[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 10.7.2009

COM(2009) 356 final

AL ȘASELEA RAPORT ANUAL AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN

PREZENTARE GENERALĂ A MĂSURILOR DE APĂRARE COMERCIALĂ A ȚĂRILOR TERȚE ÎMPOTRIVA COMUNITĂȚII (STATISTICI PÂNĂ LA 31 DECEMBRIE 2008; COMENTARIILE PRIVIND CAZURILE ȘI TEXTUL SUNT ACTUALIZATE PÂNĂ ÎN LUNA MARTIE 2009) {SEC(2009) 958}

AL ȘASELEA RAPORT ANUAL AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN

PREZENTARE GENERALĂ A MĂSURILOR DE APĂRARE COMERCIALĂ A ȚĂRILOR TERȚE ÎMPOTRIVA COMUNITĂȚII (STATISTICI PÂNĂ LA 31 DECEMBRIE 2008; COMENTARIILE PRIVIND CAZURILE ȘI TEXTUL SUNT ACTUALIZATE PÂNĂ ÎN LUNA MARTIE 2009)

Rezumat

Numărul de măsuri de apărare comercială în vigoare împotriva UE la sfârșitul anului 2008 a cunoscut o ușoară scădere comparativ cu anul precedent. Aceasta se datorează faptului că a existat un număr mare de inițieri în 2001 și, în consecință, măsuri în 2002/2003, dintre care multe au expirat în 2008. Se așteaptă ca acest număr să crească, având în vedere accelerarea inițierilor de noi anchete în ultimele luni ale anului 2008 și în primele luni ale anului 2009. Comisia a continuat să monitorizeze îndeaproape aceste activități, să acorde asistență industriei comunitare în cauză și să intervină, acolo unde este cazul. În acest an s-au obținut rezultate pozitive. Cu toate acestea, în contextul actual al crizei economice și financiare, multe țări terțe vor fi tot mai tentate să aplice instrumentele într-un fel care nu este compatibil cu OMC și nu conduce la promovarea unui comerț deschis. În acest context, activitatea Comisiei în materie de monitorizare a acțiunilor țărilor terțe, de încurajare a cooperării și coordonării internaționale și de promovare a unei discipline crescute în utilizarea instrumentelor de apărare comercială este de o importanță capitală.

1. INTRODUCERE

În rapoartele de anul trecut, Comisia a salutat tendința de diminuare a numărului de măsuri de apărare comercială împotriva UE sau a statelor sale membre dar, de asemenea, a ajuns la concluzia că este încă necesară o monitorizare atentă a acțiunilor respective, ținând cont de deficiențele care persistă în acțiunile țărilor terțe.

Desfășurarea crizei economice mondiale a fost, fără îndoială, evenimentul marcant al anului 2008, iar acest lucru a afectat, bineînțeles, în mod negativ situația multor agenți economici din întreaga lume. În acest context, în declarația sa recentă, G20 a subliniat importanța primordială a respingerii protecționismului și s-a angajat să se abțină de la ridicarea de noi bariere în calea comerțului cu mărfuri, prin impunerea de noi restricții la export sau prin punerea în aplicare de măsuri care nu sunt compatibile cu OMC.

Este interesant de remarcat faptul că numărul inițierilor de anchete de apărare comercială a crescut în mod semnificativ în ultimele luni ale anului, iar această tendință a continuat și în cursul primelor luni ale anului 2009: la sfârșitul lunii februarie 2009, existau 49 de anchete de apărare comercială în curs care afectau, potențial, exporturile UE[1], ceea ce este un număr extrem de mare în comparație cu anii precedenți, iar aproape jumătate din aceste noi cazuri fuseseră inițiate în ultimele patru luni ale anului 2008.

Măsurile antidumping și compensatorii nu pot fi considerate ca fiind măsuri „protecționiste” ca atare, având în vedere faptul că scopul lor este mai degrabă de a corecta denaturări din domeniul comerțului internațional și de a restabili fluxuri comerciale echitabile. Totuși, acesta nu mai este cazul atunci când inițierile de noi anchete, precum și orice măsuri care pot să rezulte din aceasta nu sunt conforme cu standardele OMC.

În situația actuală, este mai important decât niciodată să se garanteze sectoarelor industriale din UE un acces legitim la piață și, astfel, necesitatea de a pune în practică (și chiar de a repune în practică) standardele de aplicare ale instrumentelor și de a monitoriza cu atenție faptul că acțiunile întreprinse sunt justificate din punct de vedere juridic rămâne de o importanță capitală.

În acest context, raportul de mai jos oferă o analiză detaliată a tendințelor generale, a problemelor care se ridică în acest moment, precum și a realizărilor Comisiei în activitatea sa de monitorizare a acțiunilor țărilor terțe.

2. TENDINțE GENERALE

La sfârșitul anului 2008, existau, în total, 133 de măsuri de apărare comercială în vigoare împotriva Comunității Europene sau a statelor sale membre, ceea ce reprezintă o scădere în comparație cu anul trecut (147 de măsuri). Această scădere este rezultatul, în principal, al expirării mai multor măsuri după cei cinci ani „normali” de instituire și ar trebui interpretată din perspectiva numărului record de măsuri în vigoare în 2004, care a ajuns la aproape 200.

Majoritatea acestor măsuri sunt, încă, măsuri antidumping; ele reprezintă aproximativ două treimi din total. Tendința de diminuare a numărului de măsuri compensatorii a continuat în 2008. De asemenea, numărul măsurilor de salvgardare a scăzut și el, de la 36 în 2007 la 32 în 2008 dar reprezintă încă un sfert din totalul măsurilor în vigoare.

Astfel cum s-a explicat mai sus, scăderea numărului de măsuri în vigoare este, totuși, în contrast cu numărul noilor inițieri . Într-adevăr, numărul total al inițierilor a crescut de la 19 în 2007 la 33 în 2008, ceea ce reprezintă o tendință îngrijorătoare, în special dacă se consideră că aproape jumătate din noile cazuri au fost inițiate în ultimele două luni ale anului și că această tendință a continuat în primele luni ale anului 2009. Totuși, ar trebui să se observe faptul că jumătate din acele inițieri se referă la salvgardări care sunt aplicate pe bază erga-omnes dar care nu se referă întotdeauna la produse exportate de sectoarele industriale din UE. În orice caz, dacă toate aceste anchete se materializează sub formă de măsuri, se așteaptă ca numărul măsurilor în vigoare să crească în viitor.

Aceste noi cazuri se referă în principal la industria siderurgică (dispozitive de fixare, rulouri laminate la cald/frig, țevi din oțel) dar și la produse precum produsele chimice, plăcile ceramice și mașinile de recoltat. Principalii utilizatori au fost India, Rusia, China și Brazilia dar și țările care nu au utilizat niciodată sau aproape niciodată aceste instrumente, precum Kazahstanul în 2008 și Israelul la începutul lui 2009.

În total s-au instituit 18 măsuri noi în 2008 (2 provizorii și 16 definitive). Brazilia (4 măsuri antidumping) și Turcia (4 măsuri de salvgardare) au fost cele mai active, împreună cu India și Statele Unite ale Americii (fiecare cu două măsuri antidumping).

3. TENDINțE ÎN FUNCțIE DE țARă

Principalul utilizator al instrumentelor împotriva Comunității Europene sau a statelor sale membre rămâne Statele Unite ale Americii, cu 25 de măsuri în vigoare, adică aproape 20 % din total. Celelalte țări principale sunt India (16 măsuri), Brazilia și Turcia (11 măsuri fiecare), China (9 măsuri), Ucraina și Mexic (8 măsuri fiecare).

În India, numărul măsurilor în vigoare a continuat să scadă (de la 19 în 2007 la 16 în 2008), în timp ce, în celelalte țări, numărul măsurilor abia a început să scadă (Brazilia și China) sau a rămas stabil (Statele Unite ale Americii) prin comparație cu 2007. Cei mai mari cinci utilizatori reprezintă încă mai mult de jumătate din totalul măsurilor în vigoare.

În 2008, numărul măsurilor nu a crescut decât în trei țări (Turcia, Japonia și Republica Moldova); referitor la Turcia, ar trebui subliniat faptul că această creștere este legată exclusiv de noile măsuri de salvgardare introduse în 2008.

O descriere detaliată a tendințelor și a principalelor cazuri pentru fiecare țară terță este prezentată în anexa I.

4. PROBLEME ACTUALE

Comisia a continuat să se confrunte cu aceleași probleme pe care le-a identificat în trecut, și anume standarde deficitare de inițiere, analiza deficitară a prejudiciului și a legăturii de cauzalitate, ignorarea drepturilor la apărare ale părților interesate și utilizarea tot mai frecventă a măsurilor de salvgardare.

Accelerarea numărului de inițieri în ultimele luni ale anului 2008 (și primele luni ale anului 2009), în mod sigur un rezultat direct al crizei economice, a exacerbat, cu siguranță, unele din problemele identificate, în special pe cele legate de standardele de inițiere, drepturile la apărare ale părților și utilizarea intensivă a instrumentelor de salvgardare.

4.1. Standarde deficitare de inițiere

Ca și în anii precedenți, anchetele sunt prea adesea inițiate în ciuda faptului că nu sunt îndeplinite criteriile de inițiere, adică în multe cazuri dovada prejudiciului nu este concludentă și nu există dovezi convingătoare ale legăturii de cauzalitate. Aceasta s-a observat în special în ultimele luni ale anului 2008. Criza economică și financiară a avut, în mod clar, consecințe negative asupra situației din multe sectoare ale industriei și acele sectoare ale industrie încearcă să își amelioreze situația prin toate mijloacele posibile. Prin urmare, unele sectoare ale industriei au depus plângeri în scopul de a beneficia de protecție sub forma măsurilor de apărare comercială. Deși dreptul țărilor terțe de a utiliza instrumentele de apărare comercială este recunoscut, au fost inițiate, totuși, diverse anchete pe baza plângerilor care nu erau suficient de întemeiate, cărora le lipseau elementele de probă prima facie . Într-adevăr, la început, efectele negative ale crizei s-au materializat doar la sfârșitul anului 2008, care nu este o perioadă suficient de reprezentativă pentru a arăta dovezi de dumping, prejudiciu etc. În al doilea rând, importurile sunt foarte des acuzate pe nedrept de cauzarea unui prejudiciu presupus, deoarece sursa reală a problemelor este mai degrabă încetinirea generală a creșterii economice. În cele din urmă, obiectivul instrumentelor de apărare comercială nu este de a oferi măsuri protecționiste sectoarelor industriale ci de a elimina efectul prejudiciabil al importurilor comercializate în mod neloial sau al creșterilor bruște ale importurilor.

Prin urmare, în contextul actual este foarte important ca autoritățile responsabile de anchete să se asigure că plângerile pe care le primesc din partea sectoarelor industriale locale sunt conforme cu standardele OMC și includ elemente de probă obiective, corespunzătoare și suficiente. Într-adevăr, autoritățile responsabile de anchete ar trebui să se abțină de la inițierea necorespunzătoare de anchete deoarece acestea afectează comerțul, sunt în general foarte împovărătoare pentru societățile în cauză și conduc foarte des, de asemenea, la măsuri nejustificate.

În conformitate cu regulile OMC, nicio inițiere nu poate fi justificată de o plângere care se bazează pe simple afirmații, care nu este întemeiată de elemente de probă relevante, astfel cum, din păcate, totuși, pare să se întâmple adesea.

4.2. Utilizarea intensivă a măsurilor de salvgardare

Măsurile de salvgardare continuă să fie utilizate pe scară largă: Mai mult de jumătate din noile inițieri din 2008 s-au referit la o anchetă de salvgardare și reprezintă, încă, un sfert din numărul total al măsurilor în vigoare împotriva Comunităților Europene. Chiar dacă nu toate aceste anchete sau măsuri afectează sectoarele industriale din UE (uneori, produsul în cauză nu este nici măcar exportat din UE), această tendință este totuși îngrijorătoare deoarece măsurile de salvgardare ar trebui cu adevărat să fie rezervate pentru situații excepționale. În plus, măsurile de salvgardare pot avea ca rezultat efecte negative directe sau indirecte (deturnare a fluxului comercial) pentru societățile din UE.

De multe ori, standardele relativ stricte ale OMC nu sunt respectate de către autoritățile responsabile de anchete atunci când instituie astfel de măsuri; astfel, aceste măsuri ar trebui considerate drept măsuri protecționiste care afectează pe nedrept produsele comercializate în mod loial.

Atunci când se examinează în detaliu noile inițieri și măsuri impuse în 2008, se pare că unele țări favorizează în mod clar acest instrument, în timp ce se consideră, de multe ori, că ar trebui utilizate mai degrabă instrumente specifice țărilor în scopul de a lupta împotriva practicilor comerciale neloiale (de exemplu, măsurile antidumping).

Prin urmare, Comisia continuă să își exprime preocuparea cu privire la utilizarea și impactul instrumentelor de salvgardare, îndemnând țările terțe să se abțină de la utilizarea acestui instrument. Acolo unde anchetele de salvgardare nu pot fi evitate, rolul serviciilor Comisiei este, în concluzie, adesea acela de a încerca să minimizeze, pe cât posibil, impactul acestor anchete asupra exporturilor UE.

4.3. Aspecte procedurale, în special respectarea drepturile la apărare ale părților

În ciuda eforturilor Comisiei de a rezolva aceste probleme, se pare, din păcate, că anumite țări terțe continuă să neglijeze drepturile la apărare ale părților și impun proceduri greoaie și inutile în modul de desfășurare al anchetelor lor.

În special regulile privind confidențialitatea sunt, încă, prea adesea interpretate în mod necorespunzător și, câteodată, datele reale nu sunt difuzate și/sau nici măcar indexate sau rezumate, chiar dacă, de fapt, nu există niciun risc de a divulga informații confidențiale. Acesta este, de exemplu, cazul în care totalitatea indicatorilor prejudiciului real nu sunt divulgați, deși se referă la mai mult de trei agenți economici.

Se pare, de asemenea, că mai multe țări cer exportatorilor să prezinte informații foarte specifice și foarte detaliate, atunci când este clar că astfel de informații fie nu sunt relevante pentru determinarea dumpingului și a prejudiciului, fie sunt extrem de greoaie și inutile sau chiar se referă uneori la informații comerciale exclusive extrem de sensibile.

Bineînțeles, aceasta afectează în mod negativ dreptul la apărare al sectoarelor industriale exportatoare și al celorlalte părți în cauză. Prin urmare, Comisia va continua să abordeze aceste aspecte cu autoritățile relevante nu doar în contextul cazurilor individuale, ci și în mod mai general, în cadrul contactelor bilaterale sau al grupurilor de lucru organizate cu diversele țări terțe.

5. PRINCIPALELE REALIZăRI

În esență, Comisia are de jucat trei roluri diferite în contextul acțiunilor de apărare comercială ale țărilor terțe. Primul rol consistă în informarea și consilierea sectoarelor industriale direct vizate de anchete. Al doilea este un rol mai general prin care Comisia monitorizează îndeaproape anchetele desfășurate de țări terțe în scopul de a se asigura că standardele sunt corect aplicate, ceea ce include și organizarea de seminarii și grupuri de lucru în scopul de a promova cele mai bune practici. Al treilea rol consistă în intervenția directă în anchetele în curs în scopul de a remedia deficiențele identificate și de a garanta sectoarelor industriale în cauză din UE cel mai bun rezultat posibil.

În ceea ce privește primele două roluri, este dificil să se evalueze realizările obținute dar Comisia s-a bucurat de reacții pozitive atât din partea sectoarelor industriale în cauză, cât și din partea statelor membre, ceea ce este, cu siguranță, încurajator pentru a continua această activitate și pentru a o ameliora unde este posibil. De fapt, din cauza crizei financiare recente și a creșterii numărului de acțiuni ale țărilor terțe care rezultă din aceasta, rolul pe care îl are Comisia în oferirea de sprijin și de consiliere sectoarelor industriale din UE este chiar mai important decât în anii precedenți.

Principalele realizări înregistrate în 2008 sunt următoarele:

5.1. Reducerea la zero – constatări favorabile ale OMC

În primul caz de reducere la zero, Organul de apel al OMC s-a pronunțat împotriva Statelor Unite ale Americii în mai 2006 și le-a acordat un termen (aprilie 2007) pentru a se conforma constatărilor. Cu toate acestea, Statele Unite ale Americii au refuzat să se conformeze în totalitate, iar UE a trebuit să solicite constituirea unui așa-numit grup special pentru conformitate, care și-a prezentat raportul în decembrie 2008. Grupul special i-a confirmat Uniunii Europene că Statele Unite ale Americii nu se pot sustrage de la obligațiile pe care le au în cadrul OMC prin efectuarea de revizuiri anuale ale unei taxe și prin afirmarea, apoi, că astfel de reexaminări au „înlocuit” măsura în cauză și nu pot fi puse din nou în discuție decât în cadrul unui nou litigiu. Totuși, UE a hotărât să introducă un recurs împotriva acestui raport deoarece nu este de acord cu anumite aspecte din constatările suplimentare ale grupului special. Dacă din hotărârea finală referitoare la acest litigiu reiese că Statele Unite ale Americii încă nu sunt în conformitate cu obligațiile pe care le au în cadrul OMC și dacă Statele Unite ale Americii nu și le îndeplinesc, atunci CE va putea solicita măsuri punitive.

În al doilea caz de reducere la zero, organul de apel a confirmat principalele plângeri referitoare la recurs ale UE, a respins toate motivele de recurs invocate de Statele Unite ale Americii și a aprobat constatările grupului special conform cărora Statele Unite ale Americii își încalcă obligațiile pe care le au în cadrul OMC prin aplicarea reducerii la zero în reexaminările anuale. Prin urmare, li se solicită Statelor Unite ale Americii să pună în aplicare recomandările și hotărârile din cadrul acestui litigiu; în acest scop, Statele Unite ale Americii pot solicita un „interval de timp rezonabil”. În acest caz, punerea în aplicare implică recalcularea marjelor de dumping în cele 46 de măsuri individuale identificate de CE, fără a se utiliza reducerea la zero.

5.2. Ulei de măsline – Mexic – Măsuri suprimate

Grupul special al OMC solicitat de UE a constatat că măsurile compensatorii instituite de Mexic împotriva importurilor de ulei de măsline din UE erau contrare cu anumite dispoziții OMC. Aceste măsuri au fost suprimate în urma deciziei unui tribunal național mexican care a fost de acord cu argumentele invocate de Comisie în cursul procedurii OMC.

5.3. Profile PVC – Ucraina - Ancheta de salvgardare terminată

Comisia a urmărit îndeaproape această anchetă, ținând cont de interesul economic ridicat pe care îl prezenta pentru industria UE (exporturi anuale în valoare de aproximativ 100 de milioane de EUR, în principal din Germania și Polonia) și deficiențele care au fost identificate. Comisia și-a coordonat intervențiile cu industria UE și a subliniat principalele deficiențe legate de absența prejudiciului grav și a legăturii de cauzalitate între importurile și presupusele probleme ale industriei naționale. Aceste intervenții s-au dovedit eficiente deoarece cazul a fost încheiat fără să se ia măsuri din cauza absenței determinării unui prejudiciu grav.

5.4. Măsuri de salvgardare - Turcia

În ultimii ani, Turcia a devenit unul din cei mai mari utilizatori de măsuri de salvgardare, ceea ce a afectat și produsele UE care, în unele cazuri, nu erau considerate a fi cele care cauzează prejudiciu producătorilor turci. Obiectivul Comisiei a fost, pur și simplu, să evite instituirea măsurilor și, deși acest lucru nu a putut fi realizat, cel puțin impactul economic negativ al măsurilor a putut fi redus la minimum, într-o anumită măsură. Într-adevăr, în cazul anumitor aparate electrice, aproape jumătate din tipurile de produse a fost exclusă din toate măsurile, iar în cazul firelor de bumbac au fost stabilite praguri maxime și, astfel, taxa ad valorem reală pentru exporturile UE este diminuată. Turcia nu a inițiat nicio altă anchetă de salvgardare în a doua jumătate a anului 2008 și Comisia rămâne extrem de vigilentă cu privire la acest aspect.

5.5. Sticlă modelată – Thailanda – Niveluri reduse ale taxei

Această anchetă a fost inițiată în 2007 și încheiată în ianuarie 2009. Thailanda a instituit taxe antidumping împotriva importurilor de sticlă modelată originară din Republica Cehă dar în urma intervențiilor Comisiei prin care se solicita aplicarea regulii taxei mai mici, taxa finală aplicabilă exportatorilor UE a fost redusă în mod substanțial.

5.6. Produse din oțel laminat la rece – Thailanda – Taxe suprimate

Taxele antidumping instituite în 2002 în acest caz variau între 10,02 % și 25,57 % pentru exportatorii UE. În martie 2008, autoritățile thailandeze responsabile de anchete au inițiat o reexaminare în perspectiva expirării măsurilor împotriva UE, Japoniei, Taiwanului și Coreei. În constatările sale preliminare, Thailanda a luat în considerare prelungirea măsurilor pentru toate țările în cauză. Comisia a intervenit în acest caz, afirmând că marja de dumping negativă de 41 % care rezultă din ancheta pentru exporturile UE a dovedit în mod clar că nu există nicio probabilitate de continuare sau repetare a dumpingului pentru exportatorii UE. Comisia a colaborat îndeaproape cu o parte a producătorilor-exportatori din UE care au cooperat în cadrul anchetei, ceea ce a evidențiat, de asemenea, exporturile limitate ale produsului în cauză și calitatea superioară a exporturilor UE prin comparație cu producția națională, având drept rezultat absența prejudiciului pentru industria thailandeză.

5.7. Dextroză monohidrat - Indonezia

Pe baza concluziilor provizorii, în strânsă colaborare cu industria, Comisia a intervenit și a obținut excluderea majorității tipurilor de produse care au fost exportate din UE, pe motiv că nu erau prejudiciabile pentru industria națională indoneziană. Totuși, acest rezultat trebuie confirmat de către constatările finale.

5.8. Cabluri din oțel (Africa de Sud) și fibră de viscoză (Brazilia) - constatări preliminare pozitive

În aceste două cazuri, concluziile provizorii par să indice că intervențiile noastre pot conduce la rezultate mai favorabile pentru producătorii în cauză din UE, și anume o taxă mai mică în Brazilia sau absența taxei în Africa de Sud. Totuși, acest ultim rezultat trebuie confirmat de către constatările finale.

5.9. Brazilia: Reexaminare în perspectiva expirării măsurilor împotriva Greciei privind piersicile în conservă

Acest caz este un alt exemplu bun pentru influența pozitivă pe care o pot avea eforturile continue ale industriei și ale Comisiei asupra rezultatului unei anchete. Reexaminarea menționată mai sus s-a încheiat în aprilie 2008 fără continuarea măsurilor. Din nefericire, la scurt timp după aceasta, Brazilia a decis mărirea taxelor sale vamale asupra aceluiași produs în limitele nivelului consolidat.

5.10. Noile state membre și statutul lor de economie de piață

Se reamintește că, în cursul anului 2007, s-a constatat că Brazilia și Argentina continuă să trateze statele membre nou intrate în UE drept țări care nu au ajuns la un statut deplin și necondiționat de economie de piață în cadrul anchetelor antidumping. După numeroase intervenții la diverse niveluri, acest aspect a fost aproape complet soluționat în 2008. Este regretabil faptul că a fost nevoie de atât de mult timp pentru găsirea unei soluții la această problemă, în special din cauza naturii sale neverosimile, și este cu atât mai dezamăgitor faptul că problema nu este încă total soluționată în cazul României și Bulgariei în Brazilia. Cu toate acestea, Comisia își continuă eforturile și speră că se va găsi o soluție definitivă în 2009.

6. CONCLUZIE

Chiar dacă numărul măsurilor de apărare comercială în vigoare împotriva UE sau a statelor sale membre a scăzut în 2008, se așteaptă ca acest număr să crească anul următor. Într-adevăr, spre deosebire de reducerea menționată mai sus, acțiunile de apărare comercială au fost extrem de numeroase în 2008, în special la sfârșitul anului. Au fost inițiate 33 de anchete noi, iar aproape jumătate au fost deschise în ultimele patru luni ale anului. Această tendință a continuat la începutul anului 2009.

Această tendință este îngrijorătoare în special deoarece Comisia a observat că, în mai multe cazuri, inițierile nu erau justificate din punct de vedere juridic, în principal deoarece nu prezentau suficiente elemente de probă prima facie ale prejudiciului sau că aceste elemente erau valabile doar pentru o perioadă de timp foarte limitată. În plus, adesea, drepturile la apărare ale părților nu erau total respectate.

Fără îndoială, încetinirea globală a creșterii economice a avut consecințe negative asupra situației economice a multor societăți din întreaga lume și este de înțeles că multe societăți încearcă, în acele circumstanțe, să își amelioreze situația prin toate mijloacele posibile. Totuși, această situație ca atare nu este suficientă pentru a justifica inițierea anchetelor de apărare comercială al căror obiectiv este de a corecta denaturările de pe piață și de a restabili fluxuri comerciale echitabile mai degrabă decât de a proteja sectoarele industriale de concurența loială. Prin urmare, atunci când primesc plângeri, administrațiile țărilor terțe ar trebui să fie extrem de atente și să își îndeplinească obligațiile internaționale, adică să nu inițieze astfel de anchete și/sau să nu instituie măsuri de apărare comercială atunci când acestea nu sunt justificate din punct de vedere juridic.

În acest context, Comisia a monitorizat îndeaproape acțiunile de apărare comercială ale țărilor terțe, a intervenit foarte activ în cadrul anchetelor în curs de desfășurare și a susținut pe scară largă societățile vizate de aceste acțiuni. Realizările din acest an subliniază relevanța acțiunilor întreprinse de Comisie și, de asemenea, importanța cooperării cu sectoarele industriale și cu statele membre, precum și necesitatea de a favoriza contacte bilaterale cu autoritățile țărilor terțe. Din nefericire, aceste eforturi nu au avut întotdeauna rezultate pozitive și, în multe cazuri, se consideră încă că anchetele au fost lipsite de obiectivitate și că dreptul la apărare al părților nu a fost respectat în mod corespunzător.

Într-o situație economică dificilă, este chiar mai important să se garanteze sectoarelor industriale din UE un acces legitim la piață și, prin urmare, Comisia își va continua eforturile de a-i sprijini pe exportatori și de a promova standarde ridicate în anchetele de apărare comercială în scopul de a evita o utilizare abuzivă a instrumentelor.

În plus față de intervențiile directe în cadrul anchetelor în curs, Comisia va purta în continuare, de asemenea, discuții la nivel bilateral, de exemplu în cadrul diverselor grupuri de experți ad hoc privind instrumentele de protecție comercială cu mai mulți parteneri comerciali, precum India, China, Ucraina și Coreea, și va organiza diverse cursuri de formare pentru funcționari din țări terțe, care constituie încă o oportunitate de a promova standarde ridicate în problemele de apărare comercială.

[1] Aceste cazuri cuprind 29 de anchete antidumping (din care nouă reexaminări în perspectiva expirării măsurilor), 19 anchete de salvgardare (din care opt se referă la exporturile UE) și o taxă compensatorie (reexaminare în perspectiva expirării măsurilor).