P8_TA(2017)0403

Politicile de garantare a venitului minim ca instrument de combatere a sărăciei

Rezoluţia Parlamentului European din 24 octombrie 2017 referitoare la politicile de garantare a venitului minim ca instrument de combatere a sărăciei (2016/2270(INI))

(2018/C 346/22)

Parlamentul European,

— având în vedere articolul 5 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE) și articolele 4, 9, 14, 19, 151 și 153 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

— având în vedere Declarația universală a drepturilor omului din 1948, reconfirmată la Conferința mondială privind drepturile omului din 1993, în special articolele 3, 23 și 25,

— având în vedere Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, și în special dispozițiile referitoare la drepturile sociale, mai ales articolele 34, 35 și 36, care definesc în mod specific dreptul la asistența socială și locativă, dreptul la un nivel ridicat de protecție a sănătății umane și accesul la servicii de interes economic general,

— având în vedere Carta socială europeană, în special articolele 1, 4, 6, 12, 14, 17, 19, 30 și 31,

— având în vedere Convențiile nr. 29 și nr. 105 ale Organizației Internaționale a Muncii (OIM) privind abolirea muncii forțate, Convenția nr. 102 a OIM privind securitatea socială și Recomandarea nr. 202 a OIM privind nivelurile minime de protecție socială,

— având în vedere Agenda OIM privind munca decentă și Pactul global al OIM privind locurile de muncă, adoptate prin consens mondial la 19 iunie 2009 în cadrul Conferinței Internaționale a Muncii,

— având în vedere Concluziile Consiliului EPSCO din iunie 2013 „Către investiții sociale pentru creștere economică și locuri de muncă”,

— având în vedere Recomandarea 92/441/CEE a Consiliului din 24 iunie 1992 privind criteriile comune referitoare la resursele și asistența socială suficiente în cadrul sistemelor de protecție socială (1) (recomandarea privind venitul minim),

— având în vedere Recomandarea 92/442/CEE a Consiliului din 27 iulie 1992 privind convergența obiectivelor și politicilor de protecție socială (2),

— având în vedere recomandarea 2013/112/UE a Comisiei din 20 februarie 2013 intitulată „Investiția în copii: ruperea cercului vicios al defavorizării” (3),

— având în vedere Comunicarea Comisiei din 20 februarie 2013, intitulată „Către investiții sociale pentru promovarea creșterii și coeziunii – inclusiv implementarea Fondului social european pentru perioada 2014-2020” (COM(2013)0083) și documentul său de însoțire SWD(2013)0038),

— având în vedere recomandarea 2008/867/CE a Comisiei din 3 octombrie 2008 referitoare la incluziunea activă a persoanelor excluse de pe piața muncii (4),

— având în vedere Comunicarea Comisiei din 3 martie 2010 intitulată „Europa 2020: o strategie europeană pentru o creștere inteligentă, ecologică și favorabilă incluziunii” (COM(2010)2020),

— având în vedere propunerea Comisiei din 2 martie 2015 de decizie a Consiliului privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (COM(2015)0098),

— având în vedere Rezoluția sa din 6 mai 2009 referitoare la Agenda socială reînnoită (5),

— având în vedere Rezoluția sa din 20 octombrie 2010 referitoare la rolul venitului minim în lupta împotriva sărăciei și în promovarea unei societăți incluzive în Europa (6),

— având în vedere Rezoluția sa din 20 noiembrie 2012 intitulată „Pactul referitor la investițiile sociale – ca răspuns la criză” (7),

— având în vedere Rezoluția sa din 24 noiembrie 2015 referitoare la reducerea inegalităților, în special a sărăciei în rândul copiilor (8),

— având în vedere Rezoluția sa din 14 aprilie 2016 referitoare la îndeplinirea obiectivului de combatere a sărăciei în contextul creșterii cheltuielilor curente ale gospodăriilor (9),

— având în vedere Rezoluția sa din 26 mai 2016 intitulată „Sărăcia: o perspectivă de gen” (10),

— având în vedere Rezoluția sa legislativă 15 septembrie 2016 referitoare la propunerea de decizie a Consiliului privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (11),

— având în vedere Rezoluția sa din 19 ianuarie 2017 referitoare la un pilon european al drepturilor sociale (12),

— având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European din 15 iunie 2011 intitulat „Platforma europeană de combatere a sărăciei și a excluziunii sociale: un cadru european pentru coeziunea socială și teritorială”,

— având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European din 10 decembrie 2013 intitulat „Venitul european minim și indicatorii sărăciei”,

— având în vedere studiul intitulat „Towards adequate and accessible minimum income schemes in Europe” (Către regimuri de venit minim adecvate și accesibile în Europa), publicat în 2015 de Rețeaua Europeană pentru un venit minim (EMIN),

— având în vedere Raportul Eurofound din 2015 intitulat „Accesul la prestații sociale: reducerea gradului de neutilizare”,

— având în vedere raportul Eurofound din 2017 intitulat „Inegalitățile în materie de venituri și modelele de ocupare a forței de muncă din Europa înainte și după marea recesiune economică”,

— având în vedere studiul realizat de Departamentul tematic A intitulat „Politicile privind venitul minim în statele membre ale UE” publicat în formă finală în martie 2017,

— având în vedere raportul intitulat „Sistemele de venit minim din Europa – un studiu al politicilor naționale din 2015” elaborat pentru Comisie de Rețeaua europeană de politici sociale (ESPN) în 2016,

— având în vedere întrebarea cu solicitare de răspuns oral O-000087/2016 – B8-0710/2016 din 15 iunie 2016 prezentată de către Comisia sa pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale,

— având în vedere întrebarea cu solicitare de răspuns scris P-001004/2016 din 2 februarie 2016,

— având în vedere Recomandarea sa din 7 iulie 2016 adresată Consiliului privind cea de a 71-a sesiune a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite (13),

— având în vedere Declarația lui Schuman din 9 mai 1950, prin care s-a solicitat „egalizarea și îmbunătățirea nivelului de trai al lucrătorilor”,

— având în vedere articolul 52 din Regulamentul său de procedură,

— având în vedere raportul Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale și avizul Comisiei pentru afaceri economice și monetare (A8-0292/2017),

A. întrucât sărăcia și excluderea socială, ale căror cauze și durată nu depind de voința persoanelor care se confruntă cu acestea, constituie înjosiri ale demnității umane și încălcări ale drepturilor fundamentale ale omului; întrucât UE și statele membre s-au angajat în 2010 să reducă numărul persoanelor expuse riscului sărăciei și al excluziunii sociale cu 20 de milioane până în 2020; întrucât sărăcia și excluziunea socială reprezintă chestiuni care nu țin doar de responsabilitatea individuală, ci trebuie abordate în mod colectiv;

B. întrucât Europa este una dintre cele mai bogate regiuni din lume, cu toate că datele recente privind sărăcia din punctul de vedere al veniturilor au evidențiat amplificarea sărăciei și a lipsurilor materiale grave în Europa și adâncirea inegalităților între statele membre;

C. întrucât o economie prosperă cu o rată de șomaj scăzută reprezintă în continuare cel mai eficient instrument pentru combaterea sărăciei;

D. întrucât sărăcia din punctul de vedere al veniturilor reprezintă doar o parte a conceptului general de sărăcie, prin urmare, sărăcia nu se referă doar la resursele materiale, ci și la resursele sociale, în special la educație, sănătate și accesul la servicii;

E. întrucât termenul de „sărăcie relativă” nu reflectă o nevoie reală, ci doar venitul unei persoane în raport cu veniturile altor persoane;

F. întrucât, potrivit metodologiei elaborate de Eurostat, pragul riscului de sărăcie este stabilit la 60 % din venitul disponibil echivalat mediu național (pe gospodărie, după transferurile sociale); întrucât, ținând seama și de divergențele existente între statele membre și de politicile sociale naționale diferite, acest procent ar trebui luat în considerare împreună cu alți indicatori, precum bugetele de referință; întrucât veniturile sunt un indicator indirect al nivelului de trai și întrucât bugetul de referință reflectă mai bine diversitatea modelelor de consum și costul vieții în rândul statelor membre;

G. întrucât nu trebuie să existe confuzii între termenii „diferențe de venit” și „sărăcie”;

H. întrucât, potrivit Comisiei (14), 119 milioane de persoane din UE – circa 25 % din populația totală – trăiesc sub amenințarea sărăciei și excluziunii sociale; întrucât în unele state membre la această situație se adaugă rate ale șomajului ridicate și persistente și întrucât această situație îi afectează mai ales pe tineri, în rândul cărora cifrele sunt chiar și mai alarmante; întrucât, chiar dacă cifrele sunt ușor în scădere, numărul de persoane expuse riscului de sărăcie este încă mai mare decât în 2008; întrucât UE și statele membre sunt departe de a atinge obiectivul Strategiei Europa 2020 de combatere a sărăciei și a excluziunii sociale, având în vedere că nivelul rămâne peste acest obiectiv;

I. întrucât datele disponibile sugerează că anumite grupuri de persoane, precum copiii, femeile, șomerii, familiile monoparentale și persoanele cu dizabilități, sunt deosebit de vulnerabile la sărăcie, lipsuri și excluziune socială;

J. întrucât sărăcia afectează în special familiile;

K. întrucât concilierea vieții de familie cu viața profesională este de o importanță vitală pentru a ieși din sărăcie, în special pentru familiile monoparentale;

L. întrucât ar trebui să se țină seama de necesitatea de a include acțiuni de prevenire și combatere a sărăciei și a excluziunii sociale în toate domeniile tematice relevante ale politicilor, garantând accesul universal la servicii publice, la locuri de muncă decente și la un venit care să permită oamenilor să trăiască demn;

M. întrucât, potrivit Comisiei, ratele ridicate ale șomajului, sărăciei și inegalității rămân preocupări esențiale în unele state membre; întrucât inegalitățile mari între venituri afectează nu doar coeziunea socială, ci și creșterea economică durabilă, așa cum a remarcat comisarul Thyssen; întrucât, potrivit Eurofound, impactul crizei a fost în general mai acut în rândul persoanelor cu venituri scăzute, agravând inegalitatea veniturilor în cadrul societăților europene (15);

N. întrucât lipsa de locuință reprezintă cea mai extremă formă de sărăcie și de lipsuri materiale și întrucât acest fenomen s-a intensificat în ultimii ani practic în toate statele membre, îndeosebi în cele lovite cel mai dur de criza economică și financiară; întrucât, potrivit Federației europene a organizațiilor care lucrează cu persoanele fără adăpost (FEANTSA), aproximativ 4 milioane de persoane din întreaga UE se confruntă anual cu lipsa de locuințe, peste 10,5 milioane de gospodării sunt afectate de lipsuri grave aferente locuințelor și 22,3 milioane de gospodării se confruntă cu costuri locative excesive, indicând că cheltuielile legate de locuință reprezintă peste 40 % din venitul disponibil;

O. întrucât în situația actuală este nevoie de măsuri de promovare a unor regimuri naționale de venit minim, pentru a le garanta tuturor persoanelor cu venituri insuficiente care îndeplinesc condițiile specifice de eligibilitate condiții de viață demne, îmbunătățind în același timp nivelurile de participare socială și pe piața muncii și garantând egalitatea de șanse în exercitarea drepturilor fundamentale; întrucât educația, transferurile și beneficiile sociale redistributive, o politică fiscală echitabilă și o politică rațională în domeniul ocupării forței de muncă sunt factori importanți pentru a atenua inegalitățile de venituri, reducând rata șomajului și nivelul sărăciei; întrucât un loc de muncă ar proteja o persoană de riscul sărăciei și ar putea fi considerat un mijloc indispensabil pentru integrarea socială;

P. întrucât, potrivit unei prezentări generale făcute de Eurofound, multe persoane din UE nu beneficiază de prestațiile care li se cuvin, inclusiv prestațiile asociate cu exercitarea unei activități profesionale, de exemplu, din cauza complexității sistemelor de securitate socială sau a procedurilor de solicitare ori din cauza necunoașterii drepturilor;

Q. întrucât conceptul de „venit minim” nu trebuie confundat cu conceptul de „salariu minim”, acesta fiind stabilit prin contracte colective sau prin lege la nivel național;

R. întrucât stabilirea salariilor ține de competența statelor membre;

S. întrucât introducerea și consolidarea sistemelor de venit minim adecvat în toate statele membre, cu resurse bugetare, umane și materiale corespunzătoare, împreună cu politicile active de ocupare a forței de muncă pentru persoanele apte de muncă, este o măsură importantă și eficientă pentru a lupta împotriva sărăciei și a inegalităților, contribuind la asigurarea coeziunii economice și teritoriale, la protejarea drepturilor fundamentale ale oamenilor, la asigurarea unui echilibru între obiectivele economice și sociale și la sprijinirea integrării sociale și a accesului pe piața muncii;

T. întrucât instituirea și gestionarea sistemelor de securitate socială reprezintă o competență a statelor membre, ele fiind coordonate, însă nu armonizate, la nivelul Uniunii;

U. întrucât, potrivit Observatorului social european (OSE), există deja unele forme de susținere a venitului în 26 state membre (16);

V. întrucât există multe diferențe între statele membre în ceea ce privește tratarea politicilor privind venitul minim, întrucât dreptul la o viață demnă nu este considerat un drept universal și subiectiv în toate statele membre ale UE; întrucât există niveluri ridicate de neutilizare, precum și o lipsă de coordonare între ajutorul pentru venit, politicile active în domeniul pieței muncii și serviciile sociale; întrucât doar în câteva cazuri sistemele de venit minim au capacitatea de a scoate oamenii din sărăcie;

W. întrucât unele dintre cele mai vulnerabile persoane, precum persoanele fără adăpost, se confruntă cu dificultăți în ceea ce privește accesarea sistemelor de venit minim;

X. întrucât garantarea oferirii unui venit minim adecvat pentru persoanele care nu dispun de resurse suficiente pentru a avea un nivel de trai decent, precum și participarea la măsuri de (re)integrare pe piața forței de muncă și garantarea accesului la muncă și motivarea pentru căutarea unui loc de muncă sunt dispoziții cuprinse în versiunea preliminară a pilonului european al drepturilor sociale (17); întrucât cu ocazia conferinței la nivel înalt de la Bruxelles din 23 ianuarie 2017, desfășurată după încheierea consultării publice pe această temă, președintele Comisiei Europene, Jean-Claude Juncker, a afirmat din nou că asemenea măsuri ar trebui adoptate de toate statele membre;

Y. întrucât, potrivit Eurostat, în 2015 rata de ocupare în rândul cetățenilor UE cu vârsta cuprinsă între 20 și 64 de ani se situa la 70,1 % și era departe de obiectivul de 75 % al Strategiei Europa 2020;

Z. întrucât propunerea Comisiei din 2 martie 2015 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre reafirmă importanța ajutorului pentru venit pentru a combate sărăcia (orientarea 8);

AA. întrucât sistemele de ajutor pentru venit bine concepute, adecvate și disponibile unor categorii largi nu împiedică și nu descurajează revenirea pe piața forței de muncă, pe lângă faptul că stimulează cererea internă;

AB. întrucât Recomandarea Comisiei din 3 octombrie 2008 privind incluziunea activă a recunoscut pe bună dreptate faptul că, pe lângă facilitarea accesului la locuri de muncă de calitate pentru persoanele care pot munci, politicile de incluziune activă ar trebui, de asemenea, „să ofere resurse suficiente pentru o viață demnă, alături de un sprijin pentru participare socială, pentru persoanele care nu pot munci”;

AC. întrucât, la 5 octombrie 2015, Consiliul a adoptat concluzii privind nivelul adecvat al pensiilor, considerând că este esențial ca pensiile publice sau alte sisteme de protecție socială să conțină garanții corespunzătoare pentru persoanele ale căror oportunități de muncă nu le permit sau nu le-au permis să acumuleze suficiente drepturi de pensie și ca aceste garanții să includă în special dispoziții referitoare la pensiile minime sau alte prevederi privind venitul minim pentru persoanele mai în vârstă;

AD. întrucât, în Recomandarea 92/441/CEE Consiliul le cere statelor membre să recunoască dreptul fundamental al tuturor persoanelor la resurse și asistență socială suficiente pentru a duce o viață demnă; întrucât în Recomandarea 92/442/CEE a Consiliului din 27 iulie 1992 statele membre sunt îndemnate să își întemeieze propriile sisteme de protecție socială pe aceste principii;

AE. întrucât, în concluziile din 17 decembrie 1999, Consiliul a aprobat promovarea integrării sociale printre obiectivele aferente modernizării și îmbunătățirii protecției sociale;

AF. întrucât recomandarea privind incluziunea activă identifică ajutorul adecvat pentru venit drept una dintre cele trei componente la fel de importante ale unei strategii de incluziune activă și se subliniază faptul că acesta trebuie însoțit de accesul la servicii de calitate și de piețe ale muncii incluzive; întrucât, de asemenea, promovarea incluziunii sociale necesită măsuri coordonate care să abordeze persoanele și cei pe care îi au în grijă, însoțite de o acțiune de promovare a muncii stabile;

AG. întrucât, în multe țări, principalele bariere în calea dezvoltării de legături eficiente între diferitele componente ale incluziunii active includ lipsa de capacități, de competențe și de resurse a serviciilor publice de ocupare a forței de muncă și a instituțiilor de asistență socială, lipsa de coordonare și de colaborare între servicii, precum și o tendință de a acorda prioritate între grupurile care necesită sprijin celor care pot să fie mai ușor reintegrate pe piața muncii (18);

AH. întrucât pachetul privind investițiile sociale din 2013 al Comisiei Europene a reiterat importanța unei abordări active a incluziunii și, în cadrul acesteia, a subliniat importanța unui ajutor adecvat pentru venitul minim; întrucât s-a afirmat că adecvarea sistemelor naționale existente de venit minim poate fi îmbunătățită pentru a fi siguri că nivelul său este suficient de ridicat pentru a duce o viață demnă; întrucât s-a menționat faptul că, în cadrul semestrului european, „Comisia va monitoriza caracterul adecvat al ajutorului pentru venit și va utiliza în acest scop bugetele de referință, de îndată ce se va încheia elaborarea acestora, realizată în colaborare cu statele membre”;

AI. întrucât Recomandarea nr. 202 a OIM privind nivelurile minime de protecție socială prevede că țările ar trebui „să stabilească cât mai repede posibil și să mențină nivelurile minime de protecție socială, care cuprind garanții de securitate socială de bază”, afirmând totodată că: „Garanțiile ar trebui să asigure cel puțin faptul că, pe durata vieții, orice persoană are acces la îngrijiri medicale esențiale și la un venit de bază sigur, acestea împreună asigurând accesul efectiv la bunuri și servicii”;

AJ. întrucât Consiliul a recunoscut necesitatea incluziunii active, asociată cu un ajutor adecvat pentru venit, și importanța unei abordări integrate pe cicluri de viață pentru combaterea sărăciei (19);

AK. întrucât persoanelor aflate în șomaj de mult timp, care la sfârșitul lui 2015 reprezentau 48,1 % din totalul șomerilor din UE, echivalentul a 10,9 milioane de persoane, le este mai greu să reintre pe piața muncii;

AL. întrucât în multe cazuri se înregistrează pierderi semnificative de venituri și dezavantaje financiare de lungă durată („family pay gap”), ca urmare a creșterii copiilor și a perioadelor de timp alocate acestui scop;

AM. întrucât creșterea copiilor reprezintă un efort real pentru părinți și trebuie recunoscută ca atare;

AN. întrucât la finele lui 2015, 5,1 % dintre persoanele inactive profesional din UE erau persoane descurajate, care deși și-ar fi dorit să muncească au renunțat la căutarea unui loc de muncă și întrucât acestea nu sunt luate în calcul, în mod sistematic, în statisticile referitoare la șomaj;

AO. întrucât șomajul determină o deteriorare rapidă și constantă a condițiilor de viață ale lucrătorilor și a stării lor mintale și emoționale, care le compromite perspectivele de actualizare a calificărilor și, în consecință, posibilitatea de (re)integrare pe piața muncii;

AP. întrucât anumite programe publice de ocupare a forței de muncă pot fi un instrument eficient alături de sistemele de venit minim ca mijloc de incluziune socială și profesională a anumitor categorii, cum ar fi tinerii șomeri, șomerii pe termen lung și alte grupuri vulnerabile; întrucât astfel de programe ar putea fi eficace în contexte și zone geografice în care este nevoie de reconversie profesională; întrucât o persoană care rămâne activă profesional în cadrul unui program de angajare în sectorul public va avea, de asemenea, mai multe șanse să își găsească apoi un alt loc de muncă; întrucât aceste programe trebuie să asigure un salariu decent, să includă un itinerar personalizat și să netezească drumul spre un loc de muncă decent;

AQ. întrucât Concluziile Consiliului privind Analiza anuală a creșterii pentru 2017 și Raportul comun privind ocuparea forței de muncă adoptate de Consiliul EPSCO la 3 martie 2017 (20) le solicită ambele statelor membre să se asigure că sistemele de protecție socială oferă un ajutor adecvat pentru venit și că reformele continuă să se axeze, printre altele, pe furnizarea unui ajutor adecvat pentru venit și a unor servicii de facilitare și de activare de înaltă calitate;

AR. întrucât formarea profesională, în special prin intermediul sistemelor de instruire asociate cu munca, permite dobândirea competențelor necesare pentru exercitarea unei activități profesionale și pentru construirea unei rețele profesionale, ceea ce contribuie la o integrare durabilă pe piața ocupării forței de muncă și la reducerea riscului de sărăcie;

AS. întrucât sistemele de venit minim reprezintă un procent foarte mic din cheltuielile sociale ale guvernului, asigurând în același timp un randament uriaș al investiției, și întrucât decizia de a nu face această investiție are un impact imediat enorm asupra persoanelor în cauză și generează costuri pe termen lung pentru societate;

AT. întrucât sistemele de venit minim reprezintă un beneficiu pentru întreaga societate, deoarece acestea sunt indispensabile pentru societățile care sunt caracterizate de un grad mai mare de egalitate, și întrucât astfel de societăți au performanțe mai bune în ceea ce privește indicatorii sociali și economici;

AU. întrucât sistemele de venit minim reprezintă pachete eficiente de stimulente economice, deoarece banii sunt folosiți pentru a răspunde nevoilor urgente și reintră imediat în economia reală;

AV. întrucât dreptul la un nivel de trai adecvat este recunoscut la articolul 25 din Declarația universală a drepturilor omului a ONU și se referă la măsura în care nivelul prestațiilor le oferă persoanelor suficiente resurse pentru a le garanta „un nivel de trai care să le asigure sănătatea și bunăstarea”; întrucât acoperirea se referă la măsura în care toate persoanele care au nevoie de sprijin sunt acoperite de condițiile de eligibilitate aferente unui sistem de venit minim; întrucât utilizarea se referă la măsura în care persoanele eligibile pentru a primi o prestație de venit minim beneficiază într-adevăr de aceasta;

AW. întrucât, adesea, neefectuarea unor plăți adecvate corelată cu o acoperire limitată și o utilizare deficitară cauzate, printre altele, de o administrare necorespunzătoare, accesul inadecvat la informații, birocrația excesivă și stigmatizare, înseamnă că plățile în cauză nu asigură nici pe departe un trai decent pentru persoanele cele mai vulnerabile din societate (21);

AX. întrucât mai multe state membre au de furcă cu deficite bugetare grave și niveluri ridicate ale datoriei, fiind nevoite în consecință să își restrângă cheltuielile sociale, fapt ce le afectează sistemele publice de sănătate, învățământ, protecție socială și locuințe și, mai ales, accesul la serviciile aferente, precum și adecvarea la scopul urmărit, disponibilitatea și calitatea acestor servicii, cu un impact negativ îndeosebi asupra celor mai nevoiași membri ai societății din aceste state membre;

AY. întrucât sistemele de venit minim pot acționa ca stabilizatori macroeconomici automați ca răspuns la șocurile economice;

AZ. întrucât succesul sistemelor de venit minim în ceea ce privește atenuarea sărăciei, favorizarea integrării pe piața forței de muncă, în special a tinerilor, și de îndeplinirea funcției de stabilizatori automați variază în mod semnificativ între statele membre;

BA. întrucât politicile care instaurează venituri minime acționează ca un stabilizator automat; întrucât recesiunea a fost mai puțin resimțită în țările care dispun de sisteme solide de ajutor pentru venitul disponibil al gospodăriilor;

BB. întrucât eludarea taxelor și evaziunea fiscală creează condiții de concurență inechitabile în UE, privând statele membre de venituri care altminteri ar contribui la finanțarea suficientă a unor politici robuste de protecție socială și reducând, de asemenea, veniturile de care dispun guvernele pentru a putea finanța crearea unor condiții mai propice pentru creșterea economică, venituri mai mari și politici sociale; întrucât acest fenomen constituie o problemă serioasă pentru UE;

BC. întrucât mai multe studii au indicat faptul că sărăcia afectează negativ creșterea economică (22);

BD. întrucât unele state membre lansează proiecte-pilot pentru testarea politicilor privind venitul universal de bază, de exemplu Finlanda, unde un eșantion aleatoriu de 2 000 de șomeri va primi o sumă necondiționată de 560 EUR pe lună, care ar trebui să ofere un stimulent adecvat pentru a accepta un loc de muncă temporar și cu fracțiune de normă;

BE. întrucât în mai multe state membre se discută despre introducerea unor sisteme de venituri de bază;

Sistemele de venit minim

1. solicită tuturor statelor membre să introducă sisteme de venit minim, însoțite de măsuri de sprijin pentru reintegrarea persoanelor care pot munci și programe de educație și formare profesională adaptate la situația personală și familială a beneficiarului, pentru a sprijini gospodăriile cu venituri suficiente și a le permite să aibă un standard de viață decent; subliniază că acest venit minim ar trebui să fie ultima măsură de protecție socială și că ar trebui să constea în sprijin financiar adecvat în plus față de garantarea accesului la servicii de calitate și politici active în domeniul muncii, ca o modalitate eficientă de a combate sărăcia și de a asigura o viață demnă tuturor celor care nu dispun de resurse suficiente; subliniază în această privință că dreptul la asistență socială este un drept fundamental și că sistemele de venit minim le permit oamenilor să trăiască o viață demnă, le susțin participarea deplină în societate și le asigură independența pe toată durata vieții;

2. consideră că promovarea unor societăți favorabile incluziunii și fără sărăcie trebuie să se bazeze pe îmbunătățirea statutului de muncă, cu drepturi ale lucrătorilor bazate pe negociere colectivă și prin asigurarea unor servicii de sănătate publică de calitate, de securitate socială și de educație, care rup ciclurile excluziunii și promovează dezvoltarea;

3. subliniază importanța unei finanțări publice adecvate pentru sistemele de venit minim; invită Comisia să monitorizeze în mod specific utilizarea a 20 % din suma totală alocată din FSE pentru combaterea sărăciei și a excluziunii sociale și, de asemenea, să examineze, în cadrul viitoarei revizuiri a Regulamentului privind dispozițiile comune pentru fondurile structurale (Regulamentul (UE) nr. 1303/2013), în special în cadrul Fondului social european și al Programului UE pentru ocuparea forței de muncă și inovare socială (EaSI), posibilitățile de finanțare pentru a ajuta toate statele membre să instituie un sistem de venit minim, dacă acesta nu există sau să îmbunătățească funcționarea și eficacitatea sistemelor existente;

4. recunoaște faptul că este dificil pentru statele membre să treacă de la sisteme de venit minim de slabă calitate sau de la lipsa acestora la sisteme de venit minim de înaltă calitate; le solicită, așadar, statelor membre să depună eforturi pentru realizarea progresivă a sistemelor de venit minim adecvat care să abordeze aspectele legate de caracterul adecvat, și gradul de acoperire și de utilizare al acestor sisteme;

5. subliniază faptul că instituirea sistemelor de venit minim poate atât să atenueze inegalitățile și impactul social al crizei, cât și să aibă un impact anticiclic prin furnizarea de resurse pentru a îmbunătăți cererea pe piața internă;

6. subliniază că este esențial pentru toate persoanele nevoiașe să dispună de un venit minim suficient care să le permită să își satisfacă nevoile de bază, inclusiv pentru persoanele cele mai excluse, cum ar fi cele fără adăpost; consideră că un venit minim adecvat reprezintă un venit indispensabil pentru cei nevoiași pentru a trăi o viață demnă, și că ar trebui luat în considerare împreună cu dreptul la acces la servicii publice și sociale universale; consideră că sistemele de venit minim trebuie să garanteze evitarea perpetuării dependenței sociale și să faciliteze integrarea în societate; reamintește că Recomandarea privind incluziunea activă recunoaște necesitatea unei strategii integrate în punerea în aplicare a celor trei elemente principale ale incluziunii sociale (ajutor adecvat pentru venit, piețe ale forței de muncă favorabile incluziunii și acces la servicii de calitate);

7. subliniază importanța componentei de stabilizare automată a sistemelor de protecție socială pentru a absorbi undele de șoc sociale provocate de efecte exterioare precum recesiunile; invită, prin urmare, statele membre ca, având în vedere Recomandarea nr. 202 a OIM, care stabilește nivelurile minime de protecție socială, să realizeze și să mărească investițiile în sistemele de protecție socială, pentru a garanta că acestea reușesc să combată și să prevină sărăcia și inegalitățile, asigurând, totodată, durabilitatea acestor sisteme;

8. subliniază, în legătură cu dezbaterea cu privire la venitul minim, rolul special al familiilor cu copii și al familiilor monoparentale, precum și măsura în care acestea sunt afectate;

9. subliniază faptul că persoanele ar trebui să fie în măsură să participe pe deplin în cadrul societății și al economiei și că acest drept ar trebui să fie pe deplin recunoscut și evidențiat în procesul de elaborare a politicilor Uniunii prin asigurarea unor sisteme universale de protecție socială de înaltă calitate care includ sisteme de venit minim eficiente și adecvate;

10. consideră că protecția socială, inclusiv pensiile și servicii precum asistența medicală, îngrijirea copiilor și îngrijirea pe termen lung, rămâne esențială pentru o creștere echilibrată și favorabilă incluziunii, contribuind totodată la o viață profesională mai lungă, la crearea de locuri de muncă și la reducerea inegalităților; invită, prin urmare, Comisia și statele membre să promoveze politici care să garanteze suficiența, adecvarea, eficiența, precum și calitatea sistemelor de protecție socială pe tot parcursul ciclului de viață al unei persoane, garantând astfel o viață decentă, combătând inegalitățile și încurajând incluziunea, cu scopul de a eradica sărăcia, în special pentru persoanele excluse de pe piața forței de muncă și cele mai vulnerabile grupuri;

11. evidențiază că un venit minim adecvat pe tot ciclul vieții reprezintă un element de sprijin pentru ca persoanele cu niveluri insuficiente de venit să poată ajunge să ducă o viață decentă;

12. subliniază faptul că sistemele de venit minim adecvat, ca un instrument de incluziune activă, promovează incluziunea socială și participarea socială;

13. reamintește că unul dintre principalele obiective ale Strategiei Europa 2020 este reducerea numărului celor afectați de sărăcii și excludere socială cu cel puțin 20 de milioane de persoane și că încă sunt necesare multe eforturi pentru atingerea acestui obiectiv; consideră că sistemele de venit minim pot reprezenta o modalitate adecvată de atingere a acestui obiectiv;

14. afirmă răspicat că locurile de muncă decente reprezintă cea mai bună cale de a combate sărăcia și excluziunea socială; reamintește, în acest context, importanța stimulării creșterii economice, a investițiilor și a creării de locuri de muncă;

15. regretă faptul că unele state membre par a nu respecta Recomandarea 92/441/CEE a Consiliului, prin care se recunoaște „dreptul fundamental al persoanei la resurse și prestații sociale suficiente pentru a putea duce o existență compatibilă cu demnitatea umană”;

16. subliniază că, deși majoritatea statelor membre ale UE-27 dispun de sisteme naționale de venit minim, unele dintre aceste sisteme nu asigură un ajutor adecvat pentru venit pentru toate persoanele care au nevoie de ele ( 23 ) ; le solicită tuturor statelor membre să prevadă introducerea și, după caz, modernizarea unor sisteme naționale de venit minim garantat pentru a preveni sărăcia și a favoriza incluziunea socială;

17. subliniază faptul că introducerea unui sistem național de venit minim nu ar trebui să diminueze protecția oferită de sistemele regionale de venit minim;

18. subliniază importanța semestrului european în încurajarea statelor membre care încă nu dispun de sisteme de venit minim să introducă sisteme de ajutor adecvat pentru venit;

19. constată că, în unele state membre, dreptul la prestații de venit minim este supus condiției de participare la măsurile active pe piața muncii; subliniază, în acest sens, rolul important al UE ca mediu care le permite statelor membre să poată face schimb de bune practici;

20. își reiterează poziția exprimată în Rezoluția sa din 20 octombrie 2010 referitoare la rolul venitului minim în lupta împotriva sărăciei și în promovarea unei societăți incluzive în Europa;

21. ia act de avizul Comitetului Economic și Social European referitor la o directivă-cadru privind venitul minim adecvat în Uniunea Europeană care să stabilească norme și indicatori comuni, să pună la dispoziție metode pentru monitorizarea punerii sale în aplicare și să faciliteze dialogul între părțile interesate, statele membre și instituțiile Uniunii; în acest context, subliniază că s-a demonstrat că este posibil din punct de vedere legal să dispunem de o directivă-cadru privind venitul minim în contextul tratatelor actuale ale UE; invită Comisia și statele membre să evalueze, în acest sens, modalitățile și instrumentele necesare pentru a garanta un venit minim adecvat în toate statele membre;

22. salută declarația Comisiei conform căreia semestrul european pune un accent mai puternic acum pe ocuparea forței de muncă și pe performanțele sociale, dar consideră că sunt necesare mai multe eforturi pentru a atinge acest obiectiv și pentru a asigura coerența globală, în special prin promovarea investițiilor sociale; invită Comisia să monitorizeze și să evalueze periodic progresele înregistrate de statele membre în privința recomandărilor specifice fiecărei țări (RSȚ) în furnizarea de servicii accesibile, necostisitoare și de calitate, precum și în introducerea unor sistemele adecvate și eficiente de venituri minime;

23. subliniază importanța semestrului european în procesul de monitorizare a caracterului adecvat al sistemelor de venit minim existente și impactul acestora asupra reducerii sărăciei, în special prin intermediul RSȚ-urilor, dar subliniază, de asemenea, importanța raportului comun privind ocuparea forței de muncă și a analizei anuale a creșterii;

24. subliniază că sistemele de venit minim ar trebui să asigure un venit superior pragului de sărăcie, să prevină situațiile de lipsuri materiale grave și să scoată familiile din astfel de situații, și să fie însoțite de furnizarea de servicii publice, cum ar fi serviciile de sănătate, educație sau îngrijire a copilului;

25. consideră, prin urmare, că sistemele de venit minim trebuie să facă parte integrantă dintr-o abordare strategică având ca obiectiv incluziunea socială și integrarea socială, ceea ce presupune atât măsuri generale, cât și politici specifice – în ceea ce privește locuințele, asistența medicală, educația și formarea, serviciile sociale și alte servicii de interes general – care să ajute persoanele să iasă din sărăcie, oferind, totodată, sprijin personalizat, precum și asistență pentru accesul la piața forței de muncă pentru cei care pot munci; consideră că adevăratul obiectiv al sistemelor de venit minim nu ar trebui să fie numai să acorde asistență, ci, mai presus de toate, să ajute beneficiarii să treacă de la o situație de excluziune socială la viața activă, evitând dependența pe termen lung;

26. îndeamnă statele membre să îmbunătățească coordonarea și planificarea integrată între administrațiile și serviciile care se ocupă de diferitele elemente ale incluziunii active, prin stabilirea unui punct de contact unic pentru clienți, precum și prin mărirea capacității și a resurselor disponibile pentru servicii, astfel încât să crească accesul la serviciile în cauză și calitatea acestora;

27. consideră că este esențial să se garanteze venituri adecvate și pentru persoanele aflate în situații vulnerabile, pentru care o revenire în câmpul muncii nu este posibilă sau nu mai este o opțiune, astfel cum este recunoscut în Recomandarea privind incluziunea activă;

28. cere să se facă progrese palpabile și verificate în privința dimensionării juste a sistemelor de venit minim, astfel încât să se reducă sărăcia și excluziunea socială în rândul celor mai vulnerabile grupuri, garantându-le dreptul la o viață demnă;

29. constată cu îngrijorare că, în multe state membre, de exemplu, costurile cu îngrijirea pe termen lung depășesc chiar și venitul mediu din pensii; evidențiază cât este de important să se ia în considerare nevoile specifice și cheltuielile de întreținere ale diferitelor grupe de vârstă;

30. subliniază importanța definirii unor criterii de admisibilitate corespunzătoare adaptate la situația socio-economică din statele membre pentru a le da posibilitatea de a beneficia de un regim adecvat de venit minim; consideră că printre aceste criterii ar trebui se numere cerința de a nu fi beneficiar al unei prestații de șomaj, sau faptul că a fi beneficiar nu este suficient pentru a evita sărăcia și excluziunea socială, și că ele ar trebui, de asemenea, să ia în considerare numărul de copii și de alte persoane aflate în întreținere; subliniază totuși că aceste criterii nu ar trebui să creeze bariere administrative în calea accesului la sistemele de venit minim pentru persoanele care se află deja într-o situație foarte vulnerabilă, cum ar fi cerința impusă persoanelor fără adăpost de a avea o adresă fixă;

31. reiterează importanța accesului egal la sistemele de venit minim fără discriminare pe motive de etnie, sex, nivel de educație, naționalitate, orientare sexuală, religie, dizabilitate, vârstă, opinii politice sau statut socioeconomic;

32. este îngrijorat de rata ridicată de a persoanelor care nu apelează la venitul minim, deși au dreptul la el; consideră că neutilizarea este unul dintre obstacolele majore în calea incluziunii sociale a persoanelor în cauză; solicită Comisiei și Comitetului pentru protecție socială să examineze în continuare problema neutilizării și să elaboreze recomandări și orientări în vederea soluționării acesteia; solicită statelor membre să combată neutilizarea, inclusiv prin sensibilizarea publicului cu privire la existența sistemelor de venit minim, oferind orientări adecvate privind accesarea acestora și prin îmbunătățirea organizării administrative;

33. subliniază necesitatea ca statele membre să intervină concret, definind un prag al venitului minim, pe baza unor indicatori pertinenți care să includă bugetele de referință, care să garanteze coeziunea economică și socială și să reducă riscul de sărăcie în toate statele membre; consideră că aceste informații ar trebui să fie prezentate în fiecare an cu ocazia Zilei internaționale pentru eradicarea sărăciei (17 octombrie);

34. constată faptul că multe state membre utilizează deja indicatori de protecție a venitului minim (MIPI); îndeamnă toate statele membre să utilizeze date MIPI, ceea ce va permite, de asemenea, o mai bună comparație între sistemele naționale;

35. consideră că venitul minim ar trebui considerat ca având un caracter temporar și ar trebui întotdeauna însoțit de politici active de incluziune pe piața forței de muncă;

36. susține că sistemele de garantare a unui venit minim sunt instrumente de tranziție în procesul de reducere și combatere a sărăciei, excluziunii sociale și inegalității și trebuie percepute ca o investiție socială; remarcă efectele anticiclice ale sistemelor de venit minim;

37. insistă asupra necesității de a se ține seama de numărul de persoane aflate în îngrijire, în special de copii sau persoane cu un grad mare de dependență, la stabilirea cuantumului venitului minim, pentru a sparge cercul vicios al sărăciei, în special al sărăciei în rândul copiilor; invită Comisia și statele membre să asigure punerea în aplicare rapidă a recomandării din 2013 intitulată „Investiția în copii: ruperea cercului vicios al defavorizării”; consideră, de asemenea, că serviciile Comisiei ar trebui să elaboreze un raport anual privind progresele realizate în lupta împotriva sărăciei în rândul copiilor și privind punerea în aplicare a recomandării cu ajutorul indicatorilor în ea;

38. evidențiază faptul că bugetele de referință pot contribui la stabilirea nivelului venitului minim necesar pentru a satisface nevoile fundamentale ale cetățenilor, care includ și aspecte nemonetare, cum ar fi accesul la educație și învățarea pe tot parcursul vieții, locuințe decente, servicii medicale de calitate, activități sociale și participare civică, luând în considerare în același timp vârstele și componența gospodăriei, precum și contextul economic și social al fiecărui stat membru; reamintește că Comisia, în Comunicarea sa referitoare la Pachetul privind investițiile sociale, îndeamnă statele membre să stabilească bugete de referință pentru a contribui la conceperea unui ajutor pentru venit eficient și adecvat, care să ia în considerare nevoile sociale identificate la nivel local, regional și național în vederea îmbunătățirii coeziunii teritoriale; solicită, în plus, să se utilizeze bugetele de referință ca un instrument de evaluare a caracterului adecvat al sistemelor de venit minim oferite de statele membre;

39. crede că, atunci când stabilesc sistemele de venit minim, statele membre trebuie să ia în considerare pragul de risc de sărăcie stabilit de Eurostat la 60 % din venitul mediu național echivalat disponibil (după transferurile sociale), împreună cu alți indicatori, precum bugetele de referință; consideră că bugetele de referință ar putea fi utilizate pentru a combate mai bine sărăcia și a testa robustețea nivelului venitului minim și a pragului amintit, respectând totodată principiul subsidiarității;

40. consideră că lipsa unor cifre actualizate privind venitul și condițiile de viață reprezintă un obstacol în calea punerii în aplicare a unui buget de referință și a unui venit minim și în calea comparației dintre acestea, ținând cont de specificitățile naționale;

41. invită Comisia și statele membre să facă schimb de bune practici rezultate din sistemele de venit minim;

42. invită Comisia Europeană și Comitetul pentru protecție socială să se documenteze și să difuzeze exemple de strategii de succes și să promoveze evaluările inter pares și alte metode de a face schimb de bune practici privind sistemele de venit minim; recomandă ca aceste eforturi să se concentreze pe probleme-cheie, cum ar fi asigurarea majorării periodice a valorii, îmbunătățirea gradului de acoperire și de utilizare, abordarea factorilor de descurajare și întărirea legăturilor între diferitele elemente ale incluziunii active;

43. consideră că, având în vedere numeroasele preocupări pe care le ridică sistemele de venit minim, cum ar fi accesibilitatea, acoperirea, finanțarea, condițiile pentru obținerea de drepturi, durata, ar putea fi utilă elaborarea unui concept pentru sistemele naționale de venit minim, contribuind astfel la crearea unor condiții egale între statele membre; în această privință, invită Comisia să realizeze o evaluare a impactului sistemelor de venit minim în Uniunea Europeană, să ceară monitorizarea și raportarea periodică și să ia în considerare acțiuni viitoare, ținând seama de circumstanțele economice și sociale ale fiecărui stat membru și de nevoile grupurilor celor mai afectate, precum și să evalueze dacă aceste sisteme le permit familiilor să își satisfacă nevoile personale de bază și să reducă sărăcia;

44. este îngrijorat de reducerea cuantumului și/sau a duratei de acordare a prestațiilor de șomaj, precum și de înăsprirea, în ultimii ani, a criteriilor de eligibilitate în multe state membre, ceea ce duce la creșterea numărului persoanelor care sunt nevoite să se bazeze pe sistemele de venit minim și determină o presiune suplimentară asupra acestor sisteme ( 24 )

45. subliniază faptul că inegalitățile sunt în creștere în cadrul fiecărui stat membru și în cadrul UE;

46. este preocupat de faptul că, în multe state membre, nivelul de prestații și de acoperire al sistemelor de venit minim pare să se fi redus în ultimii ani; consideră că statele membre ar trebui să crească, prin sistemele de venit minim, gradul de acoperire a persoanelor care au nevoie de sprijin, în conformitate cu recomandările ESPN ( 25 ) (a) solicită statelor membre cu sisteme foarte complexe și fragmentate să le simplifice și să elaboreze unele mai cuprinzătoare; (b) solicită statelor membre în care există un nivel scăzut de acoperire să își revizuiască condițiile pentru a asigura că sunt incluse toate persoanele care au nevoie; (c) solicită statelor membre ale căror sisteme de venit minim exclud în prezent grupuri semnificative afectate de sărăcie să își modifice sistemele pentru a acoperi mai bine grupurile respective; (d) solicită statelor membre în care există un nivel ridicat de putere discreționară a autorităților administrative în cadrul sistemelor lor principale de venit minim să vizeze reducerea acestei puteri și să se asigure că există criterii clare și coerente pentru luarea deciziilor legate de o eventuală procedură de contestație;

47. subliniază că este important să se sporească participarea la învățarea pe tot parcursul vieții a lucrătorilor, a șomerilor și a tuturor grupurilor sociale vulnerabile și că este necesar să se îmbunătățească nivelul calificărilor profesionale și dobândirea de noi competențe, care reprezintă un instrument fundamental pentru accelerarea integrării pe piața forței de muncă, pentru creșterea productivității și pentru sprijinirea cetățenilor în găsirea unui loc de muncă;

48. subliniază importanța dezvoltării demografice în legătură cu lupta împotriva sărăciei în Europa;

49. cere să se ia măsuri concrete urgente pentru eradicarea sărăciei și a excluziunii sociale, care să promoveze dispozitive efective de siguranță socială și să reducă inegalitatea, contribuind, astfel, la asigurarea coeziunii economice și teritoriale; subliniază că aceste măsuri trebuie luate la nivelul corespunzător, cu acțiuni atât la nivel național, cât și european, în funcție de repartizarea competențelor pe politicile relevante;

50. susține abordarea Comisiei față de investițiile sociale, potrivit căreia politicile sociale bine concepute contribuie la creșterea economică, protejând în același timp oamenii de sărăcie și acționând ca stabilizatori economici ( 26 )

51. salută reflecțiile și studiile privind modalitățile de realizare a unei distribuții echitabile a veniturilor și a bogăției în societățile noastre;

52. subliniază că printre factorii-cheie care împiedică dezvoltarea unei abordări a investițiilor sociale de către statele membre se numără impactul crizei economice ( 27 )

53. solicită ca, atunci când se elaborează politicile macroeconomice, să se acorde atenția cuvenită necesității de a reduce inegalitățile sociale și de a garanta accesul tuturor grupurilor sociale la servicii sociale finanțate corespunzător, combătând, astfel, sărăcia și excluziunea socială;

54. se pronunță în favoarea unor măsuri de reducere a inegalităților sociale, permițându-le persoanelor să își utilizeze cât mai bine talentele și capacitățile; cere ca ajutorul social să fie acordat cu prioritate persoanelor care sunt atât sărace, cât și incapabile să câștige un venit suficient prin propriile eforturi;

55. constată că experiențele recente în privința reformelor bazate pe scutirile fiscale demonstrează că este de preferat să se finanțeze politicile privind veniturile minime prin sprijin bugetar mai degrabă decât prin stimulente fiscale;

56. subliniază că educația, transferurile sociale și sistemele fiscale progresive, echitabile și cu caracter redistributiv, precum și măsurile practice de consolidare a competitivității și de combatere a eludării taxelor și a evaziunii fiscale, au toate potențialul de a contribui la coeziunea economică, socială și teritorială;

57. subliniază că sistemele de venit minim existente ar trebui adaptate astfel încât să se trateze mai bine problema șomajului în rândul tinerilor;

Programe sociale de ocupare a forței de muncă

58. ia notă de propunerile privind programele de lucru tranzitoriu, care constau în posibilitatea pentru oricine dorește și este apt de muncă de a dispune de un loc de muncă tranzitoriu în administrația publică sau la organizații non-profit sau întreprinderi de economie socială; cu toate acestea, subliniază că este important ca aceste sisteme să promoveze locuri de muncă ce conferă drepturi lucrătorilor, pe baza negocierii colective și a legislației muncii;

59. consideră că programele sociale de ocupare a forței de muncă ar trebui să contribuie la îmbunătățirea perspectivelor de angajare ale lucrătorilor și la facilitarea accesului lor la piața normală a muncii; reamintește că aceste programe trebuie să asigure un salariu decent, să includă un itinerar personalizat și să netezească drumul spre un loc de muncă decent;

60. consideră că crearea de locuri de muncă decente ar trebui să fie o prioritate pentru Uniunea Europeană, ca prim pas spre reducerea sărăciei și a excluziunii sociale;

61. solicită Comisiei și statelor membre să asigure participarea deplină a tuturor părților interesate, în special a partenerilor sociali și a organizațiilor societății civile, în conceperea, implementarea și monitorizarea politicilor și programelor de venituri minime;

o

o o

62. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei.

(1) JO L 245, 26.8.1992, p. 46.

(2) JO L 245, 26.8.1992, p. 49.

(3) JO L 59, 2.3.2013, p. 5.

(4) JO L 307, 18.11.2008, p. 11.

(5) JO C 212 E, 5.8.2010, p. 11.

(6) JO C 70 E, 8.3.2012, p. 8.

(7) JO C 419, 16.12.2015, p. 5.

(8) Texte adoptate, P8_TA(2015)0401.

(9) Texte adoptate, P8_TA(2016)0136.

(10) Texte adoptate, P8_TA(2016)0235.

(11) Texte adoptate, P8_TA(2016)0355.

(12) Texte adoptate, P8_TA(2017)0010.

(13) Texte adoptate, P8_TA(2016)0317.

(14) „Semestrul european 2017: evaluarea progreselor înregistrate în ceea ce privește reformele structurale, prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice, precum și rezultatele bilanțurilor aprofundate în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011” (COM(2017)0090).

(15) https://www.eurofound.europa.eu/publications/report/2017/income-inequalities-and-employment-patterns-in-europe-before-and-after-the-great-recession

(16) ‘Towards a European minimum income’ (Către un venit minim european), noiembrie 2013: http://www.eesc.europa.eu/resources/docs/revenu-minimum_-etude-ose_-vfinale_en--2.pdf

(17) Comunicare a Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor: „Lansarea unei consultări privind un pilon european al drepturilor sociale” (COM(2016)0127) – anexa 1.

(18) Rețeaua europeană de politici sociale (REPS), Sistemele de venit minim în Europa: studiu privind politicile naționale din 2015, ianuarie 2016.

(19) Concluziile Consiliului privind „Lupta împotriva sărăciei și a excluziunii sociale: o abordare integrată”, 16 iunie 2016.

(20) Documentul Consiliului 6885/17: „Analiza anuală a creșterii pentru 2017 și Raportul comun privind ocuparea forței de muncă: orientări politice referitoare la politicile de ocupare a forței de muncă și politicile sociale – Concluziile Consiliului (3 martie 2017)”; și documentul Consiliului 6887/17: „Raport comun al Comisiei și al Consiliului privind ocuparea forței de muncă care însoțește Comunicarea Comisiei privind Analiza anuală a creșterii 2017 (3 martie 2017)”.

(21) REPS, „Sistemele de venit minim în Europa: studiu privind politicile naționale din 2015”.

(22) A se vedea: Banca Mondială (2006), „Poverty Reduction and Growth: The Virtuous and Vicious Circle” (Reducerea sărăciei și creșterea economică: cercul virtuos și cercul vicios) OCDE, „Trends in Income Inequality and its Impact on Economic Growth” (Tendințe ale inegalității de venituri și impactul acestora asupra creșterii economice), 2014.

(23) REPS, „Sistemele de venit minim în Europa: studiu privind politicile naționale din 2015”).

(24) REPS, „Investițiile sociale în Europa: studiu privind politicile naționale din 2015”, 2016.

(25) REPS, „Sistemele de venit minim în Europa: studiu privind politicile naționale în 2015”.

(26) Comisia Europeană: Comunicarea intitulată „Către investiții sociale pentru promovarea creșterii și coeziunii — inclusiv punerea în aplicare a Fondului social european pentru perioada 2014-2020” (COM(2013)0083), 20 februarie 2013: și: ESPN, „Social Investment in Europe: A study of national policies 2015” (Investiții sociale în Europa: un studiu al politicilor naționale din 2015).

(27) REPS, „Sistemele de venit minim în Europa: studiu privind politicile naționale din 2015”.