Regulamentul prevede modalitățile de notificare sau comunicare a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială și norme clare privind transmiterea acestora dintr-un stat membru în altul. Acesta prevede standarde minime în ceea ce privește protecția dreptului la apărare și stabilește condiții legale uniforme pentru notificarea sau comunicarea unui act prin intermediul serviciilor de curierat, în mod direct, la nivel transfrontalier. În prezent, există aproximativ 3,4 milioane de acțiuni de drept civil și comercial cu implicații transfrontaliere în fiecare an. În cazul în care cel puțin una dintre părți își are reședința într-un alt stat membru decât cel în care se desfășoară acțiunea, instanțele aplică regulamentul, adesea de mai multe ori în cursul acțiunii. Buna funcționare a regulamentului este indispensabilă pentru a se asigura accesul la justiție, un proces echitabil pentru părți și evitarea întârzierilor și a costurilor suplimentare în cadrul acțiunii. De exemplu, notificarea sau comunicarea necorespunzătoare a actului de sesizare a instanței este, de departe, motivul cel mai des invocat pentru a refuza recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești. În prezent, contactele dintre organismele de transmitere și cele de primire a actelor în scopul notificării sau comunicării se fac aproape exclusiv pe suport de hârtie, ceea ce le face ineficiente și costisitoare De asemenea, nu există în practică posibilitatea de a notifica sau comunica acte în format electronic unui beneficiar în cauze transfrontaliere, cu toate că unele state membre au introdus sau sunt în curs de introducere a acestei posibilități la nivel intern. Această inițiativă abordează necesitatea de a moderniza și, în special, a digitaliza procesul de notificare sau comunicare a actelor în străinătate. Aceasta abordează, de asemenea, o serie de alte lacune identificate în regulament cu ocazia evaluării funcționării sale. Aceste lacune generează întârzieri și costuri pentru cetățeni și întreprinderi, precum și pentru statele membre, o protecție deficientă a drepturilor procedurale, precum și complexitate și insecuritate juridică. Principalele probleme identificate sunt următoarele: ·circumstanțele care au condus la o calitate insuficientă a documentației legată de notificarea sau comunicarea prin intermediul serviciilor de curierat; ·restricția sau inaccesibilitatea notificării sau comunicării directe în context transfrontalier în multe state membre, chiar și în cele în care acest lucru este posibil la nivel național; ·deficiențe în ceea ce privește claritatea normelor prin care se asigură protecția drepturilor procedurale ale părților în ceea ce privește cerințele de traducere și hotărârile judecătorești pronunțate în lipsă și ·o preferință pentru metodele fictive sau alternative de notificare sau comunicare la nivel intern în locul celor prevăzute în regulament. Părțile interesate afectate sunt cetățenii și întreprinderile, atunci când sunt părți la proceduri judiciare, întreprinderile, atunci când sunt furnizori de servicii, de exemplu, servicii de curierat sau de consultanță IT, autoritățile judiciare și publice din statele membre și profesioniștii în domeniul dreptului (în special judecătorii și avocații). Această inițiativă este strâns legată de inițiativa privind cooperarea dintre instanțele statelor membre pentru obținerea de probe în materie civilă sau comercială, reglementată de Regulamentul (CE) nr. 1206/2001. Cele două inițiative sunt strâns interconectate cu prioritatea Comisiei de digitalizare și e-justiție și urmează eforturile paralele depuse în domeniul justiției penale (privind probele electronice), cu scopul de a crea condiții de concurență echitabile în domeniul justiției civile și penale. Acestea se bazează pe realizările și standardele juridice existente din legislația UE (e-CODEX și Regulamentul e-IDAS).