Din motive de coerență, dispozițiile naționale în ceea ce privește decizia-cadru sunt evaluate separat în cazul statelor membre care își bazează sistemele pe o infracțiune de sine stătătoare în raport cu articolul 2 și al celor care au abordări diferite.

2.Evaluare

2.1.Evaluarea dispozițiilor naționale relevante din statele membre care își bazează sistemele pe o infracțiune de sine stătătoare

Imaginea de ansamblu oferită de mai jos nu se aplică DK, SE și UK. În cazul în care raportul se referă la „toate statele membre”, acesta se referă, prin urmare, doar la celelalte 25 de state membre.

2.1.1.Definiții (articolul 1)

Articolul 1 prevede două definiții care sunt relevante pentru definirea domeniului de aplicare al deciziei-cadru, și anume definirea unei organizații criminale și a unei asociații structurate.

În ceea ce privește definiția asociației structurate („asociație care nu este constituită în mod arbitrar pentru comiterea imediată a unei infracțiuni și care nu are în mod necesar roluri definite în mod formal pentru membrii săi, continuitate în ceea ce privește componența sau o structură elaborată”), trei state membre (BG, HR, IE) au adoptat formularea din decizia­cadru, în timp ce alte patru state membre (CZ, EE, LT, ES) au adăugat unele elemente suplimentare, în esență împărțirea sarcinilor sau funcțiilor în cadrul organizației criminale. Un grup de șapte state membre (BE, CY, FI, EL, LU, RO, SK) indică faptul că asociația trebuie structurată, iar 11 state membre (AT, DE, FR, HU, IT, LV, MT, NL, PL, PT, SI) nu fac nicio referire la definiția asociației structurate.

Unsprezece state membre (AT, BE, BG, FI, EL, HU, LU, PT, RO, SK, ES) se referă la criteriul continuității („stabilit în timp”). În EE și LT, dispozițiile naționale se referă la o organizație permanentă, care ar putea restrânge domeniul de aplicare al acestei dispoziții prin excluderea organizațiilor criminale nepermanente. Restul statelor membre (HR, CY, CZ, DE, FR, IE, IT, LV, MT, NL, PL, SI) nu menționează deloc acest element în legislația lor națională.

În ceea ce privește componența („mai mult de două persoane, care acționează concertat”), majoritatea statelor membre (AT, BE, BG, HR, CY, EE, FI, EL, HU, IE, IT, LT, LU, PT, RO, SK, ES) se referă în mod direct la minimum trei persoane. Letonia restrânge domeniul de aplicare la grupurile formate din cel puțin cinci persoane. Legislația din Cehia se referă la minimum două persoane care acționează concertat, în timp ce șase state membre (DE, FR, MT, NL, PL și SI) nu se referă la acest criteriu în legislația lor națională.

Doar trei state membre (BE, LU, SK) se referă la criteriul beneficiului („pentru a obține, direct sau indirect, un beneficiu financiar sau de altă natură materială”) în legislația lor națională. Aceasta înseamnă că, pentru toate celelalte state membre, definiția este mai largă, deschizând domeniul de aplicare al acestei dispoziții și la organizațiile criminale care nu sunt neapărat motivate de obținerea unui profit.

În ceea ce privește infracțiunile principale („infracțiuni pasibile de o pedeapsă privativă de libertate sau de aplicarea unei măsuri de siguranță privative de libertate cu o durată maximă de cel puțin patru ani, sau de o pedeapsă mai severă”), în temeiul legislației naționale, pragurile maxime cele mai reduse privind pedeapsa privativă de libertate sunt următoarele:

cel puțin 3 ani în trei state membre (BE, CY, EE);

peste 3 ani în cinci state membre (AT, BG, HR, LT, SI);

cel puțin 4 ani în patru state membre (FI, IE, LU, MT); de asemenea, Finlanda a extins domeniul de aplicare la alte două infracțiuni pentru care pedeapsa maximă este mai mică de 4 ani;

cel puțin 5 ani în două state membre (FR și HU);

mai mult de 5 ani într-un stat membru (SK);

niciun indiciu cu privire la nivelul infracțiunilor principale în opt state membre (CZ, DE, IT, NL, PL, PT, RO, ES), ceea ce înseamnă că domeniul de aplicare este extins la toate infracțiunile; Germania restrânge domeniul de aplicare prin excluderea anumitor infracțiuni comise împotriva statului de drept democratic;

în Grecia și în Letonia, infracțiunile grave enumerate într-o listă sunt considerate infracțiuni principale; această listă nu cuprinde toate infracțiunile pentru care durata maximă privativă de libertate este de cel puțin 4 ani de închisoare în Letonia și nu este clar dacă acest lucru este valabil și în Grecia.

2.1.2.Infracțiunile privind participarea la o organizație criminală (articolul 2)

Decizia-cadru se referă, în principal, la incriminarea unui comportament legat de participarea la o organizație criminală. Articolul 2 prevede obligația statelor membre de a se asigura că cel puțin unul dintre următoarele tipuri de comportament este incriminat în legislația națională: