Raportul special Fondurile acordate de UE 
pentru stațiile de epurare 
a apelor uzate urbane 
din bazinul hidrografic  
al Dunării: sunt necesare  
eforturi suplimentare 
pentru a ajuta statele 
membre să îndeplinească 
obiectivele politicii UE în 
domeniul apelor uzateRO 2015  nr. 02
CURTEA DE
CONTURI
EUROPEANĂ

CURTEA DE CONTURI EUROPEANĂ  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tel. +352 4398-1
E-mail: eca-info@eca.europa.eu  
Internet: http://eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA  
YouTube: EUAuditorsECA
Numeroase alte informații despre Uniunea Europeană sunt disponibile pe internet pe serverul Europa (http://europa.eu).
Luxemburg: Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, 2015
Print ISBN 978-92-872-2405-7 ISSN 1831-0966 doi:10.2865/751647 QJ-AB-15-006-RO-C
PDF ISBN 978-92-872-2451-4 ISSN 1977-5806 doi:10.2865/542427 QJ-AB-15-006-RO-N
EPUB ISBN 978-92-872-2452-1 ISSN 1977-5806 doi:10.2865/58268 QJ-AB-15-006-RO-E
© Uniunea Europeană, 2015
Reproducerea textului este autorizată cu condiția menționării sursei.
Pentru orice utilizare sau reproducere a figurii 1, permisiunea trebuie solicitată direct de la deținătorul drepturilor de 
autor.
Printed in Luxembourg
Fondurile acordate de UE 
pentru stațiile de epurare 
a apelor uzate urbane 
din bazinul hidrografic 
al Dunării: sunt necesare 
eforturi suplimentare 
pentru a ajuta statele 
membre să îndeplinească 
obiectivele politicii UE în 
domeniul apelor uzate
[prezentat în temeiul articolului 287 alineatul (4) 
al doilea paragraf TFUE]Raportul specialRO 2015  nr. 02
02
 Echipa de audit
Rapoartele speciale ale Curții de Conturi Europene prezintă rezultatele auditurilor de conformitate sau ale auditurilor 
performanței care au ca obiect domenii specifice ale bugetului UE sau aspecte specifice legate de gestiune. Curtea 
selectează și concepe aceste sarcini de audit astfel încât impactul lor să fie maxim, luând în considerare riscurile existente 
la adresa performanței sau a conformității, nivelul de venituri sau de cheltuieli implicat, schimbările preconizate și intere ‑
sul existent în mediul politic și în rândul publicului larg.
Acest audit al performanței a fost efectuat de Camera de audit II – condusă de domnul Henri Grethen, membru al Curții 
de Conturi Europene –, care este specializată pe domeniile de cheltuieli ale politicilor structurale, transporturilor și 
energiei. Auditul a fost condus de domnul George Pufan, membru al Curții de Conturi Europene, beneficiind de sprijinul 
unei echipe formate din: Patrick Weldon, șef de cabinet; Mircea Rădulescu, atașat în cadrul cabinetului; Alain Vansilliette, 
șef de unitate; Marion Colonerus, coordonator al echipei de audit; Zuzana Gullova, auditor; Attila Horvay‑Kovacs, auditor; 
Jean‑François Hynderick, auditor; Dana Moraru, auditor; Radka Papouskova, auditor; Tomasz Plebanowicz, auditor; și 
Olivier Prigent, auditor.
De la stânga la dreapta:  Mircea R ădulescu, Alain Vansilliette, Olivier Prigent, 
George Pufan, Zuzana Gullova, Patrick Weldon, Attila Horvay‑Kovacs și 
Tomasz Plebanowicz.

03
 Cuprins
Puncte
 Glosar
I-VII  Sinteză
1-11 Introducere
1-7 Context
8-11 Cofinanțarea din partea UE pentru infrastructura legată de apele uzate
12-17 Sfera și abordarea auditului
18-105 Observații
18-33 Respectarea termenelor stabilite de Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale
21-29 Statele membre au respectat, în general, termenele-limită specificate în Directiva privind tratarea apelor 
urbane reziduale pentru colectarea acestor ape, dar nu și pentru epurarea lor
30-31 Comisia deține numai informații parțiale privind situația aglomerațiilor cu mai puțin de 2 000 l.e.
32-33 Comisia urmărește situații de neconformitate în trei dintre cele patru state membre vizitate
34-44 Gradul de utilizare a fondurilor disponibile din partea UE în cadrul perioadei de programare 
2007-2013
36-41 Nu sunt absorbite toate fondurile care sunt disponibile în cadrul programelor operaționale 2007-2013
42-44 În cea mai mare parte a lor, nivelurile-țintă stabilite pentru indicatorii de realizare și de rezultat nu erau 
atinse la sfârșitul anului 2013
45-88 Eficacitatea stațiilor de epurare a apelor uzate urbane cofinanțate de UE
46-71 Performanța stațiilor de epurare a apelor uzate urbane
72-88 Destinațiile nămolurilor generate de stațiile de epurare a apelor uzate urbane
89-105 Sustenabilitatea financiară a stațiilor de epurare a apelor uzate urbane cofinanțate de UE
95-99 Tarifele percepute de la utilizatori pentru ape uzate permit recuperarea integrală a costurilor în numai 11 % 
din cazuri
100 -101 Tarifele pentru ape uzate se situau sub nivelul de accesibilitate menționat de Comisie în 92 % din cazurile în 
care recuperarea costurilor era doar parțială
102-105 Rezerve financiare insuficiente pentru a asigura reînnoirea infrastructurii
04 Cuprins
106 -119 Concluzii și recomandări
 Anexa I — Circuitul epurării apelor uzate urbane
 Anexa II — Lista stațiilor de epurare a apelor uzate care au făcut obiectul examinării
 Anexa III  —  Termenele-limită pentru punerea în aplicare a Directivei privind tratarea apelor 
urbane reziduale
 Răspunsul Comisiei
05
 Glosar
Aglomerație : zonă în care populația și/sau activitățile economice sunt suficient de concentrate încât să fie posibilă 
colectarea apelor uzate urbane în vederea dirijării lor către o stație de epurare a apelor uzate urbane sau către un 
punct final de evacuare.
Ape uzate : ape care au fost afectate în mod negativ din punct de vedere calitativ. Acestea sunt transportate, 
de obicei, printr‑o rețea de canalizare și sunt epurate în cadrul unei stații de epurare a apelor uzate. Apele uzate 
epurate sunt deversate în corpul de apă receptor prin intermediul unui canal de efluent. Gestionarea apelor uzate 
generate în zonele fără acces la o rețea publică de canalizare se bazează pe sisteme individuale, cum ar fi fosele 
septice.
Automonitorizare : în cadrul acestui raport, (i) verificările efectuate periodic de către un operator, în cadrul 
exploatării curente a unei stații de epurare a apelor uzate urbane, cu scopul de a monitoriza calitatea apelor 
uzate evacuate și conținutul nămolurilor, precum și (ii) verificările efectuate de instalațiile industriale cu scopul de 
a monitoriza calitatea apelor uzate evacuate într‑o rețea publică de canalizare.
Autorizație de gospodărire a apelor : în cadrul prezentului raport, autorizație eliberată în conformitate cu 
dispozițiile legislațiilor naționale entităților care evacuează ape uzate. Autorizațiile eliberate stațiilor de epurare 
a apelor uzate includ, printre altele, informații privind capacitatea stației și valorile‑limită care trebuie respectate 
pentru o serie de parametri și de poluanți.
Bazin hidrografic : zonă în care scurgerile de apă de la suprafață converg în totalitatea lor, printr‑o rețea de râuri, 
fluvii și, eventual, lacuri, către mare, în care se varsă printr‑o singură gură de vărsare, un singur estuar sau o singură 
deltă.
Condiționalități ex ante : în contextul elaborării programelor operaționale care primesc cofinanțare din partea 
fondurilor structurale și de investiții europene în perioada de programare 2014 ‑2020, statele membre trebuie 
să evalueze dacă sunt îndeplinite o serie de condiționalități ex ante  predefinite. În cazul în care acestea nu sunt 
îndeplinite, este necesar să se întocmească planuri de acțiune vizând garantarea îndeplinirii lor până la 31.12.2016.
Consum biochimic de oxigen (CBO5): cantitatea de oxigen consumată de microorganisme pentru a elimina 
materiile biodegradabile organice și minerale conținute în apă. CBO5 este folosit în mod general pentru a măsura 
consumul de oxigen în mg O2/l la 5 zile. Cu cât este mai mare valoarea CBO5, cu atât este mai mare consumul de 
oxigen al microorganismelor și cu atât este mai mare poluarea.
Consumul chimic de oxigen (CCO) : cantitatea de oxigen consumată pentru a oxida, prin mijloace chimice, materiile 
organice și minerale prezente în apă. Acest parametru este exprimat în mg O2/l.
Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale : Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 vizează să 
protejeze mediul împotriva deteriorării datorate evacuărilor de ape urbane reziduale, precum și evacuărilor de ape 
uzate care provin din anumite sectoare industriale. Pentru aceasta este necesară colectarea și epurarea apelor uzate 
în aglomerațiile cu o populație mai mare de 2 000 de locuitori echivalenți și o treaptă de epurare mai riguroasă în 
aglomerațiile cu o populație mai mare de 10 000 de locuitori echivalenți situate în zone sensibile. De asemenea, 
aceasta presupune ca toate aglomerațiile cu mai puțin de 2 000 l.e. în care există sisteme de colectare să asigure 
o epurare corespunzătoare în cazul în care se procedează la evacuări în apă dulce și estuare.
06 Glosar
Efluent : apă uzată epurată evacuată în corpuri de apă.
Eutrofizare : îmbogățirea apei cu nutrienți, în special compuși ai azotului și ai fosforului, provocând o dezvoltare 
accelerată a algelor, care duce la reducerea nivelului de oxigen din apă și la dispariția plantelor acvatice existente, 
a peștilor și a altor vietăți acvatice.
Fondul de coeziune : vizează consolidarea coeziunii economice și sociale în cadrul Uniunii Europene prin finanțarea 
de proiecte în domeniile mediului și transporturilor în statele membre al căror produs național brut pe cap de 
locuitor nu depășește 90 % din media de la nivelul UE.
Fondul european de dezvoltare regională : urmărește consolidarea coeziunii economice și sociale în cadrul 
Uniunii Europene prin corectarea principalelor dezechilibre regionale cu ajutorul sprijinului financiar acordat 
pentru construcția de infrastructuri și pentru investiții productive care creează locuri de muncă, în special pentru 
întreprinderi.
Instrumentul pentru politici structurale de preaderare (ISPA) : instrument financiar lansat în 2000 prin care 
au fost sprijinite țările candidate în vederea pregătirii acestora pentru aderare, prin furnizarea de asistență pentru 
proiecte de infrastructură în domeniile considerate de UE prioritare, din sfera mediului și a transporturilor. După 
aderare (2004 în cazul a 10 țări și 2007 în cazul altor două țări), proiectele ISPA au devenit proiecte derulate în cadrul 
Fondului de coeziune.
Locuitor echivalent (l.e.) : expresie cantitativă a încărcării cu poluanți a apelor uzate din perspectiva numărului de 
persoane „echivalente” care ar genera o cantitate de reziduuri de aceeași importanță. Un l.e. corespunde încărcării 
cu poluanți a apelor uzate generate de un locuitor și reprezintă încărcarea organică biodegradabilă având un 
consum biochimic de oxigen la cinci zile de 60 g de oxigen pe zi.
Perioadă de programare : cadru multianual în care sunt planificate și executate cheltuielile aferente fondurilor 
structurale și Fondului de coeziune.
Preț (tarif) pentru servicii legate de ape uzate : preț perceput pentru evacuarea de ape uzate într‑o rețea de 
canalizare și/sau către o stație de epurare de la persoane și entități care evacuează ape uzate, cu alte cuvinte, de la 
utilizatorii serviciilor de epurare a apelor uzate. Tarifele pentru ape uzate pot varia în funcție de tipul de utilizatori 
(gospodării sau instalații industriale).
Principiul „poluatorul plătește” : principiu enunțat în Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene [articolul 191 
alineatul (2)]. În ceea ce privește apele uzate, acest principiu implică faptul că responsabilitatea de ordin financiar 
pentru poluarea cauzată revine celor care deversează ape uzate (de exemplu, gospodăriile plătesc contravaloarea 
serviciilor de epurare achitând tariful stabilit pentru ape uzate, iar stațiile de epurare a apelor uzate plătesc o taxă 
de poluare).
07 Glosar
Program operațional : un program operațional stabilește prioritățile și obiectivele specifice ale unui stat membru și 
modul în care vor fi utilizate fondurile (acordate de UE, precum și cofinanțarea națională publică și privată) în cursul 
unei anumite perioade (în general, de șapte ani) pentru finanțarea de proiecte. Aceste proiecte trebuie să contribuie 
la îndeplinirea unui anumit număr de obiective specificate la nivelul axei prioritare a programului operațional. Astfel 
de programe se elaborează pentru fiecare dintre fondurile din domeniul coeziunii (respectiv, Fondul european de 
dezvoltare regională, Fondul de coeziune și Fondul social european). Programele operaționale sunt elaborate de 
statele membre și fac obiectul aprobării de către Comisie înainte de efectuarea unor eventuale plăți de la bugetul 
UE. Se pot aduce modificări programelor în cursul perioadei vizate numai cu acordul ambelor părți.
Rețea de canalizare : infrastructura fizică, formată din conducte, pompe, site, canale etc., utilizată pentru 
a transporta apele uzate de la punctul lor de origine la punctul final de epurare sau de evacuare.
Stație de epurare a apelor uzate urbane : infrastructură care asigură o serie de procese de epurare cu scopul de 
a se reduce la un nivel acceptabil poluarea care afectează apele uzate provenite din aglomerațiile urbane, înaintea 
evacuării lor în apele receptoare.
Totalul materiilor solide în suspensie (TMS) : cantitatea de particule minerale și organice aflate în suspensie în apă 
care pot fi recoltate pe un filtru. Acest parametru este exprimat, și el, în mg/l.
Treaptă de epurare mai riguroasă/treaptă terțiară de epurare a apelor uzate : conform cerințelor directivei, 
este etapa biologică/chimică care trebuie aplicată, atunci când este necesar, pentru a se reduce nivelul 
concentrațiilor de nutrienți (azot și fosfor) din apele uzate epurate înainte de evacuarea acestora în apele receptoare 
care prezintă risc de eutrofizare.
Treaptă de epurare primară : etapă mecanică, în care are loc separarea inițială de apele uzate a particulelor 
reziduale de dimensiuni mari.
Treaptă de epurare secundară : etapă biologică, care implică tratarea apelor uzate cu scopul de a se elimina 
poluanții organici biodegradabili.
Zonă sensibilă : un corp de apă trebuie să fie identificat ca zonă sensibilă de către statul membru dacă aparține 
uneia dintre următoarele categorii: (i) corp de apă sau secțiune a unui corp de apă cu risc de eutrofizare; (ii) corp de 
apă care este destinat captării apei potabile și care ar putea conține o concentrație prea mare de nitrați; și (iii) zone 
în care este necesară o treaptă de epurare mai riguroasă pentru a atinge conformitatea cu directivele Consiliului.  
Identificarea corespunzătoare a zonelor sensibile este de importanță majoră, deoarece determină tipul de epurare 
care trebuie aplicat apelor uzate pentru reducerea agenților care induc eutrofizarea.
Zone normale : corp de apă sau secțiune dintr‑un corp de apă care nu prezintă un risc de eutrofizare.
08
 Sinteză
I
Apele uzate și nămolurile de epurare provenite din 
aglomerațiile urbane pot afecta calitatea lacurilor, 
a râurilor, a apelor litorale, a solurilor și a apelor subte ‑
rane din Europa. Drept urmare, UE a adoptat o serie 
de directive, cofinanțând, totodată, construirea de 
stații de epurare a apelor uzate urbane prin interme ‑
diul Fondului de coeziune și al Fondului european de 
dezvoltare regională.
II
Auditul s‑a axat pe patru state membre din bazi ‑
nul hidrografic al Dunării (Republica Cehă, Ungaria, 
România și Slovacia). Curtea a analizat progresele 
înregistrate în ceea ce privește punerea în aplicare 
a Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale și 
a examinat, pentru un eșantion de 28 de stații de epu ‑
rare a apelor uzate care au beneficiat de cofinanțare 
din partea UE, performanța atinsă în ceea ce privește 
epurarea apelor uzate, modul în care au fost gestio ‑
nate nămolurile de epurare rezultate și sustenabilita ‑
tea financiară a infrastructurilor.
III
Potrivit concluziilor formulate de Curte, cheltuielile 
efectuate din Fondul european de dezvoltare regi ‑
onală/Fondul de coeziune în cursul perioadei de 
programare 2007 ‑2013 au jucat un rol esențial pentru 
realizarea de progrese în materie de colectare și epu ‑
rare a apelor uzate, însă acestea nu au fost suficiente 
pentru a face posibilă respectarea termenelor stabi ‑
lite în ceea ce privește epurarea apelor uzate. Curtea 
recomandă Comisiei să intensifice cerințele în materie 
de raportare, și statelor membre să instituie dispoziții 
legale cu ajutorul cărora să se asigure racordarea în cât 
mai scurt timp a gospodăriilor la rețelele publice de 
canalizare.
IV
Curtea a constatat că fondurile disponibile în cadrul 
perioadei de programare 2007 ‑2013 au fost absorbite 
într‑un ritm lent și că indicatorii prevăzuți în progra ‑
mele operaționale nu permiteau să se determine dacă 
se realizau progrese în punerea în aplicare a directivei. 
Curtea recomandă ca statele membre să furnizeze 
informații actualizate privind resursele financiare care 
sunt necesare pentru atingerea conformității depline 
cu dispozițiile directivei și privind sursele de finanțare 
potențiale.V
În mare parte, stațiile de epurare a apelor uzate 
urbane cofinanțate de UE respectau cerințele cu 
privire la calitatea efluentului specificate în autori ‑
zațiile lor de gospodărire a apelor, precum și pe cele 
specificate în directivă (după caz). Totuși, aproximativ 
o treime din stații sunt supradimensionate (chiar și 
în ipoteza racordărilor viitoare care sunt planificate). 
Curtea recomandă Comisiei să acorde o atenție mai 
crescută dimensiunii adecvate a stațiilor. În plus, 
Curtea recomandă Comisiei și statelor membre să 
abordeze problema evacuărilor directe de ape plu ‑
viale, deoarece acestea pot avea un impact negativ 
asupra calității apei. De asemenea, Curtea recomandă 
operatorilor stațiilor de epurare să încerce să identifice 
eventuale oportunități de economisire a costurilor 
de exploatare. În plus, Curtea recomandă Comisiei să 
evalueze în ce măsură sunt adecvate limitele stabi ‑
lite în directivă pentru concentrații, ținând seama de 
progresele tehnologice înregistrate din 1991, anul în 
care a fost adoptată Directiva privind tratarea apelor 
urbane reziduale.
VI
Stațiile de epurare a apelor uzate care au făcut obiec ‑
tul examinării au gestionat în mod corespunzător 
nămolurile rezultate în urma procesului de epurare, 
cu excepția unui singur stat membru. Cu toate aces ‑
tea, nu există cerințe obligatorii în ceea ce privește 
poluanții pentru toate destinațiile nămolurilor. Curtea 
recomandă Comisiei și statelor membre să stabilească 
criterii pentru toate destinațiile nămolurilor și să ia 
măsurile necesare pentru a asigura un sistem solid de 
monitorizare a poluanților.
VII
Gradul de sustenabilitate financiară atins de infrastruc ‑
turile care au beneficiat de cofinanțare din partea UE 
nu era complet satisfăcător. Curtea recomandă Comi ‑
siei să încurajeze statele membre să pună în aplicare 
o politică responsabilă de tarifare pentru ape uzate, 
cu tarife care să nu fie mai scăzute decât nivelul de 
accesibilitate de 4 % menționat de Comisie. În plus, ar 
trebui să se ia măsuri pentru a se garanta că vor fi dis ‑
ponibile fonduri suficiente pentru a permite derularea 
activităților de întreținere și de reînnoire necesare.
09
 Introducere
Context
01 
Obiectivul principal al politicii UE în 
domeniul apei este garantarea dispo ‑
nibilității, pe întreg teritoriul UE, a unei 
cantități suficiente de apă de bună ca ‑
litate, astfel încât să se răspundă nevo ‑
ilor populației și ale mediului. Poluarea 
apei reprezintă unul dintre motivele 
principale de preocupare exprimate de 
cetățenii UE în legătură cu mediul.
02 
Prezentul raport se axează pe bazinul 
Dunării, care este cel mai mare bazin 
hidrografic din Europa (cu o supra ‑
față de 801 463 km²) și este prezent 
în 19 țări. Apele din acest bazin sunt 
vulnerabile la poluare provenită din 
diverse surse.
03 
Una dintre sursele de poluare a ape ‑
lor o reprezintă emisiile de ape uzate 
parțial epurate sau neepurate prove ‑
nite din aglomerații. Directiva privind 
tratarea apelor urbane reziduale din 
19911 prevede ca statele membre să se 
asigure, până la un anumit termen, că 
aglomerațiile sunt echipate cu sisteme 
de colectare a apelor uzate urbane și 
că apele uzate colectate sunt epurate 
corespunzător.
04 
Nămolurile de epurare generate de 
stațiile de epurare a apelor uzate urba ‑
ne pot fi nocive pentru apă și pentru 
sol, în principal din cauza conținutului 
de metale grele din nămoluri. Elimi ‑
narea acestora în apele de suprafață 
nu mai este, prin urmare, admisă, 
Directiva privind tratarea apelor ur ‑
bane reziduale prevăzând, în schimb, 
reutilizarea nămolurilor. Aplicarea pe 
sol a nămolurilor de epurare în scop 
agricol2 este reglementată de Directiva privind nămolurile de epurare3, care 
stabilește norme referitoare la preleva ‑
rea de probe și la analiza nămolurilor și 
a solului și stabilește limite ale concen ‑
trațiilor și valori maxime ale cantități ‑
lor anuale de metale grele care pot fi 
introduse în sol.
05 
O prezentare pe scurt a procesului de 
epurare a apelor uzate și de elimina ‑
re a nămolurilor este disponibilă în 
anexa I .
06 
Directiva‑cadru privind apa4 are drept 
obiectiv principal atingerea unei stări 
bune a apelor de suprafață și a apelor 
subterane până în 2015. Principalul 
instrument prin care este pusă în apli ‑
care directiva este planul de manage ‑
ment al bazinului hidrografic. Toate 
statele membre trebuiau să prezinte, 
până în 2009, planuri de management 
al bazinelor hidrografice, care trebuiau 
să includă un program de măsuri pen ‑
tru fiecare dintre districtele hidrografi ‑
ce de pe teritoriul lor5. Acest program 
trebuia să cuprindă, printre altele, 
măsurile necesare pentru punerea în 
aplicare a textelor legislative ale UE 
privind protecția apei (precum Direc ‑
tiva privind tratarea apelor urbane 
reziduale).
07 
Programul general al Uniunii de 
acțiune pentru mediu până în 20206, 
publicat în 2013, prevede o reducere 
a emisiilor de azot și de fosfor, inclusiv 
a celor cauzate de apele uzate urbane 
și industriale și de utilizarea îngrășă ‑
mintelor. În egală măsură, Planul din 
2012 de salvgardare a resurselor de 
apă ale Europei7 menționează, prin ‑
tre acțiunile necesare, îmbunătățirea 
nivelurilor de conformitate în privința 
epurării apelor uzate prin planificarea 
pe termen lung a investițiilor.1 Directiva 91/271/CEE 
a Consiliului din 21 mai 1991 
privind tratarea apelor urbane 
reziduale (JO L 135, 30.5.1991, 
p. 40).
2 Poluarea solului poate duce la 
poluarea apei, fie prin 
infiltrațiile de poluanți în apele 
subterane, fie prin scurgerile 
de apă.
3 Directiva 86/278/CEE 
a Consiliului din 12 iunie 1986 
privind protecția mediului, în 
special a solului, atunci când 
se utilizează nămoluri de 
epurare în agricultură 
(JO L 181, 4.7.1986, p. 6).
4 Directiva 2000/60/CE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului din 
23 octombrie 2000 de stabilire 
a unui cadru de politică 
comunitară în domeniul apei 
(JO L 327, 22.12.2000, p. 1).
5 Atunci când pe teritoriul 
anumitor state membre se 
găsesc porțiuni ale mai multor 
bazine hidrografice diferite (de 
exemplu, Republica Cehă 
conține porțiuni din bazinul 
Dunării, precum și porțiuni din 
bazinele hidrografice ale 
fluviilor Oder și Elba), era 
necesar să se întocmească 
planuri de management 
pentru fiecare dintre aceste 
porțiuni (districte 
hidrografice).
6 Decizia nr. 1386/2013/UE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului din 20 noiembrie 
2013 privind un Program 
general al Uniunii de acțiune 
pentru mediu până în 2020 „O 
viață bună, în limitele planetei 
noastre” (JO L 354, 28.12.2013, 
p. 171).
7 COM(2012) 673 final din 
14 noiembrie 2012.
10 Introducere
8 Articolul 17 alineatul (1) din 
Tratatul privind Uniunea 
Europeană și articolul 317 din 
Tratatul privind funcționarea 
Uniunii Europene.
9 Între 1 ianuarie 2007 și 
25 iunie 2010, această valoare 
a fost stabilită la 
25 de milioane de euro în 
cazul proiectelor de mediu.Cofinanțarea din partea 
UE pentru infrastructura 
legată de apele uzate
08 
Costurile aferente construcției, reabili ‑
tării și modernizării stațiilor de epurare 
a apelor uzate și a rețelelor de canali ‑
zare sunt eligibile pentru cofinanțare 
din partea UE în cadrul Fondului euro ‑
pean de dezvoltare regională și al Fon ‑
dului de coeziune. Fondul european 
agricol pentru dezvoltare rurală poate, 
și acesta, oferi cofinanțare atunci când 
este vorba de zone rurale. În cazul 
statelor membre care au aderat la UE 
în 2004 și în 2007, au fost disponibile 
fonduri în acest sens, începând cu 
anul 2000 și până la data aderării, în 
cadrul Instrumentului pentru politici 
structurale de preaderare (ISPA). Odată 
cu aderarea acestor state membre, 
proiectele ISPA au devenit proiecte ale 
Fondului de coeziune.
09 
Fondurile alocate de UE pentru 
infrastructura privind apele uzate 
prin Fondul european de dezvoltare 
regională și prin Fondul de coeziune 
s‑au ridicat la aproximativ 12,9 mi ‑
liarde de euro pentru perioada de 
programare 2000 ‑2006 și la 14,6 mi ‑
liarde de euro pentru perioada de 
programare 2007 ‑2013.10 
Proiectele de infrastructură cofinan ‑
țate (a se vedea caseta 1 ) sunt imple ‑
mentate în cadrul gestiunii partajate, 
responsabilitatea finală privind exe ‑
cuția bugetului UE revenind Comisiei8. 
În cursul perioadei de programare 
2000 ‑2006, Comisia a aprobat nu 
numai programele operaționale, ci și 
cererile de finanțare depuse de statele 
membre pentru proiectele care urmau 
să fie finanțate prin Fondul european 
de dezvoltare regională și al căror cost 
total depășea 50 de milioane de euro, 
precum și pentru toate proiectele care 
urmau să fie finanțate prin Fondul de 
coeziune și prin ISPA. Pentru perioada 
de programare 2007 ‑2013, în afară de 
programele operaționale, aprobarea 
Comisiei nu mai era necesară decât 
pentru „proiectele majore” (proiectele 
al căror cost este mai mare de 50 de 
milioane de euro9). Decizia de cofinan ‑
țare a unui proiect stabilește valoarea 
ajutorului nerambursabil (procentul de 
cofinanțare) și condițiile care trebuie 
îndeplinite pentru a beneficia de finan ‑
țarea respectivă.
11 Introducere
11 
În ceea ce privește domeniul epurării 
apelor uzate, două direcții generale ale 
Comisiei joacă un rol semnificativ:
(a) Direcția Generală Mediu este 
responsabilă de politica de mediu 
a UE în domeniul apei, inclusiv în 
ceea ce privește epurarea apelor 
uzate. Această direcție are obli ‑
gația de a monitoriza punerea în 
aplicare a legislației în materie 
(cum ar fi respectarea termenelor 
prevăzute pentru atingerea obiec ‑
tivelor Directivei privind tratarea 
apelor urbane reziduale), precum și 
obligația de a introduce acțiuni în 
constatarea neîndeplinirii obliga ‑
țiilor, atunci când este necesar. De 
asemenea, ea este consultată de 
Direcția Generală Politică Regio ‑
nală și Urbană atunci când aceasta 
din urmă examinează calitatea pro ‑
punerilor de programe operaționa ‑
le, precum și în etapa de evaluare 
a „proiectelor majore” și a proiec ‑
telor derulate în cadrul Fondului 
de coeziune;(b) Direcția Generală Politica Regiona ‑
lă și Urbană este responsabilă de 
execuția bugetului UE în domeniul 
politicii regionale, în cadrul căruia 
pot fi cofinanțate proiectele legate 
de ape uzate.Exemplu de proiect cofinanțat care a făcut obiectul unei vizite din partea Curții
Un proiect din Ungaria a constat (i) în construirea 
unei rețele de canalizare noi în anumite zone ale 
aglomerației și extinderea rețelei de canalizare 
existente în alte zone, (ii) în modernizarea stației 
de epurare a apelor uzate urbane pentru a asigura 
eliminarea nutrienților și (iii) în construcția unei 
instalații noi de tratare a nămolurilor de epurare.
Proiectul a fost aprobat de Comisie în luna decem ‑
brie 2004 și a fost dat în funcțiune în luna decem ‑
brie 2011. Costul total suportat pentru realizarea 
acestui proiect s‑a ridicat la 48,3 milioane de euro, 
din care valoarea finanțării nerambursabile acorda ‑
te de UE a fost de 36,2 milioane de euro.Caseta 1
Imaginea 1 – Stație de epurare a apelor uzate (Ungaria – Zalaegerszeg)
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană.
12
 Sfera și abordarea auditului
12 
Prin intermediul acestui audit, Curtea 
a evaluat eficacitatea cu care contri ‑
buie cheltuielile efectuate din Fondul 
european de dezvoltare regională/
Fondul de coeziune la îndeplinirea de 
către statele membre a obiectivelor 
politicii UE în domeniul apelor uzate. 
Curtea intenționează să abordeze, în 
alte rapoarte, o serie de alte aspecte 
legate de punerea în aplicare a Directi ‑
vei‑cadru privind apa în ceea ce priveș ‑
te bazinul hidrografic al Dunării.
13 
Auditul s‑a axat pe patru state membre 
din bazinul hidrografic al Dunării, se ‑
lectate astfel încât să se acopere cursul 
superior, mijlociu și inferior al acestui 
fluviu: Republica Cehă, Ungaria, Româ ‑
nia și Slovacia10.
14 
Curtea a căutat să obțină răspunsuri la 
următoarele patru întrebări:
(a) Au respectat statele membre ter ‑
menele stabilite pentru atingerea 
conformității cu Directiva privind 
tratarea apelor urbane reziduale?
(b) Au utilizat statele membre în 
mod adecvat fondurile puse la 
dispoziție în cursul perioadei de 
programare 2007 ‑2013?
(c) Funcționau în mod eficace stațiile 
de epurare a apelor uzate urbane 
cofinanțate de UE?
(d) Sunt sustenabile din punct de 
vedere financiar stațiile de epurare 
a apelor uzate urbane cofinanțate 
de UE?15 
Valoarea totală a contribuției UE pen ‑
tru proiecte de epurare a apelor uzate 
derulate în aceste patru state membre 
a fost de 2,1 miliarde de euro în cazul 
perioadei de programare 2000 ‑200611 
și de 5,8 miliarde de euro12 în cazul 
perioadei 2007 ‑2013.
16 
Auditul a avut la bază evaluarea urmă ‑
toarelor elemente:
(a) cele mai recente date privind: rata 
de racordare pentru fiecare aglo ‑
merație, eficiența tratării realizate 
de stațiile de epurare a apelor uza ‑
te și numărul aglomerațiilor care 
nu sunt încă conforme cu Directiva 
privind tratarea apelor urbane 
reziduale;
(b) performanța de funcționare 
a 28 de stații de epurare a apelor 
uzate urbane. Deoarece era nece ‑
sar ca stațiile să fie în funcțiune, 
majoritatea proiectelor incluse în 
eșantion primiseră finanțare din 
partea UE în cursul perioadei de 
programare 2000 ‑2006. În anexa II  
figurează o listă a stațiilor de epu ‑
rare a apelor uzate care au făcut 
obiectul examinării, toate având 
o capacitate mai mare de 2 000 de 
locuitori echivalenți (l.e.).10 O parte din Republica Cehă, 
o mare parte din Slovacia și 
întregul teritoriu al României și 
al Ungariei sunt situate în 
bazinul Dunării.
11 În statele membre vizitate, 
proiectele au fost finanțate 
prin ISPA între anul 2000 și 
data aderării, iar, după aderare, 
prin Fondul european de 
dezvoltare regională și prin 
Fondul de coeziune.
12 Situația la 31.12.2013 (pe baza 
rapoartelor anuale de 
implementare).
13 Sfera și abordarea auditului
17 
Probele au fost obținute în urma unor 
examinări și analize documentare (de 
exemplu, ale strategiilor naționale, 
ale rapoartelor de implementare, ale 
actelor legislative, ale statisticilor și 
ale datelor referitoare la performanța 
de funcționare furnizate de operatorii 
stațiilor) și în urma unor discuții cu 
reprezentanți ai Comisiei și ai statelor 
membre, precum și cu reprezentanți ai 
proprietarilor și ai operatorilor stațiilor 
de epurare. Curtea a vizitat 14 dintre 
cele 28 de stații de epurare cuprinse 
în eșantion în perioada martie 2013 ‑ia‑
nuarie 2014 și a examinat în detaliu 
documentația referitoare la celelalte 
14 stații care nu au fost vizitate. Cri ‑
teriile de evaluare utilizate în scopul 
auditului sunt explicate în continuare, 
în cadrul diferitelor secțiuni ale pre ‑
zentului raport.
14
 Observații
Respectarea termenelor 
stabilite de Directiva 
privind tratarea apelor 
urbane reziduale
18 
În conformitate cu Directiva privind 
tratarea apelor urbane reziduale:
 — toate aglomerațiile cu o populație 
mai mare de 2 000 l.e. trebuie să 
dispună de sisteme de colectare 
sau, atunci când instalarea unor 
astfel de sisteme nu se justifică, 
se utilizează sisteme individuale 
sau alte sisteme corespunzătoare13 
care să asigure un nivel identic de 
protecție a mediului (articolul 3 din 
directivă);
 — în toate aglomerațiile cu o popu ‑
lație mai mare de 2 000 l.e., apele 
uzate trebuie să facă obiectul unei 
trepte de epurare secundare, astfel 
încât efluentul provenit din stațiile 
de epurare a apelor uzate să poată 
respecta limitele concentrațiilor 
stabilite pentru consumul biochi ‑
mic de oxigen (CBO5), consumul 
chimic de oxigen (CCO) și totalul 
materiilor solide în suspensie (TMS) 
(articolul 4);
 — în toate aglomerațiile cu o po ‑
pulație mai mare de 10 000 l.e. 
situate în zone sensibile14, apele 
uzate trebuie să facă obiectul unei 
epurări mai riguroase, astfel încât 
efluentul provenit de la stațiile de 
epurare a apelor uzate să poată 
respecta limitele concentrațiilor 
stabilite pentru azotul total15 (Ntot) 
și fosforul total (Ptot) (articolul 5);
 — în toate aglomerațiile cu mai puțin 
de 2 000 l.e. în care există sisteme 
de colectare, trebuie să se asigure 
o epurare corespunzătoare în cazul 
în care se procedează la evacuări în 
corpuri de apă dulce și în estuare 
(articolul 7).19 
Datele până la care era obligatoriu să 
fie îndeplinite cerințele menționate 
anterior erau diferite pentru cele patru 
state membre vizitate (a se vedea ane-
xa III ). În cazul în care un stat membru 
nu respectă dispozițiile legislației UE, 
Comisia are competența de a introdu ‑
ce o acțiune în constatarea neîndepli ‑
nirii obligațiilor și, în ultimă instanță, 
să sesizeze Curtea de Justiție a Uniunii 
Europene.
20 
Curtea a examinat dacă:
 — au fost respectate termenele‑limită 
intermediare și/sau finale în ceea 
ce privește aglomerațiile cu o po ‑
pulație mai mare de 2 000 l.e.;
 — erau disponibile informații cu 
privire la asigurarea sau nu a unei 
epurări adecvate pentru aglomera ‑
țiile cu mai puțin de 2 000 l.e. care 
dispun de sisteme de colectare;
 — Comisia a luat măsuri în cazurile de 
nerespectare a termenelor‑limită 
prevăzute în Directiva privind tra ‑
tarea apelor urbane reziduale.13 De exemplu, o fosă septică 
poate fi considerată un astfel 
de sistem individual.
14 Zone definite ca atare pe baza 
criteriilor din Directiva privind 
tratarea apelor urbane 
reziduale (a se vedea 
glosarul ).
15 Azotul total înseamnă: suma 
conținutului total de 
azot‑Kjeldahl (azot organic + 
NH3), azotat (NO3)‑azot și 
azotit (NO2)‑azot.
15 Observații
Statele membre au respectat, 
în general, termenele -limită 
specificate în Directiva 
privind tratarea apelor 
urbane reziduale pentru 
colectarea acestor ape, dar 
nu și pentru epurarea lor
Trei dintre cele patru state 
membre au respectat 
termenele -limită care li se 
aplicau pentru colectarea 
apelor uzate
21 
Pe baza analizei realizate de Comisie 
cu privire la datele furnizate de statele 
membre16, Curtea concluzionează că, 
în ceea ce privește colectarea apelor 
uzate (articolul 3 din directivă), Româ ‑
nia era singura țară dintre cele patru 
state membre vizitate care înregistra 
o ușoară întârziere față de termenele 
sale intermediare la sfârșitul anu ‑
lui 2012 (a se vedea tabelul 1 ).22 
Curtea remarcă însă că, pe baza datelor 
puse la dispoziție de statele membre, 
nu se poate determina dacă sistemele 
individuale care colectează o parte 
din încărcare oferă un nivel de protec ‑
ție a mediului similar cu cel oferit de 
sistemele de colectare. În cazul unora 
dintre aglomerații, încărcarea care este 
preluată de sistemele individuale este 
relativ ridicată, putând reprezenta, în 
anumite cazuri, până la 100 % din în ‑
cărcarea generată de o aglomerație. La 
jumătatea anului 2014, Comisia a solici ‑
tat Republicii Cehe, Ungariei și Slovaci ‑
ei să pună la dispoziție informații mai 
detaliate privind modalitățile prin care 
autoritățile naționale se asigură că este 
garantat un nivel similar de protecție 
a mediului atunci când se folosesc 
sisteme individuale.16 Date furnizate în 2014, care 
prezintă situația la data de 
referință 31.12.2012 pentru 
Republica Cehă, România și 
Slovacia și situația de la data 
de referință 31.12.2011 pentru 
Ungaria.Tabelul 1Respectarea termenelor -limită prevăzute de directivă în ceea ce privește colectarea 
apelor uzate (situația la 31.12.2012)
Stat membru CerințăGrad de conformitate:
Procent din aglomerațiile1 care dispun de sisteme de colectare,
inclusiv încărcarea2 colectată de sistemele individuale
Republica Cehă100 % din aglomerații până 
în 2010100 %;
Un procent de 7 % din încărcarea apelor uzate este colectat de sisteme individuale.
Ungaria154 de aglomerații (31 % din 
total) până în 2010100 %;
Un procent de 14 % din încărcarea apelor uzate este colectat de sisteme individuale.
România61 % din încărcare până în 
2010Numai șase aglomerații îndeplinesc în integralitate cerințele. Totuși, termenul interme ‑
diar se referă la încărcarea apelor uzate: până la sfârșitul anului 2012, rata efectivă de 
colectare era de 60,2 %;
Un procent de 1 % din încărcare este colectat de sisteme individuale.
Slovacia291 de aglomerații (82 % din 
total) până în 2010100 %;
Un procent de 13 % din încărcarea apelor uzate este colectat de sisteme individuale, iar 
un procent de 0,4 % nu face obiectul niciunei colectări.
1  Comisia consideră că o aglomerație respectă cerințele atunci când încărcarea colectată prin sistemele de colectare atinge cel puțin 98 % din 
încărcarea totală generată de aglomerație și încărcarea care nu face obiectul niciunei colectări nu depășește 2 000 l.e.
2 Încărcarea reprezintă încărcarea cu substanțe organice biodegradabile, exprimată în l.e., a unei aglomerații.
Sursa : Analiza realizată de Comisie cu privire la datele furnizate de statele membre.
16 Observații
23 
În plus, simpla existență a unor sisteme 
de colectare nu înseamnă că, în prac ‑
tică, sunt racordate la aceste sisteme 
toate gospodăriile care ar putea fi 
racordate. Pot exista, de exemplu, 
gospodării care preferă să continue cu 
sistemele individuale din motive lega ‑
te de costuri. În toate cele patru state 
membre vizitate există, într‑adevăr, 
dispoziții juridice care prevăd obliga ‑
ția racordării și chiar, în unele cazuri, 
amenzi în cazul neracordării, scopul 
vizat fiind de a se asigura racordarea 
tuturor gospodăriilor la rețeaua de 
canalizare (a se vedea tabelul 2 ). Cu 
toate acestea, în trei dintre cele patru 
state membre, nu s‑au stabilit terme ‑
ne‑limită pentru racordare sau ter ‑
menii folosiți sunt vagi, ceea ce poate 
afecta impunerea aplicării în mod efi ‑
cace a obligației de racordare la o rețea 
de canalizare existentă. Modul în care 
autoritățile naționale au asigurat apli ‑
carea obligațiilor nu a făcut obiectul 
examinării în contextul acestui audit.Niciunul dintre cele patru state 
membre vizitate nu a respectat 
termenele -limită stabilite 
în ceea ce privește epurarea 
apelor uzate
24 
Pe baza analizei realizate de Comisie 
cu privire la datele furnizate de statele 
membre, Curtea concluzionează că, în 
ceea ce privește epurarea apelor uzate, 
toate cele patru state membre depă ‑
șeau, într‑o măsură sau alta, la sfârșitul 
anului 2012, termenele‑limită stabilite 
pentru respectarea17 limitelor con ‑
centrațiilor prevăzute pentru anumiți 
parametri (a se vedea tabelul 3  pentru 
termenele intermediare pentru Un ‑
garia, România și Slovacia și anexa III  
pentru toate termenele‑limită). Având 
în vedere întârzierile înregistrate în 
ceea ce privește respectarea termene ‑
lor intermediare și necesitatea iden ‑
tificării altor surse de finanțare (a se 
vedea punctele 39 și 40), va fi extrem 
de dificil pentru Slovacia și România să 
își poată respecta termenele finale, și 
anume 2015 și, respectiv, 2018.17 Verificarea conformității cu 
legislația urmează o abordare 
ierarhică. În conformitate cu 
aceasta, nerespectarea 
obligațiilor în ceea ce privește 
colectarea (articolul 3 din 
directivă) antrenează 
nerespectarea obligațiilor de 
furnizare a serviciului de 
epurare (articolul 4 și, după 
caz, articolul 5), chiar dacă 
nivelul de calitate a efluentului 
respectă cerințele directivei. În 
mod similar, dacă 
o aglomerație nu respectă 
standardele de calitate pentru 
treapta de epurare secundară, 
nu se poate considera că 
aceasta este în conformitate 
cu dispozițiile articolului 5 
(referitoare la epurarea mai 
riguroasă).Tabelul 2Prevederile juridice naționale adoptate pentru asigurarea racordării la o rețea de 
canalizare existentă
Stat membru Prevederi juridice
Republica CehăMunicipalitățile pot decide obligativitatea racordării și pot aplica amenzi în cazurile de nerespectare. În cazul con ‑
strucțiilor noi sau renovate, este necesar să se asigure epurarea sau evacuarea apelor uzate. Nu au fost specificate 
termene‑limită.
UngariaObligația racordării în termen de 90 de zile de la data dării în funcțiune a unui sistem de colectare. Se plătesc 
amenzi (colectate sub formă de taxe) în cazul neracordării.
RomâniaObligația racordării în cazul clădirilor în care se desfășoară activități socioeconomice. Operatorii stațiilor de epura ‑
re a apelor uzate pot fi amendați în cazul întârzierilor nejustificate de racordare a noilor utilizatori.
SlovaciaObligația racordării în cazul persoanelor care dețin proprietăți generatoare de ape uzate, cu excepția cazului în 
care proprietarul deține o autorizație de epurare a apelor uzate prin alte mijloace (dar nu sunt specificate terme ‑
ne‑limită). Se plătesc amenzi în cazul neracordării.
Sursa : Analiza Curții de Conturi Europene cu privire la legislațiile naționale.
17 Observații
25 
În conformitate cu prevederile directi ‑
vei [articolul 5 alineatul (4)], condițiile 
impuse la nivelul individual al unei sta ‑
ții de epurare a apelor uzate (elimina ‑
rea azotului și a fosforului) nu se aplică 
în mod obligatoriu în zonele sensibile 
dacă se poate dovedi că procentul 
minim de reducere a încărcării globale 
care intră în toate stațiile (cu o capa ‑
citate de peste 2 000 l.e.) din această 
zonă este de cel puțin 75 % atât pentru 
Ntot, cât și pentru Ptot.26 
În conformitate cu Tratatul de ade ‑
rare, doar o mică parte din Ungaria 
(șase aglomerații) a fost considerată ca 
fiind o zonă sensibilă în care trebuia 
să fie instituită, până în anul 2008, 
o treaptă de epurare mai riguroasă. 
Cu toate acestea, în luna martie 2009, 
ca urmare a unui acord încheiat între 
România și Ungaria, aceasta din urmă 
a informat Comisia că urma să aplice 
dispozițiile articolului 5 alineatul (4) 
până la sfârșitul anului 2018, pentru 
încărcarea globală care intră în toa ‑
te stațiile (ceea ce corespunde unui 
număr de 498 de aglomerații). Potrivit 
informațiilor furnizate de autoritățile 
maghiare Comisiei, procentul de re ‑
ducere a încărcării care intra în stațiile 
de epurare era de 73,1 % pentru Ntot și 
de 74,4 % pentru Ptot până la sfârșitul 
anului 2012 (la sfârșitul anului 2010, 
aceste cifre erau de 71,5 % și, respectiv, 
79,5 %).Tabelul 3Respectarea termenelor stabilite de directivă în ceea ce privește epurarea apelor 
uzate (situația la 31.12.2012)
Stat membruRespectarea cerințelor referitoare la treapta de 
epurare secundară (respectarea limitelor concen ‑
trațiilor pentru CBO5, CCO și TMS)Respectarea cerințelor referitoare la epurarea mai 
riguroasă în zone sensibile (respectarea limitelor 
concentrațiilor pentru Ntot și Ptot)
Cerință Grad de realizare Cerință Grad de realizare
Republica Cehă594 de aglomerații  
(până în 2010)512 (86 %)132 de aglomerații  
(până în 2010)83 (63 %)
Ungaria154 de aglomerații  
(până în 2010)130 (84 %)6 aglomerații  
(până în 2008)5 (83 %)
A se vedea punctele 25 și 26
RomâniaÎncărcare (exprimată în l.e.)
10 829 595 (până în 2010)
12 953 045 (până în 2013)Încărcare (exprimată în l.e.)
8 184 225
[76 % (din cerința pentru 
2010)]
[63 % (din cerința pentru 
2013)]Încărcare (exprimată în l.e.)
7 688 721 (până în 2010)
9 196 314 (până în 2013) 1 530 828 (20 %)
(17 %)
Slovacia258 de aglomerații  
(până în 2012)236 (92 %)81 de aglomerații  
(până în 2010)41 (51 %)
Sursa:  Analiza realizată de Comisie cu privire la datele furnizate de statele membre.
18 Observații
Modificările produse la nivelul 
numărului de aglomerații și 
al cifrelor aferente încărcării 
raportate de statele membre au 
un impact asupra aplicabilității 
directivei
27 
Aglomerația este definită ca fiind 
o zonă în care populația și/sau acti ‑
vitățile economice sunt suficient de 
concentrate încât să fie posibilă colec ‑
tarea apelor uzate urbane în vederea 
dirijării lor către o stație de epurare sau 
un punct final de evacuare. Defini ‑
rea aglomerațiilor este la latitudinea 
statelor membre, în special în ceea 
ce privește așezările care sunt incluse 
într‑o aglomerație dată.
28 
Directiva impune obligații mai stricte 
statelor membre pentru aglomerațiile 
de peste 2 000 l.e. Așa cum reiese din 
analiza Curții, numărul aglomerațiilor 
de peste 2 000 l.e. și încărcarea lor aferentă au suferit modificări semnifi ‑
cative de‑a lungul timpului în Republi ‑
ca Cehă, Ungaria și România. Modifica ‑
rea cea mai substanțială a avut loc în 
România (o scădere de 29 % a număru ‑
lui aglomerațiilor și o scădere de 17 % 
a încărcării) (a se vedea tabelul 4 ). 
Faptul că o aglomerație nu mai este 
considerată ca fiind de peste 2 000 l.e. 
implică faptul că nu mai este necesară 
respectarea cerințelor referitoare la 
efluent (respectiv, limitele stabilite 
pentru concentrații) (a se vedea punc ‑
tul 18) și, prin urmare, că termenele‑li ‑
mită prevăzute de directivă nu se mai 
aplică aglomerației în cauză.
29 
Având în vedere numărul mare al aglo ‑
merațiilor urbane din cele 28 de state 
membre, Comisia nu este în măsură 
să urmărească fiecare caz individual 
pentru a se asigura că modificările 
raportate în ceea ce privește numărul 
aglomerațiilor din statele membre sunt 
justificate și conduc la o aplicare corec ‑
tă a directivei.Tabelul 4Modificări raportate Comisiei în ceea ce privește numărul aglomerațiilor și încărcarea
Stat membruModificări la nivelul 
numărului (de aglomerații 
cu peste 2 000 l.e.)Modificări la nivelul 
încărcării  
(exprimate în l.e.)Observații
Republica Cehă2008: 618
2012: 598
= scădere de 3 %2008: 8 429 183
2012: 7 590 604
= scădere de 10 %În special aglomerații în cazul cărora dimensiunea 
a scăzut sub 2 000 l.e.
Ungaria2005: 404
2007: 497
2012: 498
= creștere de 23 % din 2005 și 
stabilă din 20072005: 9 643 155
2007: 13 231 718
2012: 11 665 187
= scădere de 12 % începând 
din 2007Există neconcordanțe între datele raportate Comisiei 
și datele din Decretul 173/2014 (VII. 18.) în vigoare 
în Ungaria, care menționează 566 de aglomerații și 
o încărcare de 10 767 713 l.e.
România2007: 2  620
2012: 1 852
= scădere de 29 %2007: 25 838 316
2012: 21 409 175
= scădere de 17 %Aglomerații în cazul cărora dimensiunea a scăzut 
sub 2 000 l.e. și modificări intervenite în compoziția 
aglomerațiilor.
Slovacia Nicio modificare din 2005: 3562005: 5 054 900
2008: 5 259 370
2012: 5 072 755
= scădere de 4 % începând 
din 2008
Sursa : Analiza realizată de Curtea de Conturi Europeană cu privire la datele furnizate de statele membre Comisiei.
19 Observații
Comisia deține numai 
informații parțiale privind 
situația aglomerațiilor cu mai 
puțin de 2 000 l.e.
30 
În vederea elaborării planurilor de 
management al bazinelor hidrografice 
în conformitate cu Directiva‑cadru 
privind apa, statele membre trebuie să 
evalueze dacă impactul asupra corpu ‑
rilor de apă pe care îl are poluarea ge ‑
nerată de aglomerații (inclusiv de cele 
cu mai puțin de 2 000 l.e.) este atât 
de puternic încât să se impună luarea 
unor măsuri (a se vedea punctul 6). În 
plus, în planurile de management al 
bazinelor hidrografice este necesar 
să se prevadă măsuri prin care să se 
asigure punerea în aplicare a Directivei 
privind tratarea apelor urbane rezidua ‑
le. Altfel, în ceea ce privește aglomera ‑
țiile cu mai puțin de 2 000 l.e., Comisia 
nu prevede nicio raportare specifică 
din partea statelor membre în temeiul 
Directivei privind tratarea apelor urba ‑
ne reziduale (referitor la aglomerațiile 
vizate și nivelul lor de conformitate cu 
articolul 7).
31 
Conform constatărilor Curții, Comi ‑
sia deține numai informații parțiale 
privind situația aglomerațiilor cu mai 
puțin de 2 000 l.e. Planurile de ma ‑
nagement al bazinelor hidrografice 
elaborate de Republica Cehă, de Unga ‑
ria și de Slovacia nu indică câte dintre 
aceste aglomerații prezintă importanță 
pentru calitatea apei. În egală măsură, 
nici Republica Cehă și nici Ungaria nu 
furnizau informații privind numărul 
aglomerațiilor în care existau sisteme 
de colectare, dar nu existau stații de 
epurare. În 2013, Comisia a solicitat 
date specifice în acest sens din partea 
Republicii Cehe și a Slovaciei, în con ‑
textul evaluării planurilor de manage ‑
ment al bazinelor hidrografice. Aceasta 
ilustrează posibilitatea și capacitatea 
Comisiei de a solicita informații cu 
privire la aceste aglomerații. Cu toate acestea, informațiile primite și dispo ‑
nibile pentru Republica Cehă și pentru 
Ungaria nu fac posibilă verificarea de 
către Comisie a conformității cu arti ‑
colul 7 din Directiva privind tratarea 
apelor urbane reziduale.
Comisia urmărește situații de 
neconformitate în trei dintre 
cele patru state membre 
vizitate
32 
Statele membre au obligația de 
a prezenta Comisiei, o dată la doi ani, 
un raport privind progresele înregis ‑
trate cu privire la punerea în aplicare 
a Directivei privind tratarea apelor 
urbane reziduale. Situația de la sfârși ‑
tul anului 2012 (sau al anului 2011 dacă 
nu sunt disponibile date ulterioare) 
trebuia să fie raportată până în luna 
iunie 2014. Ulterior, Comisia publică 
un raport de implementare global: ulti ‑
mele două rapoarte au fost elaborate 
în termen de 18 luni de la data‑limită 
până la care statele membre trebuiau 
să depună rapoartele de progres18.
33 
Comisia a adresat o solicitare de infor ‑
mații Republicii Cehe și Slovaciei în iu ‑
lie 2014 și Ungariei în octombrie 2014, 
pe baza datelor furnizate de statele 
membre în 2012. Aceste solicitări de 
informații au fost adresate în legătură 
cu neconformitatea cu legislația până 
la sfârșitul anului 2010 (Republica 
Cehă și Slovacia) sau până la sfârșitul 
anului 2009 (Ungaria)19, deși între timp 
interveniseră alte termene până la care 
trebuia atinsă conformitatea și fusese ‑
ră primite informații actualizate (a se 
vedea punctul 32). Curtea consideră, 
așadar, că eficacitatea acestui proces, 
așa cum se derulează el în prezent, 
este discutabilă. În luna martie 2015, 
Comisia încă nu finalizase evaluarea 
informațiilor furnizate ca răspuns la 
aceste solicitări de informații.18 Ultimul raport publicat: 
Al șaptelea raport privind 
punerea în aplicare a Directivei 
privind tratarea apelor urbane 
reziduale, COM(2013) 574 final 
din 7 august 2013.
19 În cazul României, la data de 
referință de 31.12.2009, nu 
intervenise încă niciunul dintre 
termenele intermediare 
stabilite pentru această țară și, 
în consecință, încă nu era 
necesar să se evalueze 
conformitatea. Cu toate 
acestea, conform situației 
existente la data de 31.12.2012 
(a se vedea tabelul 3 ), 
România nu a reușit să își 
respecte primul termen, 
din 2010.
20 Observații
Gradul de utilizare 
a fondurilor disponibile 
din partea UE în cadrul 
perioadei de 
programare 2007-2013
34 
Investițiile realizate în domeniul apelor 
uzate sunt cofinanțate de UE, în gene ‑
ral, în cadrul programelor operaționale 
pentru perioada 2007 ‑2013, în special 
în cadrul programelor orizontale care 
abordează problemele de mediu. 
Fiecare dintre cele patru state mem ‑
bre dispune de un astfel de program 
operațional orizontal. Considerate în 
ansamblu, aceste programe orizontale 
au pus la dispoziție, pentru investiții în 
domeniul apelor uzate, un buget total 
de fonduri UE de 4,9 miliarde de euro.
35 
Curtea a examinat:
 — rata de absorbție, la sfârșitul 
anului 2013, a fondurilor dispo ‑
nibile pentru investiții în do ‑
meniul apelor uzate în cadrul 
programelor operaționale pentru 
perioada 2007 ‑2013;
 — dacă, până la sfârșitul anului 2013, 
au fost atinse nivelurile‑țintă stabi ‑
lite pentru indicatorii de realizare 
și de rezultat.Nu sunt absorbite 
toate fondurile care 
sunt disponibile în 
cadrul programelor 
operaționale 2007-2013
36 
În toate cele patru state membre, 
fondurile (UE și naționale) care sunt 
acordate în cadrul programelor ope ‑
raționale (în special prin programele 
orizontale care se ocupă de mediu) 
reprezintă principala sursă de finanțare 
pentru proiecte legate de ape uzate.
37 
Fondurile din cadrul unui program 
operațional sunt considerate ca fiind 
angajate de statele membre odată ce 
a fost adoptată o decizie de finanțare 
a unui anumit proiect. Curtea a con ‑
statat că, până la sfârșitul anului 2013, 
în Republica Cehă, Ungaria și Slovacia, 
existau volume semnificative de fon ‑
duri UE și naționale disponibile pentru 
investiții în epurarea apelor uzate care 
încă nu fuseseră angajate (a se vedea 
tabelul 5 ).
38 
În plus, din analiza Curții reiese că plă ‑
țile efectuate către beneficiari (pentru 
rambursarea costurilor suportate) 
înregistrau un nivel scăzut, lucru care 
semnalează că, în cazul multor proiec ‑
te, lucrările de construcție nu fuseseră 
încă finalizate până la sfârșitul anu ‑
lui 2013. Cu toate acestea, fondurile UE 
care au fost angajate de Comisie, dar 
care nu au fost utilizate pentru plăți 
de către statele membre în termen de 
doi (și, în unele cazuri, trei) ani de la 
efectuarea angajamentului nu vor mai 
fi disponibile în vederea utilizării lor în 
acel scop20.20 A se vedea articolul 93 din 
Regulamentul (CE) 
nr. 1083/2006 al Consiliului din 
11 iulie 2006 de stabilire 
a anumitor dispoziții generale 
privind Fondul european de 
dezvoltare regională, Fondul 
social european și Fondul de 
coeziune și de abrogare 
a Regulamentului (CE) 
nr. 1260/1999 (JO L 210, 
31.7.2006, p. 25).
21 Observații
39 
Data finală de eligibilitate pentru 
declararea cheltuielilor către Comisie 
în vederea primirii finanțării aferente 
din partea UE este 31.12.2015. Având 
în vedere ritmul lent al implementării, 
Curtea concluzionează că mai multe 
proiecte nu vor putea fi finalizate până 
la acest termen‑limită și, începând cu 
anul 2016, vor necesita fonduri supli ‑
mentare (naționale și/sau din partea 
UE) pentru a fi finalizate. Tabelul 5Gradul de absorbție a fondurilor pentru investiții în epurarea apelor uzate 
disponibile în cadrul programelor operaționale pentru perioada 2007-2013 care 
abordează aspecte de mediu (situația la 31.12.2013)
Stat membruFonduri angajate (proiecte 
aprobate), exprimate ca % 
din bugetul alocatFonduri plătite
Riscul de a se pierde 
fondurile exprimate ca % din 
bugetul alocatexprimate ca %
din fondurile angajate
Republica Cehă1 160 de milioane de euro
60 % și
1 850 de milioane de euro4
95 %52 % 87 %
DA(1 012 milioane de euro)
Ungaria1382 de miliarde de forinți  
(sau 1 290 de milioane de euro)
83 %23 % 28 %
DA (105 miliarde de forinți sau  
354 de milioane de euro)
România2 4 439 de milioane de euro
141 %30 % 21 %DA(954 de milioane de euro)
Slovacia3 719 milioane de euro
86 %40 % 46 %
DA(332 de milioane de euro)
1  Datele pentru Ungaria se referă la luna mai 2013. Valorile în forinți au fost transformate în euro folosindu‑se următorul curs de schimb: 
1 euro = 296,11 forinți (mai 2013).
2  Datele pentru România se referă la proiecte legate atât de alimentarea cu apă, cât și de ape uzate. Nu sunt disponibile informații diferențiate.
3  Datele pentru Slovacia se referă exclusiv la fondurile acordate de UE, în timp ce, în cazul celorlalte trei state membre, datele se referă la totalul 
fondurilor publice (atât fonduri UE, cât și naționale).
4  O serie de proiecte fuseseră deja acceptate în vederea cofinanțării, dar contractele de finanțare aferente nu fuseseră încă semnate. Dacă se iau 
în considerare și aceste proiecte, procentul de angajare a fondurilor este de 95 %.
Sursa : Analiza Curții de Conturi Europene cu privire la rapoartele anuale de implementare referitoare la programele operaționale în cauză.
22 Observații
40 
Ritmul lent al implementării antrenea ‑
ză riscul ca fondurile UE disponibile să 
nu fie absorbite în integralitate până 
la sfârșitul anului 2015. Curtea atrage 
atenția asupra faptului că proiectele 
care pot fi fracționate în mai multe 
etape de realizare distincte pot primi 
fonduri în cadrul perioadei de progra ‑
mare 2014 ‑2020 pentru acele etape 
care vor fi implementate în respectivul 
interval de timp. Per ansamblu, cu refe ‑
rire la fondurile care au fost alocate pe ‑
rioadei de programare 2014 ‑2020 pen ‑
tru investiții în domeniul apelor uzate, 
Curtea concluzionează că există riscul, 
în ceea ce privește Ungaria, și certitu ‑
dinea, în ceea ce privește România și 
Slovacia, ca fondurile (atât din partea 
UE, cât și naționale) planificate pentru 
perioada de programare 2014 ‑2020 să 
nu fie suficiente pentru a se asigura 
punerea în aplicare a directivei în ceea 
ce privește aglomerațiile cu mai mult 
de 2 000 l.e. Statele membre vor fi 
nevoite așadar să identifice alte surse 
de finanțare.
41 
În urma analizei Curții, s‑a constatat, 
de asemenea, că, în toate cele patru 
state membre, criteriile aplicate pentru 
selecția proiectelor în vederea finanță ‑
rii în cadrul programelor operaționale 
de mediu pentru perioada 2007 ‑2013 
au fost adecvate. Cu toate acestea, 
decizia de a depune un proiect și mo ‑
mentul depunerii rămâne la latitudi ‑
nea aglomerațiilor. Astfel, unul dintre 
motivele pentru care unele aglomerații 
de dimensiuni mai mari (care necesită 
deci o epurare mai riguroasă) sunt în 
continuare neconforme cu Directiva 
privind tratarea apelor urbane rezi ‑
duale este acela că nu au fost depuse 
cereri de finanțare pentru proiecte 
(prin urmare, nu s‑a solicitat finanțare 
în acest sens).În cea mai mare parte a lor, 
nivelurile -țintă stabilite 
pentru indicatorii de 
realizare și de rezultat 
nu erau atinse la sfârșitul 
anului 2013
42 
Programele operaționale pentru 
perioada 2007 ‑2013 prezentate de 
statele membre și aprobate de Comi ‑
sie cuprind indicatori de realizare, de 
rezultat și de impact, al căror rol este 
de a face posibilă evaluarea eficienței 
și a eficacității fondurilor cheltuite în 
cadrul programelor.
43 
Curtea remarcă faptul că nivelurile‑țin ‑
tă stabilite pentru indicatorii definiți 
în programele operaționale de mediu 
nu sunt de natură să permită demon ‑
strarea gradului de atingere a niveluri ‑
lor‑țintă prevăzute de Directiva privind 
tratarea apelor urbane reziduale.
23 Observații
44 
Termenul‑limită stabilit în programele 
operaționale pentru atingerea nive ‑
lurilor‑țintă este 2015. Situația de la 
sfârșitul anului 2013 reprezintă o fază 
intermediară, însă ea indică faptul că 
multe dintre nivelurile‑țintă stabilite 
sunt încă departe de a fi realizate (a se 
vedea tabelul 6 ). Situația se va îmbu ‑
nătăți în cei doi ani care au mai rămas, întrucât multe proiecte se află încă în 
faza de implementare. Cu toate aces ‑
tea, având în vedere decalajul semnifi ‑
cativ dintre țintele stabilite și gradele 
de implementare în 2013, Curtea con ‑
sideră că unele dintre aceste nive ‑
luri‑țintă erau în mod evident exagerat 
de optimiste (de exemplu, indicatorul 
nr. 2 în cazul Republicii Cehe și indica ‑
torul nr. 1 în cazul României).Tabelul 6Gradul de atingere a nivelurilor -țintă la 31.12.2013, în cadrul programelor 
operaționale de mediu pentru perioada 2007-2013
Stat membru IndicatoriNivelurile‑țintă 
pentru 2015Gradul de realizare
Republica Cehă1. Kilometri noi și reabilitați de rețele de canalizare 1202 294
(> 100  %)
2. Numărul de stații noi, reabilitate sau cu extinderea 
capacității35094
(27 %)
3. Numărul de persoane racordate pentru prima dată la 
o rețea de canalizare741 000459 266
(62 %)
Ungaria1. Numărul gospodăriilor pentru care există posibilitatea 
racordării la o rețea de canalizare400  000141 689
(35 %)
2. Capacitate creată pentru stații de epurare a apelor uzate 
(în l.e.)3 550 000195 124
(5 %)
3. Numărul de locuitori vizați de proiecte de epurare a apelor 
uzate (în milioane)1,30,2
(15 %)
România1. Numărul de stații noi și reabilitate 17025
(15 %)
2. Ape uzate care fac obiectul unei epurări adecvate (% din 
volumul total al apelor uzate)6035
(58 %)
Slovacia1. Numărul de stații noi și reabilitate 6430
(47 %)
2. Numărul de l.e. racordați la noua rețea de canalizare 331 29513 883
(4 %)
Sursa : Analiza Curții de Conturi Europene cu privire la rapoartele anuale de implementare referitoare la programele operaționale în cauză.
24 Observații
Eficacitatea stațiilor de 
epurare a apelor uzate 
urbane cofinanțate de UE
45 
Evaluarea Curții vizează 28 de stații 
de epurare a apelor uzate urbane și se 
axează pe două aspecte:
(a) nivelul de performanță atins în 
ceea ce privește epurarea apelor 
uzate;
(b) gestionarea nămolurilor de epura ‑
re rezultate în urma procesului de 
epurare a apelor uzate.Performanța stațiilor de 
epurare a apelor uzate 
urbane
46 
Stațiile de epurare a apelor uzate 
urbane care preiau apele uzate de la 
gospodării și de la instalațiile indus ‑
triale trebuie să respecte anumite 
limite ale concentrațiilor, indicate în 
autorizația de gospodărire a apelor, 
pentru efluentul deversat. Autorizația 
se întocmește pe baza dispozițiilor din 
legislația națională și respectarea ei 
trebuie să fie asigurată prin efectua ‑
rea unor controale periodice de către 
operatorii înșiși. Valorile‑limită stabilite 
pentru concentrațiile admisibile și 
frecvența monitorizării sunt specificate 
în directivă (a se vedea punctul 18). 
Instalațiile industriale trebuie, la rândul 
lor, să respecte limitele concentrațiilor 
pentru apele uzate deversate în rețele ‑
le publice de canalizare.
Imaginile 2 și 3 – Efluent deversat (Ungaria – Budapesta; Republica Cehă – Blansko)
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană.
25 Observații
47 
Curtea a examinat dacă:
 — monitorizarea și calitatea efluentu ‑
lui provenit de la stații de epurare 
a apelor uzate urbane respecta 
cerințele prevăzute în directivă și/
sau în autorizațiile naționale de 
gospodărire a apelor;
 — rețelele de canalizare și/sau stațiile 
de epurare a apelor uzate urbane 
au făcut față în mod adecvat situa ‑
țiilor de precipitații abundente;
 — operatorii stațiilor aveau certitudi ‑
nea respectării limitelor concentra ‑
țiilor de către instalațiile industriale 
care evacuau ape uzate într‑o rețea 
publică de canalizare;
 — capacitatea stațiilor de epurare 
a apelor uzate urbane care au făcut 
obiectul examinării era suficientă 
pentru a face față nevoilor reale; — costurile de exploatare ale stațiilor 
de epurare a apelor uzate urbane 
erau justificate în raport cu tipul 
de epurare oferit și cu dimensiunea 
stațiilor.
Cerințele UE referitoare la 
efluent erau respectate de 
stațiile pentru care erau 
aplicabile
48 
Examinarea de către Curte a respectării 
cerințelor în materie de monitorizare 
și de calitate a efluentului a avut drept 
bază analizele de laborator realizate 
de către operatorii stațiilor (în cadrul 
automonitorizării) în 2012. În ceea ce 
privește frecvența prelevării probelor, 
examinarea a evidențiat că, cu o singu ‑
ră excepție, toate stațiile au respectat 
cerințele Directivei privind tratarea 
apelor urbane reziduale.
Imaginile 4 și 5 – Probe de apă și rezultate ale analizelor (Republica Cehă – Blansko; Ungaria – Budapesta)
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană.

26 Observații
49 
Curtea a remarcat că trei state mem ‑
bre au impus limite ale concentrațiilor 
care, în unele cazuri, erau mai stricte 
decât cele impuse de directivă (a se 
vedea tabelul 7 ). La data redactării 
raportului, Comisia nu intenționa să 
propună o actualizare a limitelor pre ‑
văzute în directivă.50 
Cerințele specificate în directivă cu pri ‑
vire la efluentul evacuat erau aplicabile 
pentru 16 dintre cele 28 de stații care 
au făcut obiectul examinării (57 %). 
Cerințele erau respectate în toate cele 
16 cazuri (a se vedea tabelul 8 ). În 
plus, dintre cele 28 de stații, 25 (89 %) 
respectau, în egală măsură, limitele 
indicate în autorizațiile lor naționale.Tabelul 7Dispoziții legale naționale care prevăd limite ale concentrațiilor ce depășesc 
cerințele directivei
Stat membru Limite mai stricte ale concentrațiilor
Republica CehăCBO5, CCO și TMS: limitele stabilite sunt mai stricte și sunt prevăzute limite și în cazul stațiilor cu o capacitate mai mică 
de 2 000 l.e.
Sunt prevăzute limite pentru Ptot și în cazul stațiilor cu o capacitate cuprinsă între 2 000 l.e. și 10 000 l.e.
Ungaria CBO5, CCO și TMS: sunt prevăzute limite și în cazul stațiilor cu o capacitate mai mică de 2 000 l.e.
România Niciuna dintre limitele stabilite nu depășește cerințele directivei.
Slovacia CBO5, CCO și TMS: sunt prevăzute limite și în cazul stațiilor cu o capacitate mai mică de 2 000 l.e.
Sursa : Analiza Curții de Conturi Europene cu privire la legislațiile naționale.Tabelul 8Cazurile în care efluentul respecta cerințele stabilite în directivă și în autorizații
Stat membruNumărul stațiilor 
care au făcut obiectul 
examinăriiDirectiva privind tratarea apelor urbane reziduale
Respectarea autorizației
Respectată Nu se aplică
Republica Cehă 4 4 4
Ungaria 7 3 4 7
România 12 4 8 9
Slovacia 5 5 5
TOTAL 28 16 12 25
Sursa : Analiza Curții de Conturi Europene.
27 Observații
51 
În cazul a patru stații din Ungaria și 
a opt stații din România, nu toate 
cerințele directivei (în special cele refe ‑
ritoare la Ntot și la Ptot) erau aplicabile la 
data redactării raportului:
 — Ungaria a optat pentru aplicarea 
unor procente de reducere pen ‑
tru Ntot și Ptot la nivel național, în 
locul aplicării unor limite la nivelul 
individual al stațiilor de epurare (a 
se vedea punctul 26). Trei dintre 
cele patru stații în cauză aveau 
capacitatea tehnică de a elimina 
nutrienți (Ntot și Ptot) și de a îmbu ‑
nătăți deci calitatea efluentului, 
dar nu erau obligate să procedeze 
astfel în baza autorizației eliberate 
de autoritățile naționale;
 — termenul‑limită stabilit pentru 
România pentru respectarea cerin ‑
țelor din directivă pentru aglo ‑
merațiile cu o populație mai mare 
de 10 000 l.e. este sfârșitul anu ‑
lui 2015. În cazul a șapte dintre cele 
opt stații în cauză, vor fi necesare 
lucrări suplimentare pentru a face 
posibilă eliminarea nutrienților.Situația privind evacuările 
directe nu poate fi evaluată 
din cauza lipsei informațiilor 
cuantificate
52 
În cazul în care capacitatea unei rețele 
de canalizare și a unei stații de epurare 
nu este suficientă în timpul precipitați ‑
ilor abundente, pot avea loc așa‑numi ‑
tele „evacuări directe”, prin intermediul 
cărora se deversează direct, într‑un 
corp de apă, nu numai apele pluviale, 
ci și apele uzate neepurate, fapt care 
are un impact negativ asupra calității 
apei. Acest lucru se întâmplă mai ales 
în cazul în care o rețea de canalizare 
are un sistem combinat de colectare, 
colectând, astfel, atât apele pluviale de 
scurgere, cât și apele uzate menajere 
și industriale (a se vedea figura 1 ). În 
cazul a 20 dintre cele 28 de stații care 
au făcut obiectul examinării (71 %), 
rețeaua de canalizare era în mare parte 
sau integral combinată. Curtea admite 
faptul că, în unele cazuri, din motive 
tehnice legate de structura rețelei de 
canalizare, municipalitățile nu pot 
realiza o rețea separată (care să asi ‑
gure separarea apelor uzate și a celor 
pluviale).
28 Observații
53 
Conform directivei, statele membre 
trebuiau să decidă ce măsuri era ne ‑
cesar să fie adoptate pentru limitarea 
poluării apelor ca urmare a evacuărilor 
directe. Aceste măsuri puteau consta 
în specificarea unor procente de dilu ‑
are21, indicarea unui număr acceptabil 
de evacuări directe în fiecare an sau 
specificarea capacității pentru debi ‑
tul pe vreme uscată22. În general, în 
incinta stațiilor de epurare examinate 
existau rezervoare pentru ape pluviale, 
în care apele receptate care depășesc 
capacitatea stației pot fi depozitate și 
ulterior dirijate către stația de epurare 
odată încheiată perioada de precipi ‑
tații abundente. În ceea ce privește 
situația evacuărilor directe din cursul 
perioadelor de precipitații abunden ‑
te la nivelul celor 28 de stații, Curtea 
a constatat că: — în opt cazuri (29 %), volumul eva ‑
cuărilor directe a fost măsurat de 
operatorii stațiilor și s‑a menținut 
la un nivel acceptabil (între 1 și 5 % 
din debitul anual de ape uzate care 
intra în stații);
 — în 14 cazuri (50 %), potrivit decla ‑
rațiilor operatorilor stațiilor, nu au 
existat evacuări directe;
 — în șase cazuri (21 %), nu erau dispo ‑
nibile informații deoarece nu se 
procedase la nicio măsurare.Figura 1Exemplu de evacuări directe în cazuri de precipitații 
abundente
© Green Learning Station, Civic Garden Center of Greater Cincinnati, Diagram of Combined Sewer System .21 Raportul dintre cantitatea de 
ape uzate și cantitatea de ape 
pluviale.
22 Debitul de apă pe care o stație 
ar trebui să aibă capacitatea 
de a o epura într‑o perioadă 
de vreme uscată, prin urmare, 
atunci când nu există 
precipitații.
Ape uzate 
rezidenţiale Ape uzate 
industriale Scurgeri 
provenite de 
pe acoperișuri 
și de pe 
suprafeţe 
de terenScurgeri 
provenite de 
pe acoperișuri 
și de pe 
suprafeţe 
de teren 
 
Conductă de 
canalizareConductă de 
canalizare
Ape epurate  Canalizare stradală 
pentru ape 
pluviale 
Corp de apă public
Conductă de 
evacuare 
combinată  
 Structură de preaplin 
cu baraj deversor
Direcţionare către staţie 
de epurare a apelor uzate Mix de ape uzate 
și de ape pluviale Reţea de canalizare combinată 
 Staţie de epurare 
a apelor uzate 
 
Artwork modeled after
St. Louis MS D - C lean Rivers Healthy
Communities Program ill ustration 
 
29 Observații
54 
Cu toate acestea, cifrele menționate 
trebuie interpretate cu prudență, în ‑
trucât posibilitatea deversărilor directe 
există și la nivelul rețelei de canalizare, 
caz în care cantitatea de apă care ajun ‑
ge la stația de epurare a apelor uzate 
poate să fie deja redusă. În niciunul 
dintre cele patru state membre vizitate 
nu erau disponibile informații cuantifi ‑
cate cu privire la evacuările directe (re ‑
fularea apei) care aveau loc la nivelul 
rețelei de canalizare.
55 
Curtea a observat, de asemenea, că în 
Republica Cehă, Ungaria și România, 
nu fuseseră stabilite cerințe legale nici 
în ceea ce privește numărul și volumul 
admisibil al evacuărilor directe, nici în 
ceea ce privește procentul de diluare. 
În Slovacia există astfel de cerințe și ele 
prevăd, de asemenea, dimensiunea ne ‑
cesară a camerelor de refulare. Totuși, 
nu există obligația de a se monitoriza 
nici volumul de apă refulată, nici pro ‑
centul de diluare a acesteia.
56 
În 2014, Comisia a hotărât să lanse ‑
ze un studiu privind conformitatea 
dispozițiilor din legislațiile statelor 
membre cu cerințele prevăzute de UE 
în ceea ce privește evacuările directe, 
așa cum sunt ele stabilite în Directiva 
privind tratarea apelor urbane rezidua ‑
le din 1991.85 % din operatorii stațiilor 
efectuau verificări la fața 
locului cu privire la respectarea 
de către instalațiile industriale 
a limitelor concentrațiilor
57 
Instalațiile industriale pot evacua 
apele uzate pe care le generează într‑o 
rețea publică de canalizare în vederea 
epurării lor de către o stație de epurare 
a apelor uzate urbane. În conformitate 
cu Directiva privind tratarea apelor ur ‑
bane reziduale, statele membre aveau 
obligația de a condiționa evacuările 
de acest tip prin intermediul unor 
reglementări prealabile și/sau al unor 
autorizații speciale.
58 
Pentru a se asigura că procesele de 
epurare nu sunt obstrucționate de 
existența anumitor poluanți și că apele 
deversate de stațiile de epurare a ape ‑
lor uzate urbane nu conțin poluanți 
care dăunează mediului, instalațiile 
industriale trebuie să respecte anumite 
limite ale concentrațiilor pentru o serie 
de poluanți. Situația variază de la un 
stat membru la altul în ceea ce privește 
prevederile legale în vigoare: în Unga ‑
ria și în România, există limite stabilite 
pentru o serie de parametri, iar, în 
Republica Cehă și în Slovacia, limitele 
stabilite pentru alte substanțe decât 
cele deosebit de periculoase sunt doar 
orientative. Mai departe, este la latitu ‑
dinea operatorului rețelei de canaliza ‑
re/stației de epurare să definească, în 
normele sale de exploatare, anumite 
limite ale concentrațiilor.
30 Observații
59 
Relația dintre operatorul unei rețele 
de canalizare și o instalație industrială 
dată este reglementată de un contract, 
în care se pot stabili, de asemenea, 
limite ale concentrațiilor mai stricte 
decât cele prevăzute prin lege.
60 
În Republica Cehă, Ungaria și Româ ‑
nia (a se vedea tabelul 9 ), instalațiile 
industriale care evacuează ape uzate 
într‑o rețea publică de canalizare sunt 
obligate prin lege să efectueze o au ‑
tomonitorizare cu privire la efluent. 
Rezultatele sunt, în general, comunica ‑
te operatorului. În România, nu există 
nicio dispoziție legală care să prevadă 
raportarea rezultatelor23, dar operatorii 
stațiilor pot include o astfel de preve ‑
dere în contracte.61 
Curtea remarcă faptul că există două 
modalități prin care operatorul unei 
stații de epurare a apelor uzate poate 
evalua fiabilitatea verificărilor efectua ‑
te de către instalațiile industriale (a se 
vedea tabelul 9 ):
 — probele de apă prelevate de insta ‑
lațiile industriale trebuie să fie ana ‑
lizate de laboratoare acreditate: 
dispozițiile din legislațiile naționale 
nu prevăd o astfel de cerință. Ope ‑
ratorul poate include însă o astfel 
de cerință în contractul încheiat cu 
instalațiile industriale;
 — operatorul stației de epurare 
efectuează verificări la fața locului: 
există prevederi legale în acest 
sens în Republica Cehă, România și 
Slovacia.23 Cu excepția laboratoarelor și 
a entităților care activează în 
domeniile medical și veterinar.Tabelul 9Dispoziții juridice naționale care reglementează verificarea apelor uzate industriale 
deversate într -o rețea de canalizare
Stat membruEste prevăzută automonitorizarea 
de către instalațiile industrialeEste prevăzută cerința ca verifică ‑
rile să fie efectuate de laboratoa ‑
re acreditateEste prevăzută cerința ca operato ‑
rii stațiilor să efectueze verifi ‑
cări la fața locului la instalația 
industrială
Republica Cehă Da NuDa
(frecvența nu este stabilită)
Ungaria DaNu (cu excepția anumitor tipuri de 
instalații)Nu
România Da NuDa
(frecvența nu este stabilită)
Slovacia Nu NuDa
(inclusiv o frecvență minimă)
Sursa : Analiza Curții de Conturi Europene cu privire la legislațiile naționale.
31 Observații
62 
Evaluarea Curții a vizat câte un eșanti ‑
on de agenți industriali pentru fiecare 
stație de epurare și s‑a bazat pe ana ‑
lizele de laborator realizate de către 
operatorii stațiilor înșiși și pe analizele 
primite de operatori de la acești agenți 
industriali care deversau ape uzate. Au 
fost examinate, în egală măsură, infor ‑
mații referitoare la eventualele amenzi 
aplicate.
63 
Dintre cele 28 de stații de epurare 
a apelor uzate urbane examinate 
de Curte, 26 acceptau și ape uzate 
industriale în vederea epurării. În 
cazul a 22 dintre aceste 26 de stații de 
epurare (85 %), operatorii efectuau 
verificări la fața locului. În cazul a trei 
dintre celelalte patru stații, operatorii 
primeau rezultatele analizelor probe ‑
lor prelevate de agenții industriali în 
cadrul automonitorizării și analizate de 
laboratoare acreditate.
64 
În cazul în care o instalație industrială 
depășește limitele concentrațiilor care 
i se aplică, operatorul stației de epu ‑
rare aplică o amendă: în Ungaria și în 
România, amenda (suma acesteia vari ‑
ind în funcție de substanțele poluante) 
este stabilită în dispozițiile legislației 
naționale, în vreme ce, în Republica 
Cehă și în Slovacia, suma care trebuie 
plătită pentru depășirea limitelor con ‑
centrațiilor este stabilită în contractul 
încheiat între operator și instalația 
industrială respectivă. În timp ce, în 
cazul Ungariei și al României, amenda 
este legată de cantitatea de poluanți24 
deversați între două măsurători (rea ‑
lizate în cursul unui an), în Republica 
Cehă și în Slovacia, suma calculată se 
referă în general la cantitatea de polu ‑
anți deversați în ziua în care a avut loc 
măsurătoarea25. Curtea consideră că, în 
astfel de cazuri, este probabil ca suma 
percepută să fie redusă și efectul de 
descurajare să fie limitat.Aproximativ o treime din 
stațiile de epurare a apelor 
uzate examinate sunt 
supradimensionate
65 
Curtea a evaluat gradul de utilizare 
a capacității (respectiv, capacitatea de 
epurare a unei anumite încărcări cu 
poluanți)26, exprimat în l.e., și a con ‑
statat că nouă dintre cele 28 de stații 
examinate (32 %) funcționau la mai 
puțin de 50 % din capacitate (a se ve ‑
dea figura 2 ). Un număr de alte nouă 
stații (32 %) funcționează la un procent 
cuprins între 51 % și 60 % din capaci ‑
tate. Această situație este exacerbată 
în România, unde opt din 12 stații 
funcționează la mai puțin de 50 % din 
capacitate. Realizarea de investiții în 
stații cu o supracapacitate semnifica ‑
tivă nu constituie o utilizare eficientă 
a resurselor financiare limitate, fie că 
este vorba de fonduri UE, fie că este 
vorba de fonduri naționale.
66 
Evaluarea realizată de Curte cu privire 
la un alt indicator tinde să confirme 
această concluzie: din punctul de 
vedere al capacității hidraulice (debitul 
care intră în stație exprimat în l/s și/sau 
m³/h), 16 dintre cele 28 de stații care 
au făcut obiectul examinării (57 %) 
funcționează la mai puțin de 60 % din 
capacitate. Această evaluare s‑a bazat 
pe o comparație între debitul de apă 
(m³) care intră în stație și capacitatea 
medie a stației (pe vreme uscată)27.24 Aceasta fiind cantitatea 
deversată peste cantitatea 
admisă (volumul apelor uzate 
deversate înmulțit cu 
o concentrație exprimată de 
exemplu în mg/l).
25 În general, contractele 
stipulează o perioadă 
standard (variind de la cinci 
zile la 30 de zile, în funcție de 
contract) pentru cazul în care 
nu se poate specifica 
momentul precis în care au 
fost depășite limitele 
concentrațiilor.
26 Comparație între încărcarea cu 
poluanți (exprimată în l.e.) 
epurată efectiv în cursul unui 
an și încărcarea cu poluanți pe 
care o stație are capacitatea de 
a o epura (a se vedea anexa II  
coloana „Capacitate 
proiectată, în l.e.”).
27 Întrucât debitul care intră în 
stație poate cuprinde atât ape 
uzate, cât și apă curată 
(respectiv, ape pluviale și ape 
subterane care nu necesită 
niciun fel de epurare), a fost 
luat în considerare și volumul 
de apă curată la evaluarea 
gradului de utilizare 
a capacității.
32 Observații
67 
Mai mult, Curtea a constatat că, în 
cazul a 22 dintre cele 28 de stații 
examinate (79 %), cota corespunzând 
apei curate (respectiv, ape pluviale și 
ape subterane) din debitul total care 
intră în stațiile respective depășește 
30 % (între 32 % și 85 %). Aceasta face 
să crească gradul de utilizare a capaci ‑
tății hidraulice: apa curată reprezintă 
o parte din debitul la intrare, dar ea 
nu necesită niciun fel de epurare. Cu 
privire la acest aspect:
 — Curtea admite faptul că poate exis ‑
ta o anumită cantitate de ape plu ‑
viale care sunt receptate de către 
stațiile de epurare a apelor uzate, 
dat fiind că rețelele de canalizare 
combinate nu pot fi înlocuite, în 
toate cazurile, cu rețele separate (a 
se vedea punctul 52); — în cazul apelor subterane, în 
schimb, se pot reduce ratele de 
infiltrații prin reabilitarea rețelei și 
prin refacerea etanșeității rețelelor 
și a căminelor de vizitare. Dacă la 
proiectarea stațiilor s‑ar fi luat în 
considerare aceste lucrări de con ‑
strucții civile, capacitatea hidrauli ‑
că necesară a stațiilor în cauză ar fi 
putut fi redusă – simțitor, în unele 
cazuri (a se vedea caseta 2 ).Figura 2Gradul de utilizare a capacității, exprimat în l.e.
Sursa : Analiza Curții de Conturi Europene.51-60 %
> 60 %
Numărul de staţii< 50 %România
Slovacia
Ungaria
Republica Cehă
12 10 8 6 4 2 0
33 Observații
68 
Deși majoritatea stațiilor planificau 
o creștere în viitor a numărului de per ‑
soane racordate, aceste noi racordări 
nu vor fi în număr mare și, prin urmare, 
nu vor avea un impact semnificativ 
asupra procentului de capacitate uti ‑
lizată. În mod similar, deși este posibil 
ca, pe termen lung, să se înregistreze 
o creștere a activității industriale, se 
preconizează că noile instalații indus ‑
triale vor fi echipate cu propriile lor 
sisteme de epurare a apelor uzate.Există marjă pentru reducerea 
costurilor de exploatare în 
anumite cazuri
69 
Costurile de exploatare28 pot repre ‑
zenta un indicator al eficienței opera ‑
ționale a infrastructurilor cofinanțate 
și joacă un rol la stabilirea tarifelor 
percepute pentru serviciile de apă. 
Astfel, Curtea a realizat o comparație 
între costurile înregistrate în 2012 de 
cele 28 de stații examinate, pe baza 
informațiilor contabile primite de la 
acestea.28 Reprezentând suma 
următoarelor costuri: costul 
forței de muncă, costul 
materialelor (inclusiv costul 
substanțelor chimice), costul 
energiei, costul transportului 
și eliminării nămolurilor și alte 
costuri. În categoria „alte 
costuri” au fost luate în 
considerare numai costurile 
serviciilor de întreținere 
externalizate și costurile 
analizelor externalizate de 
laborator. Cheltuielile de 
amortizare nu au fost incluse, 
de exemplu.Imaginea 6 – Parte din infrastructură aflată rareori în uz (România – Galați)
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană.
Exemplu de volum semnificativ de ape subterane care tranzitează printr -o stație de 
epurare
O stație de epurare din România are un grad de utilizare a capacității hidraulice cuprins între 60 % și 85 %. 
Aproximativ jumătate din apa care intră în stație este constituită însă de ape subterane, care nu necesită ni ‑
ciun fel de epurare. Dacă rețeaua de canalizare ar avea o etanșeitate mai bună, în aceasta ar ajunge un volum 
mai mic de ape subterane, iar, în acest caz, gradul de utilizare a capacității hidraulice ar coborî la aproximativ 
40 %. Cu titlu de comparație, în cazul unora dintre stațiile cuprinse în eșantion, infiltrațiile de ape subterane 
nu reprezentau decât între 10 % și 20 % din debitul total care intra în stații.Caseta 2
34 Observații
70 
Costurile de exploatare sunt influența ‑
te de tipul de epurare oferit (o epurare 
mai riguroasă implică un cost mai 
mare) și de dimensiunea stației. Com ‑
parația arată însă că există diferențe 
importante între diversele stații (a se 
vedea figura 3 ).Figura 3Costurile de exploatare (în euro/l.e.), pe stații de epurare
Note : Două stații au fost excluse, deoarece prezentau elemente care distorsionau comparația.
Stațiile în care se furniza o treaptă de epurare mai riguroasă, dar care nu respectau limitele concentrațiilor așa cum erau stabilite în directivă au 
fost incluse în categoria „epurare secundară”.
Sursa : Analiza Curții de Conturi Europene.euro/l.e.
Staţii de epurare a apelor uzateCuartila inferioarăMedianaCuartila superioară
ZYX WVUTSRQPONMLKJI HGFEDCBA25
20
15
10
5
0Epurare primarăEpurare secundarăEpurare mai riguroasă/terţiară
71 
Curtea observă că există marjă pentru 
reducerea costurilor de exploatare în 
cazul unui număr de stații care au făcut 
obiectul examinării, lucru ilustrat de 
următoarele exemple:
 — în ceea ce privește costul trans ‑
portului și eliminării nămolurilor, 
există variații semnificative de preț 
între cele 28 de stații examinate. În 
nouă dintre cazuri, costul depășea 100 de euro pe tonă de materie 
uscată, iar, în șase cazuri, costul 
era cuprins între 50 de euro și 
100 de euro pe tonă. Prețul aferent 
acestui element de cost joacă un 
rol important, întrucât ponderea sa 
în costul total de exploatare a stați ‑
ei poate fi semnificativă (în medie, 
de aproximativ 10 %, dar, în cazuri 
extreme, putând ajunge până la 
30 % sau 50 %);
35 Observații
 — ponderea costului energiei repre ‑
zintă, în medie, în jur de 30 % din 
costul total, în cazul celor 28 de 
stații examinate. În jumătate dintre 
cazuri, stațiile de epurare utilizau 
nămolurile de epurare pentru pro ‑
ducerea de energie, în general prin 
intermediul digestiei anaerobe. În 
majoritatea stațiilor în care se ge ‑
nera energie în acest mod, ponde ‑
rea energiei în costul total era mai 
scăzută decât media de 30 %;
 — în această privință, Agenția Euro ‑
peană de Mediu a concluzionat, 
într‑un raport din anul 201429, că 
utilizarea unor indicatori pentru 
măsurarea performanței serviciilor 
de utilități de apă de pe întreg teri ‑
toriul Europei ar îmbunătăți în mod 
semnificativ înțelegerea provocă ‑
rilor pe care le implică o utilizare 
eficientă a resurselor. Realizarea 
unei comparații a acestor indi ‑
catori ar putea să stea cu succes 
la baza unui exercițiu de analiză 
comparativă.Destinațiile nămolurilor 
generate de stațiile de 
epurare a apelor uzate 
urbane
72 
În urma epurării apelor uzate rezul ‑
tă nămoluri de epurare. Nămolul de 
epurare este considerat deșeu în 
temeiul Directivei privind deșeurile30. 
În conformitate cu această directivă, 
reutilizarea, reciclarea și recuperarea 
deșeurilor trebuie să aibă prioritate 
față de eliminarea deșeurilor prin arun ‑
carea la depozite de deșeuri, incinerare 
sau depozitarea permanentă31. UE în ‑
curajează utilizarea ca îngrășământ în 
agricultură a nămolurilor de epurare.29 Raportul tehnic nr. 5/2014: 
Performance of water utilities 
beyond compliance  
(Performanța utilităților de apă 
dincolo de simpla respectare 
a normelor).
30 Directiva 2008/98/CE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului din 19 noiembrie 
2008 privind deșeurile și de 
abrogare a anumitor directive 
(JO L 312, 22.11.2008, p. 3).
31 Ierarhia deșeurilor introdusă la 
articolul 4 din 
Directiva 2008/98/CE.
Imaginea 7 – Nămoluri de epurare rezultate (Republica Cehă – Blansko)
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană.

36 Observații
73 
Curtea a examinat dacă:
 — se proceda mai degrabă la reutili ‑
zarea sau valorificarea nămolului 
decât la eliminarea lui;
 — limitele stabilite pentru concentra ‑
țiile anumitor parametri ai nămolu ‑
rilor de epurare, în special în ceea 
ce privește metalele grele, fuseseră 
respectate de către operatorii 
stațiilor de epurare a apelor uzate 
urbane;
 — recomandările anterioare ale Curții 
cu privire la acest subiect fuseseră 
puse în aplicare de către Comisie.
În trei dintre cele patru state 
membre, se procedează 
mai frecvent la reutilizarea 
nămolului decât la eliminarea 
lui
74 
Evaluarea efectuată de Curte cu privire 
la cele 28 de stații de epurare a vizat 
producția de nămoluri din anul 201232 
și s‑a bazat pe o examinare a prevede ‑
rilor contractuale convenite între ope ‑
ratorii stațiilor și diferitele societăți de 
gestionare a deșeurilor, precum și pe 
o analiză a datelor contabile relevante. 
Auditul nu a presupus însă efectuarea 
de vizite la societățile de gestionare 
a deșeurilor care preluau nămolurile 
în cauză, cu scopul de a se determina 
dacă societățile respective prelucrează 
în mod adecvat nămolurile.
75 
Potrivit constatărilor Curții, în Republi ‑
ca Cehă, Ungaria și Slovacia, stațiile în ‑
cheiaseră, în general, contracte cu una 
sau mai multe societăți de gestionare 
a deșeurilor, care fie se ocupau ele 
însele de nămoluri, fie le transmiteau 
mai departe altor utilizatori. Așa cum 
reiese din contracte, de cele mai multe ori, societățile de gestionare a deșe ‑
urilor utilizau nămolurile în principal 
pentru producerea de compost, pentru 
recultivare sau pentru producerea de 
biogaz.
76 
În România, în cazul a 11 dintre cele 
12 stații care au făcut obiectul exami ‑
nării, întreaga cantitate a nămolurilor 
produse sau o parte din aceasta este 
depozitată la depozite de deșeuri și/
sau este stocată în incinta stațiilor. 
Stocarea nămolurilor în incinta stației 
nu reprezintă o soluție sustenabilă pe 
termen lung.
77 
Conform Strategiei naționale a Ro ‑
mâniei de gestionare a deșeurilor 
(2003 ‑2013), până în 2020, 50 % din 
nămolurile produse ar trebui să fie 
utilizate în agricultură sau incinera ‑
te. O nouă strategie de gestionare 
a nămolurilor de epurare a fost prezen ‑
tată de autoritățile române în februa ‑
rie 2012, dar aceasta nu fusese încă 
aprobată la momentul auditului.
78 
Statele membre au transmis Comisiei 
date prezentând situația de la sfârșitul 
anului 2012 în ceea ce privește desti ‑
națiile nămolurilor de epurare. Aceste 
date confirmă faptul că reutilizarea 
reprezintă opțiunea preferată în cazul 
a trei dintre cele patru state membre 
vizitate (a se vedea figura 4 ).32 Nămolurile produse de stațiile 
de epurare a apelor uzate care 
au făcut obiectul examinării în 
cele patru state membre 
reprezintă următoarele cote 
din producția totală de 
nămoluri: 0,78 % în Republica 
Cehă, 45 % în Ungaria, 52 % în 
România și 10 % în Slovacia.
37 Observații
Limitele aplicabile ale 
concentrațiilor au fost 
respectate în majoritatea 
cazurilor
79 
În conformitate cu Directiva privind 
nămolurile de epurare care reglemen ‑
tează aplicarea acestora pe solurile 
agricole, operatorii stațiilor de epurare 
a apelor uzate trebuie să monitorize ‑
ze33 conținutul nămolului de epurare 
pentru a se asigura că sunt respectate 
limitele concentrațiilor, în special în 
ceea ce privește metalele grele.
80 
În plus, prevederile din legislațiile nați ‑
onale pot depăși dispozițiile Directivei 
privind nămolurile de epurare, stabi ‑
lind mai mulți parametri care trebuie 
monitorizați, precum și limite mai stric ‑
te, și pot fixa limite ale concentrațiilor 
și pentru alte destinații decât aplicarea 
pe solurile agricole. Analiza Curții cu privire la legislațiile naționale a pus în 
lumină următoarele aspecte:
 — în cazul utilizării nămolurilor de 
epurare în agricultură, limitele 
stabilite de legislațiile naționale 
din toate cele patru state mem ‑
bre au fost mai stricte, pentru un 
număr considerabil de parametri, 
decât cele impuse prin Directiva 
privind nămolurile de epurare. De 
asemenea, toate cele patru state 
membre au stabilit limite și pentru 
unii parametri suplimentari, cum ar 
fi arsenicul;
 — în cazul utilizării nămolurilor ca 
materie primă pentru producerea 
de compost, există limite stabilite 
pentru materia primă în cadrul 
unor norme tehnice, în Republica 
Cehă și în Slovacia;
 — în ceea ce privește depozitarea de ‑
șeurilor, o decizie a Consiliului34 din 
2002 a stabilit valori‑limită pentru 
levigat în cazul deșeurilor care 
pot fi acceptate în depozitele de Figura 4Destinații ale nămolurilor de epurare (situația de la 31.12.2012), exprimate ca 
procentaj din totalul nămolurilor produse
Note:  În Republica Cehă, în 2012, un procent de aproximativ 32 % din cantitatea de nămol de epurare a fost utilizat pentru producerea de com ‑
post (categoria „Reutilizare: altele”). În Slovacia, în 2012, un procent de 63 % din nămol a fost utilizat pentru producerea de compost (categoria 
„Reutilizare: aplicare pe sol și agricultură”). În cazul României, categoria „Eliminare: altele” include și stocarea temporară în incinta stației.
Sursa : Analiza realizată de Curtea de Conturi Europeană cu privire la datele furnizate de statele membre Comisiei.2 % Eliminare: alteleEliminare: incinerareEliminare: depozite de 
deșeuriReutilizare: alteleReutilizare: aplicare pe sol și agriculturăRepublica Cehă
Slovacia
Ungaria
România
100 % 80 % 60 % 40 % 20 % 0 %71 %
21 %
14 %22 %
65 %
63 %
33 La articolul 9 din 
Directiva 86/278/CEE și în 
anexa II la această directivă se 
precizează parametrii, limitele 
concentrațiilor și numărul 
anual de probe prelevate care 
trebuie să fie supuse unor 
analize de laborator.
38 Observații
deșeuri. Trebuie menționat faptul 
că, în conformitate cu prevederi ‑
le legale în vigoare în Republica 
Cehă, la depozitele de deșeuri nu 
se pot elimina alte deșeuri biode ‑
gradabile decât deșeurile muni ‑
cipale și nici deșeuri lichide sau 
din care pot percola lichide (deci 
inclusiv nămolurile)35. Depozita ‑
rea la depozite de deșeuri este, în 
schimb, permisă în Ungaria, Româ ‑
nia și Slovacia.81 
Dat fiind că nămolurile de epurare 
pot fi folosite ca materie primă pen ‑
tru producerea de compost, Curtea 
a analizat, de asemenea, dispozițiile 
legale în vigoare care se aplică pentru 
utilizarea compostului. S‑a observat 
că situația variază în funcție de statul 
membru, deoarece, deocamdată, nu 
există limite ale concentrațiilor care să 
fie stabilite la nivelul de ansamblu al 
UE (a se vedea tabelul 10 ).34 Decizia 2003/33/CE 
a Consiliului din 19 decembrie 
2002 de stabilire a unor criterii 
și proceduri de admitere 
a deșeurilor în depozitele de 
deșeuri, în conformitate cu 
articolul 16 și cu anexa II la 
Directiva 1999/31/CE (JO L 11, 
16.1.2003, p. 27).
35 Vyhláška 294/2005 Sb 
(Decretul 294/2005 Sb).
36 Assessment of feasibility of 
setting bio‑waste recycling 
targets in the EU, including 
subsidiarity aspects  (Evaluarea 
fezabilității stabilirii unor 
niveluri‑țintă în materie de 
reciclare a deșeurilor biologice 
în UE, inclusiv aspectele de 
subsidiaritate), raport final din 
data de 31.3.2011, elaborat în 
temeiul contractului‑cadru 
ENV.G.4/FRA/2008/0112 de 
către vito vision on technology 
în colaborare cu BIO 
Intelligence Service și Arcadis.Tabelul 10Dispoziții legale privind limitele concentrațiilor stabilite pentru compost
Republica Cehă Ungaria România Slovacia
Da
– compost aplicat pe soluri agricole
– compost utilizat pentru recultivare
– compost comercializat ca 
îngrășământDa
– compost comercializat ca îngrășământ
Nu există norme pentru recultivare sau 
pentru aplicarea pe soluri neagricoleNu există Da
– compost comercializat ca îngrășământ
Nu există norme pentru recultivare sau 
pentru aplicarea pe soluri neagricole
Sursa : Analiza Curții de Conturi Europene cu privire la legislațiile naționale.
82 
Examinarea de către Curte a respectării 
limitelor concentrațiilor de către cele 
28 de stații de epurare s‑a concentrat 
pe analizele de laborator efectuate 
de operatorii stațiilor în 2012. În urma 
acestei examinări, a rezultat că, în 
cazurile în care erau prevăzute limite 
(a se vedea punctul 80), acestea au fost 
respectate de către toate stațiile din 
Republica Cehă, Ungaria și Slovacia. În 
România, respectarea limitelor a putut 
fi stabilită pentru una dintre cele trei 
stații (33 %) în cazul cărora nămolurile 
erau utilizate pentru aplicare pe soluri 
agricole. În cazul celorlalte două stații, 
analizele nu acopereau toți parametrii. 
Totodată, șase dintre cele șapte stații 
(86 %) care eliminau nămolurile la 
depozite de deșeuri nu respectau va ‑
loarea‑limită stabilită pentru conținu ‑
tul de materie uscată. În plus, în cazul 
a trei dintre aceste șapte stații (43 %), 
analizele nu acopereau toți parametrii.83 
Inexistența unor limite stabilite pentru 
nămol și pentru compost în cazul anu ‑
mitor tipuri de destinații (recultivare 
și aplicare pe soluri neagricole) poate 
reprezenta o amenințare pentru cali ‑
tatea solului și, în consecință, pentru 
calitatea apei ca urmare a infiltrațiilor 
și a scurgerilor. Mai mult, absența 
unor criterii pentru compost care să 
fie aplicabile la nivelul de ansamblu al 
UE în vederea comercializării acestuia 
ca îngrășământ înseamnă că nu se 
poate asigura același nivel de protecție 
a mediului pe întreg teritoriul UE. De 
asemenea, după cum se arată într‑un 
studiu realizat la solicitarea Comisiei, 
calitatea inferioară a compostului în 
unele țări a fost identificată drept 
principalul obstacol în calea dezvoltării 
ulterioare a pieței36.
39 Observații
37 Raportul special nr. 3/2009: 
„Eficacitatea cheltuielilor 
efectuate în cadrul măsurilor 
structurale în domeniul tratării 
apelor reziduale pentru 
perioadele de 
programare 1994‑1999 și 
2000‑2006”  
(http://eca.europa.eu ).
38 SWD(2014) 209 final din 
2 iulie 2014: Ex‑post evaluation 
of five Waste Stream Directives  
(Evaluare ex post  a cinci 
directive privind fluxurile de 
deșeuri).
39 Regulamentul (CE) 
nr. 2003/2003 al Parlamentului 
European și al Consiliului din 
13 octombrie 2003 privind 
îngrășămintele (JO L 304, 
21.11.2003, p. 1).
40 Raportul final Evaluation of 
Regulation (EC) 2003/2003 
relating to fertilisers  [Evaluarea 
Regulamentului (CE) 
nr. 2003/2003 privind 
îngrășămintele], elaborat 
pentru Comisie de către 
Centre for Strategy and 
Evaluation Services (Centrul 
pentru servicii de strategie și 
evaluare) în noiembrie 2010.
41 Substanțe chimice de sinteză 
care sunt toxice.Pentru actualizarea Directivei 
privind nămolurile de epurare, 
este necesară în prealabil 
revizuirea de către Comisie 
a Regulamentului privind 
îngrășămintele
84 
În Raportul său special nr. 3/200937, 
Curtea a recomandat Comisiei să 
analizeze oportunitatea unei revizuiri 
a Directivei privind nămolurile de epu ‑
rare. Comisia a procedat la o evaluare 
cuprinzătoare38 a mai multor directive 
privind diversele fluxuri de deșeuri, 
printre care Directiva privind nămolu ‑
rile de epurare, cu scopul de a determi ‑
na dacă acest cadru de reglementare 
este adecvat scopului în care a fost 
conceput. Evaluarea din 2014 a conclu ‑
zionat că Directiva privind nămolurile 
de epurare poate fi pusă sub semnul 
întrebării în ceea ce privește relevanța 
acesteia în forma ei actuală, întrucât, 
în aproape 30 de ani, standardele și 
cerințele stabilite în directivă nu au 
fost niciodată revizuite sau actualizate. 
De asemenea, în evaluare se afirmă că 
orice decizie viitoare privind revizui ‑
rea directivei ar trebui să fie amâna ‑
tă până la adoptarea unei versiuni 
revizuite a Regulamentului privind 
îngrășămintele39.85 
O evaluare ex post40 realizată în 2010 
cu privire la funcționarea actualului 
Regulament privind îngrășămintele 
a concluzionat că domeniul de aplicare 
al regulamentului ar trebui să fie extins 
pentru a include, pe lângă îngrășă ‑
mintele anorganice, și îngrășămintele 
organice și amelioratorii de sol. Evalu ‑
area propunea, de asemenea, intro ‑
ducerea unor limite maxime pentru 
contaminanții prezenți în îngrășămin ‑
te. În 2015, Comisia reflectează la opor ‑
tunitatea de a propune un regulament 
revizuit privind îngrășămintele.
86 
În 2012, Centrul Comun de Cercetare al 
Comisiei a prezentat rezultatele unui 
exercițiu paneuropean de evaluare 
privind prezența unei serii de compuși 
în nămolurile de epurare și nivelurile 
acestora. Potrivit raportului prezen ‑
tat, nu există dovezi științifice care să 
justifice introducerea unor noi valori‑li ‑
mită pentru poluanții organici clasici 
sau pentru noii poluanți, cu excepția 
substanțelor perfluoralchilice41.Imaginea 8 ‑ Echipamente de laborator pentru efectuarea de analize într‑o stație de epurare (Ungaria – Szeged)
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană.

40 Observații
87 
Alte lucrări și studii42 aduc în discuție 
riscurile potențiale legate de micro ‑
particulele de plastic. Acestea din 
urmă pot fi îndepărtate, într‑o anumită 
măsură, în cadrul stațiilor de epurare 
a apelor uzate, reziduurile în cauză 
putând deci ajunge, în cele din urmă, 
în nămolurile de epurare. În cazul 
aplicării acestora din urmă pe terenuri, 
microparticulele din plastic pot ajunge 
în mediul acvatic ca urmare a scurgeri ‑
lor de pe suprafețele de teren.
88 
În ceea ce privește compostul, Curtea 
a recomandat Comisiei, în Raportul 
special nr. 20/201243, să elaboreze, în 
cooperare cu statele membre, stan ‑
darde de calitate pentru compost la 
nivelul UE, pentru a încuraja dezvolta ‑
rea unei piețe a compostului. Cen ‑
trul Comun de Cercetare al Comisiei 
a publicat, la începutul anului 2014, 
o propunere tehnică vizând introduce ‑
rea unor criterii de stabilire a încetării 
statutului de deșeu44 pentru deșeurile 
biodegradabile care au făcut obiectul 
unui proces de tratare biologică. Cu 
toate acestea, studiul respectiv propu ‑
nea totodată excluderea nămolurilor 
de epurare din materialele care pot fi 
utilizate pentru compost și digestat. 
Rămâne de văzut dacă și în ce mod 
criteriile sugerate vor fi introduse în 
propunerea de revizuire a Regulamen ‑
tului privind îngrășămintele, precum și 
dacă acesta va introduce un mecanism 
pentru integrarea progresivă a catego ‑
riilor care nu sunt acoperite de propu ‑
nerea tehnică, cum ar fi nămolurile de 
epurare.Sustenabilitatea 
financiară a stațiilor de 
epurare a apelor uzate 
urbane cofinanțate de UE
89 
Un aspect esențial pentru asigurarea 
sustenabilității financiare a serviciilor 
de apă este recuperarea costurilor. 
Sustenabilitatea financiară este asigu ‑
rată atunci când veniturile provenite 
din prestarea de servicii sunt suficiente 
pentru a acoperi costurile de exploata ‑
re și de întreținere și pentru a recupera 
costurile de capital și, prin urmare, 
a permite reînnoirea investițiilor. Di ‑
rectiva‑cadru privind apa (articolul 9) 
prevedea obligația statelor membre 
de a asigura, până în 2010, o contri ‑
buție adecvată a diferitelor tipuri de 
destinații finale ale apei la recuperarea 
costurilor serviciilor de apă. Modul în 
care utilizatorii serviciilor legate de 
ape uzate pot contribui la recuperarea 
costurilor este prin achitarea prețului 
(tarifului) pentru evacuarea de ape 
uzate. În plus, principiul „poluatorul 
plătește”45 implică faptul că respon ‑
sabilitatea pentru poluarea cauzată 
revine poluatorului (în acest caz, cei 
care deversează ape uzate, cum ar fi 
gospodăriile și instalațiile industria ‑
le) și, prin urmare, acesta ar trebui să 
suporte costurile pe care le antrenează 
reducerea acestei poluări (în acest caz, 
prin epurarea apelor uzate).
90 
Deoarece apa nu este un bun comer ‑
cial oarecare, tarifele sunt calculate 
pe baza unor mecanisme de stabilire 
a prețurilor care sunt prevăzute, în 
general, în legislația națională.42 A se vedea, de exemplu: 
1. studiul pilot realizat de 
Alfred‑Wegener‑Institut, 
comunicatul de presă din 
30.10.2014 ( www.awi.de ); și 
2. lucrarea privind riscul 
potențial prezentat de 
microparticulele de plastic 
pentru apa dulce, publicată la 
29.9.2013 pe site‑ul  
www.stowa.nl  (Stichting 
Toegepast Onderzoek 
Waterbeheer).
43 Raportul special nr. 20/2012: 
„Finanțarea acordată în cadrul 
măsurilor structurale pentru 
proiectele de infrastructură de 
gestionare a deșeurilor 
municipale contribuie cu 
eficacitate la îndeplinirea de 
către statele membre 
a obiectivelor politicii UE în 
materie de deșeuri?”  
(http://eca.europa.eu ).
44 Criterii pe care trebuie să le 
îndeplinească anumite 
categorii de deșeuri pentru 
a înceta să fie considerate 
deșeuri.
45 Articolul 191 alineatul (2) din 
Tratatul privind funcționarea 
Uniunii Europene (versiunea 
consolidată).
41 Observații
91 
La determinarea tarifului perceput 
pentru serviciile legate de ape uzate, 
statele membre pot lua în considera ‑
re efectele sociale, economice și cele 
asupra mediului46, în efortul de a se 
asigura că aceste servicii rămân la un 
nivel accesibil. Orientările Comisiei47 
menționează procentul de 4 % din 
venitul pe gospodărie ca reprezen ‑
tând o rată de accesibilitate a tarifelor 
universal acceptată; cu alte cuvinte, 
factura totală pentru servicii de apă 
(alimentare cu apă și canalizare‑epura ‑
re) se poate ridica la 4 % din venitul pe 
gospodărie.
92 
Orientările Comisiei48 stipulau, atât 
pentru perioada de programare 
2000 ‑2006, cât și pentru perioada 
2007 ‑2013, ca tarifele pentru apă să 
acopere cel puțin costurile de ex ‑
ploatare și de întreținere, precum și 
o parte semnificativă din cheltuielile 
de amortizare a activelor. Cheltuielile 
de amortizare pot fi considerate un 
indicator al costurilor necesare pentru 
reînnoirea infrastructurii în viitor.
93 
În ceea ce privește perioada de progra ‑
mare 2014 ‑2020, respectarea princi ‑
piului recuperării costurilor a devenit 
obligatorie grație necesității de a fi 
îndeplinită o condiționalitate ex ante . 
Prin urmare, aprobarea programelor 
operaționale pentru perioada de pro ‑
gramare 2014 ‑2020 este condiționată 
de „existența unei contribuții adecvate 
a diferitelor utilizări ale apei pentru 
recuperarea costurilor serviciilor legate 
de utilizarea apei [...]”. Definiția a ceea 
ce reprezintă o contribuție „adecvată” 
este totuși lăsată la latitudinea statelor 
membre.94 
Curtea a examinat dacă:
 — tariful pentru ape uzate acoperea 
costurile de amortizare, de exploa ‑
tare și de întreținere a activelor;
 — exista o marjă pentru majorarea 
tarifului pentru ape uzate în cazu ‑
rile în care costurile de exploatare 
și de întreținere nu erau acoperite 
suficient;
 — proprietarii infrastructurilor 
acumulaseră rezerve financiare 
suficiente care să facă posibilă 
înlocuirea/renovarea acestor 
infrastructuri la sfârșitul duratei lor 
de viață economică.
Tarifele percepute de la 
utilizatori pentru ape uzate 
permit recuperarea integrală 
a costurilor în numai 11 % din 
cazuri
95 
Curtea a analizat modul în care au fost 
stabilite tarifele pentru servicii de apă 
în 2012 de către cele 28 de stații de 
epurare a apelor uzate care au făcut 
obiectul examinării. Acest exercițiu 
a constat în realizarea unei comparații 
între componentele de cost incluse 
în tarif și datele financiare ale ope ‑
ratorilor stațiilor și ale proprietarilor 
infrastructurilor. Curtea a constatat 
că s‑a ajuns la o recuperare integrală 
a costurilor numai în trei cazuri (11 %). 
În restul cazurilor (89 %), recuperarea 
costurilor a fost doar parțială.46 Articolul 9 din Directiva‑cadru 
privind apa.
47 Noua perioadă de 
programare 2007 ‑2013 – 
Orientări privind metodologia 
de realizare a analizei 
costuri‑beneficii  – Document 
de lucru nr. 4, 8/2006.
48 The new programming period 
2000 ‑2006: Technical 
paper 1 — Application of the 
polluter pays principle — 
Differentiating the rates of 
Community assistance for 
Structural Funds, Cohesion Fund 
and ISPA infrastructure 
operations  (Noua perioadă de 
programare 2000 ‑2006: 
Documentul tehnic 1 – 
Aplicarea principiului 
„poluatorul plătește”  – 
Diferențierea ratelor de 
contribuție comunitară pentru 
acțiunile privind 
infrastructurile finanțate prin 
fondurile structurale, Fondul 
de coeziune și ISPA) (6.12.1999). 
Pentru perioada de 
programare 2007 ‑2013, a se 
vedea nota de subsol 
anterioară.
42 Observații
96 
Curtea ia act, de asemenea, de faptul 
că în trei state membre există dispoziții 
juridice specifice care limitează gradul 
de recuperare a costurilor:
 — în Republica Cehă49 și în Slovacia50, 
costul de amortizare aferent părții 
din active care este finanțată cu 
fonduri nerambursabile (UE și nați ‑
onale) este în întregime sau parțial 
exclus;
 — în Ungaria a fost impusă o scădere 
a tarifelor pentru servicii de apă în 
201351, iar în Slovacia există restric ‑
ții în ceea ce privește majorarea 
tarifelor52.
97 
Având în vedere această situație, 
Curtea consideră, de asemenea, că 
poate exista riscul ca operatorii stații ‑
lor să nu efectueze lucrările de întreți ‑
nere necesare, astfel încât să își men ‑
țină profitabilitatea pe termen scurt. 
O astfel de situație ar putea contribui 
însă la diminuarea sustenabilității ope ‑
raționale a stațiilor de epurare a apelor 
uzate. Sfera acestui audit nu a vizat să 
evalueze dacă costul de întreținere în 
2012 corespundea nevoilor efective de 
întreținere.
98 
Un alt element care poate avea impact 
asupra stabilirii tarifelor este modul în 
care se determină finanțarea neram ‑
bursabilă care poate fi acordată din 
partea UE pentru un anumit proiect de 
infrastructură. Acordarea unei finanțări nerambursabile din partea UE este jus ‑
tificată numai în cazul în care veniturile 
care vor fi generate de proiect nu sunt 
suficiente pentru a acoperi costurile de 
investiții și operaționale. Acest deficit 
de finanțare (respectiv diferența dintre 
costurile actualizate ale investiției și 
veniturile nete actualizate), care trebu ‑
ie să fie estimat pe baza unei analize 
a raportului costuri‑beneficii, poate 
apoi să fie finanțat din fonduri publice 
(inclusiv finanțări nerambursabile din 
partea UE). Această abordare are un 
efect disuasiv asupra aplicării princi ‑
piului recuperării costurilor, deoarece 
implică faptul că, cu cât vor fi mai mari 
veniturile generate de activitățile de 
evacuare și epurare a apelor uzate 
(respectiv, cu cât sunt mai mari tari ‑
fele), cu atât va fi mai mică finanțarea 
nerambursabilă pe care investitorul 
preconizează să o primească.
99 
Spre deosebire de perioadele ante ‑
rioare, în perioada de programare 
2014 ‑2020, solicitanții de finanțări din 
partea UE nu mai trebuie să reali ‑
zeze în mod obligatoriu53 o analiză 
a raportului costuri‑beneficii pentru 
proiectele pe care le depun cu scopul 
de a le evalua deficitul de finanțare. 
Poate fi aplicat, în schimb, un procent 
forfetar din veniturile nete, care este 
stabilit prin regulament la 25 %54. 
Deficitul de finanțare va fi astfel de 
75 %, indiferent de veniturile care vor 
fi generate de proiect. Cu alte cuvinte, 
dacă tariful este de așa natură încât 
venitul generat acoperă mai mult de 
25 % din costuri, aceasta nu va redu ‑
ce în consecință cuantumul finanțării 
nerambursabile.49 În cazul proiectelor 
cofinanțate de UE, prețurile 
stabilite pentru ape uzate ar 
trebui majorate până la 
asigurarea amortizării 
integrale, ținând seama 
totodată de nivelul de 
accesibilitate a tarifelor (stabilit 
la 2 % din venitul pe 
gospodărie).
50 Amortizarea aferentă acelei 
părți din active care a fost 
obținută cu ajutorul unei 
finanțări nerambursabile 
înainte de 2011 nu este inclusă 
în calculul tarifelor. Cu toate 
acestea, în urma unui decret 
din 2011, costul de amortizare 
aferent tuturor activelor 
dobândite începând cu 
anul 2011 poate fi luat în 
considerare la o rată maximă 
de 2 % (ceea ce corespunde 
unei durate de viață de 50 de 
ani). De altfel, Comisia 
a început să aprobe proiecte 
majore aferente perioadei de 
programare 2007‑2013 doar 
după adoptarea acestui decret 
din 2011, deoarece considera 
că prevederile legale 
anterioare nu garantau 
sustenabilitatea.
51 În Ungaria, până în 2011, 
stabilirea tarifelor pentru ape 
uzate era lăsată la latitudinea 
municipalităților. Așa cum au 
fost modificate, prevederile 
legale stipulau că tarifele 
pentru 2012 puteau fi 
majorate doar cu un procent 
maxim de 4,2 % în raport cu 
tarifele pentru 2011. Tarifele 
pentru 2013 (prima jumătate 
a anului) trebuiau să fie 
identice cu tarifele pentru 
2012, iar cele pentru a doua 
jumătate a anului 2013 și 
pentru 2014 nu puteau fi mai 
mari de 90 % din tarifele 
pentru 2012.
52 Tariful pentru 2014 va rămâne 
valabil pentru 2015 și 2016, cu 
excepția cazului în care este 
solicitată o ajustare a prețurilor 
și aceasta este justificată de 
schimbări semnificative la 
nivelul parametrilor 
economici.
53 Această obligație va subzista 
însă în cazul „proiectelor 
majore”, care trebuie aprobate 
de către Comisie (a se vedea 
punctul 10). În cadrul perioadei 
de programare 2014‑2020, 
acestea sunt proiectele al căror 
cost total eligibil este mai mare 
de 50 de milioane de euro.
54 A se vedea articolul 61 
alineatul (3) și anexa V la 
43 Observații
Tarifele pentru ape uzate 
se situau sub nivelul de 
accesibilitate menționat de 
Comisie în 92 % din cazurile 
în care recuperarea costurilor 
era doar parțială
100  
Mediile tarifelor pe 2012 pentru ape 
uzate din cele patru state membre 
vizitate sunt indicate în figura 5 .101  
În 23 dintre cele 25 de cazuri (92 %) în 
care nu s‑a reușit obținerea unei recu ‑
perări integrale a costurilor, valoarea 
totală a tarifelor achitate de utilizatori 
pentru serviciile de alimentare cu apă 
și serviciile legate de ape uzate se si ‑
tuează sub nivelul de accesibilitate de 
4 % din venitul pe gospodărie menți ‑
onat de către Comisie. În șapte cazuri 
(30 %) dintre acestea, tariful pentru 
ape uzate era mai mic decât media 
tarifelor naționale pentru ape uzate.Figura 5Media tarifelor pe 2012 pentru ape uzate
Tarife pentru ape uzate în euro/m3
Ungaria
Republica Cehă
Slovacia
România
1,4 1,2 1,0 0,8 0,6 0,4 0,2 0,0
Notă:  Tarifele au fost convertite în euro utilizându‑se următoarele cursuri de schimb: 
1 euro = 291,86 forinți, = 25 coroane cehe și = 4,45 lei românești.
Sursa : Date puse la dispoziție de institutele naționale de statistică din Republica Cehă și Ungaria, de 
Institutul de cercetare în domeniul apei din Slovacia și de autoritățile române.Regulamentul (UE) 
nr. 1303/2013 al Parlamentului 
European și al Consiliului din 
17 decembrie 2013 de stabilire 
a unor dispoziții comune 
privind Fondul european de 
dezvoltare regională, Fondul 
social european, Fondul de 
coeziune, Fondul european 
agricol pentru dezvoltare 
rurală și Fondul european 
pentru pescuit și afaceri 
maritime, precum și de 
stabilire a unor dispoziții 
generale privind Fondul 
european de dezvoltare 
regională, Fondul social 
european, Fondul de coeziune 
și Fondul european pentru 
pescuit și afaceri maritime și 
de abrogare a Regulamentului 
(CE) nr. 1083/2006 al 
Consiliului (JO L 347, 
20.12.2013, p. 320).
44 Observații
Rezerve financiare 
insuficiente pentru a asigura 
reînnoirea infrastructurii
102  
În general, proprietarul infrastructurii 
este cel care trebuie să asigure reîn ‑
noirea acesteia55. În cazul a 12 dintre 
cele 28 de stații de epurare a apelor 
uzate care au făcut obiectul examinării 
(43 %), proprietarii au constituit rezer ‑
ve56 în vederea finanțării unei astfel 
de reînnoiri. Situația era diferită (a se 
vedea tabelul 11 ) în funcție de struc ‑
tura organizatorică adoptată pentru 
gestionarea serviciilor furnizate pentru 
ape uzate. În cazul în care proprietarul 
este o municipalitate și nu există nicio 
obligație legală de a se asigura o con ‑
tabilitate separată pentru gestionarea 
infrastructurii legate de apă, veniturile 
și cheltuielile aferente acestei activități 
vor fi puse la comun cu veniturile și 
cheltuielile aferente altor activități ale 
municipalității.
103  
Cu referire la stațiile care au făcut obiec ‑
tul examinării, chiar și în cazurile în care 
au fost constituite rezerve sau au fost 
contabilizate separat anumite fonduri, 
acestea nu vor fi suficiente pentru 
a asigura reînnoirea infrastructurii, ca 
urmare a naturii politicii tarifare institui ‑
te (a se vedea punctele 95 și 96).104  
În ceea ce privește situația financiară 
a societăților care exploatează stații 
de epurare, dispozițiile legale privind 
stabilirea tarifelor percepute pentru 
servicii legate de ape (în Ungaria, nu 
există nicio dispoziție de acest fel) 
permit includerea unui profit57, o con ‑
diție prealabilă pentru acumularea de 
rezerve. În cazul a 26 dintre societățile 
care exploatează stații (93 %), capitalul 
social este în întregime sau în majori ‑
tate public, fiind deținut, în general, de 
aceleași municipalități în proprietatea 
cărora se află infrastructura.
105  
În practic toate cazurile, societățile de 
exploatare, care, în multe cazuri, ges ‑
tionau și stațiile de alimentare cu apă 
potabilă, precum și mai multe stații de 
epurare a apelor uzate, aveau capaci ‑
tatea de a constitui rezerve financiare. 
Aceste fonduri ar putea contribui la 
finanțarea reînnoirii infrastructurii, cu 
condiția ca rezervele să nu fie retrase 
de către proprietarii societăților de 
exploatare pentru alte scopuri decât 
cele care sunt legate de gospodărirea 
apelor. În realitate, nouă dintre cele 
28 de societăți de exploatare (32 %) au 
plătit dividende în perioada 2010 ‑2012.Tabelul 11Situația în ceea ce privește rezervele financiare constituite de proprietarii 
infrastructurilor
Proprietarul este o municipalitate 
(sau un grup de municipalități)Proprietarul este o societate înființată de o municipalitate  
(sau de un grup de municipalități)
Societatea nu exploatează stația Societatea exploatează stația
19 cazuri (68 %) 4 cazuri (14 %) 5 cazuri (18 %)
Rezerve constituite16 % Da
84 % Nu s‑a precizat sau nu există 
rezerveDaDa
(a se vedea punctul 105)
Rezerve suficiente Nu Nu Nu55 În cazul în care proprietarul 
infrastructurii și operatorul 
acesteia sunt entități diferite, 
operatorul este cel care va 
primi veniturile încasate din 
activitatea de epurare a apelor 
uzate. Din aceste venituri, 
operatorul trebuie să acopere 
costurile de exploatare și de 
întreținere pe care le suportă, 
precum și plata chiriei pentru 
infrastructură pe care 
o datorează proprietarului. 
Valoarea chiriei (redevența) 
prevăzută în contractul de 
închiriere ar trebui să acopere 
costurile de amortizare și alte 
costuri pe care le suportă 
proprietarul.
56 Contabilizate în bilanț la 
rubricile rezerve și/sau rezultat 
reportat.
57 În Republica Cehă, există 
o prevedere care stipulează că 
profitul ar trebui să fie 
rezonabil. În 2013, s‑a prevăzut 
prin lege o formulă de calcul al 
profitului rezonabil. În 
Slovacia, profitul este limitat la 
o anumită valoare pe m³.
45
 Concluzii 
și recomandări
106  
Cheltuielile efectuate din Fondul euro ‑
pean de dezvoltare regională/Fondul 
de coeziune pentru stațiile de epurare 
a apelor uzate urbane în perioadele de 
programare 2000 ‑2006 și 2007 ‑2013 
au jucat un rol decisiv în progresele 
realizate de statele membre în direcția 
îndeplinirii cerințelor prevăzute de Di ‑
rectiva privind tratarea apelor urbane 
reziduale. S‑au constatat însă întârzieri 
în toate cele patru state membre care 
fac obiectul prezentului raport, iar 
absorbția fondurilor UE a fost lentă. 
Aproape toate stațiile de epurare 
a apelor uzate urbane care au benefi ‑
ciat de cofinanțare asigurau o epurare 
adecvată a apelor uzate, însă Curtea 
consideră că aproximativ o treime 
dintre aceste stații sunt supradimensi ‑
onate. În majoritatea statelor membre 
vizitate, cerințele referitoare la efluent 
prevăzute de legislațiile naționale sunt 
deseori mai stricte decât cele specifi ‑
cate de directivă, lucru care sugerează 
eventuala necesitate de a se revizui 
directiva. De asemenea, Curtea a iden ‑
tificat deficiențe în ceea ce privește 
gestionarea evacuărilor directe și a nă ‑
molurilor. În încheiere, tarifele pentru 
ape uzate sunt prea scăzute, în multe 
cazuri, pentru a putea asigura sustena ‑
bilitatea financiară a infrastructurilor 
cofinanțate.
Respectarea termenelor 
stabilite de Directiva 
privind tratarea apelor 
urbane reziduale
107  
Toate cele patru state membre care fac 
obiectul prezentului raport au realizat 
progrese importante în direcția înde ‑
plinirii cerințelor prevăzute de Direc ‑
tiva privind tratarea apelor urbane 
reziduale, dar au înregistrat întârzieri 
în anumite domenii: — Termenele‑limită pentru colecta ‑
rea apelor uzate în aglomerațiile 
cu mai mult de 2 000 l.e. (în cazul 
cărora se aplică cerințele referi ‑
toare la efluent) au fost respectate 
în toate cele patru state membre 
care au făcut obiectul auditului, cu 
excepția României, care înregistra 
o ușoară întârziere față de terme ‑
nele sale intermediare. În toate 
cele patru state membre, există 
dispoziții juridice care impun 
racordarea gospodăriilor la rețelele 
de canalizare existente. Asigurarea 
aplicării efective a acestor obliga ‑
ții ridică totuși probleme pentru 
autoritățile naționale competente, 
din cauza caracterului vag al aces ‑
tor dispoziții.
 — Niciunul dintre statele membre 
vizitate nu a respectat termene ‑
le‑limită pentru epurarea apelor 
uzate în aglomerațiile cu mai mult 
de 2 000 l.e. Curtea a observat, 
de asemenea, că numărul acestor 
aglomerații a scăzut în mod con ‑
siderabil în unele state membre 
vizate de audit. În consecință, nu ‑
mărul aglomerațiilor care trebuiau 
să respecte cerințele directivei s‑a 
diminuat.
 — În ceea ce privește aglomerațiile 
cu mai puțin de 2 000 l.e., pentru 
care se acordă, în egală măsură, 
fonduri din partea UE, Comisia nu 
deține decât informații parțiale, 
deoarece nu s‑a prevăzut nicio 
modalitate specifică de raportare 
și informațiile furnizate de statele 
membre în planurile de manage ‑
ment al bazinelor hidrografice sunt 
incomplete.
46 Concluzii și recomandări
108  
Comisia este în curs de monitoriza ‑
re a situației respectării cerințelor 
prevăzute de Directiva privind tratarea 
apelor urbane reziduale în trei dintre 
cele patru state membre care au făcut 
obiectul prezentului raport. Analiza 
Curții indică faptul că această monito ‑
rizare este un proces de lungă dura ‑
tă: în general, statele membre au la 
dispoziție în jur de 18 luni (și, în unele 
cazuri, 30 de luni) pentru a transmite 
datele Comisiei, iar aceasta din urmă 
are la dispoziție alte 18 luni pentru a‑și 
finaliza analiza și raportarea.
Recomandarea 1
Comisia ar trebui:
(a) să solicite aglomerațiilor cu mai 
puțin de 2 000 l.e. care dispun de 
sisteme de colectare să comunice 
dacă este adecvată impunerea 
epurării apelor uzate, având în 
vedere cerințele articolului 7 din 
Directiva privind tratarea ape ‑
lor urbane reziduale, și, în cazul 
contrar, să comunice dacă au fost 
prevăzute măsuri adecvate în pla ‑
nurile de management al bazinelor 
hidrografice;
(b) să verifice numărul raportat de 
statele membre pentru aglome ‑
rațiile cu mai mult de 2 000 l.e. 
și numărul raportat de acestea 
pentru aglomerațiile cu mai puțin 
de 2 000 l.e. în acele cazuri în care 
s‑au remarcat modificări semnifica ‑
tive, în special reclasificarea dintr‑o 
categorie în alta. Această verificare 
ar putea fi integrată în procesul 
de monitorizare de către Comisie 
a statelor membre;(c) să încurajeze statele membre să 
instituie obligații juridice clare 
pentru gospodării privind racorda ‑
rea acestora la rețelele de canali ‑
zare existente. Informațiile privind 
rata de racordare a gospodăriilor ar 
trebui să fie incluse în exercițiul de 
raportare periodică;
(d) să reducă intervalul de timp nece ‑
sar pentru evaluarea conformității 
cu prevederile Directivei privind 
tratarea apelor urbane reziduale, 
solicitând statelor membre să 
furnizeze datele în termen de șase 
luni (conform dispozițiilor artico ‑
lului 15 din directivă) de la data la 
care Comisia dorește să cunoască 
stadiul punerii în aplicare (data 
de referință). Comisia ar trebui, la 
rândul ei, să depună eforturi pen ‑
tru a‑și reduce intervalul în care 
trebuie să finalizeze raportarea;
(e) să monitorizeze situația pentru 
a depista alte probleme similare 
legate de perioade lungi de rapor ‑
tare cu privire la alte directive ce 
reglementează aspecte de mediu.
Gradul de utilizare 
a fondurilor disponibile 
din partea UE în cadrul 
perioadei de 
programare 2007-2013
109  
Statele membre au înregistrat întârzieri 
considerabile în ceea ce privește apro ‑
barea și implementarea proiectelor 
cofinanțate de UE în domeniul epurării 
apelor uzate în perioada de programa ‑
re 2007 ‑2013. Riscul, în acest caz, este 
să se piardă fondurile disponibile din 
partea UE și, în consecință, să se ajun ‑
gă la o situație în care statele membre 
să fie nevoite să pună la dispoziție alte 
fonduri (din surse naționale sau priva ‑
te) pentru a asigura finalizarea unora 
dintre proiecte.
47 Concluzii și recomandări
110  
Estimările statelor membre cu privire 
la necesarul de finanțare de care este 
în continuare nevoie pentru finalizarea 
proiectelor necesare pentru atingerea 
conformității cu prevederile directivei 
depășesc, în cel puțin două dintre cele 
patru state membre, alocările dispo ‑
nibile în cadrul programelor operați ‑
onale care se ocupă de mediu pentru 
perioada 2014 ‑2020.
Recomandarea 2
Comisia ar trebui:
(a) să solicite statelor membre să 
furnizeze informații actualizate cu 
privire la sumele financiare pe care 
vor trebui să le mobilizeze pentru 
a asigura respectarea termenelor 
de punere în aplicare prevăzute în 
Directiva privind tratarea apelor 
urbane reziduale, atât pentru aglo ‑
merațiile cu mai mult de 2 000 l.e., 
cât și pentru cele cu mai puțin de 
2 000 l.e. care dispun de sisteme 
de colectare;
(b) să solicite statelor membre să se 
asigure că aglomerațiile care nu 
sunt conforme cu cerințele direc ‑
tivei vor derula proiectele care 
sunt necesare pentru atingerea 
conformității.Eficacitatea stațiilor de 
epurare a apelor uzate 
urbane cofinanțate de UE
Performanța stațiilor de 
epurare a apelor uzate 
urbane
111 
În cazul tuturor stațiilor de epura ‑
re a apelor uzate urbane, efluentul 
respecta, acolo unde era cazul, limitele 
concentrațiilor stabilite în Directiva 
privind tratarea apelor urbane rezidu ‑
ale. În cazul a două state membre, fie 
termenul pentru punerea în aplicare 
nu expirase încă, fie valorile‑limită nu 
erau aplicabile la nivelul individual 
al stațiilor. 89 % din stații respectau 
valorile‑limită stabilite în autorizațiile 
lor. Curtea a remarcat, de asemenea, că 
aceste limite decurgeau din legislația 
națională și/sau din autorizațiile stați ‑
ilor, care, în anumite cazuri, stabileau 
limite mai stricte decât cele prevăzute 
în directivă.
112  
În ceea ce privește evacuările directe, 
care survin în perioadele de precipitații 
abundente și care afectează calitatea 
apei din corpul de apă receptor, există 
însă o lipsă generalizată de informații 
privind cantitățile de apă evacuate 
în acest mod și privind parametrii de 
calitate a acestor ape. Curtea ia notă 
de faptul că a fost lansat recent un 
studiu de către Comisie cu privire la 
acest subiect.
48 Concluzii și recomandări
113  
În ceea ce privește apele uzate de ‑
versate de instalațiile industriale, în 
majoritatea cazurilor (89 %) operatorii 
stațiilor verificau prin sondaj respecta ‑
rea limitelor concentrațiilor din aceste 
ape. În Slovacia însă, operatorii stațiilor 
nu completau rezultatele verificărilor 
pe care le efectuau ei înșiși (în unele 
cazuri, chiar și o singură dată pe an) cu 
posibilitatea de a solicita rezultatele 
automonitorizării derulate de către 
instalațiile industriale.
114  
Aproximativ o treime din stațiile de 
epurare a apelor uzate urbane care au 
făcut obiectul examinării sunt supra ‑
dimensionate, iar unele dintre aceste 
stații epurează un procent prea ridicat 
de ape subterane. Această situație se 
explică atât prin deficiențele existen ‑
te la nivelul proiectării stațiilor (de 
exemplu, ipoteze nerealiste cu privire 
la cantitatea de ape uzate deversate de 
gospodării și de agenți industriali care 
necesită epurare), cât și prin schimbări ‑
le care au survenit la nivelul populației 
după începerea lucrărilor.
115  
Diferențele semnificative care apar la 
nivelul costurilor de exploatare ale di ‑
verselor stații de epurare (în special în 
ceea ce privește energia și transportul 
și eliminarea nămolurilor de epurare) 
semnalează faptul că există marjă pen ‑
tru reducerea acestor costuri.Recomandarea 3
Comisia ar trebui:
(a) să evalueze în ce măsură sunt 
adecvate limitele stabilite în di ‑
rectivă pentru concentrații, ținând 
seama de progresele tehnologice 
înregistrate din 1991, anul în care 
a fost adoptată Directiva privind 
tratarea apelor urbane reziduale;
(b) să evalueze dacă normele privind 
numărul și frecvența verificărilor 
care trebuie să fie efectuate de 
organismele naționale de inspecție 
în domeniul mediului și amenzile 
care sunt plătite de către instalați ‑
ile industriale pentru nerespecta ‑
rea limitelor concentrațiilor au un 
efect disuasiv suficient, în confor ‑
mitate cu comunicarea Comisiei 
din 201258;
(c) să evalueze dacă este necesar să se 
impună statelor membre obligati ‑
vitatea măsurării evacuărilor direc ‑
te și stabilirea unor reguli pentru 
numărul și calitatea admisibilă 
a unor astfel de evacuări;
(d) să condiționeze aprobarea „pro ‑
iectelor majore” – și să solicite 
statelor membre să condiționeze 
aprobarea proiectelor în cadrul 
unui program operațional  – de 
luarea în considerare, la proiecta ‑
rea dimensiunii stațiilor de epurare 
a apelor uzate, a posibilităților 
de reducere a infiltrațiilor de ape 
subterane: este posibil ca costurile 
pe care le implică investițiile în îm ‑
bunătățirea etanșeității rețelei de 
canalizare să fie mai reduse decât 
costurile de investiție într‑o stație 
de epurare de capacitate mai mare;58 COM(2012) 95 final: 
„Comunicare a Comisiei către 
Parlamentul European, 
Consiliu, Comitetul Economic 
și Social și Comitetul 
Regiunilor  – Optimizarea 
avantajelor obținute de pe 
urma măsurilor UE în 
domeniul mediului: creșterea 
încrederii prin ameliorarea 
cunoștințelor și a capacității de 
reacție”.
49 Concluzii și recomandări
(e) să încurajeze statele membre să 
analizeze și să disemineze infor ‑
mații cu privire la posibilitățile de 
economisire a costurilor, cum ar fi 
prin valorificarea potențialului de 
producție de energie din nămolu ‑
rile de epurare sau prin utilizarea 
acestor nămoluri ca materie primă 
prețioasă pentru recuperarea fos ‑
forului. Aceasta ar putea implica, 
printre altele, invitarea operatorilor 
stațiilor de epurare a apelor uzate 
să ia parte la exerciții de analiză 
comparativă pentru a se identifica 
stațiile în cazul cărora se pot face 
eforturi pentru sporirea eficienței 
din punctul de vedere al costurilor 
și pentru a se determina acele ele ‑
mente de cost pe care trebuie să se 
pună accentul.
Destinațiile nămolurilor 
generate de stațiile de 
epurare a apelor uzate 
urbane
116  
În ceea ce privește nămolurile de epu ‑
rare, reutilizarea reprezintă opțiunea 
preferată în trei dintre cele patru state 
membre care au fost vizate de audit. 
În România, în schimb, nămolurile de 
epurare sunt, în cea mai mare parte, 
depozitate la depozite de deșeuri sau 
stocate în incinta stațiilor, opțiuni care 
nu sunt sustenabile pe termen lung.
117  
În cazul aplicării pe soluri agricole 
a nămolurilor sau în cazul depozitării 
acestora la depozite de deșeuri, există 
limite ale concentrațiilor stabilite la 
nivelul UE pentru anumite substan ‑
țe, cum ar fi metalele grele. În cazul 
acestor destinații ale nămolurilor, 
monitorizarea realizată de statele 
membre a fost, în general, conside ‑
rată adecvată, cu unele excepții în 
România. Situația este alta în cazul 
altor destinații ale nămolurilor (cum ar fi utilizarea ca materie primă pentru 
producerea de compost sau aplicarea 
pe soluri neagricole). În aceste cazuri, 
nu sunt prevăzute cerințe la nivelul UE 
pentru protecția mediului. Curtea ia 
act, de asemenea, de faptul că Directi ‑
va privind nămolurile de epurare este 
considerată de Comisie ca fiind depă ‑
șită din acest punct de vedere, dar și 
de faptul că aceasta intenționează să 
actualizeze mai întâi Regulamentul 
privind îngrășămintele.
Recomandarea 4
Comisia ar trebui:
(a) să condiționeze efectuarea plă ‑
ților finale pentru „proiectele 
majore” aprobate în cadrul unui 
program operațional de existența 
unei soluții adecvate de reuti ‑
lizare a nămolurilor de epurare 
și să invite statele membre să 
urmeze aceeași abordare pentru 
proiectele care sunt aprobate la 
nivel național; aceasta s‑ar putea 
realiza prin introducerea unei 
clauze speciale în contractele de 
finanțare aferente perioadei de 
programare 2014 ‑2020;
(b) să propună, în urma unei exami ‑
nări a caracterului adecvat al listei 
de poluanți și al limitelor concen ‑
trațiilor de poluanți, adaptarea 
Directivei privind nămolurile de 
epurare ori a oricărei directive 
sau regulament care se ocupă de 
aspecte legate de calitatea solului 
sau de apele uzate și să invite sta ‑
tele membre să asigure un sistem 
solid de monitorizare a poluanților 
pentru toate tipurile de reutilizare 
a nămolurilor de epurare.
50 Concluzii și recomandări
Prezentul raport a fost adoptat de Camera II, condusă de domnul Henri GRETHEN, 
membru al Curții de Conturi, la Luxemburg, în ședința sa din 10 iunie 2015.
 Pentru Curtea de Conturi
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 Președinte
Sustenabilitatea 
financiară a stațiilor de 
epurare a apelor uzate 
urbane cofinanțate de UE
118  
Tarifele percepute pentru serviciile 
legate de ape uzate de la gospodării și 
de la agenții industriali erau prea scă ‑
zute, în cazul unui procent de 89 % din 
stațiile de epurare, pentru a permite 
reînnoirea infrastructurilor la sfârșitul 
duratei de viață economică preconiza ‑
te a acestora. În majoritatea cazurilor, 
tarifele se situează în continuare cu 
mult sub nivelul de accesibilitate de 
4 % din venitul pe gospodărie. Această 
situație se explică în parte prin preve ‑
derile din legislațiile naționale: în două 
state membre, costurile de amortizare 
nu pot fi luate în întregime în consi ‑
derare la stabilirea tarifelor, iar, în alte 
două state membre, majorarea anuală 
a tarifelor este plafonată. Atunci când 
costurile nu sunt recuperate în totalita ‑
te de la utilizatorii serviciilor legate de 
ape uzate, partea neacoperită din cost 
va trebui să fie achitată de altcineva, 
și anume, în mare parte, din taxele și 
impozitele plătite de către publicul 
larg. În plus, ca urmare a acestei situ ‑
ații, este posibil ca operatorii stațiilor 
să reducă activitățile de întreținere cu ‑
rentă, fapt care va determina scurtarea 
duratei de viață economică a infras ‑
tructurilor și/sau deteriorarea calității 
procesului de epurare a apelor uzate.119  
În două treimi din cazurile examinate 
de Curte, nu s‑au obținut informații 
care să indice dacă proprietarii in ‑
frastructurilor au constituit rezerve fi ‑
nanciare suficiente pentru întreținerea 
și eventuala reînnoire a infrastructuri ‑
lor de alimentare cu apă și de canaliza ‑
re‑epurare a apelor uzate. Acest lucru 
este explicat de caracterul substituibil 
al resurselor, în cazul în care proprie ‑
tarii infrastructurilor sunt municipali ‑
tăți. La nivelul operatorilor stațiilor de 
epurare, sunt create anumite rezerve 
din profiturile acumulate.
Recomandarea 5
Comisia ar trebui:
(a) să încurajeze statele membre să 
pună în aplicare o politică respon ‑
sabilă de tarifare pentru ape uzate 
și să adapteze, dacă este necesar, 
dispozițiile legale în domeniul tari ‑
fării apei astfel încât tarifele să nu 
poată fi mai scăzute decât nivelul 
de accesibilitate universal acceptat 
de 4 %;
(b) să încurajeze statele membre să 
vegheze ca proprietarii publici de 
infrastructuri de ape uzate, precum 
municipalitățile, să asigure dispo ‑
nibilitatea unor fonduri suficiente 
pentru activitățile necesare de 
întreținere și de reînnoire a acestor 
infrastructuri.
51
 Anexe Anexa ICircuitul epurării apelor uzate urbane
Ape uzate neepurate
Transportul nămoluluiValorificare prin
incinerare
Eliminare la depozit
de deșeuriValorificare în agricultură Scurgeri în râu
de îngrășăminte utilizate
incorect
Aglomerație neracordată care
evacuează apele uzate
direct în râuAglomerație racordatăAnimaleConductă în construcție
Stație de epurare a apelor uzate urbane1. Preepurare
(treaptă mecanică)2. Treaptă primară
(mecanică)3. Treaptă secundară (biologică)Ape uzate
neepurate/parțial
epurate care
intră în stația
de epurare
RÂUApe uzate
epurateTratarea nămolului (deshidratare) înainte de eliminare
4. Treaptă terțiară
(biologică/chimică)
și cuaternară (UV)Nămol în exces
Îndepărtarea
nutrienților
Tratare
cu UVFiltrare
Îndepărtarea
nisipului și
a grăsimilor
Analize pentru controlul calitățiiEvacuează ape uzate
(care au făcut obiectul unei
epurări prealabile) în sistemul
municipal de canalizare
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană.
52 Anexe
Lista stațiilor de epurare a apelor uzate care au făcut obiectul examinării
Stat membru LocalitateCapacitate proiecta ‑
tă, în l.e.Total fonduri 
investite1
(în euro)Total finanțare din 
partea UE
(în euro)Intensitatea spriji ‑
nului nerambursabil 
ca % din totalul 
fondurilor investite
Republica CehăBludov 4 115 38 312 039,31 26 818 427 ,32 70 %
Zubri 47 000 43 395 472,68 29 508  921,03 68 %
Bzenec 22 607 27 294 593,37 17 732 842,00 65 %
Blansko 29 376 27 294 593,37 17 732 842,00 65 %
UngariaSzeged 230 000 94 637 207 ,86 33 325  000,00 35 %
Zalaeger‑Szeg 180 000 48 350 946,27 36 263  208,96 75 %
Györ 375 000 17 560 130,00 7 250  000,00 41 %
Dunakeszi 82 5002 954  395,002
(914 976 000 de forinți)1 942 002,002
(601 438 000 de forinți)66 %
Budapesta 1 600  000 438 526  042,48 278 661 500,00 64 %
Debrecen 675 000 87 304  362,28 50 636  530,12 58 %
Sopron 165 000 18 594 829,58 9 297  414,79 50 %
RomâniaBrăila 247 700 43 984 313,64 32 988 235,23 75 %
București Glina 1 654 110 105 765 515,60 68 747 585,14 65 %
Buzău 235 000 26 964  178,91 19 953 492,39 74 %
Constanța Nord 308 125 69 251 771,60 49 669  303,00 72 %
Craiova 385 000 71 894  883,75 52 783  500,00 73 %
Galați 360 000 72 053  837 ,40 42 000  000,00 58 %
Iași 933 300 45 550 042,28 34 162 531,71 75 %
Oradea 250 000 18 570  208,73 12 999 145,77 70 %
Pitești 320 000 46 879 803,82 31 312  500,00 67 %
Râmnicu Vâlcea 130 000 28 119 004,10 21 089  253,08 75 %
Satu Mare 180 000 31 789 308,31 22 570  408,90 71 %
Timișoara 440  000 41 187 160,13 29 242 884,13 71 %
SlovaciaTrencin 30 000 7 935 751,09 3 967  875,55 50 %
Povazska Bystrica 45 000 12 299  508,09 6 149 754,04 50 %
Trnava 211 700 29 711 033,08 10 193 516,00 34 %
Vranov 34 900 51 823 026,31 34 020 640,00 66 %
Presov 91 275 65 699 239,14 40 566 608,00 62 %
1  Unele proiecte erau formate din mai multe subproiecte (de exemplu, modernizarea stațiilor de epurare a apelor uzate în mai multe localități și 
construirea de rețele de canalizare în mai multe localități); prin urmare, totalul fondurilor investite se referă la ansamblul proiectului, nu doar la 
stația de epurare a apelor uzate care a făcut obiectul examinării.
2 Valoarea în forinți a fost transformată în euro folosindu‑se următorul curs de schimb: 1 euro = 309,7 forinți (media pentru anul 2014).Anexa I I
53 Anexe Anexa I IITermenele -limită pentru punerea în aplicare a Directivei privind tratarea apelor 
urbane reziduale
Stat membru Termene intermediare pentru atingerea conformității Data‑limită a  perioadei de tranziție
Republica Cehă1 mai 2004 – pentru 18 aglomerații > 10 000 l.e.
31 decembrie 2006 – 36 de aglomerații31 decembrie 2010
Ungaria31 decembrie 2008 – pentru aglomerațiile > 10 000 l.e. situate în zone sensibile
31 decembrie 2010 – pentru aglomerațiile > 15 000 l.e. situate în zone normale31 decembrie 2015
31 decembrie  2008  – pentru ape uzate 
industriale biodegradabile provenite de la 
instalații care aparțin sectoarelor industriale 
din anexa III la directivă
În 2009, Ungaria s‑a angajat să atingă conformitatea cu dispozițiile articolului 5 alineatul (4) din directivă până în 2018 .
RomâniaSisteme de colectare
31 decembrie 2010 – 61 % din încărcarea exprimată în l.e.
31 decembrie 2013 – 69 % din încărcarea exprimată în l.e.
31 decembrie 2015 – 80 % din încărcarea exprimată în l.e.
31 decembrie 2013 – toate aglomerațiile > 10 000 l.e.
31 decembrie 2018 Epurare secundară sau echivalentă (sau epurare mai riguroasă în zonele 
sensibile)
31 decembrie 2010 – 51 % din încărcarea exprimată în l.e.
31 decembrie 2013 – 61 % din încărcarea exprimată în l.e.
31 decembrie 2015 – 77 % din încărcarea exprimată în l.e.
31 decembrie 2015 – toate aglomerațiile > 10 000 l.e.
Slovacia31 decembrie 2004 – pentru 83 % din încărcarea biodegradabilă totală
31 decembrie 2008 – pentru 91 % din încărcarea biodegradabilă totală
31 decembrie 2010 – toate aglomerațiile > 10 000 l.e.
31 decembrie 2012 – pentru 97 % din încărcarea biodegradabilă totală31 decembrie 2015
54 Răspunsul  
Comisiei
V
Referitor la dimensiunea stațiilor, Comisia consideră 
că este de competența statelor membre să ia decizii 
în această privință, dat fiind că DTAUR nu stabilește specificații privind dimensionarea stațiilor (a se vedea răspunsul Comisiei la punctul 65).
În general, dimensiunea stațiilor poate fi determinată 
de o serie de factori, printre care se numără și o marjă 
de siguranță menită să asigure respectarea în orice situație a DTAUR. Trebuie să se țină cont și de activită -
țile/variațiile sezoniere, cum ar fi turismul, activitățile industriale, precipitațiile abundente, și să se prevadă eventualitatea racordării unor așezări suplimentare, 
creșterea populației etc.
Începând cu 2007, participarea structurii Jaspers 
(Asistență comună în vederea sprijinirii proiectelor în regiunile europene) are ca scop sprijinirea statelor membre în vederea îmbunătățirii calității propuneri -
lor de proiecte majore, inclusiv a caracteristicilor lor tehnice, înainte de depunerea acestora în vederea obținerii finanțării de grant din cadrul fondurilor.
În ceea ce privește problema deversărilor, a se vedea 
răspunsurile Comisiei la punctele 54-56.
Referitor la evaluarea limitelor de concentrație, a se 
vedea răspunsurile Comisiei la punctul 49 și la reco -
mandarea 3 (a).
VI
Comisia acceptă recomandarea Curții.
VII
Comisia acceptă această recomandare și o consideră parțial pusă în aplicare, dat fiind că statele membre au obligația de a pune în aplicare o politică adecvată de tarifare a apei prin intermediul articolului 9 ali -
neatul (1) din DCA și a condiționalității ex ante 6.1 din anexa XI la Regulamentul privind dispozițiile comune (RDC) 1303/2013.
În plus, Comisia consideră că nivelul de accesibilitate 
de 4 % este orientativ.Sinteză
III
În prezent, Comisia nu intenționează să intensi -
fice eforturile de raportare prevăzute de Directiva 
91/271/CEE privind tratarea apelor urbane reziduale 
(DTAUR) în ceea ce privește aglomerațiile cu mai puțin 
de 2 000 echivalent -l ocuitor (EL), deoarece articolele 3, 
4 și 5 din DTAUR nu prevăd nicio obligație de colectare 
și tratare a apelor reziduale din aceste aglomerații. Cu toate acestea, în temeiul Directivei 2000/60/CE [Direc -
tiva-c adru privind apa (DCA)], Comisia solicită statelor 
membre să furnizeze anumite informații, indiferent de 
mărimea aglomerației. În plus, programul -p ilot „Cadru 
structurat de punere în aplicare și informare” (SIIF) ar trebui să îmbunătățească calitatea raportării (a se vedea răspunsul Comisiei la punctul 29).
Comisia reamintește că, pentru aglomerațiile cu 
o populație mai mare de 2 000 EL, cadrul juridic pre -
vede deja că gospodăriile trebuie să fie conectate la 
rețele sau să aibă amplasate sisteme individuale sau alte sisteme corespunzătoare.
IV
Principalele obiective ale Fondului european de dez -
voltare regională (FEDR) și ale Fondului de coeziune în perioada de programare 2007-2013 sunt de a reduce discrepanțele dintre nivelurile de dezvoltare socio -
economică a regiunilor UE și nu neapărat de a con -
tribui la respectarea termenelor de tratare a apelor urbane reziduale care intră în sfera de responsabilitate a statelor membre în cauză, și aceasta independent de nivelul fondurilor alocate. În acest sens, contribuția 
FEDR/FC din perioada 2007-2013 s -a r putea dovedi 
insuficientă pentru satisfacerea tuturor necesităților din domeniul infrastructurii de canalizare pentru a res -
pecta termenele stabilite prin DTAUR.
În ceea ce privește necesitatea de a pune în acord 
raportarea cu stadiul punerii în aplicare a DTAUR, Comisia consideră că astfel de informații sunt puse la dispoziție și actualizate de statele membre o dată la doi ani în cazul în care au loc modificări, în conformi -
tate cu articolul 17 din DTAUR.
Răspunsul Comisiei 55
28
Comisia ia act de faptul că scăderea cu până la 10-15 % 
a încărcării generate la nivelul statelor membre poate 
fi considerată admisibilă, deoarece aglomerațiile sunt entități „vii” care se confruntă cu schimbări continue (de exemplu, din cauza migrării, a închiderii fabricilor 
etc.). Dimpotrivă, o încărcare constantă (exprimată în 
EL) de -a l ungul anilor poate indica faptul că datele nu 
sunt actualizate corespunzător. Scăderea numărului 
de aglomerații este o consecință logică a scăderii încărcării, precum și a caracterului schimbător al aglomerațiilor. Urmărirea evoluției numărului de EL este mai importantă decât variațiile numărului de aglomerații.
Situația de scădere a încărcării în România a reieșit 
numai cu primele rezultate înregistrate de această țară în punerea în aplicare (al 8-lea exercițiu de raportare) și ar putea să nu fie considerată, în principiu, drept 
„admisibilă”. În cadrul programului -p ilot SIIF (cadru 
structurat de punere în aplicare și informare), lansat în 2013, Comisia le va solicita autorităților să expună cau -
zele acestor modificări substanțiale (care afectează, de asemenea, numărul aglomerațiilor) și va acționa în consecință (a se vedea răspunsul Comisiei la punctul 
29). România va face parte din faza III începând din 
2015.
29
Comisia a lansat programul -p ilot SIIF pentru a îmbu -
nătăți organizarea și gestionarea datelor/informațiilor la nivel național și pentru a informa factorii de decizie, părțile interesate și publicul cu privire la modul în care legislația este efectiv pusă în aplicare, în conformitate cu dispozițiile Directivei privind accesul la informa -
ții (2003/4/CE) și ale Directivei INSPIRE (2007/2/CE). 
Programul -p ilot abordează în principal modul în care 
se asigură sau se menține conformitatea, acordând o atenție deosebită solicitărilor de date și de informații din aglomerațiile neconforme și proiectând sisteme 
informatice care fac legătura între diferite surse de 
date (de mediu, socioeconomice, de finanțare, cu pri -
vire la aspecte juridice etc.). Până în prezent, la acest 
program -p ilot participă următoarele țări: CY, LT și SI; 
de asemenea, se preconizează să se coopteze încă alte 4 țări (printre care și RO).Cu toate acestea, Comisia nu acceptă partea a doua 
a acestei recomandări (și anume că ar trebui să fie dis -
ponibile suficiente fonduri pentru activitatea necesară 
de întreținere și de reînnoire), având în vedere faptul că, în absența unui cadru juridic specific, responsabi -
litatea de a asigura disponibilitatea fondurilor pentru 
activitatea de întreținere și de reînnoire intră în atri -
buțiile proprietarilor și/sau operatorilor infrastructurii de canalizare și, prin urmare, este de resortul statelor 
membre.
Observații
22
În prezent, Comisia analizează răspunsurile primite la respectivele solicitări oficiale de informații adresate acestor țări. În acest context, Comisia analizează dacă sunt necesare măsuri ulterioare în ceea ce privește 
demonstrarea echivalenței protecției mediului prin 
sistemele individuale.
23
Comisia constată că această observație se adresează statelor membre în cauză. Racordarea gospodăriilor la sistemul public de canalizare nu este reglementată prin DTAUR. Este la latitudinea statelor membre să prevadă, în legislația lor națională, racordarea sau folo -
sirea, alternativă, a unor sisteme individuale sau a altor 
sisteme corespunzătoare pentru a asigura respectarea 
articolului 3 din DTAUR.
26
Această concertare între Ungaria și România rezultă din posibilitatea oferită de articolul 9 din DTAUR.
Pe lângă aceasta, articolul 5 alineatul (4) se referă la 
o reducere a încărcării globale de azot și fosfor apli -
cabilă apelor reziduale care intră în toate stațiile de epurare din zona respectivă, chiar și în cazul celor care deservesc aglomerații cu mai puțin de 10 000 EL.
Răspunsul Comisiei 56
31
În temeiul DTAUR, strategia Comisiei de asigurare 
a conformității cu dispozițiile acestei directive se 
concentrează pe cele mai mari emisii de poluanți în corpurile de apă. Ca atare, Comisia nu obligă statele membre să raporteze cu privire la aglomerațiile cu mai 
puțin de 2 000 EL, dat fiind că articolele 3, 4 și 5 din 
DTAUR nu prevăd nicio obligație de colectare și de tra -
tare în sarcina acestor aglomerații. Cu toate acestea, în 
temeiul DCA, Comisia solicită statelor membre să fur -
nizeze informații cu privire la corpurile de apă supuse unor presiuni importante ale apelor urbane reziduale (indiferent de dimensiunea aglomerațiilor), precum și cu privire la măsurile care sunt puse în aplicare pentru 
a obține o stare bună. Ulterior, de la caz la caz, statele 
membre pot lua măsuri suplimentare pentru aglome -
rațiile cu mai puțin de 2 000 EL.
33
Comisia consideră că eficacitatea procesului nu este discutabilă: prin intermediul unor solicitări specifice adresate statelor membre în 2014 și menționate de Curte, au fost solicitate de la autoritățile statelor membre cele mai recente date disponibile cu privire 
la termenele din perioada 2009-2010. Concret, aceasta 
înseamnă că informațiile privind respectarea terme -
nelor -l imită care au expirat în perioada 2009-2010 
vor fi înlocuite de către autorități cu date mai recente (anul solicitat: 2012 sau 2013). Pe lângă datele din cel de al 8-lea exercițiu de raportare (anii de referință 
2011-2012), Comisia va fi în măsură să evalueze confor -
mitatea cu noile termene care s -a u scurs. Aceste actu -
alizări vor permite Comisiei, dacă și unde se consideră 
necesar, să inițieze cazuri de constatare a neîndepli -
nirii obligațiilor. Astfel cum a indicat Curtea, Comisia 
analizează în prezent informațiile furnizate de statele 
membre în acest sens.
37
Comisia consideră drept satisfăcătoare ratele de anga -
jament la nivel de program pentru toate cele patru state membre în cauză la sfârșitul anului 2013, după cum se indică în tabelul 5.În ceea ce privește statele membre care fac obiectul 
SIIF și, în special, România, Comisia intenționează să 
monitorizeze în următorii câțiva ani evoluția încărcării 
generate în aglomerații, pentru a înțelege mai bine dacă o astfel de schimbare este justificată.
30
Comisia subliniază că DTAUR nu impune statelor mem -
bre obligația să raporteze datele privind aglomerațiile cu mai puțin de 2 000 EL (solicitările de raportare prezentate de către Comisie în temeiul articolului 15 din Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale se referă la datele privind colectarea și tratarea din 
aglomerațiile cu mai mult de 2 000 EL). În conformitate 
cu articolul 16 din Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale, statele membre transmit Comisiei rapoarte suplimentare care se referă doar la informații generale cu privire la „evacuarea apelor urbane rezi -
duale și a nămolurilor”.
Din motive de proporționalitate și pentru a nu crește 
sarcina de raportare, Comisia nu solicită rapoarte cu privire la aglomerațiile cu mai puțin de 2 000 EL, nici în temeiul articolelor 15 și 16, nici în temeiul articolului 17 
din DTAUR. În plus, Comisia nu solicită informații care 
nu sunt necesare pentru a verifica conformitatea cu articolele 3, 4 și 5 din DTAUR.
În temeiul DCA, Comisia solicită statelor membre să 
furnizeze informații asupra corpurilor de apă supuse 
unor presiuni semnificative din apele urbane reziduale 
(indiferent de dimensiunea aglomerațiilor), precum și asupra măsurilor puse în aplicare pentru a se obține o stare bună, inclusiv indicatorii cantitativi, ca, de exemplu, cei care se referă la reducerea încărcărilor 
poluante evacuate. Comisia se va baza pe dispozițiile 
DCA pentru a verifica aglomerațiile în temeiul articolu -
lui 7 din DTAUR.
Răspunsul Comisiei 57
41
Comisia constată că, în conformitate cu articolul 14 din 
Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 
iulie 2006, bugetul Uniunii Europene alocat fondurilor 
este executat în cadrul gestiunii partajate între statele 
membre și Comisie. În acest cadru, decizia finală 
privind procesul de selecție a proiectelor se află sub 
responsabilitatea statelor membre, care trebuie să se 
asigure că proiectele selectate sunt în conformitate cu 
documentele de programare 2007 ‑2013 adoptate de 
Comisie și că respectă, de asemenea, legislația UE (de 
exemplu, Directiva privind tratarea apelor urbane rezi ‑
duale). Comisia consideră că situațiile în care nu a fost 
depus sau aprobat niciun dosar de proiect pentru 
aglomerații mai mari se pot datora faptului că proiec ‑
tele nu au fost considerate drept suficient de „mature” 
pentru a îndeplini criteriile de selecție aplicate (de 
exemplu, complexitatea tehnică/gradul de pregătire în 
vederea punerii în aplicare).
43
În general, realizările de bază/comune, precum și indi ‑
catorii de rezultat și de realizare specifici programului 
se stabilesc pentru toate programele din perioada 
2007 ‑2013, iar obiectivele acestora corespund, în 
general, tipului de intervenție sprijinit (indicatorul de 
realizare) sau scopului preconizat cu privire la potenți ‑
alii beneficiari (indicatorul de rezultat).
44
Comisia recunoaște faptul că s‑ar putea ca unii indi ‑
catori‑țintă să nu fie îndepliniți până la încheierea 
programului (sfârșitul anului 2015). Cu toate acestea, 
în ceea ce privește îndeplinirea obiectivelor în mate ‑
rie de indicatori, situația diferă de la un stat membru 
la altul și ar trebui, în orice caz, să facă obiectul unei 
reexaminări la încheierea programului, dat fiind că 
cea mai mare parte a proiectelor de tratare a apelor 
reziduale au fost contractate de abia în 2014.
49
Comisia consideră că stabilirea, de către statele mem ‑
bre, a unor limite de concentrație mai stricte decât cele 
prevăzute de DTAUR nu conduce neapărat la nece ‑
sitatea revizuirii limitelor legale stabilite în directivă. 
Statele membre sunt libere să pună în aplicare DTAUR 38
Comisia recunoaște că rata de absorbție înregistrată 
la sfârșitul anului 2013 a fost destul de scăzută în toate 
statele membre în cauză, ceea ce explică existența 
unui risc de dezangajare la nivel de program [artico ‑
lul 93 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consi ‑
liului]. Cu toate acestea, ar trebui subliniat faptul că 
există motive obiective care explică această situație, 
cum ar fi, de exemplu, necesitatea de a consolida 
capacitatea tehnică, juridică și administrativă în statele 
membre în cauză. În plus, Comisia atrage atenția asu ‑
pra faptului că plățile pentru majoritatea proiectelor 
au loc, de obicei, în cursul ultimilor ani de punere în 
aplicare (respectiv, 2014 și 2015), deoarece termenul‑li ‑
mită de eligibilitate este sfârșitul anului 2015.
39
Comisia este conștientă de faptul că o serie de pro ‑
iecte nu pot fi finalizate până la data de 31.12.2015 și 
că acestea pot fi scindate în două faze distincte (a se 
vedea, de asemenea, răspunsul Comisiei la punctul 40 
de mai jos). Astfel, pentru a accelera punerea în apli ‑
care a programelor în cauză și pentru a aborda riscul 
de dezangajare, a fost creat, la sfârșitul anului 2014, 
un grup operativ responsabil de punerea în aplicare, 
care are ca sarcină prioritară, printre altele, accelerarea 
procesului de punere în aplicare în cele patru state 
membre.
40
Ținând cont de faptul că o serie de proiecte pot fi 
scindate între două perioade de programare și pentru 
a ușura sarcina statelor membre, Comisia a propus 
o modificare a orientărilor privind încheierea progra ‑
melor, care a fost adoptată la 30 aprilie 2015 [Deci ‑
zia Comisiei C(2015) 2771 de modificare a Deciziei 
C(2013) 1573]. Principalul obiectiv al modificării este de 
a introduce mai multă flexibilitate în anumite domenii, 
inclusiv „scindarea în etape”, începând cu anul 2016, 
a proiectelor nefinalizate.
În ceea ce privește Slovacia și România și, într‑o mai 
mică măsură, Ungaria, Comisia recunoaște faptul că, în 
pofida contribuției importante a creditelor bugetare 
alocate programelor pentru perioada 2014 ‑2020 în 
favoarea tratării apelor uzate, este foarte puțin proba ‑
bil să poată fi satisfăcute toate necesitățile.
Răspunsul Comisiei 58
58
Comisia subliniază că statele membre au obligația de 
a se asigura că evacuarea de ape industriale reziduale 
în sistemele de colectare și stațiile de tratare a apelor urbane reziduale este conformă cu articolul 11 și cu partea C din anexa I la DTAUR, deși dispozițiile detali -
ate referitoare la limitele de concentrație sunt regle -
mentate de legislația națională.
64
Comisia evidențiază că este de competența statelor membre să decidă cu privire la modalitățile de control al evacuărilor instalațiilor industriale.
65
Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale nu stabilește specificații privind dimensionarea stațiilor. Articolul 4 prevede doar obligația ca încărcarea să se 
calculeze pe baza nivelului maxim al încărcării medii 
săptămânale care intră în stație în cursul anului. Prin urmare, este de competența statelor membre să decidă cu privire la dimensionarea stațiilor.
Fără a exclude faptul că proiectele ar fi putut fi 
supradimensionate la momentul auditului, Comisia consideră că aprecierea finală și decizia finală privind proiectarea și dimensiunea exactă a unei stații de epurare a apelor reziduale ar trebui să aibă în vedere standardele „stadiului actual al tehnologiei”, precum și 
o serie de parametri factuali și ipotetici complecși.
În general, dimensiunea stațiilor poate fi determinată 
de o serie de factori, printre care se numără și o marjă de siguranță menită să asigure respectarea în orice 
situație a DTAUR. Trebuie să se țină cont și de activită -
țile/variațiile sezoniere, cum ar fi turismul, activitățile 
industriale, precipitațiile abundente, și să se prevadă eventualitatea racordării unor așezări suplimentare, creșterea populației etc.
Începând cu 2007, participarea structurii Jaspers 
(Asistență comună în vederea sprijinirii proiectelor în regiunile europene) are ca scop sprijinirea statelor membre în vederea îmbunătățirii calității propuneri -
lor de proiecte majore, inclusiv a caracteristicilor lor 
tehnice, înainte de depunerea acestora în vederea 
obținerii finanțării de grant din cadrul fondurilor.dincolo de cerințele prevăzute. Pe lângă aceasta, sta -
tele membre sunt, de asemenea, obligate să respecte 
alte directive relevante1 din domeniul protecției/calită -
ții apei.
54
Comisia a luat notă de acest aspect și a lansat un studiu privind supraîncărcarea cu apă (a se vedea 
punctul 56), care va permite colectarea de informații mai detaliate cu privire la supraîncărcarea cu apă din statele membre și, prin urmare, extragerea unor con -
cluzii mai exacte privind datele corespunzătoare.
Comisia a abordat deja o problemă gravă a poluă -
rii cauzate de supraîncărcărea cu apă în Londra și 
în Whitburn, introducând o acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor la Curtea de Justiție a UE (C-301/10, 18 octombrie 2012). Cu toate acestea, întru -
cât DTAUR nu prevede cerințe concrete referitoare 
la supraîncărcarea cu apă, afirmând doar că „statele 
membre decid ce măsuri trebuie adoptate pentru limi -
tarea [...] supraîncărc[ării] cu apă” (anexa I A), Comisia trebuie, în primul rând, să adune dovezi privind tipul de măsuri utilizate la nivelul statelor membre, eficaci -
tatea acestora și punerea lor în practică, pentru a fi în măsură să abordeze în mod sistematic, la nivelul UE, poluarea cauzată de supraîncărcarea cu apă.
Răspuns comun al Comisiei la 
punctele 55 și 56
Comisia consideră că studiul menționat la punctul 56 
va permite o evaluare mai aprofundată a situației din fiecare stat membru, ceea ce, pentru moment, nu este posibil. Pe baza concluziilor, Comisia poate decide să 
deschidă anchete în statele membre în care s -a c on-
statat că gestionarea necorespunzătoare a supraîncăr -
cării cu apă poate duce la probleme de poluare prin lipsa de tratare a apelor reziduale.
1 Î n special Directiva -c adru privind apa (2000/60/CE), precum și 
directivele derivate privind apele subterane (Directiva 2006/118/CE) 
și privind substanțele prioritare (SCM, Directiva 2008/105/CE), dar și, printre altele, Directiva privind calitatea apei destinate consumului 
uman (Directiva 98/83/CE), Directiva privind apa pentru scăldat 
(Directiva 2006/7/CE), Directiva privind strategia pentru mediul marin (2008/56/CE), Directiva privind conservarea habitatelor (92/43/CEE) (în special articolul 6) și Regulamentul (CE) nr. 854/2004 (în special anexa II.A.6).
Răspunsul Comisiei 59
76
În principiu, Comisia este de acord cu faptul că 
nămolurile nu ar trebui să fie păstrate în stație și vor fi, 
într‑un viitor mai mult sau mai puțin apropiat, evacu ‑
ate spre o destinație finală.
83
Comisia reflectează asupra unei revizuiri a Regula ‑
mentului (CE) nr. 2003/2003 privind îngrășămintele. 
Una dintre opțiunile avute în vedere este de a se 
stabili valori‑limită cu caracter juridic obligatoriu ale 
metalelor grele și, eventual, de a se include nămolurile 
de epurare care îndeplinesc aceste cerințe datorită 
proprietăților fertilizante, într‑o versiune revizuită 
a Regulamentului privind îngrășămintele.
84
În acest stadiu, Comisia nu intenționează să propună 
o revizuire a Directivei privind nămolurile de epurare. 
Înainte de a lua orice decizie legată de revizuirea 
Directivei privind nămolurile de epurare, Comisia va 
decide o eventuală revizuire a Regulamentului privind 
îngrășămintele.
87
Comisia este de acord cu faptul că din ce în ce mai 
multe studii evidențiază impactul microplasticului din 
apele dulci și marine și că apele reziduale ar putea fi 
o sursă de emisie.
88
Comisia analizează posibilitatea de a propune, în 2015, 
o revizuire a Regulamentului privind îngrășămintele 
(a se vedea, de asemenea, punctele 83 și 85).
95
Comisia precizează că Directiva‑cadru privind apa 
(articolul 9) impune să se asigure, până în 2010, 
o contribuție adecvată a diferitelor utilizări ale apei la 
recuperarea costurilor serviciilor de utilizare a apei.67
Costul reducerii apei curate trebuie să fie examinat, 
dat fiind că o reducere semnificativă poate fi foarte 
costisitoare. În cazul în care proporția apei curate este 
ridicată la intrarea în stație, trebuie să se examineze 
modul în care această proporție poate fi redusă în 
mod rentabil.
67 A doua liniuță
Comisia este de acord că aceasta ar putea fi o opțiune 
în cazurile în care este susținută de analize adecvate 
privind raportul costuri‑avantaje, prin compararea 
costurilor de renovare preconizate cu avantajele 
preconizate.
71 Prima liniuță
Comisia consideră că, pentru epurarea nămolurilor, 
costul depinde, pe de o parte, de tipul de epurare ales 
și, pe de altă parte, de destinația finală a nămolurilor 
provenite de la stația de epurare.
71 A treia liniuță
Comisia sprijină analiza comparativă pentru a îmbună ‑
tăți performanțele de mediu ale serviciilor din sectorul 
apei. În răspunsul său la inițiativa cetățenească euro ‑
peană, „Right2water” („Dreptul la apă”) [COM(2014) 177 
final], Comisia s‑a angajat să ia în considerație ideea 
analizei comparative a calității apei și a serviciilor 
din sectorul apei și a organizat o reuniune a părților 
interesate în septembrie 2014. În cadrul acestui dialog 
s‑a subliniat că termenul de „analiză comparativă” este 
utilizat în sens larg. Ar trebui făcută o distincție clară 
între îmbunătățirea transparenței, ca obiectiv enunțat 
de inițiativa cetățenească, și analiza comparativă, ca 
instrument de sprijin al gestionării. În acest din urmă 
sens, analiza comparativă este concepută pentru utili ‑
tăți și pentru rețele de analiză comparativă care permit 
evaluarea performanței prin compararea entităților 
similare pe baza unui set complex de date și indicatori. 
Rolul Comisiei în acest exercițiu este totuși limitat la 
a facilita dialogul privind schimbul de bune practici.
Răspunsul Comisiei 60
97
De asemenea, Comisia consideră că există riscul ca 
operatorii de stații să nu efectueze lucrările de între ‑
ținere necesare din motive de rentabilitate. Cu toate 
acestea, în lipsa unui cadru juridic specific, eficacitatea 
operatorilor intră în sfera de competență a statelor 
membre.
98
Comisia consideră că un sistem de tarifare corespun ‑
zător este nu doar important din punctul de vedere 
al contribuției FEDR, ci și oportun pentru viabilitatea 
financiară a exploatării pe termen lung. Efectele 
disuasive ale principiului recuperării costurilor, aplicat 
până în prezent, vor fi substanțial eliminate, dat fiind 
că potențialii beneficiari din perioada de programare 
2014 ‑2020 nu trebuie neapărat să realizeze o ana ‑
liză costuri‑avantaje pentru a determina deficitul de 
finanțare al proiectelor lor, putând aplica o proporție 
forfetară de 25 % din venituri.
99
Dacă statele membre aleg să aplice o rată forfetară de 
25 %, în conformitate cu articolul 61 alineatul (3a) din 
Regulamentul (UE) nr. 1303/2013, Comisia va acționa, 
într‑adevăr, în limitele prevăzute de acest cadru juridic.
Răspuns comun la punctele 101 -105
A se vedea răspunsul Comisiei la punctul 98.Concluzii și recomandări
106
Comisia consideră că rata scăzută de absorbție de la 
sfârșitul anului 2013 ar putea fi datorată, de exemplu, 
necesității de a consolida capacitatea tehnică, juridică 
și administrativă în cele patru state membre în cauză 
sau faptului că plățile pentru majoritatea proiectelor 
au loc, de obicei, în cursul ultimilor ani de punere în 
aplicare (și anume, în 2014 și 2015), termenul‑limită de 
eligibilitate fiind sfârșitul anului 2015.
Comisia este de acord cu faptul că un sistem de tari ‑
fare corespunzător este nu doar important din punctul 
de vedere al contribuției FEDR, ci și oportun pentru 
viabilitatea financiară a infrastructurii de canalizare 
cofinanțate. În conformitate cu Regulamentul (UE) 
nr. 1303/2013 din 17 decembrie 2013, se estimează că 
potențialele efecte disuasive ale principiului recupe ‑
rării costurilor vor fi diminuate treptat, dat fiind că 
statele membre au obligația de a îndeplini condițio ‑
nalitatea ex ante  6.1 privind apa furnizând dovezi că 
prevederile referitoare la recuperarea costurilor de 
apă, stabilite la articolul 9 din DCA, sunt respectate 
atunci când infrastructura legată de apă este cofinan ‑
țată din fonduri.
Comisia ia act de constatarea Curții conform căreia 
aproximativ o treime din stațiile examinate sunt supra ‑
dimensionate. A se vedea, de asemenea, răspunsul 
Comisiei la punctul 65.
107 A treia liniuță
Referitor la scăderea numărului aglomerațiilor, Comi ‑
sia consideră că monitorizarea evoluției numărului de 
EL este mai importantă decât variațiile numărului de 
aglomerații. Comisia va urmări situația din România 
în cadrul programului‑pilot SIIF (a se vedea răspunsul 
Comisiei la punctele 28 și 29).
Răspunsul Comisiei 61
Recomandarea 1 (c)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că 
este deja pusă în aplicare în aglomerațiile cu mai mult 
de 2 000 EL. În acele aglomerații, Directiva privind 
tratarea apelor urbane reziduale prevede amplasarea 
de sisteme de colectare, de sisteme individuale sau de 
alte sisteme corespunzătoare.
Recomandarea 1 (d)
Comisia acceptă recomandarea.
Decalajul dintre anul de referință solicitat și publicarea 
raportului Comisiei se datorează mai multor factori 
de prelucrare, precum și unor factori juridici, atât de 
la nivelul statelor membre, cât și de la nivelul Comisiei 
(de exemplu, din cauza proceselor interne ale state ‑
lor membre, a controlului calității datelor furnizate, 
a numărului de aglomerații în cauză, a stabilirii priori ‑
tăților etc.). Comisia consideră că sistemele actuale de 
raportare ale statelor membre nu permit stabilirea de 
termene de raportare mai scurte, care ar fi, de altfel, 
de dorit, dat fiind că sistemele naționale întârzie ter ‑
menelor de raportare ale Comisiei. În prezent, Comisia 
lucrează la îmbunătățirea termenelor sale de rapor ‑
tare și la colectarea unor date mai recente din statele 
membre, prin elaborarea unui proiect‑pilot la care 
participă anumite state membre, respectiv așa‑numi ‑
tul instrument de raportare SIIF.
Recomandarea 1 (e)
Comisia acceptă recomandarea.
Independent de acest audit, Comisia va lansa, în 
cadrul programului pentru o mai bună legiferare2, un 
proces cuprinzător de revizuire a cerințelor de rapor ‑
tare prevăzute de legislația de mediu a UE.
2 COM(2015) 215 final: O mai bună legiferare pentru rezultate mai 
bune – O agendă a UE, 19.5.2015.107 A patra liniuță
Comisia consideră că informațiile pe care le culege 
sunt necesare și adecvate scopului prevăzut de 
Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale și 
că, în plus, în scopuri specifice, poate solicita informații 
în temeiul Directivei‑cadru privind apa (a se vedea 
răspunsul Comisiei la punctele 30 și 31).
108
Comisia afirmă că durata îndelungată a procesului este 
cauzată de numărul de aglomerații vizate din întreaga 
UE. Cu toate acestea, instrumentul de raportare SIIF 
ar trebui să îmbunătățească procesul de raportare la 
nivel național.
În cadrul celui de al 8 ‑lea exercițiu de raportare al 
DTAUR, Comisia a solicitat seturi de date pentru 2011 
sau 2012.
Recomandarea 1 (a)
Comisia nu acceptă această recomandare.
În prezent, Comisia nu intenționează să crească sarcina 
de raportare prevăzută de DTAUR în ceea ce privește 
aglomerațiile cu mai puțin de 2 000 EL pe teritoriul 
cărora sunt amplasate sisteme de colectare. Cu toate 
acestea, în temeiul DCA, Comisia solicită statelor 
membre să furnizeze informații asupra corpurilor de 
apă supuse unor presiuni importante exercitate de 
apele urbane reziduale (indiferent de dimensiunea 
aglomerațiilor), precum și asupra măsurilor puse în 
aplicare pentru a se atinge o stare ecologică și chimică 
bună.
Recomandarea 1 (b)
Comisia acceptă această recomandare. În prezent, 
Comisia nu intenționează să introducă o verificare 
sistematică cu privire la numărul de aglomerații cu 
mai puțin de 2 000 de EL prin intermediul exercițiilor 
de raportare periodică în conformitate cu articolele 15 
și 17 din DTAUR. Cu toate acestea, Comisia va urmări 
cazurile în care modificări semnificative au fost aduse 
în atenția sa ori au fost identificate prin alte mijloace, 
cum ar fi programul‑pilot „Cadru structurat de punere 
în aplicare și informare”.
Răspunsul Comisiei 62
În ceea ce privește aglomerațiile cu mai mult de 
2 000 EL, o astfel de cerință este deja pusă în aplicare 
în temeiul articolului 17 din DTAUR. Raportarea pre -
văzută la articolul 17 este menită să concilieze necesi -
tatea raportării cu stadiul punerii în aplicare a DTAUR. 
Astfel de informații sunt disponibile și actualizate de 
statele membre o dată la doi ani, în cazul în care au loc 
modificări, în conformitate cu articolul 17 din DTAUR. 
În plus, prin intermediul noului model de raportare 
(adoptat prin Decizia nr. 2014/431/UE din 26.6.2014), statele membre pot raporta cu privire la punerea în aplicare a programelor, prezentând inclusiv informații despre investițiile prognozate, utilizarea fondurilor aferente și termenele pentru fiecare proiect raportat. 
Unul dintre obiectivele programului -p ilot SIIF este să 
pună aceste informații la dispoziția publicului.
În ceea ce privește aglomerațiile cu mai puțin de 
2 000 EL, Comisia consideră că o astfel de cerință ar spori în mod nejustificat sarcina de raportare, și, în 
cele din urmă, ar putea conduce la apariția unor ine -
xactități cu privire la datele raportate de statele mem -
bre. În plus, DTAUR nu prevede obligații de raportare 
în sarcina acestor aglomerații.
Recomandarea 2 (b)
Comisia acceptă această recomandare.
Programele din perioada 2014-2020 se axează în prin -
cipal pe aglomerațiile cu mai mult de 2 000 EL. Acesta 
este, de asemenea, obiectivul cerințelor de raportare 
prevăzute la articolul 17 din DTAUR [a se vedea, de asemenea, răspunsul oferit mai sus la litera (a)].
111
Comisia consideră că este de competența statelor membre să decidă cu privire la permisele de stații.109
De asemenea, Comisia recunoaște că, în ceea ce 
privește cele patru state membre examinate, există 
riscuri de dezangajare la nivel de program, în con -
formitate cu articolul 93 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului. Câteva dintre principa -
lele motive pentru întârzierile apărute la punerea în 
aplicare sunt prezentate în răspunsurile Comisiei la 
punctele 38 și 106.
Pentru a găsi metode de a accelera punerea în aplicare 
a programelor în cauză și de a aborda riscul de dezan -
gajare, a fost creat, la sfârșitul anului 2014, un grup operativ responsabil de punerea în aplicare, care are 
ca sarcină prioritară, printre altele, accelerarea proce -
sului de punere în aplicare de cele patru state membre 
în cauză.
De asemenea, pentru a asigura buna finalizare a unui 
număr de proiecte, Comisia a propus o modificare 
a orientărilor privind încheierea programelor, prin 
care vizează introducerea unui grad mai mare de flexibilitate în anumite domenii, inclusiv „scindarea în etape”, începând cu anul 2016, a proiectelor nefinali -
zate (a se vedea, de asemenea, răspunsul Comisiei la 
punctul 40).
110
Principalele obiective ale Fondului european de dez -
voltare regională (FEDR) și ale Fondului de coeziune în perioada de programare 2007-2013 sunt de a reduce 
discrepanțele dintre nivelurile de dezvoltare socioe -
conomică a regiunilor UE și nu neapărat de a contribui la respectarea termenelor de tratare a apelor urbane reziduale, care intră în sfera de responsabilitate a sta -
telor membre în cauză, și aceasta indiferent de nivelul fondurilor alocate. În acest sens, contribuția FEDR/FC 
din perioada 2007-2013 s -a r putea dovedi insuficientă 
pentru satisfacerea tuturor necesităților din domeniul infrastructurii de canalizare pentru a respecta terme -
nele stabilite prin DTAUR.
Recomandarea 2 (a)
Comisia acceptă parțial această recomandare.
Răspunsul Comisiei 63
Recomandarea 3 (c)
Comisia acceptă această recomandare și va examina 
această posibilitate în funcție de rezultatelor studiului 
în domeniu lansat recent.
Recomandarea 3 (d)
Comisia acceptă recomandarea Curții.
În conformitate cu Regulamentul privind perioada de 
programare 2014-2020, Comisia se va baza pe evaluă -
rile unui expert independent (inclusiv Jaspers) pentru a se asigura că stațiile de tratare a apelor reziduale au dimensiunea corespunzătoare. Cu toate acestea, 
efectuarea unei analize a raportului costuri -a vantaje 
rămâne la latitudinea statelor membre.
Recomandarea 3 (e)
Comisia acceptă această recomandare. Cu toate 
acestea, Comisia ar dori să sublinieze faptul că nu 
există obligații legale impuse statelor membre pentru a aplica practicile existente sau pentru a participa la exercițiile de analiză comparativă (a se vedea, de ase -
menea, răspunsul Comisiei la punctul 71).
116
Comisia consideră că depozitarea sau stocarea pe ter -
men lung a nămolurilor de epurare în România nu este durabilă și nu ar trebui acceptată în cadrul proiectelor 
cofinanțate.
117
Comisia reflectează asupra unei revizuiri a Regula -
mentului (CE) nr. 2003/2003 privind îngrășămintele. 
Una dintre opțiunile avute în vedere este de a se 
stabili valori -l imită cu caracter juridic obligatoriu ale 
metalelor grele și, eventual, de a se include nămolurile de epurare care îndeplinesc aceste cerințe datorită 
proprietăților fertilizante, într -o v ersiune revizuită 
a Regulamentului privind îngrășămintele.114
DTAUR nu reglementează dimensiunea stațiilor, cu 
excepția obligației generale prevăzute la articolul 4. 
În plus, trebuie subliniat că acest tip de infrastructură are o durată de viață îndelungată și că este dificil să se evalueze dimensiunea corespunzătoare a acestora pe 
termen scurt. În general, dimensiunea stațiilor poate 
fi determinată de mai mulți factori, cum ar fi marjele 
de siguranță pentru conformitatea pe termen lung cu 
DTAUR. Trebuie să se țină cont și de activitățile/varia -
țiile sezoniere, cum ar fi turismul, precipitațiile abun -
dente, precum și să se prevadă eventualitatea unor noi racordări ca urmare a creșterii populației (a se vedea, de asemenea, răspunsul Comisiei la punctul 65).
Recomandarea 3 (a)
Comisia nu acceptă recomandarea. Momentan, Comi -
sia nu intenționează să inițieze o evaluare a pertinen -
ței valorilor -l imită ale concentrațiilor stabilite în DTAUR 
și nici să revizuiască directiva în viitorul apropiat.
Recomandarea 3 (b)
Comisia nu acceptă această recomandare.
Atunci când și -a p regătit comunicarea privind inspec -
țiile de mediu din 2012, Comisia a evaluat în sens larg norme, controale și verificări legate de legislația UE în materie de mediu. Deși această activitate a evidențiat că, în mai multe state membre, au fost disponibile 
puține informații cu privire la capacitățile regimuri -
lor de inspecție, s -a c onstatat tendința unei aplicări 
variabile a sancțiunilor3; Comisia este de părere că 
tipul, numărul și frecvența verificărilor și a inspecți -
ilor sunt cel mai bine abordate de către autoritățile statelor membre, pe baza unei analize a riscurilor. În 
ceea ce privește amenzile, verificările de conformitate sunt întreprinse în prezent pe baza legislației utilizate de statele membre pentru transpunerea Directivei 2008/99/CE
4, care, printre altele, prevede sancțiuni 
asupra persoanelor fizice și juridice pentru cele mai grave încălcări ale legislației de mediu, inclusiv cele referitoare la Directiva 91/271/CEE (DTAUR).
3 http://ec.europa.eu/environment/legal/law/pdf/Final%20
report%20inspections.pdf
4 Directiva 2008/99/CE a Parlamentului European și a Consiliului 
din 19 noiembrie 2008 privind protecția mediului prin intermediul 
dreptului penal (JO L 328, 6.12.2008, p. 28-37).
Răspunsul Comisiei 64
Recomandarea 5 (a)
Comisia acceptă această recomandare. Statele mem -
bre au obligația de a pune în aplicare o politică adec -
vată de tarifare a apei prin intermediul articolului 9 
alineatul (1) din DCA și a condiționalității ex  ante  6.1 
din anexa XI la RDC 1303/2013.
Cu toate acestea, Comisia subliniază faptul că, dat fiind 
caracterul multidimensional al valorilor apei, precum 
și faptul că rata de accesibilitate de 4 % este orienta -
tivă, stabilirea raportului final se încadrează în dome -
niul de competență al statelor membre.
Recomandarea 5 (b)
Comisia nu acceptă această recomandare.
În lipsa unui cadru juridic specific, responsabilitatea de 
a asigura disponibilitatea fondurilor pentru întreținere și reînnoire le revine proprietarilor și/sau operatorilor 
infrastructurii de canalizare și, prin urmare, este de 
resortul statelor membre.Recomandarea 4 (a)
Comisia nu acceptă această recomandare. Comisia 
încurajează sistematic statele membre să includă 
tratarea corespunzătoare a nămolurilor în propune -
rile de proiecte majore depuse în vederea obținerii de finanțare în cadrul fondurilor. Cu toate acestea, 
Comisia nu poate să impună această practică statelor 
membre în cadrul juridic existent, dat fiind că statele 
membre nu au nicio obligație de a corela plățile finale 
ale programelor cu existența unei soluții adecvate pentru reutilizarea nămolurilor de canalizare.
Recomandarea 4 (b)
Comisia acceptă parțial această recomandare. În acest stadiu, Comisia nu intenționează să propună o revizuire a Directivei privind nămolurile de epurare. Înainte de a lua orice decizie legată de revizuirea Directivei privind nămolurile de epurare, Comisia va decide o eventuală revizuire a Regulamentului privind 
îngrășămintele.
118
Comisia precizează că Directiva -c adru privind apa 
(articolul 9) impune să se asigure, până în 2010, 
o contribuție adecvată a diferitelor utilizări ale apei la recuperarea costurilor serviciilor de utilizare a apei.
Comisia consideră că un sistem de tarifare corespun -
zător este nu doar important din punctul de vedere 
al contribuției FEDR, ci și oportun pentru viabilitatea 
financiară a exploatării pe termen lung. Efectele disuasive ale principiului recuperării costurilor, aplicat până în prezent, vor fi substanțial eliminate, dat fiind că potențialii beneficiari din perioada de programare 
2014-2020 nu trebuie neapărat să realizeze o ana -
liză costuri -a vantaje pentru a determina deficitul de 
finanțare al proiectelor lor, putând aplica o proporție 
forfetară de 25 % din venituri.
CUM VĂ PUTE/uni021AI PROCURA PUBLICA/uni021AIILE UNIUNII EUROPENE?
Publica/uni021Bii gratuite:
  un singur exemplar:  
pe site-ul EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);
  mai multe exemplare/postere/hăr/uni021Bi:  
de la reprezentan/uni021Bele Uniunii Europene (http://ec.europa.eu/represent_ro.htm),  
de la delega/uni021Biile din /uni021Bările care nu sunt membre ale UE (http://eeas.europa.eu/delegations/index_ro.htm)  
sau contactând re/uni021Beaua Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_ro.htm)  
la numărul 00 800 6 7 8 9 10 11 (gratuit în toată UE) (*).
(*)  Informa/uni021Biile primite sunt gratuite, la fel ca și cea mai mare parte a apelurilor telefonice (unii operatori și unele cabine  
telefonice și hoteluri taxează totuși aceste apeluri).
Publica/uni021Bii contra cost:
 pe site-ul EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Apele uzate și nămolurile de epurare pot afecta calitatea 
apei și a solurilor. Ca răspuns, UE a adoptat o serie de 
directive și a cofinanțat construcția de sisteme de colectare 
și de stații de epurare a apelor uzate.
Curtea a  verificat punerea în aplicare a  Directivei privind 
tratarea apelor urbane reziduale în patru state membre 
situate în bazinul hidrografic al Dunării. De asemenea, 
Curtea a examinat un eșantion cuprinzând 28 de stații de 
epurare, verificând modul în care acestea epurau apele 
uzate, gestionau nămolurile de epurare rezultate și își 
asigurau sustenabilitatea financiară.
Curtea formulează recomandări cu privire la modul în care 
se efectuează raportarea, la modalitățile de creștere 
a eficacității, a  eficienței și a  sustenabilității stațiilor de 
epurare, la pertinența limitelor concentrațiilor, la destinațiile 
nămolurilor de epurare și la monitorizarea poluanților din 
componența acestora.
CURTEA DE
CONTURI
EUROPEANĂ