RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIUL EUROPEAN Raport privind obstacolele în calea comerțului și a investițiilor - ediția 2015 /* COM/2015/0127 final - 2015/ ( ) */





RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIUL EUROPEAN Raport privind obstacolele în calea comerțului și a investițiilor - ediția 2015 1) Introducere Ediția din 2015 a Raportului privind obstacolele în calea comerțului și a investițiilor (ROCI) vizează o serie de obstacole importante cu care se confruntă întreprinderile din Uniunea Europeană (UE) pe piețele celor șase parteneri strategici ai UE[1], și anume China, India, Japonia, Mercosur (Brazilia/Argentina), Rusia și Statele Unite (SUA). Obiectivul principal al acestui raport este de a evidenția obstacolele cu cel mai puternic efect de restricționare a comerțului și de a reafirma importanța abordării unor astfel de obstacole într-o manieră bine direcționată și concertată. În timp ce această ediție a ROCI se axează pe „prioritizarea priorităților”, Comisia publică cu regularitate și un „raport cu potențial de restricționare a comerțului”, denumit și „Raportul de monitorizare a protecționismului”, care oferă o imagine de ansamblu mai detaliată asupra obstacolelor în calea comerțului și a investițiilor la nivelul unui grup mai larg de țări terțe[2]. Prin urmare, ROCI și Raportul de monitorizare a protecționismului sunt complementare. Această a cincea ediție a raportului privind obstacolele în calea comerțului și a investițiilor oferă o imagine de ansamblu asupra negocierilor în curs ale UE în domeniul comerțului și al investițiilor (partea 2), apoi trece în revistă principalele obstacole în calea comerțului și a investițiilor menținute de partenerii economici strategici ai UE în 2014 (partea 3) și se încheie cu o secțiune (partea 4) care conturează diversele strategii aplicate de UE pentru a soluționa aceste cazuri. 2) Crearea de oportunități în materie de comerț și investiții: negocieri în curs ale UE Pentru a crea noi oportunități în materie de comerț și investiții, UE urmărește o agendă de negocieri complexă, care cuprinde negocieri bilaterale, plurilaterale și multilaterale. Dinamica creată prin cadrul de negociere poate, de asemenea, să contribuie la soluționarea problemei obstacolelor de lungă durată în calea comerțului. În ceea ce privește agenda UE de negocieri multilaterale, este posibil ca problemele restante ale „Pachetului de la Bali” al OMC, și în mod deosebit cele legate de Acordul pentru facilitarea comerțului, să fi fost soluționate de curând. Prin aceasta, punerea în aplicare completă a acestui prim acord comercial internațional sub egida OMC devine posibilă. La nivel plurilateral, negocierile cu privire la un acord privind comerțul cu servicii (TISA) înregistrează progrese constante. În scurt timp, ar trebui să se poată ajunge la un acord privind extinderea listei de produse pentru Acordul privind tehnologia informației (ITA). Între timp, în iulie 2014, UE împreună cu alți 13 membri ai OMC au inițiat negocieri pentru liberalizarea comerțului internațional cu produse ecologice. Această „inițiativă privind produsele ecologice” are ca obiectiv eliminarea obstacolelor din calea comerțului și a investițiilor în bunuri, servicii și tehnologii care contribuie la îmbunătățirea mediului. În paralel, UE avansează cu ambițioasa sa agendă de negocieri bilaterale în ceea ce privește consolidarea poziției sale în sectorul comerțului și al investițiilor pe o serie de piețe ale unor țări terțe. În mod special, negocierile cu SUA privind parteneriatul transatlantic pentru comerț și investiții (TTIP) constituie o prioritate esențială. Un acord de parteneriat transatlantic pentru comerț și investiții ambițios și cu implicații ample, care trebuie să includă măsuri ferme cu privire la cooperarea și coerența în materie de reglementare, nu numai că va elimina tarifele preferențiale, dar va contribui și la reducerea costurilor legate de barierele netarifare (BNT). În decembrie 2014, UE și Japonia au încheiat cea de a opta sesiune de discuții tehnice vizând acordul de liber schimb dintre UE și Japonia. Prin aceste negocieri, UE încearcă să răspundă unei serii de preocupări care afectează afacerile UE, în special tarifele, barierele netarifare și accesul nesatisfăcător pe piața de achiziții publice japoneză. În cadrul celui de al 16-lea summit UE-China care a avut loc la Beijing în noiembrie 2013, UE și China au inițiat negocieri cu privire la un acord de investiții complet care se preconizează că va fi în beneficiul ambelor părți prin asigurarea faptului că piețele sunt deschise investițiilor în ambele direcții. În martie 2014, UE și Myanmar/Burma au inițiat negocieri în privința unui acord de investiții. Acordul de liber schimb al UE cu Singapore a fost, în cea mai mare partea a sa, ratificat în septembrie 2013, deși negocierile în domeniul protecției investițiilor s-au încheiat în octombrie 2014. Acordul comercial cu Peru și Columbia s-a aplicat cu titlu provizoriu în Peru începând cu 1 martie 2013, iar în Columbia începând cu 1 august 2013. În iulie 2014, s-au încheiat negocierile privind aderarea Ecuadorului la acordul cu Peru și Columbia, în timp ce s-au menținut contactele cu Bolivia pentru a se examina posibilitatea integrării sale în acest acord comercial. La 26 septembrie 2014, summitul Canada-EU de la Ottawa a marcat sfârșitul negocierilor privind acordul comercial UE-Canada (CETA). Se preconizează că acordul va elimina peste 99 % dintre toate tarifele preferențiale dintre cele două economii și va crea oportunități importante de acces pe piețe noi în domeniul serviciilor și al investițiilor. La 27 iunie 2014, Moldova și Georgia au semnat acorduri de asociere cu UE care includ crearea de zone de liber schimb aprofundate și cuprinzătoare (ZLSAC). Acordurile se aplică cu titlu provizoriu începând cu 1 septembrie 2014. La 27 iunie 2014, Ucraina a semnat, de asemenea, un acord ZLSAC și părțile din acordul de asociere (AA) rămase încă nesemnate la 21 martie 2014. Ca urmare a semnării dispozițiilor de natură politică din AA, UE a acordat, în mod unilateral, la 23 aprilie 2014, măsuri comerciale autonome (ATM) care promovează partea privind reducerea tarifelor din acordul ZLSAC, în favoarea Ucrainei. Măsurile comerciale autonome au fost prelungite până la sfârșitul anului 2015 și intrarea în vigoare a ZLSAC a fost amânată pentru 1 ianuarie 2016. În plus, UE s-a angajat în negocieri privind un acord de liber schimb (ALS) cu o serie de alte țări terțe și regiuni, și anume grupul Mercosur, India, Malaezia, Vietnam și Maroc. 3) Starea actuală a principalelor obstacole în calea comerțului și investițiilor menținute de partenerii strategici ai UE în 2014 a) Brazilia/Argentina 1) În domeniul investițiilor, deși Brazilia, în general, nu face distincție între capitalul străin și capitalul național, anumite sectoare, în special comunicațiile și media, aviația, transportul și mineritul, fac obiectul unor limitări ale participației capitalului străin. 2) Impozitele discriminatorii și subvenționarea producătorilor autohtoni în Brazilia constituie o problemă importantă în multe sectoare. În special, (re)introducerea programului de subvenții la export „Reintegra” generează îngrijorare. În plus, acordarea, de către Brazilia, de împrumuturi subvenționate sau de ajutoare condiționate de îndeplinirea cerințelor în materie de conținut local rămâne problematică. În ceea ce privește măsurile fiscale, UE a solicitat consultări cu OMC la 19 decembrie 2013 cu privire la avantajele fiscale discriminatorii pe care Brazilia le acordă în legătură cu autovehiculele, produsele electronice și utilajele automatizate de uz industrial sau profesional și în legătură cu alte produse asociate care sunt fabricate în Brazilia și care îndeplinesc anumite cerințe în materie de conținut local. În plus, Brazilia oferă avantaje fiscale, sub formă de achiziții neimpozabile de mijloace de producție și contribuții la capital, societăților autohtone care exportă cel puțin 50 % din producția lor. După consultările nereușite cu Brazilia din 2014, UE a transmis o cerere de înființare a unui comitet de soluționare a litigiilor în cadrul OMC la 18 noiembrie 2014. La 17 decembrie 2014, OMC a înființat un comitet care să decidă cu privire la această problemă. 3) Brazilia a adoptat măsuri care denaturează în continuare condițiile de participare la licitațiile publice prin stabilirea unor marje preferențiale pentru anumite produse naționale în procedurile de licitație. Măsurile stabilesc marje de la 8 % la 25 % și vizează o gamă largă de sectoare. 4) În domeniul măsurilor sanitare și fitosanitare (SPS), a existat un oarecare progres, dar insuficient, în privința importurilor de produse lactate și de carne de porc și de vită din UE în Brazilia. Autoritatea competentă din Brazilia efectuează 3-5 audituri pe an și a început efectuarea de audituri și în unele state membre ale UE, însă întârzierea referitoare la cele 50 de cereri prezentate de statele membre rămâne principala preocupare. În general, procedura de care dispune Brazilia privind SPS pentru admiterea importurilor din statele membre ale UE este în continuare îndelungată, împovărătoare și imprevizibilă. În 2014, Brazilia a anunțat o legislație nouă și UE a făcut propuneri concrete de eficientizare a procedurilor în materie de importuri. Brazilia constituie o piață alternativă importantă ca urmare a interdicției impuse de Rusia asupra exporturilor de produse agricole și produse alimentare din UE. În ceea ce privește anumite restricții la importurile de carne de vită din UE legate de encefalopatia spongiformă bovină (ESB), Brazilia și-a modificat cerințele în materie de import, dar nu le-a armonizat pe deplin cu standardul internațional al Organizației mondiale pentru sănătate animală (OIE). 5) În Argentina, cerința ca toți importatorii să completeze o „declarație anticipată sub jurământ de import (DJAI)” rămâne o provocare majoră. La 15 ianuarie 2015, organul de apel pentru soluționarea litigiilor din cadrul OMC a judecat litigiul privind DJAI precum și o serie de alte măsuri de restricționare a importurilor neoficiale, precum cerința de echilibrare a importurilor. Organul de apel a confirmat hotărârea comitetului anterior care constatase că administrarea declarației anticipate sub jurământ de import a Argentinei încalcă legislația OMC. 6) În plus, Argentina continuă să aplice restricții drastice cu privire la transferul de valute străine, dividende și redevențe. Situația se agravează chiar din cauza deficitului de rezerve în valute străine în creștere. Pentru transferul și trasabilitatea plăților s-a creat un organism nou, alcătuit din reprezentanți ai mai multor autorități, inclusiv ai Băncii Centrale. 7) În fine, Argentina a recurs la fiscalizarea internă pentru a reglementa importurile de mașini, ambarcațiuni, avioane și motociclete de înaltă tehnologie, percepând un „impozit pe lux” de până la 50 % peste un anumit plafon valoric. Impozitul vizează mașinile de lux și, prin urmare, afectează modelele importate într-o măsură mai mare decât modelele fabricate de producători autohtoni. b) China 8) China aplică restricții importante cu privire la investițiile străine. În special, China ar trebui să deschidă sectoarele închise investițiilor străine directe (ISD) sau cele supuse cerințelor de asociere în participație, inclusiv în cazul în care participația majoritară chineză reprezintă o condiție. China ar trebui, de asemenea, să elimine celelalte restricții cum ar fi cerințele privind transferul de tehnologie și cele în materie de conținut local, precum și procedurile administrative de aprobare prealabilă. Subvenționarea producătorilor autohtoni și în special a întreprinderilor din sectorul public (SOE) constituie, de asemenea, un impediment important în calea investițiilor în China. China a adoptat, în mod unilateral, o serie de măsuri referitoare la investiții. În noiembrie 2014, și-a propus să revizuiască catalogul său de investiții străine și să elimine unele restricții. Deși revizuirea este binevenită, noua deschidere limitată a sectoarelor și închiderea altora în inițiativa de revizuire sunt dezamăgitoare. Reformele anunțate în cadrul zonei-pilot de liber schimb din Shanghai (SFTZ) nu s-au concretizat cu viteza adecvată. „Lista negativă” aferentă zonei-pilot de liber schimb din Shanghai (enumerarea tuturor sectoarelor în care investițiile străine sunt restricționate, investițiile fiind permise în toate celelalte sectoare) a făcut obiectul unei revizuiri în iulie 2014. Deși câteva restricții privind investițiile străine au fost relaxate cu privire la anumite sectoare, societățile continuă să se confrunte cu multe obstacole importante în calea investițiilor străine în zonă. Această situație va fi monitorizată și în lumina recentului anunț al autorităților chineze de deschidere a unor noi zone de liber schimb. 9) În domeniul achizițiilor publice, UE continuă să încurajeze China să adere la Acordul privind achizițiile publice (GPA) cât mai repede posibil și să își armonizeze legislația cu acest acord. În ianuarie 2015, China a prezentat o ofertă de acord privind achizițiile publice revizuit; UE salută progresul în materie de acoperire la nivel subcentral, dar sunt necesare încă îmbunătățiri importante suplimentare, în special în privința acoperirii acestor acorduri privind achizițiile publice. 10) O multitudine de probleme persistă în ceea ce privește respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (DPI) în China. Acest aspect include înregistrarea de brevete și de modele de utilitate de o calitate slabă, mărcile înregistrate aplicate cu rea credință, precum și formalitățile de înregistrare de durată și o procedură împovărătoare de legalizare a documentelor străine. În plus, protecția împotriva încălcărilor DPI prin intermediul autorităților administrative, judiciare și vamale este în continuare insuficientă. De asemenea, există încă multă nesiguranță cu privire la protecția secretelor comerciale, care adeseori se pare că trebuie comunicate autorităților/societăților chineze. 11) China continuă să considere că numai tehnologia de securitate a informațiilor dezvoltată în China este „sigură” și aplică un concept de „siguranță națională” mult peste practica obișnuită la nivel internațional. Acest lucru acționează ca un obstacol extraordinar în calea societăților străine care concurează în privința aplicațiilor comerciale în sectorul IT. În plus, participarea societăților străine în organismele de standardizare în materie de securitate continuă să fie blocată. 12) Societățile din UE se confruntă cu numeroase măsuri sanitare și fitosanitare (SPS) legate de importurile în China. Interdicția existentă privind importurile de carne de vită și de oaie din UE ar trebui să fie ridicată. În plus, ar trebui să fie acceptate standardele internaționale cu privire, de exemplu, la siguranța alimentelor și sănătatea animală. 13) UE este, de asemenea, preocupată de obstacolele în calea accesului pe piața chineză în sectorul sănătății și în sectorul produselor cosmetice. În ceea ce privește dispozitivele medicale și produsele farmaceutice, noul sistem de reglementare ar trebui să fie armonizat cu standardele și practicile internaționale privind aspecte precum studiile clinice și cerințele de înregistrare. Cu privire la produsele cosmetice, procesul de înregistrare în cazul unor ingrediente cosmetice noi ar trebui să fie îmbunătățit și limitat la ingredientele cu risc mai ridicat. Etichetarea produselor cosmetice prin utilizarea autocolantelor ar trebui să fie permisă, iar reglementările privind testarea ar trebui armonizate cu standardele internaționale. c) India 14) În India, societățile din UE încă se confruntă cu obstacole importante în calea accesului pe piață în sectorul IT și în sectorul echipamentelor electronice. Nu se poate raporta o evoluție importantă suplimentară cu privire la punerea în aplicare a politicilor preferențiale de acces pe piață în domeniul achizițiilor de bunuri pentru produse electronice de fabricație autohtonă din motive de securitate, după ce India și-a suspendat politica în 2013 și a exclus în mod explicit aplicarea acestora achizițiilor nepublice. India susține că nu este obligată prin niciun angajament față de OMC (în special acordul privind achizițiile publice la care India nu este parte). Se preconizează că India va anunța în curând criteriile privind valoarea adăugată din schema sa de achiziții publice. Începând cu 3 ianuarie 2014, înregistrarea a 15 categorii de produse de tehnologia informației (IT) și de produse electronice de consum a devenit obligatorie în India. Această înregistrare a fost extinsă la alte 15 produse printr-un ordin publicat la 8 noiembrie 2014. Punerea în aplicare a testării obligatorii la nivel autohton și a certificării elementelor de rețea de telecomunicații a fost amânată pentru 1 aprilie 2015. Întrucât o parte importantă a acestor produse sunt importate pe piața indiană, aceste măsuri pot să afecteze în mod special schimburile comerciale. 15) Între timp, persistă problemele legate de punerea în aplicare a regimului de certificare a anvelopelor importate și exportate al Biroului de standardizare indian (BSI) în India. Principalele preocupări sunt taxele percepute per anvelopă marcată, procedurile îndelungate, inspecțiile în fabrici și garanțiile bancare necesare. 16) Începând din august 2013, India a modificat interpretarea și punerea în aplicare a regulamentelor privind siguranța alimentară din 2011, cu privire la etichetare și ambalare, adoptând o abordare mai restrictivă în privința utilizării autocolantelor pe ambalaje și declanșând astfel o disfuncționalitate gravă în comerțul cu produse alimentare. Mai general, India a extins recent schemele sale de etichetare, în mod restrictiv, asupra multor sectoare (precum sectorul produselor cosmetice, sectorul dispozitivelor medicale, sectorul TIC). 17) În cursul anului 2014, India a introdus mai multe măsuri care afectează sectorul produselor cosmetice privind aspecte precum cerințele de etichetare, de testare pe animale și de înregistrare pentru produselor importate. Cu privire la etichetare, în iulie 2014, India a publicat cerințele de etichetare pentru originea vegetariană și nevegetariană. În plus, India a introdus o interdicție privind testarea pe animale a produselor cosmetice într-un mod care ar putea să ducă practic la o interzicere a ingredientelor de uz pe scară largă și de neînlocuit care continuă să se bazeze pe datele de testare pe animale atunci când nu există nicio alternativă de înlocuire. d) Japonia 18) De la începutul negocierilor cu privire la un acord de liber schimb cuprinzător, discuțiile legate de barierele netarifare continuă. În ceea ce privește unele dintre aceste bariere (de exemplu, alimentele organice, acordarea de licențe pentru vânzarea cu ridicata a alcoolului), Japonia și-a respectat deja angajamentul convenit pe parcursul etapei pregătitoare de dinainte de lansarea negocierilor privind acordul de liber schimb. În ceea ce privește alte bariere în legătură cu care Japonia s-a angajat să furnizeze un rezultat în cadrul primului an de negocieri, se poate raporta un progres important (de exemplu, cu privire la produsele farmaceutice, aditivii alimentari, carnea de vită, procedurile de autorizare a dispozitivelor medicale). Cu toate acestea, rămân probleme încă nerezolvate și va fi necesar ca acestea să fie soluționate înainte de încheierea negocierilor. În plus față de lista convenită în contextul exercițiului de stabilire a sferei de cuprindere, UE a transmis Japoniei, în decembrie 2014, o a doua listă de măsuri netarifare, care include în special multe aspecte legate de măsurile SPS nerezolvate. Discuțiile cu Japonia privind această a doua listă sunt încă în curs de desfășurare, obiectivul UE fiind obținerea unui progres semnificativ și oportun. Negocierile vizează și alte domenii în care întreprinderile din UE se confruntă cu probleme atunci când desfășoară afaceri în Japonia, precum de exemplu, domeniul achizițiilor publice (inclusiv sectorul feroviar). e) Statele Unite 19) UE continuă să fie preocupată de restricțiile de tip „Buy American” care guvernează achizițiile publice în SUA. Astfel de restricții încă vizează o mare parte din achizițiile publice din SUA prin rezervarea unei părți importante din achizițiile publice produselor și serviciilor autohtone și prin excluderea societăților străine din procedurile de achiziții publice. Este clar că un progres semnificativ în acest domeniu reprezintă o condiție prealabilă importantă pentru încheierea cu succes a negocierilor privind parteneriatul transatlantic pentru comerț și investiții. În special, va fi esențial să se garanteze un acces mai bun al UE la achizițiile publice la nivel subfederal în SUA. 20) Dificultățile legate de asigurarea protecției drepturilor de proprietate intelectuală, în special indicațiile geografice UE (GI) pe alimente și băuturi (în special în sectoarele vinurilor, brânzeturilor și cărnii), în SUA constituie o sursă de dezamăgire considerabilă pentru producătorii din UE. Negocierile privind parteneriatul transatlantic pentru comerț și investiții în curs oferă o ocazie importantă pentru a asigura o protecție mai bună a indicațiilor geografice UE în SUA. 21) O multitudine de bariere în materie de SPS persistă în SUA. Preocupările majore ale UE rămân cele cu privire la restricțiile americane în ceea ce privește importul de carne de oaie și de capră, precum și importul de produse din ouă. În plus, cererile UE de a exporta produse de origine animală, cum ar fi carnea de vită, anumite produse lactate, moluște bivalve vii, precum și produse vegetale, cum ar fi mere și pere, se confruntă cu întârzieri îndelungate. Și în această privință, negocierile privind parteneriatul transatlantic pentru comerț și investiții oferă oportunitatea de a avansa în soluționarea acestor probleme. f) Rusia 22) Rusia a pus în aplicare în mod incorect tarifele consolidate OMC pentru numeroase produse, inclusiv hârtie, aparate electrice și produse agricole cum ar fi uleiul de palmier. La 31 octombrie 2014, UE a lansat o cerere de consultări privind soluționarea litigiilor în cadrul OMC. 23) Noua lege rusească privind localizarea datelor cu caracter personal (legea federală nr. 242) semnată de președintele Putin la 21 iulie 2014 prevede că toate datele cu caracter personal ale persoanelor fizice din Rusia sunt stocate și prelucrate în Rusia, fără nicio excepție oferită în privința datelor cu caracter comercial. Astfel de cerințe generalizate privind serverele locale, fără excepție în cazul datelor cu caracter comercial, sunt disproporționate și ar putea să aibă un efect nefavorabil asupra economiei digitale ca întreg. În special, acestea creează un obstacol major în calea furnizorilor europeni de tehnologie „cloud” și a dezvoltării unei piețe transfrontaliere de tehnologie de calcul „cloud”. În opinia UE, astfel de cerințe de localizare ar trebui mai degrabă să fie limitate la situații specifice excepționale (de exemplu, numai la cazurile în care cerințele de securitate/confidențialitate a datelor nu pot fi asigurate în alt mod) și trebuie să fie pe deplin compatibile cu dispozițiile relevante din legislația OMC. 24) Multe dintre probleme legate de măsurile sanitare și fitosanitare din Rusia rămân actuale. La 8 aprilie 2014, UE a solicitat consultări privind soluționarea litigiilor în cadrul OMC cu Rusia cu privire la restricțiile referitoare la importul de porci vii, de carne de porc și de anumite produse din porc care provin din UE, ca urmare a apariției pestei porcine africane în anumite zone limitate din Lituania și Polonia, din apropierea graniței cu Belarus. Consultările nu au condus la niciun rezultat și, la 22 iulie 2014, a fost înființat un comitet de soluționare a litigiului în cadrul PNC. O interdicție privind exportul de cartofi și de alte vegetale este încă operațională din 1 iulie 2013, în timp ce noile probleme includ o interdicție privind carnea de vită tranșată din UE din 27 iunie 2014, o interdicție privind fructele și legumele din Polonia (care afectează în special merele) introdusă la 1 august 2014 și o interdicție privind făina de carne, organele și grăsimea din UE din 22 octombrie 2014. 25) La 7 august 2014, Rusia a decretat o interdicție privind produsele agricole și alimentare din anumite țări, inclusiv statele membre UE, care au adoptat sancțiuni împotriva Rusiei în contextul situației din Ucraina. Aceste produse acoperă aproape toate produsele din carne (carne de vită, de porc, de pasăre și anumite produse din carne preparate), laptele și produsele lactate, legumele și fructele, precum și peștele și crustaceele. Unele produse agricole prelucrate sunt, de asemenea, interzise. 26) În domeniul barierelor tehnice din calea comerțului (TBT), operatorii economici din UE încă se confruntă cu numeroase obstacole la nivel orizontal și specifice unui sector, datorită regulamentelor tehnice împovărătoare care, adeseori, stabilesc cerințe de evaluare a conformității și de certificare excesive. În multe cazuri, regulamentele tehnice, care în prezent sunt adoptate de Uniunea Economică Eurasiatică, sunt incompatibile cu standardele internaționale. Regulamentul tehnic privind siguranța produselor de consum și a produselor destinate copiilor și adolescenților (relevant, printre altele, pentru produsele textile, confecții și încălțăminte), precum și proiectul de regulament tehnic privind siguranța produselor alcoolice, constituie exemple importante de reglementări tehnice excesiv de împovărătoare stabilite de Uniunea Economică Eurasiatică. 27) Rusia a adoptat un program de subvenții care include subvențiile pentru producătorii de echipamente și utilaje agricole. Acest program stabilește subvenții pentru producătorii și achizitorii de utilaje agricole în conformitate cu anumite condiții în materie de conținut local. Acest lucru este defavorabil exportatorilor de utilaje agricole (în special de combine de recoltat) din UE care au interes solid pe piața rusă. 28) La 14 mai 2013, Comunitatea Economică Eurasiatică a impus taxe anti-dumping la importurile de vehicule utilitare ușoare din Germania și Italia. Ca o consecință a măsurii, exporturile de vehicule utilitare ușoare din UE în Rusia practic au încetat din cauza nivelului prohibitiv al taxei. Măsurile anti-dumping trebuie să fie aplicate timp de 5 ani și afectează exporturi ale UE în valoare de aproximativ 180 de milioane de euro. Mai multe societăți din UE și-au văzut prezența pe piață redusă în mod dramatic pe acest segment de piață din Rusia. Comisia a inițiat procedurile de soluționare a litigiilor în cadrul OMC și, la 20 octombrie 2014, a fost înființat un comitet de soluționare a litigiilor în cadrul OMC. 4) Instrumente diferite de soluționare a obstacolelor din calea schimburilor comerciale și investițiilor a) Negocierile privind acorduri de liber schimb în curs UE este angajată în negocieri privind acorduri de liber schimb cu patru dintre cei șase parteneri economici strategici ai săi, precum și în negocieri în domeniul investițiilor cu China. Deși progresul în negocierile cu India și grupul Mercosur nu a fost suficient, UE își menține angajamentul în procesul de semnare a acestor acorduri ambițioase. Negocierile privind acordul de liber schimb între UE și Japonia și parteneriatul transatlantic pentru comerț și investiții avansează într-un ritm constant. Discuțiile bilaterale cu o serie de alte țări și regiuni sunt de asemenea în desfășurare, astfel cum se descrie în prezentarea generală din secțiunea 2 de mai sus. În ciuda perspectivelor de punere în aplicare a întregului „Pachet de la Bali” al OMC mai bune în viitorul apropriat și a diversității de negocieri plurilaterale în curs promițătoare, negocierile pentru acorduri de liber schimb bilaterale reprezintă un instrument tot mai important pentru soluționarea măsurilor perturbatoare ale comerțului specifice pe piețele importante ale țărilor terțe. Negocierile pentru parteneriatul transatlantic pentru comerț și investiții cu SUA au o dimensiune strategică de o importanță specială întrucât un acord cuprinzător care să includă o disciplină fermă în materie de reglementare ar putea nu numai să promoveze schimburile comerciale între părți, ci și să stabilească un model inovator în privința convergenței în materie de reglementare și să fixeze un format la nivel mondial. Un acord ambițios cu SUA ar putea astfel să consolideze rolul UE și să proiecteze în viitor rolul UE de lider mondial în materie de reglementare. În plus față de modelul de parteneriat transatlantic pentru comerț și investiții, UE se bazează în soluționarea obstacolelor de durată în calea intrării pe piețele esențiale și pe discuțiile privind acorduri de liber schimb, cum ar fi cele în cazul Japoniei, în care negocierile se bazează pe o abordare cuprinzătoare care are ca obiectiv abordarea unei game largi de bariere netarifare. Această strategie a furnizat deja rezultate concrete în negocierile în curs și ar putea să fie un model promițător pentru viitoarele negocieri privind un acord de liber schimb. Acordurile de liber schimb au, de asemenea, avantajul de a permite abordarea unui număr mare de obstacole importante în mod simultan și depășirea normelor comerciale internaționale existente, atunci când este posibil. Astfel de acorduri pot să ajute la prevenirea apariției de noi obstacole. Cu toate acestea, acordurile comerciale preferențiale au și limite. Negocierea și punerea în aplicare a acestor acorduri ia timp și echilibrul necesar în materie de concesii presupune că nu toate obstacolele pot să fie abordate deodată. b) Punerea în aplicare și respectarea acordurilor de liber schimb existente În ceea ce privește punerea în aplicare și respectarea acordurilor, UE continuă să depună eforturi pentru punerea deplină în aplicare a tuturor acordurilor încheiate. Pentru a se asigura că oportunitățile comerciale create prin negocieri sunt transpuse în fluxurile comerciale reale „pe teren”, UE a utilizat, printre altele, strategia sa de acces pe piețe pentru a urmări realizarea angajamentelor luate de către terți. Cele două agende ale UE - privind negocierile și privind respectarea - sunt, așadar, complementare. Acordul de liber schimb al UE cu Coreea de Sud, care a intrat în vigoare la 1 iulie 2011, este un exemplu bun al modului în care punerea în aplicare a unui acord comercial preferențial poate fi monitorizată în mod eficient. De exemplu, în conformitate cu dispozițiile privind cooperarea prevăzute în anexa privind substanțele chimice la acordul de liber schimb, Coreea și UE au putut să clarifice diverse probleme legate de noua legislație coreeană privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice „K-REACH” în reuniunile Grupului de lucru pentru substanțe chimice desfășurate în cadrul acordului de liber schimb. În mod similar, reuniunile Grupului de lucru pentru dispozitive medicale/produse farmaceutice desfășurate în cadrul acordului de liber schimb au permis punerea în aplicare a angajamentelor specifice convenite între cele două părți în aceste sectoare. Această abordare, care a fost dezvoltată, de asemenea, în contextul acordului comercial cu Columbia, Peru și America Centrală, stabilește un precedent util pentru dezvoltarea abordării noastre în materie de punere în aplicare, în cadrul viitoarelor acorduri de liber schimb. c) Procedurile de soluționare a litigiilor în cadrul OMC Acțiunea OMC de impunere a respectării acordurilor rămâne un instrument de respectare a aplicării important, ori de câte ori este necesar și adecvat. UE continuă să utilizeze în mod frecvent procedurile de soluționare a litigiilor în cadrul OMC. În 2014, UE a inițiat împotriva Rusiei trei noi cauze de soluționare a litigiilor în cadrul OMC, precum și o cauză împotriva SUA cu privire la subvențiile acordate societății Boeing. O serie de proceduri judiciare de soluționare a litigiilor în cadrul OMC inițiate de UE înainte de 2014 sunt încă în curs de desfășurare. De exemplu, a fost înființat un comitet de soluționare a litigiilor în cadrul OMC la 17 decembrie 2014 în cauza împotriva Braziliei privind avantajele fiscale pentru producătorii autohtoni de automobile, produse electronice și automatizate. Soluționarea litigiilor în cadrul OMC rămâne cea mai solidă opțiune în cazul în care alte instrumente de impunere a respectării acordurilor s-au dovedit a fi insuficiente. Deși aceste proceduri judiciare durează mult, ele oferă posibilitatea de a aborda obstacole importante într-un mod mai sistematic și, pe termen mai lung, de a obține securitatea juridică. Un exemplu important de cauză de succes inițiată de UE privește restricțiile Chinei asupra exportului de pământuri rare, în care China a hotărât în ianuarie 2015 să elimine contingentele la export. d) Comitetele din cadrul OMC UE este unul dintre membrii OMC cei mai activi în Comitetul privind barierele tehnice din calea comerțului și în Comitetul pentru măsuri sanitare și fitosanitare. Întrunirile Comitetului privind barierele tehnice din calea comerțului și ale Comitetului pentru măsuri sanitare și fitosanitare din Geneva reprezintă instrumente eficiente de subliniere a preocupărilor UE în privința regulamentelor tehnice și a măsurilor sanitare și fitosanitare nejustificate introduse de alți membri ai OMC, precum și de informare, sensibilizare și consolidare a alianțelor cu alți membri ai OMC afectați. Abordarea proactivă a UE nu se limitează la nivelul Comitetului privind barierele tehnice din calea comerțului și al Comitetului pentru măsuri sanitare și fitosanitare și se extinde la nivelul tuturor celorlalte comitete din cadrul OMC, cum ar fi, în special, cele care tratează procedurile de autorizare a importurilor, măsurile investiționale legate de comerț (TRIM) și subvențiile și măsurile compensatorii (SCM). e) Reuniuni internaționale la nivel înalt În fine, reuniunile internaționale la nivel înalt atât bilaterale cât și multilaterale, la care participă UE și/sau statele membre, au o importanță mai mare în cursul ultimilor ani și ar trebui privite ca un instrument important de soluționare a obstacolelor din calea schimburilor comerciale și a investițiilor. Șefii de stat și de guvern se întâlnesc mai frecvent pentru a discuta dificultățile economice esențiale de la nivel internațional care adeseori nu pot fi privite izolat de o serie de preocupări comerciale principale. Reuniunile în format G20 oferă ocazii bune în această privință. În contextul pregătirii de către UE a reuniunilor la nivel înalt care implică Înaltul Reprezentant al Uniunii/Vicepreședintele Comisiei[3], Comisia și statele membre, ar trebui acordată o atenție specială obstacolelor din calea comerțului și a investițiilor considerate prioritare în prezentul raport. 5) Concluzii Această a cincea ediție a Raportului privind obstacolele în calea comerțului și a investițiilor demonstrează o dată în plus că partenerii noștri strategici continuă să mențină o diversitate de obstacole importante în calea schimburilor comerciale și a investițiilor care sunt adeseori dificil de abordat. În contextul general dificil actual de incertitudine economică și de tensiuni politice considerabile, există un risc ridicat ca multe dintre aceste obstacole să persiste și să se creeze noi bariere în defavoarea tuturor. Prin urmare, mai multă determinare la nivel politic, precum și o punere în aplicare intensificată și activă a strategiei de acces pe piețe a UE rămân esențiale pentru eforturile UE de a elimina barierele. Utilizarea combinată a unor instrumente diverse, luând în considerare contextul specific fiecărei bariere și perspectivele de soluționare a acestora, promite obținerea celor mai bune rezultate. [1]Astfel cum se defineşte în comunicarea Comisiei Comerţ, creştere şi afaceri internaţionale, http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/november/tradoc_146955.pdf [2]Cel de al unsprezecelea Raport este disponibil pe http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2014/november/tradoc_152872.pdf [3]Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe şi politica de securitate şi Vicepreşedinte al Comisiei Europene.