Pe lângă îmbunătățirile semnificative la nivelul infrastructurii europene de gaze naturale, au fost demarate și proiecte-cheie de interconectare a rețelelor de energie electrică, inclusiv cu ajutorul granturilor MIE pentru lucrări, de exemplu linia de interconexiune electrică din Golful Biscaya dintre Franța și Spania, menită să asigure o capacitate sporită de interconectare cu Peninsula Iberică, linia de interconexiune celtică dintre Franța și Irlanda și linia de interconexiune EuroAsia dintre Grecia și Cipru, care vor pune capăt izolării Irlandei și, respectiv, Ciprului de rețeaua de energie electrică a Uniunii, sprijinind integrarea surselor regenerabile de energie și sporind securitatea aprovizionării. În plus, este în curs și urmează să fie finalizată cel târziu până în 2025 sincronizarea rețelelor de energie electrică ale statelor baltice, ultimele state membre ale căror sisteme de energie electrică depind încă de țări terțe. Sprijinul acordat în cadrul politicii TEN-E, precum și sprijinul financiar acordat în cadrul MIE, în valoare de peste 1,2 miliarde EUR, a fost esențial pentru demararea proiectului.

Numai în 2022 au fost date în exploatare sau urmează să fie date în exploatare PIC cu o capacitate totală suplimentară de transport al gazelor de 20 mld m3/an, de exemplu conducta de interconectare pentru gaze dintre Polonia și Lituania (gazoductul GIPL), conducta de interconectare dintre Polonia și Slovacia, Gazoductul baltic ce leagă Polonia de Danemarca, gazoductul dintre Grecia și Bulgaria (IGB). Conform previziunilor, terminalele GNL din Cipru (cu o capacitate de 2 mld m3/an) și de la Alexandroupolis din Grecia (5 mld m3/an) vor deveni operaționale în 2023. În plus, se preconizează că mai multe PIC în domeniul gazelor vor fi finalizate în următorii ani, printre acestea numărându-se mai multe proiecte de stocare din sud-estul Europei (Grecia, România, Bulgaria), precum și terminalul GNL de la Gdansk din Polonia (cu o capacitate de cel puțin 6 mld m3 pe an).

Nevoile suplimentare de infrastructură de gaze pentru fiecare regiune

Regiunea Mării Baltice

Cele trei state baltice și Finlanda depind într-o măsură semnificativă de gazul rusesc, în timp ce dependența Poloniei de aceste importuri este mai mică.

Proiecte precum Balticconnector între Estonia și Finlanda, consolidarea interconexiunii dintre Letonia și Estonia, terminalul GNL de la Klaipeda și terminalul GNL de la Świnoujście au asigurat deja integrarea pieței și reducerea dependenței de gazele rusești într-o regiune care din punct de vedere istoric este dependentă de un singur furnizor. Se preconizează că situația se va îmbunătăți în mod semnificativ odată cu lansarea conductei de interconectare dintre Polonia și Lituania (GIPL), care a avut loc recent, cu finalizarea iminentă a extinderii terminalului GNL de la Świnoujście, a Gazoductului baltic, care aduce pentru prima dată gaz din mările nordice în regiunea baltică prin Polonia, cu consolidarea conductei de interconectare dintre Lituania și Letonia și cu consolidarea instalației de stocare subterană de la Inčukalns. Legătura dintre regiunea Mării Baltice și Europa Centrală și de Est va fi finalizată în a doua jumătate a anului 2022 prin interconexiunea dintre Polonia și Slovacia. Regiunea a beneficiat, de asemenea, într-o măsură foarte mare, de granturi acordate prin intermediul Mecanismului pentru interconectarea Europei - Energie.

Pe termen scurt, evaluarea a arătat că unitatea plutitoare închiriată temporară de stocare și regazeificare (FSRU) care urmează să fie instalată fie în Estonia, fie în Finlanda până la sfârșitul anului 2022 poate reduce în mod semnificativ dependența de gazul rusesc. Letonia a fost, de asemenea, invitată să se alăture dezvoltării proiectului.

Pe termen mediu și lung, evaluarea a concluzionat în mod clar că regiunea din jurul Mării Baltice ar beneficia de pe urma dezvoltării unui al doilea terminal GNL în Polonia, la Gdansk (prevăzut să fie finalizat în 2026, cu posibilitatea unei finalizări accelerate în 2025), care este unul dintre proiectele incluse în cea de a cincea listă PIC. Proiectul ar putea, de asemenea, să acopere nevoile suplimentare ale statelor baltice prin eliberarea unei capacități din terminalul GNL de la Klaipeda din Lituania pentru a răspunde eventualelor nevoi suplimentare restante ale statelor baltice și ale Finlandei.

Europa de Vest

Pentru majoritatea țărilor din Europa de Vest, dependența de gazul rusesc este deja inexistentă sau minimă. În schimb, Germania este puternic vulnerabilă, depinzând în mare măsură de gazul din Rusia, în special pe piața sa nordică, unde este concentrată cererea. În absența importurilor de gaze din Rusia, strangulările de la nivelul infrastructurii sunt legate de capacitatea insuficientă a gazoductelor care leagă vestul Europei de est, precum și de capacitatea insuficientă de import, inclusiv la nivelul infrastructurii GNL.

Spre deosebire de majoritatea țărilor europene, Spania și Franța odorizează gazele în sistemul de transport. Prin urmare, limitările legate de infrastructură și de reglementare împiedică țările din sud-vestul Europei să coopereze cu țările din Europa de Nord-Vest sau cu țările din Europa Centrală și de Est; nu există capacități importante de transport al gazelor naturale din Franța în Germania.

Pe termen scurt, evaluarea a arătat clar că unitatea plutitoare închiriată temporară de stocare și regazeificare (FSRU) suplimentară de la Eemshaven (NL) și cea de la Wilhelmshaven (DE) și un terminal GNL suplimentar în Germania (Brunsbüttel) vor compensa parțial limitările existente ale infrastructurii din Europa de Nord-Vest. În general, va fi important să se evite supracapacitatea în cadrul infrastructurii de import de GNL, dat fiind că aceste active s-ar putea deprecia în viitor.

Pe termen mediu, concluziile desprinse în urma evaluării și a discuțiilor au fost că dezvoltarea unei unități de dezodorizare care să permită fluxurile de gaze dinspre vest către est între Franța și Germania ar elimina un obstacol major în calea reducerii dependenței țărilor din Europa Centrală de gazele rusești. Alături de consolidarea infrastructurii de gaze pentru a spori capacitatea de export din Belgia către Germania, acest lucru ar permite utilizarea deplină a capacităților GNL din Europa de Vest pentru a aborda problema dependenței de gazele rusești și în regiunile Europei Centrale și de Est.

Un nou proiect transfrontalier de infrastructură prevăzut să fie dezvoltat în Peninsula Iberică ar trebui să facă obiectul unei evaluări mai aprofundate, considerându-se capacitatea sa pe termen lung de a valorifica potențialul important de producere de hidrogen din surse regenerabile al Peninsulei Iberice, precum și al Africii de Nord, și măsura în care acesta ar putea deveni sau nu primul element al magistralei hidrogenului, având în vedere Acceleratorul de hidrogen.

Europa Centrală și de Sud-Est

În Europa Centrală și de Sud-Est, inclusiv în Comunitatea Energiei, majoritatea țărilor depind într-o măsură importantă de gazul din Rusia, având în vedere cererea actuală de gaze.

În Europa de Sud-Est, principalele proiecte prioritare de infrastructură în domeniul gazelor au devenit operaționale în cursul anilor 2020 și 2021, printre acestea numărându-se în special Gazoductul transadriatic, faza 1 a gazoductului Bulgaria-România-Ungaria-Austria (BRUA) și terminalul GNL de la Krk. Restul investițiilor prioritare în infrastructură din regiune care sunt prevăzute să fie finalizate în 2022 privesc reabilitarea, modernizarea și extinderea sistemului de transport al energiei electrice al Bulgariei, noua conductă de interconectare dintre Grecia și Bulgaria (IGB) care, în prima sa fază operațională, va oferi o capacitate bidirecțională de 3 mld m3/an. Conducta de interconectare dintre Serbia și Bulgaria (IBS), care se preconizează că va oferi o capacitate de interconectare bidirecțională de 1,8 mld m3/an, precum și construirea FSRU de la Alexandroupolis, care va oferi o capacitate de import de 5,5 mld m3/an, sunt prevăzute să fie finalizate în a doua jumătate a anului 2023. În plus, extinderea instalației subterane de stocare a gazelor de la Chiren, din Bulgaria, este planificată pentru 2025.

Evaluarea a arătat că, pe termen mediu, Europa de Sud-Est ar avea de câștigat într-o anumită măsură de pe urma terminalului FSRU din Polonia (un proiect PIC care se regăsește pe cea de a cincea listă PIC), principala beneficiară urmând să fie însă regiunea Mării Baltice. Pentru a se asigura transportul gazelor naturale de la Gdansk către regiunea SEE și Ucraina ar fi nevoie să se construiască într-un ritm accelerat coridorul de gaz nord-sud din estul Poloniei. Evaluarea ENTSOG a arătat, de asemenea, că, pe termen mediu, o extindere a capacității terminalului GNL de la Krk va contribui și mai mult la reducerea dependenței de gazele provenite din Rusia, dar, pentru a profita de aceste beneficii, ar fi necesară consolidarea rețelei croate de transport către Slovenia și Ungaria. . Surse suplimentare de aprovizionare a regiunii ar putea fi disponibile prin extinderea la maximum a gazoductului TAP, dar modernizarea TAP ar necesita investiții suplimentare accelerate în infrastructura de transport a Italiei (gazoductul Adriatica Line și Mattagiola – Massafra, care sunt proiecte PIC ce figurează pe cea de a cincea listă PIC). Consolidarea rețelei italiene de transport ar permite creșterea fluxurilor din sudul Italiei către nordul țării, ceea ce ar fi relevant pentru fluxurile suplimentare rezultate din gazoductele TAP, EastMed și din Africa de Nord. În plus, extinderea conductei de interconectare dintre Grecia și Bulgaria (IGB faza II) ar putea reduce și mai mult dependența, în special în Bulgaria și în întreaga regiune SEE, permițând creșterea fluxurilor provenite de la gazoductul TAP și de la terminalele GNL din Grecia.

În plus, evaluarea ENTSOG a arătat că, dacă ar fi puse în aplicare, proiectele de interes comun și proiectele suplimentare recunoscute de planul REPowerEU ar oferi beneficii suplimentare și părților contractante la Comunitatea Energiei, ale căror nevoi ar fi integral acoperite prin aceste proiecte. Odată finalizate proiectele recunoscute în cadrul inițiativei emblematice 5 din Planul de investiții economice pentru Balcanii de Vest (proiectele PIE), părțile contractante la Comunitatea Energiei vor avea acces la diferite surse și rute alternative. Punerea în aplicare a proiectelor PIE ar trebui să fie evaluată de la caz la caz, pentru a se evita riscul de depreciere a activelor.

Statele membre ar trebui să se asigure că proiectele identificate sunt puse în aplicare cât mai curând posibil, în conformitate cu nevoile și calendarul prevăzute în planul REPowerEU. În special, proiectelor identificate ar trebui să li se aloce, ca și proiectelor de interes comun, statutul de proiecte de cea mai mare importanță și prioritate la nivel național, asigurându-se astfel punerea lor rapidă în aplicare. Comisia va fi pregătită să faciliteze acest lucru.