În funcție de tipul de instrument, din cele 162 de măsuri în vigoare, 125 sunt AD, șapte sunt AS și 30 sunt SVG. Foarte puțini parteneri comerciali au instituit măsuri AS în vigoare împotriva UE: doar SUA (patru), China (două) și Canada (una). La rândul lor, măsurile SVG sunt menținute în principal de țările din Asia de Est, și anume de Indonezia și Vietnam (câte patru măsuri fiecare), precum și de Thailanda, Maroc, Malaysia și Filipine (câte trei măsuri fiecare).

Doar patru parteneri comerciali ai UE continuă să reprezinte mai mult de 50 % din toate măsurile IAC aflate în vigoare împotriva UE (și anume SUA, China, India și Brazilia). Ordinea acestor țări s-a modificat însă în 2017 comparativ cu anul 2016. În 2017, SUA a devenit cel mai activ utilizator al măsurilor de apărare comercială împotriva UE, cu 26 de măsuri în vigoare, dintre care 22 sunt AD și patru sunt AS (SUA nu a avut nicio măsură SVG în vigoare în 2017). Urmează India, cu 21 de măsuri (19 AD, două SVG). China se află pe poziția a treia, cu 20 de măsuri în vigoare la sfârșitul anului 2017 (17 AD, două AS și o măsură SVG), Brazilia fiind a patra, cu 16 măsuri (toate AD).

Comisia Europeană monitorizează și sprijină industriile afectate ale UE atunci când țările din afara UE adoptă măsuri de apărare comercială împotriva exportatorilor din UE. De asemenea, Comisia are un rol mai direct, răspunzând la chestionare în cadrul anchetelor AS, atunci când sunt implicate subvențiile UE și în cadrul anchetelor SVG atunci când UE este vizată în ansamblul său.

În 2017, asupra exporturilor UE au fost impuse în total 26 de măsuri noi. Aceasta reprezintă o scădere în comparație cu 2016 (30) și 2015 (37). Această scădere a fost vizibilă în mod deosebit în ceea ce privește măsurile AD (19 în 2016 și 15 în 2017). Două măsuri AS au fost impuse în 2017 (față de doar una în 2016), în timp ce nouă măsuri SVG au fost impuse în 2017 (față de 10 în 2016). În ceea ce privește țările, SUA a impus șase măsuri noi, urmată de India, care a impus patru măsuri împotriva UE în 2017 (opt dintre acestea fiind măsuri AD și două măsuri AS), urmate de câte două măsuri impuse de, respectiv, Canada (numai măsuri AD), Malaysia (numai măsuri SVG), Turcia (numai măsuri AD) și Vietnam (numai măsuri SVG).

Cu toate acestea, componența în funcție de tipul de instrument s-a schimbat ușor în 2017. Deși numărul anchetelor AD și AS a crescut în 2017 în comparație cu 2016 de la 18 la 22 și, respectiv, de la zero la două, numărul anchetelor SVG deschise a scăzut de la douăsprezece la șapte.

Dovezile arată, de asemenea, că SUA adoptă o poziție mai dură în ceea ce privește aplicarea normelor AD, nu numai în ceea ce privește numărul de anchete, ci și în ceea ce privește metodologia utilizată.

Dacă un exportator care face obiectul unei anchete AD/AS nu furnizează informațiile necesare, normele OMC permit autorității care efectuează ancheta să înlocuiască respectivele informații lipsă cu „cele mai bune date disponibile”, adică informații dintr-o sursă secundară. Cu toate acestea, SUA adoptă, de obicei, o abordare mai strictă, respingând frecvent toate informațiile furnizate de respondenți, adesea din motive foarte puțin justificate, și aplicând „date nefavorabile disponibile”. Acest lucru duce întotdeauna la taxe mult mai mari decât dacă ar fi fost utilizate datele întreprinderii vizate sau, în mod alternativ, cele mai bune date disponibile. Această abordare este utilizată de SUA în multe dintre anchetele sale, iar Coreea a înaintat recent o plângere în cadrul OMC în acest sens (stabilirea taxelor antidumping și compensatorii asupra anumitor produse din Coreea, WT/DS 539/1), care va fi urmărită în mod activ de către Comisie.

În 2017, SUA a continuat să aplice controversata metodă a „reducerii la zero” în cadrul anchetelor AD. Dumpingul apare atunci când prețurile de export sunt mai mici decât valoarea normală. Ambele se stabilesc pe baza unui număr de tranzacții care au fost efectuate în cursul unei perioade determinate. Atunci când se aplică reducerea la zero, autoritatea de anchetă compară prețul produsului pe piața de export cu prețul produsului pe piața internă, însă exclude toate tranzacțiile în care prețul produsului pe piața de export este mai mare decât prețul de pe piața internă, prin stabilirea valorii acestora la zero. Ca urmare a acestei metode, marjele de dumping cresc nejustificat. Reducerea la zero a făcut obiectul procedurii OMC de soluționare a litigiilor încă din 2001, iar organul de apel al OMC condamnă în mod constant această practică. Mai recent, în 2016 [DS464: SUA — Măsuri antidumping și antisubvenții cu privire la importul de mașini de spălat rezidențiale mari din Coreea, și DS471: SUA — Metodologii antidumping (China)], organul de apel al OMC a închis ușa în ceea ce privește ultima opțiune de reducere la zero rămasă, utilizată de SUA, pronunțând o hotărâre conform căreia, chiar și în cazul „dumpingului selectiv”, metoda reducerii la zero este incompatibilă cu normele OMC. Comisia urmărește îndeaproape această chestiune și va lua măsurile necesare pentru a se asigura că, în cele din urmă, SUA respectă obligațiile asumate în cadrul OMC.

3.2.Utilizatori diferiți, dar totuși aceeași utilizare discutabilă a instrumentului SVG

Astfel cum s-a explicat anterior, măsurile SVG sunt instrumentul cel mai restrictiv pentru comerț, deoarece se aplică tuturor importurilor, indiferent de originea lor. Din acest motiv, ar trebui să fie utilizate doar în circumstanțe definite strict și absolut excepționale, pentru a proteja temporar industria internă în fața unei creșteri bruște și semnificative a importurilor. Deși numărul anchetelor SVG inițiate a scăzut semnificativ în 2017, Comisia continuă să intervină în mod sistematic în toate anchetele SVG, deoarece multe dintre autoritățile de anchetă nu par să respecte normele stricte prevăzute în Acordul OMC privind măsurile de salvgardare. Multe dintre anchetele SVG se referă la importuri care sunt, de fapt, originare în principal dintr-o singură țară, caz în care instrumentele AD sau AS ar fi mai adecvate să furnizeze un răspuns focalizat la problemă, fără limitarea în mod nejustificat a accesului pe piață al altor țări.

Măsurile SVG în vigoare în 2017 au fost adoptate mai ales de țările din Asia de Sud-Est, și anume de Indonezia și Vietnam (câte patru măsuri fiecare), precum și de Thailanda, Malaysia și Filipine (câte trei măsuri fiecare). Adesea, aceste măsuri SVG au fost impuse (în mod inadecvat) drept răspuns la intrările masive de produse din oțel din China și la posibila eludare prin alte țări. Totuși, măsurile SVG nu fac diferența între origini și, astfel, cauzează adesea daune colaterale comerțului neprejudiciabil.

În ceea ce privește noile anchete SVG, noutatea din 2017 constă în faptul că țările din Asia de Sud-Est nu mai sunt principalii „inițiatori” ai anchetelor. În 2017, principalii „inițiatori” au fost SUA (două noi anchete SVG, referitoare la celule și module fotovoltaice pe bază de siliciu cristalin și la mașini de spălat rezidențiale mari) și Turcia (două noi anchete SVG, una referitoare la anvelope, care implică interese economice semnificative din partea UE, a doua referitoare la periuțe de dinți, care implică un interes economic scăzut din partea UE).

Cele două anchete SVG ale SUA au fost primele anchete SVG inițiate de SUA într-o perioadă de peste un deceniu. Comisia a susținut că acestea nu ar fi trebuit inițiate, deoarece presupusa creștere bruscă și problematică a importurilor a fost cauzată doar de un număr limitat de țări asiatice. De fapt, SUA ar fi trebuit să utilizeze alte instrumente, mai bine direcționate, cum ar fi AD și/sau AS, pentru a rezolva problema importurilor respective și pentru a evita crearea de daune colaterale importurilor echitabile care nu au reprezentat cauza problemei.

În ceea ce privește ancheta SVG turcă privind importurile de anvelope, Comisia a intervenit cu succes și a obținut încheierea anchetei fără a fi luate măsuri (a se vedea detaliile din secțiunea „Principalele realizări” de mai jos).

4.Principalele realizări

SUA - Încheierea anchetelor AD/AS referitoare la aeronavele civile de mari dimensiuni din Canada

În ianuarie 2018, Comisia pentru comerț internațional a SUA a constatat că importurile de aeronave civile de mari dimensiuni seria C, produse de Bombardier, nu au prejudiciat industria SUA și, prin urmare, a blocat impunerea de taxe la import de 292 % pentru anumite aeronave ale producătorului din Montreal. Departamentul Comerțului al Statelor Unite ale Americii a desfășurat anterior o anchetă și a constatat marje AD și AS cumulate de 292 %. Aceasta este o realizare importantă pentru Canada, dar și pentru Regatul Unit și UE. Mii de locuri de muncă au fost periclitate la fabrica Bombardier din Irlanda de Nord (unde se produc aripile pentru avionul din seria C) și, de asemenea, la furnizorii din aval din alte state membre ale UE. Comisia a sprijinit puternic Bombardier și guvernul Regatului Unit în cadrul acestor anchete AD/AS desfășurate de SUA. Printre altele, Comisia a contestat constatările SUA privind subvenționarea, a susținut că nu există niciun pericol de prejudiciu pentru industria internă (Boeing) și că orice dificultăți cu care se confruntă industria internă se datorează altor factori, în special lipsei tehnologiei de ultimă oră și potrivite pentru tipul de aeronavă pentru care există cerere. Ancheta din SUA a fost inițiată în urma unei comenzi din 2016 a Delta Air Lines, pentru 75 de aeronave seria C produse de Bombardier (care urmează să fie livrate începând cu 2018), despre care Boeing a susținut că au fost subvenționate și oferite la un preț mai mic pe piața SUA decât pe piața canadiană.

Brazilia - Încetarea aplicării măsurilor asupra importurilor de cauciuc sintetic

Aplicarea măsurilor AD care au fost impuse de Brazilia asupra exporturilor UE de cauciuc sintetic (E-SBR) și suspendate imediat în 2015 a încetat, în sfârșit, în noiembrie 2017, din motive de interes public. În colaborare cu industria UE și cu statele membre, Comisia a prezentat numeroase observații autorităților braziliene, subliniind în special faptul că exporturile UE nu au cauzat niciun prejudiciu industriei interne. Acest lucru a fost confirmat, printre altele, de faptul că, în decursul perioadei de doi ani de suspendare a măsurilor sus-menționate, industria internă a reușit să-și mărească cota de piață. Exporturile UE către Brazilia se ridicau la 80 de milioane EUR în 2013, înainte de instituirea măsurilor.

Turcia - Încheierea anchetei SVG referitoare la anvelope, fără impunerea de măsuri

În ianuarie 2018, Turcia a încheiat ancheta SVG referitoare la importurile de anvelope (autovehicule, autobuze, camioane), fără impunerea de măsuri. Ancheta SVG a fost deschisă în aprilie 2017. Comisia, alături de sectorul vizat, a intervenit în cadrul procedurilor (observații, audiere) și a valorificat orice ocazie de a pune această problemă în discuție în cadrul reuniunilor bilaterale la nivel înalt. În consecință, Turcia nu a mai impus măsurile provizorii anunțate inițial și, în cele din urmă, a încheiat ancheta SVG fără a impune măsuri. Faptul că Turcia nu a impus măsuri SVG este un mare succes pentru UE, având în vedere valoarea exporturilor de anvelope din UE către Turcia (450-500 de milioane EUR pe an).