Majoritatea statelor membre au organizat datele privind bunurile imobile în două registre – un registru funciar și un registru cadastral. Opt state membre își gestionează registrele funciare împreună cu cadastrul. Unele state membre au ales, de asemenea, să creeze baze de date separate în scopuri speciale – de exemplu, pentru identificarea fiscală a bunului imobil sau pentru prețul de achiziție și/sau detaliile tranzacției.

În îndelungata istorie a înregistrării informațiilor privind bunurile imobile, care datează din secolul al XIX-lea, au apărut două sisteme predominante de înregistrare – un sistem de înregistrare a actelor și un sistem de înregistrare a titlurilor de proprietate. Un act este o înregistrare a unei anumite tranzacții. Acesta servește drept dovadă a unui acord specific (cum ar fi vânzarea de bunuri imobile), dar nu este în sine o dovadă a dreptului legal al părților la tranzacție de a încheia și a executa acordul. În cadrul sistemului alternativ, în care sunt înregistrate titlurile, înregistrarea titlului de proprietate este o dovadă a dreptului de proprietate. În prezent, 23 de state membre au un sistem bazat pe titluri sau ambele sisteme, iar patru au doar un sistem bazat pe acte. În unele state membre, a avut loc o trecere treptată de la sistemul bazat pe acte la cel bazat pe titluri, dar nu au existat schimbări în direcția opusă.

Pentru multe state membre, diferitele tipuri de registre descrise mai sus sunt centralizate la nivel național, mai exact acoperă întregul teritoriu al unei țări. Totuși, acest lucru nu este valabil în Franța. Germania și Italia. Spania are un sistem mixt: deși are peste 1 000 de registre funciare cu competențe și baze de date exclusive, aceasta oferă și o platformă națională interconectată. Grecia are un sistem similar, baza de date a registrului funciar fiind gestionată la nivel central pentru întreaga țară de către o companie și actualizată de registrele funciare locale în funcție de tranzacțiilor lor.

Majoritatea statelor membre au registre digitalizate, accesibile online. Totuși, există excepții. În Franța, datele deținute de registrele locale, deși digitalizate, nu sunt accesibile online, iar rezultatele interogărilor sunt furnizate manual, într-un mod asincron (cu excepția regiunilor Alsacia și Moselle). Registrul din Luxemburg este, de asemenea, offline.

2.2.Rolul și scopul registrelor bunurilor imobile în cadrul pieței unice

Scopul principal al datelor din registrele bunurilor imobile este securitatea juridică în ceea ce privește drepturile de proprietate și drepturile părților terțe cu privire la o anumită unitate imobiliară. Pe lângă autoritățile publice, cetățenii și profesioniștii utilizează date stocate în registrele bunurilor imobile, cel mai adesea pe baza unui interes legitim legat de un potențial schimb de proprietate sau de o creanță în calitate de parte terță. Registrele bunurilor imobile pot fi utilizate la nivel național și în situații transfrontaliere, având astfel o dimensiune legată de piața unică. Următoarea listă prezintă o imagine de ansamblu neexhaustivă a circumstanțelor în care registrele bunurilor imobile pot fi utilizate la nivel transfrontalier:

-O utilizare tipică a registrelor bunurilor imobile este în contextul achiziționării de bunuri imobile într-un alt stat membru. Cetățenii și profesioniștii ar putea dori să verifice situația juridică și sarcinile unei proprietăți situate în străinătate sau înregistrarea exactă a bunurilor imobile deținute în proprietate.

-Registrele bunurilor imobile pot fi consultate în contextul procedurilor judiciare legate de bunuri imobile, inclusiv al executării hotărârilor judecătorești.

-Registrele bunurilor imobile pot fi, de asemenea, consultate în scopul schimbului de informații între autoritățile fiscale. În temeiul Directivei 2011/16/UE, informațiile privind veniturile și dreptul de proprietate asupra bunurilor imobile fac obiectul unui schimb automat la nivel transfrontalier între autoritățile fiscale ale statului membru în care este situat bunul imobil și autoritățile fiscale ale statului membru în care este rezident proprietarul bunului imobil.

-Registrele bunurilor imobile pot fi utilizate pentru a obține informații privind sarcinile. Acesta poate fi cazul, de exemplu, al consultărilor efectuate de instituțiile financiare în contextul acordării de împrumuturi și credite ipotecare.

-Autoritățile pot consulta registrele bunurilor imobile în contextul procedurilor privind obligațiile fiscale, inclusiv recuperarea impozitelor, a taxelor și alte măsuri reglementate de Directiva 2010/24/UE.

-Consultarea registrelor bunurilor imobile poate avea loc, de asemenea, în contextul cauzelor succesorale. În special, Regulamentul (UE) nr. 650/2012 impune autorității care eliberează un certificat european de moștenitor să verifice informațiile referitoare la bunurile deținute de defunct.

-În contextul procedurii de faliment, căutările în registrele bunurilor imobile pot fi efectuate de o autoritate, dar și de creditori.