1.Introducere

Cooperarea activă cu țările terțe constituie un element esențial al gestionării europene integrate a frontierelor. Începând cu Regulamentul din 2016 privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european, abrogat în prezent, Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă („agenția”), cunoscută sub denumirea de Frontex, a fost împuternicită să trimită echipe cu competențe executive în țările terțe învecinate cu Uniunea Europeană, sub rezerva încheierii unui acord privind statutul – un acord internațional între Uniunea Europeană și țara terță, negociat, semnat și încheiat în temeiul articolului 218 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. În 2016, Comisia a adoptat un model de acord privind statutul, întemeiat pe Regulamentul (UE) 2016/1624, care a servit drept bază pentru negocierile cu Albania, Bosnia și Herțegovina, Macedonia de Nord, Muntenegru și Serbia. În prezent, acordurile privind statutul cu Serbia, Albania și Muntenegru sunt încheiate și au fost inițiate cu succes operațiuni comune în toate cele trei țări. Acordurile privind statutul cu Macedonia de Nord și Bosnia și Herțegovina au fost parafate și se așteaptă finalizarea acestora.

În 2019, mandatul Frontex a fost extins în continuare prin Regulamentul (UE) 2019/1896 privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european („regulamentul”). Regulamentul a extins atribuțiile agenției, precum și numărul potențialilor parteneri pentru acorduri privind statutul. În special, agenția poate trimite acum membri ai echipelor cu competențe executive în orice țară terță, atât timp cât trimiterea contribuie la punerea în aplicare eficace a gestionării europene integrate a frontierelor, cu alte cuvinte trimiterea nu se mai limitează la țările terțe învecinate cu Uniunea Europeană. Ca și în trecut, trebuie încheiat un acord privind statutul în cazul în care se are în vedere trimiterea de membri ai echipelor cu competențe executive într-o țară terță.

Prezenta comunicare stabilește modelul acordului privind statutul prevăzut la articolul 76 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2019/1896. Aceasta reprezintă o actualizare a modelului adoptat în 2016, care integrează noutățile introduse prin Regulamentul (UE) 2019/1896, în special consolidarea protecției drepturilor fundamentale și a datelor cu caracter personal, valorificând totodată experiența dobândită în urma negocierii acordurilor privind statutul deja încheiate.

2.Cooperarea cu țările terțe în cadrul Regulamentului privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european

În concluziile sale din 28 iunie 2018, Consiliul European a solicitat ca rolul de sprijin al agenției în ceea ce privește asigurarea controlului eficace al frontierelor externe ale Uniunii, inclusiv în privința cooperării cu țările terțe, să fie consolidat în continuare prin sporirea resurselor și printr-un mandat mai cuprinzător.

Cooperarea bine structurată și permanentă cu țările terțe este un factor-cheie pentru realizarea obiectivelor gestionării europene integrate a frontierelor. Regulamentul menționează „cooperarea cu țările terțe în domeniile acoperite de prezentul regulament, cu un accent deosebit pe țările terțe învecinate și pe țările terțe care, pe baza unei analize de risc, au fost identificate drept țări de origine sau de tranzit pentru imigrația ilegală” drept componentă a gestionării europene integrate a frontierelor. Această cooperare ar trebui să contribuie la promovarea standardelor europene în materie de gestionare a frontierelor și de returnare, la schimbul de informații și de analize de risc și la facilitarea punerii în aplicare a returnărilor în vederea sporirii eficienței acestora, precum și la sprijinirea țărilor terțe în domeniul gestionării frontierelor și al migrației, inclusiv prin trimiterea corpului permanent, în cazul în care un astfel de sprijin este necesar pentru a proteja frontierele externe și pentru gestionarea eficace a politicii de migrație a Uniunii.

Agenției i se solicită să coopereze cu țările terțe în domeniile vizate de regulament, să acorde asistență țărilor terțe în contextul cooperării tehnice și operative dintre acestea în anumite domenii, să sprijine țările terțe în formarea autorităților de gestionare a frontierelor și să ofere asistență țărilor terțe în sprijinul operațiunilor de căutare și salvare a persoanelor aflate în pericol pe mare. Regulamentul permite trimiterea de membri ai corpului permanent al agenției în cadrul operațiunilor comune, al intervențiilor rapide la frontieră, al intervențiilor de returnare sau al altor activități relevante în țări terțe (cu autorizarea țării terțe în cauză). Regulamentul permite în mod specific agenției să coopereze cu autoritățile de gestionare a frontierelor din țările terțe „în măsura necesară pentru îndeplinirea sarcinilor sale”.

Agenția are obligația de a informa Parlamentul European, Consiliul și Comisia cu privire la activitățile pe care le desfășoară în cooperare cu autoritățile țărilor terțe și de a furniza informații detaliate privind respectarea drepturilor fundamentale în cadrul acestor activități. În plus, agenția are obligația de a include în rapoartele sale anuale o evaluare a cooperării sale cu țările terțe, precum și de a publica acordurile, acordurile de lucru, proiectele-pilot și proiectele de asistență tehnică cu țările terțe.

Atunci când cooperarea dintre agenție și o țară terță necesită trimiterea în țara terță a unor echipe de gestionare a frontierelor care vor exercita competențe executive, regulamentul prevede încheierea unui acord privind statutul între Uniune și țara terță respectivă. Echipele de gestionare a frontierelor sunt compuse din membri ai corpului permanent al Poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european și pot fi trimise în cursul operațiunilor comune la frontierele externe și al intervențiilor rapide la frontieră în statele membre și în țările terțe (denumite în mod colectiv „activități operative” în modelul de acord privind statutul). Fiecare acord privind statutul poate servi drept cadru pentru desfășurarea mai multor activități operative.

În special, ori de câte ori Comisia recomandă Consiliului să o autorizeze să negocieze un acord privind statutul cu o țară terță, aceasta trebuie să evalueze situația drepturilor fundamentale din țara terță relevantă pentru domeniile reglementate de acord și să informeze Parlamentul European în acest sens.

Agenția poate acționa, de asemenea, în cadrul unui acord de lucru încheiat cu autoritățile relevante din țările terțe cu privire la aspecte legate de gestionarea cooperării operative.

Orice operațiune a agenției pe teritoriul unei țări terțe trebuie inclusă în programul anual de lucru adoptat de Consiliul de administrație al agenției și trebuie efectuată pe baza unui plan operațional convenit între agenție și autoritățile relevante din țara terță, în consultare cu statele membre participante. În cazul în care un stat membru sau statele membre sunt învecinate cu țara terță sau cu zona operativă a țării terțe, planul operațional și orice modificări ale acestuia trebuie să aibă acordul statului membru sau al statelor membre în cauză.

În ceea ce privește returnarea, regulamentul permite agenției (i) să ofere sprijin în toate etapele procesului de returnare (fără a intra în aspectele de fond ale deciziilor de returnare, care rămân în responsabilitatea exclusivă a statelor membre); (ii) să ofere asistență în ceea ce privește coordonarea și organizarea operațiunilor de returnare; (iii) să acorde sprijin tehnic și operativ în vederea îndeplinirii obligației de returnare și (iv) să acorde sprijin tehnic și operativ pentru operațiunile și intervențiile de returnare. Regulamentul nu prevede ca alte echipe decât echipele de gestionare a frontierelor să fie trimise în scop operativ în țări terțe și nu are în vedere exercitarea competențelor executive într-o țară terță în cadrul returnărilor de către membrii corpului permanent. Prin urmare, un acord privind statutul nu ar fi instrumentul adecvat pentru organizarea operațiunilor de returnare.

3.Model de acord privind statutul

Regulamentul solicită Comisiei, după consultarea statelor membre, a agenției, a Agenției pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene și a Autorității Europene pentru Protecția Datelor, să elaboreze un model de acord privind statutul pentru acțiunile desfășurate pe teritoriul unor țări terțe. Modelul de acord privind statutul trebuie să stabilească, în special, domeniul de aplicare al activității operative și să includă dispoziții privind răspunderea civilă și penală, sarcinile și competențele membrilor echipei, măsurile legate de înființarea unui birou antenă și măsurile practice legate de respectarea drepturilor fundamentale.

În consecință, modelul conține următoarele dispoziții specifice:

-articolul 1 prevede domeniul de aplicare al acordului privind statutul, care include toate aspectele necesare pentru trimiterea echipelor de gestionare a frontierelor cu competențe executive din cadrul corpului permanent pe teritoriul țării terțe relevante;

-articolul 2 enumeră definițiile termenilor-cheie utilizați în model (trebuie remarcat faptul că, deși definițiile din model se referă la dispozițiile relevante din legislația Uniunii, conform practicii standard, acordurile privind statutul cu țările terțe vor conține mai degrabă textul acestor dispoziții decât trimiteri la acestea);