RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 16.5.2007 
COM(2007) 249 final 
2007/0094 (COD)   
Propunere de 
DIRECTIV Ă A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI  
de stabilire a sanc ţiunilor la adresa angajatorilor de resortisan ţi din ţări terţe cu şedere 
ilegală 
(prezentat ă de Comisie) 
  
{SEC(2007) 596} {SEC(2007) 603} {SEC(2007) 604} 
 
RO 2   RO EXPUNERE DE MOTIVE  
1) CONTEXTUL PROPUNERII  
110 • Motivele şi obiectivele propunerii 
Prezenta propunere se înscrie în cadrul eforturilor UE de a elabora o politic ă globală 
privind imigrarea. În sept embrie 2007, Comisia inten ţionează să prezinte o prim ă 
propunere privind imigrarea legal ă, în conformitate cu programul de ac ţiune din 
decembrie 20051. 
Unul dintre factorii care încurajeaz ă imigrarea clandestin ă în UE este posibilitatea de a 
găsi un loc de munc ă. Prezenta propunere vizeaz ă reducerea acestui factor de atrac ţie, 
abordând cu prioritate  angajarea resortisan ţilor din ţările terţe cu şedere ilegal ă în UE. 
Întemeindu-se pe m ăsurile care exist ă deja în statele membre, propunerea urm ăreşte să 
asigure că toate statele membre introduc sanc ţiuni similare la adresa angajatorilor de 
resortisan ţi din ţări terţe şi că le aplică în mod efectiv. 
Comisia a recomandat adoptarea acestor m ăsuri în comunicarea sa din iulie 2006 
privind priorit ăţile de ac ţiune cu privire la lupta împotriva imigr ării clandestine a 
resortisan ţilor din ţări terţe2. Consiliul European a aprobat aceast ă recomandare în 
decembrie 2006, invitând Comisia s ă prezinte propuneri. 
 
120 • Contextul general 
Angajarea resortisan ţilor din ţări terţe cu şedere ilegal ă (denumit ă, în continuare, 
„angajare ilegal ă”) este rezultatul unei convergen ţe între oferta reprezentat ă de 
migranţii în căutarea unei vie ţi mai bune şi cererea angajatorilor dornici s ă profite de 
pe urma lucr ătorilor ce vor efectua munci care, în general, necesit ă puţine calific ări şi 
sunt prost pl ătite. Amploarea fenomenului este în mod necesar dificil de cuantificat: 
Conform estim ărilor, num ărul de resortisan ţi din ţări terţe cu şedere ilegal ă în UE 
variază între 4,5 şi 8 milioane. Angajarea ilegal ă se concentreaz ă în anumite sectoare: 
construcţii, agricultur ă, curăţenie şi serviciile hoteliere/de catering. 
Pe de o parte, factorul de atrac ţie pentru imigrarea clandestin ă reprezentat de angajarea 
ilegală, la fel ca şi munca nedeclarat ă a cetăţenilor UE, produce pierderi pentru 
finanţele publice, poate cauza diminuarea salariilor şi degradarea condi ţiilor de munc ă 
şi poate denatura concuren ţa dintre întreprinderi, ceea ce înseamn ă că angajaţii 
nedeclara ţi nu vor beneficia de  o asigurare de s ănătate şi de drepturile la pensie care 
depind de plata contribu ţiilor. Pe de alt ă parte, situa ţia resortisan ţilor din ţări terţe 
angajaţi ilegal este şi mai vulnerabil ă pentru c ă, în cazul în care sunt re ţinuţi, este 
posibil ca ace ştia să fie trimişi în ţara lor de origine. 
Prezenta propunere trateaz ă politica imigr ării şi nu politica muncii sau politica social ă. 
În temeiul acestei propuneri, angajatorul este cel care va fi sanc ţionat şi nu resortisan ţii 
din ţări terţe angajaţi ilegal (dar pro punerea de directiv ă a Comisiei din 2005 privind 
                                                 
1 COM(2005) 669. 
2 COM(2006) 402. 
 
RO 3   RO repatrierea ar impune statelor membre, ca regul ă generală, să dea o decizie de 
repatriere destinat ă resortisan ţilor din ţări terţe cu şedere ilegal ă). 
130 • Dispoziţii în vigoare în domeniul de aplicare a propunerii 
Recomandarea Consiliului din 22 decembrie  1995 privind armonizarea mijloacelor de 
combatere a imigr ării clandestine şi a angaj ării ilegale3 a propus încurajarea 
angajatorilor care doreau s ă recruteze resortisan ţi străini de a verifica situa ţiile 
resortisan ţilor cu privire la şederea sau angajarea lor, precum şi supunerea la sanc ţiuni 
a unui angajator de resortisan ţi străini fără autorizaţie. Recomandarea Consiliului din 
27 septembrie 1996 privind combaterea angaj ării ilegale a resortisan ţilor din ţări terţe4 
propunea, în special, interdic ţia de a angaja resortisan ţi din ţări terţe care nu de ţin 
autorizaţia necesar ă şi aplicarea de sanc ţiuni penale şi/sau administra tive. Prezenta 
propunere se întemeiaz ă pe acele recomand ări, solicitând statelor membre s ă interzică 
angajarea ilegal ă, să prevadă sancţiuni şi să oblige angajatorii s ă adopte m ăsuri 
preventive şi să efectueze alte tipuri de controale. 
În cadrul politicii sale privind combaterea imigr ării clandestine, UE a adoptat dispozi ţii 
vizând traficul de fiin ţe umane şi trecerea ilegal ă de persoane peste frontiere. Decizia-
cadru privind combaterea traficului de fiin ţe umane5 condamn ă traficul unei persoane 
în scopul exploat ării muncii sale ori al exploat ării sexuale şi prevede apropierea 
sancţiunilor. Angajarea ilegal ă la care se refer ă prezenta propunere ar putea constitui, 
de asemenea, o infrac ţiune penal ă mai grav ă în materie de trafic cu fiin ţe umane în 
cazul în care condi ţiile deciziei-cadru sunt îndeplinite, inclusiv dac ă se recurge la 
constrângere sau inducere în eroare în scopul exploat ării prin munc ă. Cu toate acestea, 
prezenta propunere acoper ă situaţia în care nu exist ă nicio constrângere sau inducere în 
eroare. 
O directiv ă din 20026 şi decizia-cadru7 de însoţire abordeaz ă problema traficului ilegal 
de persoane prin incriminarea ajutor ului acordat la intrarea neautorizat ă, la tranzit şi la 
şedere, prev ăzând apropierea sanc ţiunilor. Nu este exclus ca angajarea ilegal ă să fie 
asociată cu facilitarea intr ării şi/sau a şederii, dar prezenta propunere vizeaz ă, de 
asemenea, angajatorii care nu sunt implica ţi în problema intr ării sau a şederii 
resortisan ţilor din ţări terţe angajaţi ilegal. 
 
140 • Coerenţa cu celelalte politici şi obiective ale Uniunii 
Angajarea resortisan ţilor din ţări terţe cu şedere ilegal ă se înscrie în problematica mai 
amplă a muncii nedeclarate, şi anume activit ăţile remunerate de natur ă legală, dar care 
nu sunt declarate autorit ăţilor publice8. Munca nedeclarat ă şi alte aspecte conexe îi 
privesc pe cet ăţenii UE într-o m ăsură la fel de mare ca şi pe resortisan ţii din ţări terţe, 
iar Comisia va prezenta o comunicare cu pr ivire la acest subiect în toamna lui 2007. 
                                                 
3 JO C 5, 10.1.1996, p. 1. 
4 JO C 304, 14.10.1996, p. 1. 
5 JO L 203, 1.8.2002, p. 1. 
6 JO L 328, 05.12.2002, p. 17. 
7 JO L 328, 05.12.2002, p. 1. 
8 COM(98) 219. 
 
RO 4   RO Măsurile prezentate în prezenta pro punere sunt în acord cu politica şi acţiunile la nivel 
comunitar de prevenire şi de combatere a fraudei fiscale, pe care le sus ţin. 
Prezenta propunere respect ă drepturile fundamentale. Aceasta nu aduce atingere 
drepturilor resortisan ţilor din ţări terţe ca lucrători, cum ar fi drepturile de a se afilia 
unui sindicat, de a particip a la negocieri colective şi a obţine avantaje şi de a beneficia 
de condiţii de lucru conforme normelor de igien ă şi de siguran ţă. În ceea ce prive şte 
infracţiunea pentru care angajatorii pot fi f ăcuţi responsabili, ar trebui notat faptul c ă, 
în temeiul prezentei propuneri, un angajator care verific ă documentele poten ţialilor 
angajaţi nu vor fi f ăcuţi responsabili, de exemplu, dac ă se dovede şte că acele 
documente sunt false. Sanc ţiunile penale se limiteaz ă cazurilor grave în care acestea 
sunt propor ţionale amplorii sau gravit ăţii infracţiunii. Datele cu caracter personal pe 
care angajatorii şi autorităţile sunt obliga ţi să le obţină atunci când pun în aplicare 
prezenta propunere trebuie s ă fie prelucrate în conformi tate cu Directiva 46/95/CE 
privind protec ţia persoanelor fizice în ceea ce prive şte prelucrarea datelor cu caracter 
personal9. 
 
2) CONSULTAREA P ĂRŢILOR INTERESATE ŞI EVALUAREA IMPACTULUI  
 • Consultarea p ărţilor interesate 
211 Metode de consultare, prin cipalele sectoare vizate şi profilul general al responden ţilor 
Au fost organizate întâlniri cu ETUC şi UNICE/Business Europe. Statele membre au 
fost consultate în cadrul Comitetului pentru imigrare şi azil al Comisiei. 
Pregătirea propunerii a beneficiat, de asemenea, de contribu ţiile reprezentan ţilor 
partenerilor sociali şi ai celorlalte ONG-uri care au  participat la seminarii şi ateliere. În 
cadrul studiului extern comandat de c ătre Comisie pentru a sprijini evaluarea 
impactului, a fost elaborat ă o altă consultare a statelor membre (inclusiv a organismelor 
lor represive), a si ndicatelor, a organiza ţiilor şi a ONG-urilor, sub fo rma chestionarelor 
şi a interviurilor.  
212 Rezumatul r ăspunsurilor primite şi a modului în care au fost luate în considerare  
Comisia a ţinut seama de comentariile formulate în reac ţia la comunicarea sa din iulie 
2006. 
 • Obţinerea şi utilizarea opiniilor exper ţilor 
229 Nu a fost necesar ă consultarea exper ţilor externi. 
230 • Evaluarea impactului 
Pentru evaluarea impactului au fost luate în considerare urm ătoarele op ţiuni: 
Opţiunea 1: Status quo . Deşi majoritatea (dac ă nu toate) statele membre dispun deja de 
                                                                                                                                                         
9 JO L 281, 23.11.1995, p. 31. 
 
RO 5   RO sancţiuni la adresa angajatorului şi de măsuri preventive, acestea nu s-au dovedit a fi 
eficiente. Aceast ă opţiune nu ar permite crearea condi ţiilor egale pentru to ţi şi situaţia 
poate chiar s ă se deterioreze din moment ce diferen ţele dintre statele membre ar putea 
să se accentueze. Nivelul sanc ţiunilor existente ar putea s ă fie insuficient pentru a 
neutraliza avantajul economic al angaj ării ilegale. Nu s-ar transmite niciun mesaj clar 
angajatorilor, ţărilor terţe şi resortisan ţilor din ţări terţe, însemnând c ă măsurile sunt 
adoptate pentru ca ace ştia să nu se sustrag ă sancţiunilor. 
Opţiunea 2: Sanc ţiuni armonizate la adresa angajatorilor de resortisan ţi din ţări terţe 
cu şedere ilegal ă în UE, înso ţite de obliga ţia de aplicare impus ă statelor membre 
(obligaţia de a efectua un anumit num ăr de inspec ţii la faţa locului) . Această opţiune 
ar reduce diferen ţe între legisla ţie şi măsurile de aplicare şi ar favoriza crearea 
condiţiilor egale pentru to ţi. Nivelul minim al sanc ţiunilor la adresa angajatorului s-ar 
ridica în mai multe state membre, ceea ce ar duce la cre şterea efectului de descurajare. 
Angajarea ilegal ă ar fi probabil redus ă ca rezultat al unei mai bune aplic ări. 
Opţiunea 3: M ăsuri preventive armonizate: obliga ţii comune impuse angajatorilor din 
UE de a copia documentele relevante (permisul de şedere) şi de a informa organismele 
naţionale competente.  Această opţiune ar reduce angajarea ilegal ă din moment ce 
angajatorul ar putea depista înc ă de la început dac ă posibilul angajat este autorizat s ă 
lucreze. O responsabilitate suplimentar ă minimă ar fi impus ă angajatorilor; mai multe 
state membre au cerut deja angajatorilor s ă verifice documentele care le sunt 
prezentate. Aceast ă opţiune ar permite crearea condi ţiilor egale pentru to ţi pentru c ă 
aceleaşi proceduri ar fi urmate în cadrul UE. Cu toate acestea, uzurparea identit ăţii şi 
falsificarea documentelor ar spori. Protec ţia datelor ar trebui garantat ă. 
Opţiunea 4: Sanc ţiuni armonizate la adresa angajatorului şi măsuri preventive 
(combinare a op ţiunilor 2 şi 3).  În cadrul acestei op ţiuni, efectele pozitive ale 
opţiunilor 2 şi 3 s-ar completa reciproc şi un mesaj mai clar ar fi trimis privind 
angajamentul UE în combaterea angaj ării ilegale. 
Opţiunea 5: Campania de sensibilizar e la nivelul UE privind consecin ţele angaj ării 
resortisan ţilor din ţări terţe cu şedere ilegal ă. Punerea în aplicare a acestei op ţiuni ar 
necesita pu ţine resurse şi ar putea avea un efect redus şi temporar, dar pozitiv în ceea 
ce priveşte respectarea normelor.  Cu toate acestea, op ţiunea nu ar conduce la vreo 
diminuare a angaj ării ilegale pe termen mediu sau lung. Angajatorii sunt deja la curent 
cu consecin ţele negative ale angaj ării ilegale. 
Opţiunea 6: Identificarea şi schimbul bunelor practici di ntre statele membre privind 
punerea în aplicare a sanc ţiunilor la adresa angajatorului.  Toate părţile interesate 
estimează că este necesar ă ameliorarea aplic ării şi această opţiune ar permite sporirea 
capacităţii organismelor de aplicare şi, prin urmare, eficacitatea lor. Cu toate acestea, 
resursele pentru inspec ţii ar depinde tot de statele membre. Contribu ţia acestei op ţiuni 
la crearea condi ţiilor egale pentru to ţi ar fi limitat ă pentru c ă diferenţele dintre 
sancţiuni şi măsurile preventive s-ar p ăstra şi chiar s-ar accentua. 
Comparând op ţiunile şi efectele acestora şi din perspectiva puncte lor de vedere ale 
statului membru şi ale părţilor interesate, op ţiunea preferat ă este o combinare între 
opţiunea 4 şi opţiunea 6. Ca m ăsură de sprijin, noile m ăsuri propuse ar trebui s ă fie 
însoţite de campaniile de sensibilizare adresate angajatorilor (în special persoane fizice 
şi întreprinderi mici şi mijlocii). Op ţiunea 4 se reflect ă în aceast ă propunere, în timp ce 
 
RO 6   RO opţiunea 6 şi campaniile de sensibilizare se reflect ă în documentul de lucru al 
serviciilor Comisiei. 
3) ASPECTELE JURIDICE ALE PROPUNERII  
305 • Sinteza m ăsurilor propuse 
Propunerea propune o interdic ţie general ă a angajării de resortisan ţi din ţări terţe cu 
şedere ilegal ă. Infracţiunile ar fi pedepsite prin sanc ţiuni (care ar putea fi de natur ă 
administrativ ă), constând în amenzi şi, în cazul întreprinderilor, în alte m ăsuri, inclusiv 
excluderea de a beneficia de subven ţii publice sau de a le recupera. Sanc ţiunile penale 
ar fi aplicabile în cazuri grave. 
Pentru ca aceast ă interdicţie să fie eficient ă, angajatorii ar fi obliga ţi să efectueze 
anumite verific ări înainte de a angaja un resortisant dintr-o ţară terţă, procedura de 
contestaţie ar fi simplificat ă şi statele membre ar fi obligate s ă efectueze un anumit 
număr de inspec ţii. 
Sancţiunile mai severe şi obligaţiile mai stricte de aplicare pe care prezenta directiv ă le 
prevede cu privire la resortisan ţii din ţări terţe cu şedere ilegal ă, în raport cu cele 
aplicate în temeiul instrumentelor comunitare existente, mai ales în contextul prest ării 
serviciilor cu privire la cet ăţenii UE şi la resortisan ţii din ţări terţe cu şedere legal ă, 
sunt justificate în lumina obiectivului prezentei decizii şi nu sunt discriminatorii din 
perspectiva statutului diferit al resortisan ţilor din ţări terţe cu şedere ilegal ă. 
310 • Temeiul juridic 
Dispoziţiile prezentei directive vizeaz ă reducerea imigr ării clandestine în UE. În 
consecinţă, temeiul juridic adecvat este articolul 63 alineatul (3) litera (b) din Tratatul 
CE. 
Temeiul juridic nu acoper ă măsurile privind resortisan ţii din ţări terţe cu şedere legal ă 
în UE, dar care muncesc înc ălcând statutul lor de r ezident, de exemplu studen ţii din ţări 
terţe care lucreaz ă mai multe ore decât li se permite . Prin urmare, prezenta propunere 
nu acoper ă situaţiile de acest tip, de şi importante, de asemenea, pentru reducerea 
factorului de atrac ţie reprezentat de posibilitatea angaj ării. 
320 • Principiul subsidiarit ăţii 
Principiul subsidiarit ăţii se aplic ă în măsura în care propunerea nu ţine de competen ţa 
exclusivă a Comunit ăţii. 
 Obiectivele propunerii nu pot fi realizate în mod satisf ăcător de statele membre din 
următorul (urm ătoarele) motiv(e). 
321 În cazul în care statele membre ac ţionează pe cont propriu, exist ă riscul unor diferen ţe 
semnificative între nivelurile sanc ţiunilor şi gradului de aplicare în statele membre. 
Această situaţie ar putea crea dist orsiuni ale concuren ţei în cadrul pie ţei unice, precum 
şi fluxuri secundare ale resortisan ţilor din ţări terţe cu şedere ilegal ă în state membre 
unde sanc ţiunile sunt mai pu ţin severe şi unde gradul de aplicare este mai slab. 
 Acţiunea comunitar ă va realiza mai bine obi ectivele propunerii din urm ătorul 
 
RO 7   RO (următoarele) motiv(e). 
324 Într-un spa ţiu fără frontiere interne, trebuie adoptate m ăsuri comune în lupta împotriva 
imigrării clandestine. Acest principiu este valabil nu numai la frontierele comune, dar 
şi pentru m ăsurile de reducere a factorilor de atrac ţie. Acţiunea comunitar ă va permite 
reducerea mai eficient ă a factorului de atrac ţie reprezentat de posibilitatea angaj ării. 
Stabilirea unui nivel minim comun pentru sanc ţiunile la adresa angajatorilor va permite 
(1) ca toate statele membre s ă dispună de sancţiuni suficient de severe pentru a avea un 
efect de descurajare, (2) ca sanc ţiunile să nu fie atât de diferite încât s ă impună fluxuri 
secundare de resortisan ţi din ţări terţe cu şedere ilegal ă şi (3) să fie create condi ţii egale 
pentru toate întreprinderile din UE. 
325 Propunerea prevede numai un nivel minim de armonizare.  
327 Prin urmare, propunerea este conform ă principiului subsidiarit ăţii. 
 
RO 8   RO  • Principiul propor ţionalităţii 
Propunerea este conform ă principiului propor ţionalităţii din urm ătorul (urm ătoarele) 
motiv(e): 
 Instrumentul ales este o directiv ă, care ofer ă statelor membre un nivel ridicat de 
flexibilitate în ceea ce prive şte punerea în aplicare. În te meiul articolului 63 penultimul 
paragraf din Tratatul CE, st atele membre sunt libere s ă menţină sau să introducă alte 
măsuri decât cele stab ilite în directiv ă, cu condi ţia ca acestea s ă fie compatibile cu 
tratatul şi cu acordurile interna ţionale. 
331 Punerea în aplicare a dire ctivei ar putea atrage dup ă sine răspundere financiar ă şi 
administrativ ă suplimentar ă pentru guvernele statelor membre pentru a- şi elabora 
strategia de aplicare necesar ă şi pentru a realiza num ărul minim de inspec ţii cerute. 
Mai mult, aceste administra ţii ar putea suporta o responsabilitate suplimentar ă, 
rezultată din creşterea poten ţială a procedurilor administrative şi penale. Cu toate 
acestea, responsabilit ăţile sporite sunt limitate la m ăsurile necesare pentru a garanta 
eficacitatea propunerii. 
Responsabilit ăţile impuse operatorilor economici se limiteaz ă la efectuarea verific ărilor 
prealabile angaj ării de resortisan ţi din ţări terţe, notificării autorit ăţilor competente şi 
păstrării documentelor. Aceste responsabilit ăţi sunt propor ţionale cu obiectivul 
propunerii. 
332 • Alegerea instrumentelor 
 Instrumente propuse: directiv ă. 
342 Alte mijloace nu ar fi adecvate din urm ătorul (urm ătoarele) motiv(e). 
Directiva este instrumentul adecvat pentru aceast ă acţiune: aceasta stabile şte norme 
obligatorii minime, dar ofer ă statelor membre flexibilitate pentru a le integra în 
legislaţia şi în măsurile de aplicare na ţionale. 
4) IMPLICA ŢII BUGETARE   
409 Propunerea nu are nicio implica ţie pentru bugetul UE. 
5) INFORMA ŢII SUPLIMENTARE  
 • Clauză de reexaminare/de revizie/ de caducitate 
 Propunerea cuprinde o clauz ă de reexaminare. 
531 • Tabel de coresponden ţă 
Statele membre sunt obligate s ă comunice Comisiei textul dispozi ţiilor naţionale de 
transpunere a directivei, precum şi un tabel de coresponden ţă între acele dispozi ţii şi 
prezenta directiv ă. 
 
RO 9   RO 550 • Explicarea detaliat ă a propunerii 
Articolele 1 şi 2 
Propunerea nu se aplic ă cetăţenilor UE, inclusiv pe cei al c ăror drept de angajare într-
un anumit stat membru este limitat prin dispozi ţii tranzitorii. 
Definirea termenului de  „angajator” se refer ă nu numai la persoane  fizice sau juridice 
care angajeaz ă alte persoane în cadrul activit ăţilor economice, dar şi la particulari care 
angajează, de exemplu, o menajer ă. Obiectivul fiind reducer ea factorului de atrac ţie 
reprezentat de angajarea ilegal ă, excluderea particularilor în calitatea de angajatori nu 
are nici un sens. 
Articolul 3 Dispoziţia principal ă a propunerii const ă din interdic ţia general ă de a angaja 
resortisan ţi din ţări terţe care nu au dreptul de şedere în UE. 
Articolele 4 şi 5 
Angajatorii ar fi obliga ţi să verifice, înainte de a recruta resortisan ţi din ţări terţe, dacă 
aceştia din urm ă deţin un permis de şedere sau de o alt ă autorizaţie echivalent ă. 
Angajatorii reprezenta ţi de o întreprindere sau de o persoan ă juridică ( c u m  a r  f i  o  
asociaţie înregistrat ă non profit) ar fi obliga ţi să informeze autorit ăţile naţionale 
competente. Angajatorii capabili s ă demonstreze c ă au respectat acele condi ţii nu ar 
face obiectul unei sanc ţiuni. 
În ceea ce prive şte documentele false, nu este rezonabil ca angajatorii s ă fie obliga ţi să 
descopere acest ti de documente. În co municarea sa din iulie 2006, Comisia a stabilit 
că trebuie elaborate orient ări comune privind normele de securitate minime, în special 
în raport cu procedurile de  transmitere a documentelor, cum ar fi permisele de şedere. 
Dar angajatorii nu ar trebui s ă fie scutiţi de răspundere atunci când documentele sunt 
evident false (de exemplu, un document cu o fo tografie care în certitudine nu este cea a 
potenţialului angajat sau un document care a fost în mod evident falsificat).  
Articolul 6 Infracţiunile comise de c ătre angajatori ar fi pedepsite prin sanc ţiuni efective, 
proporţionale şi discriminatorii, care pot fi de natur ă administrativ ă. În ceea ce prive şte 
fiecare infrac ţiune, aceste sanc ţiuni ar trebui s ă includă amenzi şi costurile repatrierii 
resortisan ţilor din ţări terţe.  
În temeiul prezentei propuneri, resortisan ţii din ţările terţe în cauză nu ar fi supu ş
i unei 
sancţiuni Comisia a stabilit o alt ă propunere de directiv ă10 care, ca regul ă generală, ar 
obliga statele membre s ă emită o decizie de repatriere la adresa oric ărui resortisant din 
ţări terţe cu şedere ilegal ă. 
Articolul 7 
                                                 
10 COM(2005) 391. 
 
RO 10   RO Angajatorii ar fi obliga ţi să plătească resortisan ţilor din ţări terţe angajaţi ilegal orice 
remunera ţie restant ă, iar statele membre ar avea obliga ţia de a pune în practic ă 
mecanismele pentru a asigura faptul c ă resortisan ţii din ţări terţe, chiar dac ă au părăsit 
teritoriul, primesc toate pl ăţile salariale care le sunt datorate. 
Articolul 8 
În cazul întreprinderilor, ar fi prev ăzute alte m ăsuri, cum ar fi excluderea de a beneficia 
de prestări şi de subven ţii publice (inclusiv fondurile UE ge stionate de statele membre) 
şi de proceduri de achizi ţii publice. De asemenea, ar fi posibil s ă se recupereze 
subvenţii publice, inclusiv fondurile UE ges tionate de statele membre, atribuite 
angajatorului în cursul cel or 12 luni precedente. Regul amentul financiar prevede 
aceeaşi posibilitate în ceea ce prive şte finanţarea UE gestionat ă direct de c ătre Comisie.
Articolul 9 
În măsura în care o sanc ţiune financiar ă nu poate fi recuperat ă de la un subcontractor, 
ar trebui recuperat ă de la alţi contractori din lan ţul subcontract ării, până la contractorul 
principal şi incluzându-l pe acesta. 
Articolele 10 şi 11 
Amenzile şi alte măsuri administrative nu ar putea fi  suficiente pentru a descuraja 
anumiţi angajatori. Prin urmare, statele membre ar fi obligate s ă prevadă sancţiuni 
penale pentru patru tipuri de cazuri grave: infrac ţiuni repetate, angajarea unui num ăr 
semnificativ de resortisan ţi din ţări terţe, condiţii de munc ă extrem de abuzive şi 
situaţiile în care angajatorul ştie că angajatul este victima traficului de fiin ţe umane. 
Pentru a garanta, în special, c ă particularii, în calitate de angajatori, sunt supu şi 
sancţiunilor penale doar în cazuri grave, o infrac ţiune repetat ă este considerat ă o 
infracţiune penal ă doar atunci când este a treia infrac ţiune comis ă în doi ani. 
Articolele 12 şi 13 
Statele membre ar trebui s ă garanteze c ă persoanele juridice  pot fi trase la r ăspundere 
pentru infrac ţiuni penale. Nu se precizeaz ă dacă răspunderea persoanelor juridice ar 
trebui să fie sau nu de natur ă penală. În consecin ţă, statele membre care nu recunosc 
răspunderea penal ă a persoanelor juridice nu sunt obligate s ă îşi modifice sistemele. 
Articolul 14 
Pentru ca aplicarea s ă fie mai eficient ă, trebuie s ă fie puse în practic ă mecanismele prin 
care resortisan ţii din ţări terţe pot aduce plângeri în mod direct sau prin intermediul 
părţilor terţe desemnate. Aceste p ărţi terţe ar trebui protejate împotriva eventualelor 
sancţiuni în temeiul normelor care interzic facilitarea intr ării şi şederii neautorizate. 
Sindicatele şi ONG-urile au subliniat necesit atea unei astfel de dispozi ţii. 
Sunt propuse m ăsuri suplimentare pentru a proteja resortisan ţii din ţări terţe în cazul 
condiţiilor de munc ă extrem de abuzive, care atrag r ăspunderea penal ă. În primul rând, 
cei care coopereaz ă în cadrul procedurilor ar trebui s ă beneficieze de aceea şi 
posibilitate de a li se oferi un permis de şedere temporar, a şa cum exist ă deja în temeiul 
dreptului comunitar pentru victimele traficului de fiin ţe umane care coopereaz ă cu 
autorităţile. În al doilea rând, repatrie rea acestora ar trebui amânat ă până când primesc 
salariul. 
 
RO 11   RO Articolul 15 
Statele membre ar fi obligate s ă efectueze un anumit num ăr de verific ări pe baza unei 
evaluări a riscului.  
 
 
RO 12   RO 2007/0094 (COD) 
Propunere de 
DIRECTIV Ă A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI  
de stabilire a sanc ţiunilor la adresa angajatorilor de resortisan ţi din ţări terţe cu şedere 
ilegală 
PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE 
având în vedere Tratatul de instituire a Comunit ăţii Europene, în special articolul 63 alineatul 
(3) litera (b), 
având în vedere propunerea Comisiei11, 
având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social European12, 
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor13, 
hotărând în conformitate cu procedura prev ăzută la articolul 251 din tratat14, 
întrucât: (1) La reuniunea Consiliului European din 14 şi 15 decembrie 2006, s-a convenit 
consolidarea cooper ării dintre statele membre în lupta împotriva imigr ării clandestine 
şi, în special , s-a convenit c ă măsurile vizând combaterea angaj ării ilegale ar trebui 
intensificate la nivelul statului membru sau al UE. 
(2) Unul dintre factorii de atrac ţie pentru imigrarea clandestin ă în UE îl constituie 
posibilitatea de a g ăsi de lucru în UE f ără statutul juridic cerut. Ac ţiunea vizând 
imigrarea clandestin ă şi şederea ilegal ă ar trebui, prin urmare, s ă prevadă măsuri 
împotriva acelui factor de atrac ţie. 
(3) Astfel de m ăsuri ar trebui s ă se axeze pe o interdic ţie general ă a angajării de 
resortisan ţi din ţări terţe care nu au dreptul de şedere în UE, înso ţită de sancţiuni la 
adresa angajatorilor care încalc ă această interdicţie. 
(4) Dispozi ţiile nu ar trebui s ă includă resortisan ţii din ţări terţe permis de şedere legal ă. 
Dispozi
ţiile îi exclud pe resortisan ţii din ţări terţe care sunt membri de familie ai 
cetăţenilor Uniunii exercitându- şi dreptul la libera circula ţie în Comunitate şi pe cei 
care, în temeiul acordurilor dintre Comunitate şi statelor membre, pe de o parte, şi 
ţările de origine ale acestor resortisan ţi, pe de alt ă parte, beneficiaz ă de drepturi 
                                                 
11 JO C […], […], p. […]. 
12 JO C […], […], p. […]. 
13 JO C […], […], p. […]. 
14 JO C […], […], p. […]. 
 
RO 13   RO privind libera circula ţie, echivalente cu cele ale cet ăţenilor Uniunii. De asemenea, sunt 
excluşi resortisan ţii din ţări terţe care se afl ă într-o situa ţie prevăzută de dreptul 
comunitar, cum ar fi persoanele angajate legal într-un stat membru şi care sunt 
detaşate într-un alt stat memb ru, în contextul prest ării de servicii. 
(5) Pentru a preveni angajarea resortisan ţilor din ţări terţe cu şedere ilegal ă, angajatorii ar 
trebui obliga ţi să verifice, înainte de a recr uta un resortisant dintr-o ţară terţă, inclusiv 
în situaţiile în care un resortisant dintr-o ţară terţă este angajat în scopul deta şării într-
un alt stat membru în contextul prest ării de servicii, dac ă resortisan ţii deţin un permis 
de şedere sau o alt ă autorizaţie de şedere, valabil ă pe perioada angaj ării. Răspunderea 
impusă angajatorilor ar trebui s ă fie limitat ă la verificarea dac ă documentul furnizat nu 
este în mod evident fals, de exemplu având o fotografie care în mod cert nu este a persoanei în cauz ă. Pentru a permite în special statelor membre de a verifica 
documentele contraf ăcute, întreprinderile şi persoanele juridice ar  trebui, de asemenea, 
să fie obligate s ă notifice autorit ăţile competente cu priv ire la angajarea unui 
resortisant na ţional. 
(6) Angajatorii care şi-au îndeplinit obliga ţiile prevăzute de prezenta directiv ă nu ar trebui 
să fie traşi la răspundere pentru r ecrutarea resortisan ţilor din ţări terţe angajaţi ilegal, 
în special în cazul în care autoritatea competent ă constată ulterior c ă documentul 
prezentat de c ătre un angajat a fost, de fapt, falsif icat sau utilizat în mod abuziv. 
(7) Pentru a pune în aplicare interdic ţia general ă şi a preveni infrac ţiunile, statele membre 
ar trebui s ă prevadă sancţiuni corespunz ătoare. Acestea ar trebui s ă dispună sancţiuni 
financiare şi contribu ţii la costurile de repatriere a resortisan ţilor din ţări terţe cu 
şedere ilegal ă. 
(8) Angajatorul ar trebui în orice caz s ă fie obligat s ă plătească resortisan ţilor din ţări terţe 
tot salariul restant, corespunz ător muncii efectuate, precum şi toate impozitele şi 
contribuţiile la asisten ţa socială neachitate. 
(9) Statele membre ar trebui s ă asigure c ă sunt prezentate cereri şi că sunt create 
mecanisme pentru a garanta c ă sumele recuperate din salar iile restante sunt primite de 
către resortisan ţii din ţări terţe cărora le sunt datorate. 
(10) Statele membre ar trebui în mod egal s ă presupun ă că acest contract de munc ă a durat 
cel puţin şase luni, în a şa fel încât responsabil itatea dovezii revine angajatorului, cel 
puţin pe o anumit ă perioadă. 
(11) Statele membre ar trebui s ă prevadă posibilitatea de a introduce alte sanc ţiuni la adresa 
angajatorilor reprezenta ţi de întreprinderi, inclusiv ex cluderea de la pos ibilitatea de a 
beneficia de prest ări, ajutoare şi subven ţii publice, inclusiv de subven ţiile din 
agricultur ă; excluderile de la procedurile de achizi ţii publice; şi recuperarea prest ărilor, 
ajutoarelor şi subvenţiilor publice, inclusiv a fondurilo r UE gestionate de statele 
membre, care au fost deja acordate. 
(12) Prezenta directiv ă, în special articolele 8, 11 şi 13, ar trebui s ă se aplice f ără a aduce 
prejudiciu dispozi ţiilor Regulamentului (CE, Eura tom) nr. 1605/2002 al Consiliului 
 
RO 14   RO din 25 iunie 2002 cu privire la Regulamentul  financiar aplicabil bugetului general al 
Uniunii Europene15. 
(13) Având în vedere c ă se recurge frecvent la subcontractare în anumite sectoare afectate, 
este necesar s ă se asigure c ă toate întreprinderile din cadrul unui lan ţ de subcontractare 
au responsabilitatea conjunct ă şi solidară de a achita sanc ţiunile financiare la adresa 
unui angajator de resortisan ţi din ţări terţe cu şedere ilegal ă, situat la cap ătul lanţului. 
(14) Experien ţa dovede şte că sistemele existente ale sanc ţiunilor nu au fost suficiente 
pentru a garanta respectarea deplin ă a interzicerilor la adresa angaj ării de resortisan ţi 
din ţări terţe cu şedere ilegal ă. Unul dintre motive este c ă numai sanc ţiunile 
administrative nu sunt suficiente pentru a-i descuraja pe anumi ţi angajatori mai pu ţin 
scrupuloşi. Respectarea normelor poate şi ar trebui s ă fie consolidat ă prin aplicarea 
sancţiunilor penale. 
(15) Pentru a garant a eficacitatea deplin ă a interzicerii generale, exist ă, prin urmare, o 
nevoie expres ă de sancţiuni mai descurajatoare, necesare în cazuri grave, cum ar fi: 
recidive, angajarea ilegal ă a unui num ăr semnificativ de resortisan ţi din ţări terţe, 
condiţii de munc ă extrem de abuzive şi situaţiile în care angajatorul ştie că angajatul 
este victima traficului cu fiin ţe umane. Condi ţiile de munc ă ar trebui s ă fie considerate 
în mod particular abuzive atunci când exist ă o diferen ţă semnificativ ă între condi ţiile 
salariale sau de munc ă, mai ales cele care afecteaz ă sănătatea şi siguranţa angajaţilor, 
şi condiţiile de care beneficiaz ă lucrătorii angaja ţi legal. 
(16) În toate cazurile considerate grav e în conformitate cu prezenta directiv ă, infracţiunea 
ar trebui, prin urmare, s ă fie considerat ă o infracţiune penal ă în ansamblul Comunit ăţii 
atunci când este comis ă intenţionat. Infrac ţiunea penal ă ar trebui s ă nu aducă atingere 
aplicării Deciziei-cadru 629/2006/JA I din 19 iulie 2002 privind combaterea traficului 
cu fiinţe umane16. 
(17) Infrac ţiunea penal ă ar trebui s ă fie pedepsit ă prin sanc ţiuni penale efective, 
proporţionale şi descurajatoare care ar trebui s ă se aplice, de asemenea, persoanelor 
juridice din Comunitate pentru c ă mulţi angajatori sunt persoane juridice. 
(18) Pentru a facilita ap licarea, ar trebui s ă existe mecanisme de contesta ţie efective care s ă 
permită resortisan ţilor din ţări terţe în cauz ă să depună plângeri direct sau prin 
intermediul p ărţilor terţe desemnate, cum ar fi sindicatele sau alte asocia ţii. Părţile 
terţe desemnate care ofer ă asistenţă în vederea introducerii contesta ţiilor ar trebui s ă 
fie protejate împotriva eventualelor sanc ţiuni, în temeiul normelor care interzic 
facilitarea şederii neautorizate. 
(19) Pentru a completa mecanismele de contesta ţie, statele membre ar trebui s ă acorde 
permise de şedere cu durat ă limitată, legată de durata procedurilor na ţionale 
corespunz ătoare, resortisan ţilor din ţări terţe care au fost supu şi condiţiilor de munc ă 
extrem de abuzive şi care coopereaz ă în procedurile penale la adresa angajatorului. 
Aceste permise ar trebui s ă fie acordate în acelea şi condiţii ca şi cele emise în temeiul 
Directivei 81/2004/CE din 29 apri lie 2004 privind permisul de şedere eliberat 
                                                 
15 JO L 248, 19.9.2002, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dat ă prin Regulamentul (CE) 
nr. 1995/2006 din 13 decembrie 200 6 (JO L 390, 30.12.2006, p. 1). 
16 JO L 203, 1.8.2002, p. 1. 
 
RO 15   RO resortisan ţilor din ţări terţe care sunt victimele traficului cu fiin ţe umane sau care au 
fost obiectul unei ac ţiuni de facilitare a imigr ării clandestine şi care coopereaz ă cu 
autorităţile competente17. 
(20) Pentru a asigura un gr ad de aplicare suficient şi pentru a evita diferen ţele semnificative 
dintre nivelurile de aplicare în statele membre, un anumit num ăr de întreprinderi 
stabilite în fiecare stat  membru ar trebui s ă fie inspectate. 
(21) Orice prelucrare a datelo r cu caracter personal efectuat ă în cadrul puneri i în aplicare a 
prezentei directive trebuie s ă fie conform ă Directivei 46/95/CE a Parlamentului 
European şi a Consiliului din 24 octombrie 1995 cu privire la protec ţia persoanelor 
fizice la adresa prelucr ării datelor cu caracter personal şi la libera circula ţie a acestor 
date18. 
(22) Dat fiind faptul c ă obiectivul prezentei directive, şi anume combaterea imigr ării 
clandestine prin reducer ea factorului de atrac ţie reprezentat de posibilit ăţile de 
angajare, nu poate fi rea lizat suficient doar de c ătre statele membre şi poate, prin 
urmare, să fie realizat mai bine la nivel co munitar, Comunitatea poate adopta m ăsuri în 
conformitate cu principiul subsidiarit ăţii, aşa cum a fost stabilit în articolul 5 din tratat. 
În conformitate cu principiul propor ţionalităţii, prevăzut de articolul în cauz ă, prezenta 
directivă nu depăşeşte cadrul necesar pentru realizarea acelui obiectiv. 
(23) Prezenta directiv ă respectă drepturile fundamentale şi este conform ă cu principiile 
recunoscute în special de c ătre Conven ţia european ă pentru ap ărarea drepturilor 
omului şi a libert ăţilor fundamentale şi de către Carta drepturilor fundamentale a 
Uniunii Europene. Mai precis, trebuie s ă fie aplicat ă cu respectarea libert ăţii de a 
desfăşura o activitate, a egalit ăţii în faţa legii şi a principiilor de nediscriminare, de 
dreptul la o cale de atac efectiv ă şi la un proces echitabil şi de principiile legalit ăţii şi 
proporţionalităţii infracţiunilor şi sancţiunilor penale, în conformitate cu articolele 16, 
20, 21, 47 şi 49 din Cart ă. 
(24) În conformitate cu articolele 1 şi 2 din Protocolul privind pozi ţia Danemarcei, anexat 
la Tratatul privind Uniunea European ă şi la Tratatul de instituire a Comunit ăţii 
Europene, Danemarca nu particip ă la adoptarea prezentei directive şi, prin urmare, nu 
are nicio obliga ţie în temeiul acesteia şi nici nu face obiectul aplic ării sale. 
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIV Ă: 
Articolul 1 
Obiectul şi domeniul de aplicare 
1. Prezenta directiv ă prevede sanc ţiuni şi măsuri comune aplicabile în statele membre la 
adresa angajatorilor de resortisan ţi din ţări terţe cu şedere ilegal ă pe teritoriul statelor 
membre pentru a lupta împotriva imigr ării clandestine. 
                                                 
17 JO L 261, 06.8.2004, p. 19. 
18 JO L 281, 23.11.1995, p. 31. 
 
RO 16   RO Articolul 2 
Definiţii 
În sensul prezentei directive, se aplic ă următoarele defini ţii: 
(a) „resortisant al unei ţări terţe” se refer ă la orice persoan ă care nu este cet ăţean al 
Uniunii în sensul articolulu i 17 alineatul (1) din tratat; 
(b) „angajare” se refer ă la exercitarea activit ăţilor remunerate pentru şi sub coordonarea 
unei alte persoane; 
(c) „ şedere ilegal ă” se referă la prezen ţa pe teritoriul unui stat membru a unui resortisant 
dintr-o ţară terţă care nu îndepline şte sau nu mai îndepline şte condiţiile de prezen ţă 
sau de şedere în acel stat membru; 
(d) „angajare ilegal ă” se refer ă la angajarea unui resortisant dintr-o ţară terţă cu şedere 
ilegală pe teritoriul unui stat membru; 
(e) „angajator” se refer ă la orice persoan ă, inclusiv persoanele juridice, pentru care şi 
sub a cărui coordonare un resortisant dintr-o ţară terţă exercită activităţi remunerate; 
(f) „subcontractant” se refer ă la o persoan ă fizică sau juridic ă, acesteia fiindu-i 
încredinţată executarea tuturor sau a ansamblului de obliga ţii ale unui contract 
prealabil. 
Articolul 3 
Interzicerea angaj ării ilegale 
Statele membre interzic angajarea de resortisan ţi din ţări terţe cu şedere ilegal ă. 
Încălcarea acestei interdic ţii se supun sanc ţiunilor şi măsurilor prev ăzute de prezenta 
directivă. 
Articolul 4 
Obligaţiile angajatorilor 
1. Statele membre oblig ă angajatorii: 
(a) să solicite resortisan ţilor din ţări terţe prezentarea unui permis de şedere sau a 
unei alte autoriza ţii de şedere valabil ă pe perioada angaj ării în cauz ă;  
(b) să copieze permisul de şedere sau o alt ă autoriza ţie de şedere sau s ă 
înregistreze informa ţiile figurând aici înainte de începerea perioadei de 
angajare;  
(c) să păstreze aceste copii sau informa ţii la dispozi ţia autorităţilor competente ale 
statelor membre cel pu ţin pe durata perioadei de  angajare, în vederea unei 
eventuale inspec ţii. 
 
RO 17   RO 2. Statele membre oblig ă angajatorii implica ţi în activit ăţi economice sau care sunt 
persoane juridice s ă informeze, în cel mult o s ăptămână, autorităţile competente 
desemnate de statele membre cu privire la  debutul sau terminarea contractului de 
angajare a resortisan ţilor din ţări terţe. 
3. Statele membre asigur ă că angajatorii îndeplinesc obliga ţia în temeiul alineatului (1) 
litera (a) doar dac ă documentul prezentat ca permis de şedere sau o alt ă autorizaţie de 
şedere nu sunt în mod clar false. 
Articolul 5 
Consecinţa respectării obligaţiilor impuse angajatorilor 
Statele membre asigur ă că angajatorii nu sunt re sponsabili pentru înc ălcarea articolului 3 
atunci când pot demonstra c ă au respectat obliga ţiile enunţate la articolul 4.  
Articolul 6 
Sancţiuni financiare 
1. Statele membre iau m ăsurile necesare pentru a asigura c ă orice înc ălcare a articolului 
3 se supune sanc ţiunilor efective, propor ţionale şi descurajatoare la adresa 
angajatorului. 
2. Sanc ţiunile în cazul fiec ărei infracţiuni prezentat ă la articolului 3 cuprind: 
(a) sanc ţiuni financiare cu privire la  fiecare resortisant dintr-o ţară terţă angajat 
ilegal; 
(b) plăţile pentru costurile de repatriere ale fiec ărui resortisant dintr-o ţară străină 
angajat ilegal, în cazurile în care procedurile de repatr iere se pun în aplicare. 
Articolul 7 
Plăţile restante, ce urmeaz ă a fi efectuate de c ătre angajatori 
1. În cazul fiec ărei infrac ţiuni a articolului 3, statele membre asigur ă că angajatorul 
plăteşte: 
(a) tot salariul restant resortisan ţilor din ţări terţe angajaţi ilegal; 
(b) toate impozitele r ămase şi toate contribu ţiile la asisten ţa socială, inclusiv 
amenzile administrative corespunz ătoare. 
2. Pentru a pune în aplicare alinea tul 1 litera (a), statele membre: 
(a) pun în practic ă mecanisme pentru a asigura c ă procedurile necesare recuper ării 
salariului restant sunt declan şate automat f ără să mai fie nevoie ca resortisan ţii 
din ţări terţe să introducă o cerere; 
(b) presupun c ă un contract de munc ă a durat cel pu ţin 6 luni, doar dac ă 
angajatorul poate dovedi contrariul. 
 
RO 18   RO 3. Statele membre iau m ăsurile necesare pentru a garanta c ă resortisan ţii din ţări terţe 
angajaţi ilegal primesc toate pl ăţile salariale care le revin în temeiul alineatului (1) 
litera (a), inclusiv în cazur ile de retur voluntar sau for ţat. 
4. În ceea ce prive şte infracţiunile penale prev ăzute la articolul 10 alineatul (1) litera 
(c), statele membre iau m ăsurile necesare pentru a asigura c ă aplicarea tuturor 
deciziilor de repatriere este amânat ă până când resortisantul dintr-o ţară terţă a primit 
toate plăţile salariale în temeiul alineatului (1) litera (a). 
Articolul 8 
Alte măsuri 
Statele membre iau m ăsurile necesare pentru a asigura c ă un angajator responsabil în cadrul 
activităţilor economice poate, de asemenea, dac ă este cazul, s ă se supun ă următoarelor 
măsuri: 
 
RO 19   RO (a) excluderea de la posibilita tea de a beneficia de prest ări, ajutoare sau subven ţii 
publice de pân ă la 5 ani; 
(b) excluderea de la participar ea la un contract public de pân ă la 5 ani; 
(c) recuperarea prest ărilor, ajutoarelor sau subven ţiilor publice, inclusiv a 
fondurilor UE gestionate de statele memb re, atribuite angajatorului de-a lungul 
a celor 12 luni precedente constat ării angajării ilegale; 
(d) închiderea temporar ă sau definitiv ă a institu ţiilor care au servit comiterii 
infracţiunii. 
Articolul 9 
Subcontractarea 
1. Atunci când angajatorul este un s ubcontractant, statele membre asigur ă că principalul 
contractant şi orice subcontractant intermediar sunt obliga ţi să plătească: 
(a) orice sanc ţiune impus ă în temeiul articolului 6 şi 
(b) orice pl ăţi restante în temeiul articolului 7. 
2. Principalul contractant şi orice subcontractant interm ediar au responsabilitate 
conjunctă şi solidară, în conformitate cu alineatul (1), f ără a aduce atingere 
dispoziţiilor legisla ţiei naţionale privind drepturile de contribu ţie sau recurs. 
Articolul 10 
Infracţiunea penal ă  
1. Fiecare stat membru asigur ă că infracţiunea men ţionată la articolul 3 constituie o 
infracţiune penal ă atunci când este comis ă intenţionat, în urm ătoarele situa ţii: 
(a) angajatorul continu ă sau repet ă infracţiunea dup ă ce s-a constatat în dou ă 
rânduri de c ătre autorit ăţile sau tribunalele na ţionale competente c ă a încălcat 
articolul 3, pe o perioad ă de doi ani; 
(b) infrac ţiunea se refer ă la un num ăr important de resortisan ţi din ţări terţe 
angajaţi ilegal, şi anume la cel pu ţin o pătrime; 
(c) infrac ţiunea este asociat ă condiţiilor de munc ă extrem de abuzive, de exemplu 
o diferenţă semnificativ ă a condiţiilor de munc ă faţă de cele de care beneficiaz ă 
lucrătorii angaja ţi legal; sau 
(d) infrac ţiunea este comis ă de către un angajator care utilizeaz ă munca sau 
serviciile unei persoane, ştiind că aceasta din urm ă este victima traficului cu 
fiinţe umane. 
2. Statele membre asigur ă că participarea sau instigarea de a comite actele men ţionate 
la articolul 1 constituie o infrac ţiune. 
 
RO 20   RO Articolul 11 
Sancţiuni pentru infrac ţiunea penal ă 
1. Statele membre asigur ă că infracţiunea penal ă menţionată la articolul 10 este pasibil ă 
de sancţiuni efective, propor ţionale şi descurajatoare. 
2. Sanc ţiunile penale prev ăzute în acest articol pot fi înso ţite de alte sanc ţiuni sau 
măsuri, mai ales cele men ţionate la articolele 6, 7 şi 8, şi de publicarea deciziei 
judiciare privind conda mnarea, sau de sanc ţiuni sau m ăsuri aplicate. 
Articolul 12 
Răspunderea persoanelor juridice 
1. Statele membre asigur ă că persoanele juridice pot fi trase la r ăspundere pentru 
infracţiunea penal ă menţionată la articolul 10 atunci când aceasta a fost comis ă în 
beneficiul lor de c ătre orice persoan ă, acţionând fie individual, fie ca membru al unui 
organ al persoanei juridice care exercit ă o funcţie de conducere în  cadrul acesteia, 
bazată pe: 
(a) o competen ţă de reprezentare a persoanei juridice sau 
(b) o autoritate de a lua deciz ii în numele persoanei juridice sau 
(c) o autoritate de a exercita controlul în cadrul persoanei juridice. 
2. Statele membre asigur ă că o persoan ă juridică poate fi tras ă la răspundere atunci când 
lipsa supravegherii sau a controlului din part ea unei persoane men ţionate la alineatul 
(1) a făcut posibil ă comiterea infrac ţiunii penale men ţionate la articolul 10 în 
beneficiul acelei pe rsoane juridice de c ătre o persoan ă aflată sub autoritatea sa. 
3. R ăspunderea unei persoane juridice  în temeiul alineatelor (1) şi (2) nu exclude 
procedurile penale împotriva persoanelor fizice care comit infrac ţiunea men ţionată la 
articolul 10, incitând la comite rea sa sau la participare. 
Articolul 13 
Sancţiuni la adresa persoanele juridice 
Statele membre asigur ă că o persoan ă juridică, trasă la răspundere pentru o infrac ţiune penal ă 
în temeiul articolului 10, este pedepsit ă prin sanc ţiuni efective, propor ţionale şi 
descurajatoare, care includ amenzi penale sau care nu sunt penale şi eventual alte sanc ţiuni 
cum ar fi: 
(a) m ăsuri de excludere de la posibilitatea de a beneficia de prest ări sau ajutoare publice; 
(b) excluderea de la participar ea la un contract public de pân ă la 5 ani; 
(c) interdic ţia temporar ă sau permanent ă de a practica activit ăţi agricole, industriale sau 
comerciale; 
(d) punerea sub supraveghere judiciar ă; 
 
RO 21   RO (e) un ordin judiciar de lichidare. 
Articolul 14 
Facilitarea contesta ţiilor 
1. Statele membre prev ăd mecanisme eficace prin care resortisan ţii din ţări terţe 
angajaţi ilegal pot depune contesta ţii la adresa angajatorilor, direct sau prin 
intermediul p ărţilor terţe desemnate. 
2. Statele membre nu impun ac ţiuni părţilor terţe desemnate care sus ţin resortisan ţii din 
ţări terţe să depună contestaţii, pentru a facilita şederea neautorizat ă. 
3. În ceea ce prive şte infracţiunile penale men ţionate la articolul 10 alineatul (1) litera 
(c), statele membre at ribuie, în temeiul condi ţiilor prev ăzute la articolele 4-15 din 
Directiva 81/2004/CE, permise de şedere pe durat ă limitată, legată de durata 
procedurilor na ţionale corespunz ătoare, resortisan ţilor din ţări terţe care sunt ori au 
fost supu şi condiţiilor de munc ă abuzive şi care coopereaz ă în cadrul procedurilor 
penale împotriva angajatorului lor. 
Articolul 15 
Inspecţii 
1. Statele membre asigur ă că cel puţin 10% din întreprinderile st abilite pe teritoriul lor 
pe an sunt supuse inspec ţiilor vizând controlarea angaj ării resortisan ţilor din ţări terţe 
cu şedere ilegal ă. 
2. Alegerea întreprinderilor care trebuie s ă fie inspectate se bazeaz ă pe evaluarea 
riscului stabilit ă de autorit ăţile competente din statele membre, având în vedere 
factori cum ar fi sectorul în care o întreprindere este activ ă şi orice antecedente 
penale. 
Articolul 16 
Raportare 
[În decurs de trei ani de la data men ţionată la articolul 17] cel târziu şi la trei ani dup ă această 
dată, statele membre transmit Comisiei informa ţii privind punerea în aplicare a prezentei 
directive sub forma unui raport men ţionând num ărul şi rezultatele inspec ţiilor realizate în 
conformitate cu articolul 15, precum şi precizările privind m ăsurile adoptate în temeiul 
articolului 8. 
Comisia transmite Parlamentului European şi Consiliului un raport întocmit pe baza acelor 
rapoarte. 
Articlul 17 
Transpunere 
1. Statele membre asigur ă intrarea în vigoare a act elor cu putere de lege şi a actelor 
administrative necesare pentru a se  conforma prezentei directive pân ă la [24 de luni 
 
RO 22   RO de la data public ării în Jurnalul Oficia l al Uniunii Europene] . Statele membre 
comunică de îndat ă Comisiei textul acestor dispozi ţii, precum şi un tabel de 
coresponden ţă între acele dispozi ţii şi prezenta directiv ă. 
Atunci când statele membre adopt ă aceste dispozi ţii, ele con ţin o trimitere la prezenta 
directivă sau sunt înso ţite de o asemenea trimitere la data public ării lor oficiale. 
Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri. 
2. Statele membre comunic ă textul principalelor dispozi ţii din legisla ţia naţională 
Comisiei, adoptate cu privire la domeniul vizat de prezenta directiv ă. 
Articolul 18 
Intrarea în vigoare 
Prezenta directiv ă intră în vigoare în a dou ăzecea zi de la data public ării în Jurnalul Oficial al 
Uniunii Europene. 
Articolul 18 
Destinatari 
Prezenta directiv ă se adreseaz ă statelor membre. 
Adoptată la Bruxelles,  
Pentru Parlamentul European Pentru Consiliu 
Preşedintele Pre şedintele