Introducere

Recentele atacuri teroriste din Europa au evidențiat încă o dată nevoia urgentă de a combate radicalizarea care conduce la extremism violent și terorism. Suspecții implicați în aceste atacuri teroriste au fost în majoritate cetățeni europeni, născuți și crescuți în statele membre, care s-au radicalizat și s-au întors împotriva concetățenilor lor pentru a comite atrocități. Prevenirea radicalizării constituie o parte esențială a luptei împotriva terorismului, astfel cum a fost subliniat în Agenda europeană privind securitatea.

Elaborarea și punerea în aplicare a măsurilor de combatere a radicalizării se derulează în principal pe teren, la nivel local, dar și la nivel regional sau național, și intră în special în sfera de competență a statelor membre. Actorii locali sunt, de obicei, cel mai bine plasați pentru a preveni și a detecta radicalizarea, atât pe termen scurt, cât și pe termen lung. În același timp, UE joacă un rol de sprijin, nu în ultimul rând ca urmare a naturii similare a provocărilor cu care se confruntă statele membre, precum și a amplorii și a naturii interconectate a problemei, ceea ce înseamnă că cooperarea, crearea de rețele, finanțarea și schimbul de bune practici la nivelul Uniunii au, de asemenea, un rol important.

Timp de peste un deceniu, UE a sprijinit activitățile statelor membre în acest domeniu. În 2005 , Strategia UE de combatere a terorismului a identificat prevenirea ca fiind unul dintre cei patru piloni ai acțiunilor sale. În 2014, Comisia a adoptat o comunicare specifică identificând prioritățile pentru acțiunile ulterioare. Agenda europeană privind securitatea din aprilie 2015 a plasat prevenirea radicalizării violente într-un context politic mai larg. După apelul lansat la 12 februarie 2015 de Consiliul European și după apelurile lansate de Parlamentului European , de Consiliul Afaceri Externe la 9 februarie 2015 și de Consiliul Justiție și Afaceri Interne la 20 noiembrie 2015 și la 24 martie 2016 , în Comunicarea sa din 20 aprilie 2016 Comisia a propus măsuri suplimentare concrete pentru a sprijini în continuare eficacitatea politicilor naționale ale statelor membre de combatere a radicalizării prin: îmbunătățirea structurilor de coordonare ale UE, utilizarea rețelelor de la nivelul UE, o mai bună utilizare a fondurilor și a proiectelor la scară europeană. Această din urmă comunicare completează, de asemenea, Planul de acțiune al ONU pentru prevenirea extremismului violent prezentat în ianuarie 2016 .

Radicalizarea violentă nu reprezintă un fenomen nou; însă cele mai recente manifestări ale sale, amploarea sa, precum și utilizarea de noi instrumente de comunicare prezintă provocări noi, care impun o abordare axată atât pe implicațiile imediate în materie de securitate ale radicalizării, precum și pe cauzele sale profunde, reunind toți actorii relevanți ai societății.

Prezenta comunicare abordează contribuția UE în ceea ce privește sprijinirea statelor membre în prevenirea radicalizării care duce la extremism violent sub formă de terorism. Această provocare cu fațete multiple și complexe poate fi abordată numai prin combinarea unor acțiuni derulate în mai multe domenii de politică și prin reunirea autorităților competente, precum și a actorilor societali și ai comunităților de la toate nivelurile – local, regional, național și european. Prezenta comunicare se axează pe modul în care activitățile derulate la nivelul UE pot sprijini statele membre pentru a face față acestei provocări în șapte domenii specifice: (i) sprijinirea cercetării, a colectării dovezilor, a monitorizării și a rețelelor; (ii) combaterea propagandei teroriste și a discursurilor de incitare la ură în mediul online; (iii) combaterea radicalizării în închisori; (iv) promovarea educației favorabile incluziunii și a valorilor comune ale UE; (v) promovarea unei societăți favorabile incluziunii, deschise și reziliente și sensibilizarea tinerilor; (vi) dimensiunea de securitate a combaterii radicalizării și (vii) dimensiunea internațională.

1. Radicalizarea violentă, un fenomen complex care necesită o cunoaștere aprofundată și o reacție pluridimensională

Un fenomen tot mai complex și evolutiv

UE s-a confruntat timp îndelungat cu diferite tipuri de terorism, în special bazate pe ideologii politice extreme. Acestea continuă să reprezinte o preocupare importantă pe întreg teritoriul UE și există semne că ar putea să conducă tot mai mult la extremism violent sub formă de terorism. Cu toate acestea, factorii declanșatori ai recentelor acte teroriste din Europa sunt diferiți și mai complecși decât în cazul fenomenelor de radicalizare anterioare. În prezent, radicalizarea are cauze profunde diferite, operează pe baza unor tehnici de recrutare și de comunicare diferite și este caracterizată de ținte globalizate și care se deplasează în interiorul și în afara Europei. Crește în diferite contexte urbane și periurbane și este alimentată și inspirată de ideologii care incită la violență vizând noi segmente de public, precum femei și persoane foarte tinere din medii sociale diferite. În plus, radicalizarea violentă este o problemă complexă, care depinde de o rețea complicată de factori de respingere și de atracție. Nu este cauzată de un singur „factor declanșator” și nu are o singură cauză sau un traseu inevitabil, ci constituie de obicei rezultatul unei combinații de factori diferiți.

Factorii care favorizează radicalizarea pot include un sentiment puternic de alienare personală sau culturală, nedreptate percepută sau umilire întărită de marginalizarea socială, xenofobie și discriminare, posibilități de educație sau de angajare limitate, criminalitate, factori politici, precum și o dimensiune ideologică și religioasă, legături de familie nestructurate, traume personale și alte probleme psihologice. Acești factori pot fi exploatați de recrutori care utilizează punctele vulnerabile și nemulțumirile prin manipulare sau pot fi amplificați, dimpotrivă, prin autoizolare. Platformele de comunicare socială asigură conectivitatea, participarea virtuală și o cameră de ecou pentru opinii extremiste similare. Mai mult decât atât, profesioniști și teoreticieni au remarcat faptul că procesul de radicalizare poate, în anumite circumstanțe, să aibă loc în intervale de timp din ce în ce mai scurte. Se estimează că aproximativ 4 000 de cetățeni ai UE s-au alăturat unor organizații teroriste în țări aflate în situații de conflict precum Siria și Irak.