de pregătire și măsurile din UE care acționează în direcția securității energetice colective. Situația geopolitică recentă a determinat o creștere fără precedent a prețurilor angro și cu amănuntul ale energiei, variațiile de la an la an ridicându-se la 360 % și, respectiv, 55 % (august 2022). Această volatilitate extremă a pieței energiei vizează toate statele membre, afectând puterea de cumpărare a gospodăriilor și competitivitatea economiei. În același timp, situația pune o presiune din ce în ce mai mare asupra securității energetice europene.

Planurile naționale actualizate ar trebui să reflecte măsurile care decurg din planul REPowerEU și care vor transforma profund sistemul energetic pe termen lung.

Noul regulament privind înmagazinarea gazelor (28) impune statelor membre să își consolideze planificarea securității energetice. Este esențială diversificarea surselor de aprovizionare cu energie prin explorarea unor noi opțiuni pentru importurile de energie, inclusiv pentru combustibilii nucleari și combustibilii fosili înlocuitori. Statele membre ar trebui să integreze considerente legate de securitatea aprovizionării atunci când examinează mixul energetic din PNEC-urile lor actualizate.

De asemenea, statele membre sunt încurajate să reflecte progresele și planificarea proiectelor de infrastructură care sunt identificate ca fiind semnificative pentru îndeplinirea obiectivelor Pactului verde european și ale planului REPowerEU. TEN-E (29) și proiectele de interes comun (PIC) au făcut ca piețele noastre energetice să fie mai sigure, mai bine integrate și mai competitive. Cea de a cincea listă de PIC-uri (30) și infrastructura suplimentară limitată identificată în anexa 3 la planul REPowerEU vor contribui la abordarea blocajelor rămase în rețele și la diversificarea în continuare a rutelor și a resurselor de gaze, vor consolida rețelele terestre de energie electrică și vor contribui la urmărirea unor obiective ambițioase privind energia din surse regenerabile offshore în toate bazinele maritime europene. În același timp, proiectele de infrastructură nu trebuie să conducă la o dependență de combustibili fosili și de active depreciate care să împiedice tranziția pe termen lung către o economie neutră din punct de vedere climatic.

În plus, statele membre ar trebui să utilizeze întregul potențial al răspunsului imediat la criza energetică pentru a consolida dimensiunea securității energetice a planurilor naționale.

PNEC-urile actualizate ar trebui să reflecte comunicarea „Să economisim gaz pentru siguranță la iarnă” (31) și Regulamentul Consiliului privind măsurile coordonate de reducere a cererii de gaze (32) , care stabilesc măsuri de pregătire pentru eventuale întreruperi ale aprovizionării cu gaze. Aceste măsuri pe termen scurt vizează consolidarea gradului de pregătire colectivă a UE, în spiritul solidarității. Măsurile adoptate în contextul acestui cadru sunt interconectate cu planul REPowerEU și, în special, cu Comunicarea UE privind economiile de energie.

De asemenea, Comisia a prezentat acțiuni imediate pentru a aborda creșterea bruscă a prețurilor la energie. La 6 octombrie 2022, Consiliul a adoptat măsuri de urgență pentru a aborda problema prețurilor ridicate la energie (33). Reducerea cererii de energie electrică în orele de vârf, combinată cu un sprijin adecvat pentru consumatorii finali, care rezultă din plafonarea veniturilor provenite din tehnologiile inframarginale și din contribuția de solidaritate, va contribui la o energie sigură și mai accesibilă ca preț pentru lunile următoare. La 18 octombrie 2022, Comisia a prezentat noi propuneri de urgență pentru a reduce prețurile la energie și pentru a asigura o mai mare solidaritate în ceea ce privește gradul de pregătire (34).

Solidaritatea și acțiunile colective sunt esențiale pentru PNEC-uri, deoarece afectează securitatea energetică a fiecărui stat membru, accesibilitatea ca preț a energiei și, în cele din urmă, reziliența colectivă a UE.

Planurile naționale actualizate ar trebui să reflecte modul în care măsurile de urgență pentru limitarea impactului prețurilor ridicate la energie sunt: (i) integrate în planificarea pe termen mediu pentru 2030 și (ii) în concordanță cu toate cele cinci dimensiuni ale uniunii energetice. Deși urmăresc să ofere ajutor consumatorilor finali, aceste măsuri ar trebui să fie concepute astfel încât să nu denatureze obiectivele generale pe termen mai lung ale Pactului verde european, inclusiv obiectivele privind decarbonizarea, reducerea la zero a poluării, biodiversitatea, utilizarea eficientă a resurselor și eficiența energetică. De asemenea, ele trebuie să fie sustenabile din punct de vedere fiscal și nu ar trebui să compromită securitatea aprovizionării și condițiile de concurență echitabile de pe piața internă a energiei.

Statele membre ar trebui să descrie în PNEC-urile actualizate modul în care intenționează să aducă consumatorilor beneficiile surselor regenerabile de energie cu costuri mai mici și ale tehnologiilor cu emisii scăzute de carbon. Pentru a decarboniza pe deplin sectorul energiei electrice, statele membre ar trebui să analizeze stimulentele pentru investiții în ceea ce privește flexibilitatea, rețelele (inteligente), soluțiile digitale favorizante pentru rețelele de energie electrică și capacitatea fermă. De asemenea, pare relevant să se asigure piețe la termen mai lichide și o mai bună protecție a consumatorilor împotriva volatilității excesive a prețurilor, a prețurilor ridicate și a asumării unor riscuri excesive de către furnizori. De asemenea, PNEC-urile ar trebui să analizeze modalitățile de îmbunătățire a eficienței comerțului transfrontalier, asigurându-se, totodată, faptul că toate formele de energie electrică pot fi comercializate liber între statele membre. În paralel, Comisia se angajează urgent într-o reformă profundă și cuprinzătoare a organizării pieței energiei electrice.

Statele membre sunt invitate să utilizeze în mod optim abordarea integrată a planurilor naționale și să exploreze pe deplin sinergiile dintre dimensiunile relevante ale planurilor. De exemplu, progresele rapide înregistrate în ceea ce privește înmagazinarea, diversificarea aprovizionării de energie și răspunsul părții de consum vor spori securitatea energetică și vor contribui la accelerarea introducerii energiei din surse regenerabile, la creșterea eficienței energetice în sistemul energetic general și la îmbunătățirea integrării pieței interne a energiei.

Acolo unde este cazul, trebuie mobilizate pe deplin cooperarea regională și forumul relevant pentru a dezvolta acțiuni colective și mecanisme de solidaritate care să asigure surse alternative de aprovizionare, să prevină perturbările și să sporească gradul de pregătire și reziliența.

În final, în conformitate cu planul REPowerEU, planurile naționale actualizate ar trebui să reflecte angajamentul extern al UE în domeniul energiei (35). Statele membre ar trebui să facă trimitere la inițiativele sau proiectele relevante care au fost efectuate sau implementate în conformitate cu strategia „Global Gateway” (36).

Caseta 2: Utilizarea platformei de lansare a semestrului european Regulamentul privind guvernanța impune statelor membre să țină seama de cele mai recente recomandări specifice fiecărei țări care au fost emise în contextul semestrului european (37). Rapoartele de țară din 2022 din cadrul semestrului european21 identifică principalele provocări macroeconomice nesoluționate sau nou apărute, care nu sunt acoperite suficient de angajamentele asumate în planurile de redresare și reziliență (PNRR). Recomandările specifice fiecărei țări pentru 2022 adresate fiecărui stat membru se concentrează asupra acestor provocări structurale, inclusiv pentru punerea în aplicare a planului REPowerEU, acordând atenția cuvenită echității sociale a tranziției către o energie curată (38). În domeniul politicii privind energia și clima, aceste recomandări vizează în primul rând reducerea dependenței de combustibilii fosili din Rusia și decarbonizarea în continuare a economiei. Prin acestea, se solicită accelerarea utilizării energiei din surse regenerabile și a implementării infrastructurii necesare, sprijinirea recalificării și perfecționării necesare a forței de muncă, abordarea lacunelor în materie de forță de muncă și de competențe, sporirea eficienței energetice și sporirea capacității interconexiunilor în întreaga UE. Pentru un număr considerabil de state membre, recomandările sunt legate și de mobilitatea durabilă, în timp ce pentru câteva state membre recomandările se referă la aspecte de mediu, cum ar fi economia circulară. La actualizarea PNEC-urilor, statele membre țin seama pe deplin de recomandările specifice fiecărei țări pentru 2022 și pentru 2023 emise în cadrul semestrului european. Ele ar trebui să includă, de asemenea, informații cu privire la modul în care politicile și măsurile relevante din fiecare dimensiune a planurilor naționale actualizate contribuie la îndeplinirea recomandărilor specifice fiecărei țări privind energia și clima.

1.3 Asigurarea unei tranziții echitabile și juste

1.3.1 Atenuarea impactului social și a impactului asupra ocupării forței de muncă și realizarea unei tranziții energetice și climatice juste și echitabile

PNEC-urile actualizate ar trebui să reflecte impactul socioeconomic mai bine decât planurile naționale inițiale. Echitatea și solidaritatea sunt obiective principale și fac parte integrantă din Pactul verde european, care recunoaște că nicio persoană și niciun loc nu trebuie lăsate în urmă. Abordarea de la bun început a impactului socioeconomic al tranziției energetice și climatice și protejarea gospodăriilor, a industriilor expuse și a lucrătorilor pe parcursul întregului proces reprezintă o condiție prealabilă pentru abordarea actualei crize energetice și pentru pregătirea terenului în vederea unei tranziții echitabile.

Recomandarea Consiliului privind asigurarea unei tranziții echitabile către neutralitatea climatică prezintă pachete de politici menite să sprijine o tranziție verde echitabilă și invită statele membre să țină seama pe deplin de aceasta în procesul de actualizare a planurilor lor naționale privind energia și clima (39). În special, statele membre ar trebui să elaboreze strategii clare prin care să identifice și să măsoare consecințele sociale, în materie de ocupare a forței de muncă și în materie de competențe (sau orice alt impact distributiv) ale tranziției energetice și climatice și să acorde atenția cuvenită modului în care aceste provocări pot fi abordate în mod eficace. Planurile naționale actualizate ar trebui să acorde în mod clar prioritate finanțării pentru o tranziție echitabilă, pentru recalificare și perfecționare, precum și pentru sprijinirea ajustărilor de pe piața forței de muncă.

Elaborarea și punerea în aplicare a politicilor și măsurilor ar trebui să urmeze atât o abordare la nivelul întregii societăți, cât și o abordare detaliată care să se axeze pe regiunile, industriile și grupurile de populație cele mai afectate, în special pe cele aflate deja în situații vulnerabile.

Caseta 3: Principalele politici și măsuri privind tranziția echitabilă pentru PNEC-urile actualizate — promovarea îmbunătățirii eficienței energetice, inclusiv în sectorul locuințelor sociale la prețuri accesibile; oferirea de stimulente financiare și de consiliere persoanelor fizice, acordând atenția cuvenită împărțirii stimulentelor între proprietari și chiriași și evoluției costurilor pentru locuințe; — furnizarea de informații și de consiliere adaptate tuturor consumatorilor, în special gospodăriilor vulnerabile, inclusiv prin utilizarea instrumentelor digitale, cu privire la modalitatea de reducere a cererii de energie și de scădere a facturilor la energie. Direcționarea măsurilor de economisire a energiei către activitățile de consum și de producție cu cerere mare de energie; — împuternicirea consumatorilor de energie prin facilitarea accesului la energie din surse regenerabile, prin simplificarea procedurilor de autorizare și prin dezvoltarea în continuare a autoaprovizionării prin intermediul comunităților de energie ale cetățenilor și al comunităților de energie din surse regenerabile, însoțite de campanii, cu un accent special pe grupurile vulnerabile și pe consumatorii care locuiesc în zone rurale și în regiuni îndepărtate (de exemplu, regiunile ultraperiferice ale UE (40)); — prevenirea provocărilor cu care se confruntă transportul durabil, inclusiv accesibilitatea prețurilor pentru gospodăriile vulnerabile, prin măsuri de sprijin direct și prin dezvoltarea infrastructurii necesare; — sprijinirea accesului la locuri de muncă de calitate, în special prin intermediul serviciilor publice de ocupare a forței de muncă, al asistenței adaptate pentru căutarea unui loc de muncă și al altor măsuri active de politică în domeniul pieței forței de muncă (de exemplu, cursuri de învățare, stimulente pentru angajare și tranziție, programe de ocupare a forței de muncă specifice și cu termene precise, scheme de sprijin pentru ucenicii și stagii de calitate); — promovarea creării de locuri de muncă și a antreprenoriatului în activități verzi, de exemplu prin măsuri financiare și nefinanciare, asigurând un sprijin accesibil pentru grupurile subreprezentate și vulnerabile și încurajând promovarea unor criterii de atribuire ecologice pentru antreprenori; — înzestrarea persoanelor cu competențele adecvate pentru a avea acces la locuri de muncă de calitate și pentru a aborda deficitul de forță de muncă pentru tranziția verde și cea digitală, prin promovarea (1) educației și formării favorabile incluziunii, în conformitate cu previziunile în materie de competențe și prin parteneriate cu părțile interesate, cum ar fi Pactul privind competențele (41); (2) programelor de ucenicie, stagiilor remunerate și programelor de observare directă la locul de muncă (job shadowing); (3) formării adulților pentru perfecționare și recalificare, de exemplu prin conturi personale de învățare (42), cursuri recunoscute pe scară largă sau aderarea la Pactul european privind competențele (43); — asigurarea unui acces echilibrat și egal la educație și la oportunități de angajare la toate nivelurile și în toate sectoarele, de exemplu prin reducerea dezechilibrului de gen actual care a caracterizat până în prezent studenții din domeniile STIM și sectorul energetic; — asigurarea unor sisteme fiscale și de prestații sociale echitabile și a unei protecții sociale echitabile pentru a sprijini persoanele și gospodăriile cele mai afectate, în special pe cele aflate în situații vulnerabile, inclusiv prin (1) sprijin direct specific și temporar pentru venit care să completeze măsurile de investiții, (2) transferarea sarcinii fiscale de la veniturile din muncă către obiective verzi și (3) furnizarea unor sisteme inovatoare de tranziție de la un loc de muncă la altul pentru a asigura securitatea veniturilor în timpul tranzițiilor de pe piața forței de muncă.

1.3.2 Abordarea provocărilor presante ale sărăciei energetice

Accesibilitatea prețurilor este o prioritate a uniunii energetice și ar trebui să se reflecte în PNEC-urile actualizate. Toate statele membre sunt încurajate să stabilească un obiectiv clar, specific, realizabil, măsurabil și încadrat în timp pentru reducerea sărăciei energetice. Statele membre trebuie să evalueze numărul de gospodării afectate de sărăcia energetică (44). Recomandarea Comisiei privind sărăcia energetică (45) oferă orientări cu privire la indicatorii adecvați pentru măsurarea acesteia. Se încurajează explicarea modului de utilizare a acestei definiții și a indicatorilor și a modului în care sunt colectate datele privind sărăcia energetică, inclusiv la nivel național și local.

PNEC-urile actualizate ar trebui să țină seama de cele mai recente evoluții legislative, în special de definiția propusă a sărăciei energetice din Directiva privind eficiența energetică și de propunerea de Fond pentru atenuarea impactului social al acțiunilor climatice, precum și de Recomandarea Consiliului menționată mai sus privind asigurarea unei tranziții echitabile către neutralitatea climatică.

Pe baza unei astfel de evaluări, dacă un stat membru constată că un număr semnificativ de gospodării se confruntă cu sărăcie energetică, el trebuie să includă în planul său național actualizat un obiectiv orientativ național pentru reducerea sărăciei energetice, inclusiv un termen până la care trebuie îndeplinite obiectivele (46). Cu toate acestea, având în vedere actuala creștere a prețurilor la energie, toate statele membre sunt încurajate să stabilească un obiectiv de reducere a sărăciei energetice. În cazul în care un obiectiv nu este considerat necesar, statele membre ar trebui să justifice această decizie și să stabilească numărul minim de gospodării care ar constitui numărul „semnificativ” în acest context. În plus, planurile naționale ar trebui să prezinte politicile și măsurile care au ca scop eliminarea sărăciei energetice, inclusiv măsurile de politică socială și alte programe naționale pertinente. Statele membre ar trebui să prezinte modul în care a fost stabilit obiectivul și, pentru a ține seama de actuala creștere a prețurilor la energie, ar trebui să utilizeze cele mai recente date disponibile.

2 Aspecte tematice

2.1 Facilitarea tranziției către o energie curată

Cadrul de guvernanță energetică stabilit s-a dovedit a fi pozitiv, întrucât obiectivele UE pentru 2020 privind eficiența energetică și energia din surse regenerabile au fost depășite. Înlocuirea rapidă și imperativă a combustibililor fosili din Rusia va necesita o extindere masivă a tranziției către o energie curată, acordând prioritate măsurilor structurale pentru eficiența energetică și bazându-se pe un impuls puternic pentru introducerea energiei din surse regenerabile. În plus, implementarea soluțiilor digitale pentru energie va juca un rol important în sprijinirea transformării sectorului energetic; promovarea cooperării dintre actorii din domeniul energiei și cei din domeniul digital și crearea de sinergii între agenda energetică și cea digitală sunt esențiale pentru atingerea obiectivului climatic. Potențialul mecanismului de guvernanță trebuie să fie pe deplin mobilizat, actualizând în același timp planurile naționale în această direcție.

2.1.1 Accelerarea introducerii energiei din surse regenerabile și a hidrogenului

PNEC-urile actualizate ar trebui să se alinieze la nivelul sporit de ambiție propus în Directiva revizuită privind energia din surse regenerabile, oferind o contribuție națională la obiectivul general obligatoriu al UE. Planurile naționale ar trebui să includă, de asemenea, contribuții sectoriale proporționale cu acest obiectiv general și îndeplinirea obiectivelor secundare pentru sectorul transporturilor, pentru încălzirea și răcirea centralizată și pentru industrie și sectorul construcțiilor. Adoptarea accelerată și masivă a surselor regenerabile de energie în întreaga UE este necesară pentru a aduce o contribuție decisivă la ambiția UE de a elimina treptat combustibilii fosili din Rusia și de a atinge obiectivul privind neutralitatea climatică.

În conformitate cu planul REPowerEU, ar trebui să se acorde o atenție deosebită înlocuirii gazelor naturale prin intensificarea producției de biometan durabil (și anume bazat în principal pe deșeuri organice și pe reziduuri forestiere și agricole) și prin accelerarea utilizării hidrogenului din surse regenerabile în sectoarele greu de decarbonizat ale transporturilor și industriei.

PNEC-urile actualizate ar trebui să reflecte implementarea infrastructurii și a stimulentelor necesare, în conformitate cu obiectivul REPowerEU de 10 milioane de tone de hidrogen din surse regenerabile pe plan intern și de producție de biometan durabil de 35 de miliarde de metri cubi până în 2030. În plus, ar trebui descrisă calea de înlocuire în transportul terestru a combustibililor pentru transporturi pe bază de petrol prin electrificare și hidrogen din surse regenerabile. În conformitate cu obiectivul de 10 milioane de tone de hidrogen importat până în 2030, planurile naționale actualizate ar trebui să reflecte, de asemenea, inițiativele sau acțiunile care au fost întreprinse sau sunt planificate ori parteneriatele internaționale care vor fi sau au fost instituite cu scopul de a facilita importurile de hidrogen din surse regenerabile.

Statele membre sunt de asemenea încurajate să integreze în PNEC-urile lor actualizate o componentă privind producția și utilizarea de biogaz și de biometan durabil, evaluând potențialul național și definind traiectoriile pentru atingerea acestora până în 2030 și în 2050 (47).

Este necesar un cadru cuprinzător de politici și de măsuri de promovare a implementării surselor regenerabile de energie în toate sectoarele relevante ale economiei. Introducerea mai rapidă a surselor regenerabile de energie este deosebit de relevantă pentru sectoarele în care progresele au fost mai lente până în prezent (cum ar fi transporturile, construcțiile și industria, în special în sectoarele industriale în care reducerea emisiilor este dificilă). Accentul ar trebui pus pe promovarea adoptării electrificării, a tehnologiilor din domeniul energiei din surse regenerabile (inclusiv a hidrogenului din surse regenerabile în sectoarele industriale), a înmagazinării energiei și a răspunsului părții de consum, sporind flexibilitatea sistemului energetic și facilitând integrarea surselor regenerabile de energie în sistem.

O provocare deosebită care trebuie abordată prin PNEC-uri în ceea ce privește dezvoltarea și implementarea majorității proiectelor privind energia din surse regenerabile se referă la autorizare. În acest sens, statele membre ar trebui să își alinieze politicile și măsurile naționale la propunerea de modificare a Directivei privind energia din surse regenerabile (48) din mai 2022, la strategia UE pentru energia solară și la recomandarea aferentă privind accelerarea procedurilor de acordare a autorizațiilor pentru proiectele privind energia din surse regenerabile (49).

În cursul actualizării planurilor naționale, statele membre ar trebui, de asemenea, să elaboreze măsuri de facilitare a contractelor de achiziție de energie electrică și a garanțiilor de origine. Politicile ar trebui să abordeze, de asemenea, introducerea de soluții regenerabile în clădiri, în urma propunerii de reformare a Directivei privind performanța energetică a clădirilor, în special în ceea ce privește încălzirea (de exemplu, pompele de căldură) și energia solară pe acoperișuri, în conformitate cu obiectivul ambițios al REPowerEU.

2.1.2 Dezvoltare pe baza măsurilor structurale de eficiență energetică

Măsurile de eficiență energetică pot fi adesea cea mai ieftină, mai sigură și mai curată modalitate de a ne reduce dependența de importurile de combustibili fosili din Rusia și de a asigura o cale echitabilă către tranziția către o energie curată. În plus, utilizarea unei cantități mai mici de energie sprijină securitatea aprovizionării și înmagazinarea energiei, contribuie la reducerea sărăciei energetice și sporește competitivitatea la nivel mondial.

PNEC-urile actualizate ar trebui să se alinieze la nivelul sporit de ambiție propus în varianta reformată a Directivei privind eficiența energetică, asigurând o contribuție națională la obiectivul general obligatoriu al UE și la cotele de consum de energie ale sectoarelor de utilizare finală. Planurile naționale actualizate ar trebui să includă, de asemenea, detalii privind calculul și metodologia pentru obligația privind economiile de energie, precum și informațiile necesare privind suprafața totală care trebuie renovată sau economiile anuale echivalente de energie pentru clădirile publice.

Politicile, măsurile și programele privind eficiența energetică din planurile naționale actualizate ar trebui să includă toate sectoarele cererii de energie, inclusiv clădirile (rezidențiale și terțiare), industria și transporturile. Principiul „eficiența energetică înainte de toate” (50) ar trebui utilizat ca principiu general, iar aplicarea sa ar trebui explicată. În plus, ar trebui furnizate metodologia de calcul și datele subiacente pentru calcularea factorului de energie primară.

În ceea ce privește clădirile, PNEC-urile actualizate ar trebui să fie aliniate la nivelul actualizat și sporit al ambiției și al cerințelor din propunerea de directivă privind performanța energetică a clădirilor, precum și la eforturile sporite de renovare energetică a clădirilor, cu obiectivul de a dubla ratele de renovare („valul de renovări” (51)). În urma angajamentelor asumate în cadrul strategiilor naționale de renovare pe termen lung, PNEC-urile actualizate ar trebui să includă măsurile luate pentru decarbonizarea treptată a parcului imobiliar, inclusiv măsurile de sprijin financiar și de asistență tehnică, care sunt, de asemenea, legate de disponibilitatea unei forțe de muncă calificate.

În conformitate cu REPowerEU și cu Comunicarea UE privind economiile de energie (52) , statele membre ar trebui să includă informații cu privire la contribuțiile lor și la modul în care pun în aplicare REPowerEU, incluzând măsuri privind schimbările comportamentale, campanii de comunicare și măsuri fiscale puse în aplicare sau planificate pentru a încuraja economiile de energie.

2.1.3. Explorarea întregului potențial al dublei tranziții verzi și digitale

O transformare digitală profundă a sistemului energetic al UE este, de asemenea, unul dintre elementele esențiale pentru realizarea obiectivelor REPowerEU și ale Pactului verde european. Eficiența energetică și utilizarea eficientă a resurselor, decarbonizarea, electrificarea, integrarea sectoarelor și descentralizarea sistemului energetic necesită un efort uriaș în ceea ce privește digitalizarea.

Statele membre sunt invitate să identifice sinergiile dintre activitățile, țintele și obiectivele naționale în domeniul energiei și cel digital și să reflecteze asupra modului în care acestea pot fi exploatate în continuare prin politici și măsuri în conformitate cu „Digitalizarea sistemului energetic – Planul de acțiune al UE” (53). Digitalizarea va fi esențială pentru a spori implicarea consumatorilor și pentru dezvoltarea unei infrastructuri de energie electrică adecvate pentru viitorul sistem energetic. Investițiile în digitalizarea rețelei de energie electrică vor permite, de asemenea, o transformare a sistemului energetic care să fie eficientă din punctul de vedere al costurilor.

Pe baza experienței planurilor lor de redresare și reziliență, statele membre sunt, de asemenea, încurajate să identifice sinergii între PNEC-uri și foile de parcurs strategice naționale privind deceniul digital prezentate în cadrul Programului de politică privind deceniul digital 2030 (DDPP) (54), pentru a se asigura că infrastructura și tehnologiile digitale contribuie la o economie și la o societate circulare și neutre din punct de vedere climatic, în conformitate cu Pactul verde european. Statele membre sunt invitate să reflecteze asupra modului în care vor valorifica procesul și instrumentele deceniului digital, în special proiectele multinaționale, în vederea accelerării tranziției verzi.

2.2 Integrarea imperativelor adaptării la schimbările climatice

Fenomenele meteorologice extreme sunt din ce în ce mai frecvente și mai grave. De la elaborarea PNEC-urilor inițiale, importanța adaptării la schimbările climatice a fost recunoscută din ce în ce mai mult la nivel mondial (55). În 2021, Comisia a publicat o nouă strategie a UE privind adaptarea la schimbările climatice, care a subliniat importanța integrării rezilienței la schimbările climatice în cadrele bugetare naționale, precum și importanța soluțiilor bazate pe natură. Legea europeană a climei subliniază importanța rezilienței măsurilor sectoriale la potențialele efecte negative ale schimbărilor climatice (56).

Statele membre sunt invitate să stabilească obiective de adaptare în planurile lor naționale actualizate pentru a sprijini realizarea obiectivelor, țintelor și contribuțiilor naționale în cadrul uniunii energetice (57) , în conformitate cu Strategia UE privind adaptarea la schimbările climatice. Riscurile legate de schimbările climatice trebuie integrate în deciziile de investiții și de planificare și trebuie să sporească capacitatea de adaptare a statelor membre, să consolideze reziliența și să reducă vulnerabilitatea la schimbările climatice. Un aspect important este faptul că, dacă sunt concepute în mod corespunzător, măsurile de adaptare pot aduce, de asemenea, beneficii conexe în materie de atenuare a schimbărilor climatice și pot îmbunătăți reziliența socială și economică într-un mod echitabil, având în vedere impactul inegal la nivel regional și societal al schimbărilor climatice și al fenomenelor meteorologice extreme. Investițiile în atenuare trebuie să fie reziliente la schimbările climatice.

Obiectivele de adaptare ar trebui cuantificate, acolo unde este posibil, și legate în mod clar de obiectivele și de politicile specifice ale uniunii energetice pe care le sprijină. Trimiterile la strategia sau planul național(ă) de adaptare ar putea fi incluse în secțiunile relevante ale capitolului privind politicile și măsurile din PNEC-urile actualizate. De exemplu, PNEC-urile actualizate ar putea stabili măsurile care vor proteja potențialul exploatării terenurilor de a sechestra carbonul (dimensiunea de decarbonizare), capacitatea de generare a energiei electrice (dimensiunea securității energetice) sau economiile de energie rezidențiale (dimensiunea eficienței energetice) în fața stresului hidric și a deficitului de apă, a secetelor, a inundațiilor, a incendiilor forestiere sau a valurilor de căldură. Soluțiile bazate pe natură planificate și implementate pot fi descrise împreună cu impactul lor real sau preconizat în ceea ce privește adaptarea la schimbările climatice (de exemplu, protecția împotriva deșertificării, căldura urbană, inundațiile etc.). Ar trebui să se pună un accent deosebit pe apă, în special pe reziliența sistemelor energetice la deficitul de apă structural sau sezonier. De asemenea, pot fi luate în considerare abordări inovatoare, cum ar fi politicile de asigurare și măsurile fiscale care abordează decalajul în materie de protecție a climei, precum și investițiile care vizează conservarea biodiversității, care ar contribui la adaptarea la schimbările climatice.

2.3 Îmbunătățirea planificării în sectoarele exploatării terenurilor, silviculturii și agriculturii

Sectoarele exploatării terenurilor, silviculturii și agriculturii vor juca un rol esențial în realizarea obiectivelor UE privind neutralitatea climatică și adaptarea la schimbările climatice, prin reduceri semnificative ale emisiilor de gaze cu efect de seră, prin intensificarea absorbțiilor de carbon și prin servicii ecosistemice pentru îmbunătățirea rezilienței. Capacitatea de absorbție a carbonului în UE a scăzut constant. Printre factorii determinanți se numără creșterea cererii de lemn, atingerea de către păduri a maturității pentru recoltare și creșterea perturbărilor forestiere. În același timp, progresele înregistrate în ceea ce privește reducerea emisiilor în sectorul agricol al UE au stagnat, în pofida sprijinului sporit pentru acțiunile climatice. Principalele surse de emisii de gaze cu efect de seră din sectorul agricol sunt emisiile de metan provenite de la creșterea animalelor – atât din fermentația enterică, cât și din gestionarea dejecțiilor animaliere – și emisiile de protoxid de azot generate de utilizarea îngrășămintelor chimice și de gestionarea dejecțiilor animaliere.

Astfel cum s-a subliniat în secțiunea 1.1, PNEC-urile actualizate ar trebui să reflecte nivelul sporit de ambiție propus pentru revizuirea Regulamentului LULUCF prin stabilirea căii către îndeplinirea obiectivelor naționale. Planurile naționale ar trebui să indice modul în care intenționează să sporească contribuția sectoarelor lor de exploatare a terenurilor, silvicultură și agricultură la obiectivul climatic sporit al UE, prin politici și măsuri și prin obiective mai ambițioase. Statele membre ar trebui să integreze mai bine măsurile de atenuare, de adaptare la schimbările climatice și de refacere a naturii în sectoarele lor de exploatare a terenurilor, de silvicultură și de agricultură, în contextul inițiativelor conexe privind biodiversitatea și bioenergia. Cel mai recent, propunerea de lege privind refacerea naturii (58) abordează, de asemenea, aspecte ale amenajării teritoriului relevante pentru atenuarea schimbărilor climatice și pentru adaptarea la acestea.

Politicile și măsurile ar trebui să reflecte un nivel sporit de ambiție în ceea ce privește adaptarea la schimbările climatice și atenuarea acestora, acoperind emisiile de CO2 și alte emisii decât cele de CO2 și absorbțiile de carbon în ceea ce privește eficiența energetică, producția și utilizarea de energie din surse regenerabile, precum și conservarea, protecția și refacerea ecosistemelor.

Caseta 4: Conținutul PNEC-urilor actualizate în ceea ce privește LULUCF. Planificarea și cuantificarea următoarelor activități: — Identificarea îmbunătățirilor aduse sistemului de colectare și de monitorizare a informațiilor necesare pentru alegeri de politică eficace, conceperea și implementarea acestora în sectoarele exploatării terenurilor, silviculturii și agriculturii (de exemplu, prin imagini prin satelit). Sistemul ar trebui să includă necesitatea de a asigura implementarea efectivă în ceea ce privește obiectivele de protejare și de refacere a ecosistemelor. — Reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră, altele decât cele de CO2, în sectorul agricol, inclusiv în ceea ce privește fermentația enterică, gestionarea dejecțiilor animaliere și gestionarea îngrășămintelor. — Sporirea absorbțiilor nete în sectoarele exploatării terenurilor, silviculturii și agriculturii, inclusiv prin sechestrarea carbonului în solurile agricole și prin materiale de stocare a carbonului de lungă durată (cum ar fi produsele pentru construcții pe bază de lemn), cu accent pe abordări integrate, cum ar fi soluțiile bazate pe natură, pentru a contribui, de asemenea, la obiectivele de protecție și de refacere a ecosistemelor, precum și la alte obiective de mediu (de exemplu, biodiversitatea, reducerea la zero a poluării, oprirea epuizării resurselor naturale). — Promovarea și punerea în aplicare a măsurilor de eficiență energetică legate de biomasă, inclusiv furnizarea de biomateriale izolante.

2.4 Abordarea problemei emisiilor de metan

Comisia încurajează statele membre să stabilească în PNEC-urile lor actualizate obiective sectoriale și ținte pentru reducerea emisiilor de metan, precum și politici și măsuri corespunzătoare, având în vedere obiectivele strategiei UE de reducere a emisiilor de metan (59).

Reducerea emisiilor de metan contribuie în mod direct la încetinirea ritmului de încălzire. În plus, întrucât metanul este un precursor al ozonului, reducerea sa scade și poluarea aerului. Metanul are un potențial de încălzire globală de 28 de ori mai mare decât CO2 pe o perioadă de 100 de ani. În UE, mai mult de jumătate din emisiile antropice de metan provin din agricultură, creșterea animalelor fiind responsabilă pentru 54 % din totalul emisiilor de metan din UE (peste 6 % din totalul emisiilor de GES din UE) (60). Aproximativ o pătrime din emisiile de metan provin, în schimb, din deșeuri solide și din apele reziduale, iar aproape o cincime din energie.

Metanul face obiectul Regulamentului privind partajarea eforturilor (61) , care oferă statelor membre flexibilitatea de a alege politicile adecvate pentru atenuarea emisiilor de metan. În plus, UE are mai multe politici sectoriale care contribuie la reducerea emisiilor de metan (62), cum ar fi politica agricolă comună, Directiva privind depozitele de deșeuri și revizuirile propuse și planificate ale Directivei privind emisiile industriale, ale Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale și ale Directivei privind energia din surse regenerabile, precum și noua propunere de regulament privind reducerea metanului în sectorul energetic.

Caseta 5: Exemple de politici și măsuri de reducere a emisiilor de metan: — Agricultura – introducerea de stimulente pentru reproducție care îmbunătățesc sănătatea și fertilitatea, gestionarea hranei pentru animale și aditivii furajeri pentru a atenua metanul rezultat din fermentația enterică, prevenind, în același timp, compromisurile cu alte aspecte de mediu, cum ar fi emisiile de amoniac; promovarea tehnicilor de stocare a dejecțiilor animaliere (de exemplu, răcirea dejecțiilor lichide, acidifierea dejecțiilor lichide, acoperirea dejecțiilor animaliere și a depozitelor de dejecții lichide, introducerea unor valori limită de emisie și a unor cerințe de monitorizare) și degradarea anaerobă cu recuperarea biogazului pentru a reduce emisiile de metan rezultate din gestionarea dejecțiilor animaliere, cu beneficiul suplimentar al reducerii dependenței de importurile de gaze naturale și al prevenirii emisiilor de amoniac; promovarea unei alimentații mai sustenabile, cu mai puțină carne roșie și prelucrată și cu mai multe surse de proteine pe bază de plante. — Deșeuri solide și ape reziduale – reducerea depozitării deșeurilor organice prin punerea în aplicare deplină și rapidă a legislației privind deșeurile și depozitele de deșeuri; separarea la sursă și degradarea anaerobă cu recuperarea biogazului, pentru a reduce emisiile de metan provenite din deșeurile solide; degradarea anaerobă a nămolului cu recuperarea biogazului, pentru a reduce emisiile de metan provenite din apele reziduale. — Energia – în conformitate cu propunerea de regulament privind reducerea emisiilor de metan (63), trebuie îmbunătățite măsurarea, raportarea și verificarea emisiilor de metan în sectorul energetic, iar emisiile trebuie atenuate prin depistarea și eliminarea obligatorie a scăpărilor de gaze, precum și prin interzicerea evacuării în atmosferă și a arderii la faclă.

2.5 Integrarea stocării geologice pe termen lung a CO2

Statele membre sunt încurajate să includă în PNEC-urile lor actualizate eforturile planificate pentru a permite industriilor lor să capteze și să stocheze permanent emisiile inerente de proces în siturile de stocare geologică, în conformitate cu Directiva 2009/31/CE. Pentru a atinge obiectivul privind neutralitatea climatică, este necesar ca emisiile și absorbțiile de gaze cu efect de seră rămase la nivelul UE din sectoarele în care reducerea emisiilor este dificilă să fie echilibrate în cadrul UE cel târziu până în 2050 și ca UE să realizeze emisii negative ulterior.

Mai multe activități, inclusiv industriile mari consumatoare de energie, cum ar fi industria cimentului, industria siderurgică, industria aluminiului, industria celulozei și hârtiei și rafinăriile, precum și agricultura, au emisii inerente de proces care rezultă din procesele de producție în sine. Captarea și stocarea carbonului sau captarea și utilizarea carbonului pot aduce o contribuție esențială la combaterea emisiilor din aceste sectoare.

În plus, acestea pot contribui la eliminarea CO2 din atmosferă prin absorbțiile de carbon, cum ar fi bioenergia cuplată cu captarea și stocarea carbonului (BECCS), și prin captarea directă a carbonului atmosferic (DACCS). Implementarea BECCS ar trebui abordată în PNEC-urile actualizate, ținând seama pe deplin de limitele și de disponibilitatea biomasei durabile.

Caseta 6: Stabilirea de obiective, de ținte și de contribuții pentru captarea și stocarea carbonului. Statele membre sunt încurajate să furnizeze următoarele informații: — proiecția anuală agregată a emisiilor de proces inerente care vor trebui reduse prin captarea CO2; — CO2 anual biogen și direct din aer care va fi disponibil pentru stocarea geologică a CO2; — capacitatea de stocare geologică a CO2 care poate fi pusă la dispoziție anual din punct de vedere operațional; — capacitatea anuală de stocare a CO2 care poate deveni disponibilă la sfârșitul exploatării rezervoarelor de hidrocarburi; — infrastructura planificată de transport al CO2; — sprijinul financiar public disponibil pentru investiții în captarea, transportul și stocarea CO2; — orice alte măsuri de sprijinire a implementării posibilităților de stocare geologică pe termen lung a CO2.

2.6 Promovarea dimensiunii cercetării, inovării și competitivității

Pe baza evaluării din 2020 a PNEC-urilor inițiale (64) și având în vedere circumstanțele geopolitice actuale și evoluțiile recente în materie de politici, statele membre sunt invitate să consolideze dimensiunea cercetării, inovării și competitivității în planurile lor actualizate.

O traiectorie de succes în ceea ce privește cercetarea și inovarea (C&I) în domeniul tehnologiilor energetice curate și al tehnologiilor cu emisii scăzute de carbon necesită suficienți experți și antreprenori, sprijiniți prin utilizarea sinergică a programelor UE, naționale și regionale. Țintele și obiectivele naționale clare în materie de C&I până în 2030 (și, după caz, până în 2050), o cooperare sporită între statele membre și o monitorizare continuă a activităților naționale de C&I sunt esențiale pentru consolidarea competitivității UE și pentru îndeplinirea obiectivelor Pactului verde. Aceste elemente sunt, de asemenea, esențiale pentru a reduce decalajul dintre C&I și adoptarea de către piață, pentru a consolida competitivitatea UE și, în cele din urmă, pentru a conduce la o introducere accelerată a tehnologiilor care se preconizează că vor avea un impact asupra obiectivelor Pactului verde. Strategiile de C&I ar trebui, de asemenea, să adopte și să favorizeze aspecte netehnologice și transdisciplinare care sunt extrem de importante pentru accelerarea tranziției ecologice și a celei energetice, stimularea schimbărilor comportamentale, alegerea unui stil de viață care ține seama de schimbările climatice, precum și promovarea inovațiilor instituționale și în materie de guvernanță și de politici, pentru a crea condiții favorizante în vederea unei transformări neutre din punct de vedere climatic.

Planurile naționale actualizate ar trebui să descrie obiectivele și politicile statelor membre pentru facilitarea extinderii producției de tehnologii, de echipamente și de componente cu emisii scăzute de carbon care să fie disponibile pe piață (de exemplu, reflectând situația actuală și tendințele în materie de investiții, valoarea adăugată) pe teritoriul lor, precum și obiectivele și politicile lor pentru realizarea acestui lucru prin eforturi de diversificare în țări terțe. Potrivit planului REPowerEU, îndeplinirea acestuia necesită diversificarea aprovizionării cu echipamente pentru energia din surse regenerabile și cu materii prime critice, reducerea dependențelor sectoriale, remedierea punctelor de strangulare la nivelul lanțului de aprovizionare și extinderea capacității UE de a produce tehnologii energetice curate. PNEC-urile actualizate ar trebui să reflecte mai bine nevoile legate de capacitățile de producție și de lanțurile valorice industriale în ceea ce privește tehnologiile energetice esențiale cu emisii scăzute de carbon.

Caseta 7: Cele mai bune practici pentru îmbunătățirea dimensiunii cercetării, inovării și competitivității — Identificarea și descrierea nevoilor de C&I în domeniul energiei curate pentru atingerea obiectivelor în materie de energie și de climă, inclusiv a impactului asupra mediului și a aspectelor legate de tranziția justă (65), precum și evaluarea impactului socioeconomic al tranziției verzi. — Descrierea obiectivelor naționale în materie de C&I și a țintelor de finanțare care prezintă căi concrete și cantitative de îndeplinire a obiectivelor pentru 2030 și 2050 în ceea ce privește tehnologiile energetice curate esențiale specifice și captarea și stocarea carbonului. — Integrarea etapelor industriale ale lanțurilor valorice ale energiei curate, de exemplu prin abordarea capacităților de producție pentru tehnologiile din domeniul energiei din surse regenerabile, sprijinind astfel și competitivitatea industriei europene. — Explorarea sinergiilor dintre fondurile și activitățile naționale relevante, cu platformele de inovare și cu grupurile de lucru pentru punerea în aplicare a Planului strategic european privind tehnologiile energetice (SET) și, după caz, cu cele patru misiuni ale Pactului verde european (66). — Îmbunătățirea cooperării dintre țările participante la planul SET, în special (dar nu exclusiv) prin intermediul Parteneriatului pentru tranziția către o energie curată din cadrul programului Orizont Europa. — Descrierea modalităților de consolidare a cooperării cu partenerii mondiali în ceea ce privește C&I în domeniul energiei curate. — Îmbunătățirea sprijinului și a accesului la finanțare pentru inovarea în afaceri, inclusiv pentru întreprinderile nou-înființate, întreprinderile în curs de extindere și IMM-uri. — Integrarea extinderii producției și a capacității diversificate de producție a energiei curate și a lanțurilor valorice ale tehnologiilor cu emisii scăzute de carbon în obiectivele, politicile și măsurile naționale în ceea ce privește competitivitatea. — Integrarea dezvoltării competențelor necesare pentru tranziția către o energie curată, făcând legătura, de exemplu, cu Pactul privind competențele în domeniul energiei din surse regenerabile. — Integrarea noțiunilor de posibilitate de reciclare și circularitate și necesitatea de a reduce dependența și de a diversifica în mod eficace aprovizionarea cu materii prime importate și cu componente necesare pentru fabricarea tehnologiilor energetice curate. — Identificarea și descrierea modalităților de îmbunătățire a competitivității tehnologiilor energetice curate pe piața mondială, inclusiv a principalilor factori și provocări, atât pe piața internă, cât și pe piața mondială.

2.7 Integrarea obiectivului privind neutralitatea climatică

Statele membre au obligația de a include în PNEC-urile actualizate elemente care sporesc coerența și consecvența cu obiectivul UE privind neutralitatea climatică, pe baza strategiilor lor naționale pe termen lung. Pentru a asigura consecvența și coerența cu obiectivul UE privind neutralitatea climatică, Legea europeană a climei a modificat Regulamentul privind guvernanța pentru a include obiectivul privind neutralitatea climatică în dispozițiile relevante din Regulamentul privind guvernanța (67). Printre elementele în cazul cărora statele membre pot îmbunătăți coerența și consecvența se numără:

— în evaluarea lor a impactului politicilor și măsurilor planificate, prin analizarea coerenței cu obiectivul UE privind neutralitatea climatică prevăzut la articolul 2 alineatul (1) din Legea climei [articolul 3 alineatul (2) litera (f) din Regulamentul privind guvernanța];

— în baza analitică a planului, prin descrierea modului în care politicile și măsurile existente și cele planificate contribuie la îndeplinirea obiectivului UE privind neutralitatea climatică, astfel cum este prevăzut la articolul 2 alineatul (1) din Legea europeană a climei [articolul 8 alineatul (2) litera (e) din Regulamentul privind guvernanța și anexa 1, partea 1, secțiunea B, punctul 5.5 din Regulamentul privind guvernanța];

— atunci când stabilesc politicile și măsurile legate de emisiile și de absorbțiile de gaze cu efect de seră, prin oferirea unei perspective către obiectivul UE privind neutralitatea climatică (anexa I partea 1 secțiunea A punctul 3.1.1.i din Regulamentul privind guvernanța).

3 Puncte transversale care trebuie luate în considerare la actualizarea PNEC-urilor

3.1 Valorificarea învățămintelor desprinse din PNEC-urile inițiale

Planurile naționale privind energia și clima inițiale prezentate de statele membre pun bazele pentru sporirea nivelului de ambiție și pentru realizarea obiectivelor Pactului verde european și ale planului REPowerEU. Elaborarea acestora a urmat procesului iterativ prevăzut în Regulamentul privind guvernanța, pe baza unor consultări ample între Comisie și statele membre, precum și pe baza consultărilor cu părțile interesate și cu societatea civilă. Comisia a evaluat primele proiecte de planuri în mod individual și la nivelul UE (68) și a emis recomandări adresate statelor membre (69) pentru finalizarea planurilor. Planurile finale au fost prezentate, deși unele cu întârzieri, până la 31 decembrie 2019, iar Comisia a evaluat planurile finale în mod individual și agregat (70).

3.1.1 Îmbunătățirea planurilor naționale privind energia și clima până în 2030

„Abordarea la nivelul întregii administrații” este o parte centrală a elaborării planurilor inițiale și unul dintre principiile de bază ale Regulamentului privind guvernanța. Aceasta contribuie la îmbunătățirea coerenței dintre cele cinci dimensiuni ale uniunii energetice și la crearea de sinergii între diferitele domenii de politică.

Statele membre sunt invitate să se adreseze tuturor autorităților relevante și părților interesate atunci când elaborează actualizarea proiectelor de planuri naționale integrate și a planurilor naționale integrate finale. Aceste autorități relevante ar trebui să colaboreze în cadrul diferitelor lor portofolii pentru a actualiza planurile naționale și pentru a atinge obiectivele comune ale uniunii energetice, ale Pactului verde european, ale semestrului european, ale Mecanismului de redresare și reziliență, ale planului REPowerEU și ale altor evoluții ale politicilor UE privind energia și clima. Un astfel de proces ar trebui să asigure faptul că autoritățile își asumă responsabilitatea punerii în aplicare a planurilor naționale integrate.

Statele membre sunt încurajate să dezvolte în continuare planurile lor naționale inițiale, ținând seama pe deplin de evaluarea aferentă efectuată de Comisie.

3.1.2 Sinergii cu rapoartele intermediare integrate

Statele membre sunt încurajate să utilizeze primele rapoarte naționale intermediare integrate privind energia și clima atunci când își elaborează PNEC-urile actualizate. Rapoartele pot fi utilizate: (i) pentru a contribui la descrierea situației actuale, inclusiv în ceea ce privește adaptarea la schimbările climatice; (ii) pentru a estima lacunele rămase în ceea ce privește atingerea obiectivelor, țintelor și contribuțiilor stabilite în primele planuri naționale; și (iii) pentru a trage concluzii cu privire la caracterul adecvat al politicilor și măsurilor și al investițiilor incluse în rapoartele naționale intermediare integrate privind energia și clima în legătură cu fiecare dimensiune și sector, inclusiv cu privire la impactul acestora asupra calității aerului și asupra emisiilor de poluanți atmosferici.

Până la 15 martie 2023, statele membre vor prezenta pentru prima dată Comisiei rapoarte naționale intermediare integrate privind energia și clima (71). . Raportarea și monitorizarea progreselor reprezintă două dintre principalele caracteristici ale Regulamentului privind guvernanța. Rapoartele naționale intermediare integrate privind energia și clima vor contribui la o evaluare bazată pe dovezi a progreselor înregistrate în punerea în aplicare a PNEC-urilor inițiale și, prin urmare, reprezintă o modalitate valoroasă de a identifica domeniile în care pot fi aduse îmbunătățiri. Formatul raportării și monitorizării progreselor înregistrate a fost elaborat pentru a analiza punerea în aplicare a politicilor privind energia și clima în PNEC-uri, ținând seama de limitarea sarcinii administrative pentru statele membre și pentru Comisie.

Partea analitică a planurilor naționale actualizate, precum și politicile și măsurile planificate, pot beneficia de informațiile colectate pentru raportarea progreselor înregistrate. Cu toate acestea, dacă se referă la piețele energiei electrice și gazelor, la prețurile energiei și la defalcarea elementelor de preț actuale (în componente de preț pentru energie, rețea, impozite/taxe), statele membre ar trebui să furnizeze o analiză actualizată în comparație cu momentul prezentării rapoartelor naționale intermediare integrate privind energia și clima.

3.2 O participare publică timpurie și favorabilă incluziunii, în conformitate cu Convenția de la Aarhus

La fel ca în cazul planurilor inițiale, statele membre trebuie să realizeze actualizarea PNEC-urilor în cadrul unui dialog cu autoritățile locale, cu organizațiile societății civile, cu partenerii sociali, cu comunitatea de afaceri sectorială, cu investitorii și cu alte părți interesate. Articolul 10 din Regulamentul privind guvernanța impune statelor membre să ofere publicului din timp posibilități efective de a participa la elaborarea PNEC-urilor. Statele membre sunt părți la Convenția de la Aarhus (72) și, prin urmare, sunt obligate să se asigure că publicul beneficiază din timp de posibilități efective de a participa la elaborarea proiectelor de planuri naționale actualizate într-un cadru transparent și cinstit (73). În special, publicului trebuie să i se acorde un termen rezonabil pentru a participa la diferitele faze și trebuie consultat atât timp cât opțiunile sunt încă deschise (74). O consultare solidă implică faptul că publicul ar trebui să aibă acces la toate documentele, rapoartele și ipotezele relevante la începutul perioadei de consultare. Statele membre sunt invitate să reflecteze asupra celor mai bune practici, cum ar fi instituirea consultării prin intermediul unui site web dedicat PNEC, care să conțină toate informațiile.

În conformitate cu articolul 11 din Regulamentul privind guvernanța, statele membre trebuie să instituie un dialog pe mai multe niveluri pe tema energiei și a climei. Ele trebuie să pună la dispoziție o platformă pentru a discuta cu părțile interesate despre diferitele scenarii preconizate pentru politicile privind energia și clima și despre atingerea obiectivului UE privind neutralitatea climatică prevăzut în Legea europeană a climei (75). Statele membre vor raporta cu privire la progresele înregistrate în ceea ce privește instituirea acestui dialog, în cadrul rapoartelor naționale intermediare integrate privind energia și clima. Pentru consultări publice, statele membre sunt încurajate să consolideze dialogul pe mai multe niveluri și să colaboreze cu persoanele și cu grupurile regionale și locale care pot prezenta măsuri concrete. De asemenea, ele ar trebui să exploreze sinergiile cu forumurile existente, cum ar fi Convenția primarilor din UE. În plus, statele membre trebuie să asigure consultarea și implicarea deplină și în timp util a partenerilor sociali, în conformitate cu normele și cu practicile naționale relevante. Dialogul social și o abordare la nivelul întregii societăți sunt esențiale pentru elaborarea și punerea în aplicare a unor politici eficace privind energia și clima, în conformitate cu principiile Pilonului european al drepturilor sociale.

În cadrul PNEC-urilor actualizate, statele membre trebuie să includă un rezumat al consultărilor și al opiniei publicului sau al opiniilor provizorii. Statele membre ar trebui să explice modul în care au fost luate în considerare opiniile publicului înainte de prezentarea proiectelor de planuri naționale și a planurilor naționale finale. De asemenea, se așteaptă ca statele membre să descrie modul în care procesul a permis publicului să participe în mod transparent și echitabil.

3.3 Consolidarea cooperării regionale pentru un răspuns mai bine coordonat și pentru promovarea solidarității

Statele membre sunt încurajate să consolideze cooperarea regională atunci când elaborează planurile naționale actualizate. În măsura posibilului, se recomandă coordonarea unei astfel de cooperări prin intermediul forumului de cooperare regională instituit. Grupurile regionale înființate în cadrul Platformei energetice a UE (76), precum și grupurile regionale de risc legate de securitatea aprovizionării cu gaze pe piața UE pot oferi, de asemenea, sprijin atunci când este necesar. Deși mecanismul de guvernanță a fost conceput pentru a stimula cooperarea dintre statele membre la nivel transfrontalier și regional (77), statele membre nu au valorificat pe deplin potențialul cooperării regionale în cursul elaborării PNEC-urilor inițiale.

De asemenea, statele membre sunt încurajate să se implice în mod voluntar în elaborarea în comun a unor părți ale PNEC-urilor, atât la nivel teritorial, cât și la nivel sectorial. Aceasta reprezintă oportunitatea de a reduce sarcina administrativă a statelor membre și de a îmbunătăți conținutul PNEC-urilor. Comisia este gata să faciliteze această cooperare dacă statele membre o solicită în cursul elaborării proiectelor de PNEC-uri actualizate. Cooperarea regională referitoare la politicile privind energia și clima permite explorarea sinergiilor pentru a atinge în mod eficient obiectivele naționale privind energia și clima, asigurând o mai mare coerență a planurilor. Printre domeniile de coordonare se pot număra, de exemplu, proiecte comune sau scheme de sprijin pentru surse regenerabile de energie (de exemplu, calendare și măsuri coerente pentru instituirea unei scheme comune) și abordări coerente în ceea ce privește dezvoltarea energiei din surse regenerabile într-o regiune sau cooperarea în cadrul planului SET.

Statele membre sunt invitate să sintetizeze rezultatele consultărilor regionale în proiectele lor de planuri naționale actualizate, inclusiv observațiile altor state membre, și să explice modul în care au fost luate în considerare aceste observații.

Statele membre sunt, de asemenea, invitate să implice partenerii regionali pentru a asigura o planificare coerentă și pentru a aborda riscurile legate de securitatea aprovizionării. Acest lucru este important și pentru a asigura implementarea unei infrastructuri suficiente de energie electrică și de transport al energiei (dimensiune fizică), precum și pentru a stimula integrarea pieței. Evoluțiile recente ale politicii energetice au demonstrat necesitatea cooperării regionale pentru a stimula reziliența și pregătirea sistemului energetic și pentru a accelera tranziția către o energie curată. Astăzi, mai mult ca oricând, cooperarea regională și solidaritatea europeană reprezintă cel mai puternic atu al UE pentru a realiza o aprovizionare diversificată cu energie, pentru a consolida dimensiunea de securitate energetică a PNEC-urilor și, în final, pentru a realiza o uniune energetică mai rezilientă. Pentru a facilita cooperarea regională, Comisia publică orientări specifice privind partajarea costurilor și a beneficiilor în cadrul proiectelor de cooperare în domeniul energiei din surse regenerabile.

Comisia invită statele membre să își prezinte pe scurt participarea la Platforma energetică a UE în proiectele lor de planuri naționale actualizate, precum și eventualele acțiuni care rezultă din această activitate. Platforma energetică a UE a fost creată pentru a coordona activitatea de diversificare a aprovizionării UE cu gaze din afara surselor din Rusia. Acest lucru va implica parțial crearea unui mecanism voluntar pentru achiziționarea de gaze și de hidrogen din surse regenerabile pentru UE, utilizând în mod optim ponderea colectivă a UE în ceea ce privește politicile și piața. În plus, au fost create cinci grupuri regionale (țările din Europa de Sud-Est, din Europa Centrală și de Est, din nord-vestul Europei, din sud-vestul Europei și țările baltice) pentru a elabora planuri de acțiune în vederea operaționalizării eforturilor Platformei energetice a UE.

3.4 Explorarea întregului potențial al sinergiilor și al interconexiunilor cu alte instrumente de planificare pentru tranziția verde și justă

PNEC-urile actualizate ar trebui să reflecte noile instrumente de finanțare a planificării care au fost instituite de la prezentarea primelor PNEC-uri finale în 2019. Accesul la unele fonduri este condiționat de aprobarea planurilor specifice ale statelor membre. PNEC-urile ar trebui să reflecte în mod coerent și integrat toate politicile și măsurile relevante care contribuie la realizarea obiectivelor, țintelor și contribuțiilor naționale privind energia și clima, inclusiv acțiunile și oportunitățile de finanțare care decurg din alte instrumente de finanțare și de planificare (78).

3.4.1 Mecanismul de redresare și reziliență

Este important ca statele membre să reflecte pe deplin investițiile în domeniul energiei și al climei și reformele din planurile naționale de redresare și reziliență (PRR) în PNEC-urile actualizate (79) și să se bazeze pe acestea pentru a-și atinge țintele, obiectivele și angajamentele actualizate pentru 2030. În termeni cantitativi, Mecanismul de redresare și reziliență (MRR) oferă cea mai mare sursă de finanțare nouă pentru politica privind energia și clima. Până în luna august 2026 (80), planurile de redresare și reziliență vor continua să stimuleze în măsuri diferite programele de reformă și de investiții ale statelor membre în domeniul energiei și al climei. Planurile de redresare și reziliență au fost elaborate cu scopul de a contribui la obiectivele, țintele și contribuțiile PNEC-urilor, având în vedere nivelul sporit de ambiție pentru 2030 și pentru 2050. În conformitate cu planul REPowerEU, statele membre ar trebui să reflecte politici și măsuri suplimentare în planurile lor de redresare și reziliență prin includerea unui capitol specific privind REPowerEU.

Pentru a asigura transparența și coerența, Comisia invită statele membre să descrie în mod clar rolul planurilor de redresare și reziliență, inclusiv al capitolelor privind REPowerEU, în punerea în aplicare a PNEC-urilor actualizate. În acest scop, planurile naționale actualizate ar trebui să furnizeze informații cantitative cu privire la contribuția măsurilor din planul de redresare și reziliență la obiectivele și țintele actualizate privind clima și energia, inclusiv în ceea ce privește finanțarea. În plus, statele membre sunt invitate să facă trimiteri încrucișate la planul de redresare și reziliență și la capitolul privind REPowerEU pentru fiecare politică și măsură relevantă din PNEC-urile lor actualizate. Statele membre ar trebui să indice dacă politica sau măsura face parte integral sau parțial din planul de redresare și reziliență și din capitolul privind REPowerEU, precum și rolul PNEC-urilor în completarea planurilor de redresare și reziliență și a capitolelor privind REPowerEU.

După caz, ele ar trebui să includă o trimitere la Decizia de punere în aplicare a Consiliului privind aprobarea evaluării planului lor de redresare și reziliență. Statele membre ar trebui să reflecteze asupra oricărei extinderi a investițiilor și a reformelor care pot avea o contribuție suplimentară la obiectivele și țintele pentru 2030 și la contribuția planurilor lor naționale actualizate.

De asemenea, Comisia încurajează statele membre să își utilizeze experiența dobândită în cadrul procesului de elaborare a planului de redresare și reziliență. Acest lucru poate îmbunătăți în continuare nivelul de detaliu al investițiilor și al reformelor din PNEC-urile actualizate în ceea ce privește estimările de costuri, finanțarea, descrierea domeniului de aplicare și includerea unor obiective intermediare și ținte specifice. Va trebui menținută coerența dintre cele două instrumente.

Deși nu este o cerință în temeiul actualului Regulament privind guvernanța, Comisia încurajează statele membre să aplice criteriile principiului de „a nu aduce prejudicii semnificative” atunci când definesc politicile și măsurile pentru PNEC-urile actualizate. Respectarea deplină a criteriilor principiului de a nu aduce prejudicii semnificative este o caracteristică esențială a Mecanismului de redresare și reziliență. Aceasta asigură faptul că planurile contribuie la tranziția verde și la o redresare sustenabilă, limitând în același timp daunele aduse biodiversității, apei și resurselor marine, stimulând circularitatea și prevenind poluarea și evitând dependența de activele și de activitățile nesustenabile. Comisia a furnizat orientări tehnice privind aplicarea criteriilor principiului de a nu aduce prejudicii semnificative în contextul planurilor de redresare și reziliență (81).

3.4.2 Fondul pentru o tranziție justă

Mecanismul pentru o tranziție justă (82), în special Fondul pentru o tranziție justă (FTJ), a fost creat pentru a mobiliza investiții în perioada 2021-2027. Acest instrument de investiții va ajuta regiunile europene cele mai afectate de tranziția către neutralitatea climatică, având în vedere dependența lor ridicată de extracția de combustibili fosili – inclusiv cărbune, turbă și șisturi bituminoase – și de procesele industriale cu emisii ridicate de carbon. FTJ, care face parte din politica de coeziune, aplică de asemenea principiul de a nu aduce prejudicii semnificative și exclude investițiile în combustibilii fosili. El stabilește un cadru de guvernanță solid, axat pe planurile teritoriale pentru o tranziție justă, care sunt în curs de finalizare. Planurile teritoriale pentru o tranziție justă sunt documente strategice care explică procesul de tranziție justă din fiecare stat membru și activitățile de atenuare a consecințelor socioeconomice preconizate în teritoriile cele mai afectate. Planurile teritoriale pentru o tranziție justă vor constitui cadrul pentru măsurile și investițiile din regiunile dependente de cărbune și/sau din regiunile cu industrii cu emisii ridicate de GES (cum ar fi industria chimică, siderurgică și a cimentului) cel mai grav afectate de tranziție.

Statele membre trebuie să reflecte în PNEC-urile actualizate procesul de tranziție prezentat în planurile teritoriale pentru o tranziție justă. Statele membre ar trebui să explice sinergiile dintre obiectivele privind clima și energia pentru 2030 și tranziția de la combustibilii fosili. De asemenea, ele ar trebui să descrie modul în care realizarea obiectivelor naționale va atenua impactul socioeconomic într-un mod specific la nivel regional.

3.4.3 Fondul pentru atenuarea impactului social al acțiunilor climatice

Comisia încurajează statele membre să includă în PNEC-urile actualizate, în măsura posibilului, analiza subiacentă necesară în vederea elaborării planurilor pentru atenuarea impactului social al acțiunilor climatice. Statele membre ar trebui să explice modul în care intenționează să utilizeze veniturile din Fondul pentru atenuarea impactului social al acțiunilor climatice pentru a realiza obiectivele, țintele și contribuțiile relevante. Fondul pentru atenuarea impactului social al acțiunilor climatice (83) este propus în cadrul pachetului „Pregătiți pentru 55” pentru a aborda impactul social asupra gospodăriilor vulnerabile, a microîntreprinderilor și a utilizatorilor transporturilor care poate rezulta din includerea clădirilor și a transportului rutier într-un sistem de comercializare a certificatelor de emisii (ETS). Fondul pentru atenuarea impactului social al acțiunilor climatice își propune să sprijine grupurile vulnerabile să își reducă dependența de combustibili fosili costisitori prin eficientizarea clădirilor, decarbonizarea încălzirii și răcirii clădirilor (inclusiv integrarea energiei din surse regenerabile) și sporirea accesului la transportul durabil. De asemenea, Fondul pentru atenuarea impactului social al acțiunilor climatice urmărește să sprijine grupurile vulnerabile prin măsuri naționale, oferind sprijin direct temporar și specific pentru venit, în timpul implementării măsurilor de investiții.

La finalizarea negocierilor privind pachetul „Pregătiți pentru 55” va exista o legătură strânsă între PNEC-uri și planurile pentru atenuarea impactului social al acțiunilor climatice, deoarece PNEC-urile prezintă cadrul de politică în care va funcționa Fondul pentru atenuarea impactului social al acțiunilor climatice. Planurile pentru atenuarea impactului social al acțiunilor climatice vor fi încadrate de reformele planificate și de angajamentele asumate de statele membre în PNEC-uri. Planurile pentru atenuarea impactului social al acțiunilor climatice se vor axa pe măsuri și investiții concrete finanțate de Fondul pentru atenuarea impactului social al acțiunilor climatice. De asemenea, acestea vor asigura coerența și vor dezvolta sinergii cu PNEC-urile și cu alte programe și instrumente relevante ale UE.

3.4.4 Politica agricolă comună

Comisia încurajează statele membre să caute sinergii între planurile strategice din cadrul politicii agricole comune și PNEC-uri. Prin planurile lor strategice naționale din cadrul politicii agricole comune, statele membre au conceput scheme de sprijin, care includ abordarea obiectivelor privind clima, energia, sănătatea și biodiversitatea. Comisia a furnizat recomandări și observații cu privire la planurile strategice din cadrul politicii agricole comune ale fiecărui stat membru. În plus, statele membre au identificat sau au planificat măsuri naționale în afara planurilor strategice din cadrul politicii agricole comune care ar putea contribui la aceste ambiții. Având în vedere aceste obiective, statele membre sunt obligate să își reevalueze și, dacă este necesar, să își ajusteze planurile strategice din cadrul politicii agricole comune odată cu intrarea în vigoare a obiectivelor mai ambițioase introduse prin Regulamentul LULUCF și prin Regulamentul modificat privind partajarea eforturilor (care urmează să fie adoptat) (84). Statele membre ar trebui să actualizeze PNEC-urile și planurile strategice din cadrul politicii agricole comune și să exploreze sinergiile dintre acestea ori de câte ori este posibil.

Legătura dintre cele două procese poate fi îmbunătățită în continuare prin: (i) consolidarea eforturilor de evaluare a impactului politicilor și măsurilor agricole asupra reducerii emisiilor de gaze cu efect de seră, (ii) sporirea absorbțiilor de carbon și (iii) identificarea surselor regenerabile de energie relevante, cum ar fi biometanul. Comisia și Agenția Europeană de Mediu organizează consolidarea capacităților în cadrul activităților de îmbunătățire a raportării cu privire la politicile și măsurile climatice (85).

3.4.5 Politica de coeziune

În PNEC-urile actualizate, statele membre sunt invitate să reflecteze asupra sinergiilor cu documentele de planificare existente elaborate în cadrul politicii de coeziune a UE pentru perioada 2021-2027. Politica de coeziune a UE (pusă în aplicare prin intermediul Fondului european de dezvoltare regională, al Fondului de coeziune, al Fondului social european Plus și al Fondului pentru o tranziție justă) contribuie la consolidarea coeziunii economice, sociale și teritoriale (86).

În perioada 2021-2027, politica de coeziune (care mobilizează investiții ale UE în valoare de 392 de miliarde EUR) se axează pe cinci obiective de politică (inclusiv un obiectiv privind tranziția verde, către o economie cu emisii reduse de carbon și către o economie neutră din punct de vedere climatic) și pe Pactul verde european. Pentru a beneficia de fondurile politicii de coeziune, statele membre trebuie să elaboreze acorduri de parteneriat, urmate de programe operaționale. Acestea din urmă trebuie să țină seama de PNEC-uri și să abordeze orice provocări identificate în acestea. De asemenea, statele membre au obligația de a îndeplini condițiile favorizante, inclusiv cele legate de existența unui PNEC complet, eficiența energetică, renovarea clădirilor rezidențiale și nerezidențiale și energia din surse regenerabile.

3.5 O bază analitică solidă

Planurile naționale actualizate fiabile trebuie să reflecte o viziune strategică și să se bazeze pe o analiză cantitativă solidă și robustă a situațiilor actuale și a celor preconizate. Printr-o bază analitică solidă se va asigura, de asemenea, faptul că diferitele părți ale planului sunt cuprinzătoare și comparabile. Secțiunea analitică a PNEC-urilor începe cu situația actuală, inclusiv cu prognozele privind politicile și măsurile existente (87), care au evoluat în mod semnificativ în comparație cu PNEC-urile inițiale. Secțiunea privind „situația actuală” din planul actualizat trebuie să reflecte, pentru fiecare dintre cele cinci dimensiuni ale uniunii energetice, orice modificare relevantă pe baza celor mai recente informații disponibile. În special, ar trebui luat în considerare impactul social și economic al pandemiei de COVID-19, precum și situația geopolitică actuală care afectează prețurile la energie, precum și tendințele de pe piața internă a energiei și în materie de securitate energetică și emisii în sens mai larg.

Statele membre sunt încurajate să utilizeze cele mai recente instrumente și abordări de modelare. Pentru a asigura o abordare coerentă, statele membre ar trebui să utilizeze aceiași parametri-cheie pentru prețurile importurilor de petrol, de gaze și de cărbune, precum și pentru prețurile carbonului în cadrul sistemului UE de comercializare a certificatelor de emisii, care sunt utilizați pentru raportare în temeiul articolului 18 din Regulamentul privind guvernanța. Statele membre ar trebui să facă trimitere în mod clar la sursele care stau la baza analizei lor, pentru a asigura transparența datelor utilizate. Ori de câte ori este posibil, Comisia invită statele membre să utilizeze statistici europene oficiale.

3.5.1 Scenarii și calendar

PNEC-urile actualizate trebuie să descrie situația actuală (88) prin includerea de prognoze privind emisiile de gaze cu efect de seră ale evoluțiilor sectoriale și de prognoze pentru alte dimensiuni ale uniunii energetice, cu măsurile existente (și anume un scenariu „WEM”) cel puțin până în 2040, inclusiv 2030 (89). În plus, PNEC-urile actualizate ar trebui să includă prognoze cu politici și măsuri suplimentare planificate (și anume un scenariu „WAM”) (90). Aceste prognoze vor permite evaluarea impactului unor astfel de politici și măsuri planificate și compararea impactului acestora cu cel al politicilor și măsurilor existente, cel puțin până în 2040 (91) , (92). Statele membre trebuie să descrie și modul în care politicile și măsurile existente și planificate contribuie la realizarea obiectivului UE privind neutralitatea climatică prevăzut la articolul 2 alineatul (1) din Legea europeană a climei (93).

Legea europeană a climei modifică cerințele privind prognozele referitoare la emisiile antropice de gaze cu efect de seră (94) la o succesiune de șase ani viitori în loc de patru ani viitori care se termină cu 0 sau cu 5, imediat următori anului de raportare. Întrucât statele membre vor elabora prognoze privind emisiile de gaze cu efect de seră până în 2050 pentru transmiterea acestora în temeiul articolului 18 din Regulamentul privind guvernanța până la 15 martie 2023, ele sunt încurajate să furnizeze în PNEC-urile lor actualizate prognoze până în 2050 atât pentru scenariile WEM, cât și pentru scenariile WAM, pentru a arăta tendințele către neutralitatea climatică în UE.

Statele membre trebuie să pună la dispoziția publicului o descriere detaliată privind ipotezele, parametrii și metodologiile utilizate pentru scenariile și prognozele finale, luând în considerare restricțiile de ordin statistic, restricțiile referitoare la acordarea de licențe asupra seturilor de date comerciale și respectarea normelor privind protecția datelor (95). Instrumentele și datele cu acces liber ar trebui utilizate cât mai mult posibil pentru a promova transparența, validarea și comparabilitatea rezultatelor.

3.5.2 Evaluarea impactului economic, social și de mediu

În planurile naționale actualizate, statele membre trebuie să evalueze impactul macroeconomic la nivel național și, după caz, la nivel regional al politicilor și măsurilor sau al grupurilor de politici și măsuri planificate. Atunci când este posibil, se evaluează și impactul acestora asupra sănătății, mediului, competitivității, ocupării forței de muncă, competențelor și societății. Evaluarea ar trebui să includă o comparație cu prognozele bazate pe politicile și pe măsurile sau grupurile de măsuri existente (96), cu un accent special pe evaluarea impactului distributiv (97) și a sărăciei energetice (98). Comisia pune la dispoziție în mod periodic rezultatele proiectelor de cercetare în acest domeniu, inclusiv modelarea macroeconomică și microeconomică pentru evaluarea impactului asupra ocupării forței de muncă, a impactului social și distributiv al tranziției către o energie curată sau a evoluțiilor geopolitice (de exemplu, scenarii privind prețul energiei) (99). Aceste elemente pot sprijini actualizarea planurilor naționale.

Statele membre sunt încurajate să ia în considerare aspecte precum posibile blocaje la nivelul întregii economii sau la nivel sectorial, în special în ceea ce privește aprovizionarea cu energie, apa și materiile prime, precum și disponibilitatea forței de muncă și a competențelor. În plus, ar trebui descrise schimbările preconizate în componența sectorială a economiei statelor membre, deoarece unele industrii vor intra în declin, unele vor apărea și/sau vor crește, iar altele se vor transforma. În acest sens, ar trebui incluse considerații privind cercetarea, inovarea și competitivitatea sectorului energiei curate. Impactul pozitiv al tranziției energetice ar trebui, de asemenea, evaluat pe deplin.

Impactul asupra mediului abordat în planurile actualizate ar trebui să reflecte constatările rapoartelor naționale intermediare integrate privind energia și clima (100). Planurile ar trebui să ia în considerare și interacțiunile actuale și viitoare dintre decarbonizare și reducerea emisiilor de poluanți (depoluare). Conexiunile dintre aspectele privind apa, energia și clima joacă un rol esențial în realizarea obiectivelor uniunii energetice. Fenomenele extreme, cum ar fi secetele și temperaturile ridicate, creează presiuni asupra sistemelor energetice, afectând funcționarea centralelor electrice. Nivelurile scăzute ale apei exacerbează criza energetică a Europei, afectând producția de energie hidroelectrică și nucleară și navigația interioară. Statele membre sunt invitate să descrie impactul politicilor și măsurilor planificate în PNEC-urile actualizate asupra gestionării apei (inclusiv secetele, inundațiile și necesarul de apă) și asupra ecosistemelor acvatice, în special asupra dimensiunii securității energetice. Statele membre sunt încurajate să elaboreze PNEC-urile actualizate în conformitate cu documentele de planificare relevante pentru gestionarea apei, cum ar fi planurile de management al bazinelor hidrografice, planurile de gestionare a riscului de inundații și planurile de gestionare a secetei.

Comisia încurajează statele membre să elaboreze PNEC-urile actualizate în strânsă legătură cu actualizarea programelor lor naționale de control al poluării atmosferice (PNCPA) (101). În comparație cu PNEC-urile inițiale, actualizarea permite în continuare îmbunătățirea și consolidarea evaluării impactului politicilor și măsurilor planificate asupra emisiilor de poluanți atmosferici. În cadrul rapoartelor naționale intermediare integrate privind energia și clima, statele membre vor raporta, de asemenea, informații privind cuantificarea impactului politicilor și măsurilor (sau al grupurilor de politici și măsuri) asupra calității aerului și asupra emisiilor de poluanți atmosferici. Cu toate acestea, o evaluare în cadrul PNEC-urilor permite statelor membre să acorde prioritate măsurilor care maximizează beneficiile agregate. În plus, politicile și măsurile ar trebui să fie în concordanță cu Strategia UE privind biodiversitatea (102), cu planul de acțiune privind economia circulară (103), cu Planul de acțiune privind reducerea la zero a poluării (104) și cu Planul european de combatere a cancerului (105).

Impactul asupra mediului abordat în planurile actualizate ar trebui să reflecte, de asemenea, impactul politicilor privind clima și energia asupra biodiversității. Schimbările climatice și pierderea biodiversității sunt interconectate. Politicile privind energia și clima pot conduce la sinergii, dar și la compromisuri cu biodiversitatea (de exemplu, refacerea naturii sau soluții bazate pe natură pentru a spori capacitatea de absorbție față de defrișări sau degradarea pădurilor pentru a produce biomasă pentru energie). Aceste efecte ar trebui să fie reflectate și cuantificate în planurile naționale actualizate.

3.5.3 Integrarea și modelarea contribuției economiei circulare la tranziția climatică

În planul lor național actualizat, statele membre sunt încurajate să își stabilească principalele politici și măsuri privind economia circulară care afectează emisiile de gaze cu efect de seră, consumul de energie și utilizarea materiilor prime critice. Economia circulară reduce deșeurile (inclusiv deșeurile organice, sursa emisiilor de metan) și utilizarea resurselor virgine (inclusiv energia și materiile prime critice), reducând astfel emisiile de gaze cu efect de seră. Ea creează locuri de muncă în apropierea produselor care trebuie menținute, recondiționate sau partajate (106). În plus, circularitatea îmbunătățește disponibilitatea materiilor prime, reducând dependența economiei europene de importuri. Economia circulară creează, de asemenea, noi locuri de muncă și oportunități la diferite niveluri de calificare, inclusiv pentru grupurile adesea subreprezentate pe piața forței de muncă, cum ar fi femeile, persoanele cu handicap și grupurile vulnerabile. PNEC-urile actualizate ar trebui să facă trimiteri încrucișate la strategiile, planurile de acțiune și legislația referitoare la economia circulară cu impact asupra energiei și a emisiilor de gaze cu efect de seră. De asemenea, PNEC-urile ar trebui să estimeze reducerile efective și preconizate ale emisiilor de gaze cu efect de seră obținute datorită măsurilor economiei circulare, utilizând instrumentele de modelare disponibile.

Statele membre ar trebui să raporteze cu privire la principalele politici și măsuri referitoare la deșeuri și la apele reziduale, cu scopul de a reduce emisiile de metan. Ele ar trebui să includă cuantificarea impactului real sau estimat al unor astfel de politici și măsuri asupra emisiilor de gaze cu efect de seră. De asemenea, statele membre sunt încurajate să furnizeze informații cu privire la modelele utilizate pentru estimarea impactului.

3.6 Finanțarea tranziției energetice și a celei climatice: Corelarea nevoilor de investiții cu finanțarea publică și privată disponibilă

Statele membre sunt încurajate să includă în planurile lor naționale actualizate o prezentare generală cuprinzătoare și coerentă a investițiilor publice și private necesare pentru îndeplinirea obiectivelor, țintelor și contribuțiilor lor în materie de energie și de climă. Când și-au prezentat planurile naționale în 2020, toate statele membre au stabilit nevoile de investiții în domeniul energiei, inclusiv defalcările sectoriale. Cu toate acestea, nu toate statele membre au acoperit nevoile de investiții pentru toate cele cinci dimensiuni ale uniunii energetice sau au oferit o imagine de ansamblu cuprinzătoare a nevoilor de investiții pentru tranziția climatică, inclusiv măsuri de adaptare la schimbările climatice. În plus, metodologiile și modelele utilizate pentru prezentarea diferitelor cifre au fost adesea inconsecvente. Diferențele în ceea ce privește abordările și profunzimea analizei au îngreunat compararea estimărilor privind investițiile din toate planurile naționale. Acest lucru a însemnat că nu a existat o previzibilitate suficientă pentru investitori și că planurile naționale au fost, în general, mai puțin solide.

Pentru a asigura o imagine de ansamblu coerentă între nevoile de investiții și finanțare, statele membre sunt încurajate să consolideze prezentarea generală la nivelul fiecărei politici și măsuri sau la nivelul grupurilor de politici și de măsuri. Pentru fiecare dintre acestea, se descriu informațiile privind investițiile preconizate a fi realizate și finanțarea acestora din partea sectorului public (la nivel național și la nivelul UE) și din partea sectorului privat. Modelul din anexa XIII privind progresele înregistrate în ceea ce privește finanțarea rapoartelor naționale intermediare integrate privind energia și clima ar putea fi utilizat ca structură de raportare.

3.6.1 Estimări privind investițiile necesare

Statele membre trebuie să furnizeze în PNEC-urile actualizate informații cu privire la volumele de investiții de care preconizează că vor avea nevoie în ceea ce privește politicile și măsurile planificate (107). Comisia invită statele membre să prezinte sursele de finanțare pentru punerea în aplicare a principalelor politici și măsuri sau grupuri de politici și măsuri planificate (a se vedea secțiunea 3.6.2 de mai jos). Pentru politicile și măsurile care au fost deja adoptate și puse în aplicare, statele membre ar trebui să ofere o prezentare generală a investiției inițiale estimate și, dacă este cazul, a investițiilor efective, utilizând, acolo unde este posibil, informațiile colectate prin intermediul rapoa