[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 17.12.2010

COM(2010) 776 final

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

privind procedurile de control al activităților Europol de către Parlamentul European, împreună cu parlamentele naționale

***

CUPRINS

1. Introducere: chestiunea controlului parlamentar al Europol 3

2. Controlul parlamentar al activităților Europol în actualul context 4

2.1. Parlamentul European 4

2.2. Parlamentele naționale 4

3. Dezbaterea cu privire la controlul parlamentar al Europol 4

3.1. Poziția Parlamentului European 4

3.2. Punctele de vedere ale parlamentelor naționale 4

4. Perspective pentru viitor: Europol în noul cadru instituțional 4

4.1. Chestiunea atribuirii de competențe coercitive - articolul 88 alineatul (3) din TFUE 4

4.2. Rolul parlamentelor naționale în cadrul Tratatului de la Lisabona 4

5. Concluzii și recomandări 4

5.1. Înființarea unui forum interparlamentar sau comun 4

5.2. O transparență sporită: o nouă strategie de comunicare cu Parlamentul European și cu parlamentele naționale 4

5.3. Separarea rolurilor 4

INTRODUCERE: CHESTIUNEA CONTROLULUI PARLAMENTAR AL EUROPOL

Actul fondator al Europol este Decizia Consiliului din 6 aprilie 2009[1]. Aceasta abrogă cadrul legislativ anterior, o convenție care a intrat în vigoare în 1998[2] și a fost modificată în 2007 prin intrarea în vigoare a trei protocoale[3].

Scopul deciziei Consiliului a fost în primul rând de a înlocui baza legală a Europol cu un instrument care ar putea fi mai flexibil decât un acord internațional. În al doilea rând, decizia Consiliului a înlocuit finanțarea interguvernamentală cu o subvenție de la bugetul Uniunii, conferind, astfel, Europol statutul de agenție a UE. Esența organizației – un centru de sprijinire a asigurării respectării legii la nivel european pentru colectarea, schimbul și analizarea informației privind formele de criminalitate transfrontalieră care afectează două sau mai multe state membre - nu a fost modificată de către decizie, deși mandatul Europol a fost extins de la criminalitatea organizată la formele grave de criminalitate. Au fost introduse alte modificări, dar acestea nu afectează natura intrinsecă a misiunii Europol, care rămâne un centru de sprijinire a asigurării respectării legii, fără competențe coercitive.

Decizia Consiliului a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2010, la o lună după intrarea în vigoare a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare TFUE).

Articolul 88 din TFUE prevede un nou regim juridic pentru Europol. Acesta stipulează că Europol este reglementat printr-un regulament (mai multe regulamente) care urmează să fie adoptat(e) în conformitate cu procedura legislativă ordinară, respectiv codecizia. Unul dintre aspectele viitorului (viitoarelor) regulament(e) care va (vor) fi adoptat(e) de Parlamentul European și de Consiliu și va (vor) stabili, printre altele, structura și sarcinile Europol, se referă la procedura de control al activităților Europol de către Parlamentul European împreună cu parlamentele naționale. Programul de la Stockholm[4] invită Comisia să propună un document de reflecție privind această procedură.

Viitorul cadru juridic al Europol face obiectul unei reflecții care este în curs de derulare, condusă de Comisie și care implică toate instituțiile-cheie și părțile interesate, în special reprezentanții Parlamentului European și ai Consiliului. În cursul acestei reflecții, instituțiile vor fi invitate să facă propuneri concrete privind modul în care mecanismele de control parlamentar pot fi instituite și aplicate practic, în mod eficient, în conformitate cu articolul 88 din TFUE.

În cursul ultimilor zece ani, Parlamentul European (denumit în continuare PE) și în special Comisia pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne a prezentat câteva rezoluții și alte documente de reflecție privind chestiunea controlului democratic.

În plus, în 2001, președinția suedeză a prezentat un inventar detaliat al dispozițiilor juridice existente referitoare la controlul parlamentar, împreună cu propuneri de extindere a rolului PE în chestiuni legate de Europol[5].

Aceste contribuții se bazează pe dispozițiile Convenției Europol, precum și pe propunerile de acte ale Consiliului de elaborare a celor trei protocoale menționate anterior de modificare a convenției. Mai mult, prezenta comunicare va lua în considerare poziția exprimată de Parlamentul European cu privire la propunerea de decizie a Consiliului de instituire a Europol.

Europol este primul organism european care activează în domeniul cooperării polițienești. La momentul la care a început această dezbatere[6], acest domeniu era dominat în cea mai mare parte de procedura interguvernamentală de luare a deciziilor, aflată în afara nucleului ordinii juridice comunitare și în cadrul căreia competențele Parlamentului European erau foarte limitate. Inițial (conform convenției inițiale), supravegherea parlamentară a fost limitată la transmiterea, de către președinția Consiliului, a unui raport anual special privind activitățile Europol și la consultarea în caz de modificare a convenției. S-a considerat că implicarea Europol în activități de poliție și rolul său cheie în schimbul de informații între serviciile naționale de asigurare a respectării legii necesitau un tip de supraveghere parlamentară care excede dispozițiile convenției. Procesarea informațiilor, inclusiv a datelor cu caracter personal – activitatea principală a Europol – este susceptibilă să aibă un impact asupra drepturilor fundamentale ale persoanelor fizice, în special asupra dreptului la protecția datelor lor cu caracter personal. Consolidarea sistemului de control parlamentar a fost văzută ca o modalitate de creștere a legitimității democratice în acest domeniu.

Prezenta comunicare face bilanțul reflecțiilor și a opiniilor exprimate în trecut cu privire la supravegherea parlamentară a Europol și explică controalele la care sunt supuse în prezent activitățile organizației. Pe această bază, comunicarea trage concluzii și formulează recomandări menite să constituie o sursă de informații pentru viitoarele discuții. Printre propunerile prezentate, unele pot fi aplicate în cadrul juridic actual al Europol. Altele vor face obiectul unei reflecții aprofundate și ar putea fi luate în considerare într-o nouă propunere de regulament privind Europol, inclusiv al unei schimbări a temeiului juridic, în conformitate cu articolul 88 din TFUE, propunere pe care Comisia intenționează să o prezinte până în 2013, după efectuarea unei evaluări a actualei decizii a Consiliului și a unei analize de impact.

CONTROLUL PARLAMENTAR AL ACTIVITățILOR EUROPOL ÎN ACTUALUL CONTEXT

Decizia Consiliului de instituire a Europol introduce noi competențe pentru Parlamentul European. De fapt, aceasta modifică radical condițiile relației dintre Europol și PE. Prin încorporarea Europol în cadrul juridic al UE, Parlamentul European este acum direct implicat în orientarea activităților nou createi agenții, în special în calitatea sa de componentă a autorității bugetare.

Parlamentul European

Procedura bugetară

În ceea ce privește influența parlamentară, inovația cea mai notabilă din Decizia Consiliului de instituire a Europol este legată de schimbarea statutului Europol din organism interguvernamental în agenție a UE, ceea ce presupune finanțare directă de la bugetul Uniunii. De asemenea, aceasta implică faptul că Europol face obiectul regulamentului financiar al UE. În calitatea sa de componentă a autorității bugetare, PE poate avea un impact direct asupra activităților noi agenții[7].

În plus, PE este responsabil de controlul bugetului[8]. Pe baza unei recomandări din partea Consiliului, Parlamentul European acordă o descărcare de gestiune directorului privind execuția bugetară. De asemenea, Europol este obligat să prezinte Parlamentului European, la cererea acestuia, orice informații necesare pentru buna derulare a procedurii de descărcare de gestiune pentru exercițiul financiar în cauză.

Schimburi directe cu Parlamentul European

O nouă dispoziție din decizie deschide calea pentru schimburi formale și periodice între Parlamentul European și Europol, oferind PE dreptul de a solicita în orice moment ca președinția Consiliului, președintele Consiliului director și directorul Europol să se prezinte în fața Parlamentului European pentru a discuta aspecte referitoare la Europol, luând în considerare obligațiile de discreție și confidențialitate[9]. Fapt notabil - există acum o obligație de a se conforma cererii Parlamentului European. Și aceasta este o inovație importantă, întrucât dispoziția permite PE să chestioneze directorul în mod independent. O obligație atât de puternică (la indicativ, prezent) este o inovație importantă în domeniul justiției și afacerilor interne (denumit în continuare „JAI”).

Consultare cu privire la măsurile de punere în aplicare

PE trebuie consultat cu privire la orice măsură de punere în aplicare a actualului cadru juridic, care ia forma unei decizii a Consiliului.

Decizia Consiliului conține o serie de prevederi referitoare la informațiile care urmează să fie puse la dispoziția Parlamentului European. Aceasta constituie o îmbunătățire față de ceea ce așa-numitul Protocol danez din 2003 a introdus în convenție:

Informarea Parlamentului European prin intermediul Consiliului

Consiliul aprobă următoarele documente[10] și le transmite anual Parlamentului European, cu titlu informativ:

- proiectul de buget estimativ de venituri și cheltuieli, proiectul schemei de personal și bugetul definitiv;

- programul de lucru privind activitățile viitoare ale Europol[11];

- raportul general cu privire la activitățile desfășurate de către Europol în anul precedent.

Informații către Parlamentul European, prin intermediul organismului comun de supraveghere[12]

Organismul comun de supraveghere transmite rapoartele sale de activitate, care sunt întocmite la intervale regulate, atât Consiliului, cât și Parlamentului European[13].

Parlamentele naționale

Controlul parlamentelor naționale asupra activităților Europol este exercitat prin intermediul controlului acestora asupra guvernelor lor respective, în conformitate cu normele constituționale ale fiecărui stat membru.

Responsabilitatea pentru orientarea și supravegherea Europol revine Consiliului său director Acest consiliu, care este compus din reprezentanți ai statelor membre, raportează, la rândul său, Consiliului. Membrii Consiliului responsabili de aspectele privind Europol, respectiv miniștrii de justiție sau de interne, sunt supuși controlului parlamentelor naționale.

Fiecare dintre acești miniștri este responsabil pentru furnizarea de informații adecvate privind funcționarea Europol către parlamentul său național, în fața căruia acesta poate fi tras la răspundere pentru politica ministerului cu privire la Europol. Prin urmare, Europol face deja obiectul unui control din partea parlamentelor naționale.

După cum se indică în secțiunea 3.2 de mai jos, raportul pregătitor elaborat de secretariatul Conferinței organelor specializate în afaceri comunitare (denumită în continuare COSAC) pentru a 41-a reuniune COSAC, descrie practicile în vigoare la ora actuală în ceea ce privește controlul parlamentar al Europol[14].

Situațiile diferă de la un stat la altul. Controlul exercitat de unele adunări naționale se limitează la o supraveghere punctuală, pe bază de documente, atunci când sunt dezbătute acte precum propunerea de modificare a competențelor Europol. De exemplu, decizia Consiliului de instituire a Oficiului European de Poliție a făcut obiectul unui control ex-ante în parlamentele naționale[15].

Alte parlamente folosesc dreptul de a trage la răspundere guvernele lor în chestiuni privind Uniunea Europeană ca un mijloc de a obține, în orice moment, informații cu privire la Europol [Camera Reprezentanților ( Chambre des Représentants) în Belgia , Senatul (Sénat) în Franța] . Alte practici includ relațiile directe între parlamente și reprezentanții naționali în Consiliul director al Europol sau discuții privind rapoartele anuale ale acestuia.

În cazul Danemarcei și Irlandei, guvernele respective trebuie să obțină aprobarea parlamentară înainte de a aproba, în cadrul Consiliului, participarea țării lor la măsuri în domeniul justiției și afacerilor interne. Ambele parlamente discută chestiunile legate de Europol în cazul în care acestea figurează pe ordinea de zi a reuniunii Consiliului JAI. Astfel, aceste parlamentele pot exercita în continuare o influență directă asupra deciziilor referitoare la Europol.

În ceea ce privește posibilitățile de cooperare interparlamentară în viitor, raportul a arătat: „Parlamentele naționale exercită în prezent controlul asupra Europol în cadrul sistemelor lor generale de control în domeniul justiției și afacerilor interne. În unele cazuri, acest lucru implică comisiile pentru afaceri europene, în alte cazuri, comisii specializate, sau o combinație a celor două."

DEZBATEREA CU PRIVIRE LA CONTROLUL PARLAMENTAR AL EUROPOL

Cadrul actual pentru controlul parlamentar al Europol, astfel cum este prevăzut în secțiunea 2, reflectă istoricul dezbaterilor din ultimul deceniu privind supravegherea Europol. Prezenta comunicare ține cont în mod special și de opiniile exprimate în trecut, pentru a realiza un sistem adecvat de control parlamentar al Europol.

Poziția Parlamentului European

► opiniile și dezideratele formulate anterior de Parlamentul European pe această temă pot sintetizate, în linii mari, după cum urmează[16]:

Includerea în dreptul comunitar și finanțarea de la bugetul CE

PE a cerut în mod repetat ca activitatea Europol să fie sunt reglementată în special, dar nu neapărat de dreptul UE, în cazul în care acesta ar fi dobândit competențe operaționale transfrontaliere. De asemenea, PE a propus să includă bugetul Europol în cadrul bugetului comunitar. Având în vedere că procedura de modificare a convenției este de lungă durată și foarte greoaie, PE a insistat ca aceasta să fie înlocuită de o decizie a Consiliului.

Informarea și consultarea Parlamentului European

Furnizarea de (simple) informații într-un raport special anual privind activitatea Europol a fost considerată a fi insuficientă.

Parlamentul European a cerut să fie informat periodic (trimestrial) cu privire la activitățile desfășurate de Europol. În plus, acesta a cerut Consiliului să țină seama de dreptul de a fi informat și consultat, consacrat în fostul Tratat privind Uniunea Europeană. În special, acesta aștepta să fie consultat cu privire la o serie întreagă de aspecte legate de funcționarea Europol și a solicitat ca avizul său să fie luat în considerare în mod corespunzător.

În 2001, Parlamentul European și-a exprimat dorința de a fi consultat cu privire la definirea domeniilor prioritare de acțiune ale Europol.

Consolidarea procedurilor de control parlamentar, la nivel european și național

Dispozițiile existente pentru controlul parlamentar la nivel național au fost descrise ca fiind greoaie și ineficiente din cauza naturii interguvernamentale a Europol. Parlamentul European a solicitat Consiliului să includă, în cadrul unui viitor Tratat privind UE, dispoziții privind un control parlamentar deplin asupra Europol la nivel european. În 2001, Parlamentul European a cerut Comisiei să prezinte o propunere de revizuire a Convenției Europol, pentru a o alinia cu standardele mai ridicate de control democratic al forțelor de poliție din statele membre.

În perspectiva adoptării unei decizii a Consiliului, a fost lansat un apel ca procedurile de control al Europol de către parlamentele naționale și de către Parlamentul European să nu fie mai puțin stricte decât cele aplicate modificărilor Convenției (procesul de ratificare). Statele membre au fost invitate să discute modul în care parlamentele lor naționale ar putea fi implicate în adoptarea oricărei modificări la Decizia Consiliului privind Europol[17].

Coordonarea interparlamentară și exercitarea drepturilor existente de către parlamentele naționale

Parlamentele naționale au fost îndemnate să țină cont în mod corespunzător de dreptul și de datoria lor de a supraveghea atât acțiunile reprezentanților lor naționali, responsabili de Europol în cadrul Consiliului, cât și cele ale reprezentanților statelor membre numiți în Consiliul director al Europol. Acest lucru ar trebui să aibă loc în strânsă cooperare cu Parlamentul European.

Extinderea competențelor Europol

În rezoluția din 1996, Parlamentul European a solicitat o viitoare revizuire a Convenției Europol, pentru a evalua posibilitatea de a atribui Europol competențe de investigație, în limitele mandatului său. În plus, PE a susținut acordarea de competențe operaționale Europol (în sensul de „coercitive”), „dacă acesta este subordonat instrucțiunilor Comisiei Europene și dacă un astfel de Oficiu European de Poliție răspunde în fața Parlamentului European, precum și a parlamentelor naționale”[18].

Mai târziu, Parlamentul European a cerut Consiliului să nu confere Europol competențe operaționale transfrontaliere fără să se prevadă un mecanism de control adecvat, bazat pe dreptul comunitar și care să implice Parlamentul. În 2007, PE a reamintit faptul că acordarea de competențe operaționale corespunzătoare și îmbunătățirea controlului democratic erau intrinsec legate.

► De asemenea, au fost prezentate o serie de sugestii concrete:

Rolul unui comitet interparlamentar

Președinția Consiliului sau reprezentantul său ar trebui să fie obligate să se prezinte în fața oricărei comisii mixte înființate de PE în cooperare cu parlamentele naționale, cu scopul de a discuta probleme referitoare la Europol.

Creșterea gradului de transparență printr-o mai bună furnizare a informațiilor

Sugestiile au inclus dreptul de a solicita un schimb de opinii cu directorul Europol sau cu președinția Consiliului pe baza raportului anual special și al raportului privind protecția datelor. De asemenea, a fost propusă introducerea dreptului formal de a invita directorul Europol să se prezinte în fața comisiei parlamentare competente sau ca acesta să o facă din proprie inițiativă.

Implicarea în procedurile de numire și revocare a directorului

Parlamentul European ar urma să fie implicat, împreună cu Consiliul, în procedurile de numire și de revocare a directorului și a directorilor adjuncți[19]. Conform rezoluției din 1996, punctul de vedere al PE ar trebui „luat în considerare în mod corespunzător”.

Reprezentanții Parlamentului European în Consiliul director al Europol

Consiliul director ar urma să fie compus, în afară de un reprezentant al fiecărui stat membru, din doi reprezentanți ai Comisiei și doi reprezentanți ai PE, fiecare cu un vot[20].

Este important de remarcat faptul că al treilea protocol la Convenția Europol, care a intrat în vigoare în aprilie 2007, a introdus câteva îmbunătățiri în ceea ce privește dreptul PE de a fi informat și consultat. În special, Parlamentul European ar urma să fie consultat de către Consiliu cu privire la adoptarea unei serii de măsuri referitoare la diferite aspecte privind funcționarea Europol[21]. În plus, a fost introdusă posibilitatea ca președinția Consiliului să se prezinte în fața Parlamentului European, cu sau fără asistență din partea directorului Europol, pentru a discuta aspecte generale referitoare la Europol[22].

Cu alte cuvinte, aceste amendamente aduse Convenției inițiale au permis să se abordeze cel puțin unele dintre preocupările exprimate de PE în primii ani de activitate ai Europol.

► După ce a fost consultat cu privire la propunerea Comisiei de decizie a Consiliului de instituire a Europol, PE și-a expus opinia în rezoluția legislativă din 17 ianuarie 2008[23].

În propunerea elaborată, Comisia a luat în considerare unele dintre cele mai importante recomandări făcute anterior de către PE. Decizia Consiliului înscrie Europol în cadrul instituțional al UE în ceea ce privește temeiul juridic și finanțarea. Comunitarizarea acestui organism sporește oportunitățile de control parlamentar, prin implicarea Parlamentului European în procedura de adoptare și de punere în aplicare a deciziilor datorită obligației de a consulta PE și, mai ales, datorită rolului esențial al acestuia în ceea ce privește adoptarea bugetului, inclusiv a schemei de personal, precum și în ceea ce privește procedura de descărcare de gestiune.

În mod semnificativ, cererea de introducere a obligației pentru președinția Consiliului, pentru președintele Consiliului director și pentru directorul Europol de a se prezenta în fața Parlamentului European, la cererea acestuia, „pentru a discuta chestiuni legate de […] Europol” a fost, de asemenea, inclusă în cele din urmă în textul Deciziei Consiliului[24].

Din cele 55 de amendamente depuse de către Parlamentul European referitoare la diferite aspecte ale deciziei propuse, au apărut trei categorii principale de sugestii cu privire la îmbunătățirea responsabilității democratice și a guvernanței:

Consolidarea controlului parlamentar, în special prin intermediul unei comisii interparlamentare

Constatând că erau încă necesare unele îmbunătățiri ale responsabilității democratice a Europol ca urmare a extinderii competențelor operaționale ale acestuia, Parlamentul European a cerut ca președintele Consiliului director sau directorul Europol să prezinte prioritățile pentru anul următor „în fața unei comisii mixte, cuprinzând membri ai PE și membri ai parlamentelor naționale, în scopul de a garanta o dezbatere democratică cu societatea civilă și un control mai bun al activităților Europol”[25].

Implicarea cât mai rapidă în etapa de planificare este posibilă în cazul în care (1) proiectul estimativ de buget, proiectul preliminar de buget, inclusiv schema de personal și bugetul final, (2) un program de lucru pentru activitățile viitoare ale Europol și (3) un raport general privind activitățile Europol sunt transmise către Parlamentul European, „care are posibilitatea să le examineze după caz, împreună cu parlamentele naționale, dacă este necesar”[26].

A fost acceptată transmiterea numai către Parlamentul European (nu și către parlamentele naționale) a proiectelor de documente de planificare anuală, însă numai în scop informativ și nu pentru consultare. Aceasta oferă PE o influență decisivă în cadrul procedurii bugetare.

Ideea obligației de a apărea în fața comisiei interparlamentare nu a fost acceptată de către Consiliu și, prin urmare, nu figurează în textul deciziei. În plus, nu a fost înființată o comisie de acest fel de către Parlamentul European împreună cu parlamentele naționale.

Implicarea în procedura de numire a directorului

Parlamentul European ar avea dreptul de a pune întrebări candidaților, de a emite un aviz și de a indica o ordine a preferințelor. Consiliul director ar trebui să țină seama de avizele respective la numirea directorului. Această propunere nu a fost reținută.

Dispoziții mai stricte privind protecția datelor

Parlamentul European acordă o importanță considerabilă consolidării dispozițiilor referitoare la protecția datelor, pentru a introduce garanții suplimentare. Aceasta include luarea în considerare a „nivelului de respectare a drepturilor omului, a democrației și a statului de drept”[27] în relațiile Europol cu țările terțe.

Nu s-a dat curs ideii de a implica direct PE în procesul de protecție a datelor.

Punctele de vedere ale parlamentelor naționale

► Parlamentele naționale s-au folosit în principal de forumul oferit de COSAC pentru a-și prezenta agenda referitoare la controlul parlamentar al Europol, la nivel național.

COSAC a solicitat o supraveghere parlamentară concertată din partea Parlamentului European și a parlamentele naționale în ceea ce privește activitățile Europol. Acest forum nu a prezentat modul în care ar putea fi instituite proceduri funcționale, ci a solicitat consultarea și implicarea parlamentelor naționale în procesul de discuții privind punerea în aplicare a controlului democratic[28].

Cu toate acestea, în 2009, pentru pregătirea celei de-a 41-a conferințe, Secretariatul COSAC a întocmit un raport interesant bazat pe un chestionar transmis tuturor parlamentelor din UE. Deoarece o parte din raport se referă la chestiunea controlului parlamentar al Europol, acesta oferă o imagine de ansamblu asupra situației la nivel național, precum și sugestii de la parlamentele naționale[29].

Propuneri pentru punerea în aplicare a cooperării parlamentare prevăzute la articolul 88 din TFUE[30] .

Un număr considerabil de parlamente și-au exprimat opinia că, fie reuniunile comitetului mixt (JCM), fie reuniunile parlamentare mixte (JPM) ar trebui considerate ca instrumente de realizare a cooperării eficiente între parlamente. În ceea ce privește compoziția acestora, sugestiile au variat de la utilizarea reuniunilor interparlamentare existente, la crearea unui comitet mixt specific, compus din membri ai parlamentelor naționale și ai Parlamentului European, până la sporirea rolului actualului COSAC. De asemenea, a fost luată în calcul și o combinație a tuturor posibilităților prezentate anterior.

Raportul conține o gamă largă de opinii cu privire la rolul potențial al COSAC în examinarea activităților Europol. O serie de parlamente au arătat că rolul COSAC ar putea fi cel al unui forum de discuții, de schimb de idei și de informații, precum și de bune practici cu privire la chestiunea controlului democratic al Europol. Unele parlamente au sugerat faptul că directorul Europol ar trebui fi invitat să participe la aceste discuții pentru a furniza în mod periodic informații cu privire la activitățile Europol și că problema controlului activităților Europol ar trebui să figureze în mod curent ca un punct pe ordinea de zi în cadrul reuniunilor COSAC. Cu toate acestea, alte adunări naționale, susținute de Parlamentul European, și-au exprimat preocuparea că aceste elemente nu s-ar potrivi cu rolul actual al COSAC și că acestea ar fi mai degrabă de competența unei comisii specializate a PE.

Îmbunătățirea controlului parlamentar la nivel național, după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona[31]

Majoritatea parlamentelor nu par să fi discutat această problemă în mod aprofundat și numai foarte puține schimbări concrete au fost menționate. Cu toate acestea, unele parlamente au definit deja în detaliu implicarea lor viitoare, de exemplu: înființarea unui grup de lucru administrativ specific, întâlniri cu parlamentarii cu responsabilități în domeniu și cu reprezentanți ai guvernului și o evaluare a sistemului de control actual.

► Chestiunea specifică a controlului democratic al Europol a mai fost dezbătută în cadrul unei conferințe interparlamentare privind controlul parlamentar al Europol, organizată în anul 2001 la Haga.

Proiectul de rezoluție al conferinței menționate anterior a făcut, pentru prima dată, sugestii concrete în ceea ce privește controlul parlamentar al Europol, la nivel național[32].

Recomandarea centrală a fost crearea „comitetului Parlopol”. „Parlopol” a fost menit să formeze o rețea pentru schimbul de informații și pentru prezentarea de inițiative într-un mod mai concertat. Acesta urma să fie compus din „parlamentarii din parlamentele naționale și Parlamentul European, responsabili de afacerile polițienești și judiciare implicați într-o formă de cooperare sau de integrare europeană în cadrul Consiliului de Miniștri sau în cadrul organismelor de conducere ale Europol”.

O astfel de rețea ar putea facilita și o abordare concertată a diverselor mecanisme de control parlamentar de la nivel național, prin intermediul reprezentanților guvernelor statelor membre. Din raportul COSAC din 2009, menționat anterior, reiese că parlamentelor naționale le-a fost dificil să adune, pe cont propriu, suficiente informații cu privire la deciziile relevante ale Consiliului de Miniștri și ale Consiliului director al Europol.

PERSPECTIVE PENTRU VIITOR: EUROPOL ÎN NOUL CADRU INSTITUțIONAL

Tratatul de la Lisabona a adus o serie de inovații care au un impact direct asupra evoluției viitoare a Europol și un efect direct asupra chestiunii controlului parlamentar.

Chestiunea atribuirii de competențe coercitive - articolul 88 alineatul (3) din TFUE

În ultimul deceniu, chestiunea privind extinderea misiunii Europol pentru a include competențe coercitive a rămas deschisă. Cu toate acestea, în cadrul discuțiilor care au urmat, introducerea ipotetică a competențelor coercitive a fost legată de condiția prealabilă a creșterii supravegherii parlamentare și judiciare a Europol. În comunicarea sa din 2002[33], Comisia a afirmat că, în cazul în care, în viitor, Europol ar primi competențe de investigație, ar fi necesare măsuri mai ample de control parlamentar. O concluzie similară a fost menționată ultima dată în documentul de lucru al raportorului Comisiei LIBE - în februarie 2007[34].

O evoluție de acest fel este în prezent exclusă. Articolul 88 alineatul (3) din TFUE exclude atribuirea în viitor a oricăror competențe coercitive pentru Europol: „orice acțiune cu caracter operativ a Europol trebuie desfășurată în cooperare cu autoritățile statului sau ale statelor membre al căror teritoriu este implicat și cu acordul acestora. Aplicarea măsurilor coercitive este în sarcina exclusivă a autorităților naționale competente.”

Europol nu are niciuna dintre competențele care intră de obicei în domeniul de competență al forțelor naționale de poliție - cum ar fi dreptul de a aresta, a percheziționa, sau a intercepta convorbiri. Dispoziția care dă dreptul Europol să solicite statelor membre să inițieze anchete penale[35] îi permite acestuia numai să inițieze acțiuni în cazuri specifice, nu și să oblige un stat membru să facă acest lucru. Europol nu poate efectua în mod independent anchete în statele membre. Același lucru este valabil și pentru participarea agenților Europol în echipele comune de anchetă[36], care are loc ca o măsură de sprijin, în timp ce luarea oricăror măsuri coercitive rămâne responsabilitatea exclusivă a autorităților competente din statul membru[37].

Rolul parlamentelor naționale în cadrul Tratatului de la Lisabona

Tratatul de la Lisabona sporește drepturile și obligațiile parlamentelor naționale în măsura în care acestea contribuie în mod activ la buna funcționare a Uniunii[38]. Noul rol al acestora în procesele politice include:

- primirea din partea Comisiei a oricărui proiect de act legislativ (simultan cu transmiterea acestuia către Parlamentul European și Consiliu);

- verificarea conformității acestuia cu principiul subsidiarității.

Astfel, parlamentele naționale sunt acum actori importanți încă din primele etape ale elaborării politicilor europene.

În perspectiva unui viitor regulament privind Europol, în conformitate cu articolul 88 alineatul (2) din TFUE, implicarea parlamentelor naționale în examinarea proiectelor de acte legislative de la nivel european are și implicații în ceea ce privește chestiunea controlului parlamentar al Europol.

Conform cadrului instituit de Tratatul de la Lisabona, parlamentele naționale au dreptul de a fi informate cu privire la propunerile legislative și au posibilitatea de a-și exprima opinia. Pe baza procedurilor constituționale naționale, parlamentele naționale pot emite un aviz cu privire la orice propunere legislativă a UE. În funcție de legislația națională, guvernul poate fi obligat să țină cont de avizul parlamentului atunci când își prezintă poziția în Consiliu.

Prin urmare, și parlamentele naționale vor avea posibilitatea de a contribui la conturarea viitorului regulament privind Europol.

CONCLUZII șI RECOMANDăRI

Nu este nicio îndoială că activitățile legate de asigurarea respectării legii trebuie supravegheate, în special în cazul în care acestea interferează cu drepturile și libertățile fundamentale ale cetățenilor. În cazul Europol, articolul 88 din TFUE prevede stabilirea unor mecanisme de control din partea Parlamentului European și a parlamentelor naționale. Misiunea și sarcinile Europol ar putea aduce atingere dreptului persoanelor fizice la viață privată[39]. Prin urmare, controlul din partea Parlamentul European, împreună cu parlamentele naționale este necesar pentru a consolida legitimitatea democratică a acestui domeniu specific de cooperare transnațională în cadrul UE.

În ultimii ani, discuțiile privind viitorul Europol s-au concentrat adesea pe o posibilă extindere a rolului acestuia, pentru a include atribuirea unor competențe coercitive similare cu cele încredințate forțelor naționale de poliție. A existat un consens general că o astfel de extindere a competențelor Europol ar trebui să fie simultană cu consolidarea competențelor de supraveghere din partea parlamentelor.

După cum am văzut, în ciuda unei creșteri treptate a sarcinilor Europol, acesta nu a obținut mijloace de acțiune pentru realizarea de investigații coercitive sau autonome[40], iar TFUE nu permite agenției să dobândească în viitor competențe coercitive.

Având în vedere natura competențelor Europol, s-a considerat că mecanismele de control existente sunt, în general, adecvate din punct de vedere juridic și, analizate în ansamblu, acestea depășesc cadrul existent în statele membre referitor la controlul parlamentar asupra serviciilor de poliție. Cu toate acestea, persistă câteva probleme nesoluționate în dezbaterea cu privire la controlul parlamentar. Unele dintre acestea au fost abordate în cadrul unei reuniuni recente a comisiei interparlamentare[41].

În primul rând, actualele controale exercitate prin intermediul parlamentelor, al organismelor naționale de supraveghere a datelor, al organismului de supraveghere comună a Europol și al Consiliului director al acestuia sunt percepute ca fiind exercitate într-un mod indirect, fragmentat și dificil de înțeles. În special parlamentele naționale consideră că procesul de supraveghere prin intermediul controlului exercitat asupra reprezentanților guvernamentali în Consiliul director al Europol sau în Consiliu este dificil. Mai mult decât atât, acestea consideră că este dificil să își coordoneze eforturile. Parlamentele naționale pot considera și că nu au suficiente informații privind activitatea Europol.

În al doilea rând, în absența unui rol legislativ decisiv, Parlamentul European dorește de mai mult timp să exercite un control mai minuțios și mai profund al activităților Europol.

Decizia Consiliului din 2009 a introdus inovații care au extins considerabil rolul Parlamentului European în raport cu Europol, oferind și posibilitatea instituirii unor mecanisme de schimb de informații periodic.

Cu toate acestea, aceste noi instrumente de supraveghere nu vizează coordonarea dintre Parlamentul European și parlamentele naționale în chestiunea monitorizării. În plus, în condițiile absenței unui forum de genul COSAC, care să reunească comisiile parlamentare naționale responsabile de aspectele polițienești, ar putea fi sporită coordonarea eforturilor parlamentelor naționale.

Recomandările prezentate în secțiunile următoare sunt menite să abordeze aceste probleme, oferind elemente pentru dezbaterea interinstituțională cu privire la mecanismul de control parlamentar. Datorită necesității de a efectua o evaluare a actualei decizii a Consiliului și o evaluare a impactului, sugestiile din secțiunile 5.1 și 5.2 ar putea fi puse în practică chiar și înainte de adoptarea unui nou regulament privind Europol, care ar trebui să aibă loc în 2013.

Forma și conținutul viitoarelor proceduri privind controlul democratic al Europol vor depinde de contribuțiile furnizate de către instituții și alte părți interesate, în contextul reflecției în curs de derulare privind viitorul cadru juridic al Europol. Acest proces, lansat în aprilie 2010 de către Comisie, implică toate părțile instituționale interesate. O primă întâlnire a avut loc în iulie 2010.

Rezultatele activității actuale a grupului interinstituțional privind agențiile de reglementare[42] vor oferi, la rândul lor, o contribuție importantă la dezbatere. Procesul general de reflecție va fi de o importanță crucială pentru o propunere concretă și fundamentată.

Prezenta comunicare este gândită ca un prim pas în această direcție.

Înființarea unui forum interparlamentar sau comun

Comisia sprijină această idee, propusă de mai multe ori și susținută atât de parlamente, cât și de mediul academic, iar cadrul instituțional oferit de Tratatul de la Lisabona oferă o ocazie nouă de a o pune în practică[43].

Un forum interparlamentar ar putea cuprinde comisiile responsabile de chestiuni polițienești atât din parlamentele naționale, cât și din Parlamentul European. Acest organism comun s-ar putea reuni periodic și ar putea invita directorul Europol să discute aspecte legate de activitatea agenției. Aceasta ar putea institui un subgrup special, care să facă, de exemplu, legătura direct cu Europol[44]. Comisia recomandă ca și președintele Consiliului director să fie invitat în fața acestui organism.

Prin crearea acestui forum, s-ar stabili un mecanism formal pentru schimbul de informații și pentru coordonarea între parlamentele naționale și Parlamentul European, în scopul unificării controlului parlamentar la nivelul Uniunii Europene (fără a aduce atingere procedurilor parlamentare naționale). Comisia ar saluta ocazia de a se implica activ în activitatea acestui organism.

Acest organism comun ar trebui să fie suficient de flexibil pentru a putea funcționa eficient. Este atât de competența Parlamentului European, cât și a parlamentelor naționale să își coordoneze activitatea și să consolideze cooperarea reciprocă și acestea ar trebui încurajate să facă acest lucru, precum și să își asume răspunderea asupra propriilor proceduri.

O transparență sporită: o nouă strategie de comunicare cu Parlamentul European și cu parlamentele naționale

Pentru a permite Parlamentului European să contribuie la furnizarea unor orientări strategice și să ia parte la stabilirea priorităților pentru activitățile agenției, ar fi util să se organizeze o dezbatere în cadrul Comisiei LIBE privind strategia multianuală a Europol și programul său anual de activitate.

În ultimii ani, Europol a făcut eforturi considerabile pentru a-și crește responsabilitatea, inclusiv prin instituirea unei serii de procese de măsurare a performanțelor. La diferite intervale, Europol produce rapoarte de evaluare și alte documente de evaluare a propriei activități.

Legitimitatea democratică a Europol va beneficia de pe urma unei transparențe crescute în raport cu Parlamentul European și parlamentele naționale. Prin urmare, Europol ar trebui să transmită în mod sistematic către Parlamentul European și, prin intermediul unor puncte de contact desemnate, și către parlamentele naționale:

- o actualizare periodică a realizărilor sale la nivel operațional și

- rezultatele unei „anchete în rândul utilizatorilor[45]” (efectuată la fiecare 2 ani).

Pentru a consolida comunicarea între un viitor forum interparlamentar și organismele de conducere ale Europol, ar putea fi avut în vedere și un schimb periodic de opinii, cu ocazia depunerii documentelor strategice ale Europol sau a rapoartele menționate mai sus de către directorul și/sau președintele Consiliului director. Rețeaua forumului interparlamentar ar putea servi și ca un canal de informații, care să transmită rapid către parlamentele naționale documentele referitoare la Europol.

În cele din urmă, Comisia va informa parlamentele naționale privind evoluția evaluării Deciziei Consiliului privind Europol.

Separarea rolurilor

În perspectiva viitorului regulament, va fi important să se asigure separarea corespunzătoare între competențele executive și legislative și între autoritățile cu roluri diferite. Prin urmare, Comisia nu ar recomanda ca Parlamentul European să desemneze membri în cadrul Consiliului director.

De asemenea, pentru a evita ca numirea directorului executiv să se transforme într-o chestiune politică, Comisia consideră că acesta ar trebui numit de către Consiliul director al Europol și nu de către Consiliu sau de Parlamentul European.

[1] Decizia Consiliului 2009/371/JAI din 6 aprilie 2009 privind înființarea Oficiului European de Poliție (JO L 121/37, 15.5.2009), (decizia Consiliului).

[2] JO C 316, 27.11.1995, p. 1.

[3] 1. Protocol elaborat în temeiul articolului 43 alineatul (1) din Convenția Europol de modificare a articolului 2 și a anexei la respectiva convenție - („Protocolul privind spălarea banilor”), JO C 358, 13.12.2000, p. 2.2 . Protocol de modificare a Convenției Europol și a Protocolului cu privire la privilegiile și imunitățile Europol, ale membrilor organelor sale, ale directorilor adjuncți și ale angajaților Europol - („Protocolul privind echipele comune de anchetă”), JO C 312, 16.12.2002, p. 2.3 . Protocol elaborat în temeiul articolului 43 alineatul (1) din Convenția Europol de modificare a respectivei convenții – („Protocolul danez”), JO C 002, 6.1.2004, p. 3.

[4] Programul de la Stockholm — O Europă deschisă și sigură în serviciul cetățenilor și pentru protecția acestora, JO C 115, 4.5.2010, p.1.

[5] A se vedea documentul Consiliului 8677/01 Europol 39, Notă a președinției suedeze către Comitetul articolului 36, Controlul democratic asupra Europol.

[6] Discuțiile care au precedat adoptarea Convenției Europol au fost cele care au lansat dezbaterea privind controlul democratic. Deși susține crearea Europol, raportorul Hartmut Nassauer a solicitat revizuirea convenției în vederea sporirii controlului parlamentar (rezumatul dezbaterilor în ședința plenară din 14 martie 1996-referința fișei de procedură: INI/1994/2221).

[7] Articolul 42 alineatul (1) din decizia Consiliului.

[8] Articolul 43 alineatele (6), (9) și (10) din decizia Consiliului.

[9] Articolul 48 din decizia Consiliului.

[10] Articolul 37 alineatul (10) din decizia Consiliului.

[11] În plus, articolul 27 alineatul 4 litera (a) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 652/2008 al Comisiei din 9 iulie 2008 de modificare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 2343/2002 privind regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 181/23, 10 iulie 2008, p. 23-34), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 652/2008 al Comisiei din 9 iulie 2008 solicită Europol să trimită „ Comisiei și autorității bugetare, cel târziu până la data de 31 martie a fiecărui an, proiectul său de program de activitate ”.

[12] Autoritate externă și independentă de Europol, responsabilă de protecția datelor.

[13] Articolul 34 alineatul (6) din decizia Consiliului.

[14] Al unsprezecelea raport semestrial: Evoluții în Uniunea Europeană - proceduri și practici în materie de control parlamentar, pregătit de secretariatul COSAC și prezentat cu ocazia celei de-a XLI conferințe a comisiilor de afaceri europene și comunitare a parlamentelor din Uniunea Europeană, 11-12 mai 2009, Praga, www.cosac.eu.

[15] De exemplu, în cursul procesului care a precedat adoptarea deciziei Consiliului, s-a ajuns la o rezervă din partea parlamentului Republicii Cehe care a adoptat o rezoluție ce subliniază necesitatea ca măsurile propuse să îndeplinească cerințele de proporționalitate. Comisiile privind afacerile constituționale și juridice au recomandat ca guvernul să aprobe propunerea, cu condiția îndeplinirii anumitor condiții.

[16] a) Rezoluție privind Europol, adoptată la 14 martie 1996, A4-0061/96 pe baza raportului domnului Hartmut Nassauer, Comisia pentru libertăți civile și afaceri interne - denumită în continuare „rezoluția din 1996” .b) Recomandarea Consiliului cu privire la Europol: consolidarea controlului parlamentar și extinderea competențelor; A4-0064/1999, rezoluție fără caracter legislativ, adoptată la 13 aprilie 1999, bazată pe o propunere de recomandare privind Europol: consolidarea controlului parlamentar și extinderea competențelor, Comisia pentru libertăți civile și afaceri interne, Raportor: Hartmut Nassauer, 23 februarie 1999, A4-0064/99 - denumită în continuare „recomandarea din 1999” .c) Rezoluția privind „inițiativa portugheză” a Parlamentului European, A5-0312/2000, adoptată la 14 noiembrie 2000, pe baza raportului elaborat de către raportorul Anna Karamanou, Comisia pentru libertăți civile și afaceri interne – denumită în continuare „rezoluția din 2000” .d) „Inițiativa belgiano-suedeză” - rezoluție, inclusiv amendamente de către Parlamentul European, adoptată la 13 noiembrie 2001 pe baza raportului elaborat la inițiativa Regatului Belgiei și a Regatului Suediei în vederea adoptării unui act al Consiliului de elaborare a unui protocol de modificare a Convenției privind înființarea Oficiului European de Poliție (Convenția Europol) etc., Comisia pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne, Raportor: Maurizio Turco, 24 octombrie 2001, FINAL A5-0370/2001 - denumită în continuare „rezoluția din 2001” .e) „Inițiativa belgiano-spaniolă” - rezoluție fără caracter legislativ, adoptată la 30 mai 2002 (P5-TA(2002)0269 pe baza raportului elaborat la inițiativa Regatului Belgiei și a Regatului Spaniei în vederea adoptării unui act al Consiliului de elaborare a unui protocol de modificare a Convenției privind înființarea Oficiului European de Poliție (Convenția Europol) etc. și Recomandarea Parlamentului European adresată Consiliului privind evoluția viitoare a Europol și integrarea automată a acestuia în sistemul instituțional al Uniunii Europene, Comisia pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne, Raportor: Gérard M.J. Deprez, 16 mai 2002, FINAL A5-0173/2002 - denumită în continuare „recomandarea din 2002” .f) Recomandare adresată Consiliului privind evoluția viitoare a Europol (2003/2070 (INI) - rezoluție fără caracter legislativ, adoptată la 10 aprilie 2003, P5_TA (2003) 0186, pe baza raportului elaborat de raportorii Christian Ulrik von Boetticher și Maurizio Turco, 7 aprilie 2003 A5-0116/2003 - denumită în continuare „recomandarea din 2003” .g) Rezoluția legislativă din 17 ianuarie 2008 referitoare la propunerea de decizie a Consiliului de instituire a Oficiului European de Poliție (Europol), P6_TA (2008)0015 pe baza raportului privind înființarea Oficiului European de Poliție (Europol), Comisia pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne, Raportor: Agustín Díaz de Mera García Consuegra, 15.11.2007 A6-0447/2007 - denumită în continuare „rezoluția din 2008” .

[17] Documentul de lucru privind înființarea Oficiului European de Poliție (Europol), care precede Rezoluția 2008, Comisia pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne, Raportor: Agustín Díaz de Mera García Consuegra, 19 februarie 2007 PE 384.589v01-00.

[18] Punctul 15 din Rezoluția din 1996.

[19] a) Punctul 11 din rezoluția din 1996.b) Amendamentul 8 în rezoluția din 2000.c) Recomandarea 4 din recomandarea din 2002.d) Recomandarea 4 din recomandarea din 2003.

[20] a) Amendamentul 7 din rezoluția din 2000.b) Recomandarea 4 din recomandarea din 2002.

c) Recomandarea 4 din recomandarea din 2003.

[21] Articolul 34 alineatul (1) din convenție.

[22] Articolul 34 alineatul (2) din convenție.

[23] Rezoluția din 2008.

[24] Articolul 48 din Decizia Consiliului privind Europol.

[25] Amendamentul 50.

[26] Amendamentul 39.

[27] Amendamentul 58.

[28] Cele mai recente contribuții: Contribuția conferinței XLIV a COSAC, Bruxelles, 24 -26 octombrie 2010, Contribuția conferinței XLII a COSAC, Stockholm, 4-6 octombrie 2009 și Contribuția conferinței XLI a COSAC, Praga, 10-12 mai 2009, www.cosac.eu.

[29] Al unsprezecelea raport semestrial: Evoluții în cadrul Uniunii Europene - proceduri și practici relevante pentru controlul parlamentar, raport pregătit de către Secretariatul COSAC și prezentat la conferința CLI a Conferinței organelor specializate în afaceri comunitare și europene ale parlamentelor din Uniunea Europeană, 11-12 mai 2009, părțile 1.4 și 1.5, www.cosac.eu.

[30] Acoperind și evaluarea activităților Eurojust, prevăzută la articolul 85 din TFUE.

[31] Al unsprezecelea raport semestrial: Evoluții în cadrul Uniunii Europene - proceduri și practici relevante pentru controlul parlamentar, raport pregătit de către Secretariatul COSAC și prezentat la conferința CLI a Conferinței organelor specializate în afaceri comunitare și europene ale parlamentelor din Uniunea Europeană, partea 1.2.

[32] Proiect de rezoluție a Conferinței Interparlamentare privind controlul parlamentar al Europol, Haga, 8 iunie 2001.

[33] Comunicare a Comisiei către Parlamentul European și Consiliu - Controlul Democratic asupra Europol, 26.2.2010, COM (2002) 95 final.

[34] Documentul de lucru privind înființarea Oficiului European de Poliție (Europol, Comisia pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne, Raportor: Agustín Díaz de Mera García Consuegra, 19 februarie 2007 PE 384.589v01-00.

[35] Articolul 7 din decizia Consiliului. Dreptul de a solicita inițierea unei anchete a fost deja inclus în articolul 3 din Convenția Europol. Acum, statele membre sunt obligate să reacționeze la cererea Europol (la indicativ, prezent), în timp ce anterior, acestea erau doar invitate să facă acest lucru (la condițional, prezent), însă aceste pot, totuși, decide să nu inițieze ancheta solicitată.

[36] Articolul 6 din Decizia Consiliului.

[37] Regulamentul (CE) nr. 371/2009 al Consiliului din 27 noiembrie 2008 de modificare a Regulamentului (Euratom, CECO, CEE) nr. 549/69 de stabilire a categoriilor de funcționari și agenți ai Comunităților Europene cărora li se aplică dispozițiile articolului 12, ale articolului 13 al doilea paragraf și ale articolului 14 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților (JO L 121, 15.5.2009, p.1) clarifică faptul că imunitatea de jurisdicție nu se aplică personalului Europol care participă la echipele comune de anchetă.

[38] Articol 12 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TEU).

[39] Articolul 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

[40] Nici chiar atribuțiile recent dobândite de Europol în contextul punerii în aplicare acordului dintre UE și SUA privind urmărirea surselor de finanțare a activităților teroriste - procesul de verificare a cererilor de date primite - nu constituie o măsură coercitivă.

[41] Reuniunea Comisiei interparlamentare privind „responsabilitatea democratică în spațiul de libertate, securitate și justiție; evaluarea Europol, Eurojust, Frontex și Schengen”, 4-5 octombrie 2010, Bruxelles.

[42] Astfel cum s-a stabilit prin Comunicarea Comisiei COM (2008) 135 final „Agențiile europene - calea de urmat”.

[43] Articolul 9 din Protocolul (nr. 1) la TFUE privind rolul parlamentelor naționale în Uniunea Europeană prevede: „Parlamentul European și parlamentele naționale definesc împreună organizarea și promovarea unei cooperări interparlamentare eficiente și periodice în cadrul Uniunii”.Articolul 10 din protocol (nr. 1) prevede: „o conferință a organelor parlamentare specializate în chestiunile Uniunii poate supune atenției Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei orice contribuție pe care o consideră adecvată. În plus, o astfel de conferință promovează schimbul de informații și schimbul celor mai bune practici între parlamentele naționale și Parlamentul European, inclusiv între comisiile specializate ale acestora.”

[44] Astfel cum s-a sugerat de către Comisie în 2002, în comunicarea acesteia.

[45] Ancheta în rândul utilizatorilor privind Europol măsoară nivelul de satisfacție a clienților în ceea ce privește performanța generală a Europol, precum și unele produse și servicii selectate și este transmis electronic utilizatorilor din statele membre și partenerilor Europol, o dată la 2 ani.