RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Raport anual către Parlamentul European și Consiliu privind activitățile unității centrale EURODAC în 2012 /* COM/2013/0485 final */





RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Raport anual către Parlamentul European și Consiliu privind activitățile unității centrale EURODAC în 2012 1. Introducere 1.1. Domeniul de aplicare Regulamentul (CE) nr. 2725/2000 al Consiliului din 11 decembrie 2000 privind instituirea sistemului „EURODAC” pentru compararea amprentelor digitale în scopul aplicării eficiente a Convenției de la Dublin (denumit în continuare „Regulamentul EURODAC”)[1] prevede obligația Comisiei de a prezenta Parlamentului European și Consiliului un raport anual privind activitățile unității centrale[2]. Prezentul raport anual, al zecelea, include informații privind gestionarea și performanța sistemului în 2012. Acesta evaluează rezultatele și eficacitatea din perspectiva costurilor înregistrate de sistemul EURODAC, precum și calitatea serviciilor furnizate de unitatea centrală. Acesta reprezintă ultimul raport anual prezentat de Comisie – următoarele rapoarte vor fi prezentate de eu-LISA (Agenția IT). 1.2. Evoluții juridice și de politică Comisia a înaintat o nouă propunere care să permită accesul la EURODAC în scopul aplicării legii; propunerea respectivă a fost prezentată la 30 mai 2012[3]. Comisia a adoptat inițial o propunere de reformare a Regulamentului EURODAC în 2008[4] care nu permitea accesul în scopul aplicării legii. Propunerile modificate au fost adoptate în 2009[5] pentru a permite accesul în scopul aplicării legii [însă acestea au expirat odată cu intrarea în vigoare a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE)] iar în 2010[6] au fost adoptate din nou fără a cuprinde însă accesul în scopul aplicării legii. A devenit evident faptul că, pentru Consiliu, accesul în scopul aplicării legii reprezintă un element esențial al sistemului european comun de azil. În consecință, Comisia a adoptat propunerea din 2012. UNITATEA CENTRALĂ A EURODAC[7] 1.3. Gestionarea sistemului Articolul 38 din „Regulamentul privind Agenția IT”[8] prevede ca noua Agenție să preia gestionarea EURODAC începând cu data de 1 decembrie 2012. Cu toate acestea, pentru a asigura continuitatea serviciilor, astfel cum este prevăzut în regulament, este necesară o perioadă de tranziție pentru a finaliza transferul gestionării sistemului EURODAC de la sediile din Bruxelles (Belgia) și din Luxemburg la noile sedii din Strasbourg (Franța) și din Sankt Johann im Pongau (Austria). Prin urmare, se preconizează ca transferul gestionării sistemului EURODAC către Agenție să se efectueze în cursul anului 2013. Procesul de transfer care se va desfășura în 2013 presupune instruirea personalului Agenției, stabilirea unei legături pentru a permite Agenției să gestioneze din Strasbourg infrastructura IT existentă a EURODAC aflată în Luxemburg, până în momentul în care se va instala o copie a unității centrale în Strasbourg și o unitate centrală de rezervă în Sankt Johann im Pongau și scoaterea din uz a infrastructurii IT a unității centrale și a unității centrale de rezervă anterioare din Luxemburg. 1.4. Calitatea serviciilor și eficacitatea din perspectiva costurilor Comisia a depus toate eforturile pentru a furniza servicii de înaltă calitate statelor membre, care sunt utilizatorii finali ai unității centrale a EURODAC. Unitatea centrală a EURODAC în sine nu a înregistrat nicio perioadă de indisponibilitate în 2012. În total, în 2012, unitatea centrală a EURODAC a fost disponibilă 99,98 % din timp. În 2012, cheltuielile de întreținere și funcționare aferente unității centrale s­au ridicat la 421 021,75 EUR și au scăzut comparativ cu anii precedenți (1 040 703,82 EUR în 2011, 2 115 056,51 EUR în 2010 și 1 221 183,83 EUR în 2009). Această scădere s-a datorat, în principal, modernizării sistemului EURODAC (EURODAC PLUS). Au fost realizate unele economii prin utilizarea eficientă a resurselor existente și a infrastructurilor gestionate de Comisie, precum utilizarea rețelei s-TESTA[9]. Comisia a asigurat, de asemenea (prin intermediul programului ISA[10]) serviciile de comunicare și de securitate pentru schimbul de date între unitatea centrală și unitățile naționale. Aceste costuri, care trebuiau inițial să fie suportate de fiecare stat membru în conformitate cu articolul 21 alineatele (2) și (3) din regulament, au fost acoperite în final de Comisie, care a mobilizat infrastructurile comune disponibile. În ceea ce privește eficacitatea din perspectiva costurilor, sistemul EURODAC permite statelor membre să compare atât datele transmise inițial de alte state membre cât și datele transmise inițial de statele membre în cauză pentru a stabili dacă un solicitant a prezentat anterior o cerere de azil (fie în alt stat, fie în statul în cauză). Prin urmare, această procedură permite realizarea de economii semnificative la bugetele naționale întrucât statele membre nu sunt astfel nevoite să achiziționeze un sistem automat de identificare a amprentelor digitale (AFIS) în vederea comparării amprentelor digitale ale solicitanților de azil în statul respectiv. Întrucât, în 2012, s-au înregistrat 411 236 de tranzacții reușite cu unitatea centrală, iar cheltuielile de întreținere și funcționare aferente unității centrale s-au ridicat la 421 021,75 EUR, rezultă un cost de numai 1,02 EUR per tranzacție. 1.5. Protecția și securitatea datelor Articolul 18 alineatul (2) din Regulamentul EURODAC instituie o categorie de operațiuni prevăzând posibilitatea efectuării unor „căutări speciale” („categoria 9”) la cererea persoanei ale cărei date sunt stocate în baza de date centrală, în vederea protejării drepturilor persoanei respective, în calitate de persoană interesată, de a avea acces la propriile date. Așa cum s-a arătat și în rapoartele anuale precedente, în primii ani de funcționare a sistemului EURODAC, un volum ridicat de „căutări speciale” a generat preocupări cu privire la o posibilă utilizare inadecvată a acestei funcționalități de către administrațiile naționale. În 2012, au fost efectuate în total 111 de căutări de acest tip, ceea ce reprezintă o scădere de 50,9 % față de 2011 (226), o valoare însă mult mai ridicată față de 66 de căutări în 2010 sau 42 de căutări în 2009. 51 din căutările speciale efectuate în 2012 (46 %) au provenit din Franța. În schimb, în 2011, 79 % din toate căutările speciale au fost efectuate de Spania. Pentru o mai bună monitorizare a acestui fenomen, Comisia a inclus în propunerea sa de modificare a Regulamentului EURODAC obligația ca statele membre să transmită autorității naționale de supraveghere competente o copie a cererii de acces a persoanei vizate. 2. Cifre și constatări Anexa atașată prezentului raport anual conține tabele cu date concrete produse de unitatea centrală pentru perioada 1.1.2012 - 31.12.2012. Statisticile EURODAC se bazează pe înregistrarea (1) amprentelor digitale ale tuturor persoanelor cu vârsta de cel puțin 14 ani care au introdus cereri de azil în statele membre („categoria 1”), (2) a amprentelor digitale ale persoanelor care au fost reținute în momentul trecerii neregulamentare a frontierei externe a unui stat membru („categoria 2”) sau (3) a persoanelor care se aflau ilegal pe teritoriul unui stat membru (în cazul în care autoritățile competente consideră că este necesar să se verifice o eventuală cerere de azil anterioară) („categoria 3”). Datele EURODAC privind cererile de azil nu sunt comparabile cu cele comunicate de Eurostat, care se bazează pe date statistice lunare furnizate de ministerele de justiție și de interne. O serie de motive metodologice justifică diferențele. În primul rând, datele Eurostat includ toți solicitanții de azil, indiferent de vârstă. În al doilea rând, ele sunt colectate făcându-se distincția între persoanele care solicită azil în cursul lunii de referință (inclusiv cele care au solicitat azil în mod repetat) și persoanele care solicită azil pentru prima dată. 2.1. Operațiuni reușite O „operațiune reușită” este o operațiune care a fost prelucrată corect de unitatea centrală, fără a fi fost respinsă ca urmare a unor probleme de validare a datelor, a unor erori de amprente digitale sau a unei calități insuficiente[11]. În 2012, unitatea centrală a primit un total de 411 236 de operațiuni reușite, ceea ce reprezintă o scădere de 0,26 % față de 2011 (412 303). La prima vedere, această valoare indică o stabilitate remarcabilă față de diferențele înregistrate în anii precedenți. Cu toate acestea, în cazul unor state membre, valorile au variat considerabil față de anul precedent. Cel mai remarcabil caz a fost cel al Italiei în care numărul operațiunilor a scăzut de la 96 685 în 2011 la 30 616 (-68,33 %) în 2012. Această valoare corespunde într-o măsură mult mai mare cu situația din anii precedenți și evidențiază, încă o dată, efectul „Primăverii arabe” a anului 2011, atât în ceea ce privește numărul solicitanților de protecție internațională cât și al migranților aflați în situație nereglementară reținuți în momentul trecerii unei frontierei. Alte creșteri considerabile au fost înregistrate în Letonia și Finlanda precum și o reducere semnificativă în Malta. Pe de altă parte, numărul operațiunilor efectuate în Germania, Suedia, Bulgaria, Polonia și Grecia a înregistrat o oarecare creștere. Grecia a înregistrat cea mai ridicată creștere de la 12 469 în 2011 la 34 294 (175 %). Creșterea majoră a fost înregistrată de Grecia în situațiile de categoria 2, al căror număr a scăzut semnificativ în anul precedent. Numărul de operațiuni cu date ale solicitanților de azil („categoria 1”) a înregistrat o ușoară creștere în 2012 ajungând la 285 959, de la 275 857 (3,66 %) în 2011 și 215 463 în 2010. În ciuda creșterii din Grecia, s-a înregistrat o reducere generală a numărului de persoane reținute pentru trecerea neregulamentară a unei frontiere externe („categoria 2”) de la 57 693 în 2011 la 39 300 în 2012 (-31,88 %). Astfel cum este indicat mai sus, cele mai mari diferențe au fost înregistrate în Grecia, unde numărul operațiunilor a crescut de la numai 530 în 2011 la 21 951 în 2012 (4 042 %) urmată de Bulgaria, de la 509 în 2011 la 1 518 în 2012 (198 %), Ungaria, de la 906 în 2011 la 260 în 2012 (-71,3 %) și Italia, de la 50 555 în 2011 la 11 272 în 2012 (-77 %). În 2011, 4 state (Republica Cehă, Islanda, Letonia, Suedia) nu au transmis operațiuni de „categoria 2” în timp ce alte 9 state membre au transmis mai puțin de 10 operațiuni (Belgia, Elveția, Danemarca, Estonia, Irlanda, Lituania, Luxemburg, Portugalia, România). După cum se explică în raportul pe 2009, diferența dintre numărul datelor de categoria 2 trimise către EURODAC și alte surse de statistici privind numărul de treceri neregulamentare ale frontierei în statele membre, evidențiată de statisticile EURODAC, se datorează definiției de la articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul EURODAC[12]. Acest aspect va fi clarificat în cadrul revizuirii în curs a Regulamentului EURODAC. Numărul total al operațiunilor de „categoria 3” (datele persoanelor reținute pentru ședere ilegală pe teritoriul unui stat membru) a crescut cu 9,17 % ajungând la 85 976 față de 2011, când se ridica la 78 753 și 2010, când se ridica la 72 840. Ca și în anii precedenți, Irlanda a fost singura țară care nu a transmis date referitoare la operațiunile din „categoria 3”. Deși căutările la nivelul datelor de „categoria 3” nu sunt obligatorii în conformitate cu Regulamentul EURODAC, Comisia încurajează statele membre să folosească această posibilitate înainte de a iniția proceduri de returnare în temeiul Directivei 2008/115/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind standardele și procedurile comune aplicabile în statele membre pentru returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere ilegală[13]. În cazurile menționate în Regulamentul EURODAC[14], printr-o astfel de căutare s-ar putea stabili dacă un resortisant al unei țări terțe a prezentat o cerere de azil într-un alt stat membru în care acesta ar trebui returnat în vederea aplicării Regulamentului Dublin. În 2012, cel mai mare număr de operațiuni de „categoria 3” a fost efectuat de Germania (24 621 sau 29 %), Țările de Jos (11 172 sau 13 %) și Regatul Unit (10 279 sau 12 %). Se mențin tendințele din 2010 și 2011. 2.2. „Rezultate pozitive” 2.2.1. Cereri multiple de azil (rezultate pozitive la confruntarea datelor din „categoria 1”) Din totalul de 285 959 de cereri de azil înregistrate în EURODAC în 2012, 27,48% au fost „cereri multiple de azil” (adică cereri depuse de cel puțin două ori), ceea ce înseamnă că, în 78 591 cazuri, amprentele digitale ale aceleiași persoane fuseseră deja înregistrate drept operațiune de „categoria 1” în același stat membru sau în altul. În 2011, acest cazuri se ridicau la 61 819 (22,4%). Însă practica anumitor state membre de a înregistra amprentele digitale în momentul reprimirii persoanei în temeiul Regulamentului Dublin, conduce la distorsionarea statisticilor referitoare la cererile multiple: luarea și transmiterea din nou a amprentelor digitale ale solicitantului în momentul sosirii în urma unui transfer în temeiul Regulamentului Dublin indică în mod eronat că solicitantul a prezentat o nouă cerere de azil. Comisia intenționează să rezolve această problemă și, în propunerea sa de modificare a Regulamentului EURODAC, a introdus interdicția de înregistrare a transferurilor drept noi cereri de azil. Tabelul 3 din anexă indică, pentru fiecare stat membru, numărul de cereri de azil corespunzătoare cererilor de azil înregistrate anterior într-un alt stat membru („rezultate pozitive străine”) sau în același stat membru („rezultate pozitive locale”)[15]. În 2012, 34,4 % din toate cererile multiple au fost rezultate pozitive locale (în scădere de la 38,6 % în 2011). Într-o serie de state membre (Belgia, Bulgaria, Cipru, Republica Cehă, Spania, Irlanda, Italia, Țările de Jos, Polonia, Regatul Unit), această cifră depășește chiar 50 %. În cazul Belgiei, rezultatele pozitive locale au reprezentat 10 037 cereri din cele 14 883 (67,4 %) iar în Cipru, rezultatele pozitive locale au reprezentat 139 din 148 de cereri (93,9 %). Rezultate pozitive locale, care indică faptul că o persoană care a prezentat o cerere de azil în alt stat membru depune o nouă cerere în același stat membru, reflectă de fapt noțiunea de cerere ulterioară, astfel cum este definită în articolul 32 din Directiva 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat[16]. Rezultatele pozitive străine oferă indicații privind fluxurile secundare în UE ale solicitanților de azil. Ca și în anii precedenți, statisticile confirmă faptul că fluxurile secundare observate nu respectă neapărat itinerarele „logice” dintre statele membre vecine. De pildă, Franța a primit în continuare cel mai mare număr de rezultate pozitive străine în ceea ce privește solicitanții de azil care depuseseră anterior o cerere în Polonia (2 498). Germania și Elveția au primit un număr ridicat de solicitanți de azil care prezentaseră anterior o cerere în Suedia (2 567 și, respectiv, 1 050). Din statistici reiese că rezultatele pozitive străine nu sunt în sens unic, dinspre țările care au o frontieră terestră externă sau dinspre cele aflate pe malul Mediteranei înspre țările situate mai la nord. Cu toate acestea, statisticile care indică fluxuri secundare către țările care au o frontieră terestră externă sau către cele aflate pe malul Mediteranei pot fi atribuite în mare măsură practicii unor state membre de a înregistra amprentele digitale în momentul reprimirii persoanei în temeiul Regulamentului Dublin. 2.2.2. Rezultate pozitive la confruntarea datelor din „categoria 1” cu cele din „categoria 2” Aceste rezultate pozitive oferă informații privind itinerarele parcurse de persoanele care au intrat în mod neregulamentar pe teritoriile statelor membre înainte de a cere azil. În 2012, cele mai multe rezultate pozitive s-au înregistrat în ce privește datele transmise de următoarele țări: Grecia (8 097), Italia (7 171), Spania (1 385), Ungaria (291) și Bulgaria (134) (a se vedea tabelul nr. 5). Cu toate acestea, este notabil faptul că, în ceea ce privește Bulgaria (84,9 %), majoritatea acestor rezultate pozitive erau de fapt locale. În 2011, 85,9 % din rezultatele pozitive din Italia erau rezultate pozitive locale, dar în 2012 acest procentaj a scăzut la 46 %. Atunci când se compară 2012 cu 2011, se poate observa o creștere de la 21 % la 65,3 % a numărului de persoane reținute pe motivul unei traversări neregulamentare a frontierei, care decid ulterior să depună o cerere de azil. Acest lucru reflectă o creștere în termen absoluți de la 7 384 în 2011 la 17 319 în 2012. Majoritatea persoanelor care au intrat ilegal pe teritoriul UE prin Italia și și-au continuat călătoria au ajuns în Elveția (2 978), Germania (1 359) sau Suedia (881). Cei care și-au continuat călătoria după ce au intrat ilegal pe teritoriul UE prin Grecia s-au îndreptat în special spre Germania (2 168), Suedia (1 612) sau Austria (1 216). Dintre cei care au ajuns în UE prin Spania, majoritatea s-au îndreptat către Franța (410), Germania (284), Belgia (259) sau Elveția (242), în timp ce aceia care și-au continuat călătoria după ce li s-au înregistrat amprentele digitale în Ungaria s-au îndreptat în special către țările vecine Germania (61) sau Austria (59). 2.2.3. Rezultate pozitive la „confruntarea datelor din categoria 3 cu cele din categoria 1” Aceste rezultate pozitive oferă indicii privind țara în care migranții aflați în situație nereglementară au prezentat prima cerere de azil înainte de a călători în alt stat membru. Trebuie reținut, totuși, că transmiterea operațiunilor de „categoria 3” nu este obligatorie și că nu toate statele membre utilizează posibilitatea de a efectua acest tip de verificare în mod sistematic. Datele disponibile arată că, în general, fluxurile de persoane reținute în timp ce se aflau ilegal pe teritoriul unui stat membru, altul decât acela în care au solicitat azil, ajung în final în câteva state membre, în special Germania (10 798 – în creștere de la 7 749 în 2011), Țările de Jos (3 742), Elveția (3 682), Norvegia (2 382), Franța (2 165) și Austria (2 111) (a se vedea tabelul nr. 7). 2.3. Întârzieri ale operațiunilor Regulamentul EURODAC nu fixează în prezent decât un termen foarte vag pentru transmiterea amprentelor digitale, ceea ce, în practică, poate cauza întârzieri semnificative. Aceasta reprezintă un aspect crucial, deoarece transmiterea tardivă poate conduce la rezultate contrare principiilor de responsabilitate prevăzute de Regulamentul Dublin. Chestiunea întârzierilor exagerate între luarea amprentelor digitale și transmiterea acestora către unitatea centrală EURODAC a fost pusă în evidență în rapoartele anuale anterioare și semnalată drept o problemă de punere în aplicare în raportul de evaluare. Ca și în 2011, întârzierea medie de transmitere, și anume timpul scurs între luarea amprentelor digitale și transmiterea acestora către unitatea centrală a EURODAC a fost relativ scăzută în 2012. În majoritatea statelor membre și a țărilor asociate se înregistrează întârzieri cuprinse între 0 și 4 zile în ce privește transmiterea amprentelor digitale către unitatea centrală EURODAC. Excepții de la această medie au fost observate în cazul următoarelor state membre: Cipru CAT-2 (15,00), Finlanda CAT-1 (10,16); Grecia CAT-1 (5,00) și CAT-2 (10,43); Regatul Unit CAT-2 (6,01); Germania CAT-1 (5,19), Spania AT-1 (4.41). Serviciile Comisiei trebuie să reamintească faptul că o transmitere tardivă poate conduce la desemnarea incorectă a unui stat membru, prin intermediul a două scenarii diferite, prezentate în rapoartele anuale precedente: rezultate pozitive eronate”[17] și „rezultate pozitive omise”[18]. Numărul total de rezultate pozitive omise din cauza unei întârzieri în transmiterea amprentelor digitale s-a dublat de la 9 în 2011 la 18 în 2012, însă trebuie remarcat faptul că acestea reprezintă o îmbunătățire semnificativă față de cifra 362 corespunzătoare anului 2010. Din cele 18 rezultate pozitive omise în 2012, 12 corespund Greciei, 4 corespund Spaniei iar 2 corespund Slovaciei. S-a înregistrat o reducere a numărului de rezultate pozitive eronate de la 89 în 2011 la 65 în 2012. Din aceste rezultate, 13 erau din Finlanda, iar 10 din Belgia. Cifra corespunzătoare Danemarcei, și anume 28 în 2011, s-a redus la 7 în 2012. Serviciile Comisiei invită din nou statele membre să depună toate eforturile necesare pentru a-și transmite datele în conformitate cu articolele 4 și 8 din Regulamentul EURODAC. În propunerea de reformare a regulamentului EURODAC au fost incluse noi termene de transmitere în vederea soluționării problemei întârzierilor de transmitere. 2.4. Calitatea operațiunilor În 2012, rata medie a operațiunilor respinse[19] pentru toate statele membre și țările asociate a cunoscut o ușoară creștere de la 5,87 %, în 2011, la 6,63 %. Următoarele state membre au o rată de respingere de cel puțin 10 %: Estonia (22,4%), Franța (10,51 %), Irlanda (18,28 %), Liechtenstein (13,7 %), Malta (30,47 %), Portugalia (19,37 %) și Regatul Unit (11,28 %). În total, 9 state membre au înregistrat o rată de respingere superioară mediei. Rata de respingere nu a depins de tehnologie sau de punctele slabe ale sistemului. Cauzele ratei de respingere au fost în principal legate de calitatea scăzută a imaginilor amprentelor digitale transmise de statele membre, de erorile umane sau de configurarea incorectă a echipamentului statului membru expeditor. Pe de altă parte, în anumite cazuri, aceste cifre au inclus mai multe încercări de trimitere a acelorași amprente digitale după ce acestea au fost respinse de sistem din motive de calitate. Cu toate că recunoaște că anumite întârzieri pot fi cauzate de imposibilitatea temporară de a lua amprente digitale (vârfurile degetelor vătămate sau alte probleme de sănătate care împiedică luarea rapidă de amprente digitale), Comisia reamintește problema ratelor de respingere în general ridicate, subliniată deja în rapoartele anuale precedente, și solicită statelor membre să asigure o formare specifică a operatorilor naționali ai sistemului EURODAC și să își configureze corect echipamentul în vederea reducerii ratei de respingere. 3. Concluzii Unitatea centrală a EURODAC a furnizat rezultate satisfăcătoare pe tot parcursul anului 2012 în ceea ce privește viteza, rezultatele, securitatea și eficacitatea din perspectiva costurilor. În 2012, volumul total de operațiuni a scăzut cu 0,26 %, ajungând la 411 236. Operațiunile CAT-1 au crescut cu 3,66 %, ajungând la 285 959; operațiunile CAT-2 au scăzut cu 31,88 %, ajungând la 39 300 (chiar și în condițiile creșterii masive din Grecia cu 4 042 %, la valoarea de 21 951); operațiunile CAT-3 au crescut cu 9,17 %, ajungând la 85 976. Rata medie a operațiunilor respinse pentru toate statele membre a crescut de la 5,87 %, în 2011, la 6,63 %, în 2012. A existat o îmbunătățire generală în ce privește întârzierile în transmiterea de date către unitatea centrală a EURODAC, însă mai pot fi aduse îmbunătățiri. ANEXĂ Tabelul nr. 1: Unitatea centrală EURODAC, situația conținutului bazei de date la 31.12.2012 || CAT 1 || CAT 2 || Blocate CAT 1 || || AT || 125 192 || 235 || 8 475 || || BE || 155 203 || 8 || 3 584 || || BG || 4 720 || 1 796 || 12 || || CH || 66 087 || 2 || 4 207 || || CY || 29 445 || 18 || 0 || || CZ || 14 455 || 0 || 371 || || DE || 297 966 || 61 || 19 533 || || DK || 17 629 || 0 || 0 || || EE || 204 || 1 || 31 || || ES || 34 672 || 7 363 || 545 || || FI || 24 455 || 29 || 758 || || FR || 358 241 || 738 || 0 || || GR || 114 615 || 21 329 || 0 || || HU || 16 998 || 954 || 302 || || IE || 26 880 || 5 || 1 671 || || IS || 381 || 2 || 0 || || IT || 177 342 || 61 776 || 2 502 || || LI || 50 || 0 || 0 || || LT || 1 864 || 5 || 47 || || LU || 8 134 || 2 || 17 || || LV || 620 || 0 || 0 || || MT || 5 924 || 6 || 1 || || NL || 87 154 || 25 || 5 012 || || NO || 80 713 || 17 || 8 || || PL || 44 056 || 23 || 441 || || PT || 1 373 || 1 || 37 || || RO || 7 317 || 46 || 410 || || SE || 201 864 || 0 || 5 821 || || SI || 3 599 || 57 || 31 || || SK || 15 878 || 43 || 1 || || UK || 277 619 || 478 || 32 747 || || || || || || || Total || 2 200 650 || 95 020 || 86 564 || || 2 295 670 Tabelul nr. 2: Operațiuni reușite cu unitatea centrală EURODAC, în 2012 Tabelul nr. 3: Repartizarea rezultatelor pozitive – confruntarea datelor din categoria 1, în 2012 Tabelul nr. 4: Repartizarea rezultatelor pozitive – categoria 1 comparată cu categoria 2, în 2012 Tabelul nr. 5: Rezultate pozitive categoria 1 comparate cu seturi de date categoria 2 || Total || Local || Rezultat pozitiv străin (Total-Local) || % Local AT || 74 || 46 || 28 || 62,16 BE || 3 || 2 || 1 || 66,67 BG || 888 || 754 || 134 || 84,91 CH || 2 || 1 || 1 || 50,00 CY || 1 || 1 || 0 || 100,00 CZ || 0 || 0 || 0 || DE || 39 || 38 || 1 || 97,44 DK || 0 || 0 || 0 || EE || 1 || 1 || 0 || 100,00 ES || 1 797 || 412 || 1 385 || 22,93 FI || 30 || 28 || 2 || 93,33 FR || 335 || 212 || 123 || 63,28 GR || 9 479 || 1 382 || 8 097 || 14,58 HU || 380 || 89 || 291 || 23,42 IE || 1 || 1 || 0 || 100,00 IS || 0 || 0 || 0 || IT || 13 282 || 6 111 || 7 171 || 46,01 LI || 0 || 0 || 0 || LT || 7 || 2 || 5 || 28,57 LU || 2 || 2 || 0 || 100,00 LV || 0 || 0 || 0 || MT || 1 || 0 || 1 || 0,00 NL || 20 || 11 || 9 || 55,00 NO || 3 || 3 || 0 || 100,00 PL || 5 || 2 || 3 || 40,00 PT || 0 || 0 || 0 || RO || 18 || 3 || 15 || 16,67 SE || 1 || 0 || 1 || 0,00 SI || 29 || 6 || 23 || 20,69 SK || 53 || 36 || 17 || 67,92 UK || 50 || 39 || 11 || 78,00 Tabelul nr. 6: Repartizarea rezultatelor pozitive – categoria 3 comparată cu categoria 1, în 2012 Tabelul nr. 7: Categoria 3 comparată cu categoria 1 (fluxurile de persoane reținute în timp ce se aflau ilegal pe teritoriul unui stat membru, altul decât acela în care au solicitat azil) || Local || Total || Total - Local AT || 1 544 || 3 655 || 2 111 BE || 2 367 || 4 343 || 1 976 BG || 96 || 202 || 106 CH || 3 685 || 7 367 || 3 682 CY || 30 || 30 || 0 CZ || 131 || 416 || 285 DE || 1 709 || 12 507 || 10 798 DK || 163 || 1112 || 949 EE || 0 || 64 || 64 ES || 24 || 115 || 91 FI || 24 || 118 || 94 FR || 293 || 2 458 || 2 165 GR || 18 || 19 || 1 HU || 309 || 906 || 597 IE || 0 || 0 || 0 IS || 2 || 37 || 35 IT || 166 || 297 || 131 LI || 0 || 0 || 0 LT || 6 || 82 || 76 LU || 36 || 213 || 177 LV || 3 || 26 || 23 MT || 0 || 10 || 10 NL || 2 891 || 6 633 || 3 742 NO || 1 410 || 3 792 || 2 382 PL || 532 || 1 838 || 1 306 PT || 2 || 44 || 42 RO || 152 || 197 || 45 SE || 73 || 192 || 119 SI || 36 || 195 || 159 SK || 47 || 183 || 136 UK || 770 || 1 514 || 744 || || || Total || 16 519 || 48 565 || 32 046 Tabelul nr. 8: Operațiuni respinse, procentaj în 2012 Tabelul nr. 9: Timpul mediu între data luării amprentelor digitale și trimiterea acestora la unitatea centrală EURODAC, in 2012 Tabelul nr. 10: Rezultate pozitive eronate – confruntarea datelor din categoria 1, în 2012 Tabelul nr. 11: Repartizarea rezultatelor pozitive CAT1/CAT2 omise din cauza unei transmisii tardive a CAT2, în 2012 Tabelul nr. 12: Repartizarea rezultatelor pozitive în raport cu dosarele blocate (articolul 12 din Regulamentul (CE) 2725/2000), în 2012 Tabelul nr. 13: Numărul de „căutări speciale" de categoria 9 pe stat membru, în 2012 [1] JO L 316, 15.12.2000, p.1. [2] Articolul 24 alineatul (1) din Regulamentul EURODAC. [3] COM (2012) 254 final. [4] COM (2008) 825 final. [5] COM (2009) 342 final și COM (2009) 344 final. [6] COM (2010) 555 final. [7] Regulamentul EURODAC prevede instituirea unei unități centrale administrate de Comisia Europeană, care să fie dotată cu un sistem automat de identificare a amprentelor digitale (AFIS, Automated Fingerprint Identification System) ce va primi datele și va transmite răspunsuri de tipul „hit/no hit” (răspuns pozitiv/negativ) unităților naționale (punctelor naționale de acces) din fiecare stat membru. Regulamentul EURODAC și normele de punere în aplicare a acestuia identifică responsabilitățile privind colectarea, transmiterea și compararea datelor legate de amprentele digitale, modalitățile prin care transmiterea poate avea loc, sarcinile statistice ale unității centrale și standardele utilizate pentru transmiterea datelor. [8] Regulamentul (UE) nr. 1077/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2011 de instituire a Agenției europene pentru gestionarea operațională a sistemelor informatice la scară largă, în spațiul de libertate, securitate și justiție, JO L 286, 1.11.2011, p. 1). [9] Rețeaua s-TESTA (secured Trans-European Services for Telematics between Administrations – servicii transeuropene securizate de telematică între administrații) oferă o infrastructură generică pentru a satisface nevoile întreprinderilor și cerințele de schimburi de informații între administrațiile europene și naționale. [10] ISA (Interoperability Solution for European Public Administrations – soluții de interoperabilitate pentru administrațiile publice europene) este noul program menit să amelioreze cooperarea electronică dintre administrațiile publice ale statelor membre ale UE. Acesta vine în continuarea programelor anterioare IDA II (Interchange of Data between Administrations – schimb de date între administrații) și IDABC (Interoperable Delivery of European eGovernment Services to public Administrations, Businesses and Citizens – furnizare interoperabilă de servicii pan-europene de e-guvernare administrațiilor publice, întreprinderilor și cetățenilor). [11] Tabelul 2 din anexă detaliază, pe stat membru, operațiunile reușite înregistrate între 1 ianuarie 2012 și 31 decembrie 2012, defalcate pe categorii. [12] „Fiecare stat membru ia, în conformitate cu garanțiile prevăzute de Convenția Europeană a Drepturilor Omului și în Convenția Organizației Națiunilor Unite privind Drepturile Copilului, în mod prompt amprente digitale ale tuturor degetelor fiecărui solicitant de azil cu vârsta de cel puțin 14 ani care a fost reținut de către autoritățile de control competente pentru trecerea ilegală a frontierei unui stat membru pe uscat, apă sau calea aerului, venind dintr-o țară terță și care nu este returnat.” [13] JO L 348, 24.12.2008. [14] Articolul 11 „(…) Ca regulă generală, există motive pentru a verifica dacă un străin a prezentat anterior o cerere de azil în alt stat membru atunci când: (a) străinul declară că a prezentat o cerere de azil fără să indice statul membru în care a prezentat cererea; (b) străinul nu solicită azil, dar se opune returnării în țara de origine susținând că se află în pericol; sau (c) străinul încearcă să împiedice îndepărtarea sa refuzând să coopereze în stabilirea identității sale, în special prezentând documente de identitate false sau neprezentând niciun document”. [15] Statisticile referitoare la rezultatele pozitive locale care figurează în tabele nu corespund în mod necesar rezultatelor pozitive transmise de unitatea centrală și înregistrate de statele membre. Explicația este aceea că statele membre nu utilizează întotdeauna opțiunea, prevăzută la articolul 4 alineatul (4), care impune unității centrale să efectueze o comparație cu propriile date înregistrate deja în baza de date centrală. Cu toate acestea, chiar și atunci când statele membre nu utilizează această opțiune, unitatea centrală trebuie, din motive tehnice, să efectueze întotdeauna o comparație cu toate datele (naționale sau străine) pe care le conține. În aceste cazuri concrete, chiar dacă există o concordanță cu datele naționale, răspunsul unității centrale va fi pur și simplu „niciun rezultat pozitiv”, deoarece statul membru nu a solicitat compararea datelor transmise cu propriile date. [16] JO L 326 din 13.12.2005. [17] În cazul unui „rezultat pozitiv eronat”, resortisantul unei țări terțe introduce o cerere de azil într-un stat membru A, ale cărui autorități îi iau amprentele digitale. În timp ce aceste amprente digitale așteaptă să fie transmise unității centrale (operațiune de categoria 1), aceeași persoană ar putea să se prezinte deja în alt stat membru B și să introducă o nouă cerere de azil. Dacă statul membru B transmite primul amprentele digitale, cele transmise de statul membru A ar fi înregistrate în baza centrală de date mai târziu decât cele transmise de statul membru B, ceea ce ar conduce la obținerea unui rezultat pozitiv la compararea datelor transmise de statul membru B cu cele transmise de statul membru A. În acest fel, statul membru B ar fi determinat ca fiind responsabil în locul statului membru A, unde a fost prezentată prima dată o cerere de azil. [18] În cazul unui „rezultat pozitiv omis”, resortisantul unei țări terțe este reținut pentru trecerea neregulamentară a frontierei și i se iau amprentele digitale de către autoritățile statului membru A pe teritoriul căruia a intrat. În timp ce aceste amprente digitale așteaptă să fie transmise unității centrale (operațiune de categoria 2), aceeași persoană ar putea să se prezinte deja în alt stat membru B și să introducă o cerere de azil. Cu această ocazie, i se iau amprentele digitale de către autoritățile statului membru B. În cazul în care statul membru B transmite primul amprentele digitale (operațiune de categoria 1), unitatea centrală ar înregistra mai întâi o operațiune de categoria 1, iar statul membru B ar prelucra cererea în locul statului membru A. Într-adevăr, atunci când o operațiune de categoria 2 sosește ulterior, un rezultat pozitiv va fi omis, deoarece datele de categoria 2 nu se pot consulta cu ajutorul unei funcții de căutare. [19] O operațiune poate fi respinsă din cauza unei probleme de validare a datelor, a unor erori legate de amprentele digitale sau a calității insuficiente (a se vedea și secțiunea 2.1. ibid.).