Stabilirea necesarului de tehnologie pentru producția de energie curată, în scopul atingerii obiectivelor pentru 2030 și 2050, este posibilă pe baza evaluării impactului menționată în scenariile prezentate în Planul pentru atingerea obiectivului pentru 2030 privind clima elaborat de Comisia Europeană. În special, se preconizează că UE va investi în energia electrică produsă din surse regenerabile, și anume în energia offshore (în special energia eoliană) și energia solară, . Această creștere importantă a ponderii de surse regenerabile de energie mai implică, de asemenea, o creștere a capacității de stocare și a capacității de a folosi energia electrică în transport și industrie, în special prin intermediul bateriilor și al hidrogenului, și solicită realizarea de investiții majore în tehnologii aferente rețelei inteligente. În acest context, prezentul raport se axează pe cele șase tehnologii menționate anterior, majoritatea lor fiind cele care stau la baza inițiativelor emblematice ale UE, menite să stimuleze reformele și investițiile pentru a sprijini o redresare robustă, bazată pe dubla tranziție verde și digitală. Celelalte tehnologii pentru producția de energie curată și cu emisii reduse de carbon incluse în scenarii sunt analizate în documentul de lucru al serviciilor Comisiei cu titlul „Clean Energy Transition – Technologies and Innovations Report” (Tranziția către energia curată - Raport referitor la tehnologii și inovații) (CETTIR) care însoțește prezentul raport.

Acest prim raport intermediar anual privind competitivitateavizează evaluarea stării tehnologiilor energetice curate și competitivitatea industriei UE în sectorul energiei curate pentru a analiza dacă dezvoltarea acestora se află pe o traiectorie adecvată în vederea realizării tranziției verzi și a obiectivelor UE pe termen lung privind clima. Această evaluare a competitivității este, de asemenea, esențială în special pentru redresarea economică în urma pandemiei de COVID-19, astfel cum se subliniază în comunicarea privind „Next Generation EU”. Consolidarea competitivității are potențialul de a atenua impactul economic și social pe termen scurt și mediu al crizei, precum și de a aborda, totodată, provocarea pe termen mai lung a dublei tranziții verzi și digitale într-un mod echitabil din punct de vedere social. Atât în contextul crizei, cât și pe termen lung, consolidarea competitivității poate combate problemele legate de sărăcia energetică, reducând costul producției de energie și costul investițiilor în eficiența energetică.

În perioada 2000-2017, media creșterii valorii adăugate brute a producției de energie din surse regenerabile a fost de 9,4 %, în timp ce media activităților de eficiență energetică a fost de 22,3 %, depășind cu mult restul economiei (1,6 %). Productivitatea muncii în Uniunea Europeană (valoarea adăugată brută per angajat) s-a îmbunătățit în mod semnificativ în sectorul energiei curate, în special în sectorul producției de energie din surse regenerabile, în care a crescut cu 70 % începând din 2000.

Liderii pieței globale c. liderii pieței Uniunii

În ultimii ani, UE a investit în medie aproximativ 20 de miliarde EUR pe an pentru cercetarea și inovarea privind energia curată, care au reprezentat o prioritate în cadrul uniunii energetice,. Fondurile UE contribuie cu 6 %, finanțarea publică din conturile guvernelor naționale reprezintă 17 %, iar sectorul privat contribuie cu un procent estimat de 77 %.

În ceea ce privește distribuția pe sexe, ponderea femeilor se ridica, în medie, la 32 % din forța de muncă în sectorul surselor regenerabile de energie în 2019. Această cifră este mai mare decât în sectorul energiei tradiționale (25 %), dar mai scăzută decât ponderea la nivelul întregii economii (46,1 %) și în plus echilibrul de gen diferă într-o măsură mai mare pentru anumite fișe ale postului.

În secțiunea de mai jos, sunt analizate valorile de competitivitate cele mai relevante pentru fiecare dintre cele șase tehnologii analizate anterior și starea, lanțul valoric și piața globală, în funcție de indicatorii subliniați în Tabelul 1. Performanța UE este comparată, pe cât posibil, cu alte regiuni-cheie (de exemplu, SUA, Asia). O evaluare mai detaliată a celorlalte tehnologii energetice curate și cu emisii reduse de carbon importante, necesare pentru a atinge neutralitatea climatică, este prezentată în documentul care însoțește prezentul raport, și anume „Clean Energy Transition – Technologies and Innovation Report”.

Măsurile de redresare pot profita de potențialul de creare de locuri de muncă oferit de eficiența energetică și de energia din surse regenerabile , inclusiv de cel al sectorului de cercetare și inovare, pentru a stimula ocuparea forței de muncă, realizând, totodată, tranziția către sustenabilitate. Sprijinul pentru investiții în cercetare și inovare, inclusiv cercetarea și inovarea în întreprinderi, are un impact pozitiv mai mare asupra ocupării forței de muncă în sectoarele de tehnologie medie spre înaltă, cum ar fi tehnologiile energetice mai curate. În același timp, sunt necesare tehnologii inovatoare cu emisii reduse de carbon, de exemplu în industriile mari consumatoare de energie, care vor avea nevoie de investiții în cercetare și inovare mai rapide pentru a fi demonstrate și puse în aplicare.

Alte inovații recente se concentrează pe lanțul de aprovizionare/logistică, de exemplu, dezvoltarea de cutii de viteze pentru turbinele eoliene suficient de compacte pentru a încăpea într-un container de transport standard precum și aplicarea abordărilor bazate pe economia circulară de-a lungul ciclului de viață al instalațiilor. Se preconizează că inovațiile ulterioare și tendințele care vor spori în mare măsură în următorii zece ani vor include generatoare superconductoare, materiale avansate pentru turnuri de susținere și valoare adăugată a energiei eoliene offshore (valoarea eoliană de sistem). Grupul de planificare SET privind proiectele eoliene offshore a identificat majoritatea acestor domenii ca fiind esențiale pentru ca Europa să rămână competitivă în viitor. În prezent, Europa este lider în toate componentele lanțului valoric al sistemelor de senzori și de monitorizare pentru turbinele eoliene offshore, inclusiv în domeniul cercetării și producției.

Lanțul valoric: La nivelul pieței, întreprinderile UE sunt înaintea concurenților lor în ceea ce privește furnizarea de generatoare offshore de toate gamele de putere, reflectând o piață offshore europeană bine consolidată și creșterea dimensiunii turbinelor recent instalate. În prezent, aproximativ 93 % din capacitatea totală instalată offshore în Europa în 2019 este produsă local de producători europeni (Siemens, Gamesa Renewable Energy, MHI Vestas și Senvion).

Piața globală: UE ponderea exporturilor globale a crescut de la 28 % în 2016 la 47 % în 2018, și 8 dintre cei 10 cei mai mari exportatori mondiali erau țări din UE, China și India fiind principalii concurenți la nivel mondial. În perioada 2009-2018, balanța comercială a UE a rămas pozitivă, prezentând o tendință ascendentă.

În ceea ce privește previziunile pentru piețele globale, în Asia (inclusiv China), se preconizează că, până în 2030, se va ajunge la o capacitate de producție a energiei eoliene offshore de aproximativ 95 GW (dintr-o capacitate globală proiectată de aproximativ 233 GW până în 2030). Aproximativ jumătate dintre investițiile în energia eoliană offshore în 2018 au fost realizate în China. Pentru același orizont de timp 2030, scenariul privind mixul din Planul pentru atingerea obiectivului pentru 2030 privind clima proiectează 73 GW de capacitate eoliană offshore în UE. În prezent, planurile naționale integrate privind energia și clima proiectează o capacitate eoliană offshore de 55 GW până în 2030.

Aplicațiile plutitoare par să devină o opțiune viabilă pentru țările și regiunile UE cărora le lipsesc apele de mică adâncime (parcuri eoliene plutitoare offshore pentru adâncimi cuprinse între 50 și 1000 metri) și ar putea deschide piețe noi în zone precum Oceanul Atlantic, Marea Mediterană și, posibil, Marea Neagră. O serie de proiecte sunt planificate sau sunt în curs și vor conduce la instalarea unei capacități plutitoare de 350 MW în apele europene până în 2024. În plus, industria eoliană din UE vizează să instaleze parcuri eoliene plutitoare offshore cu o capacitate de 150 GW până în 2050 în apele europene în vederea realizării neutralității climatice. Piața globală pentru energie din parcurile eoliene plutitoare offshore reprezintă o oportunitate comercială considerabilă pentru întreprinderile din UE. Se preconizează un total de aproximativ 6,6 GW din această sursă până în 2030, cu capacități semnificative în anumite țări din Asia (Coreea de Sud și Japonia), în plus față de piețele europene (Franța, Norvegia, Italia, Grecia, Spania) în perioada 2025-2030. Deoarece China are resurse eoliene abundente în apele de mică adâncime, nu se preconizează că va construi parcuri eoliene plutitoare cu o capacitate semnificativă pe termen mediu. Aplicațiile plutitoare pot, de asemenea, să reducă impactul asupra mediului subacvatic, în special în etapa de construcție.

Industria eoliană offshore este o industrie competitivă pe piața globală. Cererile emergente de pe piața mondială, precum cererea de energie generată de centralele eoliene plutitoare, pot deveni esențiale pentru industria UE, dacă sunt competitive în industria eoliană offshore în curs de dezvoltare și vor rămâne competitive. O preocupare de bază este dacă statele membre își vor asuma angajamentul de a produce energie eoliană. Neconcordanța actuală dintre proiecția planurilor naționale integrate privind energia și clima pentru 2030 (55 GW de energie eoliană offshore) și scenariul UE (73 GW) înseamnă că investițiile trebuie să crească. Impactul pozitiv al dezvoltării sectorului energiei eoliene offshore asupra lanțurilor de aprovizionare din bazinele maritime este relevant pentru dezvoltarea regională (localizarea producției, montarea turbinelor în apropierea pieței, impactul asupra infrastructurii portuare). Strategia pentru energia din surse regenerabile offshore va defini un set de măsuri pentru depășirea provocărilor și stimularea activităților de prospectare offshore.

3.2 Surse regenerabile de energie offshore – energia oceanică

Tehnologie: tehnologiile de generare a energiei maremotrice și a valurilor sunt cele mai avansate dintre tehnologiile de generare a energiei oceanice, cu un potențial semnificativ localizat într-o serie de state membre și regiuni. Se poate considera că tehnologiile de generare a energiei maremotrice se află în etapa anterioară celei de comercializare. Convergența de proiectare a sprijinit tehnologia să se dezvolte și să genereze o cantitate semnificativă de energie electrică (peste 30 GW începând din 2016). Mai multe proiecte și prototipuri au fost implementate la nivelul întregii Europe și la nivel mondial. Majoritatea abordărilor tehnologice privind energia valurilor, cu toate acestea, se află la un nivel 6-7 de maturitate tehnologică (TRL) punând un accent puternic pe cercetare și inovare. Majoritatea îmbunătățirilor în ceea ce privește rezultatele energiei valurilor sunt obținute ca urmare a proiectelor aflate în derulare în UE. În ultimii cinci ani, sectorul a dovedit că este rezilient și s-a realizat un progres semnificativ al tehnologiei, datorită implementării cu succes a parcurilor eoliene demonstrative și primele din acest tip.

Scenariile LTS estimează o asimilare limitată a tehnologiei de generare a energiei oceanice. Costul ridicat al convertoarelor de energie a valurilor și maremotrică și informațiile limitate disponibile cu privire la limita de performanță de captare a energiei oceanice prevăzută în model. Pactul verde european subliniază totodată rolul esențial pe care îl va juca energia oceanică în tranziția către o economie neutră din punctul de vedere al impactului asupra climei, fiind estimată o contribuție semnificativă în contextul unor condiții echitabile de piață și al unor politici corecte (2,6 GW până în 2030 și 100 GW în apele europene până în 2050). Demonstrațiile în derulare indică faptul că există posibilitatea reducerii rapide a costurilor: datele din proiectele Orizont 2020 demonstrează faptul că costul energiei maremotrice a scăzut cu peste 40 % în perioada 2015-2018, .

Lanțul valoric: Poziția de lider a Europei cuprinde întregul lanț de aprovizionare cu energie oceanică și sistemul de inovare. Grupul european format din institute de cercetare specializate, dezvoltatori și disponibilitatea infrastructurii de cercetare a permis Europei să devină și să își mențină poziția competitivă actuală.

Piața globală: UE își păstrează poziția de lider la nivel mondial în pofida retragerii Regatului Unit din blocul comunitar și a modificărilor de pe piața tehnologiilor de generare a energiei valurilor și maremotrice. 70 % din capacitatea de generare a energiei oceanice la nivel mondial a fost dezvoltată de întreprinderi cu sediul în UE. În următorul deceniu, va fi esențial ca dezvoltatorii din UE să își consolideze poziția în ceea ce privește competitivitatea. Se estimează o creștere la 3,5 GW a capacității de producere a energiei oceanice la nivel mondial și se poate preconiza o creștere de până la 10 GW până în 2030.

În cadrul UE, în perioada 2000-2015, 838 de întreprinderi în 26 de țări au depus cereri de obținere a brevetelor sau au fost implicate în depunerea de cereri de obținere a brevetelor pentru producția de energie oceanică. UE și-a menținut pe o perioadă lungă de timp poziția de lider tehnologic în dezvoltarea de tehnologii pentru energia oceanică, datorită sprijinului susținut furnizat pentru cercetare și inovare. În perioada 2007-2019, cheltuielile totale pentru cercetare și inovare privind energia valurilor și maremotrică au fost de 3,84 miliarde EUR, dintre care majoritatea (2,74 miliarde EUR) a provenit din surse private. În aceeași perioadă, programele naționale de cercetare și inovare au contribuit cu 463 milioane EUR la dezvoltarea energiei valurilor și a energiei maremotrice, în timp ce fondurile UE au susținut cercetarea și inovarea cu aproximativ 650 milioane EUR (inclusiv proiectele NER 300 și Interreg (cofinanțate de Fondul european de dezvoltare regională). În medie, 1 miliard EUR de fonduri publice (UE și naționale) au atras 2,9 miliarde EUR de investiții private în cursul perioadei de raportare.

Este necesară în continuare o reducere semnificativă a costurilor pentru tehnologiile din sectorul energiei mareelor și a valurilor pentru a exploata potențialul acestora în mixul de energie, pentru care sunt necesare activități intensificate (de exemplu rata crescută a proiectelor în apă) și continuate (de exemplu continuitatea proiectelor) demonstrative. Chiar dacă au avut loc progrese în dezvoltarea și demonstrarea tehnologiei, sectorul se confruntă cu o luptă în ceea ce privește crearea unei piețe viabile. Sprijinul național pare să fie la un nivel scăzut, astfel cum se reflectă de angajamentul limitat de a asigura capacitate de producție a energiei oceanice în planurile naționale integrate privind energia și clima comparativ cu 2010 și de lipsa de sprijin clar dedicat pentru proiectele demonstrative sau pentru dezvoltarea mecanismelor de remunerație inovatoare pentru tehnologiile emergente aferente surselor de energie regenerabile. Acest fapt limitează sfera de cuprindere pentru dezvoltarea unui model de afaceri și pentru identificarea modalităților viabile de dezvoltare și punere în practică a tehnologiei. Prin urmare, modelele specifice de afaceri pentru energia oceanică trebuie să fie mai concentrate, în special atunci când predictibilitatea le poate spori valoare, precum și potențialul pentru decarbonizarea micilor comunități și a insulelor din Uniunea Europeană. Viitoarea strategie pentru energie din surse regenerabile offshore oferă o oportunitate de sprijinire a dezvoltării energiei oceanice și permite UE să își valorifice pe deplin resursele la nivelul întregii UE.