[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 10.7.2008

COM(2008) 443 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIU

privind anexa XI la Statutul funcţionarilor

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIU

privind anexa XI la Statutul funcţionarilor

1. INTRODUCERE

Articolul 15 alineatul (2) din anexa XI la Statutul funcţionarilor prevede faptul că dispoziţiile cuprinse în anexa XI urmează să fie revizuite la sfârşitul celui de-al patrulea an după 1 iulie 2004, în special în ceea ce priveşte implicaţiile bugetare. În acest scop, Comisia trebuie să înainteze Parlamentului European şi Consiliului un raport însoţit, după caz, de o propunere de modificare a acestei anexe în temeiul articolului 283 din Tratatul CE.

Prezentul raport pune în aplicare dispoziţia menţionată mai sus. Acesta analizează în special dacă anexa XI îşi îndeplineşte rolul şi dacă sunt necesare modificări pentru a asigura o bună aplicare a „metodei”.

1.1. Obiectivele şi principiile de bază ale metodei

Dispoziţiile privind actuala metodă de ajustare a remuneraţiilor şi a pensiilor se aplică de la 1 iulie 2004 până la 31 decembrie 2012 şi figurează la articolele 64, 65 şi 65a din Statutul funcţionarilor şi în anexa XI.

Principalele obiective ale metodei sunt:

- ajustare salarială automată[1], pentru a evita ca activitatea tuturor instituţiilor şi agenţiilor comunitare să fie perturbată în fiecare an de negocieri şi tulburări sociale.

- reguli transparente, eficiente şi relativ simple pentru determinarea ajustărilor salariale pentru funcţionarii şi ceilalţi agenţi din toate instituţiile UE.

Pentru a asigura funcţionarea corespunzătoare a metodei, au fost stabilite următoarele principii:

- paralelismul cu funcţionarii naţionali în ceea ce priveşte evoluţia puterii de cumpărare;

- egalitatea puterii de cumpărare a funcţionarilor din diferitele locuri de repartizare.

Prezentul raport analizează dacă metoda prevăzută în anexa XI la Statutul funcţionarilor respectă principiile şi îndeplineşte obiectivele menţionate mai sus.

2. INDICATOR SPECIFIC

Indicatorul specific măsoară evoluţia puterii de cumpărare a funcţionarilor din administraţiile centrale ale statelor membre.

2.1. Evoluţia indicatorilor specifici pentru fiecare ţară

Nu este disponibilă o serie cronologică completă de date pentru fiecare dintre cele 27 de state membre UE (Bulgaria şi România au aderat în 2007, iar Estonia nu a furnizate date). TABELUL 1 sintetizează datele disponibile pentru fiecare ţară pentru perioada 2004-2007 şi prezintă valoarea calculată prin media aritmetică simplă pentru această perioadă. Tabelul următor reia aceleaşi date, prezentându-le sub forma unui indice cumulativ (2003=100).

2.2. Evoluţia indicatorului specific global astfel cum este definit în prezent

În conformitate cu statutul din mai 2004, indicatorul specific global se calculează pe baza unui eşantion de opt ţări de referinţă, nu pe baza datelor furnizate de toate statele membre UE. Cele opt ţări sunt: Belgia, Germania, Franţa, Spania, Italia, Luxemburg, Ţările de Jos şi Marea Britanie. Această alegere se bazează pe o estimare potrivit căreia evoluţia salariilor în ţările care fac parte din eşantion este asemănătoare cu cea din UE15.

Înainte de 2004, indicatorul specific global era calculat în funcţie de toate statele membre UE (adică UE12 în perioada 1987-1994, UE15 în perioada 1995-2003).

Extinderea din 2007 şi recentele evoluţii economice au redus, de-a lungul timpului, procentajul din PIB-ul UE reprezentat de acest eşantion şi este probabil ca această tendinţă să continue în următorii ani. Anexa XI stabileşte o procedură simplificată care permite Consiliului ca, pe baza unei propuneri din partea Comisei, în temeiul articolului 65 alineatul (3) din Statutul funcţionarilor, să adopte un nou eşantion. Un astfel de eşantion ar trebui să reprezinte cel puţin 75% din PIB-ul Uniunii Europene.

Date anuale şi cumulate (pentru fiecare ţară)

TABELUL 2 prezintă seriile cronologice pentru aceste opt ţări începând din 2004, precum şi o medie aritmetică simplă pentru această perioadă. TABELUL 3 reia aceleaşi date, prezentându-le sub forma unui indice cumulativ (2003=100).

Din aceste tabele rezultă că, în această perioadă, salariile nete în termeni reali ale funcţionarilor naţionali au scăzut cu aproximativ 6% în Germania, aproximativ 3% în Luxemburg şi aproximativ 1% în Spania. În aceeaşi perioadă, aceste salarii au crescut cu aproximativ 1% în Italia şi cu aproximativ 2% în Ţările de Jos şi Marea Britanie.

Indicatorul specific global pentru cele opt ţări

GRAFICUL 4 prezintă seriile cronologice începând din 2004 privind indicatorul specific global calculat pe baza datelor corespunzătoare acestor opt ţări de referinţă (ponderat în funcţie de PIB), precum şi indicele internaţional Bruxelles şi ajustarea anuală corespunzătoare pentru personalul UE.

TABELUL 5 prezintă aceleaşi serii cronologice sub forma unui indice cumulativ pentru acea perioadă. Indicatorul specific global, calculat ca media simplă pentru perioada de patru ani, este de -0,3%; impactul cumulat în iulie 2007 (2003=100) este de -1,0%. Inflaţia anuală medie în Bruxelles pentru această perioadă a fost de +1,9%; impactul cumulat este de +7,8%. Ajustarea anuală medie a remuneraţiilor şi a pensiilor a fost de +1,7%; impactul cumulat este de +6,8%. Impactul cumulat este ilustrat în GRAFICUL 6. Indicatorul specific cumulat negativ (-1%) a dus la o scădere a puterii de cumpărare a funcţionarilor comunitari.

2.3. Alte posibilităţi de calculare a indicatorilor specifici globali

Pentru indicatorul specific global sunt posibile o serie de metode de calcul alternative. Aceste calcule de probă efectuate de Eurostat cuprind:

- o medie simplă a valorilor din Bruxelles şi Luxemburg (logica fiind că un astfel de calcul reflectă situaţia sediilor instituţiilor europene);

- calcule pentru UE25;

- calcule pentru UE15, zona euro şi alte grupuri de ţări;

- ponderări alternative în funcţie de PIB;

- o ponderare a valorilor pe ţară în funcţie de totalul populaţiilor naţionale;

- o ponderare a valorilor pe ţară în funcţie de numărul funcţionarilor naţionali din administraţiile publice centrale;

- o ponderare a valorilor pe ţară în funcţie de drepturile de vot cu majoritate calificată.

Un indicator specific global ipotetic calculat cu ajutorul datelor disponibile pentru toate statele membre (adică UE25, fără seriile cronologice pentru Bulgaria şi România şi cu excepţia Estoniei, din cauza lipsei datelor) ar fi uşor destul de diferit de indicatorul calculat pentru eşantionul de 8 ţări. Media simplă pentru perioada de 4 ani ar fi de +0,2% în loc de -0,3%; impactul cumulat în iulie 2007 (2003 = 100) ar fi de +0,8% în loc de -1,0%.

2.4. Abatere de la principiul general al paralelismului

2.4.1. Impactul contribuţiilor sociale plătite de funcţionarii comunitari

Metodologia actuală are ca scop monitorizarea evoluţiei salariilor nete ale funcţionarilor naţionali în încercarea de a asigura echivalenţa puterii de cumpărare a salariilor nete ale funcţionarilor comunitari. Este important de notat faptul că salariile nete ale funcţionarilor naţionali iau deja în considerare impactul contribuţiilor la sistemul de pensii, la asigurările de sănătate etc., care se plătesc în statele membre. Orice modificare a acestor reţineri obligatorii pentru una sau mai multe ţări se reflectă în evoluţia măsurată a salariilor nete, care este un indicator-cheie pentru creşterea anuală a salariilor de bază a funcţionarilor comunitari. Cu toate acestea, în cazul în care intervin modificări în ceea ce priveşte acoperirea riscurilor, acestea nu sunt luate în considerare.

(a) Contribuţiile sociale ale funcţionarilor comunitari

Funcţionarii comunitari plătesc contribuţii sociale obligatorii, care sunt deduse din salariul lor efectiv. Acestea includ contribuţiile la sistemul de pensii şi la sistemul de asigurări de sănătate (asigurări medicale şi în caz de accident). Valoarea contribuţiilor creşte periodic şi este stabilită total independent faţă de contribuţiile din ţările de referinţă. Prin urmare, în sistemul actual, există un element de dublă contabilizare.

TABELUL 7 vizează cuantificarea impactului cumulat al unei abateri de la principiul paralelismului în contextul contribuţiilor sociale (situaţia în mai 2004 = 100), prin deducerea impactului modificărilor ratei contribuţiei funcţionarilor la sistemul de pensii din ajustarea anuală, pentru a stabili efectul combinat real.

În perioada 2004-2007, ajustarea salarială cumulată reală este cu aproximativ 0,7% mai mică decât ajustarea anuală publicată, din cauza impactului suplimentar al schimbărilor privind rata de contribuţie la sistemul de pensii.

(b) Acoperirea riscurilor

Unii funcţionari naţionali plătesc diverse contribuţii sociale care le garantează protecţia împotriva anumitor riscuri. Fiecare stat membru are propriul sistem de acoperire a riscurilor. În acelaşi fel, sistemul de protecţie socială al UE acoperă numai un ansamblu specific de riscuri. Aceste diferenţe de acoperire şi impactul modificărilor aduse acoperirii fac dificilă comparaţia şi nu se face nimic pentru a remedia această situaţie, care creează, de asemenea, într-o oarecare măsură, o abatere de la paralelism. Salariile funcţionarilor comunitari sunt afectate de modificarea contribuţiilor sociale legate de acoperirea riscurilor în statele membre, protecţie la care pot să nu aibă dreptul ei înşişi. În special, funcţionarii comunitari sunt penalizaţi în cazul creşterii contribuţiilor funcţionarilor naţionali şi avantajaţi în cazul scăderii acestor contribuţii.

2.4.2. Impactul prelevării speciale plătite de funcţionarii comunitari

Prelevarea specială reprezintă o reţinere suplimentară din remuneraţia funcţionarilor comunitari. Aceasta introduce un alt element de dublă contabilizare.

TABELUL 8 vizează cuantificarea impactului cumulat al unei abateri de la principiul paralelismului în contextul prelevării sociale (situaţia în mai 2004 = 100), prin deducerea impactului modificărilor prelevării speciale din ajustarea anuală, pentru a stabili efectul combinat real.

În perioada 2004-2007, ajustarea salarială cumulată reală este cu 0,6% mai mică decât ajustarea anuală publicată, din cauza impactului suplimentar al introducerii şi al schimbărilor anuale (aflate în curs) ale prelevării speciale plătite de personal.

2.4.3. Impactul combinat al contribuţiilor sociale şi al prelevării speciale plătite de funcţionarii comunitari

TABELUL 9 arată impactul suplimentar combinat asupra ajustării anuale a evoluţiei contribuţiilor la sistemul de pensii şi a prelevării speciale începând din 2004.

Impactul cumulat este ilustrat în GRAFICUL 10. Dacă evoluţia cumulată a salariilor începând din iulie 2003, în valoare de +6,8% (adică ajustările anuale din perioada 2004-2007) este ajustată pentru a lua în considerare impactul cumulat al variaţiilor ratei de contribuţie la sistemul de pensii şi al prelevării speciale începând din 2004, evoluţia cumulată globală reală este de numai +5,4%, adică cu 1,3% mai puţin. Această cifră este mai mică decât inflaţia cumulată în Bruxelles pentru aceeaşi perioadă, care este de +7,8%.

2.5. Probleme apărute şi soluţii puse în aplicare sau propuse

2.5.1. Disponibilitatea datelor şi metadatelor

Statele membre pot fi confruntate uneori cu dificultăţi practice legate de furnizarea de informaţii necesare către Eurostat. Dificultăţile de măsurare ar putea include aplicarea definiţiei corecte a salariului brut, legătura dintre informaţiile privind salariile şi perioada de referinţă corectă, colectarea informaţiilor privind populaţia de referinţă corectă din cadrul administraţiei centrale, transmiterea acestor informaţii către Eurostat. Aceste aspecte sunt detaliate în cele ce urmează.

Probleme privind măsurarea anumitor componente ale salariului brut şi definiţia acestora

Conform orientărilor metodologice actuale, toate elementele remuneraţiei care influenţează puterea de cumpărare a funcţionarilor naţionali ar trebui să intre în calculul salariului brut care urmează a fi transmis către Eurostat. Pe lângă salariile de bază, ar trebui comunicate toate indemnizaţiile şi primele generale, inclusiv sumele forfetare care nu fac obiectul impozitării, precum şi alocaţiile (de exemplu alocaţia pentru creşterea copilului şi alocaţiile familiale). În general, din motive de măsurare, elementele nefinanciare sunt excluse. Cele câteva probleme de interpretare care au apărut în trecut au fost soluţionate bilateral, caz cu caz. Cu toate acestea, în prezent există unele orientări metodologice normalizate[2] privind interpretarea componentelor salariului brut, tratarea plăţilor neregulate, identificarea populaţiei de referinţă pentru a ajuta furnizorii de date să înţeleagă mai bine informaţiile de bază care trebuie calculate şi transmise către Eurostat şi pentru a permite utilizatorilor finali să înţeleagă mai bine indicatorii stabiliţi de Eurostat.

2.5.2. Interpretarea Statului funcţionarilor

Problema transformării contribuţiilor obligatorii în contribuţii voluntare

Problema privind abordarea transformării anumitor contribuţii din obligatorii în voluntare a apărut în 2006, când unul dintre statele membre a comunicat date care conţineau două serii de cifre pentru anul precedent. Statul membru respectiv a explicat că aceste două serii de cifre pentru anul precedent se datorau schimbărilor survenite în sistemul de asigurări de sănătate, întrucât unele contribuţii obligatorii au devenit voluntare, oferind funcţionarilor posibilitatea de a alege între trei pachete standard. Statul membru a afirmat că pachetul intermediar trebuia considerat obligatoriu, în timp ce Comisia a susţinut că pachetul cel mai puţin costisitor, care permitea funcţionarilor naţionali să se conformeze legislaţiei în vigoare trebuia considerat obligatoriu, întrucât funcţionarii pot alege alte pachete dacă doresc. Această variantă a fost susţinută de Serviciul Juridic al Consiliului, care a declarat că propunerea Comisiei era în conformitate cu dispoziţiile relevante din statut şi că cererea statului membru a dat naştere anumitor rezerve, menţionate în avizul său.

Având în vedere divergenţele de opinie privind acest subiect în Grupul de lucru al Consiliului pentru statutul funcţionarilor, acesta a solicitat Comisiei să examineze chestiunea în cadrul Grupului de lucru al articolului 65 pentru a ajunge la un acord comun. În cadrul Grupului de lucru articolul 65, Comisia a propus textul acordului comun, care a fost aprobat de majoritatea membrilor acestui grup de lucru. Textul a fost apoi integrat în manualul metodologic[3] adoptat de Grupul de lucru al articolului 65 în martie 2008:

- O schimbare în sistemul de securitate socială sau în regimul fiscal nu este considerată o modificare a grilei de salarizare. Variaţiile între anul t-1 şi anul t sunt luate în considerare în calcularea indicatorului pentru anul în curs.

- În cazul creşterii reţinerilor obligatorii sau al introducerii altora noi, acest lucru se va traduce printr-o scădere a salariilor nete utilizate pentru a calcula indicatorul specific. În mod similar, în cazul diminuării sau retragerii reţinerilor obligatorii, acest lucru se va traduce printr-o creştere a salariilor nete.

- În cazul în care o contribuţie socială voluntară devine reţinere obligatorie, acest lucru va fi luat în considerare printr-o scădere a salariilor nete. În cazul în care o reţinere obligatorie devine contribuţie voluntară, acest lucru nu va mai fi luat în considerare.

Atunci când este posibilă alegerea între mai multe pachete, cel mai puţin costisitor dintre acestea şi care permite o conformitate minimă cu legislaţia în vigoare va fi considerat obligatoriu.

2.5.3. Modificarea grilei de salarizare

În esenţă, o modificare a grilei de salarizare nu are neapărat un impact asupra salariului actualilor funcţionari. Unele grade dispar, altele sunt introduse, iar personalul existent este realocat unor grade noi. O schimbare în sistemul de securitate socială sau în regimul fiscal nu este considerată o modificare a grilei de salarizare.

Astfel de schimbări la scară largă sunt rare. Cu toate acestea, astfel de schimbări creează o problemă practică, şi anume compararea informaţiilor disponibile la timpul (t) şi identificarea evoluţiei începând din momentul (t-1).

O soluţie practică la această problemă a fost propusă Grupului de lucru al articolului 65 şi a fost integrată ulterior în manualul metodologic[4].

În condiţiile în care celelalte elemente sunt egale, principiul esenţial este ca, imediat înainte de modificare şi imediat după aceasta, numărul total de angajaţi şi statul de plată total să rămână neschimbate.

2.5.4. Eşantioane care acoperă mai puţin de 100%

Gradele selecţionate pentru fiecare categorie funcţională (administratori, asistenţi) trebuie să fie reprezentative pentru respectiva categorie (de exemplu, valoarea modală) şi să acopere cel puţin 75% din efectivul real. În practică, majoritatea ţărilor pun la dispoziţie date care acoperă 100% din personal.

Poate apărea o problemă atunci când se propune schimbarea compoziţiei eşantionului, întrucât o astfel de schimbare ar putea influenţa salariul mediu ponderat utilizat la momentul (t) şi comparaţia cu (t-1).

O soluţie practică la această problemă a fost propusă Grupului de lucru al articolului 65 şi a fost integrată ulterior în manualul metodologic[5].

În condiţiile unei distribuţii date a efectivelor şi a salariilor, iniţial ar putea fi selecţionate două eşantioane diferite care să respecte fiecare cerinţa de a se acoperi cel puţin 75% dintre angajaţi. În cazul în care, după douăsprezece luni, eşantionul de grade este modificat (de exemplu din cauza unor mişcări importante de personal), se poate deduce logic că, atunci când se ia decizia de a nu acoperi 100% din personal şi a fost selecţionat un eşantion reprezentativ, acesta din urmă ar trebui păstrat fără nicio modificare pentru comparaţiile viitoare. Orice propunere de modificare a eşantionului ar trebui mai întâi semnalată şi ar trebui aprobată numai în urma consultării cu Eurostat.

2.5.5. Revizuirea retrospectivă a cifrelor

Este posibil ca, într-o anumită fază a procesului sau după încheierea acestuia, un stat membru sau Eurostat să identifice o eroare. Astfel de erori trebuie comunicate oficial (de către Eurostat statului membru şi invers). Această situaţie creează anumite probleme bugetare şi administrative legate de oportunitatea şi modul de corectare retrospectivă a acestor erori.

Atunci când sunt detectate erori, Statutul funcţionarilor nu impune nicio limită privind ajustările retrospective. Cu toate acestea, pentru a reduce în practică sarcina administrativă şi financiară, s-a ajuns la un acord tacit („gentleman's agreement”) în ianuarie 2005, acord care este inclus, în prezent, în manualul metodologic[6]. Această politică prevede o revizuire în următoarele cazuri:

- Dacă eroarea este identificată înainte de adoptarea de către Consiliu, raportul Eurostat va fi revizuit şi Consiliului îi va fi prezentat un nou proiect de regulament.

- Într-o perioadă de şase luni de la adoptarea acestui regulament există posibilitatea lansării unei revizuiri a ajustării (care poate duce la o corecţie retroactivă).

- După această perioadă de şase luni, datele pentru anul t sunt considerate finale.

2.5.6. Mai multe seturi de date pentru acelaşi an

În noiembrie 2006, a fost prezentat Consiliului un aviz juridic negativ privind existenţa mai multor seturi de date pentru un anumit an. În cazul în care se descoperă că un set de date pentru un anumit an este incorect, ar trebui prevăzută o revizie formală.

În avizul său[7], Serviciul Juridic al Consiliului a făcut câteva clarificări importante:

- Atunci când Eurostat calculează indicatorii specifici în acest scop, singurele date care trebuie luate în considerare pentru anul precedent sunt cele utilizate pentru exerciţiul de ajustare pentru anul respectiv.

- Este posibilă modificarea, din motive întemeiate, a datelor statistice utilizate pentru un anumit an, dar, în acest caz, ar fi necesară o corecţie, în conformitate cu procedura aplicabilă, a rezultatelor calculului pentru care au fost utilizate aceste date, adică modificarea regulamentului privind ajustarea anuală a remunerării funcţionarilor pentru anul precedent.

- În cazul în care reţinerile obligatorii devin contribuţii neobligatorii, Consiliul nu poate ţine cont de aceste date ca şi cum ar fi vorba de reţineri obligatorii.

3. INDICELE INTERNAţIONAL BRUXELLES

Indicele internaţional Bruxelles (IIB) este pur şi simplu o măsurare a inflaţiei preţurilor de consum în Bruxelles. Acesta este un indice de preţuri de tip Laspeyres, calculat ca medie ponderată a indicilor preţurilor care îl compun, pe baza tiparelor de cheltuieli ale funcţionarilor europeni din Bruxelles rezultate în urma unei anchete privind bugetul familiilor.

DIAGRAMA 11 prezintă seriile cronologice privind IIB-ul (creşterea anuală din iunie până în iunie prin comparaţie cu anul precedent), precum şi informaţii comparabile pentru IAPC-ul din Belgia.

Diferenţele de tendinţă se datorează surselor diferite pentru anumite rubrici de bază şi diferitelor ponderi utilizate pentru agregare.

IIB-ul mediu pentru perioada 2004-2007 a fost de 101,9. Indicele cumulativ pentru întreaga perioadă până în iunie 2007 (bază iunie 2003 = 100) este de 107,8.

Prin comparaţie, IAPC-ul mediu din Belgia în această perioadă a fost de 102,2, iar totalul cumulat de 109,1.

4. COEFICIENţII CORECTORI

Remuneraţia funcţionarilor al căror loc de repartizare este situat în afara oraşelor Bruxelles şi Luxemburg este exprimată în euro şi ajustată printr-un coeficient corector mai mare, mai mic sau egal cu 100%, în funcţie de locul de repartizare.

Coeficienţii corectori sunt factori matematici care, atunci când sunt aplicaţi unei sume exprimate în euro (de exemplu, salariul în Bruxelles) şi combinaţi cu cursul de schimb oficial al euro (de exemplu, pentru un anumit oraş care reprezintă locul de repartizare) determină paritatea economică, care este o valoare statistică ce reflectă diferenţa de cost al vieţii (de exemplu, între acest oraş şi Bruxelles). Paritatea economică este raportul mediu între preţuri. Aceasta reflectă cantitatea de monedă naţională necesară într-un anumită locaţie pentru a cumpăra coşul de bunuri şi servicii echivalent, la Bruxelles, cu un euro.

4.1. Evoluţia coeficienţilor corectori

TABELUL 12 prezintă valorile coeficienţilor corectori pentru diferitele locuri de repartizare pentru perioada 2003-2007.

Din acest tabel reiese faptul că, în această perioadă, coeficienţii corectori aplicabili diferitelor locuri de repartizare au avut evoluţii diferite. În 10 dintre locaţii, aceşti coeficienţi au scăzut, în timp ce în alte 20 locaţii, aceştia au crescut.

Aceste date trebuie interpretate cu precauţie, întrucât parităţile economice subiacente servesc mai degrabă unei estimări fiabile a diferenţelor spaţiale pentru fiecare moment decât prezentării unei evoluţii sub forma unei serii cronologice. Cu toate acestea, pot fi făcute unele observaţii.

Locurile de repartizare cu cel mai mare efectiv sunt Bruxelles şi Luxemburg. Urmează apoi, în funcţie de efectivele afectate de coeficienţii corectori: Varese (IT) (2,5%), Alicante (ES) (1,6%), Karlsruhe/Frankfurt (DE) (1,2%), Dublin (IE) (0,7%) şi Haga (NL) (0,6%).

4.2. Probleme apărute şi soluţii puse în aplicare sau propuse

4.2.1. Obţinerea de ponderări ale cheltuielilor de consum fiabile (populaţii restrânse)

De-a lungul timpului, comparaţia tiparelor de cheltuieli de consum ale populaţiilor naţionale cu cel al funcţionarilor comunitari a arătat de mai multe ori că personalul expatriat poate avea obiceiuri de consum foarte diferite. Prin urmare, nu este adecvată folosirea datelor naţionale pentru a agrega parităţile economice şi pentru a obţine o valoare globală, ci trebuie culese informaţii de la funcţionarii comunitari din diferitele locuri de repartizare.

Aceste ponderări ale cheltuielilor de consum provin din anchete privind bugetele familiale (ABF), realizate la intervale regulate (de 5-7 ani). În timp ce populaţiile ţintă şi eşantioanele sunt clar mai mici, rata de răspuns este comparabilă cu cea a anchetelor privind bugetul familiilor realizate la nivel naţional.

4.2.2. Obţinerea de parităţi fiabile în cadrul anchetelor

Datele privind preţurile incluse în Programul de comparaţie european sunt considerate fiabile. Cu toate acestea, procesul de revizuire care vizează stabilirea datelor potrivite pentru calcularea parităţilor multilaterale ale puterii de cumpărare se concentrează, în mod logic, asupra acestui rezultat, nu pe gradul de pertinenţă al datelor, pentru a stabili parităţile bilaterale ale puterii de cumpărare cu Bruxelles-ul. Prin urmare, ar fi de dorit o reexaminare a datelor subiacente, ceea ce ar putea îmbunătăţi calitatea parităţilor bilaterale.

4.2.3. Extinderea (tranziţia de la extracomunitar la intracomunitar )

Din TABELUL 12 reiese clar că, în cazul anumitor locuri de repartizare, în special cele situate în anumite noi state membre, evoluţia evidentă a preţurilor faţă de Bruxelles a fost deosebit de semnificativă. Motivele standard ale acestei evoluţii sunt descrise şi cuantificate în raportul anual Eurostat.

GRAFICUL 13 prezintă evoluţia parităţii puterii de cumpărare globale pentru noile state membre în perioada 2004-2007 (2003 = 100). Din acest grafic reiese clar faptul că paritatea globală a scăzut în perioada 2003-2007 cu 15-25% în Republica Cehă şi Slovacia, cu 5-10% în Lituania şi Polonia, şi cu mai puţin de 5% în total în Malta. În schimb, această evoluţie a fost pozitivă în Estonia, Cipru şi Ungaria şi a depăşit 5% în Slovenia şi Letonia.

4.2.4. Interpretarea greşită de către utilizatorii finali

Prezentarea rezultatelor privind coeficienţii corectori pentru iulie 2007 a dat naştere, în Varese (Italia) şi în Spania, unui număr impresionant de întrebări legate de locurile de repartizare situate în unele dintre noile state membre. Reprezentanţii personalului de la Luxemburg au ridicat, de asemenea, problema diferenţei între costul vieţii la Luxemburg şi costul vieţii la Bruxelles.

În cursul anului 2007 s-au făcut eforturi deosebite pentru a clarifica şi explica metoda de calcul atât reprezentanţilor personalului (în cadrul procesului de dialog social), cât şi sub forma unei corespondenţe considerabile cu delegaţiile, pentru care a fost elaborată o prezentare standardizată.

4.3. Tehnici de nivelare (ex.: media mobilă)

Pentru a putea identifica tendinţe în seriile de date, analiştii recurg de multe ori la diferite „tehnici de nivelare” destinate reducerii sau suprimării volatilităţii datelor.

„Media mobilă” reprezintă o tehnică de nivelare simplă, care constă în consolidarea datelor periodice în unităţi de timp mai lungi, de exemplu o medie calculată pe baza datelor corespunzătoare mai multor ani. Cu cât numărul de ani incluşi în medie este mai mare, cu atât seria de date este mai „nivelată”.

Totuşi, utilizarea unei medii mobile pentru a „nivela” o serie de date prezintă un dezavantaj: întrucât calculul se bazează pe date istorice, se pierde actualitatea anumitor variabile. În plus, aplicarea unei medii mobile ar putea crea discrepanţe în ceea ce priveşte egalitatea puterii de cumpărare în diferite locuri de repartizare.

Alte tehnici sunt analizate în cadrul Grupului de lucru al articolului 64 din statut.

5. IMPLICAţIILE BUGETARE ALE FUNCţIONăRII METODEI DE AJUSTARE A REMUNERAţIILOR şI A PENSIILOR

Metoda şi-a atins scopul, întrucât salariul funcţionarilor comunitari a urmat creşterea salariului funcţionarilor naţionali în termeni reali.

Rezultatele metodei |

Salariul de bază al funcţionarilor comunitari (inclusiv pensiile) | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

Creşterea preţurilor curente | 0,7% | 2,2% | 2,3% | 1,4% |

Indicele internaţional Bruxelles | 1,9% | 2,2% | 2,1% | 1,4% |

Creşterea salariului de bază în termeni reali | -1,2% | 0,0% | 0,2% | 0,0% |

Creşterea cumulată în termeni reali | -1,2% | -1,2% | -1,0% | -1,0% |

Diferenţa între funcţionarii comunitari şi funcţionarii naţionali UE8 |

Creşterea salariului în termeni reali | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

Salariul de bază al funcţionarilor comunitari | -1,2% | 0,0% | 0,2% | 0,0% |

Salariul net al funcţionarilor naţionali (media UE8) | -1,2% | 0,0% | 0,2% | 0,0% |

Diferenţa între funcţionarii comunitari şi funcţionarii naţionali UE8 | 0,0% | 0,0% | 0,0% | 0,0% |

Diferenţa cumulată între funcţionarii comunitari şi funcţionarii UE8 | 0,0% | 0,0% | 0,0% | 0,0% |

Luând în considerare evoluţia ratei contribuţiei la sistemul de pensii şi evoluţia prelevării speciale, creşterea salariilor funcţionarilor comunitari a fost inferioară, în termeni reali, creşterii salariilor funcţionarilor naţionali.

Creşteri salariale nete care ţin cont de evoluţia ratei prelevării speciale şi a contribuţiei la sistemul de pensii |

Salariul net al funcţionarilor comunitari | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

Creşterea salariului de bază în termeni reali | -1,20% | 0,00% | 0,20% | 0,00% |

Impact net al evoluţiei ratei prelevării speciale | -0,2% | -0,2% | -0,2% |

Impact net al evoluţiei ratei contribuţiei la sistemul de pensii | -0,35% | -0,35% |

Creşterea salariului net în termeni reali | -1,55% | -0,55% | 0,0% | -0,2% |

Creşterea cumulată a salariului net în termeni reali | -1,5% | -2,1% | -2,1% | -2,3% |

Diferenţa de salariu net între funcţionarii comunitari şi funcţionarii naţionali UE8 |

Creşterea salariului net în termeni reali | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

Salariul net al funcţionarilor comunitari | -1,55% | -0,55% | 0,0% | -0,2% |

Salariul net al funcţionarilor naţionali (media UE8) | -1,2% | 0,0% | 0,2% | 0,0% |

Diferenţa între funcţionarii comunitari şi funcţionarii naţionali UE8 | -0,35% | -0,55% | -0,2% | -0,2% |

Diferenţa cumulată între funcţionarii UE şi funcţionarii UE8 | -0,3% | -0,9% | -1,1% | -1,3% |

Evoluţia prevăzută a cheltuielilor administrative, dominate de cheltuielile salariale şi de pensii, este compatibilă cu cadrul financiar.

Tabel de programare financiară pentru rubrica 5(extras din proiectul de buget preliminar pe 2009 doc V):

Sume în milioane de euro la preţurile curente | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |

Comisie (cu excepţia pensiilor) | 3 441 | 3 553 | 3 709 | 3 822 | 3 934 | 4 045 | 4 164 |

Pensii | 960 | 1 055 | 1 135 | 1 220 | 1 312 | 1 410 | 1 516 |

Alte instituţii (cu excepţia pensiilor) | 2 577 | 2 674 | 2 803 | 2 972 | 3 083 | 3 214 | 3 346 |

Total rubrica 5 * | 6 978 | 7 282 | 7 648 | 8 014 | 8 328 | 8 669 | 9 025 |

Plafon rubrica 5 cu notă de subsol** | 7 115 | 7 457 | 7 777 | 8 088 | 8 415 | 8 755 | 9 181 |

Marja prevăzută pentru rubrica 5 | 137 | 175 | 129 | 74 | 87 | 86 | 156 |

* Diferenţa între total şi sumă se datorează rotunjirii. ** Plafonul de la rubrica 5 include contribuţiile personalului la sistemul de pensii. |

6. CONCLUZII

Sistemul de remuneraţii stabilit în Statutul funcţionarilor garantează echivalenţa puterii de cumpărare între funcţionarii comunitari, ţinând cont de situaţia lor familială şi de costul vieţii la locul lor de repartizare.

Metoda 2004 a fost rezultatul negocierilor între Consiliu, administraţiile instituţiilor comunitare şi reprezentanţii personalului acestor instituţii. Aceasta este aplicabilă de la 1 iulie 2004 la 31 decembrie 2012 şi a condus la următoarele rezultate:

1. Începând din 2004, puterea de cumpărare a salariilor funcţionarilor naţionali din cele opt state membre de referinţă a scăzut (indicatorul specific global cumulat pentru perioada 2004-2007 este de -1%).

2. Dacă s-ar folosi date privind alte grupuri de ţări, dacă s-ar aplica alte ponderări sau s-ar folosi o altă definiţie a salariilor, cifrele obţinute ar fi diferite. De exemplu, indicatorul specific global cumulat echivalent pentru perioada 2004-2007 ar fi +0,8 pentru UE25.

3. În virtutea principiului paralelismului inerent metodei, această reducere (-1,0%) a fost aplicată automat salariilor nete ale funcţionarilor comunitari.

4. Creşterea ratei contribuţiei la sistemul de pensii şi evoluţia prelevării speciale au determinat o scădere suplimentară a puterii de cumpărare (-1,3%).

5. Prin urmare, efectul combinat a determinat o scădere a puterii de cumpărare a funcţionarilor comunitari (-2,3% în patru ani).

6. Impactul bugetar al anexei XI în perioada 2004-2007 a constat într-o reducere de 1% în termeni reali a cheltuielilor salariale şi legate de pensii.

7. Simplul fapt că această metodă funcţionează automat a permis evitarea conflictelor în cadrul negocierilor anuale.

8. Se poate spune că salariile funcţionarilor comunitari au urmat evoluţia situaţiei economice şi sociale, cu o scădere a puterii de cumpărare care depăşeşte paralelismul cu funcţionarii naţionali.

9. Mai multe probleme au fost identificate de Eurostat. Cu toate acestea, Grupurile de lucru al articolului 64 şi al articolului 65 le-au abordat deja sau le vor aborda şi, prin urmare, nu este nevoie de o modificare a Statului funcţionarilor.

10. Procentajul din PIB-ul total al UE reprezentat de actualul eşantion de referinţă pentru calculul indicatorului specific a scăzut în perioada 2004-2007 şi se apropie de 75%. Prin urmare, nu este necesară o actualizare imediată a acestui eşantion. Cu toate acestea, Comisia ar putea avea în vedere propunerea unei actualizări în anii următori.

Din aceste motive, Comisia consideră că metoda şi-a îndeplinit obiectivele şi a respectat principiile stabilite în anexa XI şi că se pot aduce îmbunătăţiri prin acţiuni care nu implică revizuirea imediată a acestei anexe. Prin urmare, Comisia consideră că nu este necesară nicio modificare a Statutului funcţionarilor.

ANEXĂ

TABELUL 1

[pic]

TABELUL 2

[pic]

TABELUL 3

[pic]

GRAFICUL 4

[pic]

TABELUL 5

[pic]

GRAFICUL 6

[pic]

TABELUL 7

[pic]

TABELUL 8

[pic]

TABELUL 9

[pic]

GRAFICUL 10

[pic]

DIAGRAMA 11

[pic]

TABELUL 12

[pic]

GRAFICUL 13

[pic]

[1] Ajustarea salarială automată se aplică numai pentru perioada convenită de Consiliu, Comisie şi reprezentanţii funcţionarilor (de la 1 iulie 2004 până la 31 decembrie 2012). Aceasta corespunde perioadei de aplicare a prelevării speciale.

[2] A se vedea manualul metodologic adoptat de Grupul de lucru al articolului 65 în martie 2008 („Calcularea indicatorilor specifici în conformitate cu articolul 65 din Statutul funcţionarilor UE”), apendicele 3.

[3] Ibid., apendicele 4 partea 4.

[4] Ibid., apendicele 4 partea 4.

[5] Ibid., apendicele 4 partea 3.

[6] Ibid., corpul textului secţiunea 9.

[7] Avizul Serviciului Juridic al Consiliului din 30 noiembrie 2006 nr. 15190/06 STAT 38 FIN 556, punctele 10, 11 şi 12.