-să transmită informații privind beneficiarul real al construcției juridice către registrul central al beneficiarilor reali instituit în statul membru în care își are sediul sau reședința trustee (fiduciarul) sau în statul membru în care construcția juridică se angajează într-o relație de afaceri ori achiziționează bunuri imobiliare în cazul în care trustee își are sediul sau locul de reședință în afara UE, și

În ultimele decenii, infractorii au exploatat globalizarea sistemului financiar și a comerțului, precum și inovarea tehnologică, pentru a ascunde și a transfera fondurile lor ilicite în întreaga lume. Entitățile și construcțiile juridice reprezintă principalul instrument utilizat pentru a masca infracțiunile de spălare a banilor sub forma unor tranzacții comerciale legitime, deseori prin intermediul unor structuri și rețele complexe. De asemenea, acestea pot fi utilizate pentru a comite infracțiuni principale, inclusiv infracțiuni fiscale.

Trusts sunt construcții juridice care au fost dezvoltate în jurisdicțiile de common law, în care settlor (constituitorul) transferă anumite active unui trustee, care exercită controlul asupra acestora în interesul unuia sau mai multor beneficiaries (beneficiari), stabiliți de către settlor. Activele deținute în cadrul trust constituie un patrimoniu separat de cel al trustee, în timp ce alte părți, precum settlor și protector (protectorul) pot, de asemenea, să exercite un anumit grad de control sau de influență asupra acestuia. Structura complexă a trusts îngreunează identificarea beneficiarilor reali și necesită eforturi suplimentare pentru a stabili adevărata natură a raportului de trust. Analizele cazurilor de spălare de bani arată că riscurile abuzului de trusts cresc atunci când mai mulți participanți la trust coincid cu aceeași persoană fizică sau juridică sau când trusts sunt înființate în jurisdicții străine.

Cele trei state membre și Regatul Unit au notificat că trusts sunt reglementate în sistemele juridice ale acestora, bazate, total sau parțial, pe common law. Acestea fie au identificat în mod specific express trust, astfel cum au procedat Irlanda și Regatul Unit, fie s-au referit la trusts în general, precum Cipru și Malta. De asemenea, Cipru a notificat o subcategorie de trusts, și anume international trusts.

Toate cele patru țări de mai sus au indicat trusts care au fost înființate de bună voie de către părți, excluzând astfel acele trusts care sunt impuse în temeiul legii sau care rezultă din lipsa unei express trust (fiducii exprese), definite în general ca trusts legale, constructive sau rezultante. Acest lucru reflectă dispozițiile DCSB.

Cu toate acestea, trusts ar putea fi recunoscute și în alte state membre. De exemplu, în pofida faptului că Lituania nu a notificat nicio trust sau vreo construcție juridică similară care ar fi recunoscută în temeiul dreptului său intern, literatura de specialitate menționează faptul că Codul civil lituanian [Cartea a patra (Dreptul material), Partea I (Lucruri), Capitolul VI (Right of Trust - Dreptul fiduciei)] introduce conceptul de trust în conformitate cu legislația națională. În special, articolul 4.106 prevede drepturi extinse asupra activelor în favoarea trustee, egale în esență cu drepturile proprietarului. În cadrul acestei construcții juridice, atât proprietarul, cât și trustee au drepturi in rem asupra activelor, ceea ce apropie foarte mult această construcție juridică de common law trust.

Alte trei state membre, și anume Italia, Luxemburg și Țările de Jos, au notificat că, deși trusts nu sunt reglementate în dreptul lor intern, acestea sunt recunoscute în sistemul lor juridic în temeiul dispozițiilor Convenției de la Haga din 1985, care a fost ratificată de acestea. Deși Belgia nu a notificat nicio construcție juridică recunoscută în temeiul legislației sale, literatura de specialitate sugerează că aceasta se află într-o poziție similară cu cele trei state membre, având în vedere că a integrat conceptul de trust în Codul său civil de drept internațional privat (capitolul XII). Aceste dispoziții nu permit înființarea trusts în temeiul dreptului belgian, ci recunoașterea trusts înființate în mod legal în temeiul dreptului străin.

3.2Construcții juridice similare trusts identificate de DCSB și notificate de statele membre

În timp ce common law trusts nu pot fi reproduse cu ușurință ca atare în dreptul civil, alte construcții juridice prezintă asemănări semnificative în ceea ce privește funcția sau structura. În cadrul acestor construcții juridice, separarea dintre proprietatea legală și cea efectivă nu este în mod necesar la fel de clară ca în cazul trusts, dar ele creează totuși o legătură fiduciară care poate fi asimilată celei prevăzute în cadrul unei trust.

c.b.aFiducie

Fiducies se numără printre construcțiile juridice identificate în mod specific de GAFI și de DCSB ca fiind similare cu trusts. Aceste construcții juridice se bazează în general pe o schemă care implică trei părți, în care una sau mai multe entități transferă active către un fiduciar, în beneficiul unuia sau mai multor beneficiari identificați. O astfel de schemă presupune separarea activelor de activele personale ale entității care transferă. În cadrul acestei construcții juridice, fiduciarul are o obligație de a gestiona activele în conformitate cu condițiile acordului încheiat cu entitatea care transferă.

Fiducies sunt o construcție juridică destul de comună în Europa, în special în țările francofone și latine. Caracteristicile specifice ale unei fiducie pot varia și se pot adapta în funcție de diferitele state membre și de sistemele juridice naționale respective. Trei state membre au notificat construcții juridice de acest tip care sunt reglementate direct în dreptul intern. Acesta este cazul pentru fiducies franceze (articolul 2013 din Codul civil francez), contrats fiduciares din Luxemburg (Legea din 27 iulie 2003) și fiducia din România (articolele 773-791 din Codul civil român).