[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 5.12.2007

COM(2007) 766 final

2007/0280 (COD)

Propunere de

DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI

privind coordonarea procedurilor de atribuire a anumitor contracte de achiziţii publice de lucrări, de bunuri şi de servicii în domeniile apărării şi securităţii

(prezentată de Comisie) {SEC(2007) 1598}{SEC(2007) 1599}

EXPUNERE DE MOTIVE

1) contextul propunerii

- Motivele şi obiectivele propunerii

Crearea unei pieţe europene a echipamentelor de apărare reprezintă un factor-cheie pentru susţinerea politicii europene de securitate şi de apărare (PESA). În domeniul achiziţiilor publice, acest fapt necesită un nou cadru legislativ european corespunzător pentru atribuirea contractelor sensibile de achiziţii publice în domeniul apărării şi securităţii. Prezenta directivă urmăreşte să pună bazele acestui cadru, acoperind lacunele cadrului legislativ în vigoare, care au fost inventariate de Comisie după consultarea părţilor implicate.

Contractele de achiziţii publice atribuite în domeniile apărării şi securităţii intră în prezent în domeniul de aplicare al Directivei 2004/18/CE[1], sub rezerva excepţiilor care corespund situaţiilor prevăzute la articolele 30, 45, 46, 55 şi 296 din tratat.

Printr-o jurisprudenţă constantă, Curtea de Justiţie a hotărât în mod limpede că apelul la o serie de derogări de la legislaţia comunitară, inclusiv cea menţionată la articolul 296 din tratat, trebuie să se limiteze la unele ipoteze excepţionale şi clar definite. Or, în domeniile apărării şi securităţii, Directiva 2004/18/CE este rar pusă în aplicare de statele membre, care invocă exceptările prevăzute fie la articolul 296 din tratat, în cazul achiziţiilor publice pentru apărare, fie la articolul 14 din directivă, în cazul achiziţiilor publice pentru securitate. Derogările, care ar trebui, prin urmare, conform tratatului şi jurisprudenţei Curţii de Justiţie, să constituie o excepţie, reprezintă, în practică, o regulă.

În consecinţă, majoritatea echipamentelor de apărare şi de securitate sunt achiziţionate în baza unor norme şi proceduri de atribuire naţionale necoordonate. Aceste dispoziţii diferă radical la nivel de publicare, de proceduri de depunere a ofertelor, de criterii de selecţie şi de atribuire etc. Această eterogenitate juridică reprezintă un obstacol major în calea instituirii unei pieţe europene a echipamentelor de apărare şi oferă posibilitatea nerespectării principiilor din tratat, în special a celor legate de transparenţă, de nediscriminare şi de tratament egal, pe segmente vaste ale pieţelor de apărare din Europa.

Apelul extensiv la aceste derogări rezultă în mare parte din faptul că Directiva 2004/18/CE, în ciuda îmbunătăţirilor pe care le-a adus în raport cu normele de coordonare în vigoare anterior, nu ia în calcul în mod corespunzător cerinţele specifice pe care trebuie să le îndeplinească anumite achiziţii de bunuri şi de servicii în domeniile apărării şi securităţii.

Obiectivul Comisiei este, deci, acela de limita, în domeniile apărării şi securităţii, apelul la derogările din tratat şi din Directiva 2004/18/CE la cazurile excepţionale, în conformitate cu jurisprudenţa Curţii de Justiţie, respectându-se în acelaşi timp interesele de securitate ale statelor membre.

Prezenta propunere urmăreşte, astfel, să introducă un nou instrument juridic adaptat la particularităţile achiziţiilor din aceste sectoare, identificate ca fiind „sensibile” şi în cadrul cărora atribuirea contractelor impune o serie de exigenţe şi de precauţii speciale; prin urmare, statele membre vor avea la dispoziţie un cadru comun de norme de atribuire, care va garanta în acelaşi timp aplicarea principiilor din tratatul CE şi respectarea particularităţilor acestor achiziţii, precum securitatea informaţiei, securitatea aprovizionării şi flexibilitatea necesară a procedurilor.

- Contextul general

În 1996 şi 1997, Comisia Europeană a prezentat două comunicări privind industriile din sectorul apărării, în scopul încurajării restructurării şi punerii pe picioare a unei pieţe europene eficiente a echipamentelor de apărare. Din aceste comunicări au rezultat o serie de propuneri şi de acţiuni concrete privind anumite aspecte ale problemei. În ceea ce priveşte principalele reforme, totuşi, anumite state membre au considerat prematură orice acţiune la nivel european.

La sfârşitul unei perioade de mutaţii care au marcat acest sector şi cadrul instituţional al Uniunii Europene, în special începuturile unei PESA veritabile, Parlamentul European, într-o rezoluţie din 10 aprilie 2002, a invitat Comisia să abordeze problema armamentelor într-o nouă comunicare.

În toamna anului 2002, Convenţia Europeană a creat un grup de lucru pe probleme de apărare, prezidat de comisarul european Michel Barnier. Raportul întocmit de grupul de lucru[2] subliniază, în primul rând, faptul că fiabilitatea politicii europene de apărare se bazează pe existenţa şi pe dezvoltarea capacităţilor europene şi pe consolidarea bazei industriale şi tehnologice a sectorului apărării. În acest scop, în iulie 2004 a fost creată Agenţia Europeană de Apărare (AEA), prevăzută iniţial în proiectul Constituţiei Europene, ceea ce demonstrează hotărârea statelor membre de a-şi dezvolta capacităţile de apărare.

În paralel cu eforturile depuse de statele membre, Comisia, prin comunicarea sa din 2003 intitulată „Spre o politică a Uniunii Europene în domeniul echipamentelor de apărare”[3], a lansat şapte iniţiative în vederea instituirii unei pieţe europene mai eficiente pentru echipamentele de apărare. În această comunicare, Comisia a subliniat necesitatea de a pune bazele unei analize privind modul de a optimiza sistemul de achiziţii de echipamente de apărare şi a anunţat adoptarea unei comunicări interpretative privind sfera de aplicare a articolului 296 din tratat şi elaborarea unei cărţi verzi care să fie folosită ca bază de discuţie cu toate părţile interesate în vederea găsirii unui acord cu privire la normele care trebuie aplicate atribuirii contractelor de achiziţii publice de echipamente de apărare, în funcţie de gradul lor de sensibilitate.

În 2004, Comisia a publicat Cartea verde intitulată „Achiziţiile publice în domeniul apărării”[4]. La sfârşitul consultărilor, Comisia primise patruzeci de contribuţii provenind de la şaisprezece state membre, precum şi de la unele instituţii şi întreprinderi.

În 2005, după analizarea acestor contribuţii şi ţinând seama de dialogul continuu cu mediile implicate, Comisia a publicat o comunicare „privind rezultatele consultării deschise de Cartea Verde privind achiziţiile publice în domeniul apărării şi viitoarele iniţiative ale Comisiei”[5]. Aceste contribuţii au confirmat oportunitatea unei comunicări interpretative privind aplicabilitatea articolului 296 din tratat – adoptată în 2006[6] - şi a arătat necesitatea de a avea la dispoziţie norme comunitare de atribuire a contractelor în sectorul apărării, luând în considerare particularităţile anumitor achiziţii efectuate în acest sector.

Consultările cu părţile implicate au scos la iveală existenţa unor cerinţe similare în ceea ce priveşte achiziţiile destinate securităţii, cărora trebuie să li se dea un răspuns legislativ la nivel european. Într-adevăr, după cum Consiliul European a constatat în strategia europeană de securitate „O Europă sigură într-o lume mai bună” din 2003, apariţia unor ameninţări transnaţionale şi asimetrice, precum terorismul şi crima organizată, tinde să şteargă graniţa dintre securitatea externă şi cea internă, cea militară şi cea nemilitară şi necesită un răspuns global. Pe de altă parte, pentru a lupta împotriva acestor ameninţări, forţele de securitate utilizează echipamente care, din punct de vedere tehnologic, sunt adesea comparabile cu echipamentele de apărare. Prin urmare, achiziţiile pentru securitate se caracterizează din ce în ce mai mult printr-un anumit nivel de sensibilitate, în special în ceea ce priveşte complexitatea şi confidenţialitatea, fapt care le asimilează achiziţiilor pentru apărare.

- Dispoziţiile în vigoare în domeniul propunerii

În prezent, achiziţiile care fac obiectul prezentei propuneri sunt guvernate de Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziţii publice de lucrări, de bunuri şi de servicii.

- Coerenţa cu celelalte politici

Propunerea se înscrie în cadrul politicii pieţei interne şi va contribui la PESA şi la politica industrială europeană.

În plus, propunerea se înscrie în cadrul a şapte domenii de acţiune enumerate de Comisie în 2003 în comunicarea sa „Spre o politică a Uniunii Europene în domeniul echipamentelor de apărare” şi este complementară cu celelalte iniţiative ale Comisiei legate de industria şi de piaţa echipamentelor de apărare.

2) CONSULTAREA PăRţILOR INTERESATE ŞI EVALUAREA IMPACTULUI

- Consultarea părţilor interesate

Încă din 2003, de la începutul iniţiativei sale privind achiziţiile publice în domeniul apărării, Comisia s-a angajat într-un dialog susţinut cu toate părţile implicate, dialog care a avut ca rezultat prezenta propunere. Au fost derulate o serie de consultări bilaterale, în cadrul Comitetului consultativ pentru achiziţiile publice (CCAP), prin intermediul AEA, precum şi în cursul unor reuniuni bilaterale cu statele membre şi cu reprezentanţii industriei europene. Au avut loc, de asemenea, o serie de contacte regulate cu membrii comisiei „Piaţă internă şi protecţia consumatorilor” (IMCO) a Parlamentului European.

Cartea Verde privind achiziţiile publice în domeniul apărării a fost elaborată pe baza expertizei provenind atât de la statele membre, precum şi din cadrul industriei europene (a se vedea mai jos). Aceasta s-a aflat la originea unei consultări extinse, la care au răspuns patruzeci de părţi interesate (state membre, întreprinderi şi altele). Comisia a fost în măsură să îşi continue lucrările bazându-se pe rezultatele acestei consultări.

Statele membre au participat în mod activ la elaborarea comunicării interpretative adoptate în decembrie 2006 şi au fost invitate de Comisie să comenteze o primă versiune a textului comunicării, care le-a fost prezentată în cadrul CCAP. În plus, toate părţile interesate au colaborat strâns la elaborarea prezentei propuneri, prin numeroase reuniuni multilaterale şi bilaterale şi trimiţând o serie de răspunsuri scrise la patru documente adresate membrilor CCAP. În plus, guvernele şi întreprinderile au fost consultate în cadrul analizei de impact prin intermediul a cinci studii efectuate de consultanţi externi, care acoperă toate aspectele achiziţiilor din domeniul apărării (cerere, ofertă, cadru legislativ şi produse).

- Obţinerea şi utilizarea expertizei

Din ianuarie şi până în aprilie 2004, Comisia a organizat şase sesiuni de reflecţie cu unele grupuri de experţi din cadrul guvernelor statelor membre şi din industria europeană, pentru a colecta informaţii privind practicile actuale în materie de achiziţii publice în domeniul apărării. Aceste sesiuni au avut ca obiectiv „identificarea caracteristicilor şi dimensiunilor economice ale pieţelor din domeniul apărării”, „normele în materie de achiziţii publice în domeniul apărării la nivel naţional, interguvernamental şi comunitar” şi „calea care trebuie urmată pentru definirea unui instrument comunitar destinat achiziţiilor publice în domeniul apărării”.

- Evaluarea impactului

În cursul analizei sale de impact, Comisia a avut în vedere trei opţiuni: să nu întreprindă nicio acţiune comunitară, să adopte o măsură fără caracter legislativ şi să adopte o măsură legislativă.

Măsurile fără caracter legislativ avute în vedere includeau o comunicare interpretativă care să clarifice aplicarea articolului 14 din Directiva 2004/18/CE în domeniul securităţii, o politică infracţională mai energică şi un program de formare destinat autorităţilor contractante şi personalului Comisiei care să le permită acestora să tragă consecinţele din comunicarea interpretativă privind aplicarea articolului 296 din tratat.

Măsurile legislative avute în vedere includeau un regulament, o directivă sectorială care să se aplice tuturor autorităţilor contractante din domeniile apărării şi securităţii, o directivă autonomă care să se aplice achiziţiilor publice sensibile în domeniul apărării şi securităţii şi, în sfârşit, o directivă care să modifice Directiva 2004/18/CE, în scopul inserării în textul acesteia a unor noi norme specifice acestor achiziţii.

Comisia a eliminat foarte repede opţiunea măsurilor fără caracter legislativ. Într-adevăr, deşi utile, acestea nu ar fi capabile să reducă utilizarea derogărilor bazate pe articolul 296 din tratat şi pe articolul 14 din Directiva 2004/18/CE. Acest obiectiv nu poate fi atins decât în cazul în care legislaţia comunitară în materie de achiziţii publice prevede o serie de norme adaptate la particularităţile achiziţiilor publice sensibile din domeniile apărării şi securităţii. Din moment ce astfel de norme nu există la ora actuală, ele trebuie să fie create, ceea ce implică adoptarea unei măsuri de natură legislativă.

În plus, în cazul în care Comisia nu acţionează în niciun fel, aplicarea extensivă a exceptării achiziţiilor publice în domeniile apărării şi securităţii de la normele pieţei interne va continua, fără îndoială, să existe. În baza cadrului juridic actual, majoritatea achiziţiilor din domeniile apărării şi securităţii nu ar avea, prin urmare, de câştigat nici la nivel de transparenţă, nici la nivel de deschidere.

Motivele care au ghidat Comisia în alegerea tipului de instrument legislativ sunt detaliate în partea dedicată acestui aspect („alegerea instrumentelor”).

Pe lângă aspectul instrumentului legislativ, Comisia a avut în vedere numeroase opţiuni secundare referitoare la:

° domeniul de aplicare a noilor norme;

° conţinutul lor, în special în ceea ce priveşte abordarea securităţii aprovizionării, a securităţii informaţiei şi a procedurilor de atribuire.

Opţiunile privind domeniul de aplicare au fost evaluate ţinând seama de obiectivul de a limita utilizarea derogărilor de la normele comunitare la unele cazuri excepţionale, respectând în acelaşi timp dreptul statelor membre de a nu aplica normele comunitare din raţiuni de protejare a intereselor lor esenţiale de securitate.

Diferitele opţiuni referitoare la conţinutul noilor norme, în special cu privire la siguranţa aprovizionării, la securitatea informaţiilor şi la procedurile de atribuire, au fost evaluate în funcţie de obiectivul de a introduce un nivel maxim de transparenţă, de egalitate de tratament şi de nediscriminare în sectorul sensibil al achiziţiilor din domeniile apărării şi securităţii. Acest obiectiv nu trebuie, totuşi, să aducă atingere intereselor legitime de securitate ale statelor membre.

Prezenta directivă va îmbunătăţi în mod considerabil cadrul legislativ al achiziţiilor publice pentru apărare şi securitate. Ea va face posibilă coordonarea legislaţiilor naţionale în materie şi garantarea respectării principiilor transparenţei, egalităţii de tratament şi nediscriminării.

Pe de altă parte, analiza de impact a scos în evidenţă efectele foarte limitate asupra costurilor administrative ale autorităţilor contractante şi ale întreprinderilor. Eventualele majorări ale costurilor legate de prima punere în aplicare a noilor norme ar trebui să fie limitate şi să lase locul, pe termen mediu sau lung, unei diminuări a costurilor administrative suportate de întreprinderi şi, în special, de întreprinderile mici şi mijlocii.

Deschiderea din ce în ce mai mare a pieţelor de apărare şi de securitate ar trebui, din punct de vedere economic, să îmbunătăţească şansele întreprinderilor de a încheia contracte în alte state membre, ceea ce le va permite celor mai competitive dintre acestea să realizeze economii de scară şi să îşi dezvolte activităţile. Astfel, costurile unitare de producţie se vor reduce, ceea ce va face produsele europene mai competitive pe piaţa mondială. Achiziţiile autorităţilor contractante vor fi mai avantajoase din punct de vedere economic. În sfârşit, banii contribuabilului vor fi cheltuiţi într-un mod mai eficient, iar cetăţenii UE vor fi mai bine protejaţi împotriva ameninţărilor care plutesc asupra securităţii lor.

Relaţiile comerciale internaţionale şi, în special, transatlantice în domeniile apărării şi securităţii nu vor fi influenţate de prevederile din prezenta propunere de directivă. Aceste relaţii sunt guvernate de acordurile încheiate în cadrul Organizaţiei Mondiale a Comerţului (OMC) şi, în special, de Acordul privind achiziţiile publice (AAP). Contractele de achiziţii publice sensibile atribuite de unele autorităţi contractante active în domeniul apărării, adică pe pieţele de comercializare de arme, muniţie şi material de război, sunt excluse din domeniul de aplicare a acestui acord. În ceea ce priveşte achiziţiile publice pentru securitate, acestea pot fi scutite, după caz, în temeiul articolului XXIII din acord, de la aplicarea acestuia. Autorităţile contractante vizate de prezenta propunere îşi vor păstra, prin urmare, dreptul de a apela sau nu la operatori economici din ţări terţe.

3) ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII

- Rezumatul acţiunii propuse

Prezenta propunere de directivă se aplică achiziţiilor publice sensibile de bunuri, lucrări şi servicii din domeniile apărării şi securităţii. Pragurile de aplicare propuse sunt identice cu cele aplicate în prezent la nivel comunitar în temeiul Directivei 2004/18/CE.

Prezenta propunere se bazează în mare parte pe arhitectura şi pe filozofia Directivei 2004/18/CE, dar prezintă un anumit număr de particularităţi adaptate la caracteristicile achiziţiilor publice sensibile pentru apărare şi securitate. Aceste particularităţi prevăd, pe de o parte, o mai mare flexibilitate a autorităţilor contractante şi, pe de altă parte, măsurile de protecţie necesare în vederea garantării securităţii informaţiei şi a aprovizionării. Prevederile-cheie din prezenta propunere fac referire la:

° proceduri: procedura de negociere cu publicare prealabilă este autorizată fără o justificare specială, pentru a oferi flexibilitatea necesară atribuirii contractelor de achiziţii sensibile în domeniile apărării şi securităţii. Procedura restrânsă şi dialogul competitiv pot fi, de asemenea, utilizate. În schimb, procedura deschisă, care implică distribuirea caietului de sarcini către toţi operatorii economici care ar dori să participe, a fost considerată neadaptată la cerinţele de confidenţialitate şi de securitate a informaţiei legate de aceste achiziţii.

° securitatea aprovizionării: nevoile speciale ale statelor membre în materie de siguranţă a aprovizionării în cazul achiziţiilor publice sensibile pentru apărare şi securitate justifică o serie de prevederi specifice, atât la nivelul obligaţiilor contractuale, cât şi în ceea ce priveşte criteriile de selecţie a candidaţilor.

° securitatea informaţiei: în plus, caracterul adesea confidenţial al informaţiilor legate de achiziţiile publice sensibile în domeniile apărării şi securităţii impune unele măsuri de protecţie, la nivelul procedurii de atribuire, al criteriilor de selecţie, precum şi al obligaţiilor contractuale ale autorităţilor contractante.

- Temeiul juridic

Temeiul juridic este constituit de articolele 47 alineatul (2), articolul 55 şi articolul 95 CE, fiind vorba de o serie de prevederi care urmăresc să garanteze că procedurile utilizate pentru achiziţiile publice de bunuri şi servicii respectă principiile liberei circulaţii a mărfurilor, al libertăţii de stabilire şi a libertăţii de a presta servicii.

- Principiul subsidiarităţii

În conformitate cu rezultatele consultărilor desfăşurate în ultimii ani, necesitatea unei acţiuni legislative a apărut la nivel comunitar în scopul de a dispune de o directivă privind coordonarea procedurilor de atribuire comunitare, destinată achiziţiilor sensibile în domeniile apărării şi securităţii.

Un astfel de obiectiv nu ar putea fi atins nici prin lipsa unei acţiuni, nici prin acţiunea statelor membre.

În fapt, se impune o iniţiativă legislativă pentru a pune capăt unor situaţii infracţionale care îşi au originea în neadaptarea dispoziţiilor comunitare, aplicabile în momentul de faţă, privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziţii publice.

- Principiul proporţionalităţii

Instrumentul ales este o directivă, ceea ce le oferă statelor membre o marjă de flexibilitate în punerea sa în aplicare.

Prevederile din propunerea de directivă se inspiră din Directiva 2004/18/CE, în ceea ce priveşte domeniile prezentei propuneri. Pe de altă parte, prevederile referitoare, în special, la particularităţile sectoarelor apărării şi securităţii le lasă statelor membre şi autorităţilor contractante o marjă de apreciere semnificativă privind alegerile pe care urmează să le facă în vederea atribuirii contractelor lor de achiziţii publice.

Sub rezerva respectării în întregime a prevederilor directivei, implementarea în legislaţia naţională va permite fiecărui stat membru să ţină seama de particularităţile şi caracteristicile contractelor proprii de achiziţii sensibile atribuite în domeniile apărării şi securităţii.

- Alegerea instrumentelor

Dat fiind că temeiul juridic este reprezentat de articolele 47 alineatul (2), articolul 55 şi articolul 95 CE, apelul la un regulament în cazul unor prevederi aplicabile atât achiziţiilor publice de mărfuri, cât şi achiziţiilor publice de servicii nu ar fi permis de tratat. Prin urmare, instrumentul propus este o directivă.

Din moment ce obiectivul propus este acela de a îmbunătăţi funcţionarea pieţei interne pentru achiziţii care prezintă anumite caracteristici specifice, păstrând în acelaşi timp acquis -ul legislativ recent (Directiva 2004/18/CE), iar acquis -ul jurisprudenţial pentru achiziţii care nu implică aceleaşi constrângeri şi cerinţe, propunerea unei directive autonome pare a fi demersul cel mai potrivit. În plus, aceasta asigură o mai mare claritate şi lizibilitate.

În momentul transpunerii, statele membre sunt libere, dacă doresc acest lucru, să pună bazele unei legislaţii aplicabile tuturor achiziţiilor publice, inclusiv achiziţiilor sensibile pentru apărare şi securitate.

4) IMPLICAţII BUGETARE

DA

Prezenta directivă va avea un impact bugetar care va rezulta din mai multe serii de sarcini:

- publicarea zilnică a anunţurilor de licitaţie în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene ,

- monitorizarea anuală a punerii în aplicare a directivei,

- evaluarea pe termen mediu (nu mai devreme de cinci ani) a impactului administrativ al punerii în aplicare a directivei de către autorităţile contractante şi în întreprinderi,

- evaluarea pe termen lung (nu mai devreme de zece ani) a impactului economic al directivei.

Acţiunile enumerate mai sus din domeniul monitorizării şi evaluării ar putea necesita apelul parţial sau integral la servicii efectuate de prestatori externi, în cadrul unui contract de asistenţă tehnică, al unui contract-cadru existent în domeniul evaluării sau printr-o licitaţie restrânsă sau deschisă.

O fişă financiară anexată la propunerea de directivă detaliază obiectul şi valoarea estimativă a acţiunilor care au un impact bugetar.

5) INFORMAţII SUPLIMENTARE

- Spaţiul economic european

Textul propus prezintă interes pentru SEE şi va trebui, prin urmare, să se aplice acestuia.

2007/0280 (COD)

Propunere de

DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI

privind coordonarea procedurilor de atribuire a anumitor contracte de achiziţii publice de lucrări, de bunuri şi de servicii în domeniile apărării şi securităţii (Text cu relevanță pentru SEE)

PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 47 alineatul (2) şi articolele 55 şi 59,

având în vedere propunerea Comisiei[7],

având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social European[8],

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[9],

hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat[10],

întrucât:

(1) Formarea progresivă a unei pieţe europene a echipamentelor de apărare este indispensabilă în vederea consolidării bazei industriale şi tehnologice europene de apărare şi pentru dezvoltarea capacităţilor militare necesare punerii în aplicare a politicii europene de securitate şi de apărare a Uniunii (PESA).

(2) Crearea unei pieţe europene a echipamentelor de apărare presupune, în primul rând, instituirea unui cadru legislativ adaptat. În domeniul achiziţiilor publice, acest lucru necesită o coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziţii publice, care să satisfacă imperativele de securitate ale statelor membre şi obligaţiile care rezultă din tratat.

(3) În paralel, aceste norme trebuie să reflecte abordarea globală a Uniunii Europene în domeniul securităţii, care răspunde evoluţiilor mediului strategic. Într-adevăr, apariţia unor ameninţări asimetrice şi transnaţionale a dus la ştergerea progresivă a graniţei dintre securitatea externă şi cea internă, militară şi non-militară.

(4) Echipamentele de apărare şi de securitate sunt cruciale atât pentru securitatea şi suveranitatea statelor membre, cât şi pentru autonomia Uniunii. În consecinţă, achiziţiile de bunuri şi de servicii în sectoarele apărării şi securităţii prezintă adesea un caracter sensibil.

(5) Din acest aspect rezultă o serie de cerinţe speciale, în special în domeniile securităţii aprovizionării şi securităţii informaţiei. Aceste cerinţe privesc, în primul rând, achiziţiile de arme, muniţie şi de material de război (precum şi serviciile şi lucrările legate în mod direct de acestea) destinate forţelor armate, dar şi anumite achiziţii deosebit de sensibile în domeniul securităţii non-militare.

(6) Atribuirea unor contracte încheiate în statele membre în contul statului, al colectivităţilor teritoriale şi al altor organisme de drept public trebuie să respecte principiile din tratat, în special principiul liberei circulaţii a mărfurilor, al libertăţii de stabilire şi al libertăţii de a presta servicii, precum şi principiile care rezultă din primele, şi anume principiul egalităţii de tratament, al nediscriminării, al recunoaşterii reciproce, al proporţionalităţii şi al transparenţei. În ceea ce priveşte contractele de achiziţii publice care depăşesc o anumită valoare, se recomandă elaborarea unor prevederi în materie de coordonare la nivel comunitar a procedurilor naţionale de atribuire, care să se bazeze pe aceste principii, astfel încât să se garanteze efectele lor şi concurenţa efectivă pe pieţele achiziţiilor publice. Prin urmare, aceste prevederi de coordonare trebuie interpretate în conformitate cu normele şi principiile menţionate anterior, precum şi cu celelalte reguli din tratat.

(7) Tratatul, la articolele 30, 45, 46, 55 şi 296, prevede o serie de derogări speciale de la aplicarea principiilor pe care el le adoptă şi, în consecinţă, de la aplicarea legislaţiei care derivă din aceste principii. Rezultă de aici că nicio prevedere din prezenta directivă trebuie să interzică impunerea sau aplicarea măsurilor care s-ar dovedi necesare în vederea apărării intereselor comune recunoscute ca fiind legitime de aceste prevederi din tratat. Totuşi, în temeiul jurisprudenţei Curţii de Justiţie, este necesar să se interpreteze posibilitatea de a apela la astfel de excepţii în aşa fel încât efectele acestora să nu se extindă dincolo de ceea ce este strict necesar pentru protejarea intereselor legitime pe care aceste articole din tratat permit să le apere. Acest lucru înseamnă că neaplicarea directivei trebuie în acelaşi timp să corespundă cu scopurile urmărite şi să reprezinte mijlocul care împiedică în cel mai mic grad libera circulaţie a bunurilor şi/sau libertatea de a presta servicii.

(8) Contractele de achiziţii de arme, muniţie şi material de război care sunt atribuite de autorităţile contractante active în domeniul apărării sunt excluse din sfera de aplicare a acordului privind achiziţiile publice încheiat în cadrul Organizaţiei Mondiale a Comerţului, denumit în continuare „acordul”. În ceea ce priveşte celelalte contracte reglementate de prezenta directivă, acestea pot fi excluse de la aplicarea acordului menţionat anterior, în temeiul articolului XXIII din acord.

(9) Un contract nu poate fi considerat contract de achiziţii publice de lucrări decât dacă obiectul său urmăreşte, în special, să realizeze unele activităţi enumerate în capitolul 45 din „Vocabularul comun privind achiziţiile publice” prevăzut de Regulamentul (CE) nr. 2195/2002 al Parlamentului European şi al Consiliului din 5 noiembrie 2002 cu privire la vocabularul comun privind achiziţiile publice (CPV)[11] (denumit în continuare „CPV”), chiar dacă respectivul contract cuprinde şi alte servicii necesare efectuării acestor activităţi. În anumite cazuri, contractele de achiziţii publice de servicii pot include şi lucrări. Totuşi, aceste lucrări, fiind auxiliare şi neconstituind, prin urmare, decât o consecinţă eventuală sau o completare a obiectului principal al contractului, nu pot justifica catalogarea contractului drept contract de achiziţii publice de lucrări.

(10) Contractele de achiziţii publice pentru apărare şi securitate conţin adesea unele informaţii sensibile care, din raţiuni de securitate, trebuie să fie protejate împotriva accesului neautorizat. În domeniul militar, în statele membre există sisteme de clasificare a acestor informaţii. În schimb, în domeniul securităţii non-militare, situaţia este mai eterogenă. Prin urmare, se recomandă să se apeleze la un concept care să ţină seama de diversitatea practicilor statelor membre şi care să acopere atât domeniul militar, cât şi pe cel non-militar. În orice caz, atribuirea de contracte de achiziţii publice în aceste domenii nu trebuie, după caz, să aducă atingere obligaţiilor care decurg din Decizia 2001/844/CE a Comisiei din 29 noiembrie 2001 de modificare a regulamentului său de procedură[12] sau din Decizia 2001/264/CE de adoptare a regulamentului de securitate al Consiliului[13].

(11) Autorităţilor contractante trebuie să li se permită să poată încheia acorduri-cadru. Prin urmare, este necesar să se prevadă o definiţie a acordurilor-cadru, precum şi norme specifice. Potrivit acestor norme, în cazul în care autoritatea contractantă încheie un contract-cadru în conformitate cu prevederile prezentei directive, în special în ceea ce priveşte publicitatea, termenele şi condiţiile de depunere a ofertelor, această autoritate poate, pe durata acordului-cadru, să încheie contractele care au la bază acest acord-cadru fie aplicând condiţiile stabilite de acesta, fie, în situaţia în care nu toate condiţiile au fost stabilite anterior în acordul-cadru, după redeschiderea competiţiei între părţile la acordul-cadru în ceea ce priveşte condiţiile nestabilite. Redeschiderea competiţiei trebuie să răspundă anumitor norme destinate să garanteze flexibilitatea necesară şi respectarea principiilor generale, în special a principiului egalităţii de tratament. Din aceste motive, durata acordurilor-cadru trebuie să fie limitată şi nu trebuie să depăşească cinci ani, cu excepţia cazurilor justificate în mod corespunzător de autorităţile contractante.

(12) Este necesar ca autorităţile contractante să poată utiliza tehnici de achiziţii electronice; utilizarea acestora trebuie să aibă loc, totuşi, cu respectarea normelor stabilite de prezenta directivă şi a principiilor egalităţii de tratament, nediscriminării şi transparenţei.

(13) Numărul mare de praguri de aplicare a prevederilor în materie de coordonare reprezintă o sursă de complicaţii pentru autorităţile contractante. Prin urmare, este necesar ca pragurile de aplicare a prezentei directive să corespundă celor pe care autorităţile contractante trebuie să le respecte în aplicarea Directivei 2004/18/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziţii publice de lucrări, de bunuri şi de servicii[14]. În acest scop, este necesară alinierea pragurilor la cele ale Directivei 2004/18/CE cu ocazia revizuirii acestora din urmă.

(14) Pentru aplicarea normelor prevăzute de prezenta directivă şi în scopul supravegherii, cea mai bună modalitate de definire a domeniului serviciilor constă în subdivizarea acestuia în categorii care să corespundă anumitor coduri din CPV.

(15) În plus, este necesar să se aibă în vedere unele cazuri în care directiva nu este activă din cauza aplicabilităţii de norme specifice de atribuire a contractelor, care rezultă din acorduri internaţionale sau care sunt proprii organizaţiilor internaţionale.

(16) Este posibil ca forţele armate din statele membre să desfăşoare operaţiuni militare în afara graniţelor Uniunii. În aceste condiţii, este necesar ca autorităţile contractante care acţionează pe câmpul de operaţiuni să fie autorizate să nu aplice prevederile din prezenta directivă în cazul în care încheie contracte cu operatorii economici locali.

(17) Specificaţiile tehnice stabilite de achizitorii publici trebuie să permită exercitarea concurenţei în domeniul achiziţiilor publice. În acest scop, trebuie să fie posibilă prezentarea unor oferte care să reflecte diversitatea de soluţii tehnice. Pentru a realiza acest lucru, specificaţiile tehnice trebuie să poată fi stabilite în termeni de performanţe şi de exigenţe funcţionale. Pe de altă parte, atunci se face referire la standardul european – sau, în absenţa acestuia, la standardele naţionale şi internaţionale, inclusiv la standardele proprii domeniului apărării – autorităţile contractante trebuie să ia în calcul şi oferte care au la bază soluţii echivalente. Această echivalenţă poate fi evaluată în special în raport cu cerinţele de interoperabilitate şi de eficienţă operaţională. Pentru a demonstra echivalenţa, ofertanţii trebuie să poată utiliza orice mijloc de probă. Autorităţile contractante trebuie să poată motiva orice decizie conform căreia nu există o echivalenţă într-un caz dat. Pe de altă parte, există acorduri internaţionale de standardizare care urmăresc să garanteze interoperabilitatea forţelor armate şi care pot avea putere de lege în statele membre. În cazul în care se aplică unul din aceste acorduri, autorităţile contractante pot solicita conformitatea ofertelor cu standardele descrise în respectivele acorduri. Specificaţiile tehnice trebuie menţionate în mod clar, astfel încât toţi ofertanţii să ştie la ce se referă criteriile stabilite de către autoritatea contractantă.

(18) Detaliile specificaţiilor tehnice şi informaţiile suplimentare privind contractele trebuie menţionate, aşa cum se obişnuieşte în statele membre, în caietul de sarcini aferent fiecărui contract sau în orice document echivalent.

(19) Echipamentele de securitate şi de apărare sunt adesea destinate integrării în arhitecturi mai complexe (într-un sistem sau într-un sistem de sisteme). În acest caz, anumite specificaţii tehnice referitoare la această integrare pot să nu figureze în caietul de sarcini şi să nu îi fie comunicate decât adjudecatarului contractului, cu condiţia ca impactul respectivelor specificaţii tehnice asupra ofertei să se limiteze la o serie de precizări sau la unele clarificări care nu afectează obiectul contractului. În toate cazurile, autorităţile contractante oferă aceleaşi informaţii tuturor ofertanţilor şi asigură tratamentul egal între aceştia.

(20) Condiţiile de executare a unui contract sunt compatibile cu prezenta directivă cu condiţia să nu aibă, direct sau indirect, un caracter discriminatoriu, şi să fie precizate în anunţul de participare sau în caietul de sarcini.

(21) În plus, condiţiile de punere în aplicare a contractului pot prevedea cerinţe ale autorităţilor contractante cu privire la securitatea informaţiei şi la securitatea aprovizionării. Aceste cerinţe sunt extrem de importante, dat fiind caracterul sensibil al echipamentelor reglementate de prezenta directivă, şi se aplică întregului lanţ de aprovizionare.

(22) În ceea ce priveşte securitatea aprovizionării, cerinţele autorităţii contractante cu privire la organizarea şi la localizarea lanţului de aprovizionare ale ofertantului includ, de exemplu, normele interne ale filialei şi ale întreprinderii-mamă în domeniul proprietăţii intelectuale.

(23) În fiecare dintre cazuri, nicio condiţie de punere în aplicare a contractului nu trebuie să facă referire la alte cerinţe decât cele legate exclusiv de punerea în aplicare a contractului.

(24) Actele cu putere de lege, actele administrative şi convenţiile colective, atât cele interne, cât şi cele comunitare, în vigoare în domeniul condiţiilor de muncă şi al securităţii muncii, se aplică pe perioada de executare a unui contract de achiziţii publice, cu condiţia ca astfel de norme, precum şi punerea lor în aplicare, să fie conforme cu legislaţia comunitară. În situaţiile transfrontaliere, în care lucrătorii unui stat membru prestează servicii într-un alt stat membru în cadrul unui contract de achiziţii publice, Directiva 96/71/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detaşarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii[15] prevede condiţiile minime care trebuie respectate în ţara gazdă în ceea ce priveşte lucrătorii detaşaţi. În cazul în care dreptul intern conţine dispoziţii în acest sens, nerespectarea acestor obligaţii poate fi considerată o abatere gravă sau o încălcare a eticii profesionale de către operatorul economic şi poate duce la excluderea respectivului operator economic de la procedura de atribuire a unui contract de achiziţii publice.

(25) Contractele de achiziţii publice vizate de prezenta directivă se caracterizează prin unele cerinţe aparte la nivel de complexitate, de securitate a informaţiei sau de securitate a aprovizionării. Satisfacerea acestor cerinţe necesită adesea negocieri detaliate premergătoare atribuirii contractului. Prin urmare, pentru contractele prevăzute de prezenta directivă, autorităţile contractante pot utiliza, pe lângă procedura restrânsă, procedura de negociere cu publicarea unui anunţ de participare.

(26) Autorităţile contractante care realizează proiecte deosebit de complexe se pot afla, fără a li se imputa ceva în acest sens, în imposibilitatea obiectivă de a defini mijloacele care pot răspunde necesităţilor lor sau de a evalua ce le poate oferi contractul în materie de soluţii tehnice şi de soluţii financiare/juridice. Această situaţie poate apărea în special în cazul realizării unor proiecte care necesită integrarea sau combinarea unor multiple capacităţi tehnologice sau operaţionale sau pentru realizarea unor proiecte care implică o finanţare complexă şi structurată, a căror structură financiară şi juridică nu poate fi definită în prealabil. În acest caz, recurgerea la procedura restrânsă şi la procedura de negociere cu publicarea unui anunţ de participare nu ar fi realizabilă, deoarece nu ar fi posibil să se definească respectivul contract cu o exactitate îndeajuns de mare pentru a le permite candidaţilor să îşi formuleze ofertele. Prin urmare, trebuie prevăzută o procedură flexibilă care să protejeze nu numai concurenţa între operatorii economici, ci şi necesitatea autorităţilor contractante de a discuta toate aspectele referitoare la contract cu fiecare candidat. Cu toate acestea, această procedură nu trebuie utilizată în aşa fel încât să restrângă sau să denatureze concurenţa, în special prin modificarea unor elemente fundamentale ale ofertelor, prin impunerea de noi cerinţe importante ofertantului selectat sau prin implicarea oricărui alt ofertant decât cel care a depus oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic.

(27) Anumite situaţii excepţionale ar putea face imposibilă sau total necorespunzătoare recurgerea la o procedură de negociere cu publicarea unui anunţ de participare. Autorităţile contractante trebuie, prin urmare, să poată utiliza, în anumite cazuri şi în situaţii bine definite, procedura de negociere fără publicarea unui anunţ de participare.

(28) Anumite situaţii ar trebui să fie, parţial, aceleaşi ca cele prevăzute de Directiva 2004/18/CE. În această privinţă, este necesar, în special, să se ţină seama de faptul că echipamentele de apărare şi de securitate sunt adesea complexe din punct de vedere tehnic. Prin urmare, incompatibilitatea şi disproporţia dificultăţilor tehnice de utilizare şi de întreţinere care justifică recurgerea la procedura de negociere fără publicarea unui anunţ de participare în cazul unor contracte de achiziţii de bunuri, pentru unele livrări suplimentare trebuie să fie evaluate având în vedere complexitatea şi cerinţele de interoperabilitate şi de standardizare ale echipamentelor aferente. Este cazul, de exemplu, integrării unor noi componente în sisteme deja existente sau modernizării respectivelor sisteme.

(29) În plus, specificitatea contractelor avute în vedere în prezenta directivă scoate în evidenţă necesitatea de a prevedea noi situaţii care pot apărea în domeniile vizate de prezenta directivă.

(30) Astfel, forţele armate din statele membre se pot afla în situaţia de a interveni în cadrul unor crize sau al unui conflict armat. În momentul declanşării sau în cursul unei astfel de intervenţii, securitatea statelor membre şi a forţelor lor armate poate face necesară atribuirea anumitor contracte cu o rapiditate de execuţie incompatibilă cu termenele impuse de procedurile de atribuire prevăzute în mod normal de prezenta directivă. Astfel de urgenţe pot apărea, de asemenea, în cazul în care este nevoie de forţele de securitate, de exemplu în cazul unui atac terorist pe teritoriul Uniunii.

(31) Încurajarea cercetării şi dezvoltării tehnologice constituie un mijloc crucial de consolidare a bazei industriale şi tehnologice de apărare a Uniunii, iar deschiderea pieţelor publice ajută la îndeplinirea acestui obiectiv. Importanţa cercetării în acest domeniu special justifică, totuşi, un nivel maxim de flexibilitate în acordarea contractelor, în special în scopul încurajării statelor membre de a investi împreună în capacităţile lor viitoare.

(32) Vânzările de arme, muniţie şi material de război de la guvern la guvern reprezintă, de asemenea, contracte de achiziţii publice speciale, care pot fi utile în vederea îmbunătăţirii interoperabilităţii.

(33) Ţinând seama de noile tehnologii în domeniul informaţiei şi comunicaţiilor, precum şi de simplificările pe care acestea le pot aduce, mijloacele electronice trebuie să se afle pe picior de egalitate cu mijloacele clasice de comunicare şi de schimb de informaţii. În măsura posibilului, alegerea mijlocului de comunicare şi a tehnologiei trebuie să asigure compatibilitatea cu tehnologiile utilizate în celelalte state membre.

(34) Pentru a se asigura dezvoltarea unei concurenţe efective în domeniul achiziţiilor publice, este necesară o publicitate la nivel comunitar a anunţurilor de licitaţie stabilite de autorităţile contractante ale statelor membre. Informaţiile cuprinse în respectivele anunţuri trebuie să le permită operatorilor economici din Comunitate să aprecieze măsura în care sunt interesaţi de contractele propuse. În acest scop, trebuie să li se prezinte informaţii suficiente privind obiectul contractului şi condiţiile aferente. Prin urmare, este important să se asigure o mai mare vizibilitate a anunţurilor publicate prin mijloace corespunzătoare, precum formularele standard pentru anunţurile de participare şi CPV, care reprezintă nomenclatura de referinţă pentru achiziţiile publice.

(35) Directiva 1999/93/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 13 decembrie 1999 privind un cadru comunitar pentru semnăturile electronice[16] şi Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 8 iunie 2000 privind anumite aspecte juridice ale serviciilor societăţii informaţionale, în special ale comerţului electronic, pe piaţa internă (directiva privind comerţul electronic)[17] trebuie, în cadrul prezentei directive, să se aplice transmiterii de informaţii pe cale electronică. Procedurile de atribuire a contractelor de achiziţii publice necesită un nivel de securitate şi confidenţialitate mai ridicat decât cel prevăzut de directivele menţionate anterior. Prin urmare, dispozitivele de primire pe cale electronică a cererilor de participare şi a ofertelor trebuie să răspundă unor cerinţe suplimentare speciale. În acest scop, utilizarea semnăturilor electronice, în special a semnăturilor electronice avansate, trebuie, în măsura posibilului, încurajată. Mai mult, existenţa unor programe voluntare de acreditare ar putea constitui un cadru favorabil pentru îmbunătăţirea nivelului de servicii de certificare pentru aceste dispozitive.

(36) Utilizarea mijloacelor electronice pentru transmiterea anunţurilor de participare duce la economii de timp. Prin urmare, trebuie prevăzute reduceri ale termenelor de primire a ofertelor în care se utilizează astfel de mijloace electronice, cu condiţia să fie compatibile, cu toate acestea, cu modalităţile de transmitere speciale prevăzute la nivel comunitar.

(37) Verificarea îndeplinirii cerinţelor de către candidaţi şi selectarea acestora trebuie efectuate în condiţii de transparenţă. În acest scop, trebuie precizate criteriile nediscriminatorii pe care autorităţile contractante le pot utiliza în vederea selectării concurenţilor şi mijloacele pe care operatorii economici le pot utiliza pentru a dovedi că îndeplinesc respectivele criterii. În acelaşi spirit de transparenţă, autorităţii contractante trebuie să i se solicite să indice, în momentul lansării unei invitaţii de participare la o procedură de achiziţii publice, criteriile de selecţie pe care le va utiliza, precum şi nivelul capacităţilor specifice pe care le poate eventual solicita din partea operatorilor economici pentru a-i accepta la procedura de atribuire a contractului de achiziţii publice.

(38) O autoritate contractantă poate limita numărul de candidaţi la procedurile restrânse şi de negociere cu publicarea unui anunţ de participare, precum şi la dialogul competitiv. Limitarea numărului de candidaţi trebuie să se realizeze în baza unor criterii obiective, precizate în anunţul de participare. În ceea ce priveşte criteriile referitoare la situaţia personală a operatorului economic, este suficient ca în anunţul de participare să se facă o trimitere generală la situaţiile menţionate la articolul 30.

(39) În procedurile de negociere cu publicarea unui anunţ de participare, având în vedere flexibilitatea care poate fi necesară, precum şi costurile ridicate legate de astfel de metode de atribuire a contractelor, trebuie ca autorităţile contractante să poată prevedea o desfăşurare a procedurii în etape succesive, pentru a reduce în mod progresiv, pe baza unor criterii de atribuire indicate în prealabil, numărul de oferte pe care urmează, în cadrul procedurii, să le discute sau să le negocieze. Reducerea trebuie să asigure o concurenţă reală, în măsura în care numărul de soluţii sau de candidaţi corespunzători permite acest lucru.

(40) Normele comunitare relevante în materie de recunoaştere reciprocă a diplomelor, a certificatelor şi a altor titluri de calificare oficială sunt aplicabile în cazul în care este necesară prezentarea unor acte doveditoare privind o anumită calificare, pentru a participa la o procedură de atribuire a unui contract.

(41) Trebuie evitată atribuirea de contracte de achiziţii publice operatorilor economici care au participat la o organizaţie criminală sau care au fost găsiţi vinovaţi de corupţie, de fraudă în detrimentul intereselor financiare ale Comunităţii Europene, de spălare de bani sau de finanţare a terorismului sau a unor infracţiuni teroriste sau legate de terorism. Autorităţile contractante trebuie să le ceară candidaţilor/ofertanţilor, după caz, să prezinte documente corespunzătoare şi, în cazul în care au incertitudini cu privire la situaţia personală a acestor candidaţi/ofertanţi, este necesar să solicite cooperarea autorităţilor competente ale statului membru în cauză. Excluderea unor astfel de operatori economici trebuie să intervină în cazul în care autoritatea contractantă ia cunoştinţă despre o hotărâre privind delicte de natura menţionată, pronunţată conform legislaţiei naţionale şi cu caracter definitiv, ceea ce îi conferă autoritatea de res judicata . În cazul în care legislaţia naţională prevede dispoziţii în acest sens, nerespectarea legislaţiei privind înţelegerile ilicite în contractele de achiziţii publice, care au făcut obiectul unei hotărâri cu caracter definitiv sau al unei decizii cu efecte echivalente, poate fi considerată drept o încălcare a eticii profesionale de către operatorul economic sau drept o abatere gravă.

(42) Nerespectarea dispoziţiilor interne de transpunere a Directivei 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea tratamentului egal privind ocuparea forţei de muncă şi condiţiile de muncă[18] şi a Directivei 76/207/CEE a Consiliului din 9 februarie 1976 privind punerea în aplicare a principiului tratamentului egal între bărbaţi şi femei în ceea ce priveşte accesul la ocuparea forţei de muncă, la formarea şi la promovarea profesională şi condiţiile de muncă[19], care a făcut obiectul unei hotărâri cu caracter definitiv sau al unei decizii cu efecte echivalente, poate fi considerată o încălcare a eticii profesionale de către operatorul economic sau o abatere gravă.

(43) Dată fiind sensibilitatea sectorului, fiabilitatea operatorilor economici care obţin contracte este crucială. Această fiabilitate depinde, în special, de capacitatea lor de a răspunde cerinţelor autorităţii competente la nivel de securitate a aprovizionării şi de securitate a informaţiei.

(44) Atribuirea contractelor trebuie realizată în baza unor criterii obiective care să asigure respectarea principiilor de transparenţă, de nediscriminare şi de egalitate de tratament şi care să garanteze că evaluarea ofertelor se desfăşoară în mod transparent şi obiectiv, în condiţii de concurenţă efectivă. Prin urmare, trebuie admisă numai aplicarea a două criterii de atribuire, şi anume criteriul „preţului celui mai scăzut” şi criteriul „ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic”.

(45) Pentru a garanta respectarea principiului egalităţii de tratament la atribuirea contractelor, trebuie prevăzută obligaţia – consacrată în jurisprudenţă – de a se asigura transparenţa necesară pentru a permite fiecărui ofertant să fie informat în mod corespunzător cu privire la criteriile şi modalităţile care urmează să fie aplicate în vederea identificării ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic. Prin urmare, autorităţilor contractante le revine responsabilitatea de a preciza în timp util criteriile de atribuire a contractelor, precum şi ponderea relativă pe care o are fiecare dintre respectivele criterii, astfel încât ofertanţii să poată ţine seama de ele la pregătirea ofertelor. Autorităţile contractante pot deroga de la obligaţia de a indica ponderea criteriilor de atribuire a contractelor în cazuri justificate corespunzător şi pe care le pot motiva, în cazul în care respectiva pondere nu poate fi stabilită în prealabil, în special ca urmare a complexităţii contractului. În acest caz, autorităţile contractante trebuie să indice respectivele criterii în ordinea descrescătoare a importanţei lor.

(46) În cazul în care aleg să atribuie contractul ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic, autorităţile contractante evaluează ofertele pentru a stabili care dintre ele prezintă cel mai bun raport calitate/preţ. În acest sens, autorităţile contractante stabilesc criteriile economice şi calitative care, luate împreună, trebuie să permită identificarea ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic pentru respectiva autoritate contractantă. Stabilirea criteriilor depinde de obiectul contractului, întrucât acestea trebuie să permită evaluarea nivelului de performanţă prezentat de fiecare ofertă în raport cu obiectul contractului, astfel cum este definit în specificaţiile tehnice, precum şi măsurarea raportului calitate/preţ prezentat de fiecare ofertă.

(47) Anumite condiţii tehnice, în special cele privind anunţurile, rapoartele statistice, precum şi nomenclatura utilizată şi condiţiile de trimitere la respectiva nomenclatură trebuie adoptate şi modificate în funcţie de evoluţia necesităţilor tehnice. Prin urmare, trebuie prevăzută o procedură de adoptare flexibilă şi rapidă în acest scop.

(48) Este necesar să se adopte măsurile necesare de implementare a prezentei directive în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei[20],

ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:

CUPRINS

TITLUL I

Domeniul de aplicare, defini ţii şi principii generale

Articolul 1 – Domeniul de aplicare

Articolul 2 – Definiţii

Articolul 3 – Principii de atribuire a contractelor de achiziţii publice

TITLUL II

Norme privind contractele de achizi ţii publice

CAPITOLUL I

Dispoziţii generale

Articolul 4 – Operatori economici

Articolul 5 – Confidenţialitate

CAPITOLUL II

Domeniul de aplicare: praguri şi excluderi

Secţiunea 1 – Praguri

Articolul 6 – Valoarea pragurilor pentru contractele de achiziţii publice

Articolul 7 – Metode de calcul al valorii estimate a contractelor de achiziţii publice şi a acordurilor-cadru

Secţiunea 2 – Excluderea unor contracte

Articolul 8 – Contracte atribuite în temeiul normelor internaţionale

Articolul 9 – Excluderi speciale

CAPITOLUL III

Norme speciale privind caietul de sarcini şi documentele contractului

Articolul 10 – Specificaţiile tehnice

Articolul 11 – Variante

Articolul 12 – Subcontractarea

Articolul 13 – Condiţii de executare a contractului

Articolul 14 – Securitatea informaţiei

Articolul 15 – Securitatea aprovizionării

Articolul 16 – Obligaţii privind fiscalitatea, protecţia mediului, prevederile privind protecţia muncii şi condiţiile de muncă

CAPITOLUL IV

Proceduri

Articolul 17 – Proceduri aplicabile

Articolul 18 – Procedura de negociere cu publicarea unui anunţ de participare

Articolul 19 – Dialogul competitiv

Articolul 20 – Cazuri care justifică recurgerea la procedura de negociere fără publicarea unui anunţ de participare

Articolul 21 – Acorduri-cadru

CAPITOLUL V

Norme de publicitate şi transparenţă

Sec ţiunea 1 – Publicarea anunţurilor

Articolul 22 – Anunţuri

Articolul 23 – Forma şi modalităţile de publicare a anunţurilor

Secţiunea 2 – Termene

Articolul 24 – Termene de primire a cererilor de participare şi a ofertelor

Secţiunea 3 – Conţinutul şi mijloacele de transmitere a informaţiilor

Articolul 25 – Invitaţii de prezentare a ofertelor, de participare la dialog sau de negociere

Articolul 26 – Informarea candidaţilor şi a ofertanţilor

Secţiunea 4 – Comunicări

Articolul 27 – Norme aplicabile comunicărilor

Secţiunea 5 – Procese-verbale

Articolul 28 – Conţinutul proceselor-verbale

CAPITOLUL VI

Desfăşurarea procedurii

Sec ţiunea 1 – Dispoziţii generale

Articolul 29 – Verificarea respectării cerinţelor şi selecţia participanţilor, atribuirea contractelor

Secţiunea 2 – Criterii calitative de selecţie

Articolul 30 – Situaţia personală a candidatului

Articolul 31 – Capacitatea de exercitare a activităţii profesionale

Articolul 32 – Capacitatea economică şi financiară

Articolul 33 – Capacităţile tehnice şi/sau profesionale

Articolul 34 – Norme de garantare a calităţii

Articolul 35 – Norme de gestionare a mediului

Articolul 36 – Documente şi informaţii suplimentare

Secţiunea 3 – Atribuirea contractelor

Articolul 37 – Criterii de atribuire a contractelor

Articolul 38 – Oferte anormal de scăzute

TITLUL III

Obliga ţii statistice, competenţe de executare şi dispoziţii finale

Articolul 39 – Obligaţii statistice

Articolul 40 – Conţinutul raportului statistic

Articolul 41 - Comitetul consultativ

Articolul 42 – Revizuirea pragurilor

Articolul 43 – Modificări

Articolul 44 – Modificarea Directivei 2004/18/CE

Articolul 45 – Transpunerea

Articolul 46 – Intrarea în vigoare

Articolul 47 – Destinatari

***

Anexe

Anexa I – Servicii menţionate la articolul 1

Anexa II – Definirea anumitor specificaţii tehnice menţionate la articolul 10

Anexa III – Informaţii care trebuie să figureze în anunţurile menţionate la articolul 22 (anunţ privind publicarea unui anunţ de informare prealabilă cu privire profilul cumpărătorului, anunţ de informare prealabilă, anunţ de participare, anunţ privind contractele atribuite)

Anexa IV – Caracteristici privind publicarea

Anexa V – Registre

Anexa VI – Cerinţe privind echipamentele de primire pe cale electronică a cererilor de participare şi a ofertelor

TITLUL I

Domeniul de aplicare, definiţii şi principii generale

Articolul 1

Domeniul de aplicare

Prezenta directivă este aplicabilă în cazul contractelor de achiziţii publice atribuite în domeniile apărării şi securităţii care au ca obiect:

(a) furnizarea de arme, muniţie şi/sau material de război, menţionate în decizia Consiliului din 15 aprilie 1958[21] şi, după caz, contractele de achiziţii publice de lucrări şi de servicii legate în mod strict de aceste bunuri;

(b) furnizarea de piese de schimb, componente şi/sau îmbinări care urmează să fie incorporate sau fixate în produsele menţionate la litera (a) sau care sunt destinate reparării, renovării sau întreţinerii acestor produse;

(c) furnizarea tuturor produselor destinate instruirii personalului sau testării produselor menţionate la litera (a);

(d) lucrări, bunuri şi/sau servicii care implică, necesită sau conţin informaţii sensibile şi a căror realizare este necesară în vederea asigurării securităţii Uniunii şi a statelor sale membre în domeniile protecţiei împotriva atacurilor teroriste şi a criminalităţii organizate, protecţiei frontierelor şi misiunilor de criză.

Aplicarea prezentei directive nu aduce atingere articolelor 30, 45, 46, 55 şi 296 din tratat.

Articolul 2

Defini ţii

1. În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiţii:

1) „vocabularul comun privind achiziţiile publice” ( Commun Procurement Vocabulary , CPV): nomenclatura de referinţă aplicabilă contractelor de achiziţii publice, adoptată prin Regulamentul (CE) nr. 2195/2002;

2) „contracte de achiziţii publice”: contracte cu titlu oneros, încheiate în scris între unul sau mai mulţi operatori economici şi una sau mai multe autorităţi contractante şi care au ca obiect execuţia de lucrări, furnizarea de produse sau prestarea de servicii în sensul prezentei directive;

3) „contracte de achiziţii publice de lucrări”: contracte de achiziţii publice, având ca obiect fie execuţia, fie atât proiectarea, cât şi execuţia unor lucrări referitoare la una dintre activităţile menţionate în capitolul 45 din „vocabularul comun privind achiziţiile publice” sau a unei lucrări, fie realizarea, prin orice mijloace, a unei lucrări care să răspundă necesităţilor precizate de autoritatea contractantă;

4) „lucrare”: rezultatul unui ansamblu de lucrări de construcţie sau de lucrări publice destinat să îndeplinească prin el însuşi o funcţie economică sau tehnică;

5) „contracte de achiziţii publice de bunuri”: contracte de achiziţii publice, altele decât contractele de achiziţii publice de lucrări, care au ca obiect achiziţia de produse, cumpărarea lor în rate, închirierea sau leasingul, cu sau fără opţiune de cumpărare;

6) „contracte de achiziţii publice de servicii”: contracte de achiziţii publice care au ca obiect prestarea de servicii prevăzute în anexa I;

7) „informaţii sensibile”: toate informaţiile, mai exact cunoştinţele care pot fi comunicate sub orice formă, sau toate materialele despre care s-a stabilit că trebuie să fie protejate împotriva divulgării neautorizate, din motive de securitate;

8) „terorism”: actele intenţionate care, prin natura sau contextul lor, pot aduce atingeri grave unei ţări sau unei organizaţii internaţionale dacă autorul sau autorii lor le comit în scopul de a intimida în mod grav populaţia, de a constrânge în mod abuziv autorităţile publice sau o organizaţie internaţională să îndeplinească sau să se abţină de la îndeplinirea unui anumit act şi de a destabiliza grav sau distruge structurile fundamentale politice, constituţionale, economice sau sociale ale unei ţări sau ale unei organizaţii internaţionale, şi anume:

(a) atingerile aduse vieţii unei persoane, care îi pot cauza moartea;

(b) atingerile grave asupra integrităţii fizice a unei persoane;

(c) răpirea sau luarea de ostatici;

(d) faptul de a cauza distrugeri masive unei instalaţii guvernamentale sau publice, unui sistem de transport, unei infrastructuri, inclusiv unui sistem informatic, unei platforme fixe situate pe platoul continental, unui loc public sau unei proprietăţi private, care pot pune în pericol vieţile oamenilor sau pot provoca importante pierderi economice;

(e) capturarea de aeronave şi nave sau a altor mijloace de transport de persoane sau de mărfuri;

(f) producerea, posesia, achiziţia, transportul, furnizarea sau utilizarea de arme de foc, substanţe explozive, arme nucleare, biologice şi chimice, precum şi cercetarea şi dezvoltarea în domeniul armelor biologice şi chimice;

(g) eliberarea de substanţe periculoase sau provocarea de incendii, inundaţii sau explozii, care au ca efect punerea în pericol a vieţilor oamenilor;

(h) perturbarea sau întreruperea aprovizionării cu apă, cu electricitate sau cu orice altă resursă naturală fundamentală, care are ca efect punerea în pericol a vieţilor oamenilor;

(i) ameninţarea cu înfăptuirea unuia dintre comportamentele enumerate la literele (a)-(h);

9) „organizaţie criminală”: o asociaţie structurată, creată în timp, formată din mai mult de două persoane, care acţionează împreună în vederea comiterii de infracţiuni pentru care se acordă o pedeapsă privativă de libertate sau o măsură de siguranţă privativă de libertate cu un maxim de cel puţin patru ani sau o pedeapsă mai gravă, indiferent dacă respectivele infracţiuni reprezintă un scop în sine sau un mijloc de a obţine anumite avantaje patrimoniale, şi, după caz, de a influenţa în mod abuziv funcţionarea autorităţilor publice;

10) „criză”: orice situaţie care rezultă dintr-o acţiune umană într-un stat membru sau într-o ţară terţă şi care expune persoanele şi instituţiile publice din respectivul stat la riscuri fizice directe;

11) „acord-cadru”: un acord încheiat între una sau mai multe autorităţi contractante şi unul sau mai mulţi operatori economici, având ca obiect stabilirea condiţiilor pentru contractele care urmează să fie atribuite în decursul unei perioade determinate, în special în ceea ce priveşte preţurile şi, după caz, cantităţile prevăzute;

12) „executant de lucrări”, „furnizor” şi „prestator de servicii”: orice persoană fizică sau juridică sau orice entitate publică sau grup de astfel persoane şi/sau organisme care prezintă pe piaţă o ofertă de realizare a unor lucrări şi/sau opere, de produse sau de servicii;

13) „operator economic”: un executant de lucrări, un furnizor sau un prestator de servicii. Termenul „operator economic” este utilizat exclusiv în scopul simplificării textului;

14) „candidat”: un operator economic care a solicitat o invitaţie de participare la o procedură restrânsă sau de negociere sau la un dialog competitiv;

15) „ofertant”: un operator economic care a depus o ofertă în cadrul unei proceduri restrânse sau de negociere sau al unui dialog competitiv;

16) „autorităţi contractante”: statul, colectivităţile teritoriale, organismele de drept public şi asociaţiile formate din una sau mai multe din aceste colectivităţi sau unul sau mai multe organisme de drept public;

17) „organism de drept public” înseamnă orice organism:

(a) constituit pentru a satisface în mod expres necesităţi de interes general, de altă natură decât industrială sau comercială;

(b) având personalitate juridică şi;

(c) a cărui activitate este finanţată în cea mai mare parte de stat, de colectivităţile teritoriale sau de alte organisme de drept public sau a cărui gestionare face obiectul controlului acestora din urmă sau al cărui consiliu de administrare, de conducere sau de supraveghere este alcătuit din membri desemnaţi în proporţie de peste 50 % de către stat, de colectivităţile teritoriale sau de alte organisme de drept public;

18) „proceduri restrânse”: procedurile la care orice operator economic poate solicita să participe şi în cadrul cărora numai operatorii economici invitaţi de autorităţile contractante îşi pot depune ofertele;

19) „proceduri de negociere”: procedurile în cadrul cărora autorităţile contractante invită operatorii economici selectaţi şi negociază condiţiile contractuale cu aceştia;

20) „dialog competitiv”: o procedură la care orice operator economic poate solicita să participe şi în cadrul căreia autoritatea contractantă conduce un dialog cu candidaţii admişi la această procedură, în vederea dezvoltării uneia sau mai multor soluţii capabile să răspundă necesităţilor şi pe baza căreia sau cărora candidaţii selectaţi urmează să fie invitaţi să îşi depună ofertele.

21) „contract deosebit de complex” în scopul recurgerii la procedura dialogului competitiv: un contract de achiziţii publice în cazul căruia autoritatea contractantă:

- nu este în măsură să definească în mod obiectiv, în conformitate cu articolul 10 alineatul (3) litera (b), (c) sau (d), mijloacele tehnice care pot răspunde necesităţilor şi obiectivelor sale şi/sau

- nu este în măsură să stabilească în mod obiectiv structura juridică şi/sau financiară a unui proiect;

22) termenii „scris(ă)” sau „în scris”: orice ansamblu de cuvinte sau de cifre care poate fi citit, reprodus şi comunicat ulterior. Ansamblul poate include informaţii transmise şi stocate prin mijloace electronice;

23) „mijloc electronic”: un mijloc care utilizează echipamente electronice de prelucrare (inclusiv compresia digitală) şi stocare a datelor, care sunt difuzate, transmise şi recepţionate prin cablu, prin radio, prin mijloace optice sau prin alte mijloace electromagnetice.

2. Un contract de achiziţii publice care are ca obiect furnizarea de produse şi care acoperă, în mod accesoriu, lucrări de montaj şi de instalare, este considerat „contract de achiziţii publice de bunuri”.

Un contract de achiziţii publice care are ca obiect atât produse, cât şi servicii prevăzute în anexa I este considerat „contract de achiziţii publice de servicii” atunci când valoarea serviciilor în cauză este mai mare decât valoarea produselor cuprinse în contract.

Un contract de achiziţii publice care are ca obiect servicii menţionate în anexa I şi care cuprinde activităţi prevăzute în capitolul 45 din „vocabularul comun privind achiziţiile publice” doar incidental, în raport cu obiectul principal al contractului, este considerat contract de achiziţii publice de servicii.

Articolul 3

Principii de atribuire a contractelor de achizi ţii publice

Autorităţile contractante tratează operatorii economici în mod egal şi fără discriminare şi acţionează potrivit principiului transparenţei.

TITLUL II

Norme privind contractele de achiziţii publice

CAPITOLUL I

Dispoziţii generale

Articolul 4

Operatori economici

1. Candidaţii sau ofertanţii care, în temeiul legislaţiei statului membru în care sunt stabiliţi, au dreptul să presteze serviciile în cauză nu pot fi respinşi numai pe motiv că, în temeiul legislaţiei statului membru în care se atribuie contractul, sunt obligaţi să fie ori persoane fizice, ori persoane juridice.

Cu toate acestea, pentru contractele de achiziţii publice de servicii şi de lucrări, precum şi pentru contractele de achiziţii publice de bunuri care implică, în plus, servicii şi/sau lucrări de montaj şi de instalaţii, persoanele juridice pot fi obligate să indice, în cadrul ofertelor sau cererilor lor de participare, numele şi calificările profesionale ale persoanelor responsabile cu executarea prestaţiei în cauză.

2. Grupurile de operatori economici se pot prezenta în calitate de candidaţi. Pentru depunerea unei oferte sau a unei cereri de participare, autorităţile contractante nu pot impune ca grupurile de operatori economici să aibă o anumită formă juridică, însă grupul selectat poate fi constrâns să dobândească o anumită formă juridică în cazul în care i s-a atribuit contractul, în măsura în care această transformare este necesară în scopul bunei executări a contractului.

Articolul 5

Confiden ţialitatea

Fără a aduce atingere dispoziţiilor prezentei directive, în special celor privind obligaţiile în materie de informare a candidaţilor şi a ofertanţilor prevăzute la articolul 23 alineatul (4) şi la articolul 27 şi, în conformitate cu dreptul intern căruia i se supune autoritatea contractantă, aceasta din urmă nu divulgă informaţiile comunicate de operatorii economici cu titlu confidenţial; respectivele informaţii cuprind în special secrete tehnice sau comerciale şi aspectele confidenţiale ale ofertelor.

CAPITOLUL II

Domeniul de aplicare: praguri şi excluderi

SECŢIUNEA 1

Praguri

Articolul 6

Valoarea pragurilor pentru contractele de achizi ţii publice

Prezenta directivă este aplicabilă în cazul contractelor de achiziţii publice a căror valoare estimată, fără taxa pe valoarea adăugată (TVA), este egală cu sau mai mare decât următoarele praguri:

(a) 137 000 EUR, pentru contractele de achiziţii publice de bunuri şi de servicii atribuite de autorităţile guvernamentale centrale, altele decât autorităţile care activează în domeniul apărării;

(b) 211 000 EUR, pentru următoarele contracte de achiziţii publice:

- pentru contractele de achiziţii publice de bunuri şi de servicii atribuite de autorităţile contractante care nu sunt autorităţi guvernamentale centrale şi de autorităţile guvernamentale centrale care activează în domeniul apărării,

- pentru contractele de achiziţii publice de servicii atribuite de orice autoritate contractantă care au ca obiect servicii din categoria 8 din anexa I sau servicii de telecomunicaţii din categoria 5 din respectiva anexă ale căror poziţii din CPV sunt echivalente cu numerele de referinţă CPV 64228000-0, 64221000-1 şi 64228000-0.

(c) 5 278 000 EUR, pentru contractele de achiziţii publice de lucrări.

Articolul 7

Metode de calcul al valorii estimate a contractelor de achizi ţii publice şi a acordurilor-cadru

1. Calcularea valorii estimate a unui contract de achiziţii publice se bazează pe valoarea totală de plată, fără TVA, estimată de autoritatea contractantă. Acest calcul ţine seama de valoarea totală estimată, inclusiv de orice formă de opţiune posibilă şi de eventualele reînnoiri ale contractului.

În cazul în care prevede prime sau plăţi în beneficiul candidaţilor sau ofertanţilor, autoritatea contractantă ţine seama de acestea la calcularea valorii estimate a contractului.

2. Estimarea trebuie să fie valabilă în momentul expedierii anunţului de participare, prevăzut la articolul 23 alineatul (2) sau, în cazul în care un astfel de anunţ nu este necesar, în momentul în care autoritatea contractantă iniţiază procedura de atribuire a contractului.

3. Niciun proiect de lucrări şi nici un proiect de achiziţii cu scopul obţinerii unei anumite cantităţi de bunuri şi/sau de servicii nu poate fi împărţit în vederea sustragerii de la aplicarea dispoziţiilor prezentei directive.

4. În cazul contractelor de achiziţii publice de lucrări, la calcularea valorii estimate se ţine seama de valoarea lucrărilor, precum şi de valoarea totală estimată a bunurilor necesare pentru execuţia lucrărilor şi puse la dispoziţia executantului de lucrări de către autorităţile contractante.

5. (a) În cazul în care o lucrare preconizată sau un proiect de achiziţii de servicii poate duce la atribuirea simultană a contractelor sub formă de loturi separate, se ţine seama de valoarea globală estimată a totalităţii respectivelor loturi.În cazul în care valoarea cumulată a loturilor este egală cu sau depăşeşte pragul prevăzut la articolul 6, prezenta directivă se aplică cu privire la atribuirea fiecărui lot.Cu toate acestea, autorităţile contractante pot deroga de la aplicarea directivei în ceea ce priveşte anumite loturi a căror valoare estimată, fără TVA, este inferioară valorii de 80 000 EUR în cazul serviciilor şi inferioară valorii de 1 milion EUR în cazul lucrărilor, cu condiţia ca valoarea totală a acestor loturi să nu depăşească 20% din valoarea cumulată a totalităţii loturilor;

(b) în cazul în care un proiect de achiziţii de bunuri omogene poate duce la atribuirea simultană a contractelor sub formă de loturi separate, se ţine seama de valoarea estimată a tuturor loturilor la aplicarea articolului 6 literele (a) şi (b).

În cazul în care valoarea cumulată a loturilor este egală cu sau mai mare decât pragul prevăzut la articolul 6, prezenta directivă se aplică atribuirii fiecărui lot.

Cu toate acestea, autorităţile contractante pot deroga de la această aplicare în cazul loturilor a căror valoare estimată, fără TVA, este mai mică de 80 000 EUR pentru servicii şi 1 milion EUR pentru lucrări, cu condiţia ca valoarea cumulată a respectivelor loturi să nu depăşească 20 % din valoarea cumulată a tuturor loturilor.

6. Pentru contractele de achiziţii publice de bunuri care au ca obiect leasingul, locaţiunea sau cumpărarea cu plata în rate de produse, valoarea care trebuie luată în considerare ca bază de calcul a valorii estimate a contractului este următoarea:

(a) în ipoteza unor contracte de achiziţii publice pe perioadă determinată, în cazul în care durata este egală sau mai mică de zece ani, valoarea totală estimată pentru întreaga durată a contractului sau, în cazul în care durata contractului este mai mare de zece ani, valoarea totală care include valoarea estimată a valorii reziduale;

(b) în ipoteza unor contracte de achiziţii publice pe perioadă nedeterminată sau în cazul în care durata contractelor nu poate fi stabilită, valoarea lunară înmulţită cu 120.

7. În cazul contractelor de achiziţii publice de bunuri sau de servicii caracterizate prin regularitate sau destinate să fie reînnoite în decursul unei anumite perioade, se consideră ca bază de calcul a valorii estimate a contractului:

(a) fie valoarea reală globală a contractelor succesive similare atribuite în decursul celor zece ani anteriori, corectată, în cazul în care este posibil, pentru a ţine seama de modificările de cantitate sau de valoare care ar fi posibil să apară în decursul celor zece ani de după contractul iniţial;

(b) fie valoarea estimată globală a contractelor succesive atribuite în decursul celor zece ani de la prima livrare sau pe perioada exerciţiului, în măsura în care acesta depăşeşte zece ani.

Alegerea metodei de calcul a valorii estimate a uni contract de achiziţii publice nu poate fi efectuată cu intenţia de a-l sustrage de la aplicarea prezentei directive.

8. În cazul contractelor de achiziţii publice de servicii, valoarea de care se ţine seama ca bază de calcul a valorii estimate a contractului este, după caz, următoarea:

(a) pentru următoarele tipuri de servicii:

(i) servicii de asigurări: prima plătibilă şi celelalte metode de remunerare;

(ii) servicii bancare şi alte servicii financiare: onorarii, comisioane, dobânzi şi alte metode de remunerare;

(iii) contracte de proiectare: onorarii, comisioane plătibile şi alte metode de remunerare;

(b) pentru contractele de achiziţii publice de servicii care nu indică un preţ total:

(i) în cazul unor contracte pe perioadă determinată, în măsura în care aceasta este egală sau mai mică de 120 de luni: valoarea totală estimată pentru întreaga perioadă;

(ii) în cazul unor contracte pe perioadă nedeterminată sau mai mare de 120 luni: valoarea lunară înmulţită cu 120.

9. În cazul acordurilor-cadru, valoarea care trebuie luată în considerare este valoarea maximă estimată, fără TVA, a tuturor contractelor avute în vedere în decursul perioadei totale de aplicare a acordului-cadru.

SECŢIUNEA 2

Excluderea unor contracte

Articolul 8

Contracte atribuite în temeiul normelor interna ţionale

Prezenta directivă nu se aplică contractelor de achiziţii publice reglementate de norme procedurale diferite şi atribuite:

(a) în temeiul unui acord internaţional, încheiat în conformitate cu tratatul, între un stat membru şi una sau mai multe ţări terţe, privind unele bunuri sau lucrări destinate realizării sau exploatării în comun a unei lucrări de către statele semnatare sau privind unele servicii destinate realizării sau exploatării în comun a unui proiect de către statele semnatare. Toate acordurile sunt comunicate Comisiei care, cu acordul statului membru sau al statelor membre implicate, poate consulta Comitetul consultativ pentru achiziţiile publice de lucrări menţionat la articolul 41;

(b) în temeiul procedurii specifice a unei organizaţii internaţionale.

Articolul 9

Excluderi speciale

Prezenta directivă nu se aplică următoarelor contracte de achiziţii publice:

(a) contractelor de achiziţii publice de servicii care au ca obiect achiziţia sau locaţiunea, prin orice mijloace financiare, de terenuri, de construcţii existente sau de alte bunuri imobile sau referitoare la drepturile asupra respectivelor bunuri;

(b) contractelor de achiziţii publice atribuite într-o ţară terţă, în care sunt implicaţi operatori economici locali, în scopul desfăşurării forţelor militare, conducerii sau susţinerii unei operaţiuni militare în afara teritoriului Uniunii.

CAPITOLUL III

Norme speciale privind caietul de sarcini şi documentele contractului

Articolul 10

Specifica ţii tehnice

1. Specificaţiile tehnice, astfel cum sunt definite în anexa II punctul (1), figurează în documentele contractului, precum anunţurile de participare, caietul de sarcini sau documentele suplimentare.

În cazul în care contractul de achiziţii publice prezintă specificaţii tehnice sensibile care nu îi pot fi comunicate decât adjudecatarului contractului, acestea pot să nu figureze în anunţul de participare, caietul de sarcini sau documentele suplimentare, cu excepţia cazului în care cunoaşterea respectivelor specificaţii este necesară în vederea elaborării ofertelor.

În această situaţie, înainte de a le trimite candidaţilor caietul de sarcini, aceste specificaţii tehnice sunt consemnate în procesul-verbal prevăzut la articolul 28.

Acest tip de specificaţii tehnice sunt legate doar de unele precizări sau clarificări ale ofertei, fără a avea un impact tehnic sau financiar substanţial asupra obiectului contractului de achiziţii publice.

După atribuirea contractului în temeiul criteriilor de atribuire, autoritatea contractantă îi transmite adjudecatarului specificaţiile tehnice sensibile care nu au fost precizate în anunţul de participare, în caietul de sarcini sau în documentele suplimentare, pentru ca adjudecatarul să îşi adapteze oferta în mod corespunzător.

2. Specificaţiile tehnice trebuie să permită accesul egal al ofertanţilor şi să nu aibă ca efect impunerea unor obstacole nejustificate în calea concurenţei în ceea ce priveşte contractele de achiziţii publice.

3. Specificaţiile tehnice sunt formulate:

(a) fie prin trimitere la specificaţiile tehnice definite în anexa II şi, în ordinea preferinţelor, la standardele naţionale care transpun standardele europene, la acordurile tehnice europene, la specificaţiile tehnice comune, la standardele internaţionale sau la alte sisteme tehnice de referinţă stabilite de organismele europene de standardizare sau, în cazul în care acestea nu există, la standardele naţionale, la acordurile tehnice naţionale sau la specificaţiile tehnice naţionale în materie de proiectare, calcul şi execuţie a lucrărilor, precum şi de utilizare a produselor ori prin referire la „standardele pentru apărare” definite în anexa II punctul (3). Fiecare trimitere este însoţită de menţiunea „sau echivalent”;

(b) fie în termeni de performanţe sau de cerinţe funcţionale; acestea pot include caracteristici de mediu. Cu toate acestea, specificaţiile tehnice trebuie să fie suficient de exacte pentru ca ofertanţii să poată stabili obiectul contractului şi pentru ca autorităţile contractante să poată atribui contractul;

(c) fie în termeni de performanţe sau de cerinţe funcţionale, prevăzute la litera (b), făcând trimitere la specificaţiile menţionate la litera (a) ca mijloc de prezumţie a conformităţii cu respectivele performanţe sau cerinţe funcţionale;

(d) fie prin trimitere la specificaţiile prevăzute la litera (a), pentru anumite caracteristici, şi la performanţele sau cerinţele funcţionale prevăzute la litera (b), pentru alte caracteristici.

În măsura în care specificaţiile tehnice sunt compatibile cu dreptul comunitar, primul paragraf nu aduce atingere normelor tehnice naţionale obligatorii şi cerinţelor tehnice pe care statul membru, în temeiul acordurilor internaţionale, trebuie să le îndeplinească pentru a asigura interoperabilitatea impusă de acordurile menţionate anterior.

4. În cazul în care se folosesc de posibilitatea de a face trimitere la specificaţiile prevăzute la alineatul (3) litera (a), autorităţile contractante nu pot respinge o ofertă pe motiv că produsele sau serviciile oferite nu sunt conforme cu specificaţiile la care au făcut trimitere, dacă ofertantul dovedeşte în oferta sa, într-un mod care să răspundă cerinţelor autorităţii contractante, prin orice mijloace adecvate, că soluţiile pe care le propune îndeplinesc în mod echivalent cerinţele definite în specificaţiile tehnice.

Prin mijloc adecvat se poate înţelege un dosar tehnic emis de producător sau un raport de testare emis de un organism recunoscut.

5. În cazul în care se folosesc de posibilitatea, prevăzută la alineatul (3), de a stabili performanţe sau cerinţe funcţionale de îndeplinit, autorităţile contractante nu pot respinge o ofertă de lucrări, de produse sau de servicii conforme cu un standard naţional care transpune un standard european, cu un acord tehnic european, cu o specificaţie tehnică comună, cu un standard internaţional sau cu un sistem tehnic de referinţă elaborat de un organism european de standardizare, dacă aceste specificaţii se referă la performanţele sau la cerinţele funcţionale pe care respectivele autorităţi le-au impus.

În oferta sa, ofertantul trebuie să dovedească, într-un mod care să răspundă cerinţelor autorităţii contractante şi prin orice mijloace adecvate, că lucrările, produsele sau serviciile conforme cu standardul răspund performanţelor sau cerinţelor funcţionale ale autorităţii contractante.

Prin mijloc adecvat se poate înţelege un dosar tehnic emis de producător sau un raport de testare emis de un organism recunoscut.

6. În cazul în care prevăd caracteristici de mediu în termeni de performanţe sau de cerinţe funcţionale, astfel cum sunt menţionate la alineatul (3) litera (b), autorităţile contractante pot utiliza specificaţiile detaliate sau, dacă este necesar, părţi din acestea, conform etichetelor ecologice europene sau (multi)naţionale sau conform oricăror alte etichete ecologice, cu condiţia ca:

- respectivele specificaţii să fie adecvate, astfel încât să definească toate caracteristicile bunurilor sau serviciilor care fac obiectul contractului,

- cerinţele etichetei să fie elaborate pe baza unor informaţii ştiinţifice,

- etichetele ecologice să fie adoptate printr-o procedură la care să poată participa toate părţile implicate, precum organismele guvernamentale, consumatorii, producătorii, distribuitorii şi organizaţiile de mediu;

- specificaţiile să fie accesibile tuturor părţilor interesate.

Autorităţile contractante pot preciza că produsele sau serviciile care prezintă etichete ecologice sunt considerate ca respectând specificaţiile tehnice definite în caietul de sarcini; autorităţile contractante trebuie să accepte orice alte mijloace de probă adecvate, cum ar fi un dosar tehnic emis de producător sau un raport de testare emis de un organism recunoscut.

7. În sensul prezentului articol, prin „organisme recunoscute” se înţelege laboratoarele de testare şi de calibrare, organismele de inspecţie şi de certificare conforme cu standardele europene aplicabile.

Autorităţile contractante acceptă certificatele emise de organismele recunoscute din alte state membre.

8. Cu excepţia cazului în care sunt justificate de obiectul contractului, specificaţiile tehnice nu pot preciza un anumit producător, o anumită origine sau un anumit procedeu, şi nici nu se pot referi la o marcă, la un brevet, la un tip, la o origine sau la o producţie anumite, care ar avea ca efect favorizarea sau eliminarea anumitor întreprinderi sau produse. Această menţiune sau referire este autorizată, cu titlu excepţional, în cazul în care nu este posibilă o descriere suficient de exactă şi de inteligibilă a obiectului contractului în conformitate cu alineatele (3) şi (4); o astfel de menţiune sau referire este însoţită de cuvintele „sau echivalent”.

Articolul 11

Variante

1. În cazul în care criteriul de atribuire este cel al ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic, autorităţile contractante pot autoriza ofertanţii să prezinte variante.

2 Autorităţile contractante precizează în anunţul de participare dacă autorizează sau nu variantele; variantele nu pot fi autorizate în lipsa acestei menţiuni.

3. Autorităţile contractante care autorizează variantele menţionează în caietul de sarcini cerinţele minime pe care acestea trebuie să le respecte, precum şi cerinţele de prezentare.

Autorităţile contractante iau în considerare numai variantele care îndeplinesc cerinţele minime impuse.

4. În cazul procedurilor de atribuire a contractelor de achiziţii publice de bunuri sau de servicii, autorităţile contractante care au autorizat variante nu pot respinge o variantă din simplul motiv că ar conduce, în cazul în care ar fi selectată, fie la un contract de achiziţii publice de servicii în locul unui contract de achiziţii publice de bunuri, fie la un contract de achiziţii publice de bunuri în locul unui contract de achiziţii publice de servicii.

Articolul 12

Subcontractarea

În caietul de sarcini, autoritatea contractantă poate solicita sau poate fi obligată de un stat membru să solicite ofertantului să indice, în oferta sa, partea din contract pe care intenţionează să o subcontracteze unor terţi, precum şi subcontractanţii propuşi.

Această precizare nu aduce atingere aspectului responsabilităţii operatorului economic principal.

Articolul 13

Condi ţii de executare a contractului

Autorităţile contractante pot prevedea condiţii speciale privind executarea contractului, cu condiţia ca acestea să fie compatibile cu legislaţia comunitară şi să fie menţionate în anunţul de participare sau în caietul de sarcini. Condiţiile de executare a unui contract se pot referi, în special, la asigurarea securităţii informaţiilor sensibile şi a securităţii aprovizionării impuse de autoritatea contractantă sau pot lua în considerare o serie de aspecte sociale şi de mediu.

Articolul 14

Securitatea informa ţiei

În cazul în care este vorba de contracte de achiziţii publice care implică, necesită şi/sau conţin informaţii sensibile, autoritatea contractantă precizează în caietul de sarcini toate măsurile şi cerinţele necesare în vederea asigurării securităţii acestor informaţii la un nivel adecvat.

În acest scop, autoritatea contractantă îi poate solicita ofertantului ca oferta sa să cuprindă, în special, următoarele elemente:

(a) dovada că subcontractanţii deja identificaţi deţin capacităţile necesare protejării confidenţialităţii informaţiilor sensibile la care au acces sau pe care sunt obligaţi să le producă în cadrul realizării activităţilor lor de subcontractare,

(b) angajamentul de a aduce aceleaşi dovezi în ceea ce priveşte noii subcontractanţi care pot apărea în cursul punerii în aplicare a contractului,

(c) angajamentul de a păstra confidenţialitatea tuturor informaţiilor sensibile pe întreaga durată de punere în aplicare a contractului, precum şi după rezilierea sau expirarea acestuia.

Articolul 15

Securitatea aprovizionării

Autoritatea contractantă poate preciza unele cerinţe care să facă posibilă garantarea securităţii sale de aprovizionare, cu condiţia ca acestea să fie conforme cu legislaţia comunitară.

În acest scop, autoritatea contractantă îi poate solicita ofertantului ca oferta sa să cuprindă, în special, următoarele elemente:

(a) dovada că va fi capabil să îşi îndeplinească obligaţiile legate de exportul, de transferul şi de tranzitul mărfurilor care fac obiectul contractului, inclusiv prin intermediul unui angajament al statului membru sau al statelor membre implicat(e),

(b) dovada că organizarea şi localizarea lanţului său de aprovizionare îi vor permite să respecte cerinţele autorităţii contractante la nivel de securitate a aprovizionării, cerinţe menţionate în caietul de sarcini,

(c) angajamentul de a face faţă unor eventuale creşteri ale necesităţilor autorităţii contractante ca urmare a unei situaţii de urgenţă, de criză sau de conflict armat,

(d) angajamentul autorităţilor naţionale din ţara sa de origine de a nu împiedica satisfacerea unor eventuale creşteri ale necesităţilor autorităţii contractante, care ar putea apărea ca urmare a unei situaţii de urgenţă, de criză sau de conflict armat,

(e) angajamentul de a garanta întreţinerea, modernizarea şi adaptarea bunurilor care fac obiectul contractului,

(f) angajamentul de a informa în timp util autoritatea contractantă în legătură cu orice schimbare apărută în organizarea sa sau în strategia sa industrială, care ar putea afecta obligaţiile sale faţă de respectiva autoritate.

Cerinţele impuse sunt menţionate în caietul de sarcini sau în documentele anexate la contract.

Articolul 16

Obliga ţii privind fiscalitatea, protecţia mediului, dispoziţiile de protecţie şi condiţiile de muncă

1. Autoritatea contractantă poate indica sau poate fi obligată de un stat membru să indice în caietul de sarcini organismul sau organismele de la care candidaţii sau ofertanţii pot obţine informaţii pertinente privind obligaţiile referitoare la fiscalitate, protecţia mediului, dispoziţiile de protecţie şi condiţiile de muncă în vigoare în statul membru, în regiunea sau în localitatea în care urmează să fie realizate lucrările sau serviciile respective şi care se vor aplica lucrărilor efectuate pe şantier sau serviciilor furnizate în decursul perioadei de executare a contractului.

2. Autoritatea contractantă care furnizează informaţiile prevăzute la alineatul (1) le solicită ofertanţilor să menţioneze că, la elaborarea ofertei, au ţinut seama de obligaţiile referitoare la dispoziţiile privind protecţia şi condiţiile de muncă în vigoare în locul în care urmează să fie realizate lucrările sau serviciile.

Primul paragraf nu aduce atingere aplicării dispoziţiilor articolului 38 privind verificarea ofertelor anormal de scăzute.

CAPITOLUL IV

Proceduri

Articolul 17

Proceduri aplicabile

Pentru atribuirea contractelor de achiziţii publice, autorităţile contractante aplică proceduri de drept intern, adaptate în sensul prezentei directive.

Autorităţile contractante atribuie contractele de achiziţii publice printr-o procedură restrânsă, printr-o procedură de negociere cu publicarea unui anunţ de participare sau, în situaţiile menţionate la articolul 19, prin dialog competitiv.

În cazurile şi situaţiile speciale expres prevăzute la articolul 20, autorităţile contractante pot recurge la o procedură de negociere fără publicarea unui anunţ de participare.

Articolul 18

Procedura de negociere cu publicarea unui anun ţ de participare

1. În cadrul procedurilor de negociere cu publicarea unui anunţ de participare, autorităţile contractante negociază cu ofertanţii propunerile de oferte, în scopul adaptării acestora la cerinţele indicate în anunţul de participare, în caietul de sarcini şi în eventualele documente suplimentare, pentru a găsi cea mai bună ofertă, în conformitate cu articolul 37.

2. În cursul negocierii, autorităţile contractante asigură respectarea egalităţii de tratament pentru toţi ofertanţii. În special, autorităţile contractante nu divulgă, în mod discriminatoriu, informaţii care pot avantaja anumiţi ofertanţi în raport cu ceilalţi.

3. Autorităţile contractante pot prevedea ca procedura de negociere să se desfăşoare în faze succesive, în scopul reducerii numărului de oferte care urmează să fie negociate, aplicând criteriile de atribuire menţionate în anunţul de participare sau în caietul de sarcini. Apelul la această posibilitate este specificat în anunţul de participare sau în caietul de sarcini.

Articolul 19

Dialogul competitiv

1. În cazul în care un contract este deosebit de complex, autoritatea contractantă, în măsura în care consideră că aplicarea procedurii restrânse sau a procedurii de negociere cu publicarea unui anunţ de participare nu permite atribuirea contractului, să poată recurge la dialogul competitiv în conformitate cu prezentul articol.

Atribuirea contractului de achiziţii publice se face exclusiv pe baza criteriului de atribuire ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic.

2. Autorităţile contractante publică un anunţ de participare în care îşi fac cunoscute necesităţile şi cerinţele, pe care le definesc în acelaşi anunţ şi într-un document descriptiv.

3. Autorităţile contractante deschid, cu candidaţii selectaţi în conformitate cu dispoziţiile aplicabile prevăzute la articolele 29-36, un dialog al cărui obiect este identificarea şi definirea mijloacelor celor mai potrivite care să răspundă necesităţilor lor. În decursul acestui dialog, pot discuta cu candidaţii selectaţi toate aspectele contractului.

În cadrul dialogului, autorităţile contractante asigură respectarea egalităţii de tratament pentru toţi ofertanţii. În special, autorităţile contractante nu divulgă, în mod discriminatoriu, informaţii care pot avantaja anumiţi ofertanţi în raport cu ceilalţi.

Autorităţile contractante nu pot dezvălui celorlalţi participanţi soluţiile propuse sau alte informaţii confidenţiale comunicate de un candidat care participă la dialog, fără acordul acestuia.

4. Autorităţile contractante pot prevedea ca procedura să se desfăşoare în etape succesive, pentru a reduce numărul de soluţii care trebuie discutate în etapa de dialog, aplicând criteriile de atribuire menţionate în anunţul de participare sau în documentul descriptiv. Recurgerea la această posibilitate este indicată în anunţul de participare sau în documentul descriptiv.

5. Autorităţile contractante continuă dialogul până când sunt în măsură să identifice soluţia sau soluţiile, după caz, după ce le-au comparat, care pot răspunde necesităţilor lor.

6. După ce au declarat încheierea dialogului şi după ce au informat participanţii, autorităţile contractante îi invită pe aceştia să prezinte ofertele finale pe baza soluţiei sau soluţiilor prezentate şi specificate în cursul dialogului. Ofertele trebuie să cuprindă toate elementele solicitate şi necesare pentru realizarea proiectului.

Ofertele pot fi clarificate, precizate şi perfecţionate la cererea autorităţii contractante. În orice caz, precizările, clarificările, perfecţionările sau informaţiile suplimentare nu pot avea ca efect modificarea elementelor de bază ale ofertei sau ale cererii de ofertă, ale căror variaţii pot denatura concurenţa sau pot avea un efect discriminatoriu.

7. Autorităţile contractante evaluează ofertele primite în funcţie de criteriile de atribuire stabilite în anunţul de participare sau în documentul descriptiv şi aleg oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic, în conformitate cu articolul 37.

La cererea autorităţii contractante, ofertantul identificat ca având oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere economic poate fi invitat să clarifice unele aspecte din oferta sa sau să confirme angajamentele prezentate în ofertă, cu condiţia ca acest lucru să nu ducă la modificarea unor elemente definitorii ale ofertei sau ale cererii de ofertă, la denaturarea concurenţei sau la situaţii discriminatorii.

8. Autorităţile contractante pot prevedea preţuri sau plăţi pentru participanţii la dialog.

Articolul 20

Cazuri care justifică recurgerea la procedura de negociere fără publicarea unui anun ţ de participare

1. Autorităţile contractante pot atribui contractele de achiziţii publice printr-o procedură de negociere fără publicarea prealabilă a unui anunţ de participare în cazurile prevăzute la alineatele (2)-(6).

Prevederea de la primul paragraf se aplică, de asemenea, în cazul în care aceste contracte sunt atribuite în cadrul unui program de cooperare între două sau mai multe state membre.

2. În cazul contractelor de achiziţii publice de lucrări, de bunuri şi de servicii, procedura de negociere fără publicarea prealabilă a unui anunţ de participare poate fi aplicată în următoarele situaţii:

(a) în cazul în care urgenţa care rezultă din unele situaţii de criză sau de conflict armat nu este compatibilă cu termenele impuse de procedurile restrânse şi de negociere cu publicarea unui anunţ de participare;

(b) în cazul în care, din motive tehnice sau referitoare la protecţia drepturilor de exclusivitate, contractul nu poate fi atribuit decât unui anumit operator economic.

3. În cazul contractelor de achiziţii publice de bunuri şi servicii, procedura de negociere fără publicarea prealabilă a unui anunţ de participare se poate aplica serviciilor de cercetare şi de dezvoltare, precum şi produselor fabricate exclusiv în scop de cercetare, de experimentare, de studiu sau de dezvoltare, cu excepţia producerii în cantităţi care să urmărească stabilirea viabilităţii comerciale a respectivului produs sau amortizarea cheltuielilor de cercetare-dezvoltare.

4. În cazul contractelor de achiziţii publice de bunuri, procedura de negociere fără publicarea prealabilă a unui anunţ de participare se poate aplica următoarelor livrări şi bunuri:

(a) în cazul livrărilor suplimentare efectuate de furnizorul iniţial şi destinate fie pentru înlocuirea parţială a bunurilor sau a instalaţiilor de uz curent, fie pentru extinderea bunurilor sau instalaţiilor existente, în cazul în care schimbarea furnizorului ar obliga autoritatea contractantă să achiziţioneze un material tehnic cu caracteristici diferite care duce la incompatibilitate sau la dificultăţi tehnice disproporţionate de utilizare şi întreţinere.Durata acestor contracte, precum şi a contractelor reînnoite, nu poate, în general, să depăşească cinci ani;

(b) în cazul furnizării de arme, muniţie şi/sau material de război de către guvernul unui stat membru către guvernul altui stat membru;

5. În cazul contractelor de achiziţii publice de lucrări şi al contractelor de achiziţii publice de servicii, se poate aplica procedura de negociere fără publicarea prealabilă a unui anunţ de participare pentru lucrările sau serviciile suplimentare care nu sunt prevăzute în proiectul propus iniţial, şi nici în contractul iniţial şi care au devenit necesare, ca urmare a unei situaţii neprevăzute, pentru execuţia lucrării sau serviciilor în conformitate cu specificaţiile, cu condiţia atribuirii contractului operatorului economic care execută respectiva lucrare sau respectivul serviciu:

(i) în cazul în care respectivele lucrări sau servicii suplimentare nu pot fi separate din punct de vedere tehnic sau economic de contractul iniţial fără ca acest lucru să constituie un inconvenient major pentru autorităţile contractante,

sau

(ii) în cazul în care respectivele lucrări sau servicii, chiar dacă pot fi separate de executarea contractului iniţial, sunt strict necesare pentru finalizarea acestuia.

Cu toate acestea, valoarea cumulată a contractelor atribuite pentru lucrări sau servicii suplimentare nu trebuie să depăşească 50 % din valoarea contractului iniţial;

6. Procedura de negociere fără publicarea prealabilă a unui anunţ de participare poate fi aplicată în cazul unor lucrări sau servicii noi care constau în repetarea unor lucrări sau servicii similare încredinţate de către