COMISIA EUROPEANĂ Bruxelles, 12.10.2016 COM(2016) 590 final 2016/0288(COD) NOTE

This language version reflects the corrections done to the original EN version transmitted under COM(2016) 590 final of 14.9.2016 and retransmitted (with corrections) under COM(2016) 590 final/2 of 12.10.2016

Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI de instituire a Codului european al comunicațiilor electronice (reformare) (Text cu relevanță pentru SEE) {SWD(2016) 303 final/2}

{SWD(2016) 304 final}

{SWD(2016) 305 final}

{SWD(2016) 313 final}



EXPUNERE DE MOTIVE 1.CONTEXT •Temeiurile și obiectivele propunerii De la ultima revizuire a cadrului de reglementare pentru comunicațiile electronice, efectuată în 2009, acest sector a evoluat în mod semnificativ, iar rolul său de forță motrice a economiei online a crescut. Structurile de piață au evoluat, cazurile de putere de piață de tip monopol devenind tot mai puține, în același timp conectivitatea ajungând să fie un element omniprezent în viața economică. Consumatorii și întreprinderile se bazează tot mai mult pe serviciile de date și de acces la internet în locul serviciilor de telefonie și al altor servicii de comunicații tradiționale. Ca urmare a acestei evoluții, tipuri de actori de piață necunoscuți anterior au ajuns să concureze cu operatorii de servicii de telecomunicații tradiționali [de exemplu, așa-numiții actori over-the-top (OTT): furnizori de servicii care oferă o gamă largă de aplicații și servicii, inclusiv servicii de comunicații, prin intermediul internetului]. Tot ca urmare a acestei evoluții, a crescut cererea de conectivitate fixă și fără fir de înaltă calitate, odată cu creșterea numărului și a popularității serviciilor de conținut online, cum ar fi tehnologia de tip cloud computing, internetul obiectelor, comunicațiile de la mașină la mașină (machine to machine – M2M) etc. Au evoluat și rețelele de comunicații electronice. Principalele schimbări includ: (i) tranziția în curs către un mediu bazat integral pe IP (all-IP environment), (ii) posibilitățile oferite de infrastructurile rețelelor subiacente noi și consolidate, care sprijină capacitatea de transmisie practic nelimitată a rețelelor de fibră optică, (iii) convergența rețelelor fixe și mobile către oferte de servicii fără sincope pentru utilizatorii finali, indiferent de locul în care se află aceștia sau de dispozitivul pe care îl utilizează și (iv) elaborarea unor abordări inovatoare în materie de gestionare a rețelelor tehnice, în special a rețelelor definite prin software (Software Defined Networks) și a virtualizării funcției de rețea (Network Function Virtualisation - NFV). Ca urmare a acestor modificări de la nivelul utilizării și de natură operațională, normele actuale sunt expuse unor noi provocări, a căror importanță este susceptibil să crească pe termen mediu și lung și care, prin urmare, trebuie luate în considerare la revizuirea cadrului de reglementare pentru comunicațiile electronice. Această revizuire trebuie privită în lumina Strategiei privind piața unică digitală (Digital Single Market - DSM) pentru Europa. În Strategia DSM se recunoștea importanța schimbării de paradigmă prin care trece sectorul digital și se afirma că cetățenii și întreprinderile ar trebui să poată accesa și exercita fără sincope activități online în condiții de concurență loială. În plus, în aceasta se anunța că: „În 2016, Comisia va prezenta propuneri pentru o revizuire ambițioasă a cadrului de reglementare, care se va axa pe (i) o abordare coerentă a pieței unice în ceea ce privește politica și gestionarea spectrului, (ii) asigurarea condițiilor pentru o adevărată piață unică prin abordarea fragmentării la nivel de reglementare pentru a permite realizarea unor economii de scară pentru eficacitatea operatorilor de rețele și a furnizorilor de servicii și pentru o protecție eficace a consumatorilor, (iii) asigurarea unor condiții de concurență echitabile pentru actorii de pe piață și aplicarea consecventă a normelor, (iv) stimularea investițiilor în rețelele în bandă largă de mare viteză (inclusiv o revizuire a Directivei privind serviciul universal) și (v) un cadru instituțional de reglementare mai eficient.” În temeiul acestui angajament și în conformitate cu cerințele privind „o mai bună reglementare”, Comisia a efectuat o evaluare ex post. Aceasta a evaluat eficacitatea, eficiența, relevanța, coerența și valoarea adăugată la nivelul UE a cadrului de reglementare al Uniunii și a evidențiat domeniile în care există potențial de simplificare, fără a submina obiectivele cadrului. •Coerența cu dispozițiile deja existente în domeniul de politică vizat Întrucât serviciile de conectivitate furnizate prin rețelele de comunicații electronice constituie elementul central al produselor și serviciilor digitale, există un grad înalt de sinergie între prezenta propunere și alte inițiative incluse în Strategia DSM. De asemenea, propunerea este complementară reglementărilor sectoriale existente. În special, propunerea este pe deplin coerentă cu Directiva 2014/61/UE (Directiva privind reducerea costurilor aferente tehnologiilor în bandă largă), împreună cu care oferă un set cuprinzător de norme ce facilitează implementarea infrastructurilor de bandă largă. Împreună cu Regulamentul (UE) 2015/2120, adoptat recent, ce asigură un internet deschis și elimină suprataxele pentru serviciile de roaming, prezenta propunere asigură un nivel ridicat de protecție a utilizatorilor finali în alte domenii în care sunt necesare norme sectoriale. Normele propuse cu privire la gestionarea spectrului se bazează pe instrumentele actuale din acest domeniu, în special pe Decizia nr. 676/2002/CE privind spectrul de frecvențe radio, pe Decizia 2002/622/CE privind Grupul pentru politica în domeniul spectrului de frecvențe radio și pe Decizia 243/2012/UE de instituire a unui program multianual pentru politica în domeniul spectrului de frecvențe radio (radio spectrum policy programme - RSPP). În fine, aceasta pregătește, de asemenea, terenul pentru revizuirea Directivei 2002/58/CE asupra confidențialității și comunicațiilor electronice, anunțată ca parte a Strategiei DSM. •Coerența cu alte domenii de politică ale Uniunii Prezenta propunere abordează aspectele legate de reglementare care rezultă din specificitățile sectorului comunicațiilor electronice ca industrie de rețea, dar, în același timp, se bazează pe și completează acte legislative ale UE existente în mai multe domenii. În domeniul reglementării pieței, la fel ca și cadrul de reglementare existent, propunerea se bazează în continuare pe principiile dreptului UE în materie de concurență. De asemenea, aceasta stabilește măsuri, cum ar fi cartografierea desfășurării rețelelor, care oferă informații utile și în ceea ce privește ajutoarele de stat, consolidând, astfel, coerența dintre aceste două politici. În ceea ce privește protecția utilizatorilor finali, normele propuse completează legislația orizontală în materie de protecție a consumatorilor prin abordarea specificităților acestui sector, pe de o parte, simplificând totodată actualele norme sectoriale în domenii în care legislația orizontală în materie de protecție a consumatorilor a evoluat de la ultima revizuire, din 2009, pe de altă parte. Astfel, propunerea evită suprapunerile în domenii în care normele orizontale sunt suficiente pentru a asigura un nivel adecvat de protecție a utilizatorilor finali. Politica de coeziune și fondurile structurale și de investiții europene sunt un instrument important pentru eliminarea lacunelor în materie de conectivitate în domeniile în care există disfuncționalități ale pieței și sumele aferente acestora ar trebui să fie alocate de așa manieră încât să permită valorificarea la maximum a resurselor disponibile. Propunerea contribuie la acest obiectiv prin faptul că oferă condiții adecvate pentru investițiile private, astfel încât fondurile publice să poată fi canalizate acolo unde sunt cel mai necesare. Propunerea menține actuala complementaritate dintre politica privind serviciile de comunicații electronice și cea privind serviciile mass-media audiovizuale, prin asigurarea faptului că, în continuare, cadrul nu aduce atingere măsurilor luate la nivelul Uniunii sau la nivel național, în conformitate cu dreptul UE, pentru îndeplinirea unor obiective de interes general, în special în ceea ce privește reglementarea conținutului și politica în domeniul audiovizualului. Chiar dacă se face o distincție între reglementarea transmisiei semnalului stațiilor de emisie și reglementarea conținutului, se poate avea în vedere crearea de legături între acestea, în special pentru a garanta pluralismul mijloacelor de informare în masă, diversitatea culturală și protecția consumatorilor. •Coerența cu obligațiile prevăzute de dreptul internațional Prezenta propunere este coerentă cu obligațiile existente prevăzute de dreptul internațional, inclusiv de Acordul General privind Comerțul cu Servicii (General Agreement on Trade in Services - GATS), Anexa privind telecomunicațiile la GATS și Documentul de referință privind GATS. 2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE •Temeiul juridic Propunerea se întemeiază pe articolul 114 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, întrucât vizează realizarea pieței interne a comunicațiilor electronice și asigurarea funcționării acesteia.

•Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive) Având în vedere faptul că propunerea reprezintă o revizuire a cadrului existent, analiza subsidiarității de mai jos se axează pe următoarele aspecte: noul obiectiv de a asigura o conectivitate omniprezentă și fără constrângeri, armonizarea competențelor autorităților naționale de reglementare (ANR) și armonizarea aspectelor legate de spectru și a normelor revizuite privind serviciile. O conectivitate omniprezentă și fără constrângeri Fără o conectivitate omniprezentă și de foarte mare capacitate, piața unică nu poate valorifica o parte importantă a capitalului său uman. Acest lucru afectează atât coeziunea teritorială, cât și capacitatea întreprinderilor de a produce în mod eficient și de a furniza servicii inovatoare și competitive. Conectivitatea poate juca un rol socioeconomic esențial în prevenirea izolării și depopulării și în conectarea regiunilor periferice ale UE cu cele centrale . Există diferențe destul de mari între statele membre în ceea ce privește situația în materie de conectivitate. Există discrepanțe foarte importante, care nu pot fi explicate numai prin diferențele în ceea ce privește peisajul, populația, PIB-ul sau puterea de cumpărare, ci sunt rezultatul unor opțiuni diferite în materie de politică, adoptate astăzi și în trecut. Lipsa unei acțiuni a UE prin care să se urmărească realizarea unei conectivități omniprezente și fără constrângeri ca un obiectiv separat al cadrului nu ar face decât să perpetueze acest amalgam, cu efecte negative asupra pieței unice și a intereselor consumatorilor. Armonizarea competențelor autorităților naționale de reglementare (ANR) Cadrul instituțional oferă autorităților naționale de reglementare și statelor membre un grad ridicat de flexibilitate, ceea ce permite ajustarea reglementărilor de așa manieră încât să corespundă circumstanțelor naționale sau locale specifice. Totuși, acest sistem prezintă deficiențe semnificative în domeniile în care coerența fie este esențială, fie ar servi mai bine interesului european comun. Unele domenii ale reglementării necesită o abordare mai coordonată sau armonizată la nivelul UE. Acest lucru poate fi realizat, printre altele, prin armonizarea sarcinilor ANR-urilor, care sunt și membre ale Organismului Autorităților Europene de Reglementare în Domeniul Comunicațiilor Electronice (OAREC) și care sunt pilonii structurii instituționale. Armonizarea sarcinilor ANR-urilor nu ar trebui să conducă la o reducere a independenței politice a acestora, ci, dimpotrivă, la o extindere a protecției împotriva primirii de instrucțiuni în toate noile domenii de competență. Armonizarea aspectelor legate de armonizarea spectrului Spectrul, la fel ca alte resurse precum numerele și, într-o anumită măsură, terenurile, este o resursă limitată ce aparține statelor membre, iar gestionarea și alocarea acestuia trebuie să țină seama de specificitățile și necesitățile naționale. În același timp, este nevoie de o reglementare la nivelul UE mai convergentă și mai coerentă în ceea ce privește intrarea pe piață, pentru a elimina obstacolele care apar din cauza condițiilor divergente nejustificate în ceea ce privește alocarea drepturilor individuale de utilizare a spectrului, a numerelor sau a terenurilor. Sunt necesare norme coerente la nivelul UE pentru (i) a permite furnizorilor să își extindă serviciile la alte state membre; (ii) a crea un efect de scară la nivel de piață care să fie suficient, permițându-le statelor membre din prima linie să profite de acesta; (iii) a oferi cetățenilor și întreprinderilor din UE un acces în timp util la capacitățile și serviciile fără fir de ultimă generație, astfel încât să beneficieze de mediul digital și de serviciile și aplicațiile inovatoare și să fie în măsură să dezvolte din punct de vedere comercial și să susțină avantajele economiei digitale, care evoluează constant către economia „mobilă”, în cadrul căreia politica în domeniul spectrului joacă un rol important; (iv) a permite țărilor rămase în urmă să recupereze decalajul și să participe la DSM, permițând astfel și statelor membre mai avansate să sporească și mai mult schimburile efectuate de cetățeni și schimburile comerciale pe propriul teritoriu și (v) a-i trata într-un mod coerent pe toți utilizatorii de spectru în întreaga Uniune. În fine, pentru ca UE să fie un exemplu pentru restul lumii în ceea ce privește serviciile noi și îmbunătățite, cum ar fi 5G, producătorii de echipamente și furnizorii de servicii de comunicații trebuie să dispună de un spațiu suficient. Aceasta presupune nu numai o armonizare tehnică, ci mai ales o piață internă care să se dezvolte într-un mod aliniat la nivel general, pentru ca serviciile și dispozitivele să beneficieze de norme stabile și armonizate. Serviciile În ceea ce privește serviciile, concurența dintre furnizorii locali de servicii de comunicații electronice care grupează accesul la rețea cu serviciile și furnizorii globali de servicii OTT consolidează dreptul UE de a acționa pentru a asigura condiții de concurență echitabile. De asemenea, sunt necesare acțiuni la nivelul UE pentru a reduce fragmentarea normelor privind protecția utilizatorilor finali, ce duce la creșterea costurilor administrative ale furnizorilor de servicii care își desfășoară activitatea la nivel transfrontalier și împiedică dezvoltarea unor servicii inovatoare, generând totodată un nivel inegal și insuficient de protecție a consumatorilor în întreaga Uniune. •Proporționalitatea Propunerea respectă principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană, deoarece nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor. Aceasta efectuează ajustări punctuale ale cadrului actual pentru a răspunde schimbărilor de pe piață și celor tehnologice, în special necesității de a aborda la nivelul Uniunii nevoia disponibilității unor rețele de foarte mare capacitate și a adoptării acestora la scară largă, ca bază pentru o piață unică digitală pe deplin funcțională. În ceea ce privește reglementarea accesului, autoritățile naționale de reglementare rămân competente în ceea ce privește asigurarea faptului că disfuncționalitățile pieței sunt abordate prin măsuri corective adecvate și că reglementarea contribuie la obiectivele comune în materie de politică. Normele propuse le oferă autorităților de reglementare instrumente suplimentare pentru abordarea provocării actuale în materie de conectivitate, însă modul în care acestea urmează să fie utilizate depinde de circumstanțele naționale, care trebuie evaluate de autoritățile naționale de reglementare. Consolidarea cu un obiectiv precis a supravegherii reglementare, în principal prin consolidarea rolului OAREC, este justificată pe baza dovezilor unei lipse de coerență în materie de punere în aplicare a reglementărilor, care este esențială pentru promovarea pieței interne. De asemenea, spectrul reprezintă o competență partajată între Comisie și statele membre. Normele propuse oferă un cadru global pentru o gestionare coerentă a spectrului la nivelul UE, lăsând statelor membre marja de apreciere necesară pentru punerea în aplicare și aplicarea normelor în conformitate cu circumstanțele naționale. Ca urmare a implicațiilor transfrontaliere importante ale gestionării spectrului și a impactului mai amplu al acesteia asupra conectivității pe piața internă, sunt necesare unele proceduri de coordonare la nivelul Uniunii. Normele în materie de protecție a utilizatorilor finali introduc o armonizare integrală, cu excepții punctuale (de exemplu, în ceea ce privește durata maximă a contractului), însă armonizarea este limitată la domeniile care intră sub incidența propunerii. În plus, alegerea formei juridice de directivă va avea drept rezultat o anumită marjă de apreciere pentru statele membre, pentru a adapta punerea în aplicare la dreptul lor național •Alegerea instrumentului Propunerea de Cod european al comunicațiile electronice constă într-o reformare orizontală a celor patru directive existente (referitoare la cadru, la autorizare, la acces și la serviciul universal), comasându-le într-o singură directivă. Fiecare directivă conține măsuri aplicabile rețelelor de comunicații electronice și furnizorilor de servicii de comunicații electronice. Revizuirea oferă ocazia de a simplifica structura actuală, în vederea consolidării coerenței și accesibilității acesteia, în conformitate cu obiectivul privind adecvarea reglementărilor. Aceasta oferă, de asemenea, posibilitatea de a adapta structura la noua realitate de pe piață, și anume la faptul că furnizarea de servicii de comunicații nu mai este neapărat condiționată de furnizarea unei rețele. 3.REZULTATE ALE EVALUĂRILOR EX POST, CONSULTĂRILOR PĂRȚILOR INTERESATE ȘI EVALUĂRII IMPACTULUI •Evaluări ex post/verificări ale adecvării legislației existente

Conform concluziei generale a documentului de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește propunerea și evaluează adecvarea actualelor norme de reglementare, cadrul de reglementare pentru comunicațiile electronice și-a atins, în linii mari, obiectivul general de a asigura un sector concurențial care să le ofere utilizatorilor finali beneficii semnificative. Cu toate acestea, deși principalele sale obiective specifice – promovarea concurenței, dezvoltarea pieței interne și promovarea intereselor utilizatorilor finali – rămân relevante, pare necesară revizuirea cadrului de reglementare pentru a aborda nevoia tot mai mare de conectivitate sporită a pieței unice digitale și pentru a raționaliza dispozițiile, ținând seama de evoluțiile pieței și de evoluțiile tehnologice. Mai precis, în ceea ce privește criteriile specifice de evaluare, concluziile pot fi rezumate astfel: Relevanță – În general, evaluarea a arătat că obiectivele specifice ale cadrului – promovarea concurenței, realizarea pieței unice și protejarea intereselor consumatorilor – rămân la fel de valabile ca și până acum, având o relevanță mai mare pentru obiectivul realizării pieței unice. O concurență efectivă și durabilă duce la investiții eficiente și impulsionează dezvoltarea pieței interne. În ultimă instanță, aceasta servește intereselor utilizatorilor finali prin faptul că duce la inovare și oferă beneficii maxime în termeni de opțiuni, tarife și calitate. În același timp, conectivitatea a devenit forța motrice ce stă la baza societății și a economiei digitale, fiind susținută de schimbările tehnologice și de evoluția cerințelor consumatorilor și ale pieței, și este esențială pentru concretizarea angajamentului politic al Comisiei Juncker de realizare a pieței unice digitale. Prin urmare, este necesar să se aibă în vedere ajustarea obiectivelor de politică și a instrumentelor de reglementare actuale, pentru a sprijini în continuare instalarea infrastructurii și adoptarea pe scară largă a serviciilor de conectivitate corespunzătoare, în conformitate cu nevoile viitoare. Majoritatea domeniilor de reglementare rămân la fel de relevante ca în 2009, dacă nu chiar mai relevante – în special gestionarea spectrului, dat fiind rolul acestuia de element esențial, dar cu o disponibilitate limitată, pentru desfășurarea actualei și următoarei generații de rețele fără fir mobile și fixe, și reglementarea accesului ca mijloc de abordare a barierelor persistente la intrare în ceea ce privește rețelele. De exemplu, dacă relevanța anumitor componente specifice ale normelor privind serviciul universal este pusă sub semnul întrebării ca urmare a evoluțiilor pieței, conceptul unei plase de siguranță care să asigure faptul că toți cetățenii sunt incluși într-o societate digitală complet dezvoltată capătă o importanță tot mai mare în cadrul pieței unice digitale. De asemenea, dacă anumite dispoziții din cadrul obiectivului privind protecția utilizatorilor finali ar trebui să fie ajustate având în vedere evoluțiile tehnologice ori de pe piață sau modificările legislative, nevoile de protecție a utilizatorilor finali de bază cărora le răspund dispozițiile respective rămân relevante și obiectivele specifice ale acestora rămân esențiale. Eficacitatea – Este larg recunoscută eficiența cadrului de reglementare în ceea ce privește asigurarea faptului că, în ansamblu, sectorul este competitiv. Acest lucru, la rândul său, a generat beneficii importante pentru utilizatorii finali, cum ar fi disponibilitatea pe scară largă a bandei largi (de bază), scăderea semnificativă a prețurilor și diversificarea gamei de opțiuni. Reglementarea accesului și a spectrului, în special, dar și dispozițiile privind intrarea pe piață au contribuit la creșterea nivelului concurenței. Totuși, reglementarea accesului a dus la concurență mai mult la nivel de servicii decât de rețele și, chiar dacă s-au făcut progrese privind investițiile în rețelele de foarte mare capacitate, acestea nu au avut loc în toate statele membre în ritmul prevăzut de agendele în materie de politică publică și în conformitate cu nevoile viitoare preconizate. Este important de remarcat faptul că, deși eliberarea unei porțiuni semnificative a spectrului pentru banda largă fără fir reprezintă o realizare remarcabilă, progresele înregistrate în gestionarea spectrului nu au răspuns așteptărilor ultimei revizuiri, ducând la întârziere și la fragmentare în ceea ce privește implementarea și adoptarea rețelelor 4G. Eforturile de realizare a obiectivului pieței unice au avut rezultate destul de modeste. S-a obținut doar într-o măsură limitată coerență în materie de reglementare, lucru care a afectat operațiunile furnizorilor transfrontalieri și a redus previzibilitatea pentru toți operatorii și investitorii acestora. Actualul cadru armonizează foarte puține dintre competențele atribuite autorităților naționale de reglementare responsabile de reglementarea ex ante a pieței și le permite statelor membre să atribuie sarcini aferente acestui cadru altor autorități, care nu îndeplinesc aceleași cerințe de independență. Se obține astfel un amalgam, deoarece reglementarea ex ante a pieței este singura competență care revine tuturor celor 28 de autorități naționale de reglementare care sunt membre ale OAREC. Și mai important este faptul că instrumentele de cooperare și de asigurare a coerenței disponibile au dus la o situație în care nu s-a ales întotdeauna cele mai bune soluții în materie de reglementare, ceea ce a avut un impact asupra ofertei pentru utilizatorii finali. Verificările coerenței la nivelul UE, efectuate prin intermediul structurii de guvernanță actuale, contribuie la caracterul previzibil al reglementărilor în materie de acces în întreaga UE, însă influența acestora este semnificativ mai limitată în ceea ce privește proiectul de măsuri corective în materie de reglementare. De asemenea, lipsa de coerență în ceea ce privește gestionarea spectrului și absența unui cadru instituțional pentru coordonarea asignărilor spectrului au avut consecințe negative pentru utilizatorii finali, cum ar fi desfășurarea cu întârziere a rețelelor 4G în marea majoritate a țărilor din UE. Realizările cadrului în materie de protecție a utilizatorilor finali și de asigurare a unei plase de siguranță (serviciul universal) sunt semnificative, în schimb progresele sunt relativ lente în ceea ce privește satisfacția consumatorilor. Este clar, de asemenea, că nu toate dispozițiile sectoriale în materie de protecție a utilizatorilor finali sunt în continuare adecvate scopului vizat, în contextul evoluțiilor tehnologice, de pe piață și al celor mai ample, legislative. Eficiență – Chiar dacă nu s-a putut efectua un calcul precis al costurilor, în urma evaluării s-a constatat că beneficiile cadrului – pentru majoritatea operatorilor, pentru utilizatorii finali și pentru societate, în ansamblul ei – depășesc cu mult costurile generate de punerea sa în aplicare. Cu toate acestea, chiar dacă ar putea fi necesar un anumit nivel de complexitate pentru a asigura o intervenție bine calibrată (de exemplu, o reglementare adecvată a accesului), au fost identificate o serie de domenii în care sarcina administrativă ar putea fi redusă fără a compromite eficacitatea dispozițiilor, ba dimpotrivă, în unele cazuri chiar ar îmbunătăți-o. Printre exemplele în acest sens se numără ciclurile mai lungi de reglementare ex ante a pieței, simplificarea procedurilor de impunere de măsuri corective pentru piețele de terminare a apelurilor și raționalizarea anumitor dispoziții în materie de protecție a consumatorilor care se suprapun. Valoarea adăugată a UE – Cadrul de reglementare a avut un rol esențial în asigurarea concurenței pe piața unică, ceea ce, într-o anumită măsură, nu ar fi fost posibil sau probabil în cazul acțiunii la nivel național. Cadrul de reglementare a ridicat la un nivel superior practicile de reglementare naționale din acest sector, prin promovarea – cu grade diferite de succes în anumite domenii ale reglementării – unor modele de tipul „cel mai bun din clasă” (best in class) în întreaga Uniune Europeană. Acțiunea UE a contribuit, de asemenea, la o abordare mai cuprinzătoare, dacă nu chiar omogenă, în ceea ce privește protecția utilizatorilor finali, rezultat care nu ar fi fost obținut altfel. Coerență – În general, diversele instrumente care alcătuiesc cadrul de reglementare pentru comunicațiile electronice s-au sprijinit reciproc în îndeplinirea obiectivelor lor. Cu toate acestea, două aspecte merită o atenție deosebită în procesul de revizuire: coerența dintre (i) reglementarea ce vizează stimularea implementării competitive a rețelelor și (ii) normele UE privind finanțarea și ajutoarele de stat din acest sector, precum și eventualele suprapuneri dintre anumite dispoziții sectoriale și legislația orizontală în materie de interese ale consumatorilor. •Consultările părților interesate La 11 septembrie 2015 a fost lansată pe această temă o consultare publică deschisă cu o durată de 12 săptămâni, ce a strâns opinii privind procesul de evaluare, pentru a analiza normele actuale și a obține puncte de vedere cu privire la eventuale adaptări ale cadrului având în vedere evoluțiile pieței și evoluțiile tehnologice. Consultarea a inclus o evaluare generală a cadrului actual, precum și o evaluare și o revizuire mai detaliate ale elementelor specifice ale acestuia: (i) reglementarea accesului la rețele, (ii) gestionarea spectrului și conectivitatea fără fir, (iii) reglementarea sectorială pentru serviciile de comunicații electronice, (iv) normele privind serviciul universal și (v) structura și guvernanța instituționale. Consultarea a fost atât amplă, cât și detaliată, beneficiind de numeroase contribuții furnizate de consumatori, de furnizorii de rețele și servicii de comunicații electronice, de asociațiile naționale și de la nivelul UE de operatori, de organizațiile societății civile, de radiodifuzori, de furnizorii de tehnologie, de furnizorii de internet și furnizorii de servicii online, de întreprinderile care se bazează pe conectivitate în activitatea lor, de actorii din cadrul economiei digitale în sens mai larg, de autoritățile naționale de la toate nivelurile, de autoritățile naționale de reglementare și de alte părți interesate. Printre contribuțiile furnizate se numără cele transmise de părțile interesate afectate de această politică, de cei care trebuie să o pună în aplicare și de cei care au un interes declarat în privința acesteia. În cadrul consultării au fost primite 244 de răspunsuri din partea părților interesate din toate statele membre, precum și din afara Uniunii. La jumătatea perioadei de consultare publică, și anume la data de 11 noiembrie 2015, consultarea a fost completată cu o audiere publică. OAREC și-a adus contribuția atât la consultarea publică, cât și la procesul de evaluare și de revizuire, acesta publicându-și avizul în decembrie 2015. Grupul pentru politica în domeniul spectrului de frecvențe radio (Radio Spectrum Policy Group - RSPG) a furnizat, de asemenea, un aviz privind DSM și revizuirea cadrului. În urma procesului de consultare, au rezultat următoarele tendințe: • Conectivitatea este larg recunoscută ca fiind forța motrice ce stă la baza societății și a economiei digitale, fiind susținută de schimbările tehnologice și de evoluția cerințelor consumatorilor și ale pieței . • Se consideră că o bună conectivitate este o condiție necesară pentru realizarea pieței unice digitale. Numeroși respondenți au subliniat necesitatea unor măsuri de politică și a unor eventuale ajustări ale politicii și ale instrumentelor de reglementare actuale pentru a sprijini instalarea infrastructurii în conformitate cu nevoile viitoare.

• Conform mai multor contribuții, cadrul de reglementare actual nu determină într-o măsură suficientă înregistrarea de progrese în ceea ce privește piața internă. Percepția generală este aceea că se impune ajustarea cadrului de reglementare la dinamica actuală a pieței. Cu toate acestea, mulți respondenți au recunoscut progresele înregistrate ca urmare a liberalizării piețelor telecomunicațiilor, în special în ceea ce privește beneficiile pentru utilizatorii finali și concurența, pe majoritatea piețelor naționale. • În ceea ce privește spectrul, se recunoaște importanța conectivității fără fir și a bandei largi fără fir. În general, sectorul este în favoarea unei abordări mai coordonate și își dorește mai multă securitate în ceea ce privește investițiile și mai multe posibilități de a dezvolta în întreaga UE noi comunicații fără fir și mobile, inclusiv 5G. S-a identificat ca fiind din ce în ce mai important să se dispună de o mai mare flexibilitate în ceea ce privește accesul la spectru și utilizarea acestuia. • În general, autoritățile statelor membre subliniază realizările obținute în materie de armonizare tehnică, precum și nevoia ca activitatea de coordonare suplimentară să fie ascendentă și pe bază de voluntariat; unele dintre acestea solicită un echilibru mai bun între armonizare și flexibilitate. Se recunoaște, în general, importanța existenței în viitor a unei mai mari flexibilități în ceea ce privește accesul la spectru și utilizarea acestuia. • Administrațiile mai multor state membre consideră că este necesară actualizarea normelor din domeniul telecomunicațiilor, din motive ce variază de la necesitatea promovării investițiilor în infrastructurile de generație viitoare la cea de a răspunde evoluțiilor tehnologice și ale pieței. Se solicită, de asemenea, o mai mare flexibilitate și simplificare a normelor respective. • În timp ce companiile de telecomunicații tradiționale consideră că au fost preferate câștigurile economice pe termen scurt în detrimentul investițiilor și al inovării pe termen lung, operatorii alternativi, OAREC și organizațiile de consumatori consideră că acest cadru și-a îndeplinit în mare parte obiectivele actuale. • Dacă în general utilizatorii de servicii de telecomunicații sunt favorabili reglementării actuale privind accesul, unii dintre aceștia consideră că accentul ar trebui pus mai degrabă pe concurența la nivelul serviciilor decât pe infrastructura subiacentă și că ar trebui să se accentueze utilizarea în comun a infrastructurii. • Marea majoritate a respondenților consideră că revizuirea ar trebui să reprezinte ocazia de a reexamina în întregime regimul serviciului universal . Administrațiile statelor membre consideră că este necesară menținerea serviciului universal, acordând însă flexibilitate statelor membre în ceea ce privește finanțarea și aplicarea acestuia în cazul bandei largi. OAREC sprijină menținerea actualei game de instrumente privind obligația de serviciu universal. • Dacă administrațiile mai multor state membre, comunitatea autorităților de reglementare și organizațiile consumatorilor consideră în continuare că este necesară o protecție sectorială a utilizatorilor finali bazată pe o armonizare minimă la nivel înalt, în schimb sectorul telecomunicațiilor solicită ca accentul să fie pus mai mult pe legislația orizontală și pe armonizarea deplină, mai ales în ceea ce privește serviciile. Sectorul telecomunicațiilor, în general, dar și unele administrații susțin că serviciilor similare ar trebui să li se aplice aceleași norme, în timp ce alte administrații, așa-numiții ,,actori over-the-top”, vânzătorii de software și de echipamente, operatorii de cablu și unii radiodifuzori consideră că noțiunea de servicii de comunicații electronice, astfel cum este definită în prezent, s-a dovedit a fi solidă. • Chiar dacă în general se recunoaște necesitatea menținerii rolului autorităților naționale de reglementare și al autorităților de gestionare a spectrului, un număr mare de respondenți subliniază faptul că structura instituțională de la nivelul UE ar trebui revizuită pentru a îmbunătăți securitatea juridică și răspunderea. De asemenea, ca parte a procesului de evaluare, Comisia a contractat o serie de studii. Punerea în aplicare a acestor studii a inclus ateliere publice, care le-au permis părților interesate să își prezinte observațiile și feedback-ul cu privire la activitățile de evaluare în curs: la 6 aprilie 2016 a fost organizat un atelier public pentru a valida rezultatele intermediare ale studiului SMART 2015/002 realizat de WIK, IDATE și Deloitte referitor la „Regimurile de reglementare, în special în ceea ce privește accesul, pentru modelele de investiții în rețele în Europa” și la 2 mai 2016, a fost organizat un atelier public pentru a valida rezultatele intermediare ale studiului SMART 2015/003 realizat de WIK, CRIDS și Cullen referitor la „Aspecte importante ce trebuie revizuite în domeniile intrării pe piață, gestionării resurselor limitate și chestiunilor generale referitoare la utilizatorii finali”. •Obținerea și utilizarea expertizei Comisia s-a bazat pe consiliere de specialitate externă, și anume pe: Recomandări în materie de politică ale altor instituții ale UE, în special ale Parlamentului European și ale Consiliului European. Trei studii pe tema revizuirii „Sprijin pentru pregătirea evaluării impactului care însoțește revizuirea cadrului de reglementare pentru comunicațiile electronice” (SMART 2015/0005); „Regimurile de reglementare, în special în ceea ce privește accesul, pentru modelele de investiții în rețele în Europa” (SMART 2015/0002); „Aspecte importante ce trebuie revizuite în domeniile intrării pe piață, gestionării resurselor limitate și chestiunilor generale referitoare la utilizatorii finali” (SMART 2015/0003). În plus, o serie de alte studii au reprezentat o sursă de informații pentru procesul de revizuire. Aceste studii sunt enumerate în secțiunea 6.1.4 din evaluarea impactului.

O discuție la care au participat experți la nivel înalt, organizată în cadrul studiului SMART 2015/0005. •Evaluarea impactului Rezumatul evaluării impactului și avizul pozitiv al Comitetului de analiză a reglementării sunt disponibile pe site-ul web al Comisiei: http://ec.europa.eu/smart­regulation/impact/ia_carried_out/cia_2016_en.htm Au fost analizate o serie de opțiuni, specificate în evaluarea impactului, dintre care au fost reținute următoarele: Reglementarea accesului Acces de generație următoare + axarea reglementării pe o conectivitate de înaltă calitate Conform acestei opțiuni, chiar dacă principiile esențiale ale cadrului rămân valabile, sunt necesare ajustări semnificative pentru a le oferi atât operatorilor tradiționali, cât și concurenților acestora stimulentele de care au nevoie pentru a face investiții sau coinvestiții viabile din punct de vedere economic în rețele viitoare care să fie, în principiu, în măsură să furnizeze o conectivitate de foarte mare capacitate fiecărui cetățean și fiecărei întreprinderi din Europa. Spectrul Norme cu caracter obligatoriu și executoriu pentru sporirea coordonării gestionării spectrului în UE, cu un accent mai mare pe adaptarea normelor privind spectrul la viitoarele provocări legate de 5G Această opțiune vizează adaptarea cadrului la evoluțiile privind conectivitatea omniprezentă și desfășurarea rețelelor 5G și asigurarea unei mai mari coerențe cu măsurile statelor membre, în special cu cele care afectează condițiile și reglementarea economică a piețelor concurențiale. Își propune să realizeze acest lucru prin adaptări mai importante ale cadrului, prin instrumente executorii din punct de vedere juridic și printr-un mecanism de evaluare inter pares care să permită OAREC, Comisiei și autorităților naționale de reglementare să revizuiască elemente ale procedurilor de asignare avute în vedere de statele membre care au un impact mai mare asupra evoluțiilor de pe piață și de la nivelul întreprinderilor. În plus, această opțiune va pune un accent mai puternic pe mediul de investiții pentru rețelele 5G dense. Serviciul universal Adaptare treptată la tendințe, punându-se accentul pe asigurarea caracterului abordabil al serviciilor de voce și în bandă largă Această opțiune plasează în centrul obligației de serviciu universal de la nivelul UE aspectul referitor la caracterul abordabil, incluzând în domeniul său de aplicare furnizarea de servicii de comunicații de voce și de bandă largă de bază la prețuri accesibile în UE, precum și dreptul de a încheia contracte în cazul consumatorilor care beneficiază de tarife speciale pentru serviciile universale. La nivelul UE, banda largă ar urma să fie definită prin referire la o conexiune ce oferă acces funcțional la internet, delimitată pe baza unei liste minime de servicii online ce permit participarea utilizatorilor finali la societatea civilă, această listă urmând să fie definită apoi mai în detaliu de către statele membre la nivel național. Caracterul abordabil ar trebui să fie asigurat pentru aceste servicii furnizate la un punct fix, în special prin sprijin direct, dar statele membre au posibilitatea de a include măsuri de asigurare a caracterului abordabil pentru serviciile mobile pentru utilizatorii finali cei mai vulnerabili în cazurile în care se demonstrează lipsa acestui caracter abordabil. Disponibilitatea acestor servicii va fi promovată în principal prin alte instrumente de politică (stimulente pentru investițiile private, ajutoare de stat, obligații de acoperire legate de spectru etc.) și poate fi inclusă la nivel național doar în mod excepțional, în cazul în care se demonstrează în mod corespunzător necesitatea unei astfel de măsuri. Întrucât ia în considerare o gamă mai largă de beneficiari de servicii universale în bandă largă (nu numai pe cei din sectorul telecomunicațiilor), această opțiune se bazează pe finanțare din bugetul general ca modalitate mai echitabilă și cu un efect de denaturare mai mic de finanțare a furnizării serviciului universal. Servicii Serviciile de acces la internet (Internet Access Services - IAS) și obligațiile de reglementare pentru serviciile de comunicații electronice legate în principal de utilizarea resurselor de numerotație Această opțiune se bazează pe alte opțiuni. Pe lângă reglementarea IAS, această opțiune propune aplicarea unui set limitat de norme sectoriale serviciilor de comunicații interpersonale, furnizate fie în mod tradițional (telefonie vocală sau SMS), fie prin intermediul IAS. În special, opțiunea stabilește domeniile în care mai este nevoie de protecție sectorială ca urmare a caracteristicilor lor și propune aplicarea normelor relevante în mod egal tuturor furnizorilor de servicii echivalenți din punct de vedere funcțional. În multe cazuri, va fi vorba de IAS plus serviciile de comunicații interpersonale care utilizează numere (prin „utilizare” se înțelege punerea la dispoziție de numere abonaților furnizorului serviciului în cauză sau prestarea unui serviciu care permite comunicarea cu abonații altor furnizori de servicii prin intermediul acestor numere). În domenii esențiale, precum securitatea și competența de a impune interoperabilitatea, normele relevante ar trebui să se aplice tuturor serviciilor de comunicații interpersonale. Se propune ca normele privind utilizatorii finali să facă obiectul unei armonizări integrale, în măsura posibilului, și nu al unei abordări bazate pe o armonizare minimă, ca în prezent, pentru a reduce sarcina în materie de respectare a normelor și pentru a se evita denaturarea condițiilor de piață în statele membre. Pentru a reduce sarcina de reglementare, se propune eliminarea obligațiilor de reglementare în cazurile în care acestea nu mai sunt necesare sau sunt acoperite în mod adecvat de legislația generală în materie de protecție a consumatorilor. Un exemplu elocvent este abrogarea competenței ANR-urilor de a impune în mod direct reglementarea prețurilor cu amănuntul. În ceea ce privește obligațiile de reglementare aplicabile serviciilor de comunicații interpersonale, cele mai multe dintre acestea ar urma să fie legate de utilizarea resurselor publice de numerotație - confirmându-se astfel o abordare care a fost identificată de autoritățile de reglementare cel puțin de la ultima revizuire a cadrului, dar care este contestată de majoritatea furnizorilor de servicii relevanți și nu a fost aplicată pe scară largă în practică. Sfera de aplicare a accesului în ceea ce privește serviciile de urgență este redefinită utilizând conceptul de servicii de comunicații interpersonale bazate pe numere, ținând însă cont de incapacitatea anumitor servicii online de a asigura calitatea serviciului în ceea ce privește astfel de apeluri. Normele care s-ar aplica serviciilor de comunicații interpersonale bazate pe numere se referă, printre altele, la durata contractului, la transparență, la informațiile privind calitatea serviciului, la portabilitatea numerelor gestionată de furnizorul către care se realizează transferul, la instrumentele de monitorizare a consumului, la instrumentele de comparare a prețurilor și a calității serviciului sau la normele privind trecerea de la un furnizor de servicii la altul pentru pachetele de servicii, pentru a se evita efectele de „captivitate”. În plus, în anumite domenii, interesele de politică publică precum securitatea necesită aplicarea unor obligații de reglementare tuturor serviciilor de comunicații interpersonale, și anume inclusiv celor furnizate prin IAS, dar care nu utilizează resurse de numerotație. Obligația de difuzare („must carry”) și grilele electronice de programe (GEP)

Menținerea posibilității ca statele membre să impună obligații de difuzare și privind GEP Această opțiune ar menține normele actuale privind obligația de difuzare și GEP. Cu toate acestea, clarifică faptul că obligațiile de transmisie pot include date complementare stațiilor de radio și canalelor de televiziune care permit furnizarea de servicii de televiziune conectată și de GEP. Numerotația Adaptarea cadrului UE privind numerotația pentru a aborda aspectele legate de concurență de pe piață Conform acestei opțiuni, cadrul este adaptat pentru a le permite statelor membre să aloce numere altor întreprinderi decât cele care furnizează servicii sau rețele de comunicații electronice. Această opțiune ar permite utilizarea extrateritorială a anumitor resurse de numerotație în cadrul UE, sub rezerva unor garanții adecvate de protejare a utilizatorilor finali din toate statele membre în care sunt utilizate numerele. Guvernanța Rol consultativ pentru OAREC/RSPG, însoțit de anumite competențe normative pentru OAREC și îmbunătățirea procesului de revizuire a pieței și de alocare a spectrului Această opțiune prevede, în special, un set minim de competențe armonizate pentru ANR-uri și alinierea sarcinilor ANR-urilor și ale OAREC, precum și alinierea substanțială a structurii de guvernanță a OAREC cu Abordarea comună privind agențiile descentralizate. În plus, OAREC va avea sarcini suplimentare, cum ar fi competența de a adopta decizii cu caracter obligatoriu privind identificarea piețelor transnaționale și privind un model de fișă de sinteză a contractului; competențe cu caracter cvasiobligatoriu în legătură cu procedurile de pe piața internă pentru proiectele de măsuri naționale privind reglementarea pieței [sistem de protecție dublă (double-lock) – a se vedea mai jos] și în legătură cu stabilirea la nivelul UE a unui tarif maxim unic de terminare a apelurilor și emiterea de orientări într-o serie de domenii: anchete geografice, abordări comune în ceea ce privește satisfacerea cererii transnaționale, criterii minime pentru ofertele de referință, criterii comune pentru gestionarea resurselor de numerotație, a parametrilor privind calitatea serviciilor, a metodelor de măsurare aplicabile și a detaliilor tehnice ale modelului de costuri care trebuie aplicat de ANR-uri la stabilirea tarifelor simetrice maxime de terminare a apelurilor. OAREC va avea, de asemenea, competența de a solicita informații direct de la operatori. OAREC va fi responsabil și de crearea unui registru pentru utilizarea extrateritorială a numerelor și regimurile transfrontaliere și un alt registru al UE cu furnizorii de rețele și servicii de comunicații electronice. În plus, i se va cere să asiste Comisia și ANR-urile în domeniul standardizării, ajutându-le să identifice cazurile de lipsă de interoperabilitate sau de periclitare a conectivității cap la cap sau a accesului efectiv la serviciile de urgență. Referitor la măsurile corective, se propune un sistem de protecție dublă, prin care, în cazurile în care OAREC și Comisia convin cu privire la poziția lor în ceea ce privește proiectul OAREC va primi sarcini normative și consultative suplimentare. În ceea ce privește spectrul, ANR-urile vor avea competențe decizionale numai referitor la condițiile de reglementare și de formare a pieței pentru asignarea spectrului pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice. În plus, se introduce un sistem de „evaluare inter pares” în cadrul OAREC, ca nou mecanism de coordonare. În cadrul acestui mecanism, ANR-urile vor avea obligația să își notifice proiectele de măsuri cu privire la aceste aspecte ale asignării spectrului, urmând a fi revizuite de către OAREC, care va emite un aviz cu caracter neobligatoriu. În plus, Comisiei îi vor fi acordate competențe normative generale suplimentare în ceea ce privește stabilirea de criterii pentru definirea anumitor elemente ale asignării spectrului, ținând seama în cea mai mare măsură de avizul RSPG și pe baza adoptării prin procedura comitetului (Cocom) – pentru a îndruma ANR-urile și evaluarea inter pares din cadrul OAREC. RSPG va rămâne un organism consultativ și va furniza avize Comisiei înainte de adoptarea măsurilor de punere în aplicare prin procedura comitetului. •Adecvarea reglementărilor și simplificarea Măsurile de politică propuse în cadrul opțiunii preferate acordă sprijin agendei Programului privind o reglementare adecvată și funcțională (REFIT) și abordează obiectivul simplificării și reducerii sarcinii administrative în conformitate cu rezultatele exercițiului de evaluare privind potențialul REFIT al revizuirii. Mai multe dintre modificările propuse în cadrul domeniilor de politică privind accesul, spectrul, serviciul universal, serviciile/utilizatorii finali, numerotația și guvernanța își propun să clarifice normele, permit părților să înțeleagă cu ușurință drepturile și obligațiile pe care le au și vizează evitarea reglementării excesive și a sarcinilor administrative. Mai concret, modificările propuse includ: simplificarea reglementării privind accesul și axarea acesteia pe zone geografice; utilizarea în cazul spectrului (ori de câte ori este posibil) a autorizării generale, nu a licențelor individuale; promovarea piețelor secundare pentru spectru; eliminarea obligațiilor de serviciu universal redundante, cum ar fi cerințele de a asigura furnizarea de telefoane publice și de cărți de telefon pe suport de hârtie; restrângerea domeniului de aplicare al obligațiilor privind disponibilitatea serviciului universal și eliminarea mecanismului de partajare sectorială; clarificarea domeniului de aplicare al cadrului de reglementare și eliminarea obligațiilor redundante în materie de protecție a consumatorilor, în cazurile în care acestea sunt deja reglementate de legislația orizontală sau sunt îndeplinite de piață; armonizarea și clarificarea normelor și a guvernanței numerotației în contextul M2M și alinierea domeniului de competență al ANR-urilor cu cel al OAREC. Măsurile de simplificare din cadrul opțiunilor preferate au, de asemenea, o dimensiune referitoare la coerența pe piața unică, deoarece vor asigura o mai mare consecvență în ceea ce privește măsurile corective privind accesul, precum și în ceea ce privește procesele de asignare a spectrului, care în prezent tind să genereze proceduri complexe pentru operatorii care doresc să utilizeze spectrul în mai multe state membre și pot, de asemenea, (în cazul calendarelor divergente) cauza interferențe în zonele de frontieră. De asemenea, introducerea unor măsuri corective standardizate la nivelul pieței cu ridicata, de exemplu în ceea ce privește accesul întreprinderilor, facilitează operațiunile întreprinderilor care își desfășoară activitatea în mai multe state membre, iar prelungirea licențelor pentru spectru promovează crearea unei pieți secundare paneuropene a spectrului, precum și un mediu mai propice investițiilor pentru titularii licențelor respective. •Drepturile fundamentale De asemenea, propunerea ia în considerare pe deplin drepturile fundamentale și principiile recunoscute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În special, măsurile propuse vizează obținerea unor niveluri mai ridicate de conectivitate prin intermediul unui set modernizat de norme de protecție a utilizatorilor finali. La rândul său, acest lucru va asigura un acces nediscriminatoriu la orice conținuturi și servicii, inclusiv la serviciile publice, va contribui la promovarea libertății de exprimare și de a desfășura o activitate comercială și le va permite statelor membre să respecte Carta la costuri mult mai reduse în viitor. 4.IMPLICAȚII BUGETARE

Propunerea nu are implicații pentru bugetul UE. 5.ALTE ELEMENTE •Planurile de implementare și mecanismele de monitorizare, evaluare și raportare Monitorizarea punerii în aplicare va continua să fie asigurată de către Comisie pe baza următoarelor elemente: Raportul privind progresele digitale înregistrate la nivel european Raportul privind progresele digitale înregistrate la nivel european acoperă 28 de state membre și furnizează date exhaustive și o analiză cuprinzătoare a evoluțiilor pieței, a reglementării și a cerințelor consumatorilor în economia digitală , inclusiv: Tabloul de bord al Agendei digitale, care măsoară progresele înregistrate în ceea ce privește economia digitală europeană. Acesta este alimentat cu date transmise de autoritățile naționale de reglementare, de Eurostat și de alte surse relevante și include date cu privire la situația generală în ceea ce privește toate aspectele indicelui privind economia digitală și societatea digitală în statele membre ale UE. Indicatorii incluși în raport permit efectuarea unei comparații în ceea ce privește progresele înregistrate atât între țările europene, cât și în timp. Rapoartele Telecom privind reglementarea și piețele pentru comunicații electronice europene, care oferă date și o analiză a evoluțiilor pieței, a reglementării și a consumatorilor în economia digitală exhaustive în acest sector. Ancheta anuală Eurobarometru privind gospodăriile Actuala anchetă Eurobarometru oferă o imagine de ansamblu asupra modului în care piața comunicațiilor electronice a funcționat în ceea ce privește utilizatorii finali și asupra atitudinii consumatorilor în legătură cu preluarea platformelor de servicii și utilizarea serviciilor, precum și privind o serie de aspecte legate de protecția consumatorilor. •Explicații detaliate cu privire la prevederile specifice ale propunerii Propunerea aduce următoarele modificări semnificative cadrului actual: Modificări ale obiectivelor de politică: Articolul 3 raționalizează prezentarea obiectivelor actuale și le completează cu un nou obiectiv, de acces pe scară largă la o conectivitate de foarte mare capacitate în întreaga UE și de preluare a acesteia, care se adaugă obiectivelor existente de promovare a concurenței, a pieței interne și a intereselor utilizatorilor finali. Modificări referitoare la reglementarea accesului: Modificările referitoare la reglementarea accesului au drept scop consolidarea și îmbunătățirea regimului actual privind accesul în ceea ce privește operatorii cu o putere semnificativă pe piață (PSP), pentru a promova și mai mult concurența la nivel de infrastructură și desfășurarea rețelelor de către toți operatorii și pentru a susține desfășurarea de rețele de foarte mare capacitate pe întreg teritoriul Uniunii. În ceea ce privește prima și a doua categorie (consolidarea regimului privind operatorii PSP și promovarea concurenței la nivel de infrastructură și a desfășurării rețelelor de către toți operatorii), sunt relevante următoarele dispoziții și modificări: Articolele 61 și 65 modifică procedurile analizei de piață, codificând cele mai bune practici actuale și vizând o reglementare a accesului mai precis orientată și mai sigură din punct de vedere juridic, precum și consolidând concentrarea sa geografică, pentru a se asigura faptul că obligațiile în materie de acces sunt impuse numai în cazul în care și acolo unde este necesar pentru abordarea disfuncționalităților piețelor cu amănuntul și pentru a asigura faptul că se obțin rezultate pentru utilizatorii finali. Se prevede, de asemenea, obligația ca,

la efectuarea analizelor de piață, autoritățile de reglementare să ia în considerare acordurile de acces comercial, precum și orice alte obligații de reglementare impuse deja, de exemplu obligațiile simetrice. În plus, acest articol extinde la cinci ani perioada maximă în care trebuie efectuată o analiză a pieței, care în prezent este de trei ani, ceea ce le va permite operatorilor să efectueze planificări pe termen mai lung și le va oferi autorităților naționale de reglementare o mai mare flexibilitate în ceea ce privește momentul efectuării analizelor de piață. Articolul 66 reflectă aceste obiective prin actualizarea și modificarea normelor corespunzătoare privind impunerea și revizuirea obligațiilor de reglementare, de exemplu atunci când se schimbă condițiile de piață. Articolul 70 sprijină o concurență mai mare la nivel de infrastructură prin asigurarea accesului la infrastructura civilă, cum ar fi canalele, stâlpii etc., în cazul în care acestea sunt deținute de operatori PSP. Tot pentru a sprijini concurența la nivel de infrastructură, articolul 59 precizează condițiile în care pot fi impuse obligații tuturor operatorilor (obligații simetrice), pentru a se asigura accesul la activele rețelei care nu sunt reproductibile, precum cablajele și cablurile din interiorul clădirilor. Pentru a proteja stimulentele pentru investiții, un astfel de acces este limitat la primul punct de concentrare de la utilizatorul final, dar poate fi extins dincolo de acesta, într-un număr restrâns de situații, pentru a facilita desfășurarea rețelelor alternative în zonele cele mai dificile și în cele cu o densitate mai mică a populației.

Articolele 63 și 64 conferă OAREC competența de a identifica piețele transnaționale și de a identifica cererea transnațională, chiar și în cazul în care piețele rămân naționale sau subnaționale. OAREC poate adopta orientări destinate autorităților naționale de reglementare pentru ca la impunerea de măsuri corective acestea să adopte abordări comune ce pot contribui la satisfacerea acestei cereri transnaționale. De asemenea, articolul 64 conferă Comisiei competența de a stabili, cu sprijinul OAREC, specificații tehnice armonizate pentru ca anumite produse de acces angro să răspundă cererii de comunicații transfrontaliere, în special a cererii din partea utilizatorilor care sunt întreprinderi, în cazurile în care absența unor astfel de produse armonizate ar obstrucționa piața internă. Articolul 73 introduce un proces la nivelul UE pentru stabilirea unei metodologii cu caracter obligatoriu de fixare a tarifelor de terminare a apelurilor, o piață stabilă, care este reglementată în mod similar în majoritatea statelor membre. În plus, acesta creează un mecanism de stabilire a tarifelor maxime de terminare a apelurilor la nivelul UE, în vederea reducerii sarcinii administrative ce revine autorităților naționale de reglementare, permițându-le acestora să își concentreze eforturile pe analiza celor mai complexe piețe de bandă largă. În fine, pentru a susține desfășurarea rețelelor de foarte mare capacitate pe întreg teritoriul Uniunii, sunt propuse următoarele modificări: Articolul 22 impune autorităților naționale de reglementare să monitorizeze starea rețelelor în bandă largă și planurile de investiții de pe teritoriul lor național, pentru a le permite să țină mai bine seama de specificitățile geografice în analizele de piață. De asemenea, autoritățile naționale de reglementare trebuie să identifice așa-numitele „zone de excluziune digitală”, în care niciun operator sau autoritate publică nu a desfășurat sau nu intenționează să desfășoare o rețea de foarte mare capacitate și nici nu și-a actualizat sau extins rețeaua tradițională pentru ca vitezele de descărcare să fie de cel puțin 100 Mbps și nici nu intenționează să efectueze o astfel de actualizare sau extindere. Autoritățile naționale de reglementare pot publica zonele de excluziune digitală desemnate și pot organiza o cerere de interes la nivelul acestora în vederea promovării desfășurării de rețele de foarte mare capacitate în aceste zone dificile. Articolul 72 clarifică circumstanțele în care operatorii PSP pot beneficia de flexibilitate privind stabilirea prețurilor fără ca acest fapt să afecteze concurența. Flexibilitatea privind stabilirea prețurilor poate fi benefică pentru investitorii în noile rețele, cu condiția să nu împiedice concurența în aval. Articolul 74 împreună cu anexa IV introduc dispoziții ce vizează facilitarea coinvestițiilor comerciale în noi infrastructuri și adoptarea măsurilor de reglementare necesare. Partajarea elementelor unei rețele noi între proprietarul rețelei care este operator PSP și solicitanții de acces implică un grad mai mare de risc decât produsele de acces tradiționale și, de asemenea, poate oferi o bază mai durabilă pentru o concurență sustenabilă în cazul în care sunt îndeplinite condițiile adecvate privind proiectarea coinvestiției. Acest lucru ar trebui să permită adaptarea accesului reglementat, permițându-le tuturor coinvestitorilor să beneficieze de avantajele primului venit, comparativ cu alte întreprinderi. Disponibilitatea în continuare a produselor de acces reglementat pentru întreprinderile neparticipante, până la capacitatea disponibilă înainte de investiție, poate rămâne adecvată. Articolul 77 oferă un model de reglementare simplificat pentru rețelele care sunt exclusiv angro cu putere semnificativă pe piață, limitat la norme privind accesul echitabile, rezonabile și nediscriminatorii, care, dacă este necesar, face obiectul procedurilor de soluționare a litigiilor. Aceste dispoziții prevăd condiții stricte pentru ca o rețea să fie considerată ca fiind cu adevărat „exclusiv angro” și pot fi în special adecvate pentru rețelele locale de foarte mare capacitate, care ar putea, oricum, fi considerate în viitor a avea putere semnificativă pe piață. Articolul 76 oferă clarificări cu privire la procesul de separare voluntară, introducând securitate juridică prin faptul că operatorul care trece printr-un proces de separare trebuie să își asume anumite angajamente. În fine, articolul 78 clarifică rolul autorităților naționale de reglementare în ceea ce privește însoțirea operatorilor PSP în procesul de trecere de la rețelele tradiționale la noile rețele (de exemplu, atunci când întrerup funcționarea rețelelor tradiționale de cupru), ca sprijin suplimentar pentru tranziția către noile rețele. Modificări referitoare la gestionarea spectrului: Articolul 45 clarifică obiectivele și principiile generale, pentru a oferi orientări statelor membre la gestionarea spectrului la nivel național. Acestea abordează coerența și proporționalitatea procedurilor de autorizare, importanța asigurării unei acoperiri adecvate, considerații legate de perioada pentru care se pune la dispoziție spectrul, prevenirea interferențelor transfrontaliere sau dăunătoare, instituirea principiului „ori utilizezi ori pierzi dreptul de utilizare” (use it or lose it) și consolidarea utilizării în comun a spectrului, precum și comercializarea și închirierea spectrului. Acest articol prevede, de asemenea, un mecanism care să permită o utilizare alternativă temporară a spectrului armonizat, sub rezerva respectării unor condiții clar definite. Articolul 46 pune accentul pe acordarea mai degrabă de autorizații generale decât de licențe individuale, precum și pe utilizarea în comun a spectrului, în conformitate cu dreptul Uniunii, astfel încât să se asigure faptul că, în viitor, autoritățile naționale elaborează modelele de autorizații cele mai adecvate pentru evoluțiile în materie de 5G. Acesta prevede, de asemenea, competența Comisiei de a adopta măsuri cu caracter obligatoriu pentru a asigura coerența între diferitele tipuri de regimuri de autorizare. Articolul 47 definește condițiile de acordare a autorizațiilor generale pentru frecvențele radio și drepturile de utilizare a acestora și prevede adoptarea de către Comisie a măsurilor de punere în aplicare pentru asigurarea coerenței în ceea ce privește anumite condiții, cum ar fi criteriile de definire și de măsurare a obligațiilor de acoperire, coerență a cărei importanță este consolidată ca parte a eficienței spectrului. De asemenea, pune accentul pe obligații precum utilizarea în comun a infrastructurii pentru a îmbunătăți conectivitatea utilizatorilor finali, în special în zonele cu o densitate mai mică a populației. Articolele 48-54 vizează aspecte esențiale ale autorizării în materie de spectru, în vederea sporirii coerenței între practicile statelor membre, cum ar fi (i) durata minimă a licențelor (25 de ani); (ii) un proces clar și mai simplu pentru comercializarea și închirierea spectrului, (iii) criterii obiective pentru o aplicare coerentă, bazată pe principiile dreptului concurenței pentru măsurile de promovare a concurenței, cum ar fi plafonările spectrului, rezervarea spectrului pentru întreprinderile nou-intrate pe piață și obligațiile privind accesul angro; (iv) procese de îmbunătățire a coerenței și a caracterului previzibil la acordarea și reînnoirea drepturilor individuale de utilizare a spectrului; (v) condiții mai clare pentru limitarea sau retragerea drepturilor existente, inclusiv prin intermediul soluției „ori utilizezi ori pierzi dreptul de utilizare”, și un rol mai important pentru autoritățile naționale în materie de asigurare a respectării legislației. De asemenea, aceste articole prevăd competența Comisiei de a adopta măsuri de stabilire a unor termene maxime comune pentru autorizarea utilizării spectrului armonizat în toate statele membre, de coordonare a elementelor principale ale proceselor de selecție și de stabilire a criteriilor de elaborare a acestora. Articolele 55 și 56 prevăd simplificarea condițiilor de acces la Wi-Fi, pentru a răspunde cererii exponențiale de conectivitate și de instalare și furnizare de acces în bandă largă fără fir de mică putere (microcelule) pentru a reduce costurile de desfășurare a rețelelor foarte dense. Articolul 28 stabilește o obligație de coordonare între statele membre pentru soluționarea problemelor legate de interferențele transfrontaliere, cu implicarea RSPG, însoțită de competențe de executare pentru Comisie în ceea ce privește adoptarea de măsuri cu caracter obligatoriu pentru soluționarea litigiilor transfrontaliere, ținând seama în cea mai mare măsură de avizul RSPG. Propunerea conferă autorităților naționale de reglementare competențe în ceea ce privește aspectele de reglementare a pieței și de reglementare economică ale alocării spectrului pentru serviciile de comunicații electronice. Autorităților naționale de reglementare li se conferă, de asemenea, competența de a decide cu privire la impunerea de măsuri excepționale privind partajarea rețelei/spectrului și roamingul național, în vederea soluționării problemei zonelor lipsite de conectivitate (white connectivity spots). Autoritățile de reglementare naționale trebuie să își întemeieze acțiunea în acest domeniu pe o analiză economică și concurențială solidă a piețelor. Pentru a se asigura aplicarea coerentă în întreaga Uniune a condițiilor privind asignarea care au un impact asupra condițiilor economice, de piață și concurențiale și, prin urmare, asupra funcționării pieței, articolul 35 creează un mecanism de evaluare inter pares pentru ca OAREC să analizeze aspectele de reglementare a pieței și de reglementare economică ale proiectelor naționale de asignare a spectrului și să emită avize fără caracter obligatoriu. Articolul 37 introduce un cadru pentru statele membre care să faciliteze procedurile de alocare voluntare paneuropene sau multi-țări. Modificări ale regimului serviciului universal: Propunerea vizează modernizarea regimului serviciului universal prin eliminarea din domeniul său de aplicare a includerii obligatorii la nivelul UE a serviciilor tradiționale (telefoanele publice cu plată, listele complete ale abonaților telefonici și serviciile de informații telefonice complete) și prin punerea accentului pe serviciul universal de bază în bandă largă, care ar urma să fie definit prin trimitere la o listă de bază dinamică de servicii online utilizabile printr-o conexiune în bandă largă. Intervenția statelor membre ar trebui să se axeze mai degrabă pe asigurarea accesibilității prețurilor în ceea ce privește conectivității disponibile decât pe desfășurarea rețelelor, pentru care există instrumente mai bune. Accesibilitatea prețurilor serviciului universal trebuie asigurată cel puțin la un punct fix, însă statele membre vor avea flexibilitatea de a extinde măsurile de asigurare a accesibilității prețurilor și la serviciile mobile pentru utilizatorii cei mai vulnerabili.

Articolul 79 prevede faptul că statele membre au obligația de a le asigura tuturor utilizatorilor finali un acces la prețuri accesibile la serviciile de acces funcțional la internet în bandă largă și de comunicații de voce cel puțin la un punct fix. Pentru a asigura accesibilitatea prețurilor, articolul 80 autorizează statele membre să le solicite întreprinderilor să ofere opțiuni tarifare speciale pentru utilizatorii finali identificați ca având venituri mici sau nevoi sociale speciale și/sau să le ofere utilizatorilor finali respectivi sprijin direct și instituie un drept de a încheia contract în cazul consumatorilor care beneficiază de tarife speciale pentru serviciile universale. Dacă intervenția statelor membre ar trebui să se axeze mai degrabă pe caracterul abordabil al conectivității disponibile decât pe desfășurarea de rețele, articolul 81 le permite statelor membre să includă furnizarea de conexiune la puncte fixe (disponibilitate) în domeniul de aplicare în cazul în care demonstrează că o astfel de conexiune nu poate fi asigurată în circumstanțe comerciale obișnuite sau prin alte instrumente de politică publică pe care le au la dispoziție. Recunoscând nevoia de flexibilitate în ceea ce privește abordarea circumstanțelor naționale diferite, articolul 82 le permite statelor membre să continue autorizarea la nivel național a serviciilor care în prezent intră sub incidența obligației de serviciu universal de la nivelul UE, cum ar fi telefoanele publice cu plată, listele complete ale abonaților telefonici și serviciile de informații telefonice complete, dacă această nevoie este demonstrată în mod corespunzător, cu condiția să adapteze și regimul de finanțare. Articolul 85 stabilește faptul că serviciul universal ar trebui să nu mai fie finanțat prin finanțare sectorială, ci din bugetul general. Modificări ale normelor privind serviciile și protecția utilizatorilor finali: Pentru a reflecta evoluțiile pieței și în materie de reglementare din ultimii ani, precum și faptul că sunt necesare în continuare norme sectoriale, articolul 2 alineatul (4) redefinește termenul „serviciu de comunicații electronice”. Acesta conține trei tipuri de categorii de servicii: (i) un serviciu de acces la internet, (ii) un serviciu de comunicații interpersonale, care include două subcategorii: un serviciu bazat pe numere și unul independent de numere și (iii) servicii care constau integral sau în principal în transmiterea de semnale, ca de exemplu serviciile de transmisie utilizate pentru comunicațiile M2M și pentru radiodifuziune. Multe dintre dispozițiile privind utilizatorii finali se vor aplica numai serviciilor de acces la internet și serviciilor de comunicații interpersonale bazate pe numere. Serviciile de comunicații interpersonale independente de numere vor face obiectul unor obligații numai atunci când interesele de politică publică necesită aplicarea unor obligații de reglementare specifice tuturor tipurilor de servicii de comunicații interpersonale, indiferent dacă utilizează sau nu numere. Este vorba în special de dispozițiile în materie de securitate (articolul 40). În plus, în cazul unei amenințări concrete la adresa conectivității cap la cap sau a accesului efectiv la serviciile de urgență, Comisia poate identifica nevoia impunerii de măsuri care să asigure interoperabilitatea, de exemplu prin lansarea unui proces de standardizare. Astfel de standarde ar putea fi impuse de ANR-uri, atunci când este necesar (articolul 59). Propunerea reduce sarcina în materie de reglementare prin eliminarea obligațiilor de reglementare atunci când nu mai sunt necesare sau când sunt acoperite în mod adecvat de legislația generală privind protecția consumatorilor. Un exemplu elocvent este abrogarea competenței autorităților naționale de reglementare de a impune în mod direct operatorilor PSP reglementarea prețurilor cu amănuntul (abrogarea articolului 17 din Directiva privind serviciul universal). De asemenea, anumite dispoziții privind contractele, transparența, accesul echivalent pentru utilizatorii cu handicap, serviciile de informații telefonice și interoperabilitatea echipamentelor de televiziune digitală pentru consumatori au fost raționalizate și parțial eliminate deoarece se suprapuneau cu normele orizontale sau ca urmare a faptului că erau redundante din alte motive (articolele 95-98 și 103-105). Este avut în vedere un număr limitat de noi dispoziții pentru abordarea noilor provocări, de exemplu citirea cu mai multă ușurință a contractelor, prin intermediul unei fișe de sinteză care să sintetizeze informațiile esențiale ale contractului, furnizarea unor instrumente de control al consumului care să îi informeze pe utilizatorii finali cu privire la nivelul lor de utilizare actual al comunicațiilor, dispoziții consolidate privind instrumentele de comparare a prețului și a calității, norme privind trecerea de la un furnizor de servicii la altul pentru numărul în rapidă creștere al pachetelor de servicii, pentru a se evita efectele de „captivitate” (dispozițiile sectoriale esențiale, precum durata contractuală maximă și drepturile de încetare a contractului, s-ar aplica întregului pachet de servicii) și o dispoziție ce interzice discriminarea bazată pe naționalitate sau pe țara de reședință (articolele 92, 95, 96, 98 și 100). Chiar dacă se prevede că durata maximă generală a contractelor de servicii este de 2 ani, se pot încheia contracte separate cu o durată mai lungă cu utilizatorii finali, ca modalitate de facilitare a rambursării contribuțiilor pentru instalarea unei conexiuni fizice și de sprijinire a desfășurării rețelelor prin contribuții bazate pe instalare la costurile de capital aferente rețelei (denumită în continuare abordarea privind „agregarea cererii”) (articolul 98). Modificări ale dispozițiilor privind numerotația: Pentru a aborda aspectele legate de concurență de pe piața M2M (mai ales, situațiile de „captivitate” a clientului), propunerea le permite autorităților naționale de reglementare să aloce numere altor întreprinderi decât cele care furnizează rețele și servicii de comunicații electronice, fără însă ca acest lucru să reprezinte o obligație (articolul 88). Același articol prevede, de asemenea, că autoritățile naționale de reglementare trebuie să determine anumite resurse de numerotație pentru utilizarea extrateritorială a numerelor naționale în cadrul UE, ca răspuns la cererea tot mai mare de utilizare extrateritorială a resurselor de numerotație, în special pentru utilizările M2M. În ceea ce privește normele privind numerele armonizate pentru serviciile cu valoare socială, accentul rămâne pe punerea în aplicare eficace a liniei telefonice de urgență pentru copiii dispăruți (articolul 90), în timp ce cadrul global pentru numerele 116 se bazează în continuare pe Decizia 2007/116/CE a Comisiei. Din cauză că în ultimii ani nu a existat cerere pentru Spațiul european de numerotare telefonică, dispoziția corespunzătoare a fost eliminată (articolul 27 din Directiva privind serviciul universal). Modificări ale dispozițiilor privind comunicațiile de urgență: Se furnizează claritate juridică în ceea ce privește oferirea de acces la serviciile de urgență de către toți furnizorii de servicii de comunicații interpersonale bazate pe numere. Dispozițiile propuse înlocuiesc actualul mandat al Comisiei de a impune măsuri de punere în aplicare de natură tehnică cu competența de a adopta acte delegate pentru a asigura un acces efectiv la numărul european unic pentru apeluri de urgență 112 în ceea ce privește localizarea apelantului, rutarea apelului către „centre de preluare a apelurilor de urgență” și un acces al utilizatorilor finali cu handicap care să fie coerent la nivelul întregii UE. O astfel de abordare asigură implementarea și funcționarea transfrontalieră a soluțiilor tehnice pentru comunicațiile de urgență (articolul 102). Modificări referitoare la guvernanță: Articolele 5, 6 și 8 consolidează rolul autorităților naționale de reglementare independente prin stabilirea unui set minim de competențe pentru autoritățile de reglementare respective pe întreg teritoriul UE, consolidând, de asemenea, cerințele de independență a acestora, prin faptul că se prevăd condiții necesare în materie de desemnare și obligații de raportare.

Articolul 12 introduce unele modificări în ceea ce privește procedura de acordare a autorizației generale. Furnizorii ar trebui să efectueze notificări către OAREC, care ar trebui să acționeze ca punct de contact unic și să transmită notificările respective autorităților naționale de reglementare relevante. OAREC ar trebui să instituie un registru la nivelul UE. Articolul 27 prevede o procedură pentru soluționarea litigiilor transfrontaliere între întreprinderi, consolidând rolul OAREC prin introducerea obligației autorității naționale de reglementare de a-l consulta. Articolul 33 prevede un sistem de protecție dublă pentru cazurile în care OAREC și Comisia convin cu privire la poziția lor în ceea ce privește proiectele de măsuri corective propuse de o autoritate națională de reglementare și comunicate Comisiei și OAREC în temeiul articolului 32. În astfel de cazuri, Comisia ar putea să îi solicite autorității de reglementare să modifice sau să retragă proiectul de măsură și, dacă este cazul, să notifice din nou Comisiei și OAREC analiza sa de piață. ê 2002/19/CE (adaptat) 2016/0288 (COD) Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul) Ö de instituire a Codului european al comunicațiilor electronice Õ (reformare) (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene Ö privind funcționarea Uniunii Europene Õ , în special articolul 95 Ö 114 Õ, având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European, având în vedere avizul Comitetului Regiunilor, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,

întrucât: ê (1)Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului, Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului, Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului și Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului au fost modificate în mod substanțial. Întrucât trebuie să se efectueze noi modificări, aceste directive ar trebui să fie reformate din motive de claritate. ê 2002/21/CE considerentul 1 (adaptat) Cadrul de reglementare existent privind telecomunicațiile a reușit să creeze condițiile de concurență efectivă în sectorul telecomunicațiilor pe perioada tranziției de la monopol la concurență deplină. ê 2002/21/CE considerentul 2 (adaptat) La 10 noiembrie 1999, Comisia a prezentat Parlamentului European, Consiliului, Comitetului Economic și Social și Comitetului Regiunilor o comunicare intitulată „Către un nou cadru privind infrastructura comunicațiilor electronice și serviciile asociate – revizuire a comunicărilor din 1999”. În această comunicare, Comisia a revizuit cadrul de reglementare existent privind telecomunicațiile, în conformitate cu obligația prevăzută la articolul 8 din Directiva 90/387/CEE a Consiliului din 28 iunie 1990 de instituire a pieței comune a serviciilor de telecomunicații prin punerea în aplicare a operării de rețele deschise . Comisia a prezentat, de asemenea, o serie de propuneri pentru un nou cadru de reglementare privind infrastructura de comunicații electronice și serviciile asociate, în vederea unei consultări publice. ê 2002/21/CE considerentul 3 (adaptat) La 26 aprilie 2000, Comisia a prezentat Parlamentului European, Consiliului, Comitetului Economic și Social și Comitetului Regiunilor o comunicare privind rezultatele consultării publice privind revizuirea comunicărilor din 1999 și orientările pentru noul cadru de reglementare. Comunicarea a cuprins un rezumat al consultării publice și a stabilit câteva orientări cheie privind pregătirea unui nou cadru pentru infrastructura de comunicații electronice și serviciile asociate. ê 2002/21/CE considerentul 4 (adaptat) Consiliul European de la Lisabona din 23 și 24 martie 2000 a subliniat potențialul de creștere, competitivitate și creare de locuri de muncă pe care îl prezintă trecerea la o economie digitală, bazată pe cunoaștere. În special, a fost evidențiată importanța, atât pentru întreprinderi, cât și pentru cetățenii europeni, a accesului la o infrastructură de comunicații ieftină și de nivel mondial și la o gamă largă de servicii. ê 2009/136/CE considerentul 1 (adaptat) ð nou (2)Funcționarea celor cinci directive care cuprind Ö fac parte din Õ cadrul de reglementare existent pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice ([Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (directiva privind accesul) , Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (directiva privind autorizarea) , Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice (directiva-cadru) , Directiva 2002/22/CE (directiva privind serviciul universal) și Directiva 2002/58/CE ale Parlamentului European și Consiliului (directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice) (denumite împreună în continuare „directiva-cadru și directivele speciale”)]) face obiectul unor revizuiri periodice din partea de către Comisiei, în special în scopul de a determina necesitatea uneior modificări în contextul evoluțiilor progreselor tehnologice și ale pieței ð ï .

ò nou (3)În Strategia privind piața unică digitală, Comisia a subliniat faptul că revizuirea cadrului de reglementare privind telecomunicațiile se va concentra pe măsuri care vizează stimularea investițiilor în rețele în bandă largă de mare viteză, va introduce o abordare mai coerentă a pieței unice în ceea ce privește politica în domeniul spectrului și gestionarea acestuia, va asigura condiții pentru o adevărată piață unică prin abordarea fragmentării în materie de reglementare, va garanta condiții de concurență echitabile pentru toți actorii de pe piață și aplicarea coerentă a normelor și, de asemenea, va oferi un cadru instituțional de reglementare mai eficace. (4)Prezenta directivă face parte dintr-un exercițiu privind „adecvarea reglementărilor” care include în domeniul său de aplicare patru directive (referitoare la cadru, la autorizare, la acces și la serviciul universal) și un regulament (Regulamentul OAREC). În prezent, fiecare dintre directive conține măsuri aplicabile furnizorilor de rețele de comunicații electronice și de servicii de comunicații electronice, în conformitate cu istoricul în materie de reglementare al sectorului în cadrul căruia întreprinderile au fost integrate pe verticală, și anume desfășoară activități atât în domeniul furnizării de rețele, cât și în cel al furnizării de servicii. Revizuirea oferă ocazia de a reforma cele patru directive pentru a simplifica structura actuală, în vederea consolidării coerenței și accesibilității acesteia, în conformitate cu obiectivul REFIT. Revizuirea oferă, de asemenea, posibilitatea de a adapta structura la noua realitate de pe piață, și anume faptul că furnizarea de servicii de comunicații nu mai este neapărat legată de furnizarea unei rețele. Astfel cum se prevede în Acordul interinstituțional din 28 noiembrie 2001 privind utilizarea mai structurată a tehnicii de reformare a actelor legislative, reformarea constă în adoptarea unui nou act juridic care încorporează într-un singur text atât modificările de fond pe care le aduce unui act anterior, cât și dispozițiile neschimbate ale actului respectiv. Propunerea de reformare se referă la modificările de fond pe care le aduce unui act anterior, iar la nivel secundar include codificarea dispozițiilor neschimbate din actul anterior împreună cu modificările de fond în cauză. ê 2002/20/CE considerentul 3 (adaptat) (5)Obiectivul Pprezentaei directivăe este de a Ö ar trebui să Õ creezea un cadru juridic care să garanteze libertatea de a furniza rețele și servicii de comunicații electronice, sub rezerva doar a condițiilor prevăzute de prezenta directivă și a oricăror restricții în conformitate cu articolul 46 Ö 52 Õ alineatul (1) din tratat, în special măsuri cu privire la ordinea publică, siguranța publică și sănătatea publică. ê 2002/21/CE considerentul 7 (adaptat) ð nou (6)Dispozițiile prezentei directive sau ale directivelor speciale nu aduc atingere posibilității fiecărui stat membru de a lua măsurile necesare ð , întemeiate pe motivele prevăzute la articolele 87 și 45 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, ï pentru a asigura protejarea principalelor sale intereselor sale esențiale în materie de securitate, pentru a garanta ordinea publică ð, moralitatea publică ï și securitatea publică și pentru a permite investigarea, detectarea și urmărirea penală a infracțiunilor. ê 2002/21/CE considerentul 5 (adaptat) ð nou (7)Pentru o convergență a Ö Convergența Õ sectoarelor telecomunicațiilor, a mijloacelor de informare în masă și a tehnologiei informațieionale Ö înseamnă că Õ toate rețelele și serviciile de transmisie ð comunicații electronice ï ar trebuie să fie reglementate Ö , în măsura posibilului, Õ de un singur Ö Cod european al comunicațiilor electronice, instituit printr-o singură directivă, cu excepția aspectelor care sunt mai bine gestionate prin intermediul unor norme direct aplicabile instituite prin regulamente Õ cadru de reglementare. Acest cadru de reglementare include prezenta directivă și patru directive speciale: Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice (Directiva privind autorizarea) , Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora (Directiva privind accesul) , Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor legate de rețelele și serviciile de comunicații electronice (Directiva privind serviciul universal) și Directiva 97/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind prelucrarea datelor cu caracter personal și protecția vieții private în sectorul telecomunicațiilor , (denumite în continuare „directive speciale”). Este necesar să se separe reglementarea transmisiei ð rețelelor și serviciilor de comunicații electronice ï de reglementarea conținutului. Prin urmare, prezentul cadru Ö cod Õ nu reglementează conținutul serviciilor furnizate prin rețele de comunicații electronice folosind servicii de comunicații electronice, ca de exemplu conținutul emisiilor radio-TV, serviciile financiare și anumite servicii ale specifice societății informaționale și, astfel, nu aduce atingere măsurilor privind aceste servicii luate la nivelul comunitar Ö Uniunii Õ sau la nivel național în conformitate cu legislația comunitară dreptul Ö Uniunii Õ, cu scopul de a promova diversitatea culturală și lingvistică și de a asigura protecția pluralismului mijloacelor de informare în masă. Conținutul programelor de televiziune este reglementat de Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative din statele membre privind desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului . ð Reglementarea politicii în domeniul audiovizualului și reglementarea conținutului vizează realizarea unor obiective de interes general, cum ar fi libertatea de expresie, pluralismul mijloacelor de informare în masă, imparțialitatea, diversitatea culturală și lingvistică, incluziunea socială, protecția consumatorilor și protecția minorilor. ï Separarea dintre reglementarea transmisiei ð comunicațiilor electronice ï și reglementarea conținutului nu aduce atingere luării în considerare a legăturilor care există între acestea, în special pentru a garanta pluralismul mijloacelor de informare în masă, diversitatea culturală și protecția consumatorilor. ê 2002/21/CE considerentul (8) ð nou (8)Prezenta directivă nu reglementează echipamentul care intră sub incidența Directivei 1999/5/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 1999 privind echipamentele radio și echipamentele terminale de telecomunicații și recunoașterea reciprocă a conformității acestora ð afectează aplicarea Directivei 2014/53/UE în cazul echipamentelor radio ï, însă reglementează echipamentele consumatorilor utilizate pentru televiziunea digitală.

ê 2009/140/CE considerentul (11) (adaptat) ð nou (9)Pentru a permite autorităților naționale de reglementare să îndeplinească obiectivele prevăzute în Ö prezenta Õ directivăa-cadru și în directivele speciale, în special cu privire la interoperabilitatea cap la cap, domeniul de aplicare al directivei-cadru ar trebui extins pentru a să acoperei anumite aspecte ale echipamentelor radio și ale echipamentelor terminale de telecomunicații definite în Directiva 1999/5/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 1999 privind echipamentele hertziene și echipamentele terminale de telecomunicații și recunoașterea reciprocă a conformității acestora Ö Directiva 2014/53/UE a Parlamentului European și a Consiliului Õ , precum și ale echipamentelor pentru consumatori folosite pentru televiziunea digitală în vederea pentru a facilităriia accesului utilizatorilor cu handicap. ð Este important ca autoritățile de reglementare să încurajeze operatorii de rețele și producătorii de echipamente să coopereze pentru a facilita accesul utilizatorilor cu handicap la serviciile de comunicații electronice. Folosirea neexclusivă a spectrului pentru uzul propriu al unui echipament terminal radio, chiar dacă nu are legătură cu o activitate economică, ar trebui, de asemenea, să facă obiectul prezentei directive în scopul de a garanta o abordare coordonată în ceea ce privește regimul său de autorizare. ï ê 2002/21/CE considerentul 6 (adaptat) Politica audiovizualului și reglementarea conținutului sunt concepute pentru a atinge obiective de interes general, precum libertatea de expresie, pluralismul mijloacelor de informare în masă, imparțialitatea, diversitatea culturală și lingvistică, integrarea socială, protecția consumatorilor și protecția minorilor. Comunicarea Comisiei cu titlul „Principii și orientări pentru politica comunitară a audiovizualului în epoca digitală” și concluziile Consiliului din 6 iunie 2000 care sunt favorabile acestei comunicări prezintă acțiunile cheie care trebuie întreprinse de Comunitate pentru a-și pune în aplicare politica în domeniul audiovizualului. ê 2002/22/CE considerentul 50 (adaptat) Dispozițiile prezentei directive nu împiedică statele membre să adopte masuri justificate în temeiul articolelor 30 și 46 din tratat, în special din motive care privesc securitatea publică, ordinea publică și moralitatea publică. ê 2002/21/CE considerentul 9 (adaptat) Serviciile societății informaționale sunt reglementate de Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societății informaționale, în special ale comerțului electronic, pe piața internă („Directiva privind comerțul electronic”) . ê 2002/21/CE considerentul 10 (adaptat) ð nou (10)Definiția „serviciului societății informaționale”, prevăzută la articolul 1 din Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice se referă la o gamă largă de activități economice care au loc on-line. Majoritatea acestor activități nu intră sub incidența prezentei directive deoarece nu reprezintă activități integrale sau principale de transmisie de semnale prin rețele de comunicații electronice. ð Unele servicii de comunicații electronice care fac obiectul prezentei directive ar putea, de asemenea, să se încadreze în definiția noțiunii de „serviciu al societății informaționale” de la articolul 1 din Directiva (UE) 2015/1535 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 septembrie 2015 de stabilire a unei proceduri de furnizare de informații în domeniul reglementărilor tehnice și al normelor privind serviciile societății informaționale. Dispozițiile care reglementează serviciile societății informaționale se aplică respectivelor servicii de comunicații electronice în măsura în care în prezenta directivă sau în alte acte ale Uniunii nu sunt prevăzute dispoziții mai specifice aplicabile serviciilor de comunicații electronice. ï Ö Cu toate acestea, serviciile de comunicații electronice, cum ar fi Õ Sserviciile de telefonie vocală, ð serviciile de mesagerie ï și serviciile de transmisie prin poștăa electronică sunt reglementate de prezenta directivă. Aceeași întreprindere, de exemplu, un furnizor de servicii de iInternet, poate oferi atât servicii de comunicații electronice, precum accesul la internet, cât și servicii care nu intră sub incidența prezentei directive, precum furnizarea de conținut din rețea ð și de conținut care nu are legătură cu comunicațiile ï. ê 2002/20/CE considerentul 20 (11)Aceeași întreprindere, de exemplu, un operator de cablu, poate furniza atât servicii de comunicații electronice, precum transmisia de semnale de televiziune, cât și servicii care nu sunt reglementate de prezenta directivă, precum comercializarea unei oferte de servicii de conținut programe de radio sau TV și televiziune, și astfel întreprinderii respective îi pot fi impuse obligații suplimentare în ceea ce privește activitatea sa în calitate de furnizor sau distribuitor de conținuturi, în conformitate cu alte dispoziții decât cele ale prezentei directive, fără a aduce atingere listei de condiții stabilite în anexa I la prezenta directivă.

ò nou (12)Cadrul de reglementare ar trebui să acopere utilizarea spectrului radio de către toate rețelele de comunicații electronice, inclusiv utilizarea emergentă în scopuri proprii a spectrului radio de către noi tipuri de rețele care constau exclusiv în sisteme autonome de echipamente radio mobile conectate prin conexiuni fără fir, fără gestionare centrală sau operator de rețea centralizată, și nu în mod necesar în cadrul exercitării unei anumite activități economice. În contextul evoluției mediului de comunicații mobile de a cincea generație, este probabil ca astfel de rețele să se dezvolte în special în exteriorul clădirilor și pe șosele, pentru a fi folosite în sectoare cum ar fi transporturile, energia, cercetarea și dezvoltarea, e-sănătatea, protecția publică și intervenția în caz de dezastre, internetul obiectelor, comunicațiile de la mașină la mașină (machine­to­machine) și automobilele conectate. Prin urmare, aplicarea de către statele membre, în temeiul articolului 7 din Directiva 2014/53/UE, a unor cerințele naționale suplimentare în ceea ce privește punerea în funcțiune sau utilizarea unor astfel de echipamente radio ori ambele activități în legătură cu utilizarea eficace și eficientă a spectrului și evitarea interferențelor dăunătoare ar trebui să reflecte principiile pieței interne. (13)Cerințele privind capacitățile rețelelor de comunicații electronice sunt tot mai mari. Dacă în trecut s-a pus accentul în special pe creșterea lățimii de bandă disponibile pretutindeni și pentru fiecare utilizator, acum devin tot mai importanți alți parametri, cum ar fi timpul de așteptare, disponibilitatea și fiabilitatea. Răspunsul actual pentru satisfacerea acestei cereri este aducerea fibrelor optice tot mai aproape de utilizator și viitoarele „rețele de foarte mare capacitate” vor necesita parametri de performanță echivalenți cu ceea ce poate oferi o rețea bazată pe elemente din fibre optice, cel puțin până la punctul de distribuție din locul de deservire. Aceasta corespunde, în cazul unei conexiuni la punct fix, unei performanțe a rețelei echivalentă cu ceea ce se poate obține prin intermediul unei infrastructuri de fibră optică până la un imobil colectiv, considerat ca loc de deservire, și, în cazul unei conexiuni mobile, unei performanțe a rețelei similară cu ceea ce se poate obține pe baza unei instalații de fibră optică până la stația de bază, considerată ca loc de deservire. Variațiile în ceea ce privește experiența utilizatorilor finali care sunt generate de caracteristicile diferite ale mediului prin care rețeaua, în cele din urmă, se conectează cu punctul terminus al rețelei nu ar trebui să fie luate în considerare pentru a stabili dacă o rețea fără fir ar putea sau nu fi considerată ca oferind o performanță similară a rețelei. În conformitate cu principiul neutralității tehnologice, alte tehnologii și medii de transmisie nu ar trebui să fie excluse, în cazul în care sunt comparabile, din perspectiva capacităților lor, cu acest scenariu de bază. Implementarea unor astfel de „rețele de foarte mare capacitate” va spori și mai mult capacitățile rețelelor și va deschide calea către implementarea viitoarelor generații de rețele mobile bazate pe interfețe aeriene consolidate și pe o arhitectură de rețea mai compactă. ê 2009/136/CE considerentul 13 (adaptat) ð nou (14)Definițiile trebuie modificate pentru a se conforma principiului neutralității tehnologice și pentru a ține pasul cu progresul tehnologic. ð Evoluția tehnologică și cea a pieței a determinat trecerea rețelelor la tehnologia de protocol internet și a permis utilizatorilor finali să aleagă dintr-o gamă variată de furnizori concurenți de servicii de voce. Prin urmare, noțiunea de „serviciu de telefonie destinat publicului”, utilizată exclusiv în Directiva 2002/22/CE și larg percepută ca referindu-se la serviciile tradiționale de telefonie analogică, ar trebui înlocuită cu termenul mai actual și neutru din punct de vedere tehnologic „comunicații de voce”. ï În special, cCondițiile pentru furnizarea unui serviciu ar trebui separate de elementele concrete ale definiției serviciului Ö de comunicații de voce Õ de telefonie destinat publicului, adică un serviciu de comunicații electronice pus la dispoziția publicului pentru efectuarea și primirea, în mod direct sau indirect, a unor apeluri naționale sau naționale și internaționale prin tastarea unui număr sau a mai multor numere din planul național sau internațional de numerotație, indiferent dacă un astfel de serviciu se bazează pe o tehnologie de comutare de circuite sau de comutare de pachete. Prin natura sa, un astfel de serviciu este bidirecțional, permițând ambelor părți să comunice. Un serviciu care nu îndeplinește toate aceste condiții, cum ar fi, de exemplu, o aplicație „click through” inclusă pe pagina de internet a serviciului destinat clienților, nu este un Ö astfel de Õ serviciu de telefonie destinat publicului. Serviciile de Ö comunicații de voce Õ de telefonie destinate publicului includ, de asemenea, mijloace de comunicare destinate în mod special utilizatorilor finali cu handicap, folosind servicii de redare de text sau de conversație totală. ò nou (15)Serviciile utilizate pentru comunicații și mijloacele tehnice de furnizare a acestora au evoluat în mod considerabil. Serviciile de telefonie vocală tradițională, de mesaje text (SMS-uri) și de transmisie prin poșta electronică sunt înlocuite tot mai mult de utilizatorii finali cu servicii online echivalente din punct de vedere funcțional, cum ar fi serviciile de telefonie prin internet, serviciile de mesagerie și serviciile de e-mail pe internet. În vederea asigurării faptului că utilizatorii finali sunt protejați în mod eficace și în egală măsură atunci când utilizează servicii echivalente din punct de vedere funcțional, o definiție orientată spre viitor a serviciilor de comunicații electronice nu ar trebui să se bazeze exclusiv pe parametrii tehnici, ci, mai degrabă, să se întemeieze pe o abordare funcțională. Domeniul de aplicare al reglementării necesare ar trebui să fie adecvat pentru atingerea obiectivelor