Raportul special Programele de eradicare, 
control și monitorizare 
vizând limitarea răspândirii 
bolilor animalelorRO 2016  nr. 06
CURTEA DE
CONTURI
EUROPEANĂ
CURTEA EUROPEANĂ DE CONTURI  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tel. +352 4398-1
Întrebări: eca.europa.eu/ro/Pages/ContactForm.aspx
Website: eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA
Numeroase alte informații despre Uniunea Europeană sunt disponibile pe internet pe serverul Europa ( http://europa.eu ).
Luxemburg: Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, 2016
Print ISBN 978-92-872-4440-6 ISSN 1831-0966 doi:10.2865/57183 QJ-AB-16-006-RO-C
PDF ISBN 978-92-872-4487-1 ISSN 1977-5806 doi:10.2865/824711 QJ-AB-16-006-RO-N
EPUB ISBN 978-92-872-4456-7 ISSN 1977-5806 doi:10.2865/497548 QJ-AB-16-006-RO-E
© Uniunea Europeană, 2016
Reproducerea textului este autorizată cu condiția menționării sursei.
Programele de eradicare, 
control și monitorizare 
vizând limitarea răspândirii 
bolilor animalelor
[prezentat în temeiul articolului 287 alineatul (4) al doilea 
paragraf TFUE]Raportul specialRO 2016  nr. 06
02
 Echipa de audit
Rapoartele speciale ale Curții de Conturi Europene prezintă rezultatele unor audituri de conformitate sau ale unor audi -
turi ale performanței care au ca obiect domenii specifice ale bugetului sau aspecte specifice legate de gestiune. Curtea 
selectează și concepe aceste sarcini de audit astfel încât impactul lor să fie maxim, luând în considerare riscurile existente 
la adresa performanței sau a conformității, nivelul de venituri sau de cheltuieli implicat, schimbările preconizate și intere -
sul existent în mediul politic și în rândul publicului larg.
Acest audit al performanței a fost efectuat de Camera de audit I – condusă de domnul Augustyn Kubik, membru al Curții 
de Conturi Europene –, cameră specializată pe domeniile de cheltuieli aferente conservării și gestionării resurselor natura -
le. Auditul a fost condus de doamna Bettina Jakobsen, membră a Curții de Conturi Europene, beneficiind de sprijinul unei 
echipe formate din: Katja Mattfolk, șefă de cabinet; Kim Storup, atașat în cadrul cabinetului; Colm Friel, manager principal; 
Armando do Jogo, coordonator; Xavier Demarche, Manuel Dias, Andreas Dürrwanger, Oana Dumitrescu, Laure Gatter, 
Mary Kerrigan, Joanna Kokot, Michela Lanzutti, Joachim Otto, Lucia Roșca și Anna Zalega, auditori.
De la stânga la dreapta: K. Mattfolk, A. do Jogo, C. Friel, B. Jakobsen, X. Demarche.

03
 Cuprins
Puncte
 Glosar și acronime
I-X Sinteză
1-17  Introducere
1-2 Tratarea bolilor animalelor
3-4 Strategia UE în materie de sănătate animală
5-9 Programele de eradicare, control și monitorizare a bolilor animalelor
10-12  Cooperarea cu țări din afara UE
13-17  Principalele roluri și responsabilități
18-23  Sfera și abordarea auditului
24-60  Observațiile formulate în urma auditului
26-33  Chiar dacă abordarea Comisiei în ceea ce privește eradicarea, controlul și monitorizarea bolilor 
animalelor a fost în general bună…
34-36  … și programele statelor membre au fost, în general, bine concepute și implementate,
37-47  … raportul cost-eficacitate al programelor este dificil de stabilit,
48-60 … rămânând, de asemenea, loc de îmbunătățiri
61 – 72 Concluzii și recomandări
 Anexa I  — Informații privind bolile animalelor
 Anexa II  — Principalele responsabilități
 Răspunsul Comisiei
04
 Glosar și acronime
ADNS : Sistemul de notificare a bolilor la animale ( Animal Disease Notification System )
CAC : Comisia Codex Alimentarius
ECDC : Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor
EFSA : Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară
ESB : Encefalopatia spongiformă bovină
EST : Encefalopatii spongiforme transmisibile
FAO : Organizația Națiunilor Unite pentru Alimentație și Agricultură
Incidența și prevalența : Incidența unei boli este apariția bolii la o populație definită, pe o anumită perioadă de 
timp (numărul de cazuri noi). Prevalența unei boli este prezența bolii, la un moment dat, la o populație definită 
(numărul efectiv de cazuri).
OAV : Oficiul Alimentar și Veterinar
OIE : Organizația Mondială pentru Sănătatea Animalelor
OMS : Organizația Mondială a Sănătății
PAFF : Comitetul permanent pentru plante, animale, produse alimentare și hrană pentru animale ( Standing 
Committee on Plants, Animals, Food and Feed )
TRACES : Sistemul de control al comerțului și de expertiză ( TRAde Control and Expert System )
WAHIS : Sistemul mondial de informații privind sănătatea animală ( World Animal Health Information System )
Zoonoză : Orice boală sau infecție care este transmisibilă direct sau indirect de la animale la om.
05
 Sinteză
I
Sănătatea animală are un impact direct asupra sănătății publice, atât din cauza aspectelor legate de siguranța ali -
mentară, cât și din cauza faptului că unele boli animale sunt transmisibile la om. În plus, epidemiile de boli animale 
pot genera costuri economice semnificative, prin pierderea piețelor interne și a celor de export ale UE, precum și 
costuri directe de la bugetul UE și de la bugetele statelor membre pentru controlul bolilor în cauză.
II
Bolile animalelor se pot răspândi rapid, neținând cont de granițele naționale. UE desfășoară o politică activă în 
materie de sănătate animală și finanțează programele statelor membre vizând eradicarea, controlul și monitoriza -
rea anumitor boli ale animalelor. Aceste programe au implicat fonduri UE în valoare de 1,3 miliarde de euro între 
2009 și 2014 și acoperă acțiuni precum vaccinarea și testarea animalelor și despăgubirile acordate pentru animalele 
sacrificate. În funcție de tipul de boală, eradicarea este un exercițiu complex și poate dura mulți ani. Prin urmare, 
este nevoie de o abordare corespunzătoare la nivelul UE, însoțită de programe adecvate puse în aplicare de statele 
membre.
III
Curtea a examinat dacă programele de eradicare, control și monitorizare a bolilor animalelor limitau în mod adec -
vat răspândirea bolilor animalelor, evaluând abordarea Comisiei și modul în care statele membre și-au conceput și 
implementat programele. Curtea a examinat, de asemenea, dacă raportul cost-eficacitate al programelor a fost luat 
în considerare în mod adecvat.
IV
Per ansamblu, Curtea a concluzionat că programele privind bolile animalelor care au fost examinate au limitat în 
mod adecvat răspândirea bolilor respective. Cu toate acestea, întrucât oricând pot izbucni focare de boli, Comisia și 
statele membre ar trebui să adopte în continuare o atitudine vigilentă în acest sens.
V
Curtea a concluzionat că abordarea adoptată de Comisie a fost, în general, solidă și că aceasta a fost susținută de 
o bună consiliere tehnică, de analize de risc, precum și de un mecanism pentru prioritizarea resurselor. Comisia 
a oferit orientări și a înlesnit coordonarea eforturilor depuse de statele membre. De asemenea, a stabilit criterii 
minime de performanță care trebuie îndeplinite de programele statelor membre. S-au înregistrat unele succese 
notabile, de exemplu, scăderile înregistrate în numărul de cazuri de encefalopatie spongiformă bovină (ESB) la 
bovine, de salmoneloză la păsările de curte și de rabie la nivelul faunei sălbatice.
VI
Curtea a concluzionat că programele statelor membre pe care le-a examinat au fost, în general, bine concepute și 
puse în aplicare și că statele membre dispuneau de sisteme adecvate pentru identificarea focarelor de boli animale 
și pentru facilitarea eradicării lor.
06 Sinteză 
VII
Cu toate acestea, raportul cost-eficacitate al programelor este dificil de determi -
nat deoarece nu există modele disponibile cu ajutorul cărora să se poată realiza 
o astfel de analiză. Au existat cazuri de programe insuficient controlate de statele 
membre sau cazuri de costuri nejustificat de mari. În unele cazuri, în Italia, sumele 
plătite fermierilor cu titlu de despăgubiri sau reducerea plății impusă de Comisie 
au oferit puține stimulente care să încurajeze luarea unor măsuri eficace în mate -
rie de biosecuritate și punerea în aplicare a unor măsuri corective.
VIII
Curtea a remarcat unele domenii specifice cu potențial de îmbunătățire. Schim -
bul de informații epidemiologice și accesul imediat la rezultatele istorice ar putea 
fi mai bine susținute prin sisteme informatice relevante, însă aceste două aspecte 
erau în curs de a fi îmbunătățite. De asemenea, în cadrul auditului, s-a constatat 
că unele programe ar trebui să specifice mai bine acțiunile și controalele care 
urmează să fie implementate.
IX
În timp ce evaluarea realizată de Curte cu privire la punerea în aplicare a pro -
gramelor veterinare specifice a fost, în general, pozitivă, eradicarea brucelozei și 
a tuberculozei bovine și a brucelozei ovine și caprine reprezenta o problemă per -
sistentă pentru unele state membre. Curtea a constatat că abordarea UE în ceea 
ce privește tratarea bolilor la animalele sălbatice ar trebui să fie completată, în 
special referitor la tuberculoză, și că lipsa anumitor vaccinuri poate fi în detrimen -
tul eficacității programelor.
X
Curtea recomandă Comisiei:
(a) să faciliteze schimbul de informații epidemiologice între statele membre;
(b) să examineze dacă actualul set de indicatori ar trebui să fie actualizat, pentru 
a oferi o mai bună informare cu privire la activitățile de control veterinar și la 
raportul cost-eficacitate al programelor;
(c) să introducă în mod sistematic, acolo unde este relevant, aspectul privind 
fauna sălbatică în programele veterinare;
(d) să contribuie la asigurarea disponibilității vaccinurilor în vederea utilizării 
lor de către statele membre acolo unde se justifică din punct de vedere 
epidemiologic.
07
 Introducere
Tratarea bolilor animalelor
01 
Sănătatea animală are un impact direct asupra sănătății publice, deoarece unele 
boli ale animalelor sunt transmisibile la om și deoarece ea implică și consideren -
te legate de siguranța alimentară. O bună sănătate animală este, de asemenea, 
o cerință de bază pentru industria alimentară a UE. Prin urmare, de mai mulți ani, 
UE a impus aplicarea unui set cuprinzător de măsuri pentru a proteja sănătatea 
animală. Costurile legate de gestionarea situațiilor de urgență și a bolilor, în cazul 
în care măsurile existente nu funcționează corect, pot fi semnificative, putând 
antrena pierderi ale unor piețe din interiorul și din exteriorul UE, costuri legate 
de controlul bolilor atât de la bugetul UE, cât și de la bugetele statelor membre, 
precum și costuri la nivelul sistemelor de sănătate ale statelor membre pentru 
tratarea zoonozelor (boli transmisibile la om). Se estimează că epidemia de febră 
aftoasă din 2001, care a izbucnit în Regatul Unit, dar s-a răspândit în alte țări, 
a dus la costuri de până la 12 miliarde de euro. Criza generată de encefalopatia 
spongiformă bovină din anii ’90, concentrată tot în Regatul Unit, a determinat 
costuri în valoare de peste 3 miliarde de euro doar în această țară, diminuând în 
mod semnificativ atât volumul exporturilor de carne de vită ale UE, cât și pre -
țurile la export aferente. În ultimii ani, nu a mai izbucnit nicio epidemie care să 
antreneze astfel de costuri importante.
02 
Tipul și incidența bolilor la animale variază pe teritoriul UE, în funcție de o serie 
de factori precum clima, tipurile de exploatații agricole, practicile veterinare și 
circulația animalelor. Unele dintre principalele boli ale animalelor sunt descrise în 
anexa I . În plus, recentele epidemii de pestă porcină africană (Lituania, Estonia, 
Letonia și Polonia), de gripă aviară (Țările de Jos și Germania) și de boală a limbii 
albastre (provenită din nordul Africii, afectând în principal Grecia, Italia, Spania și 
Portugalia), s-au răspândit toate rapid dincolo de frontiere. Unele boli ale ani -
malelor se pot răspândi rapid (a se vedea, de exemplu, cazul bolii limbii albastre 
ilustrat în figura 1 ) dacă nu sunt detectate imediat și tratate în mod eficace. 
Existența unor măsuri veterinare eficace contribuie la prevenirea unor astfel de 
boli extrem de contagioase, precum și la evitarea necesității luării unor măsuri de 
urgență.
Strategia UE în materie de sănătate animală
03 
Cadrul legislativ al UE privind sănătatea animală este unul complex. Acesta 
cuprinde sute de texte legislative, unele dintre ele fiind adoptate încă din 1964. 
O abordare sistematică a UE privind eradicarea, controlul și monitorizarea bolilor 
la animale a fost introdusă pentru prima dată pentru anumite boli în 19771. Înce -
pând din 2009, Decizia Consiliului2 privind anumite cheltuieli în domeniul vete -
rinar, înlocuită în 20143, stabilește cadrul pentru aceste programe. Strategia UE 
în materie de sănătate animală4 a stabilit obiective privind sănătatea, aspectele 
economice și practicile agricole, precum și un plan de acțiune pentru realizarea 
acestora. Pentru mai multe detalii în acest sens, a se vedea caseta 1 .1 Directiva 77/391/CEE 
a Consiliului din 17 mai 1977 
de instituire a unei acțiuni 
a Comunității în vederea 
eradicării brucelozei, 
tuberculozei și leucozei la 
bovine (JO L 145, 13.6.1977, 
p. 44).
2 Decizia 2009/470/CE 
a Consiliului din 25 mai 2009 
privind anumite cheltuieli în 
domeniul veterinar (JO L 155, 
18.6.2009, p. 30).
3 Regulamentul (UE) 
nr. 652/2014 al Parlamentului 
European și al Consiliului din 
15 mai 2014 de stabilire a unor 
dispoziții pentru gestionarea 
cheltuielilor privind lanțul 
alimentar, sănătatea și 
bunăstarea animalelor, 
precum și sănătatea plantelor 
și materialul de reproducere 
a plantelor, de modificare 
a Directivelor 98/56/CE, 
2000/29/CE și 2008/90/CE ale 
Consiliului, a Regulamentelor 
(CE) nr. 178/2002, (CE) 
nr. 882/2004 și (CE) 
nr. 396/2005 ale Parlamentului 
European și ale Consiliului, 
a Directivei 2009/128/CE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului și 
a Regulamentului (CE) 
nr. 1107/2009 al Parlamentului 
European și al Consiliului și de 
abrogare a Deciziilor 
66/399/CEE, 76/894/CEE și 
2009/470/CE ale Consiliului (JO 
L 189, 27.6.2014, p. 1).
4 COM(2007) 539 final din 
19 septembrie 2007, intitulată 
„O nouă strategie în materie 
de sănătate animală pentru 
Uniunea Europeană 
(2007-2013) desfășurată sub 
deviza «Prevenirea este mai 
eficientă decât vindecarea»”.
08 Introducere 
Strategia UE în materie de sănătate animală
Strategia UE în materie de sănătate animală 2007-2013 stabilește obiectivele și acțiunile UE din acest domeniu. 
Această strategie are în vedere patru obiective principale:
1. Garantarea unui nivel ridicat de sănătate publică și siguranță alimentară prin minimizarea incidenței riscu -
rilor biologice și chimice asupra oamenilor.
2. Promovarea sănătății animale prin prevenirea/reducerea incidenței bolilor animalelor și, în acest mod, 
sprijinirea agriculturii și a economiei rurale.
3. Îmbunătățirea creșterii economice/coeziunii/competitivității prin asigurarea liberei circulații a bunurilor și 
a circulației proporționate a animalelor.
4. Promovarea practicilor agricole și a bunăstării animalelor care protejează împotriva amenințărilor asupra 
sănătății animale și minimizează impacturile asupra mediului în vederea susținerii Strategiei de dezvolta -
re durabilă a UE.
Aceste obiective au fost puse în aplicare printr-un plan de acțiune concentrat pe patru piloni:
1. Prioritizarea intervenției UE.
2. Cadrul UE în materie de sănătate animală.
3. Prevenirea, supravegherea și pregătirea.
4. Știință, inovare și cercetare.Caseta 1 Figura 1Numărul de focare de epidemii provocate de serotipul BTV-1 
al virusului bolii limbii albastre în UE
2014 2013 2012 2011 2010 20097 000
6 000
5 000
4 000
3 000
2 000
1 000
01 3266 002
121 8 96564
Sursa:  Comisia Europeană, Direcția Generală Sănătate și Siguranță Alimentară.
09 Introducere 
04 
Comisia (DG Sănătate și Siguranță Alimentară) răspunde de gestionarea riscurilor 
privind bolile animalelor. Statele membre și agențiile specializate ale UE – Au -
toritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA) și Centrul European de 
Prevenire și Control al Bolilor (ECDC) – sunt responsabile cu evaluarea riscurilor. 
Începând din 1982, UE dispune de un sistem de notificare pentru prevenirea răs -
pândirii anumitor boli contagioase. Statele membre sunt obligate să notifice Co -
misia cu privire la izbucnirea unui focar utilizând sistemul de notificare a bolilor 
animalelor5 (ADNS), precum și cu privire la eradicarea anumitor boli contagioase, 
astfel încât să se prevină răspândirea lor la animalele din UE.
Programele de eradicare, control și monitorizare 
a bolilor animalelor
05 
Costul tratării focarelor de boli anterioare, împreună cu riscul de a gestiona foca -
re viitoare de boli existente sau emergente, demonstrează importanța măsurilor 
veterinare ale UE. Aceasta finanțează programele veterinare ale statelor membre 
pentru un număr de boli și zoonoze (a se vedea caseta 2 ) în cadrul primului pilon 
al Strategiei în materie de sănătate animală. Obiectivele acestor programe sunt:
– eliminarea treptată a bolilor animalelor și punerea în aplicare a unor măsuri 
de supraveghere a bolilor în statele membre și în UE în ansamblul său;
– asigurarea unui nivel ridicat de sănătate animală, sănătate publică și protecție 
a consumatorilor;
– garantarea unui nivel ridicat de protecție atât a sănătății animale, cât și a să -
nătății publice, încurajarea îmbunătățirii productivității în sectorul creșterii 
animalelor și contribuirea la sustenabilitatea economică a sectoarelor afecta -
te direct sau indirect de un focar de boală animală.5 Introdus prin Directiva 
82/894/CEE a Consiliului din 
21 decembrie 1982 privind 
notificarea maladiilor la 
animale în cadrul Comunității 
(JO L 378, 31.12.1982, p. 58).
Programe de eradicare, control și supraveghere
Programele de eradicare:  Obiectivul lor este dispariția biologică a unei boli animale sau a unei zoonoze, 
ținta finală fiind obținerea, pentru teritoriul respectiv, a statutului de liber sau „oficial liber” conform legislației 
Uniunii (de exemplu, tuberculoza bovină).
Programele de control:  Obiectivul lor este de a păstra prevalența unei boli animale sau a unei zoonoze la un 
nivel acceptabil din punct de vedere sanitar (de exemplu, salmoneloza).
Programele de supraveghere/monitorizare:  Obiectivul lor este de a colecta și de a înregistra date cu privire 
la o populație anume, pentru a evalua evoluția epidemiologică a unei boli animale (de exemplu, gripa aviară).
Sursa:  Decizia 2008/341/CE a Comisiei.Caseta 2
10 Introducere 
06 
Aceste programe sunt clasificate drept programe de eradicare, de control sau de 
supraveghere și acoperă o gamă largă de măsuri, inclusiv vaccinarea și testarea 
animalelor, precum și despăgubirile acordate pentru animalele sacrificate sau 
reformate.
07 
Pentru perioada 2009-2014, UE a alocat un buget de 1,3 miliarde de euro pentru 
aceste programe (a se vedea tabelul 1 ), ceea ce reprezintă cea mai mare parte 
a cheltuielilor de la bugetul UE în materie de siguranță alimentară. Contribuția 
financiară a UE se ridică, de obicei, la o rată de 50 % din costurile suportate de 
statele membre, până la o sumă maximă. Bolile animalelor și zoonozele care 
sunt eligibile pentru contribuția financiară a UE sunt enumerate în anexa I la 
Decizia Consiliului din 2009 și, începând cu 2014, în anexa II la Regulamentul (UE) 
nr. 652/2014. Tabelul 1Angajamentele UE pentru costurile programelor, pentru perioada 2009-2014, pe tip 
de boală (în milioane de euro)
Program 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2009-2014 %
Pesta porcină africană 0,1 0,1 0,2 0,9 1,1 0,1 2,3 0,2 %
Boala Aujesky 2,8 2,3 0,0 0,0 0,0 0,0 5,2 0,4 %
Gripa aviară 4,9 4,9 3,5 2,7 2,7 2,6 21,3 1,6 %
Boala limbii albastre 112,0 68,2 13,4 3,7 2,5 3,8 203,5 15,4  %
Bruceloza bovină 11,8 8,6 10,1 8,0 7, 3 10,3 56,0 4,2 %
Tuberculoza bovină 26,3 53,4 67,9 70,7 63,9 64,2 346,4 26,2  %
Bruceloza la ovine şi caprine 
(infecţia cu Brucella melitensis )9,0 7,7 15,9 15,4 15,3 16,2 79,4 6,0 %
Pesta porcină clasică 5,1 4,3 3,7 3,4 3,0 2,6 22,1 1,7 %
Leucoza enzootică bovină 3,0 2,4 0,0 0,0 0,0 0,0 5,3 0,4 %
Rabia 11,7 15,7 20,9 23,4 19,9 20,4 112,0 8,5 %
Salmoneloza 18,6 24,4 25,1 19,2 19,2 21,2 127, 8 9,7 %
Boala veziculoasă a  porcului 0,5 0,3 0,7 0,9 1,1 0,8 4,3 0,3 %
EST, ESB și scrapia 61,5 81,8 74,6 54,3 38,9 24,0 335,0 25,4  %
Total 267,4 274,1 236,0 202,3 174,9 166,1 1 320,8 100,0  %
Bugetul anual, ca procent din bugetul 
total alocat perioadei20,2  % 20,8  % 17,9  % 15,3 % 13,2  % 12,6  % 100,0  %
Sursa:  DG Sănătate și Siguranță Alimentară.
11 Introducere 
08 
Peste 50 % din costuri sunt concentrate în patru țări (Spania, Franța, Italia și 
Regatul Unit) (a se vedea figura 2 ).
09 
În practică, eradicarea anumitor boli ale animalelor poate fi foarte dificil de reali -
zat. De exemplu, tuberculoza bovină și bruceloza bovină nu au fost încă eradicate 
în mai multe state membre, deși, de peste 50 de ani, se depun eforturi pentru 
controlul și eradicarea lor. UE a început finanțarea programelor de eradicare 
a acestor boli în anii ’70, când unele state membre aveau deja propriile programe 
naționale de mai mulți ani. În tabelul 2  se arată că poate dura decenii pentru a se 
obține un statut de teritoriu „oficial liber” de boală, în ciuda eforturilor depuse de 
statele membre și de Comisie, precum și a progreselor științifice și tehnice con -
stante. Unele țări au fost totuși mai rapide decât altele. Prezența recurentă a unor 
astfel de boli antrenează cheltuieli repetate de la bugetul UE pentru programele 
de eradicare. Figura 2Nivelul costurilor aferente programelor, pentru 
perioada 2009-2014, pe state membre
Polonia : 7 %
Irlanda : 8 %Germania : 6 %Restul /uni021Bărilor : 25 %
Italia:  10 %Regatul Unit:  14 %Fran/uni021Ba : 14 %Spania: 17 %
Sursa:  DG Sănătate și Siguranță Alimentară.
12 Introducere 
Cooperarea cu țări din afara UE
10 
În orientările sale din anul 2014 privind controlul bolilor animalelor, OIE (Orga -
nizația Mondială pentru Sănătatea Animalelor) subliniază importanța cooperării 
internaționale și indică faptul că, atunci când este posibil, țările ar trebui să acți -
oneze la nivel regional în vederea armonizării programelor de control al bolilor. 
Acest lucru este important deoarece bolile se pot răspândi dincolo de frontierele 
naționale, în special prin fauna sălbatică. Nu există nicio dispoziție în regulamen -
te care să prevadă finanțarea în mod direct de către Comisie a programelor vete -
rinare derulate în afara UE. Cu toate acestea, statele membre pot conveni asupra 
unor măsuri veterinare (cum ar fi campanii de vaccinare în zona frontalieră) direct 
cu țări terțe vecine și pot include costurile aferente sub forma unor subprograme 
în programele lor veterinare finanțate de către Comisie. Tabelul 2Eradicarea bolilor este un proces de lungă durată
Tuberculoza bovină Bruceloza bovină
Stat 
membruPrimul program 
finanțat de UERecunoașterea statu -
tului de „oficial liber” 
de boalăNumărul de 
ani necesar 
pentru a  obține 
statutul 
de „oficial liber” 
de boală(a)Primul 
program 
finanțat 
de UERecunoaște -
rea statutului 
de „oficial  liber” 
de boalăNumărul de 
ani necesar 
pentru a  obți -
ne statutul de 
„oficial liber” 
de boală(a)
Irlanda 1978(b)Încă nu s-a ob ţinut statutul de liber de boală 1978 2009 31
Spania 1987 Încă nu s-a ob ţinut statutul de liber de boală 1987 Încă nu s-a ob ţinut statutul de liber de boală
Fran ţa 1978 2001 23 1978 2005 27
Italia 1980 Încă nu s-a ob ţinut statutul de liber de boală(c)1980 Încă nu s-a ob ţinut statutul de liber de boală(c)
Polonia 2004 2009 5(d)2004 2009 5(d)
RomâniaNu există programe 
finan ţate de UEÎncă nu s-a ob ţinut statutul de liber de boală(e) Nu există programe finan ţate de UE, iar statutul de liber de 
boală a fost recunoscut în 2014.
Regatul Unit 2000(f)Încă nu s-a ob ţinut statutul de liber de boală 1978 2015 37
(a)  Fără a se lua în calcul programele naționale anterioare, care au fost puse în aplicare în majoritatea țărilor cu decenii înainte să se beneficieze 
pentru prima oară de finanțare din partea UE.
(b)  Primul program finanțat de UE datează din 1978, dar finanțarea din partea UE a încetat în 2004, fiind reluată în 2009.
(c)  Multe regiuni se bucură în prezent de statutul de „oficial liber” de boală.
(d)  La momentul demarării programelor cofinanțate de UE în 2004, rata de prevalență a infecției cu tuberculoza bovină la nivel de șeptel era de 
numai 0,052 %, iar cea aferentă brucelozei bovine de 0,005 %.
(e)  Prevalența la nivel de șeptel este nesemnificativă.
(f)  Primul program finanțat de UE datează din 2000, dar finanțarea din partea UE a încetat în 2004, fiind reluată în 2010.
Sursa:  Decizii ale Comisiei vizând finanțarea programelor de eradicare, precum și recunoașterea statutului de „oficial liber” de boală în statele 
membre auditate.
13 Introducere 
11 
În ceea ce privește programele privind rabia, existau patru subprograme aflate 
în derulare în 2015 într-un număr de țări terțe: Rusia (partea corespunzătoare din 
programul Finlandei), Belarus (partea corespunzătoare din programele Letoniei 
și Lituaniei) și Ucraina (partea corespunzătoare din programul Poloniei, începând 
cu 2012). Altele cinci erau în etapa de planificare, și anume: Rusia (partea cores -
punzătoare din programul Estoniei), Ucraina (partea corespunzătoare din progra -
mul Ungariei), Moldova (partea corespunzătoare din programul României), Bosnia 
și Herțegovina (partea corespunzătoare din programul Croației) și Belarus (partea 
corespunzătoare din programul Poloniei). Având în vedere complexitatea diferi -
telor relații bilaterale, asigurarea unei cooperări suficiente pentru punerea eficace 
în aplicare a subprogramelor derulate în afara UE poate constitui o provocare.
12 
Comisia a luat o serie de alte măsuri pentru armonizarea programelor de control 
al bolilor cu țări din afara UE. DG Extindere și DG Sănătate și Siguranță Alimenta -
ră au lansat un proiect finanțat din instrumentul de asistență pentru preaderare 
în 2011 cu scopul de a oferi sprijin pentru controlul și eradicarea bolilor anima -
lelor (de exemplu, rabia și pesta porcină clasică) în șapte țări beneficiare din 
Balcanii de Vest: Albania, Bosnia și Herțegovina, Croația, fosta Republică iugosla -
vă a Macedoniei, Muntenegru, Serbia și Kosovo. S-au pus la dispoziția proiectului 
aproximativ 100 de milioane de euro.
Principalele roluri și responsabilități
13 
Comisia (DG Sănătate și Siguranță Alimentară) gestionează ADNS și coordonea -
ză măsurile de urgență în cazul apariției unui focar al unei boli contagioase la 
animale. Comisia execută cheltuielile aferente programelor veterinare în cadrul 
gestiunii directe. Oficiul Alimentar și Veterinar (OAV) din cadrul Direcției Genera -
le Sănătate și Siguranță Alimentară verifică dacă sunt îndeplinite cerințele UE în 
materie de siguranță și de calitate a produselor alimentare, precum și măsurile 
veterinare.
14 
O decizie a Comisiei din 20086 stabilește criteriile pentru ca programele statelor 
membre să poată fi aprobate pentru finanțare din partea UE. Aceasta prevede că, 
în statele membre, programele trebuie să se afle sub controlul autorității vete -
rinare centrale. Programele ar trebui să conțină obiective, iar, dacă programul 
acoperă mai mult de un an, trebuie să fie stabilite obiective intermediare. De ase -
menea, programele ar trebui să stabilească și să raporteze cu privire la indicatori 
adecvați (cum ar fi incidența și prevalența). Modalitățile concrete de punere în 
aplicare și de gestionare a programelor, inclusiv orice repartizare a responsabili -
tăților între sectorul public și cel privat, țin de competența statelor membre.6 Decizia 2008/341/CE 
a Comisiei din 25 aprilie 2008 
de stabilire a criteriilor 
comunitare pentru 
programele naționale de 
eradicare, combatere și 
monitorizare a unor boli 
animale și a zoonozelor 
(JO L 115, 29.4.2008, p. 44).
14 Introducere 
15 
Statele membre pot să transmită Comisiei propunerile lor de programe până la 
data de 31 mai7 a anului precedent anului în care debutează programele respec -
tive. Aceste programe pot îmbrăca forma unor programe anuale sau multianuale. 
Cea mai mare parte a programelor sunt pe bază anuală.
16 
Comisia evaluează calitatea programelor propuse de statele membre pe baza 
unor criterii prestabilite și, acolo unde se justifică din punct de vedere epide -
miologic, încurajează coordonarea între state membre învecinate. Începând 
din 2013, Comisia a utilizat asistența experților pentru acest proces de evaluare. 
Lista programelor este prezentată statelor membre în cadrul Comitetului perma -
nent pentru plante, animale, produse alimentare și hrană pentru animale (PAFF). 
Comisia ajustează finanțarea alocată pentru diverse boli și pentru statele membre 
în fiecare an, pe baza evaluării evoluției nevoilor. Orice modificare este discutată 
cu statul membru vizat prin intermediul PAFF. Evaluarea Comisiei se bazează pe 
datele prezentate de către statele membre, pe rapoartele OAV, pe rapoartele de 
audit financiar și pe rezultatele unui grup de lucru specific ( Task Force ) format din 
experți din statele membre. Mai multe detalii privind principalele responsabilități 
sunt prezentate în anexa II .
17 
O decizie a Comisiei din 20088 definește cerințele comune de raportare standard, 
inclusiv modelele standard și perioadele de raportare care trebuie utilizate de 
statele membre pentru raportarea către Comisie. În cursul punerii în aplicare 
a programelor, statele membre transmit un raport intermediar, care este evaluat 
de către Comisie și în urma căruia se poate proceda la modificarea obiectivelor 
și a costurilor aferente programelor, precum și la o realocare a resurselor finan -
ciare între diferitele programe. Până la data de 30 aprilie a exercițiului financiar 
următor, trebuie prezentate Comisiei rapoartele finale și cererile de plată, inclusiv 
o evaluare a rezultatelor obținute și o evidență detaliată a cheltuielilor efectuate.7 Articolul 12 din Regulamentul 
(UE) nr. 652/2014.
8 Decizia 2008/940/CE 
a Comisiei din 21 octombrie 
2008 de stabilire a cerințelor 
comune de raportare standard 
pentru programele naționale 
cofinanțate de Comunitate 
pentru eradicarea, 
combaterea și monitorizarea 
anumitor boli ale animalelor și 
zoonoze (JO L 335, 13.12.2008, 
p. 61).
15
 Sfera și abordarea auditului
18 
În cadrul auditului, s-a examinat dacă programele de eradicare, control și monito -
rizare a bolilor la animale limitează în mod adecvat răspândirea bolilor.
19 
Întrebările detaliate de audit au fost următoarele:
(i) A adoptat Comisia o abordare adecvată în materie de eradicare, control și 
monitorizare a bolilor animalelor?
(ii) Au elaborat și implementat statele membre programe adecvate pentru eradi -
carea, controlul și monitorizarea bolilor animalelor?
(iii) S-a luat în considerare în mod corespunzător în cadrul programelor raportul 
cost-eficacitate?
20 
Activitatea de audit s-a desfășurat la sediul Comisiei (DG Sănătate și Siguranță 
Alimentară) și în șapte state membre (Irlanda, Spania, Franța, Italia, Polonia9, 
România și Regatul Unit), care, împreună, reprezintă 72 % din totalul cheltuielilor, 
fiind, de asemenea, reprezentative pentru o varietate de boli10. S-au obținut, de 
asemenea, punctele de vedere ale organizațiilor principalelor grupuri de părți 
interesate (fermieri, serviciile veterinare și laboratoare), precum și ale unui grup 
de experți organizat de Curte.
21 
În cadrul auditului, au fost examinate procedurile Comisiei utilizate pentru 
a defini strategia și pentru a aproba programele naționale anuale și multianuale 
prezentate de statele membre. Aceasta a inclus o examinare a avizelor și a comu -
nicărilor relevante din partea serviciilor Comisiei (inclusiv OAV), din partea comi -
tetelor de reglementare (PAFF, Task Force ), din partea unor agenții (EFSA), precum 
și expertize inițiate de către Comisie.
22 
În plus față de programele menționate anterior, UE finanțează, de asemenea, mă -
suri de urgență pentru a face față cazurilor grave de focare de boli ale animalelor. 
Auditul nu a examinat aceste măsuri, întrucât cheltuielile aferente se ridică doar 
la aproximativ 10 % din cheltuielile corespunzătoare programelor de eradicare, 
control și monitorizare a bolilor la animale.9 În Polonia, activitatea de audit 
a fost efectuată în comun cu 
Oficiul Național de Audit.
10 S-au examinat, în total, 24 de 
programe elaborate de statele 
membre, vizând următoarele 
boli: tuberculoza bovină, 
bruceloza bovină, bruceloza 
ovină și caprină, 
encefalopatiile spongiforme 
transmisibile, boala limbii 
albastre, rabia, pesta porcină 
clasică și africană, gripa aviară 
și salmoneloza zoonotică. 
Informații generale despre 
aceste boli sunt incluse în 
anexa I .
16 Sfera și abordarea auditului 
23 
La nivelul statelor membre, auditul a examinat strategiile naționale de eradicare, 
control și monitorizare a bolilor animalelor, criteriile utilizate de statele membre 
pentru a elabora programe, precum și modul în care programele sunt efectiv 
puse în practică. S-au efectuat, de asemenea, vizite la autoritățile veterinare și la 
autoritățile regionale competente din statele membre. Auditul a inclus efectuarea 
unor teste de fond pentru a se verifica dacă acțiunile finanțate s-au desfășurat 
conform planificării și dacă costurile aferente au fost rezonabile.
17
 Observațiile formulate 
în urma auditului
24 
Conform OIE11, obiectivul urmărit de un program de control al bolilor ar trebui să 
fie definit de la bun început. Eradicarea a reprezentat în mod tradițional obiec -
tivul a numeroase programe de control al bolilor, dar ea nu este întotdeauna un 
obiectiv realizabil. Pentru ca un program să aibă succes, trebuie stabilite obiec -
tive și indicatori specifici. Figura 3  prezintă etapele de urmat pentru instituirea 
unui program de control al unei boli la animale.11 OIE, Guidelines for Animal 
Disease Control (Orientări 
privind controlul bolilor 
animalelor), 2014.Figura 3Etapele de stabilire a unui program de control al unei boli la animale
Planiﬁcarea 
măsurilor din 
programFinalitatea și 
obiectivele 
strategiceJustiﬁcarea 
programului
Monitorizare, evaluare și revizuireImplementare
Sursa:  Guidelines for Animal Disease Control  (Orientări privind controlul bolilor animalelor), OIE, 2014.
25 
Având în vedere situația complexă și eterogenă a bolilor animalelor în UE, este 
importantă utilizarea de către Comisie a unui cadru solid pentru ierarhizarea 
priorităților în ceea ce privește eforturile sale de finanțare, pentru coordonarea 
eforturilor depuse de statele membre, pentru furnizarea de îndrumări și pentru 
facilitarea schimbului de bune practici. Acest cadru ar trebui să includă un sistem 
adecvat de raportare cu privire la performanță.
18 Observațiile formulate în urma auditului 
Chiar dacă abordarea Comisiei în ceea ce privește 
eradicarea, controlul și monitorizarea bolilor 
animalelor a fost în general bună…
26 
În cadrul auditului, s-a constatat că abordarea Comisiei în ceea ce privește eradi -
carea, controlul și monitorizarea zoonozelor și a altor boli ale animalelor a fost, 
în general, solidă și susținută de o consiliere tehnică adecvată și de o analiză co -
respunzătoare a riscurilor, astfel încât să se țină cont în mod adecvat de evoluția 
riscurilor/epidemiilor.
27 
Politica UE în materie de sănătate animală este bine dezvoltată, dispunând de 
norme pentru identificarea, trasabilitatea și bunăstarea animalelor, precum și în 
ceea ce privește epidemiile de boli ale animalelor și controalele sanitare. Acest 
lucru este, de asemenea, esențial pentru facilitarea comerțului. Cu toate acestea, 
actualul cadru legislativ al UE în domeniul sănătății animale cuprinde aproape 
50 de directive și regulamente de bază și aproximativ 400 de texte de legislație 
secundară, unele dintre ele fiind adoptate încă din 1964. Acest mozaic legisla -
tiv complex este programat să fie consolidat și înlocuit de un nou act legislativ 
privind sănătatea animală12, referitor la care s-a ajuns la un acord politic în iu -
nie 2015. Începând din 2007, programele de eradicare, monitorizare și control ale 
UE au făcut parte din Strategia UE în materie de sănătate animală, care a expirat 
în 2013 și care nu a fost încă înlocuită, așteptându-se adoptarea noului act legisla -
tiv privind sănătatea animală.
28 
În general, Curtea a considerat că abordarea Comisiei bazată pe finanțarea unor 
programe prioritare de eradicare, control și monitorizare la nivel de stat membru 
era rezonabilă. Cadrul pentru direcționarea resurselor către programe în dome -
niul bolilor animalelor se bazează pe evaluările anuale de către Comisie ale prio -
rităților de finanțare (luându-se în considerare aspecte cum ar fi impactul asupra 
sănătății publice, pierderile de producție și chestiunile de ordin comercial) care 
au fost discutate cu experți din statele membre. Comisia dispune, de asemenea, 
de un sistem solid de evaluare a calității programelor propuse de statele membre, 
care implică utilizarea unor criterii de evaluare cuprinzătoare care acoperă aspec -
te precum claritatea obiectivelor programului și a modului de gestionare, evo -
luția în timp a bolilor vizate, justificarea științifică și eficiența măsurilor propuse. 
Criteriile de stabilire a priorităților în ceea ce privește alocarea resurselor pentru 
diferitele boli nu erau suficient de elaborate în cazul programelor auditate. Cu 
toate acestea, odată cu adoptarea unei abordări ce implică programe de lucru 
multianuale pentru 2016-2017 și grație furnizării de către Comisie a unor orientări 
în acest sens, acest proces de ierarhizare a priorităților este treptat îmbunătățit.12 COM(2013) 260 final din 
6 mai 2013, „Propunere de 
regulament al Parlamentului 
European și al Consiliului 
privind sănătatea animalelor”. 
Propunerea se referă la 
animalele terestre și la cele 
acvatice și cuprinde cerințe 
privind prevenirea bolilor, 
gradul de informare cu privire 
la boli, biosecuritatea, 
trasabilitatea animalelor, 
supravegherea, controlul și 
eradicarea bolilor, precum și 
măsurile de urgență. Aceasta 
prevede o revizuire 
a actualelor norme de 
identificare pentru cai și alte 
specii pentru care nu există în 
prezent cerințe specifice. Este 
de asemenea prevăzută 
o politică de vaccinare 
coerentă la nivelul UE, cu un 
cadru specific pentru utilizarea 
băncilor de antigeni, de 
vaccinuri și de reactivi la 
nivelul UE. La 1 iunie 2015, 
Parlamentul European și 
Consiliul au ajuns la un acord 
politic cu privire la această 
propunere.
19 Observațiile formulate în urma auditului 
29 
Bolile animalelor se pot răspândi dincolo de frontierele țărilor, prin circulația atât 
a animalelor de fermă, cât și a animalelor sălbatice, precum și prin intermediul 
altor vectori. Prin urmare, programele ar putea fi consolidate printr-o bună coor -
donare între țări, acolo unde se justifică din punct de vedere epidemiologic. Cu 
toate acestea, nu există nicio prevedere legală care să oblige statele membre să 
prezinte programe coordonate și nici să colaboreze la punerea lor în aplicare.
30 
Curtea a constatat că, în general, Comisia furnizează orientări adecvate și facili -
tează coordonarea între statele membre:
– Există contacte regulate între Comisie și statele membre în cadrul Comite -
tului permanent pentru plante, animale, produse alimentare și hrană pentru 
animale13 și cu ocazia reuniunilor șefilor serviciilor veterinare din statele 
membre.
– Grupurile de lucru ( task forces )14 reunesc experți din statele membre speci -
alizați în anumite boli și formulează recomandări în vederea îmbunătățirii 
programelor veterinare.
– Comisia recurge la experți externi pentru a examina programele propuse pe 
baza unor criterii de evaluare exhaustive.
– Oficiul Alimentar și Veterinar al Comisiei efectuează audituri în statele 
membre.
– Sistemul de notificare a bolilor animalelor permite notificarea rapidă cu privi -
re la focarele de boală apărute.
– Activitatea laboratoarelor de referință ale UE15 are drept scop standardizarea 
și îmbunătățirea metodologiilor.
– Comisia oferă cursuri de formare16 pentru funcționarii din statele membre.
– Începând din 2014, DG Sănătate și Siguranță Alimentară a oferit orientări cu 
privire la utilizarea unei noi aplicații informatice online, iar noile formulare 
standard care trebuie utilizate de statele membre și care sunt prevăzute de 
regulamente asigură un anumit nivel de armonizare și de calitate.13 În fiecare lună, este organizată 
cel puțin o reuniune 
a Comitetului permanent 
pentru plante, animale, 
produse alimentare și hrană 
pentru animale (Comitetul 
PAFF), în cadrul căreia 
reprezentanții statelor 
membre și ai Comisiei discută 
chestiuni veterinare, inclusiv 
rezultatele programelor 
veterinare.
14 O dată pe an are loc o ședință 
plenară a Grupului de lucru 
privind eradicarea bolilor 
animalelor, la care sunt invitate 
să participe toate statele 
membre. De asemenea, sunt 
organizate în mod regulat alte 
grupuri de lucru specifice care 
au ca temă anumite boli și care 
se reunesc de mai multe ori pe 
an (de exemplu, subgrupul 
privind salmoneloza).
15 Misiunea fiecărui laborator de 
referință al UE este de 
a armoniza metodologiile de 
la nivelul UE, de a coordona cu 
statele membre metodele de 
diagnosticare, de a organiza 
teste comparative și de 
a organiza ateliere de lucru 
anuale pentru laboratoarele 
naționale de referință, în 
cadrul cărora experții din 
statele membre pot crea 
rețele, își pot actualiza 
cunoștințele și pot face 
schimb de informații și de 
bune practici.
16 „O formare mai bună pentru 
o hrană mai sigură” ( Better 
Training for Safer Food  – BTSF).
20 Observațiile formulate în urma auditului 
31 
Existența unui cadru de cofinanțare din partea UE aduce un plus de stimulente 
pentru statele membre în vederea eradicării bolilor animalelor, inclusiv a zoono -
zelor, înregistrându-se unele succese remarcabile în acest sens. Aceasta a condus, 
de asemenea, la un impact pozitiv asupra sănătății umane, ceea ce are drept 
rezultat economii la nivelul costurilor. De exemplu, EFSA a estimat17, în 2012, că 
salmoneloza la om poate antrena costuri economice globale de până la 3 miliar -
de de euro pe an. În ultimii ani, numărul cazurilor de salmoneloză a scăzut sem -
nificativ, după cum se arată în figura 4 . EFSA a concluzionat18 că această scădere 
este, în principal, rezultatul unor programe de succes ale statelor membre privind 
controlul salmonelozei la păsări (din specia Gallus gallus ), programe care au con -
tribuit la reducerea apariției salmonelei în ouă.17 Sursa:  Fișa informativă a EFSA 
privind salmoneloza.
18 The European Union Summary 
Report on Trends and Sources of 
Zoonoses, Zoonotic Agents and 
Food-borne Outbreaks  
(Raportul de sinteză al Uniunii 
Europene privind tendințele și 
sursele zoonozelor, agenții 
zoonotici și focarele de 
toxiinfecție alimentară), 
elaborat de EFSA și ECDC, 
2012. Suma de 3 miliarde de 
euro corespunde nivelului 
superior al estimării.Figura 4Salmoneloza zoonotică – Numărul de cazuri la om în UE și 
în statele membre auditate
Cazuri în statele membre auditateCazuri în UE
2013 2012 2011 2010 2009120 000
100 000
80 000
60 000
40 000
20 000
020 000
18 000
16 000
14 000
12 000
10 000
8 000
6 000
4 000
2 000
083 94890 88396 682101 589110 179
UE
IrlandaFran/uni021Ba
Spania
ItaliaPolonia
RomâniaRegatul Unit
Sursa:  DG Sănătate și Siguranță Alimentară.
21 Observațiile formulate în urma auditului 
32 
Un alt exemplu pozitiv este cel al rabiei, numărul total de cazuri de rabie la nive -
lul UE scăzând foarte mult, în perioada 2005-2014, de la 3 708 cazuri la 305 în cele 
28 de state membre ale UE.
33 
Măsurile puse în aplicare de Comisie pentru eradicarea encefalopatiei spongifor -
me bovine (ESB) în UE s-au bucurat de un succes deosebit. Numărul cazurilor de 
ESB a scăzut de la peste 2 000 în 2001 la 10 în 2014, astfel cum se arată în figura 5 . 
Printre principalele măsuri luate se numără îndepărtarea materialului cu risc spe -
cificat19 din lanțul alimentar și furajer, interdicția privind utilizarea făinii de carne 
și oase de mamifere în alimentația bovinelor, ovinelor și caprinelor și controlul 
anual a milioane de bovine în fiecare an. Actualizările frecvente ale legislației din 
ultimii ani și finanțările din domeniul cercetării au condus la un proces mai re -
strâns și mai bine direcționat al depistării ESB. Coordonarea exercitată de Comisie 
la nivel internațional și, în special, cu OIE cu privire la clasificarea statelor membre 
în funcție de nivelul de risc geografic al prezenței ESB este satisfăcătoare. Pro -
gramele de eradicare a tuberculozei bovine urmează, de asemenea, o abordare 
pe termen lung, prevalența acestei boli cunoscând o tendință descrescătoare în 
majoritatea statelor membre. Aproximativ jumătate din cheltuielile programelor 
UE (a se vedea tabelul 1 ) sunt efectuate în legătură cu aceste două boli.19 Acestea reprezintă țesuturile 
de origine animală cele mai 
expuse riscului de a adăposti 
agentul infecțios și includ, de 
exemplu, creierul și măduva 
spinării. Pentru mai multe 
detalii privind ESB, a se vedea 
anexa I .Figura 5Numărul de cazuri de ESB în UE
2014 2013 2012 2011 2010 2009 2008 2007 2006 2005 2004 2003 2002 20012 500
2 000
1 500
1 000
500
010 7 11 28 45 67 125 1753205618641 3762 137 2 175
Sursa:  DG Sănătate și Siguranță Alimentară.
22 Observațiile formulate în urma auditului 
… și programele statelor membre au fost, în general, 
bine concepute și implementate,
34 
Statele membre sunt responsabile de elaborarea programelor de eradicare, con -
trol și monitorizare, care abordează prioritățile lor specifice privind bolile anima -
lelor pe baza unor indicatori adecvați. În majoritatea cazurilor, statele membre au 
acumulat ani de experiență în ceea ce privește combaterea diferitelor boli ale ani -
malelor. Comisia poate solicita statelor membre să propună programe, precum și 
să își modifice strategia, fără însă a le putea obliga în acest sens. În plus, în cazul 
în care apare un focar de infecție care prezintă un risc transfrontalier, statele 
membre sunt obligate să pună în aplicare măsuri specifice prevăzute de legislația 
sectorială, indiferent dacă aceste măsuri sunt sau nu cofinanțate de UE.
35 
Programele statelor membre trebuie să îndeplinească criteriile minime stabili -
te20 de Comisie pentru a fi eligibile pentru finanțare comunitară. Aceste criterii 
presupun ca programele să conțină informații referitoare, inter alia , la obiective, 
durată, ținte, indicatori (de exemplu, prevalența și incidența bolilor animalelor), 
depistarea animalelor bolnave, vaccinare, precum și la administrarea programu -
lui. Complexitatea programelor este strâns legată de caracteristicile epidemiolo -
gice ale bolii în cauză. Programele pot cuprinde o gamă largă de măsuri, cum ar 
fi un regim de supraveghere cuprinzător, prelevarea de probe de sânge, măsuri 
specifice pentru identificarea reactanților21, examinări post-mortem, analize de 
laborator, scheme de despăgubiri pentru fermieri, monitorizarea faunei sălbatice 
și sisteme informatice de depistare și de gestionare a bolilor.
36 
Curtea a constatat că programele statelor membre pe care le-a examinat sunt, în 
general, bine concepute și adaptate la situația epidemiologică. Programele apro -
bate respectau criteriile necesare, descriau, de regulă, în mod adecvat măsurile 
care urmau să fie luate, utilizau modelele standard ale Comisiei și, în general, 
au condus la rezultate pozitive (a se vedea caseta 3 ). Statele membre dispun de 
sisteme adecvate pentru identificarea focarelor de boli ale animalelor și pentru 
facilitarea eradicării acestora. Sistemul UE de control al comerțului și de expertiză 
(Trade Control and Expert System  – TRACES) pentru identificarea animalelor și pen -
tru controlul deplasărilor de animale este bine dezvoltat și facilitează controlul 
bolilor.20 Decizia 2008/341/CE 
a Comisiei.
21 Reactantul este un animal 
infectat care prezintă un 
rezultat pozitiv la un test de 
depistare a bolii.
23 Observațiile formulate în urma auditului 
… raportul cost-eficacitate al programelor este dificil 
de stabilit,
37 
Decizia Consiliului22 privind anumite cheltuieli în domeniul veterinar prevede 
obligația Comisiei de a prezenta Parlamentului European și Consiliului, o dată la 
patru ani, un raport cu privire la situația sanitar-veterinară și la raportul cost-efi -
cacitate al punerii în aplicare a programelor veterinare.
38 
Orientările OIE23 prevăd că decizia cu privire la cele mai adecvate opțiuni de in -
tervenție ar trebui să țină seama de considerentele legate de raportul costuri-be -
neficii, precum și de potențialul zoonotic și de probabilitatea ca un anumit set de 
măsuri de control al bolilor să aibă succes.22 Articolul 41 din 
Decizia 2009/470/CE 
a Consiliului.
23 OIE, Guidelines for Animal 
Disease Control  (Orientări 
privind controlul bolilor 
animalelor), mai 2014.Exemplu de bună performanță a unui program al unui stat membru
Programele privind encefalopatia spongiformă transmisibilă (EST) sunt puse în aplicare și cofinanțate de UE în 
toate statele membre, beneficiind de o mare parte din finanțarea UE alocată programelor veterinare în cursul 
perioadei auditate (a se vedea tabelul 1 ).
În Irlanda, programul a primit, în total, 17 milioane de euro în perioada 2009-2014. Deși fondurile UE au fost 
reduse de la 4,7 milioane de euro în 2010 la 0,8 milioane de euro în 2014, s-a obținut o bună performanță, în 
special datorită:
 οsistemelor de supraveghere activă și pasivă care au scopul de a depista cazurile de ESB;
 οefectuării de investigații epidemiologice și sacrificării animalelor din cohortă și a descendenților acestora, 
în cazul identificării unui caz de boală;
 οinterdicției de a hrăni animalele de fermă cu produse de origine animală.
În 2014, nu s-a înregistrat niciun caz de ESB în Irlanda. Cu titlu comparativ, trei cazuri au fost înregistrate 
în 2012 și în 2011, iar nivelul cel mai ridicat de peste 400 de cazuri a fost înregistrat în 1990.Caseta 3
24 Observațiile formulate în urma auditului 
39 
După cum se indică în tabelul 1 , costurile directe anuale de la bugetul UE în ceea 
ce privește programele veterinare sunt de ordinul a 200 de milioane de euro pe 
an. Pe lângă aceasta, statele membre cheltuiesc o sumă mai mare pentru a aco -
peri atât cota lor din costurile programelor finanțate, cât și alte măsuri veterinare 
pe care le consideră a fi necesare. În plus, fermierii și sectorul alimentar suportă 
costuri legate de cheltuielile veterinare, de înlocuirea șeptelului, de producția re -
dusă, de restricții privind circulația animalelor și de pierderea piețelor. Beneficiile 
potențiale ale programelor pot fi grupate în două categorii principale24:
– îmbunătățirea sănătății publice și a sănătății animalelor, prin reducerea preva -
lenței/incidenței bolilor, prin protejarea sănătății publice (în caz de zoonoze) 
și prin îndeplinirea rolului de instrument principal de prevenire și gestionare 
a bolilor, în contextul Strategiei UE în materie de sănătate animală;
– beneficii economice pentru UE în ansamblu, protejând valoarea sectorului, 
contribuind la stabilitatea pieței, asigurând desfășurarea în condiții de sigu -
ranță a comerțului, crescând schimburile comerciale extra-UE și reducând 
costurile legate de sănătatea umană.
40 
În execuția bugetului UE, Comisia are obligația de a respecta principiile bunei 
gestiuni financiare25, iar acțiunile finanțate ar trebui să fie economice, eficiente 
și eficace. Aceasta presupune ca rezultatele programului să poată fi justificate 
în raport cu costurile acestora. Curtea recunoaște că este foarte dificilă exprima -
rea în termeni valorici a beneficiilor pentru sănătate care decurg din politica în 
materie de sănătate animală, în special în ceea ce privește zoonozele, atunci când 
principalul avantaj este evitarea de infecții la oameni și, în unele cazuri, salvarea 
de vieți omenești.
Nu există modele disponibile cu ajutorul cărora să se 
evalueze raportul cost-eficacitate al programelor de 
eradicare
41 
În urma auditului, s-a constatat o lipsă de indicatori economici și de modele 
disponibile care să permită Comisiei să efectueze o analiză a raportului cost-efi -
cacitate al programelor propuse și, în consecință, Comisia nu efectuează o astfel 
de analiză. În cel mai recent raport al său (2014) cu privire la situația sanitar-vete -
rinară și la raportul cost-eficacitate al programelor veterinare, impus prin decizia 
Consiliului, Comisia a furnizat informații cu privire la costuri și rezultate. Comisia 
a recunoscut, în acest raport, că era necesar să se demonstreze mai bine raportul 
cost-eficacitate al diferitelor cheltuieli din domeniul veterinar.24 Din concluziile raportului 
din 2014 al Comisiei către 
Parlamentul European și 
Consiliu privind rezultatele 
programelor cofinanțate de 
UE.
25 Articolul 30 din Regulamentul 
(CE, Euratom) nr. 966/2012 al 
Parlamentului European și al 
Consiliului din 25 octombrie 
2012 privind normele 
financiare aplicabile bugetului 
general al Uniunii și de 
abrogare a Regulamentului 
(CE, Euratom) nr. 1605/2002 al 
Consiliului (JO L 298, 
26.10.2012, p. 1).
25 Observațiile formulate în urma auditului 
42 
În practică, informațiile cuprinse în programele aprobate și, ulterior, în rapoartele 
de punere în aplicare sunt mai detaliate cu privire la costuri, precum și cu privi -
re la indicatorii referitori la activități și la performanță. Deși cea mai mare parte 
a costurilor (prelevarea de probe, analizele de laborator, remunerarea medicilor 
veterinari, costurilor aferente despăgubirilor acordate etc.) și beneficiile de ordin 
calitativ (sănătatea publică, îmbunătățirea oportunităților de export etc.) erau 
indicate în programe, nu erau disponibile modele și informații care să permită 
evaluarea raportului cost-eficacitate al activităților finanțate. De exemplu, modul 
în care UE a gestionat criza ESB a salvat vieți, a contribuit la o mai bună siguranță 
alimentară, a îmbunătățit calitatea controalelor și a restaurat încrederea consu -
matorilor, însă raportul cost-eficacitate al programelor nu poate fi evaluat.
43 
Curtea a examinat, de asemenea, dacă existau elemente de probă din care să 
reiasă faptul că cheltuielile efectuate în cadrul programelor auditate erau rezo -
nabile. Auditul a identificat anumite cazuri, identificate anterior de către Comisie, 
în care unele costuri erau nejustificat de mari sau în care costurile nu fuseseră 
suficient controlate de statele membre, după cum se arată în caseta 4 . În aceste 
cazuri, Comisia a luat măsuri corective.
Acțiuni insuficient controlate sau costuri ridicate
1. În Polonia, vaccinurile utilizate în programele anuale privind eradicarea rabiei au fost achiziționate la nivel 
regional. Între 2002 și 2009, numărul cazurilor de rabie detectate în populația de vulpi a scăzut foarte 
mult, și anume de la 884 la 6. Cu toate acestea, în 2010 și în 2011, numărul de cazuri detectate a cres -
cut din nou rapid, la 117 și, respectiv, la 103. Aceste cazuri erau concentrate în regiunile Mica Polonie și 
Carpații Inferiori. Prețul mediu al unuia dintre vaccinurile achiziționate în Polonia pentru a fi administrate 
la vulpile sălbatice între 2011 și 2013 a fost în mod semnificativ mai mare decât prețul mediu plătit în UE, 
deși volumele vaccinurilor furnizate Poloniei au fost, de asemenea, cele mai ridicate din UE (peste 10 mi -
lioane de doze în fiecare an). Având în vedere economiile de scară, acest lucru nu pare a fi logic. Comisia 
a aplicat reduceri financiare și a solicitat autorităților polone să ia măsuri în vederea reducerii prețurilor 
excesive la vaccinuri, în special prin organizarea unei singure licitații la nivel național.
2. În România, autoritățile naționale nu au controlat în mod corect execuția contractelor privind distribuția 
aeriană a vaccinurilor antirabice la vulpile sălbatice în 2013, astfel încât s-a distribuit un număr insufici -
ent de vaccinuri. În plus, autoritățile naționale nu au prelevat probe suficiente pentru a testa eficacitatea 
campaniei de vaccinare (procedurile au fost îmbunătățite în 2014). În consecință, Comisia nu a rambursat 
costurile aferente campaniei de vaccinare.Caseta 4
26 Observațiile formulate în urma auditului 
În unele cazuri, sumele plătite cu titlu de despăgubiri sau 
reducerile impuse la nivelul plăților au avut un efect de 
stimulare limitat
44 
Legislația prevede că despăgubirile acordate fermierilor pentru animalele ucise în 
cadrul programelor de eradicare a bolilor nu trebuie să depășească valoarea de 
piață a acestor animale în cazul în care nu ar fi fost afectate de boală26. Această 
prevedere are drept scop stabilirea unui nivel echitabil pentru acordarea despă -
gubirilor, descurajarea fraudei și încurajarea participării fermierilor la program. 
Cu toate acestea, legislația UE nu specifică modul în care prețurile de pe piață ar 
trebui să determine despăgubirile datorate, acest aspect fiind stabilit de statele 
membre în legislația lor specifică. De exemplu, nu există nicio cerință ca statele 
membre să calculeze cuantumul despăgubirilor pe baza grilelor comunitare de 
clasificare a carcaselor și pe baza prețurilor aferente27. Plățile în exces ale despăgu -
birilor pot descuraja punerea în aplicare eficace a unor măsuri de biosecuritate.
45 
În Italia, nivelurile despăgubirilor plătite pentru animalele ucise în cadrul progra -
melor veterinare au fost uneori mai mari decât prețurile pieței pentru animale 
sănătoase. De exemplu, în 2012, fermierii primeau în medie 87 de euro până la 
111 euro cu titlu de despăgubire pentru fiecare oaie ucisă în cadrul programelor 
de eradicare, în timp ce prețul mediu pe piață pentru carcasele provenite de la 
oi sănătoase sacrificate era la acel moment sub 60 de euro28. În cazurile în care 
cuantumul despăgubirii depășea prețul pieței, detectarea unor boli la animalele 
dintr-o fermă poate fi privită ca o oportunitate neprevăzută de repopulare a șep -
telului. În plus, fermierii care, pe de altă parte, este posibil să fi apreciat că s-a 
obținut un statut „oficial liber de boală” ar putea fi descurajați să pună în aplicare 
măsuri eficace în materie de biosecuritate.
46 
În Regatul Unit, despăgubirile plătite pentru bovine în Anglia se bazează pe prețu -
rile medii ale pieței din luna anterioară. Compensațiile pentru bovine în Irlanda de 
Nord și în Țara Galilor se bazează pe evaluări individuale care determină, în general, 
niveluri mai mari decât nivelurile despăgubirilor plătite în Anglia și care ar putea 
descuraja fermierii să pună în aplicare măsuri eficace în materie de biosecuritate.
47 
În urma unei evaluări nefavorabile a rezultatelor tehnice obținute de programele 
de eradicare a brucelozei bovine și ovine într-o regiune din Italia (Sicilia), Comisia 
a impus reduceri ale plăților în cuantum de peste 7 milioane de euro pentru perioa -
da 2005-2012. În 2011, întregul program privind bruceloza în Sicilia a fost declarat 
neeligibil, din cauza neexecutării unui plan de vaccinare. Cu toate acestea, apli -
când sistemul național de alocare a resurselor între regiuni, autoritățile italiene nu 
au transferat acest nivel de reducere către autoritățile regionale din Sicilia, ci l-au 
redistribuit între toate regiunile Italiei (dintre care majoritatea au pus în aplicare 
programul de eradicare în mod adecvat). Astfel, autoritățile din Sicilia nu au fost 
decât într-o foarte mică măsură stimulate să îmbunătățească măsurile veterinare.26 Articolul 11 din Regulamentul 
(UE) nr. 652/2014.
27 Regulamentul (CE) 
nr. 1249/2008 al Comisiei din 
10 decembrie 2008 de stabilire 
a normelor de aplicare 
a grilelor comunitare de 
clasificare a carcaselor de 
bovine, porcine și ovine și 
privind raportarea prețurilor 
acestora (JO L 337, 16.12.2008, 
p. 3).
28 Comisia Europeană 
(DG Agricultură și Dezvoltare 
Rurală, Statistics on agricultural 
markets 2014 : http://ec.europa.
eu/agriculture/markets-and-
prices/market-statistics/
index_en.htm ).
27 Observațiile formulate în urma auditului 
… rămânând, de asemenea, loc de îmbunătățiri
48 
Punctele următoare prezintă domeniile în care Curtea consideră că există posibi -
lități de îmbunătățire a abordării Comisiei și a programelor statelor membre.
Notificarea bolilor animalelor și schimbul de informații 
conexe
49 
Sistemul de notificare a bolilor animalelor (ADNS) este conceput pentru a comu -
nica informații standard cu privire la focarele de boli. El nu a fost conceput pentru 
gestionarea epidemiologică sau pentru furnizarea de informații istorice ori 
pentru analiza de date. Prin urmare, acesta nu aduce decât o mică valoare adău -
gată în comparație cu sistemul mondial de informații privind sănătatea animală 
(WAHIS) al OIE, pe care toate statele membre sunt obligate să îl utilizeze. Ambele 
sisteme oferă informații despre numărul și localizarea focarelor noi, însă nu există 
nicio interfață între ele care să permită un schimb automat de informații. Pentru 
o mai bună gestionare a amenințărilor în materie de sănătate animală, statele 
membre și-au dezvoltat propriile lor sisteme de informații care au ca obiect date -
le epidemiologice. Nu există, astfel, niciun sistem comun pentru a facilita schim -
bul de informații și o mai bună coordonare a activităților de control între statele 
membre.
50 
Din 2012, un proiect comun între Comisie și OIE vizează dezvoltarea unei legături 
între sistemele WAHIS și ADNS prin intermediul unei interfețe comune denumite 
Sistemul de informare cu privire la bolile animalelor ( Animal Disease Information 
System  – ADIS)29.29 Raport privind analiza ADNS 
(versiunea 1.4) în cadrul 
dezvoltării prototipului 
informatic al unui sistem de 
informare cu privire la bolile 
animalelor (ADIS) pentru 
Uniunea Europeană aliniat la 
interfața OIE-WAHIS/WAHID. 
Conform acestui raport, datele 
de referință, cum ar fi numărul 
de exploatații și numărul de 
animale prezente într-o 
regiune, care ar fi necesare 
pentru o analiză mai 
aprofundată, lipsesc. Pentru 
o analiză spațială și temporală 
mai aprofundată, ar fi necesare 
date suplimentare, cum ar fi 
locația tuturor unităților 
epidemiologice existente. 
Pentru a crea un instrument 
de gestionare a bolilor și de 
decizie mai relevant, ar fi 
necesare informații 
suplimentare referitor la 
măsurile de gestionare 
a bolilor. [...] Lista valorilor 
privind „Speciile” din ADNS 
conține principalele specii de 
animale de fermă și numai 
denumirea generică de „specii 
sălbatice”. Pare rezonabil să se 
extindă cererea de date 
privind metoda de 
diagnosticare pentru toate 
bolile [...].
28 Observațiile formulate în urma auditului 
Informații privind performanța și administrarea programelor
51 
O decizie a Comisiei din 200830 stabilește indicatorii de realizare pentru progra -
me, cu privire la care statele membre sunt obligate să raporteze. În plus, Comisia 
a elaborat o metodologie pentru a stabili indicatori de performanță, care impune 
statelor membre să își amelioreze performanța în ceea ce privește prevalența/
incidența bolilor cu un procent minim, pe o perioadă specificată. În plus, Comisia 
a dezvoltat un set cuprinzător de indicatori31 (peste 100) pe care statele membre 
ar trebui să îi utilizeze. Acesta include indicatori de realizare sau de activitate, 
cum ar fi numărul de animale vaccinate și numărul de teste efectuate, precum și 
indicatori de rezultat, cum ar fi evoluția ratelor de incidență sau de prevalență. 
Deși recunoaște că există deja un set cuprinzător de indicatori, Curtea consideră 
că există loc de îmbunătățiri suplimentare, în special în ceea ce privește execu -
ția tehnică a programelor32. Nu sunt incluși indicatori economici care să permită 
o analiză a raportului cost-eficacitate al programelor propuse (a se vedea puncte -
le 41 și 42).
52 
Comisia solicită statelor membre să urmeze un model standard la elaborarea 
programelor veterinare. Acesta include informații cu privire la evoluția bolii în ul -
timii ani. În plus, unul dintre criteriile utilizate de Comisie (a se vedea punctul 28) 
pentru a evalua proiectele de programe se referă la calitatea datelor privind evo -
luția bolii în ultimii cinci ani. Curtea a remarcat că, deși astfel de date istorice sunt 
disponibile în majoritatea cazurilor, pentru trei dintre cele 24 de programe ale 
statelor membre vizate de audit, evaluatorii independenți ai Comisiei au consta -
tat că recentele proiecte de programe nu conțineau suficiente informații istorice 
satisfăcătoare33. În cazurile respective, informațiile relevante au fost solicitate de 
Comisie, ele fiind furnizate de statele membre în cauză. La momentul desfășu -
rării auditului, Comisia era în proces de dezvoltare a unui sistem informatic care 
să permită recuperarea rapidă și analiza informațiilor istorice din precedentele 
programe ale statelor membre și introdusese un sistem electronic de raportare 
standard pentru statele membre destinat transmiterii de documente importan -
te34 referitoare la programele lor veterinare35. Aceste evoluții ar trebui să faciliteze 
viitoarea analiză a programelor.30 Decizia 2008/940/CE 
a Comisiei, înlocuită de Decizia 
2014/288/UE de punere în 
aplicare a Comisiei din 
12 mai 2014 în ceea ce privește 
cerințele comune de raportare 
standard pentru programele 
naționale de eradicare, control 
și monitorizare a anumitor boli 
ale animalelor și zoonoze, 
cofinanțate de Uniune, și de 
abrogare a Deciziei 
2008/940/CE (JO L 147, 
17.5.2014, p. 88).
31 Documentul de lucru al 
Comisiei SANCO/12915/2012.
32 De exemplu, intervalele de 
timp dintre testele de 
depistare efectuate; 
amploarea focarelor a căror 
sursă a infecției a fost 
identificată; pentru bruceloză, 
supravegherea efectivelor de 
animale care nu au fost 
testate, procentul de animale 
vaccinate dintr-o exploatație și 
procentul de exploatații în 
care animalele sunt vaccinate; 
indicatori privind formarea, 
costul și capacitatea serviciilor 
veterinare; pentru bruceloza 
ovină și caprină, rezultatele 
genotipării tulpinii Brucella .
33 Acesta a fost cazul 
programului propus de 
Regatul Unit pentru 
tuberculoza bovină în 2015, al 
programului propus de Spania 
pentru boala limbii albastre 
în 2015 și al programului 
propus de Italia pentru boala 
limbii albastre în 2014.
34 În special, proiecte de 
programe, rapoarte 
intermediare, rapoarte finale și 
cereri de plată.
35 Decizia de punere în aplicare 
2014/288/UE a Comisiei.
29 Observațiile formulate în urma auditului 
Prezentarea în cadrul programelor a controalelor veterinare
53 
În ansamblu, cea mai mare parte a programelor justificau măsurile care urmau să 
fie luate și rezultatele care trebuiau obținute. Cu toate acestea, Curtea consideră 
că s-ar obține mai multe beneficii dacă s-ar oferi o mai bună descriere a măsu -
rilor veterinare în anumite programe, precum și a acțiunilor întreprinse în urma 
recomandărilor formulate de OAV și pe baza consilierii acordate de experții din 
Task Force . Pentru două dintre cele 24 de programe ale statelor membre vizate de 
audit, evaluatorii independenți ai Comisiei au emis observații similare36.
Programele în care progresele sunt lente
54 
Programele de eradicare privind unele boli în anumite state membre sunt de -
rulate pe mai multe decenii (a se vedea punctul 9). Deși prevalența tuberculozei 
bovine în Regatul Unit și în Irlanda cunoaște o tendință de scădere, ea continuă 
să fie relativ ridicată (a se vedea figura 6 ), în comparație cu alte state membre37. 
În Regatul Unit, creșterea, începând cu anul 2013, a frecvenței testelor de depista -
re a tuberculozei în zone cu o incidență redusă, de la o dată la patru ani la o dată 
pe an, a condus la o mai bună detectare a cazurilor. Există totuși în continuare 
provocări semnificative legate în mod inerent de programul de eradicare a tuber -
culozei din Regatul Unit, această boală cunoscând o incidență foarte ridicată în 
unele regiuni.36 Programul Italiei pentru boala 
limbii albastre din 2014 și 
programul Irlandei pentru 
tuberculoza bovină din 2014.
37 În 2014, rata de prevalență 
a tuberculozei bovine în 
șeptelurile din Regatul Unit, 
Irlanda, Spania și Italia a fost 
de 9,04 %, 3,8 %, 1,72 % și, 
respectiv, 0,81 %. Franța și 
Polonia sunt oficial libere de 
boală și prevalența în România 
este nesemnificativă.Figura 6Tuberculoza bovină în Irlanda și în Regatul Unit
2014 2013 2012 2011 201020
15
10
5
03,80 4,07 4,45 4,37 4,849,0410,1116,20
14,05
11,61
Prevalen/uni021Ba la nivelul /uni0219eptelului
Regatului Unit, în procente
Prevalen/uni021Ba la nivelul /uni0219eptelului
Irlandei, în procente
Sursa:  DG Sănătate și Siguranță Alimentară.
30 Observațiile formulate în urma auditului 
55 
În Italia, bruceloza ovină și bruceloza caprină sunt dificil de eradicat, din cauza 
lipsei de cooperare deplină din partea fermierilor din anumite regiuni. Generozita -
tea sistemului de despăgubiri (a se vedea punctul 45) poate constitui o explicație 
parțială pentru această situație. Cu toate acestea, rata prevalenței la nivel național 
este în scădere, ajungând la 1,2 % în 2014, comparativ cu 3,7 % în 2008. De-a lun -
gul aceleiași perioade, rata prevalenței în Sicilia a scăzut de la 11,9 % la 3,4 %.
56 
Curtea ia notă de faptul că Comisia, în raportul său din 201438 către Parlamentul 
European și către Consiliu privind rezultatele programelor veterinare cofinanțate 
de UE, a remarcat, de asemenea, că rezultatele obținute de programul Regatu -
lui Unit privind tuberculoza bovină și de programele Italiei privind bruceloza 
reprezentau aspecte problematice. Curtea recunoaște, de asemenea, că Comisia 
încurajează statele membre să ia măsuri în aceste cazuri pe baza recomandărilor 
formulate de către OAV și de către grupul Task Force .
Abordarea privind tratarea animalelor sălbatice
57 
Contactele directe sau indirecte între animalele sălbatice și animalele domes -
tice pot duce la răspândirea bolii sau pot complica punerea în aplicare eficace 
a unor programe vizând bolile animale. De exemplu, rabia se poate răspândi de 
la vulpile sălbatice, iar tuberculoza bovină se poate răspândi prin bursuci, mistreți 
și cervide. Există mai multe publicații ale OIE39 privind monitorizarea bolilor la 
animalele sălbatice, precum și un acord internațional relevant privind notificarea 
bolilor. Deși achiziția vaccinurilor antirabice pentru fauna sălbatică este inclusă în 
programele statelor membre, UE nu are o abordare specifică pentru combaterea 
tuberculozei la animalele sălbatice.
58 
Nu există dispoziții legislative la nivelul UE care să vizeze în mod specific eradica -
rea tuberculozei la speciile de animale altele decât bovinele (de exemplu, caprele 
sălbatice și alte animale sălbatice). În special, în Regatul Unit, bursucii sunt prote -
jați prin legislația națională, ceea ce poate complica punerea în aplicare eficace 
a programului de eradicare a tuberculozei bovine.38 COM(2014) 115 final din 
5 martie 2014: „Raport al 
Comisiei către Parlamentul 
European și Consiliu privind 
rezultatele programelor 
cofinanțate de UE pentru 
eradicarea, controlul și 
monitorizarea bolilor 
animalelor și a zoonozelor în 
perioada 2005-2011”, 
secțiunea 3.3.
39 Training manual on wildlife 
diseases and surveillance  
(Manual de formare privind 
bolile la animalele sălbatice și 
supravegherea), OIE, 2010.
31 Observațiile formulate în urma auditului 
Disponibilitatea anumitor vaccinuri
59 
Conform OIE40, disponibilitatea imediată a antigenilor și a vaccinurilor veterinare 
adecvate este esențială pentru programele privind sănătatea animalelor41. Există 
o serie de inițiative ale UE și proiecte de cercetare care vizează detectarea noilor 
tulpini virale și promovarea disponibilității vaccinurilor42. Este posibil ca, pentru 
anumite boli, vaccinurile adecvate disponibile pentru a fi utilizate în UE să fie 
într-un număr redus sau chiar inexistente. Cu toate acestea, vaccinarea este unul 
dintre principalele instrumente de care se dispune pentru a pune în aplicare în 
mod eficace o abordare bazată pe raționamentul că „prevenirea este mai efici -
entă decât vindecarea”. Motivele pentru care vaccinurile nu sunt întotdeauna 
disponibile sunt complexe. Studii recente tind să arate că43, pe lângă dificultățile 
tehnice legate de dezvoltarea lor, nu există un suficient interes financiar pentru 
ca industria farmaceutică să solicite autorizația de utilizare a anumitor vaccinuri 
în UE. Caseta 5  ilustrează unele dificultăți de ordin practic determinate de lipsa 
de vaccinuri adecvate.
60 
La nivel european, nu există un cadru juridic pentru achiziționarea în comun 
a vaccinurilor și nici o bancă generală de stocuri de vaccinuri. Procesul de achiziți -
onare de vaccinuri în urma unei proceduri de ofertare lansate de statele membre 
poate dura mai multe luni și, în tot acest timp, virusul poate continua să se extin -
dă în cadrul populației animale. Curtea a remarcat faptul că noul act legislativ în 
domeniul sănătății animalelor aflat în prezent în discuția autorităților legislative 
ar extinde capacitatea Comisiei de a institui bănci de vaccinuri.40 Manual of Diagnostic Tests and 
Vaccines for Terrestrial Animals  
(Manual de teste de diagnostic 
și vaccinuri pentru animale 
terestre), OIE, 2014.
41 OIE, Guidelines for Animal 
Disease Control  (Orientări 
privind controlul bolilor 
animalelor), mai 2014.
42 De exemplu, fondurile de 
cercetare ale UE au sprijinit 
proiecte pentru dezvoltarea 
vaccinurilor împotriva 
tuberculozei (NEWTBVAC), 
brucelozei (BRU-VAC) și 
a pestei porcine clasice 
(CSFV-GODIVA).
43 Availability of vaccines against 
major animal diseases in the 
European Union  
(Disponibilitatea vaccinurilor 
împotriva principalelor boli ale 
animalelor în Uniunea 
Europeană), Videnova, K. și 
Mackay, DKJ.
Dificultăți cauzate de lipsa unor vaccinuri adecvate
Există peste 20 de forme (serotipuri) ale virusului bolii limbii albastre (o boală virală care afectează rumegătoa -
rele și care este transmisă prin insecte).
În Italia, șase astfel de serotipuri au fost identificate. În prezent, în UE, nu este recunoscut niciun vaccin poli -
valent (care să fie eficace împotriva mai multor tulpini virale). Prin urmare, este dificil, în astfel de cazuri, să se 
prevadă utilizarea vaccinurilor.
În Franța, în timpul crizei generate de boala limbii albastre din 2008, stocurile de vaccinuri erau limitate. 
Autoritățile franceze au trebuit, prin urmare, să achiziționeze stocuri suplimentare de urgență. Acest lucru 
a presupus atât costuri mari, cât și o perioadă lungă de timp, iar autoritățile naționale au considerat că cele 
520 de cazuri de boală a limbii albastre detectate în Ille-et-Vilaine ar fi putut fi evitate dacă vaccinurile ar fi 
fost disponibile din timp.
La momentul izbucnirii primului focar de boală a limbii albastre de serotipul 4 în Spania (regiunea Extrema -
dura), nu existau suficiente vaccinuri împotriva acestui serotip viral. Prin urmare, campania de vaccinare a fost 
amânată pentru anul următor, pentru a limita răspândirea bolii în cursul următoarei posibile perioade de 
propagare a virusului.Caseta 5
32
 Concluzii și recomandări
61 
Bolile animalelor generează costuri economice semnificative și constituie un risc 
pentru sănătatea umană și animală. Bolile se pot răspândi dincolo de granițe, iar 
focarele de boli anterioare au antrenat costuri de miliarde de euro. Prin urmare, 
UE urmărește să protejeze sănătatea animală și finanțează programele elaborate 
de statele membre pentru eradicarea, controlul și monitorizarea anumitor boli ale 
animalelor. Aceste programe includ acțiuni cum ar fi prelevarea de probe, analize 
de laborator, plata de despăgubiri pentru animalele ucise, precum și campanii de 
vaccinare. Cheltuielile UE în materie au cunoscut o tendință de scădere în ultimii 
ani și nicio criză majoră comparabilă cu cea a epidemiei de febră aftoasă din 2001 
nu a mai avut loc în ultimul timp. Cu toate acestea, UE trebuie să fie pregătită 
pentru a face față viitoarelor crize și pot trece mulți ani până când programele de 
eradicare să aibă drept rezultat obținerea statutului de liber de boală.
62 
În cadrul auditului, s-a examinat dacă programele de eradicare, control și moni -
torizare a bolilor la animale limitează în mod adecvat răspândirea bolilor. Acest 
demers a implicat examinarea abordării Comisiei pentru a se stabili dacă aceasta 
a fost adecvată sau nu. De asemenea, s-a examinat dacă statele membre au con -
ceput și pus în aplicare programe adecvate, precum și dacă raportul cost-eficaci -
tate al programelor a fost luat în considerare în mod adecvat.
63 
Per ansamblu, Curtea a concluzionat că programele privind bolile animalelor care 
au fost examinate au limitat în mod adecvat răspândirea bolilor respective. Cu 
toate acestea, întrucât oricând pot izbucni focare de boli, Comisia și statele mem -
bre ar trebui să adopte în continuare o atitudine vigilentă în acest sens.
64 
Strategia urmată de Comisie în ceea ce privește programele vizând bolile anima -
lelor a fost, în general, bună: acțiunile Comisiei s-au sprijinit pe o consiliere tehni -
că adecvată, exista o politică bine concepută în materie de sănătate a animalelor 
și a existat un cadru prestabilit pentru direcționarea resurselor bugetare către 
programele prioritare. Abordarea adoptată pentru eradicarea ESB a fost deosebit 
de reușită. Printre alte exemple pozitive se numără reducerea numărului de cazuri 
de salmoneloză zoonotică și a numărului de cazuri de rabie. Legislația de bază 
a rămas complexă, iar alocarea fondurilor în funcție de prioritatea diferitelor boli 
era îmbunătățită treptat (a se vedea punctele 26-33).
65 
Curtea a constatat că programele statelor membre au fost, în general, bine 
concepute și puse în aplicare. Programele îndeplineau criteriile cerute, iar statele 
membre dispuneau de sisteme adecvate pentru a identifica focarele de boală 
animală și pentru a facilita eradicarea lor (a se vedea punctele 34-36).
33 Concluzii și recomandări 
66 
Curtea a constatat că, deși Comisiei i s-a cerut să raporteze cu privire la raportul 
cost-eficacitate al programelor veterinare către Parlamentul European și Con -
siliu, lipsesc modele adecvate în acest scop. Programele aprobate și rapoartele 
subsecvente de punere în aplicare oferă informații privind costurile și rezultatele, 
însă raportul cost-eficacitate al programelor este dificil de determinat (a se vedea 
punctele 37-42).
67 
În ceea ce privește costurile, în cadrul auditului, au fost identificate exemple de 
costuri insuficient controlate sau de costuri nejustificat de mari, care fuseseră de -
tectate anterior și de Comisie. În unele cazuri, în Italia, sumele plătite fermierilor 
cu titlu de despăgubiri sau reducerea plăților impusă de Comisie au oferit puține 
stimulente care să încurajeze luarea unor măsuri eficace în materie de biosecuri -
tate și punerea în aplicare a unor măsuri corective (punctele 43-47).
68 
Curtea a identificat unele domenii specifice cu potențial de îmbunătățire. Schim -
bul de informații epidemiologice între statele membre ar putea fi sprijinit mai 
bine prin sisteme informatice (punctele 49 și 50).
69 
Comisia a stabilit un set detaliat de indicatori minimi de realizare pentru progra -
me care să fie utilizați de către statele membre. Curtea a constatat că informațiile 
cu privire la măsurile veterinare, precum și acțiunile de urmărire a situației mă -
surilor întreprinse în urma recomandărilor anterioare ale OAV și ale grupului Task 
Force  ar putea fi descrise mai bine în unele dintre programele statelor membre. 
La momentul auditului, nu erau întotdeauna disponibile informații istorice sufici -
ente și ușor accesibile cu privire la evoluția bolilor. Cu toate acestea, era în curs de 
elaborare o bază de date pentru înregistrarea indicatorilor tehnici ai programelor, 
iar Comisia introdusese un nou sistem electronic de raportare (punctele 51-53).
70 
Curtea a observat anumite programe ale căror progrese în implementare erau 
lente: în special, eradicarea tuberculozei bovine în Regatul Unit și în Irlanda și 
a brucelozei ovine și caprine în sudul Italiei (punctele 54-56).
34 Concluzii și recomandări 
71 
Animalele sălbatice pot transmite boli la animalele domestice (și chiar la persoa -
ne) și, prin urmare, trebuie să fie luate în considerare atunci când se elaborează 
o abordare pentru sănătatea animală și pentru finanțarea de programe în dome -
niul bolilor animalelor. Curtea a constatat că abordarea UE în ceea ce privește tra -
tarea bolilor la animalele sălbatice ar trebui să fie completată, în special referitor 
la tuberculoză (punctele 57 și 58).
72 
Vaccinurile sunt un instrument esențial pentru anumite programe de eradicare. 
Curtea a constatat că, în funcție de boală, pot exista puține vaccinuri adecvate 
sau acestea pot să nici nu fie disponibile. În special, Curtea a constatat că lipsa de 
vaccinuri necesare pentru tratarea bolii limbii albastre în Italia, Franța și Spania 
a avut un impact negativ asupra programelor acestor țări. În plus, la momentul 
auditului, nu exista un cadru juridic care să permită achiziționarea în comun 
a vaccinurilor și nici o bancă generală de stocuri de vaccinuri la nivel european 
(punctele 59 și 60).
Recomandări
Pentru a îmbunătăți și mai mult programele de eradicare, control și monitorizare 
a bolilor animalelor, Comisia ar trebui:
(a) să faciliteze schimbul de informații epidemiologice între statele membre;
(b) să examineze dacă actualul set de indicatori ar trebui să fie actualizat, pentru 
a oferi o mai bună informare cu privire la activitățile de control veterinar și la 
raportul cost-eficacitate al programelor;
(c) să introducă în mod sistematic, acolo unde este relevant, aspectul privind 
fauna sălbatică în programele veterinare;
(d) să contribuie la asigurarea disponibilității vaccinurilor în vederea utilizării 
lor de către statele membre acolo unde se justifică din punct de vedere 
epidemiologic.
Prezentul raport a fost adoptat de Camera I, condusă de domnul Augustyn KUBIK, 
membru al Curții de Conturi, la Luxemburg, în ședința sa din 3 februarie 2016.
 Pentru Curtea de Conturi
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 Președinte

35
 Anexe Anexa IInformații privind bolile animalelor
Ce este? Cum se răspândește?Care este riscul 
pentru sănătatea 
publică?Care sunt semnele 
clinice?Cum este 
diagnosticată?Cum poate fi prevenită sau 
controlată?
Gripa aviarăGripa aviară este cauzată 
de virusul gripal de tip „A”, 
poate afecta mai multe 
specii de păsări de la care 
se ob ţin produse alimenta -
re (pui, curcani, prepeli ţe, 
bibilici etc.), precum și 
păsări de companie și 
păsările sălbatice. Anumite 
tulpini duc la rate mari ale 
mortalităţ ii. Virusul a fost 
izolat și de la unele specii 
de mamifere, inclusiv de 
la om, șobolani și șoareci, 
nevăstuici și dihori, porci, 
pisici, tigri și câini.Există mai mul ţi factori care 
pot contribui la propagarea 
virusurilor gripei aviare, 
inclusiv globalizarea și 
comer ţul internaţ ional 
(legal sau ilegal), practicile 
de comercializare (pie ţe de 
păsări vii), practicile agricole 
și prezen ţa virusurilor la 
păsările sălbatice. Virusurile 
gripei aviare se pot răspândi 
prin contact direct cu secre -
ţiile provenite de la păsările 
infectate, în special prin 
materiile fecale, sau prin 
furaje, apă, echipamente și 
haine contaminate.Chiar dacă gripa aviară 
afectează în principal 
păsările, ea se poate 
transmite de la păsări 
la om. Toate virusurile 
gripei aviare afectează 
în mod aproape 
exclusiv speciile 
animale, însă, în rare 
ocazii, acestea au 
depășit această barieră, 
infectând și oameni. 
Transmiterea la om are 
loc atunci când există 
un contact apropiat 
cu păsări infectate 
sau cu medii sever 
contaminate.În cazul formei ușoare 
a bolii, semnele clinice 
ce pot fi observate sunt 
pene zburlite, reducerea 
produc ţiei de ouă sau 
unele efecte moderate 
asupra sistemului 
respirator. În forma 
severă a bolii, virusul 
afectează nu numai 
căile respiratorii, ca în 
forma sa ușoară, ci și mai 
multe organe și ţ esuturi, 
putând cauza hemoragii 
interne masive.Suspiciunea 
contaminării cu 
virusul gripei aviare 
se poate forma pe 
baza examinării 
clinice și a eveni -
mentelor care au dus 
la îmbolnăvire. Sunt 
necesare analize de 
laborator pentru ca 
diagnosticul să poată 
fi confirmat.S-au introdus măsuri de 
supraveghere în întreaga 
lume, astfel încât prezen ţa 
unei infec ţii la păsările de 
curte să poată fi detectată, în 
conformitate cu standardele 
OIE privind supravegherea 
gripei aviare.
Pesta porcină 
africanăPesta porcină africană este 
o boală hemoragică ex -
trem de contagioasă întâl -
nită la porcii domestici, la 
facoceri și la porcii mistre ţi 
din Europa și din America. 
Toate grupele de vârstă 
sunt, în egală măsură, 
receptive la contaminare. 
În cazurile cu grad ridicat 
de virulen ţă, pesta porcină 
africană se caracterizează 
printr-o puternică stare 
febrilă, lipsa poftei de 
mâncare, hemoragii la 
nivelul pielii și al organelor 
interne și survenirea mor ţii 
în medie după două până 
la 10 zile de la infectare. 
Ratele de mortalitate pot fi 
de până la 100 %.Facocerii pot constitui rezer -
vor natural al virusului fără 
să manifeste niciun semn 
de boală. Boala se poate 
transmite de la acest rezer -
vor prin intermediul căpușei 
moi Ornithodoros moubata . 
Căpușele ingeră virusul 
atunci când se hrănesc cu 
sânge de la animale și îl 
transmit apoi prin în ţeparea 
animalelor din specii recep -
tive. Mușcătura muștelor 
și a căpușelor, spaţ iile, 
vehiculele, echipamentele 
sau hainele contaminate pot 
constitui, de asemenea, vec -
tori de răspândire a virusului 
la animalele receptive.Pesta porcină africană 
nu este o amenin ţare 
la adresa sănătăţ ii 
umane.Gravitatea și amploarea 
leziunilor variază, de 
asemenea, în func ţie de 
gradul de virulen ţă al 
virusului. Cazurile grave 
ale bolii se caracterizează 
prin temperatură ridicată 
și moartea animalului 
în medie după 2 până la 
10 zile de la infectare. 
Rata mortalităţ ii poate 
fi de până la 100 %. 
Alte semne clinice pot 
include, de exemplu, in -
apeten ţă, apatie, roșeaţ ă 
a pielii urechilor, abdo -
menului și picioarelor, 
dificultăţ i în respiraţ ie, 
vomă, sângerare din 
nas sau rect și, uneori, di -
aree. Avorturile spontane 
pot constitui unul dintre 
primele indicii privind 
izbucnirea unui focar de 
boală.Suspectarea de pestă 
porcină africană poa -
te rezulta pe baza 
semnelor clinice și 
confirmarea bolii 
necesită efectuarea 
unor analize de 
laborator prescrise, 
în special pentru 
a distinge această 
boală de pesta 
porcină clasică.Nu există niciun vaccin sau tra -
tament pentru această boală. 
Toate programele de eradicare 
reușite au implicat măsuri 
precum diagnosticarea rapidă, 
sacrificarea și eliminarea 
tuturor animalelor din locurile 
infectate, curăţ area și dezin -
fecţia completă, dezinsec ţia, 
controlul mișcărilor animalelor 
și supravegherea.
36 Anexe 
Ce este? Cum se răspândește?Care este riscul 
pentru sănătatea 
publică?Care sunt semnele 
clinice?Cum este 
diagnosticată?Cum poate fi prevenită sau 
controlată?
BrucelozaBruceloza este o boală 
contagioasă a animalelor 
de fermă, cu un impact 
economic semnificativ. 
Boala este cauzată de 
diverse bacterii din genul 
Brucella , care tind să infec -
teze o anumită specie de 
animale. Cu toate acestea, 
majoritatea speciilor de 
Brucella  pot infecta și alte 
specii de animale. Aceasta 
afectează bovinele, porci -
nele, ovinele și caprinele, 
camelidele, cabalinele și 
câinii. Ea poate să afec -
teze și alte rumegătoare, 
unele mamifere marine și 
oamenii.De regulă, bruceloza se răs -
pândește la animale pe cale 
fetală sau prin avort. S-a 
identificat un nivel ridicat de 
bacterii în lichidele fetale ale 
animalului infectat. Bacterii -
le pot supravie ţui în afara 
animalului, în mediul încon -
jurător, timp de mai multe 
luni, în special în condi ţii reci 
și umede. Acestea continuă 
să fie o sursă de infec ţie 
pentru alte animale, care 
se infectează prin ingestia 
lor. De asemenea, bacteriile 
colonizează ugerul și astfel 
laptele poate fi contaminat. 
Bruceloza este o boală 
importantă a animalelor 
sălbatice, infectând porcii 
sălbatici, bizonii, cervidele 
nordice și iepurii de câmp. 
Faptul că animalele sălbatice 
constituie rezervorul de 
infec ţie complică eforturile 
de eradicare a acestei boli.Bruceloza este 
o zoonoză extrem de 
infec ţioasă pentru om, 
cauzând boala numită 
adesea febra ondulantă 
sau febra de Malta. 
Printre simptomele 
la oameni se numără 
febra intermitentă sau 
neregulată, cefaleea, 
starea de slăbiciune, 
transpiraţ ia abundentă, 
frisoanele, pierderea 
în greutate și durerile 
generale. Pot apărea, 
de asemenea, infec ţii 
ale anumitor organe, 
inclusiv ale ficatului 
sau splinei. Medicii 
veterinari, fermierii și 
angajaţ ii abatoarelor 
sunt expuși riscului 
de infec ţie deoarece 
manipulează animalele 
infectate și fetuși avor -
taţi sau placente. Boala 
se poate răspândi la oa -
meni și prin consumul 
de lapte nepasteurizat 
provenind de la anima -
le infectate.De regulă, bruceloza este 
o afec ţiune benignă, 
semnele care să indice 
că animalul este infectat 
fiind pu ţine până la 
producerea avortului 
spontan. La masculi, 
boala se poate mani -
festa printr-o inflamare 
a testiculelor și bacteriile 
se pot uneori disemina 
în articulaţ ii, provocând 
artrită. Importan ţa 
brucelozei constă în 
faptul că boala provoacă 
tulburări de reproduc ţie, 
din cauza avorturilor, 
infertilită ţii, reten ţiei 
placentare, nașterea unui 
făt mort sau nașterea 
unor pui fragili. Boala 
poate cauza pierderi 
economice considerabile 
pentru crescătorii de vaci 
de lapte, de ovine, de 
caprine și de porcine.Suspectarea de 
bruceloză se bazează 
pe examinarea unor 
semne clinice cum 
ar fi avorturile, însă 
confirmarea bolii 
se face prin teste 
serologice, apoi prin 
analize de laborator 
prescrise pentru izo -
larea și identificarea 
bacteriilor.Pentru depistarea bolii, se 
poate recurge la supraveghe -
rea prin intermediul testelor 
serologice, precum și la analiza 
laptelui, cum ar fi testul inelar, 
aceste două măsuri jucând un 
rol important în campaniile de 
eradicare a  bolii. De asemenea, 
animalele pot fi testate indivi -
dual atât în scop comercial, cât 
și în scopul controlului bolii.Anexa I
37 Anexe 
Ce este? Cum se răspândește?Care este riscul 
pentru sănătatea 
publică?Care sunt semnele 
clinice?Cum este 
diagnosticată?Cum poate fi prevenită sau 
controlată?
Boala limbii 
albastreBoala limbii albastre este 
o boală virală neconta -
gioasă, care afectează 
rumegătoarele domestice 
și sălbatice (în principal 
ovinele și inclusiv bovinele, 
caprinele, bivolii, antilo -
pele, cervidele, cervidele 
nordice și camelidele) 
și care se transmite prin 
insecte, în special prin 
musculi ţe înţepătoare din 
familia culicoidelor. Virusul 
care provoacă boala limbii 
albastre este identificat ca 
făcând parte din familia 
Reoviridae . Au fost iden -
tificate 24 de serotipuri 
diferite și capacitatea de 
a provoca boala variază 
considerabil de la o tulpină 
virală la alta. La ovinele 
extrem de receptive, rata 
morbidităţ ii poate fi de 
până la 100 %.Insectele sunt principalul 
vector de transmitere a viru -
sului bolii limbii albastre de 
la un animal la altul. Vectorii 
sunt infectaţ i cu virusul bolii 
limbii albastre la contactul 
cu sângele ingerat de la 
animale infectate. Fără acest 
vector, boala nu se poate 
răspândi de la animalele 
infectate la alte animale.Boala limbii albastre 
nu prezintă niciun 
risc pentru sănătatea 
publică.La oile infectate, sem -
nele clinice variază, ele 
putând fi sub formă de 
stare febrilă, hemoragii 
și ulceraţ ii la nivelul 
mucoasei nazale și 
bucale, diaree hemora -
gică, vomă, pneumonie, 
cianoza limbii, de unde și 
aspectul de „limbă albas -
tră” (în cazuri rare). De 
asemenea, boala poate 
provoca avortul spontan 
la oile gestante.Suspectarea 
animalelor de 
boala limbii albastre 
depinde de semnele 
clinice tipice, de 
prevalenţ a insectelor 
vectori necesare și, în 
special, de zonele în 
care boala are un ca -
racter endemic. Sunt 
necesare analize de 
laborator pentru ca 
diagnosticul să poată 
fi confirmat.În regiunile în care boala este 
endemică, programele de 
monitorizare de tip „santinelă” 
presupun prelevarea de probe 
de sânge în mod activ de la 
animale din grupuri-santinelă 
pentru a monitoriza prezen ţa 
virusului. Vaccinarea este 
metoda cea mai practică și 
mai eficace care este utilizată 
pentru a  reduce la minimum 
pierderile cauzate de boală și 
pentru a întrerupe, eventual, 
ciclul de transmitere de la 
animalele infectate la vector. 
Este esen ţial să se folosească 
un vaccin conceput pentru 
a asigura o protec ţie împotriva 
unei anumite tulpini virale 
(sau împotriva mai multor 
tulpini virale) prezente în zona 
afectată.
Tuberculoza 
bovinăTuberculoza bovină este 
o boală cronică la animale 
cauzată de infec ţia cu 
bacteria Mycobacterium  
bovis  (M. bovis ), strâns 
legată de bacteriile care 
provoacă tuberculoza avi -
ară și tuberculoza umană. 
Această boală poate afecta 
practic toate mamiferele, 
manifestându-se printr-o 
stare generală proastă, 
tuse și, în final, deces.Boala este contagioasă și se 
răspândește prin contactul 
cu animale domestice și 
sălbatice infectate. Modul 
obișnuit de transmitere 
a virusului este inhalarea 
germenilor din expectora -
ţiile infectate, eliminate din 
plămâni prin tuse. Boala 
se poate transmite la vi ţei 
și la oameni prin ingerarea 
de lapte crud de la vacile 
infectate.Oamenii se pot infecta 
atât prin consumul de 
lapte crud de la bovine 
infectate, cât și prin 
inhalarea germenilor 
din expectoraţ iile 
infectate. Se estimează 
că, în unele ţ ări, până 
la 10 % din cazurile de 
tuberculoză umană 
sunt cauzate de tuber -
culoza bovină.Tuberculoza bovină are, 
de obicei, o evolu ţie 
de lungă durată, iar 
simptomele pot apărea 
după luni sau ani de 
la infectare. Printre 
semnele clinice obișnuite 
se numără: o stare de 
slăbiciune, pierderea 
apetitului alimentar, 
pierdere în greutate, 
febră fluctuantă, tuse us -
cată intermitentă, diaree 
și ganglioni limfatici mari 
și proeminen ţi.Metoda standard de 
detectare a tuber -
culozei bovine este 
testul cutanat la 
tuberculină, care 
constă în injectarea 
unei mici cantităţ i 
de antigen în 
piele și măsurarea 
reac ţiei imunitare. 
Diagnosticul definitiv 
se stabilește prin 
cultivarea bacteriilor 
în laborator, un pro -
ces care durează cel 
puţin opt săptămâni.Măsurile de control standard 
aplicate în cazul tuberculo -
zei bovine sunt testarea și 
sacrificarea. Programele de 
eradicare a bolii constând în ve -
rificarea cărnii după sacrificare, 
supraveghere intensă, inclusiv 
prin vizite la ferme, testarea 
individuală sistematică a bovi -
nelor și înlăturarea animalelor 
infectate și a celor care au venit 
în contact cu acestea, precum 
și controalele circulaţ iei anima -
lelor au fost foarte eficiente în 
reducerea sau eliminarea bolii.
Pasteurizarea laptelui provenit 
de la animale infectate la 
o temperatură suficient de 
ridicată pentru a distruge bac -
teriile a prevenit răspândirea 
bolii la oameni.Anexa I
38 Anexe 
Ce este? Cum se răspândește?Care este riscul 
pentru sănătatea 
publică?Care sunt semnele 
clinice?Cum este 
diagnosticată?Cum poate fi prevenită sau 
controlată?
Encefalopatia 
spongiformă 
bovinăEncefalopatia spongiformă 
bovină este o boală morta -
lă, progresivă a sistemului 
nervos la bovine. Boala 
are o perioadă lungă de 
incubaţ ie, de la patru la 
cinci ani, și, în prezent, 
nu există niciun vaccin 
sau tratament împotriva 
acestei boli. Encefalopatia 
spongiformă bovină face 
parte din grupul de boli 
denumite encefalopatii 
spongiforme transmisi -
bile (EST). Encefalopatiile 
spongiforme transmisibile 
includ scrapia la ovine, 
boala cașectizantă cronică 
la cervide și cervidele 
nordice și boala Creut -
zfeldt-Jakob la oameni. 
Encefalopatia spongiformă 
bovină, la fel ca ence -
falopatiile spongiforme 
transmisibile, este carac -
terizată prin prezen ţa unor 
agen ţi neconven ţionali 
transmisibili, numi ţi pri -
oni, în ţ esuturile nervoase. 
Degenerarea spongioasă 
ulterioară a  creierului 
generează semne și simp -
tome neurologice grave și 
mortale.Oamenii de știin ţă sunt de 
opinie că răspândirea acestei 
boli la bovine este cauzată 
de hrănirea cu produse 
furajere de origine animală 
rezultate în urma prelucrării 
cadavrelor, produselor și 
subproduselor de bovine/
ovine contaminate (ecari -
saj). Prionul este rezistent 
la procedurile de inactivare 
incluse în procesul de 
produc ţie, cum ar fi căldura, 
ceea ce înseamnă că acesta 
nu poate fi distrus complet 
în procesul de ecarisaj.Există indicii că varian -
ta bolii Creutzfeldt-Ja -
kob la oameni ar putea 
fi cauzată de consumul 
de produse din carne 
de vită contaminate 
prin ţ esutul nervos 
infectat sau de utili -
zarea unor dispozitive 
medicale fabricate 
din ţ esuturi de origine 
animală infectate.
Se consideră că laptele 
și produsele lactate 
nu prezintă pericol de 
contaminare.Întrucât intervalul mediu 
de timp scurs între 
momentul infectării 
unui animal cu prioni 
și momentul apari ţiei 
semnelor clinice variază 
de obicei de la patru 
la cinci ani, semnele 
clinice de encefalopatie 
spongiformă bovină sunt 
vizibile abia la vârsta 
adultă a  animalelor. 
Simptomele pot dura 
o perioadă de două până 
la șase luni înainte de 
moartea animalului.Suspectarea de 
encefalopatie spon -
giformă bovină se 
bazează pe semnele 
clinice observate. 
Diagnosticul poate 
fi confirmat doar 
prin examinarea 
microscopică a unor 
fragmente de ţ esut 
cerebral.Supravegherea axată pe 
cazurile de boală neurologică 
clinică; transparen ţa consta -
tărilor raportate cu privire la 
encefalopatia spongiformă 
bovină; măsuri de precau ţie 
la importul de specii de 
rumegătoare vii și de produse 
provenite de la aceste specii, în 
conformitate cu Codul sanitar 
pentru animale terestre al 
Organizaţ iei Mondiale pentru 
Sănătatea Animalelor (OIE); 
eliminarea și distrugerea 
materialului cu risc specificat 
(encefalul și măduva spinării) 
în cursul sacrificării și prelu -
crării carcaselor; interzicerea 
utilizării de material cu risc 
specificat în furajele animale, 
eliminând astfel materii 
posibil contaminate din 
lanţul alimentar; sacrificarea și 
eliminarea, în condi ţii decente, 
a tuturor animalelor suspecte 
de encefalopatie spongiformă 
bovină și a celor receptive la 
contaminare care sunt expuse 
la furaje contaminate; elimi -
narea adecvată a carcaselor 
și a tuturor produselor de 
origine animală; identificarea 
animalelor de fermă pentru 
a permite o supraveghere 
eficace și pentru a depista 
animalele suspecte de această 
boală.Anexa I
39 Anexe 
Ce este? Cum se răspândește?Care este riscul 
pentru sănătatea 
publică?Care sunt semnele 
clinice?Cum este 
diagnosticată?Cum poate fi prevenită sau 
controlată?
Pesta porcină 
clasicăPesta porcină clasică, 
cunoscută, de asemenea, 
sub denumirea de holeră 
la porc ( hog cholera ), este 
o boală virală contagioasă 
care afectează deopotrivă 
porcii domestici și pe 
cei sălbatici. Boala este 
cauzată de un virus din 
genul Pestivirus  din familia 
Flaviviridae , care este 
strâns legat de virusurile 
care provoacă diareea 
virală bovină la bovine și 
boala de grani ţă la ovine. 
Există un singur serotip 
al virusului pestei porcine 
clasice.Cea mai întâlnită metodă de 
transmitere este contactul 
direct între porcii sănătoși 
și cei infectaţ i cu virusul 
pestei porcine clasice. 
Virusul se transmite prin 
salivă, secre ţii nazale, urină 
și prin materii fecale. Boala 
se mai poate transmite și 
prin contactul cu vehicule, 
spaţ ii, furaje sau haine 
contaminate. Animalele 
care sunt purtătoare cronice 
ale acestei boli (infectate în 
mod persistent) pot să nu 
prezinte niciun semn clinic 
de boală, dar pot împrăștia 
virusul prin excre ţiile fecale. 
Scroafele infectate pot 
infecta fetușii aflaţ i în uterul 
lor, iar purcelușii astfel 
născu ţi pot împrăștia virusul 
timp de mai multe luni. S-a 
dovedit că, în unele păr ţi ale 
Europei, mistre ţii pot juca 
un rol în epidemiologia bolii.Virusul nu se transmite 
la om. Porcinele sunt 
singurele specii cunos -
cute ca fiind receptive 
la acest virus.În forma acută a bolii, la 
toate grupele de vârstă, 
boala se manifestă prin 
stare febrilă, tendin ţa 
animalelor bolnave de 
a se îngrămădi laolaltă, 
pierderea poftei de 
mâncare și a tonusului, 
slăbiciune, conjunctivită, 
constipaţ ie urmată de 
diaree și mers greoi. La 
câteva zile după apa -
riţia semnelor clinice, 
urechile, abdomenul 
și coapsele interne pot 
prezenta o coloraţ ie 
purpurie. La animalele 
afectate de forma acută 
a bolii, moartea poate 
surveni într-un interval 
de 1-2 săptămâni. 
Cazurile grave ale bolii 
par foarte asemănătoare 
cu cele de pestă porcină 
africană.Deoarece semnele 
clinice nu apar ţin în 
mod exclusiv pestei 
porcine clasice, ele 
variind foarte mult, 
este necesară efectu -
area unor analize 
de laborator pentru 
detectarea anticor -
pilor sau a virusului 
în sine.Nu se prescrie niciun 
tratament. În zonele în care 
boala are un caracter endemic, 
vaccinarea poate preveni 
răspândirea ei. Pe măsură ce 
această boală este ţ inută sub 
control, vaccinarea este sistată, 
însă se asigură o supraveghere 
continuă.
În zonele libere de boală, se 
aplică o politică de depopulare 
totală, care constă în depista -
rea timpurie, controlul circu -
laţiei animalelor, eliminarea 
adecvată a cadavrelor, precum 
și curăţ area și dezinfectarea. 
Această politică a dus la eradi -
carea pestei porcine clasice în 
America de Nord și într-o mare 
parte din Europa de Vest.Anexa I
40 Anexe 
Ce este? Cum se răspândește?Care este riscul 
pentru sănătatea 
publică?Care sunt semnele 
clinice?Cum este 
diagnosticată?Cum poate fi prevenită sau 
controlată?
RabiaRabia este o boală virală 
care afectează sistemul 
nervos central al animale -
lor cu sânge cald, inclusiv 
omul. Boala are o perioadă 
lungă de incubaţ ie (șase 
luni) și simptomele pot 
apărea după mai multe 
săptămâni de la infectare. 
Cu toate acestea, odată 
cu apari ţia simptomelor, 
rabia este întotdeauna 
mortală la animale.Rabia se transmite prin sa -
liva de la animalul infectat. 
Infec ţia apare în principal 
prin rănile provocate de 
mușcături sau prin saliva 
infectată ce atinge o rană 
sau o tăietură deschisă sau 
membrana mucoasă, cum ar 
fi cea a cavităţ ii bucale, a ca -
vităţ ii nazale sau a ochilor. 
Modalitatea de infectare cu 
virusul prin inhalare a fost 
demonstrată, de exemplu, 
într-un mediu intens popu -
lat de lilieci într-o peșteră. 
Virusul rămâne, în general, 
pentru o perioadă de timp, 
în zona infectată de pe corp, 
înainte de a se propaga de-a 
lungul căilor nervoase către 
creier. În creier, virusul se 
multiplică rapid, ducând 
la semne clinice. Virusul se 
deplasează apoi de la creier 
de-a lungul căilor nervoase 
către glandele salivare. 
Perioada de timp care 
precede apari ţia semnelor 
clinice la animalele infectate 
poate varia în func ţie de 
tulpina virală și de locul de 
contact cu virusul. Astfel, 
este important să se conști -
entizeze faptul că boala se 
poate transmite prin salivă 
de la animalele infectate 
către alte animale și oameni 
înainte de apari ţia semnelor 
clinice de boală la animalele 
infectate.Rabia este considerată 
a fi una dintre cele 
mai importante boli 
zoonotice din lume (o 
boală care afectează 
în principal animalele, 
dar care poate apărea 
și la oameni). Orice 
contact prin mușcătura 
unui animal domestic 
sau sălbatic trebuie 
să facă obiectul unor 
investiga ţii medicale. 
Animalele sălbatice 
afectate de rabie își 
pierd teama firească de 
oameni, crescând astfel 
riscul contactului cu 
acestea. Semnele clini -
ce la animalele infec -
tate precum salivarea 
în exces, sufocarea sau 
înecarea pot expune 
omul la un risc de 
infec ţie neconștienti -
zat, atunci când acesta 
examinează interiorul 
cavităţ ii bucale a câi -
nilor și a animalelor de 
fermă în căutarea unui 
corp străin sau când 
încearcă să adminis -
treze medicamente cu 
mâinile neprotejate. 
Este important ca 
orice rană provocată de 
o mușcătură sau orice 
suprafaţ ă expusă să fie 
spălată imediat cu apă 
și săpun și incidentul 
trebuie raportat unui 
medic sau serviciilor 
medicale de urgen ţă.Semnele clinice de rabie 
la animale variază în 
func ţie de efectul viru -
sului asupra creierului. 
Printre semnele tipice se 
numără tulburările bruș -
te de comportament și 
paralizia progresivă care 
duce la moarte. Totuși, în 
unele cazuri, un animal 
poate muri rapid, fără 
să prezinte niciun semn 
clinic semnificativ. La 
om, semnele precoce pot 
fi febră sau cefalee. Pe 
măsură ce această boală 
avansează, simptomele 
pot include, de exemplu, 
o stare confuză, depresie, 
somnolen ţă, agitaţ ie sau 
paralizie a fe ţei, a gâtului 
și a cefei. Moartea sur -
vine, în general, în urma 
paraliziei progresive.Suspectarea 
animalelor de 
rabie se poate baza 
pe observarea 
semnelor clinice, 
însă sunt necesare 
analize de laborator 
pentru confirmarea 
diagnosticului. 
Probele prelevate de 
la animalele moarte 
trebuie trimise 
la laboratoarele 
competente pentru 
diagnosticare.În ţările în care boala este 
endemică, sunt puse în apli -
care o serie de măsuri pentru 
a aborda și a reduce riscul 
de infectare la populaţ iile 
receptive (fauna sălbatică, 
animalele fără stăpân și 
animalele domestice) și pentru 
a crea o barieră între sursa 
de origine animală a bolii și 
oameni: programele de vacci -
nare a animalelor domestice, 
programele de control al rabiei 
la animalele sălbatice, inclusiv 
măsuri de vaccinare (plasarea 
de capcane/vaccinare/elibe -
rarea sau administrarea de 
vaccinuri antirabice pe cale 
orală).Anexa I
41 Anexe 
Ce este? Cum se răspândește?Care este riscul 
pentru sănătatea 
publică?Care sunt semnele 
clinice?Cum este 
diagnosticată?Cum poate fi prevenită sau 
controlată?
SalmonellaSalmonella  este o bacterie 
care poate cauza boala 
numită salmoneloză la 
oameni.
Salmonella  este des 
întâlnită în intestinele 
mamiferelor și păsărilor 
sănătoase. În alimente, 
bacteria se găsește, cel 
mai frecvent, în ouă și 
în carnea crudă de porc, 
curcan și pui.Boala se poate răspândi 
la om prin intermediul 
alimentelor contaminate. 
Manipularea în condi ţii de 
siguran ţă a cărnii crude și 
a altor ingrediente alimen -
tare crude, prin gătirea lor 
la o temperatură suficientă 
sau prin aplicarea unor bune 
practici de igienă în bucătă -
rie pot preveni sau reduce 
riscul de infectare prezentat 
de alimentele contaminate.Salmoneloza este o zo -
onoză: o afec ţiune sau 
o infec ţie care se poate 
transmite direct sau 
indirect de la animale 
la om. În cazul în care 
bacteria infectează flu -
xul sanguin, ea poate 
pune în pericol viaţ a.Printre simptomele obiș -
nuite de salmoneloză 
la om se numără febra, 
diareea și crampele 
abdominale.
Simptomele prezen ţei 
salmonelei la păsările 
de curte includ pene 
zburlite, sete, reticen ţă 
în a se deplasa și diaree 
de culoare galbenă.Păsările de curte 
pot fi suspectate de 
salmoneloză pe baza 
simptomelor clinice, 
însă sunt necesare 
analize de laborator 
pentru confirmarea 
diagnosticului.O abordare coordonată 
a tuturor actorilor UE cu privire 
la bolile zoonotice a  contri -
buit la reducerea cazurilor de 
salmoneloză umană în UE cu 
aproape jumătate pe o peri -
oadă de cinci ani (2004-2009). 
În 2003, UE a creat un program 
de control extins al zoonozelor, 
salmoneloza fiind inclusă 
printre priorităţ ile acestuia. În 
toate statele membre ale UE, 
s-au pus în aplicare programe 
consolidate de control al 
salmonelei la păsările de 
curte. S-au stabilit obiective de 
reducere a cazurilor de infec ţie 
cu Salmonella  în efectivele de 
păsări de curte (de exemplu, 
găini ouătoare, pui de carne, 
curcani) și la porcine. S-au im -
pus, de asemenea, restric ţii la 
nivelul comer ţului cu produse 
provenind de la grupuri de 
animale infectate.
Sursa:  OIE și EFSA.Anexa I
42 Anexe 
Principalele responsabilități
01 
Comisia (DG Sănătate și Siguranță Alimentară) este responsabilă de coordonarea, evaluarea și aprobarea 
proiectelor de programe naționale ale statelor membre, precum și de furnizarea de sprijin financiar pentru 
acestea în cadrul gestiunii directe. Direcția responsabilă de măsurile sanitar-veterinare este Direcția G – Afa -
ceri veterinare și internaționale.
02 
Un grup de lucru ( Task Force ), care funcționează din 2000, oferă asistență de specialitate în vederea eradi -
cării bolilor la animale în statele membre. Acesta este format din reprezentanți ai statelor membre și din 
reprezentanți ai Comisiei, având în componență subgrupuri specializate pe principalele boli ale animalelor. 
Acest Task Force  și subgrupurile sale oferă oportunitatea unui cadru care permite schimbul de bune practici 
între experți din statele membre și Comisie. În urma reuniunilor subgrupurilor, grupul Task Force  formulează 
recomandări specifice vizând îmbunătățirea programelor statelor membre. Acesta se întrunește în sesiune 
plenară în fiecare an.
03 
DG Sănătate și Siguranță Alimentară gestionează sistemul de notificare a bolilor animalelor („ADNS”) și coor -
donează măsurile de urgență în cazul apariției unui focar al unei boli contagioase la animale. În plus, această 
direcție generală gestionează sistemul „TRACES”, prin care se notifică, se certifică și se monitorizează impor -
turile, exporturile și comerțul transfrontalier din interiorul UE de animale și de anumite produse de origine 
animală.
04 
ADNS este un sistem de notificare electronică creat pentru a înregistra și documenta evoluția cazurilor 
importante de boli infecțioase ale animalelor. Acesta urmărește să asigure comunicarea imediată a mesaje -
lor de „alertă”, precum și a unor informații detaliate cu privire la focarele de boli ale animalelor din statele 
membre și din alte țări care sunt conectate la sistem. Datele sunt introduse la nivel de țară. Comisia asigură 
corelarea datelor și transmite informațiile referitoare la focarele primare și focarele secundare autorităților 
veterinare din statele membre în fiecare zi. Aceasta permite autorităților veterinare din statele membre să 
evalueze riscurile și să ia măsurile necesare.
05 
OAV este Direcția F din cadrul DG Sănătate și Siguranță Alimentară. Sarcina sa principală este de a verifica 
dacă cerințele legislației comunitare privind siguranța și calitatea produselor alimentare, veterinare și fitosa -
nitare sunt îndeplinite. Aceasta efectuează audituri în cele 28 de state membre și în țările terțe care exportă 
sau doresc să exporte în UE. OAV este format din specialiști din domeniul medicinei veterinare, iar inspecțiile 
sale/sarcinile sale de audit fac parte dintr-un program anual de activitate, care este elaborat pe baza unei 
analize de risc. Activitatea sa include evaluări ale sistemelor și teste de fond. În urma fiecărui audit, se ela -
borează un raport, care conține concluzii și recomandări. Entitățile auditate sunt invitate să prezinte un plan 
de acțiune care să abordeze toate deficiențele constatate. Punerea în aplicare a acestui plan este evaluată 
și monitorizată. Rapoartele de audit și raportul anual de sinteză ale OAV sunt publicate pe site-ul web al DG 
Sănătate și Siguranță Alimentară.Anexa II
43 Anexe 
06 
Statele membre asigură administrarea și punerea în aplicare efectivă a programelor, prin intermediul auto -
rității naționale relevante. În cazul statelor federale sau descentralizate, punerea în aplicare poate fi transfe -
rată la nivel local (de exemplu, în Regatul Unit, responsabilitatea este la nivel de comitat, iar în Germania, 
la nivel de land). O singură cerere de rambursare și un singur raport final sunt prezentate Comisiei de către 
fiecare stat membru.
07 
Statele membre sunt responsabile de gestionarea programelor lor, iar Comisia este informată în mod oficial 
cu privire la acțiunile întreprinse în raportul anual și în declarația de cheltuieli.
08 
Comitetul permanent pentru plante, animale, produse alimentare și hrană pentru animale (PAFF) este alcătu -
it din reprezentanți ai guvernelor statelor membre. Mandatul comitetului acoperă riscurile generale pentru 
sănătatea animală și întregul lanț de aprovizionare cu alimente, de la fermă la consumator. Este prezidat de 
un reprezentant al Comisiei Europene. Comisia poate consulta comitetul relevant cu privire la măsurile pe 
care preconizează să le adopte. Comitetul poate apoi emite un aviz cu privire la activitatea Comisiei.
09 
EFSA este responsabilă de evaluarea riscurilor în materie de siguranță alimentară și de notificarea acestora 
către Comisie. Ea nu răspunde de gestionarea riscurilor. EFSA lucrează în strânsă colaborare cu autoritățile 
naționale și oferă consiliere științifică cu privire la aspecte legate de siguranța alimentară. Avizul său științific 
reprezintă o sursă importantă de informații cu privire la riscuri și un element esențial în procesul de elabo -
rare a abordării Comisiei privind gestionarea riscurilor. În ceea ce privește bolile animalelor, EFSA este, în 
principal, implicată în studiile științifice vizând eradicarea bolilor. În plus, această agenție poate fi consultată 
în cazul unor măsuri de urgență în cazul izbucnirii unui focar grav.
10 
Alte organizații, în special ECDC, Organizația Mondială pentru Sănătatea Animalelor (OIE) și Comisia Codex 
Alimentarius (CAC), instituite de Organizația Națiunilor Unite pentru Alimentație și Agricultură (FAO) și de 
Organizația Mondială a Sănătății (OMS), au ca scop evaluarea chestiunilor legate de sănătatea umană și sănă -
tatea animală.Anexa II
44 Răspunsul  
Comisiei
Sinteză
VII
Comisia dorește să sublinieze volumul mare de dovezi privind raportul cost-eficacitate de ansamblu pentru progra -
mele veterinare, de exemplu, evitarea infectării oamenilor și, în unele cazuri, salvarea de vieți omenești. Ca urmare 
a naturii specifice a programelor, nu există modele disponibile, nici măcar la nivel internațional, pentru analizarea 
raportului cost-eficacitate a acestora.
Comisia este de acord că supracompensarea de către un stat membru ar putea limita stimulentele pentru aplicarea 
de măsuri eficiente de biosecuritate. Cu toate acestea, Comisia nu consideră că există dovezi că astfel de cazuri s-ar 
fi înregistrat efectiv pe scară largă.
În ceea ce privește reducerea plăților impusă de către Comisie, Comisia dorește să clarifice faptul că este exclusiv de 
competența statului membru de a partaja, în conformitate cu normele naționale, sancțiunile financiare aplicate de 
Comisie.
VIII
Comisia continuă să își dezvolte instrumentele informatice existente pentru a sprijini mai bine programele statelor 
membre.
IX
Comisia are o abordare specifică adaptată pentru fiecare boală. Animalele sălbatice sunt incluse atunci când acest 
lucru este justificat din punct de vedere epidemic, așa cum este cazul în ceea ce privește gripa aviară, pesta porcină 
clasică, pesta porcină africană, rabia. Comisia este de acord cu faptul că este nevoie să se acorde mai multă atenție 
tuberculozei bovine, cu măsuri specifice pentru animalele sălbatice, ținând seama de context (de exemplu, popu -
lația de bursuci, care reprezintă o problemă în Regatul Unit, dar nu pe continent); alte specii ar putea fi relevante în 
alte state membre, de exemplu, cervidele.
X (a)
Comisia acceptă această recomandare.
X (b)
Comisia acceptă această recomandare.
X (c)
Comisia acceptă să se asigure că statele membre includ în mod sistematic în programele lor veterinare, atunci când 
este relevant, aspectele referitoare la animalele sălbatice.
X (d)
Comisia acceptă această recomandare.
Răspunsul Comisiei 45
Introducere
05
Începând din 2007, programele UE în domeniul veterinar au fost considerate ca fiind unul dintre posibilele instru -
mente de politică ce ar putea fi utilizate în cadrul Strategiei globale a UE în materie de sănătate animală.
09
În cazul anumitor boli ale animalelor, eradicarea poate fi un proces de lungă durată, având în vedere specificitatea 
bolii. Cu toate acestea, tuberculoza bovină și bruceloza bovină au fost eradicate în majoritatea statelor membre. În 
acele state membre în care boala încă există, aceasta este deja oficial eradicată în mai multe regiuni. Dificultatea de 
a eradica anumite boli ale animalelor implică cheltuieli recurente de la bugetul UE pentru programele veterinare.
Observațiile fomulate în urma auditului
27
Începând din 2007, programele UE în domeniul veterinar au fost considerate ca fiind unul dintre posibilele instru -
mente de politică ce ar putea fi utilizate în cadrul Strategiei globale a UE în materie de sănătate animală.
41
Comisia subliniază că nu au fost încă dezvoltate modele pentru a analiza eficacitatea măsurilor adoptate, nici măcar 
la nivel internațional. Comisia dorește să sublinieze volumul mare de dovezi privind raportul cost-eficacitate de 
ansamblu pentru programele veterinare, de exemplu, evitarea infectării oamenilor și, în unele cazuri, salvarea de 
vieți omenești.
Caseta 4 – Acțiuni insuficient controlate sau costuri ridicate
1. Prima procedură de licitație la nivel național lansată de autoritățile poloneze pentru anul 2015, la cererea Comisiei, 
a arătat efectul dorit: prețurile medii ale vaccinului au scăzut la jumătate.
2. Situația din România este un exemplu de situație în care Comisia a detectat neconformitatea și a reacționat imediat 
prin refuzul de a rambursa costurile programului. Comisia a solicitat României să întreprindă o serie de măsuri 
corective. Pentru a verifica faptul că autoritățile române au luat măsurile corespunzătoare, Oficiul Alimentar și Ve -
terinar [o direcție din cadrul Direcției Generale Sănătate și Siguranță Alimentară (DG SANTE)] a efectuat un audit 
cu privire la programul pe anul 2014 de eradicare a rabiei în România. Ulterior, România a pus în aplicare măsuri 
corective, astfel cum a solicitat Comisia.
44
Comisia este de acord că „nu există nicio cerință ca statele membre să calculeze cuantumul compensațiilor pe baza 
grilelor comunitare de clasificare a carcaselor”. Acest lucru se datorează faptului că grila se referă numai la anima -
lele crescute pentru carne și care sunt gata pentru sacrificare în scop comercial. Animalele sacrificate în programele 
veterinare sunt adesea animale de reproducție sau animale prea tinere pentru sacrificare în scop comercial. Astfel, 
adesea grila nu este aplicabilă.
Comisia subliniază faptul că fermierii se confruntă cu diferite consecințe atunci când nu aplică măsuri corespunză -
toare de biosecuritate. În cazul apariției unui focar, fermierul trebuie să suporte costuri care nu sunt compensate, 
cum ar fi dezavantajele economice cauzate de restricțiile de circulație a animalelor, pierderea de producție animală, 
pierderea reputației comerciale, costuri suplimentare pentru repopulare, curățare și dezinfectare. Aceste costuri pot 
depăși o eventuală supracompensare.
Răspunsul Comisiei 46
45
Comisia subliniază dificultatea de a compara prețurile de pe piață cu valorile de compensare (a se vedea, de aseme -
nea, răspunsul Comisiei la punctul 44). În Italia, ratele de compensare în cazul bolilor sunt reglementate în detaliu 
prin lege1.
De asemenea, statisticile referitoare la piețele agricole citate de Curte nu se referă la prețurile pieței de animale vii, 
sănătoase, ci la prețuri de piață pentru carnea de oaie.
Auditurile financiare efectuate de către Comisie asupra programelor veterinare din Italia au arătat că ratele de com -
pensare erau în conformitate cu valoarea eligibilă.
46
Oficiul Alimentar și Veterinar a efectuat un audit privind programul de eradicare a tuberculozei din Regatul Unit2 și 
a constatat că, în Țara Galilor, Ordinul privind tuberculoza (Țara Galilor) include măsuri prin care se leagă compensa -
țiile de aplicarea unor bune practici agricole, inclusiv a unor măsuri de biosecuritate adecvate.
47
Comisia este de părere că a aplicat măsuri corective adecvate, luând în considerare deficiențele detectate în progra -
mul național. Partajarea, în conformitate cu normele naționale, a sancțiunilor financiare aplicate de Comisie intră 
exclusiv în domeniul de competență al statelor membre.
51
Comisia este de acord și intenționează să analizeze, împreună cu statele membre, ce indicatori suplimentari ar putea 
fi utili pentru evaluarea punerii în aplicare tehnice a programelor. Cu toate acestea, în ceea ce privește eficacitatea 
din punctul de vedere al costurilor, Comisia va analiza, împreună cu statele membre, posibilitatea de a identifica 
indicatori adecvați ai eficacității din punctul de vedere al costurilor specifici pentru programele veterinare.
55
Comisia atrage atenția asupra auditurilor financiare pe care le-a realizat cu privire la programele veterinare din Italia, 
care au concluzionat că compensațiile plătite de Italia au fost eligibile și că recomandarea sa privind nivelurile de 
compensație a fost luată în considerare (a se vedea, de asemenea, răspunsurile Comisiei la punctele 44 și 45). Nu 
există nicio dovadă că a existat o legătură între compensație și întârzierile în eradicarea din Italia.
57
Comisia are o strategie de supraveghere, monitorizare și control adaptată la fiecare boală. Animalele sălbatice sunt 
incluse atunci când acest lucru este justificat din punct de vedere epidemic, așa cum este cazul în ceea ce privește 
gripa aviară, pesta porcină clasică, pesta porcină africană, rabia. Comisia este de acord cu faptul că este nevoie să se 
acorde mai multă atenție tuberculozei  bovine cu măsuri specifice pentru animalele sălbatice, ținând seama de con -
text (de exemplu, populația de bursuci, care reprezintă o problemă în Regatul Unit, dar nu pe continent); alte specii 
pot fi relevante în alte state membre, de exemplu,  cervidele.
1 Referință: „art. 6 della legge 28 maggio 1981, n. 296 e” (articolul 6 din legea nr. 296 e din 28 mai 1981), astfel cum a fost modificată ultima dată prin 
decret la 11 august 2015.
2 Raportul de audit al OAV din cadrul DG SANTE, „Regatul Unit 2011-6057”: http://ec.europa.eu/food/fvo/audit_reports/index.cfm
Răspunsul Comisiei 47
Răspuns comun al Comisiei la punctele 59 și 60
Comisia subliniază că au fost deja instituite bănci de vaccinuri/antigeni pentru două boli, respectiv febra aftoasă și 
pesta porcină clasică. Acest lucru s-a realizat, după caz, pe baza unei analize a riscurilor privind tulpinile virale cu cea 
mai mare probabilitate de a se manifesta în Europa.
Concluzii și recomandări
66
Deși nu există modele disponibile, nici măcar la nivel internațional, pentru a analiza raportul cost-eficacitate al pro -
gramelor, Comisia dorește să sublinieze volumul mare de dovezi privind raportul cost-eficacitate de ansamblu pen -
tru programele veterinare, de exemplu, evitarea infectării oamenilor și, în unele cazuri, salvarea de vieți omenești.
67
Comisia este de acord că supracompensarea de către un stat membru ar limita stimulentele pentru aplicarea de 
măsuri eficiente de biosecuritate. Cu toate acestea, Comisia nu consideră că există dovezi că astfel de cazuri s-au 
înregistrat efectiv pe scară largă. Comisia este de părere că a aplicat măsuri corective adecvate, luând în considerare 
deficiențele detectate în programele naționale. Partajarea, în conformitate cu normele naționale, a sancțiunilor 
financiare aplicate de Comisie intră exclusiv în domeniul de competență al statelor membre.
69
Comisia subliniază faptul că informațiile au fost disponibile înainte de sfârșitul acestui exercițiu de evaluare al Comi -
siei, deoarece, ca urmare a solicitării Comisiei, cele trei state membre în cauză au prezentat informațiile istorice lipsă. 
Dat fiind că au fost vizate numai trei din 24 de state membre, Comisia consideră că acesta este un caz izolat.
70
În cazul anumitor boli ale animalelor, eradicarea poate fi un proces de lungă durată, având în vedere specificitatea 
bolii. Acesta este cazul tipic al tuberculozei și al brucelozei bovine.
71
Comisia are o strategie de supraveghere, monitorizare și control adaptată la fiecare boală. Animalele sălbatice sunt 
incluse atunci când acest lucru este justificat din punct de vedere epidemic, așa cum este cazul în ceea ce privește 
gripa aviară, pesta porcină clasică, pesta porcină africană, rabia. Comisia este de acord cu faptul că este nevoie să se 
acorde mai multă atenție tuberculozei bovine, cu măsuri specifice pentru animalele sălbatice, ținând seama de con -
text (de exemplu, populația de bursuci, care reprezintă o problemă în Regatul Unit, dar nu pe continent); alte specii 
pot fi relevante în alte state membre, de exemplu, cervidele.
72
Comisia subliniază că au fost deja instituite bănci de vaccinuri/antigeni pentru două boli, respectiv febra aftoasă și 
pesta porcină clasică. Acest lucru s-a realizat, după caz, pe baza unei analize a riscurilor privind tulpinile virale cu cea 
mai mare probabilitate de a se manifesta în Europa.
Răspunsul Comisiei 48
Recomandări
(a) Comisia acceptă această recomandare.
(b) Comisia acceptă această recomandare.
(c) Comisia acceptă să se asigure că statele membre includ în mod sistematic în programele lor veterinare, atunci când 
este relevant, aspectele referitoare la animalele sălbatice.
(d) Comisia acceptă această recomandare.
CUM VĂ PUTE/uni021AI PROCURA PUBLICA/uni021AIILE UNIUNII EUROPENE?
Publica/uni021Bii gratuite:
  un singur exemplar:  
pe site-ul EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);
  mai multe exemplare/postere/hăr/uni021Bi:  
de la reprezentan/uni021Bele Uniunii Europene (http://ec.europa.eu/represent_ro.htm),  
de la delega/uni021Biile din /uni021Bările care nu sunt membre ale UE (http://eeas.europa.eu/delegations/index_ro.htm)  
sau contactând re/uni021Beaua Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_ro.htm)  
la numărul 00 800 6 7 8 9 10 11 (gratuit în toată UE) (*).
(*)  Informa/uni021Biile primite sunt gratuite, la fel ca și cea mai mare parte a apelurilor telefonice (unii operatori și unele cabine  
telefonice și hoteluri taxează totuși aceste apeluri).
Publica/uni021Bii contra cost:
 pe site-ul EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Bolile animalelor se pot răspândi rapid, generând costuri 
economice semnificative, și constituie un risc atât pentru 
sănătatea animală, cât și pentru cea umană. UE desfășoară 
o politică activă în materie de sănătate animală și 
finanțează programele statelor membre vizând eradicarea, 
controlul și monitorizarea anumitor boli ale animalelor. 
Curtea a examinat aceste programe ale statelor membre și 
a concluzionat că atât acestea, cât și abordarea Comisiei au 
fost, în general, adecvate. S-au înregistrat unele succese în 
anumite cazuri, dar eradicarea este un exercițiu complex 
care poate dura mulți ani. Cu toate acestea, se mai pot 
aduce îmbunătățiri. Recomandările pe care Curtea le 
adresează Comisiei se referă la schimbul de informații 
epidemiologice între statele membre, la indicatorii utilizați 
pentru activitățile de control veterinar și la raportul 
cost-eficacitate al programelor, la modul în care fauna 
sălbatică este luată în considerare în acest context, precum 
și la disponibilitatea vaccinurilor.
CURTEA DE
CONTURI
EUROPEANĂ