[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 4.7.2007

SEC(2007) 894

DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI Document însoţitor pentru

Propunerea de REGULAMENT AL CONSILIULUI privind organizarea comună a pieţei vitivinicole şi de modificare a anumitor regulamente Rezumatul studiului de impact {COM(2007) 372 final}{SEC(2007) 893}

1. Definirea problemei

Analiza din cadrul studiului de impact[1] care însoţeşte Comunicarea Comisiei intitulată „Către un sector vitivinicol european durabil”[2] a subliniat importanţa vitală a sectorului vitivinicol european, atât în ceea ce priveşte ponderea acestuia pe piaţa vitivinicolă mondială, cât şi rolul important în cadrul activităţii rurale şi agricole desfăşurate în statele membre şi regiunile producătoare de vin. Cu toate acestea, în ciuda notorietăţii şi competitivităţii unui segment reprezentativ al producţiei vitivinicole europene, sectorul se confruntă din ce în ce mai des cu o serie de dificultăţi:

1. declinul constant al consumului de mai multe decenii, în urma schimbărilor profunde suferite de stilul de viaţă al societăţii în ceea ce priveşte nutriţia,

2. pierderea competitivităţii faţă de vinurile care provin din afara UE,

3. dezechilibrul neviabil al pieţei în sectorul vitivinicol al Uniunii Europene ,

4. complexitatea cadrului juridic al politicii vitivinicole ,

5. faptul că se acordă prea puţină importanţă problemelor de mediu .

În această privinţă, numeroase instrumente politice ale organizării comune a pieţei (OCP) nu permit atingerea obiectivelor stabilite:

- interdicţiile în materie de plantare nu au reuşit să controleze toată producţia;

- schema de defrişare nu se mai utilizează.

- măsurile de distilare şi alte instrumente de piaţă încurajează supraproducţia, împiedicând astfel crearea unui echilibru al pieţei;

- anumite dispoziţii ale OCP au îngreunat povara administrativă ;

- anumite norme (de exemplu, norme privind etichetarea şi practicile oenologice ) sunt un obstacol în calea eficienţei şi împiedică dezvoltarea noilor tehnici de producţie şi metode de comercializare. Normele de etichetare , în special, sunt prea eterogene şi rigide şi îngreunează dezvoltarea aşa-numitelor „vinuri de soiuri” ( vins de cépage ), adică vinuri obţinute din unul sau mai multe soiuri de struguri, care evidenţiază mai degrabă numele soiurilor decât originea geografică a produsului, în scopul comercializării;

- actuala dihotomie între vinurile de masă şi vinurile „de calitate” produse în regiuni specificate nu mai oferă cadrul adecvat promovării conceptului de indicaţii geografice pentru vinuri;

- în prezent, câteva instrumente strategice sunt criticate în cadrul OMC .

2. Obiective

În comunicarea din iunie 2006 se subliniază faptul că reforma din sectorul vitivinicol ar trebui luată în considerare în contextul procesului de reformă generală a politicii agricole comune (PAC) care a fost iniţiat 2003 şi a continuat în 2004 (reforma din sectoarele bumbacului, hameiului, uleiului de măsline, tutunului) şi în 2005 (reforma din sectorul zahărului). Recenta propunere legislativă a Comisiei de modificare a ultimului sector principal care nu a făcut obiectul unei reforme, respectiv a sectorului fructelor şi legumelor[3], reprezintă o nouă iniţiativă în acest sens.

Noua orientare a PAC reprezintă un pas ferm către un sector agricol mai anticipativ, orientat în mai mare măsură către piaţă şi mai durabil, contribuind astfel în mod substanţial la obiectivele strategiei de la Lisabona[4] şi la politica de dezvoltare durabilă agreată în cadrul Consiliului European de la Göteborg[5].

Noul regim vitivinicol trebuie să respecte, de asemenea, principiile fundamentale ale noii PAC , pentru a contribui la realizările acesteia; în acest scop, reforma din sectorul vitivinicol se va realiza în conformitate cu obiectivele de competitivitate şi de durabilitate economică, socială şi ecologică .

Mai exact, organizarea comună reformată a pieţei (OCP) vitivinicole trebuie să îndeplinească următoarele obiective:

- să asigure un mai bun echilibru cantitativ şi calitativ între cerere şi ofertă ,

- să sporească competitivitatea sectorului european al vinului,

- să intensifice orientarea către piaţă , abordarea orizontală şi eco-condiţionalitatea,

- să protejeze veniturile producătorilor ,

- să integreze interese generale ale societăţii , precum sănătatea şi protecţia consumatorului şi probleme de mediu,

- să păstreze autenticitatea şi caracterul tradiţional al produsului ,

- să respecte obligaţiile internaţionale ,

- să simplifice legislaţia şi să permită un cadru juridic mai flexibil şi mai eficient,

- să atingă un grad mai înalt de subsidiaritate , prin adaptarea măsurilor la condiţii şi nevoi specifice, respectând în acelaşi timp anumite norme comune, pentru evita denaturarea concurenţei,

- să asigure o integrare armonioasă a Bulgariei şi a României în Uniunea Europeană, intensificând modernizarea şi restructurarea sectorului vinului în aceste ţări.

3. Propunerea legislativă

Propunerea legislativă se bazează în general pe opţiunea „reformei în profunzime”, mai exact pe varianta B a acesteia, analizată în comunicarea din iunie 2006, care a avansat astfel la etapa următoare.

Principalele noi elemente ale propunerilor actuale, comparate cu „reforma în profunzime”, sunt următoarele:

- reducerea domeniului de aplicare a schemei de defrişare (de la 400 000 la 200 000 ha);

- suprafaţa viticolă devine o suprafaţă eligibilă pentru schema de plată unică pe suprafaţă (SAPS) (fără a implica crearea de noi drepturi SAPS pentru această suprafaţă).Această măsură ar introduce în propunere un element important al reformei PAC (opţiunea 3 din comunicare);

- un accent deosebit pe măsurile privind promovarea vinului european pe pieţele extracomunitare prin intermediul unui pachet financiar naţional şi pe campaniile de informare vizând consumul moderat şi responsabil de vin în Uniunea Europeană.

4. Studiul de impact (comparaţie între statu-quo şi propunerea legislativă)

4.1. Impactul economic asupra sectorului vitivinicol

4.1.1. Echilibrul pieţei

În lumina perspectivelor pe termen mediu pentru sectorul vitivinicol al UE-27, opţiunea statu-quo ar duce la sporirea excedentelor, ceea ce o face să pară neviabilă.

În cadrul legislativ propus de Comisie, încetarea măsurilor de piaţă ar garanta o mai bună orientare către piaţă a producţiei vinului şi, deci, obţinerea unui echilibru al pieţei pe termen lung .

Pe termen scurt , propunerea Comisiei ar permite obţinerea unei absorbţii progresive a excedentului de vin , intensificând reducerea potenţialului de producţie, încurajând ajustarea structurală în acest sector şi stimulând cererea de vin produs în Uniunea Europeană.

4.1.2. Preţurile

În scenariul de statu-quo , creşterea excedentelor va duce la creşterea presiunii asupra măsurilor de intervenţie şi a bugetului UE. Instrumentele de piaţă vor întâmpina sistematic dificultăţi în lichidarea eficientă a stocurilor de vin. Crizele recurente vor cauza o deteriorare a preţurilor şi, prin urmare, a veniturilor agricole .

Reforma propusă va avea drept rezultat, pe termen lung , un nivel satisfăcător al preţurilor , ceea ce reprezintă o consecinţă directă a obţinerii echilibrului de piaţă.

Cu toate acestea, acest sector va trebui să facă faţă scăderii pe termen scurt a preţurilor , deoarece stabilizarea situaţiei de piaţă va necesita un efort important de ajustare structurală.

Impactul asupra preţurilor vinului a fost evaluat pe baza relaţiei statistice stabilite între preţurile vinului de masă şi stocurile totale de vin, în funcţie de care au fost extrapolate preţurile.

Rezultatele acestui exerciţiu demonstrează că propunerea Comisiei , pe termen scurt, ar avea un impact mai puţin pronunţat asupra preţurilor (-7%) decât în cazul statu-quo (-11%) şi ar asigura o stabilizare rapidă a preţurilor în timp.

4.1.3. Competitivitatea

Sectorul vitivinicol al Uniunii Europene prezintă, în acest moment, anumite handicapuri faţă de concurenţii săi:

- structuri de producţie mai mici , cu costuri de producţie mai mari şi volume mai mici faţă de cererea marilor distribuitori,

- o strategie de comercializare mai puţin dinamică ,

- mai multe constrângeri normative .

Aceste handicapuri au dus la scăderea cotei de piaţă a vinurilor europene faţă de vinurile concurente, atât pe pieţele interne cât şi pe cele de export. Aceasta reprezintă o pierdere îngrijorătoare a competitivităţii pentru sectorul nostru vitivinicol, în special în segmentul de calitate medie şi inferioară.

În această privinţă, opţiunea statu-quo nu ar rezolva problemele actuale.

Propunerea Comisiei ar aborda în mod corect problemele prin:

- o mai bună orientare spre piaţă şi îmbunătăţirea structurilor,

- o mai mare flexibilitate în ceea ce priveşte practicile de producţie de vin şi normele de etichetare,

- mai puţine constrângeri normative,

- asistenţă privind informarea şi promovarea vinului produs în Uniunea Europeană.

În special anularea interdicţiei de noi plantări , începând din 2014, ar reprezenta un atu pentru competitivitate , deoarece ar permite celor mai eficienţi producători să optimizeze dimensiunile propriilor exploataţii şi să opereze la cea mai convenabilă scară de producţie.

În sfârşit, dispoziţiile propuse în ceea ce priveşte îmbogăţirea ar putea genera o creştere a costurilor de producţie pentru producătorii vizaţi; cu cât preţul vinului este mai mic, cu atât creşterea este mai mare, ceea ce este mai important pentru producătorii care îmbogăţesc vinul cu must concentrat subvenţionat decât pentru cei care utilizează zaharoză.

4.1.4. Impactul economic asupra sectorului alcoolului alimentar

Eliminarea subvenţiilor pentru distilarea alcoolului alimentar ar genera o creştere a costurilor de producţie pentru distilatori, care ar trebui să cumpere vin de masă la preţurile pieţei.

Creşterea costurilor este estimată la aproximativ 0,4 euro pe litrul de rachiu (40% vol.) şi la 0,15 euro pe litrul de vin alcoolizat. Această creştere redusă a costurilor s-ar repercuta asupra preţului cu amănuntul al produsului.

Deoarece preţul cu amănuntul al unei sticle de un litru de rachiu este, de obicei, aproximativ 10 euro, chiar şi în ţările cu cele mai scăzute niveluri ale accizelor, impactul creşterii costului de producţie pentru preţul rachiului este relativ limitat (în mod normal, mai puţin de 5%) şi chiar mai mic pentru vinurile alcoolizate.

Efectul creşterii preţurilor va genera o scădere a consumului de alcool de vin, care, conform estimărilor, corespunde echivalentului a 4 milioane hl de vin.

4.2 . Impactul social

4.2.1. Venituri agricole

În conformitate cu cele menţionate la punctul 4.1.2, deteriorarea pe termen lung a preţurilor din cadrul regimului actual , datorită acumulării progresive de excedente de vin, va duce la o scădere semnificativă a veniturilor agricole în sectorul vitivinicol.

Propunerea de reformă ar genera, pe termen lung , un nivel satisfăcător al veniturilor , care va corespunde nivelului relativ ridicat al preţurilor.

Cu toate acestea, în conformitate cu cele menţionate în analiza preţurilor, atât în scenariul de statu-quo, cât şi în propunerea Comisiei , producătorii de vin se vor confrunta cu pierderi de venit pe termen scurt .

Impactul asupra veniturilor generat de scăderile prevăzute ale preţurilor a fost simulat prin intermediul datelor provenind din reţeaua de date contabile agricole ( Farm Accountancy Data Network – FADN), pe baza unor „exploataţii-tip”, reprezentând cele mai semnificative categorii de producători de vin de masă din mai multe regiuni producătoare de vin din Uniunea Europeană.

Analiza demonstrează că propunerea Comisiei ar avea, chiar pe termen scurt, un impact mai puţin pronunţat asupra veniturilor în toate regiunile faţă de statu-quo şi ar asigura stabilizarea rapidă a veniturilor în timp.

4.2.2. Ocuparea forţei de muncă în agricultură

Revitalizarea schemei de defrişare în primii cinci ani de aplicare a reformei în sectorul vitivinicol va genera, odată cu reducerea suprafeţelor cultivate cu viţă-de-vie, o reducere mai semnificativă a forţei de muncă din sectorul vitivinicol, faţă de scenariul de statu-quo.

În special, se aşteaptă ca, în anul cu cea mai intensă defrişare a podgoriilor (2009), gradul de ocupare a forţei de muncă în exploataţiile vitivinicole să scadă cu 5,1%. Acest procent va scădea treptat în următorii ani şi va reveni la 3,3%, ceea ce coincide cu scăderea prevăzută a gradului de ocupare a forţei de muncă în agricultură în cazul continuării regimului actual.

Pe scurt, efectul propunerii de reformă a Comisiei va fi de uşoară accelerare a tendinţei normale pe termen lung către raţionalizarea utilizării forţei de muncă şi reducerea gradului de ocupare a forţei de muncă în agricultură . Este interesant de observat, mai ales, faptul că nivelul general de ocupare a forţei de muncă după încheierea perioadei de tranziţie a reformei (2013) este acelaşi la care s-ar ajunge doi ani mai târziu (2015) în cazul continuării statu-quo-ului.

4.2.3. Ocuparea forţei de muncă în sistemul de comercializare a vinului şi în sectoarele conexe

Producţia de vin din afara exploataţiilor implică 8 600 crame cooperative sau vinării private, în care lucrează aproximativ 76 000 persoane, pe întreg teritoriul Uniunii Europene.

Odată cu revitalizarea schemei de defrişare, unii viticultori care obişnuiesc să îşi trimită producţia către crame îşi vor înceta activitatea, ceea ce va genera o pierdere bruscă în producţia de vin a cramelor în cauză.

În urma reducerii generale a producţiei de vin, ar putea avea loc o ajustare structurală semnificativă a sectorului de prelucrare a vinului; aceasta ar stimula cooperativele viticole să se dezvolte sau să fuzioneze, pentru a atinge dimensiunile optime. Pe de o parte, acest proces ar putea genera o posibilă reducere a locurilor de muncă, dar, pe de altă parte, ar putea optimiza raţionalizarea industriei de prelucrare a vinului, care prezintă unele probleme de ineficienţă datorită dimensiunii sale reduse. În acelaşi timp, creşterea resurselor destinate măsurilor de dezvoltare rurală în regiunile vitivinicole ar putea stimula tendinţa actuală a prelucrătorilor de vin de a spori valoarea adăugată a producţiei lor prin extinderea domeniului de activitate în cadrul sistemului de comercializare a vinului.

Un alt sector legat de producţia de vin este sectorul distileriilor de vin, care, în Italia, Franţa şi Spania include 256 distilerii şi în care lucrează în total 6 800 angajaţi (nu există date privind celelalte state membre).

Eliminarea măsurilor de distilare, în special distilarea subproduselor, care reprezintă o parte importantă a activităţii distileriilor de vin, va genera o puternică presiune asupra acestora, iar unele dintre ele îşi vor înceta, probabil, activitatea . Cu toate acestea, alte distilerii se pot adapta la noua situaţie , luând în considerare faptul că o altă parte a producţiei lor, şi anume băuturile alcoolice, beneficiază de o cerere de piaţă semnificativă. Sunt disponibile noi fonduri de dezvoltare rurală pentru a finanţa investiţiile care vizează dezvoltarea de noi tehnologii, pentru a reduce costurile sau a descoperi noi debuşeuri pentru producţia distileriilor, sau pentru a întreprinde acţiuni de restructurare al căror scop este să găsească posibilităţi de reconversie pentru distileriile care îşi încetează activitatea.

4.3 . Efectul asupra mediului

Producţia de vin implică anumite presiuni în ceea ce priveşte mediul (impactul asupra solului, utilizarea intensă a produselor de protecţie a plantelor şi în special a fungicidelor, evacuarea produselor secundare rezultate în urma fabricării vinului, utilizarea intensă a irigaţiilor în anumite regiuni, specializarea excesivă).

Un scenariu de statu-quo ar avea drept rezultat continuarea tuturor acestor presiuni .

Propunerea de reformă ar avea numeroase efecte benefice asupra mediului, în principal conferind eligibilitate terenului cultivat cu viţă-de-vie pentru schema de plată unică (SAPS) , coordonând sistematic măsurile de asistenţă prevăzute de OCP vitivinicole cu normele privind eco-condiţionalitatea şi transferând noile fonduri către al doilea pilon .

Consolidarea schemei de defrişare ar putea avea efecte globale pozitive asupra mediului, deoarece în general reduce monocultura. Normele privind eco-condiţionalitatea asociate cu prima de abandon şi dreptul SAPS acordat pentru suprafaţa defrişată ar putea preveni efectul advers al abandonării terenului.

În fine, înlăturarea tuturor măsurilor de distilare poate avea, de asemenea, efecte pozitive asupra mediului, cu condiţia ca produsele secundare rezultate din fabricarea vinului să fie tratate în mod eficient.

4.4 . Efectul asupra comerţului şi conformitatea cu OMC

Pentru sectorul vitivinicol, principalele aspecte puse în discuţie în contextul OMC sunt următoarele:

- asistenţa internă :o mare parte a costurilor anuale ale OCP vitivinicole sunt clasificate în „cutia galbenă” ( amber box ), adică tipul de asistenţă care distorsionează cel mai mult comerţul.

- restituiri la export :negocierile din cadrul OMC ar putea duce la un acord privind eliminarea treptată a tuturor subvenţiilor la export;

- politica de calitate calitate/IG :cadrul actual de reglementare a calităţii nu permite o protecţie internaţională optimă a indicaţiilor geografice în contextul Acordului OMC-TRIPS.

- dispoziţii privind etichetarea :unele ţări terţe consideră că normele comunitare sunt discriminatorii.

În cadrul scenariului statu-quo , aproape toate problemele legate de OMC din cadrul regimului vitivinicol actual ar rămâne nerezolvate; prin urmare , numeroase dispoziţii ale OCP ar putea fi atacate pe viitor .

Propunerea de reformă ar apropia OCP vitivinicolă de cerinţele OMC, deşi nu toate măsurile propuse beneficiază de statutul de „cutie verde” ( green bo ”) în pachetele financiare naţionale.

4.5 . Efectul asupra calităţii vinului, sănătăţii şi protecţiei consumatorului

4.5.1. Calitatea vinului

Prin intermediul propunerii de reformă, orientarea de piaţă mai eficientă obţinută prin eliminarea măsurilor de piaţă ar tinde spre favorizarea segmentului de vinuri de calitate superioară .

4.5.2. Sănătate şi protecţia consumatorului

În cadrul organizării comune actuale a pieţei vitivinicole, distilarea alcoolului alimentar are un efect negativ asupra sănătăţii publice, deoarece subvenţionează transformarea vinului într-o băutură cu conţinut mai ridicat de alcool. Permiţând producţia de rachiuri de vin la preţuri mai mici, încurajează consumul acestora, ceea ce intră în conflict cu preocupările privind sănătatea.

Eliminarea subvenţiilor pentru distilarea alcoolului alimentar şi, în general, dorinţa de a reduce excedentele printr-o mai bună orientare de piaţă a producţiei pot avea un efect pozitiv asupra sănătăţii publice . De asemenea, simplificările propuse pentru politica de calitate, sistemul de indicaţii geografice şi normele de etichetare, precum şi campaniile de educare şi informare, ar putea contribui la transparenţa faţă de consumatori .

4.6 . Efectul asupra eficienţei gestionării

Menţinerea actualei OCP ar însemna continuarea unui sistem complex , care reprezintă o povară tot mai mare pentru operatorii economici şi astfel le afectează competitivitatea , fără a permite aplicarea principiului subsidiarităţii .

Propunerea Comisiei ar reprezenta o simplificare importantă , în principal datorită suprimării, în unele cazuri după o perioadă de tranziţie, a unor măsuri complexe (drepturi de plantare, distilări, stocajul privat de vin şi stocajul public de alcool). De asemenea, ar creşte nivelul de subsidiaritate , prin introducerea unui pachet financiar naţional care va permite statelor membre să aleagă între mai multe măsuri alternative şi prin sporirea fondurilor de dezvoltare rurală în regiunile vitivinicole.

În fine, propunerea Comisiei se bazează, în general, pe principiul neutralităţii bugetare (aproximativ 1,3 miliarde euro pe an ). Prin urmare, nu va interveni nici o modificare a nivelului general de asistenţă în sectorul respectiv, ci doar o folosire mai eficientă a fondurilor comunitare.

[1] SEC(2006) 770, 22.6.2006, http://ec.europa.eu/agriculture/capreform/wine/fullimpact_en.pdf.

[2] COM(2006) 319, 22.6.2006http://ec.europa.eu/agriculture/capreform/wine/com2006_319_en.pdf.

[3] COM(2007) 17.

[4] COM(2005) 24.

[5] Concluziile Preşedinţiei, 15-16 iunie 2001.