(Text cu relevanță pentru SEE)

Propunerea prevede punerea în aplicare a unei părți a cadrului de politici privind clima și energia pentru 2030, ca element-cheie în contextul construirii unei uniuni energetice reziliente cu o politică prospectivă în domeniul schimbărilor climatice. Au fost deja prezentate propuneri legislative complementare, pentru a permite realizarea diferitelor obiective convenite de Consiliul European. Aceste propuneri ar trebui să faciliteze îndeplinirea obiectivelor climatice legate de ETS, precum și a celor care nu sunt legate de ETS. În plus, strategia Comisiei în domeniul aviației și strategia privind mobilitatea cu emisii reduse de dioxid de carbon prevăd măsuri pentru a reduce și mai mult emisiile de GES în sectorul transporturilor, în cadrul unor eforturi mai ample în materie de decarbonizare depuse de UE și al unui angajament mai amplu asumat de UE în acest sens, inclusiv pentru orizontul 2030.

Pentru a relansa discuțiile internaționale privind normele care nu au fost încă adoptate și guvernanța necesare pentru punerea în aplicare a GMBM, se propune menținerea domeniului de aplicare restrâns al EU ETS (și anume, limitat la zborurile dintre aerodromurile situate în SEE, astfel cum se prevede în Regulamentul nr. 421/2014) și după 2016. Se va efectua o nouă evaluare și o nouă revizuire a EU ETS pentru perioada de după 2020, atunci când vor fi mai clare natura și conținutul instrumentelor juridice adoptate de OACI pentru punerea în aplicare a GMBM, precum și intențiile partenerilor noștri internaționali în ceea ce privește punerea în aplicare a GMBM. În acest context, se va ține seama în mod corespunzător de coerența necesară cu angajamentul la nivelul întregii economii asumat de UE în temeiul Acordului de la Paris și de obiectivul său convenit de a reduce, până în 2030, emisiile de GES ale Uniunii cu 40 % față de nivelurile din 1990.

Legislația existentă impune Comisiei să evalueze rezultatele celei de a 39-a sesiuni a Adunării OACI și să revizuiască, în lumina acestor rezultate, domeniul de aplicare al EU ETS pentru zborurile spre și dinspre SEE. În absența unei modificări a legislației existente, domeniul inițial de aplicare al ETS (care includea și zborurile extra-SEE) ar urma să se aplice din nou. Având în vedere că GMBM a fost aprobată de către OACI, că UE sprijină finalizarea sa și punerea sa în aplicare în timp util și că intenționează să pună în aplicare GMBM începând cu anul 2021, se consideră necesar să se revizuiască legislația privind EU ETS.

În octombrie 2014, Consiliul European a aprobat cadrul de politici privind clima și energia pentru 2030. Un element central al cadrului pentru 2030 este obiectivul obligatoriu de reducere a emisiilor globale interne de gaze cu efect de seră din UE cu cel puțin 40 % până în 2030, față de nivelurile din 1990. Pentru a atinge acest obiectiv în mod rentabil, sectoarele vizate de schema UE de comercializare a certificatelor de emisii (EU ETS) vor trebui să își reducă emisiile cu 43 % față de anul 2005, în timp ce sectoarele care nu sunt vizate de schema EU ETS vor trebui să își reducă emisiile cu 30 % față de anul 2005. Acest obiectiv a permis UE să își prezinte contribuția în temeiul Acordului de la Paris, contribuție care constituie un angajament la nivelul întregii economii, incluzând emisiile generate de aviație. UE se angajează să contribuie în mod corespunzător la obiectivul climatic adoptat în temeiul Acordului de la Paris de a menține încălzirea globală cu mult sub 2°C peste nivelurile preindustriale și de a continua eforturile de limitare a creșterii temperaturii la 1,5°C, precum și la obiectivul indicativ al Organizației Aviației Civile Internaționale, conform căruia emisiile mondiale nete de CO2 generate de aviația internațională nu ar trebui să depășească nivelurile din 2020 („creștere cu caracter neutru din punct de vedere al emisiilor de dioxid de carbon” sau „CNG 2020”).

În 2008, UE a deschis calea în ceea ce privește abordarea emisiilor de GES generate de sectorul aviației prin includerea în schema UE de comercializare a certificatelor de emisii a zborurilor dintre aerodromuri situate în Spațiul Economic European (denumite în continuare „zboruri intra-SEE”) și a zborurilor dintre aerodromuri din Spațiul Economic European (SEE) și aerodromuri situate în țări terțe („zboruri extra-SEE”). Această inițiativă a contribuit la obținerea unui acord în cadrul Organizației Aviației Civile Internaționale în favoarea instituirii unei măsuri globale bazate pe piață pentru aviația internațională, demers care a început în 2013. Ea a permis, de asemenea, sectorului aviației să contribuie la obiectivul UE în domeniul schimbărilor climatice printr-o reducere a emisiilor, până în 2020, cu 20 % față de nivelurile din 1990. În așteptarea unui acord în cadrul OACI și pentru a promova dezvoltarea unei măsuri globale pentru reglementarea emisiilor generate de aviația internațională în cadrul OACI, UE a restrâns temporar domeniul de aplicare al EU ETS la zborurile intra-SEE până în 2016, dorind să cunoască rezultatul negocierilor din cadrul OACI înainte de a revizui domeniul de aplicare al EU ETS pentru a reinclude, eventual, zborurile extra-SEE. În absența unei modificări a Directivei EU ETS, domeniul de aplicare integral al EU ETS va fi restabilit în mod automat începând cu 2017.

Pentru a reduce sarcinile administrative pentru cei mai mici operatori de aeronave, derogarea pentru operatorii de aeronave utilizate în scop necomercial care emit mai puțin de 1 000 de tone de CO2 pe an ar trebui să se aplice în continuare pentru încă zece ani.

Evaluarea impactului analizează diferite opțiuni, atât pentru perioada de dinainte de 2020, cât și pentru perioada care începe din 2021. Pentru perioada de dinainte de 2020, au fost evaluate și comparate cu parametrii de referință (domeniul de aplicare integral) menținerea domeniului de aplicare limitat la zborurile intra-SEE și o alternativă care acoperă toate zborurile care pleacă din SEE. Pentru perioada de după 2020, toate opțiunile presupun că GMBM va acoperi zborurile spre și dinspre țări terțe. O opțiune consideră, de asemenea, că emisiile din interiorul SEE sunt compensate prin intermediul GMBM, în timp ce altă opțiune menține obligațiile prevăzute de EU ETS pentru zborurile intra-SEE. Opțiunile intermediare iau în considerare modificări ale EU ETS pentru zborurile intra-SEE fie în vederea obținerii unui anumit grad de aliniere la GMBM (sistemul EU ETS fiind utilizat în cadrul unei abordări ce vizează compensarea emisiilor), fie în vederea combinării ambelor sisteme (EU ETS acoperind emisiile care nu intră în domeniul de aplicare al GMBM).

În ceea ce privește proiecțiile de emisii globale de GES, evaluarea impactului s-a bazat pe raportul din 2015 privind decalajul în materie de emisii al programului privind mediul al Organizației Națiunilor Unite și pe al cincilea raport de evaluare al Grupului interguvernamental privind schimbările climatice (IPCC). Rapoartele Agenției Europene de Mediu au servit drept bază pentru proiecțiile privind emisiile globale de GES ale UE. Studiul s-a bazat pe date relevante din rapoartele de mediu ale OACI, în special în legătură cu emisiile și previziunile privind emisiile generate de aviația internațională, precum și reducerea acestor emisii care ar putea fi obținută prin intermediul unor măsuri tehnice și operaționale. Pentru modelarea și analiza econometrice subiacente, au fost utilizate datele referitoare la creșterea preconizată a sectorului aviației indicate în raportul de mediu al OACI .

În contextul revizuirii EU ETS pentru perioada 2021-2030, o evaluare a Directivei privind ETS în vigoare a făcut parte din evaluarea impactului și a fost utilizată pentru analiza opțiunilor de politică. Nu a existat nicio evaluare ex post sau o verificare a adecvării legată în mod specific de EU ETS pentru sectorul aviației, deoarece EU ETS pentru sectorul aviației nu a fost niciodată aplicat în integralitatea domeniului său de aplicare, astfel cum fusese conceput inițial. Domeniul de aplicare al EU ETS pentru sectorul aviației a fost modificat pe baza unor evaluări aprofundate pentru a răspunde preocupărilor și a lua în considerare opoziția suscitată de măsură astfel cum a fost concepută inițial, menținând în același timp egalitatea de tratament pentru toți operatorii care asigură aceleași legături. Evaluarea impactului din 2013, care însoțește propunerea de Regulament (UE) nr. 421/2014, precum și evaluarea impactului care însoțește prezenta propunere, împreună cu rapoartele privind piața carbonului întocmite de Comisie și cu planurile de acțiune ale UE prezentate OACI de către Comisie, reprezintă o evaluare retrospectivă eficace și o verificare a adecvării în ceea ce privește eficacitatea și funcționarea Directivei privind EU ETS pentru sectorul aviației, care este considerată adecvată.

•Evaluări ex post/verificări ale adecvării legislației existente

Având în vedere timpul limitat disponibil, se consideră că este cel mai adecvat ca prezenta propunere să fie prezentată sub forma unui regulament. Regulamentele sunt direct aplicabile în toate statele membre și sunt obligatorii în toate elementele lor și, prin urmare, ele reprezintă cel mai bun mijloc de a obține punerea în aplicare în timp util și în mod uniform a modificărilor înainte de termenele de conformare pentru anul 2017, stabilite pentru martie și aprilie 2018.

Anexa I la Directiva 2003/87/CE se modifică prin extinderea derogării pentru operatorii de aeronave utilizate în scop necomercial care emit mai puțin de 1 000 de tone de CO2 pe an din 2020 până în 2030. Această extindere s-a dovedit a fi o măsură eficace, reducând considerabil efortul administrativ necesar pentru punerea în aplicare a EU ETS, continuând în același timp să se obțină reduceri semnificative ale emisiilor prin intermediul sistemului EU ETS. Derogarea a redus numărul de operatori de aeronave care fac obiectul reglementărilor statelor membre cu aproximativ 2 200, ceea ce reprezintă doar 0,2 % din emisii.

Se aduc modificări articolului 28a din Directiva privind EU ETS în ceea ce privește derogările aplicabile înainte de punerea în aplicare a unui acord internațional privind aplicarea unei măsuri unice globale bazate pe piață. Urmărind aceeași abordare ca în cadrul Regulamentului (UE) nr. 421/2014 pentru perioada 2013-2016, se introduce o derogare referitoare la aplicarea Directivei privind EU ETS la zborurile spre și dinspre regiunile ultraperiferice și țările terțe după 2016, în timp ce zborurile dintre aerodromurile situate în SEE fac parte în continuare din domeniul de aplicare al directivei. Având în vedere că domeniul de aplicare rămâne identic cu cel din 2016, numărul de certificate alocate cu titlu gratuit primite de operatorii de aeronave va continua să fie același ca în 2016 și va fi proporțional cu activitatea în interiorul SEE, iar factorul linear de reducere aplicabil tuturor sectoarelor în temeiul Directivei privind EU ETS se va aplica doar începând cu 2021. Alocarea de certificate din rezerva specială ar trebui tratată în același mod, iar emiterea acestor certificate trebuie adaptată la domeniul de aplicare limitat la zborurile intra-SEE. De asemenea, numărul de certificate licitate ar trebui să fie în continuare același ca în 2016. Sistemul se va aplica zborurilor cu țările cu care se ajunge la un acord bilateral care prevede o legătură între sistemele de limitare și tranzacționare, doar în conformitate cu termenii unui astfel de acord.

Prezenta propunere vizează prelungirea efectelor actuale extrem de favorabile asupra mediului ale EU ETS, care contribuie cu aproximativ 17 milioane de tone de CO2 pe an la reducerea emisiilor. Aceasta înseamnă că, în interiorul Spațiului Economic European, sectorul aviației contribuie, ca oricare alt sector economic, la eforturile de reducere a emisiilor interne. Permițând UE să realizeze în continuare reduceri semnificative ale emisiilor generate de sectorul aviației prin intermediul EU ETS, în conformitate cu obiectivele climatice ale UE, propunerea menține impulsul pentru continuarea activității în cadrul OACI privind punerea în aplicare efectivă a GMBM, pentru a maximiza rezultatele de atenuare a emisiilor la nivel mondial. Clauza de revizuire reprezintă un semnal pozitiv privind intenția UE de a aplica GMBM.

Propunerea nu are implicații asupra bugetului comunitar.

(8)Ca o simplificare și pentru a reduce sarcinile administrative pentru cei mai mici operatori de aeronave, ar trebui să se considere în continuare, pentru încă zece ani, că operatorii de aeronave utilizate în scop necomercial care emit mai puțin de 1 000 de tone de CO2 pe an îndeplinesc cerințele Directivei 2003/87/CE. În cursul acestei perioade ar trebui să se elaboreze măsuri menite să garanteze că, în viitor, toți operatorii contribuie la reducerea emisiilor.

(5)În lumina rezoluției adoptate cu ocazia celei de a 39-a sesiuni a Adunării OACI în octombrie 2016 privind punerea în aplicare a unei măsuri globale bazate pe piață începând din 2021 pentru a compensa emisiile generate de aviația internațională peste nivelurile din 2020, se consideră adecvată menținerea derogării existente, în așteptarea unor progrese ulterioare legate de elementele de proiectare și de punerea în aplicare a măsurii globale bazate pe piață. În acest sens, adoptarea de către OACI a standardelor și a practicilor recomandate pentru a completa această rezoluție și a pune în aplicare sistemul global este prevăzută pentru 2018. Cu toate acestea, aplicarea sa concretă va necesita măsuri la nivel național din partea membrilor OACI. De asemenea, OACI va trebui să elaboreze modalități de guvernanță, inclusiv un sistem de registre. În acest context, ar trebui prelungită derogarea actuală de la obligațiile prevăzute de EU ETS pentru zborurile spre și dinspre țările terțe, sub rezerva revizuirii punerii în aplicare a sistemului OACI, pentru a stimula continuarea activităților desfășurate în cadrul OACI și a facilita punerea în aplicare a sistemului OACI. Ca urmare a prelungirii derogării, numărul de certificate care urmează să fie scoase la licitație și emise cu titlu gratuit, inclusiv din rezerva specială, ar trebui să fie identic cu cel care corespunde anului 2016 și ar trebui să fie proporțional cu reducerea obligației de returnare.

(4)Uniunea și statele sale membre au făcut eforturi pentru promovarea acordului internațional de a reduce impactul gazelor cu efect de seră generate de sectorul aviației încă din 1997 și, începând din 2008, dispun de acte legislative în vigoare pentru a limita efectele schimbărilor climatice generate de activitățile din sectorul aviației prin intermediul schemei UE de comercializare a certificatelor de emisii (EU ETS), în vigoare din anul 2005. Pentru a stimula avansarea lucrărilor din cadrul Organizației Aviației Civile Internaționale (OACI), Uniunea a adoptat de două ori derogări de la sistemul EU ETS, cu termen precis, pentru a limita obligațiile de conformare la emisiile generate de zborurile între aerodromuri situate în Spațiul Economic European (SEE), cu egalitatea de tratament pe rute a operatorilor de aeronave, indiferent de locul în care își au sediul. Cea mai recentă derogare de la EU ETS, Regulamentul (UE) nr. 421/2014 al Parlamentului European și al Consiliului, a limitat obligațiile de conformare la zborurile intra-SEE între 2013 și 2016 și a preconizat modificări potențiale ale domeniului de aplicare al schemei în ceea ce privește activitățile către și dinspre aerodromurile situate în afara SEE începând de la 1 ianuarie 2017, în urma revizuirii prevăzute în regulament.

(1)La cea de a 21-a Conferință a părților la Convenția-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice (CCONUSC), care a avut loc la Paris în perioada 30 noiembrie-12 decembrie 2015, a fost adoptat un acord internațional pentru consolidarea răspunsului global la schimbările climatice. Printre altele, Acordul de la Paris stabilește un obiectiv pe termen lung care corespunde obiectivului de menținere a creșterii temperaturii globale cu mult sub 2°C peste nivelurile preindustriale și de continuare a eforturilor de menținere a acestei creșteri la 1,5°C peste nivelurile preindustriale. Acordul de la Paris a fost aprobat, în numele Uniunii, prin Decizia (UE) 2016/1841 a Consiliului și a intrat în vigoare la 4 noiembrie 2016. În vederea atingerii obiectivului stabilit de Acordul de la Paris, părțile vor pregăti, vor comunica și vor menține contribuții succesive stabilite la nivel național.

(Text cu relevanță pentru SEE)

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Articolul 1

Directiva 2003/87/CE se modifică după cum urmează:

(1)Articolul 28a se modifică după cum urmează:

(a)alineatul (1) se modifică după cum urmează:

i.literele (a) și (b) se înlocuiesc cu următorul text:

(a)„toate emisiile generate de zborurile înspre și dinspre aerodromurile situate în țările din afara Spațiului Economic European (SEE) în fiecare an calendaristic de la 1 ianuarie 2013, sub rezerva revizuirii menționate la articolul 28b”;

(b)toate emisiile generate de zborurile între un aerodrom situat într­una din regiunile ultraperiferice în sensul articolului 349 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) și un aerodrom situat într-o altă regiune a SEE, în fiecare an calendaristic de la 1 ianuarie 2013, sub rezerva revizuirii menționate la articolul 28b”;

ii.litera (c) se elimină;

(b)alineatul (2) se modifică după cum urmează:

i.primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:

„Începând cu 1 ianuarie 2017, prin derogare de la articolele 3d-3f și până la intrarea în vigoare a modificărilor subsecvente revizuirii menționate la articolul 28b, operatorilor de aeronave li se eliberează, în fiecare an, un număr de certificate care corespunde celui din anul 2016. Începând cu anul 2021, acest număr de certificate va face obiectul aplicării factorului linear menționat la articolul 9.”

ii.al treilea paragraf se elimină;

(c)alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text:

„4. Prin derogare de la articolul 3d alineatul (3), numărul de certificate care urmează să fie scoase la licitație de fiecare stat membru începând cu 1 ianuarie 2013 se reduce astfel încât să corespundă părții sale din emisiile produse de aviație atribuite pentru zborurile care nu fac obiectul derogărilor prevăzute la alineatul (1) literele (a) și (b) de la prezentul articol.”;

(d)alineatul (7) se înlocuiește cu următorul text:

„Alineatul (1) se aplică țărilor cu care s-a ajuns la un acord în temeiul articolului 25 sau 25a, numai în conformitate cu termenii unui astfel de acord”.

(2)Se introduc următoarele articole 28b și 28c:

„Articolul 28b