COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

Strategia privind datele de supraveghere în cadrul serviciilor financiare ale UE

1.Context

Pe măsură ce digitalizarea continuă să se extindă și UE avansează către obiectivele sale digitale pentru 2030, apar noi provocări și oportunități care modelează toate domeniile societății și ale economiei, inclusiv sectorul financiar. În ultimii ani, tehnologiile digitale au transformat modul în care participanții la piața financiară produc, comunică și utilizează informațiile – forța vitală în domeniul finanțelor – pentru a lua decizii. Datele se află în centrul acestei transformări.

În Strategia sa europeană privind datele, Comisia a subliniat importanța datelor ca potențială sursă de creștere și inovare pentru economia UE și a subliniat necesitatea unui acces mai bun la date și a schimbului de date prin intermediul unor spații europene comune ale datelor. Una dintre principalele priorități ale Strategiei Comisiei privind finanțele digitale este promovarea inovării bazate pe date în domeniul finanțelor. Aceasta include instrumente de facilitare a raportării și a supravegherii, precum și crearea unui spațiu comun al datelor financiare, care să acopere datele B2B, datele publice și datele de supraveghere.

Instituțiile financiare și alte entități active pe piețele financiare trebuie să raporteze o gamă largă de date privind situația și activitățile lor financiare. Autoritățile de supraveghere de la nivelul UE și de la nivel național au nevoie de date pentru a supraveghea instituțiile și piețele financiare. Datele permit autorităților de supraveghere să monitorizeze riscurile, să asigure stabilitatea financiară și integritatea pieței și să protejeze investitorii și consumatorii de servicii financiare din UE.

Volumul și granularitatea datelor raportate în scopuri de supraveghere au crescut substanțial în ultimul deceniu. În total, instituțiile financiare din UE fac obiectul a peste 500 de obligații de raportare, care cuprind peste 1 000 de tabele cu peste 70 000 de puncte de date individuale. Obligațiile de raportare mai stricte au contribuit la abordarea lacunelor în materie de informații identificate în timpul crizei financiare mondiale și reflectă gradul tot mai ridicat de complexitate și interconectare a sistemului financiar. Deși a îmbunătățit în mod semnificativ monitorizarea în scopuri de supraveghere, acest lucru a impus, de asemenea, o sarcină tot mai mare atât entităților raportoare, cât și autorităților de supraveghere care primesc și analizează datele.

Tehnologiile digitale pot reduce în mod semnificativ sarcina de raportare și pot permite autorităților de supraveghere să obțină informații din datele raportate într-un mod mai eficace și mai eficient. Pentru a aborda oportunitățile și provocările supravegherii bazate pe date, autoritățile de reglementare din întreaga lume lucrează la modernizarea raportării în jurisdicțiile lor. Raportarea în scopuri de supraveghere la nivelul UE și modul în care autoritățile colectează și utilizează datele trebuie să țină pasul cu aceste evoluții.

UE a adus deja îmbunătățiri într-o serie de domenii-cheie și își asumă un rol de lider în discuțiile internaționale pentru a promova armonizarea și alinierea datelor financiare la nivel mondial. Pentru a asigura continuarea progreselor în ceea ce privește eficacitatea și eficiența cadrului UE de raportare în scopuri de supraveghere, vor fi necesare eforturi suplimentare.

UE are nevoie de un sistem îmbunătățit de raportare în scopuri de supraveghere, care să le permită autorităților de supraveghere:

·să urmărească evoluțiile de la nivelul piețelor, instrumentelor și sectoarelor sistemului financiar, cu o mai mare precizie și rapiditate;

·să ia decizii în mai bună cunoștință de cauză și în mod mai rapid pentru a proteja stabilitatea financiară, integritatea pieței și protecția consumatorilor și pentru a îndeplini alte obiective, cum ar fi monitorizarea transpunerii legislației UE și punerea în aplicare efectivă a acesteia;

·să se coordoneze mai bine între ele și să realizeze convergența în materie de supraveghere prin intermediul unor seturi de date mai coerente și interoperabile;

·reducând totodată la minimum sarcina de reglementare, în conformitate cu principiile Comisiei privind o mai bună legiferare și cu angajamentul de a căuta în mod sistematic și proactiv modalități de diminuare a sarcinilor impuse de legislație.

Pe baza unor discuții ample cu părțile interesate , Comisia pune la dispoziție prezenta strategie, care ilustrează abordarea pentru atingerea obiectivului unui sistem modern de raportare în scopuri de supraveghere în UE. Strategia contribuie la obiectivele de a promova inovarea digitală în Europa ale Strategiei europene privind datele și ale Strategiei privind finanțele digitale. Prin sprijinirea convergenței în materie de supraveghere, aceasta contribuie, de asemenea, la obiectivele uniunii piețelor de capital (UPC).

2.Context: provocări actuale

În cadrul unei verificări cuprinzătoare a adecvării cerințelor UE în materie de raportare în scopuri de supraveghere , Comisia a concluzionat că actualele cerințe de raportare din legislația Uniunii sunt necesare și eficace pentru a furniza autorităților de supraveghere date relevante. Cu toate acestea, au fost identificate ineficiențe în ceea ce privește modul în care sunt definite cerințele de raportare și în care sunt colectate datele. Acest lucru are efecte negative asupra calității și a posibilității de utilizare a datelor raportate, reducând capacitatea autorităților de supraveghere de a-și îndeplini funcțiile. Astfel de ineficiențe generează, de asemenea, costuri suplimentare pentru entitățile raportoare, care se pot ridica de la 4 până la 12 miliarde EUR pe an pentru respectarea cerințelor de raportare ale UE. În plus, cadrele de raportare nu utilizează pe deplin instrumentele informatice moderne.

Exercițiul de verificare a adecvării a identificat cinci domenii principale care necesită îmbunătățiri:

·Coerența și armonizarea cerințelor de raportare: Cerințele de raportare și specificațiile detaliate privind datele nu sunt suficient de armonizate și conțin unele incoerențe și ambiguități. Nu se utilizează în mod suficient standardele comune în materie de date, formatele comune și identificatorii comuni.