(Text cu relevanță pentru SEE)

Comunicarea din 2016 a Comisiei privind următorii pași către un viitor european durabil stabilește o legătură între obiectivele de dezvoltare durabilă (ODD) ale Agendei 2030 a ONU pentru dezvoltare durabilă și cadrul de politici european, pentru a garanta că toate acțiunile și inițiativele de politică ale UE, în cadrul UE și la nivel mondial, țin cont de ODD de la bun început. De asemenea, UE este pe deplin angajată în atingerea obiectivelor UE 2030 în materie de climă și energie și în integrarea dezvoltării durabile în politicile UE, astfel cum a anunțat Jean-Claude Juncker în orientările politice pentru Comisia Europeană din 2014. Prin urmare, multe dintre prioritățile de politică ale Comisiei Europene pentru perioada 2014­2020 contribuie la obiectivele UE în domeniul climei și la punerea în aplicare a Agendei 2030 pentru dezvoltare durabilă. Printre acestea se numără Planul de investiții pentru Europa, Pachetul privind economia circulară, Pachetul privind uniunea energetică, versiunea actualizată a Strategiei UE în domeniul bioeconomiei, uniunea piețelor de capital și bugetul UE pentru perioada 2014-2020, inclusiv Fondul de coeziune și proiectele de cercetare. În plus, Comisia a lansat o platformă multipartită care să monitorizeze și să facă schimb de bune practici cu privire la punerea în aplicare a ODD.

În particular, prezenta propunere stabilește criterii uniforme pentru a stabili dacă o activitate economică este durabilă din punctul de vedere al mediului. De asemenea, aceasta instituie un proces care implică o platformă multipartită în vederea instituirii unui sistem uniform de clasificare al UE pe baza unui set de criterii specifice, pentru a stabili care activități economice sunt considerate durabile.

Prezenta propunere se înscrie în contextul mai larg al unei inițiative a Comisiei privind dezvoltarea durabilă. Aceasta pune bazele unui cadru al UE ce așază considerațiile de mediu, sociale și de guvernanță în centrul sistemului financiar, pentru a sprijini procesul de transformare a economiei Europei într-un sistem circular, mai verde și mai rezilient. Pentru a crește gradul de durabilitate al investițiilor, factorii de mediu, sociali și de guvernanță ar trebui avuți în vedere în procesul de luare a deciziilor de investiții, atunci când se iau în considerare factori cum ar fi emisiile de gaze cu efect de seră, epuizarea resurselor sau condițiile de muncă. Prezenta propunere, precum și actele legislative propuse în paralel cu ea, au drept obiectiv integrarea aspectelor de mediu, sociale și de guvernanță în procesul investițional și consultativ, în mod coerent, în toate sectoarele. Propunerea ar trebui să garanteze că participanții la piața financiară (societățile de administrare a OPCVM, AFIA, societățile de asigurare, IORP, administratorii EuVECA și administratorii EuSEF), distribuitorii de asigurări sau consilierii în materie de investiții care primesc un mandat din partea clienților sau beneficiarilor lor de a lua decizii de investiții în numele acestora integrează considerațiile ESG în procesele lor interne și își informează clienții în această privință. În plus, pentru a ajuta investitorii să compare amprenta de carbon a investițiilor, propunerile introduc noi categorii de indici de referință pentru impact scăzut de carbon și impact pozitiv de carbon. Aceste propuneri, care se susțin reciproc, ar trebui să faciliteze în întreaga UE investițiile în proiecte și active durabile.

·Intervenția prin reglementare a UE: majoritatea respondenților s-au pronunțat în favoarea elaborării unei taxonomii (și anume, a unei clasificări a activităților economice durabile) la nivelul UE. Mulți dintre ei au afirmat că o taxonomie la nivelul UE ar trebui să se bazeze pe, sau, cel puțin, să țină seama de cadrele și clasificările internaționale existente (de exemplu ODD ale ONU și, respectiv, lucrările efectuate de Climate Bonds Initiative, Eurosif, Grupul operativ privind informațiile financiare legate de climă etc.).

3. REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRII PĂRȚILOR INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

În ceea ce privește costurile unei astfel de armonizări pentru participanții la piața financiară, propunerea introduce o obligație de divulgare numai pentru cei care oferă produse financiare despre care pretind că sunt durabile din punctul de vedere al mediului. Acest lucru va deveni aplicabil numai după ce sistemul de clasificare al UE va fi fost elaborat. În plus, abordarea adoptată în prezenta propunere oferă un grad suficient de flexibilitate pentru ca statele membre să decidă cu privire la detaliile specifice ale etichetelor naționale, cum ar fi flexibilitatea pentru participanții la piața financiară în ceea ce privește gradul în care produsul financiar oferit conține active considerate durabile din punctul de vedere al mediului în conformitate cu sistemul de clasificare al UE.

Propunerea Comisiei este, în linii mari, în concordanță cu opiniile părților interesate, în măsura în care: i) stabilește criterii uniforme și un proces clar de instituire a unei taxonomii a activităților durabile din punctul de vedere al mediului într-un act obligatoriu din punct de vedere juridic, pe baza obiectivelor de mediu; ii) garantează că taxonomia UE se bazează pe cadrele internaționale existente și că are un grad de precizie și de detaliere suficient pentru a oferi baza unui limbaj comun și unic în materie de durabilitate; iii) prevede o clauză de revizuire pentru a acoperi, eventual, și obiective sociale. Aceste elemente ar trebui să abordeze fragmentarea actuală și să aducă investitorilor claritatea necesară în ceea ce privește definirea activităților economice durabile din punctul de vedere al mediului.

Comisia Europeană va fi responsabilă de gestionarea platformei (de exemplu organizarea ședințelor acesteia și a reuniunilor tuturor subgrupurilor, raportarea privind rezultatele, pregătirea de propuneri legislative, asigurarea legăturii cu AES și cu AEM, întreținerea unui instrument IT de colaborare, rambursarea cheltuielilor experților, efectuarea altor sarcini de secretariat etc.). În vederea îndeplinirii acestor sarcini și a altora, Comisia Europeană ar avea nevoie de 10 angajați cu normă întreagă începând din 2020 (8 AD și 2 AST).

Ar trebui remarcat faptul că toate solicitările bugetare din partea AES vor continua să facă obiectul tuturor mecanismelor de audit și de asigurare a răspunderii prevăzute în regulamentele privind AES, în ceea ce privește pregătirea, adoptarea și executarea bugetelor anuale ale autorităților. În plus, decizia anuală privind contribuția de echilibrare a UE pentru AES și schemele de personal ale acestora (de exemplu, decizia privind efectivele de personal) ar fi în continuare autorizată de Parlamentul European și de Consiliu și ar face obiectul descărcării de gestiune din partea Parlamentului European, la recomandarea Consiliului.

Evaluarea și raportarea sunt prevăzute a avea loc o dată la trei ani după aplicarea prezentului regulament. Comisia are sarcina de a publica un raport privind aplicarea prezentului regulament, în care să evalueze progresele privind punerea sa în aplicare în vederea elaborării criteriilor tehnice de examinare pentru activitățile economice durabile din punctul de vedere al mediului și posibila necesitate de a revizui criteriile stabilite în prezentul regulament pentru considerarea unei activități economice ca fiind durabilă din punctul de vedere al mediului.

În special, acesta impune ca respectivele criterii să se bazeze pe standarde și etichete care există deja la nivelul Uniunii și care stabilesc criterii de durabilitate din punctul de vedere al mediului în alte contexte (cum ar fi etichetarea produselor, protecția mediului etc.). Cum aceste standarde nu se traduc automat în active investibile, criteriile tehnice ar trebui să le operaționalizeze în scopuri investiționale.

(1)Articolul 3 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană are drept obiectiv instituirea unei piețe interne care să acționeze pentru dezvoltarea durabilă a Europei și să fie întemeiată, printre altele, pe o creștere economică echilibrată și pe un nivel înalt de protecție și de îmbunătățire a calității mediului.

(Text cu relevanță pentru SEE)

(3)În 2016, Consiliul a încheiat, în numele Uniunii, Acordul de la Paris privind schimbările climatice. Articolul 2 alineatul (1) litera (c) din Acordul de la Paris privind schimbările climatice stabilește obiectivul de a consolida răspunsul la schimbările climatice, printre altele prin corelarea fluxurilor financiare cu evoluția către o dezvoltare cu un nivel scăzut de emisii de gaze cu efect de seră și rezistentă la schimbările climatice.

(4)Durabilitatea și tranziția către o economie cu emisii scăzute de dioxid de carbon și rezilientă la schimbările climatice, mai eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor și circulară sunt esențiale pentru asigurarea competitivității pe termen lung a economiei Uniunii. Durabilitatea constituie de multă vreme nucleul proiectului Uniunii Europene, iar tratatele recunosc dimensiunea socială și cea de mediu a acesteia.

(5)În decembrie 2016, Comisia a însărcinat un grup de experți la nivel înalt să elaboreze o strategie globală și cuprinzătoare a Uniunii cu privire la finanțele durabile. Raportul Grupului de experți la nivel înalt, publicat la 31 ianuarie 2018, solicită crearea, la nivelul Uniunii, a unui sistem de clasificare solid din punct de vedere tehnic pentru a se stabili cu claritate ce activități sunt „verzi” sau „durabile”, începând cu atenuarea schimbărilor climatice.

(6)În martie 2018, Comisia și-a publicat planul de acțiune „Finanțarea creșterii durabile”, care stabilește o strategie ambițioasă și cuprinzătoare privind finanțarea durabilă. Unul dintre obiectivele stabilite în acest plan de acțiune este reorientarea fluxurilor de capital către investiții durabile pentru a realiza o creștere durabilă și favorabilă incluziunii. Instituirea unui sistem de clasificare unificat pentru activitățile durabile este cea mai importantă și urgentă acțiune prevăzută în planul de acțiune. Planul de acțiune recunoaște că canalizarea fluxurilor de capital către activitățile mai durabile trebuie să se bazeze pe o înțelegere comună a semnificației calificativului „durabil”. Ca un prim pas, elaborarea unor orientări clare cu privire la activitățile despre care se consideră că ar contribui la obiectivele de mediu ar trebui să favorizeze informarea investitorilor în ceea ce privește investițiile care finanțează activitățile economice durabile din punctul de vedere al mediului. Orientări suplimentare privind activitățile care contribuie la alte obiective în materie de durabilitate, inclusiv la obiective sociale, pot fi elaborate într-o etapă ulterioară.

(7)Decizia nr. 1386/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului a solicitat creșterea finanțării sectorului privat pentru cheltuielile legate de mediu și de climă, în special prin instituirea unor stimulente și metodologii de stimulare a întreprinderilor să măsoare costurile de mediu ale întreprinderilor lor și profiturile generate de utilizarea serviciilor de mediu.

(8)Realizarea ODD în cadrul Uniunii presupune orientarea fluxurilor de capital către investiții durabile. Este important să se exploateze pe deplin potențialul pieței interne pentru realizarea acestor obiective. De asemenea, este important să se asigure că fluxurile de capital orientate către investiții durabile nu sunt perturbate în cadrul pieței interne.

(9)Oferirea de produse financiare care urmăresc obiective durabile din punctul de vedere al mediului reprezintă o modalitate eficientă de a orienta investițiile private înspre activități durabile. Cerințele naționale pentru comercializarea produselor financiare și a obligațiunilor corporative ca fiind investiții durabile, în special cerințele prevăzute pentru a permite actorilor relevanți de pe piață să utilizeze o etichetă națională, urmăresc să consolideze încrederea investitorilor, să creeze vizibilitate și să abordeze preocupările legate „greenwashing”. Fenomenul de „greenwashing” se referă la practica de a obține un avantaj concurențial neloial prin prezentarea unui produs financiar, prin intermediul marketingului, ca produs ecologic, deși, de fapt, acesta nu îndeplinește standardele de mediu de bază. În prezent, puține state membre au instituit sisteme de etichetare. Acestea se bazează pe diferite taxonomii care clasifică activitățile economice durabile din punctul de vedere al mediului. Având în vedere angajamentele politice asumate în cadrul Acordului de la Paris și la nivelul Uniunii, este posibil ca din ce în ce mai multe state membre să instituie sisteme de etichetare sau alte cerințe pentru actorii de pe piață în ceea ce privește produsele financiare sau obligațiunile corporative comercializate ca fiind durabile din punctul de vedere al mediului. În acest sens, statele membre ar utiliza propriile taxonomii naționale pentru a stabili ce investiții se califică drept durabile. În cazul în care astfel de cerințe naționale se bazează pe criterii diferite pentru a identifica activitățile economice care pot fi calificate drept durabile din punctul de vedere al mediului, investitorii vor fi descurajați să investească în afara granițelor, din cauza dificultăților legate de compararea diferitelor oportunități de investiții. În plus, operatorii economici care doresc să atragă investiții din întreaga Uniune ar trebui să îndeplinească criterii diferite, în diversele state membre, pentru ca activitățile lor să se califice drept durabile din punctul de vedere al mediului în scopul diferitelor etichete. Lipsa unor criterii uniforme va contribui astfel la creșterea costurilor și va crea un factor puternic de descurajare pentru operatorii economici, reprezentând un obstacol în calea accesului investițiilor durabile la piețele de capital transfrontaliere. Se preconizează că vor crește în continuare obstacolele în calea accesului la piețele de capital transfrontaliere în scopul strângerii de fonduri pentru proiecte durabile. Ar trebui, prin urmare, ca criteriile aplicate pentru a stabili dacă o activitate economică este durabilă din punctul de vedere al mediului să fie armonizate la nivelul Uniunii, pentru a elimina obstacolele din calea funcționării pieței interne și a preveni apariția viitoare a acestora. În contextul unui astfel de armonizări, operatorilor economici le va fi mai ușor să colecteze fonduri la nivel transfrontalier pentru activități lor verzi, întrucât activitățile economice ale acestora pot fi comparate prin raportarea la criterii uniforme în vederea selectării ca active-suport pentru investițiile durabile din punctul de vedere al mediului. Această situație va facilita, prin urmare, atragerea de investiții la nivel transfrontalier în cadrul Uniunii.

(10)În plus, dacă participanții la piață nu oferă investitorilor o explicație cu privire la modul în care activitățile în care investesc contribuie la obiectivele de mediu sau dacă aceștia utilizează concepte diferite atunci când explică ce înseamnă o activitate economică „durabilă”, investitorii vor considera că este disproporționat de greu să verifice și să compare aceste produse financiare diferite. S-a constatat că acest lucru descurajează investitorii să investească în produse financiare verzi. În plus, lipsa de încredere din partea investitorilor are efecte nocive majore pe piața pentru investițiile durabile. S-a demonstrat de asemenea că normele naționale sau inițiativele bazate pe piață adoptate pentru a aborda această problemă în cadrul frontierelor naționale vor conduce la fragmentarea pieței interne. Dacă participanții la piețele financiare vor divulga modul în care produsele financiare prezentate de ei ca fiind ecologice îndeplinesc obiectivele de mediu și dacă vor utiliza, pentru astfel de divulgări, criterii comune în întreaga Uniune referitoare la caracteristicile unei activități economice durabile din punctul de vedere al mediului, acest lucru va ajuta investitorii să compare oportunitățile de investiții ecologice la nivel transfrontalier. În întreaga Uniune, investitorii vor investi în produsele financiare verzi cu o încredere mai mare, ceea ce va îmbunătăți funcționarea pieței interne.

(11)Pentru a aborda obstacolele existente în calea funcționării pieței interne și pentru a preveni apariția unor astfel de obstacole în viitor, ar trebui să li se solicite statelor membre să utilizeze un concept comun pentru investițiile durabile din punctul de vedere al mediului atunci când instituie cerințe pentru actorii de pe piață în vederea etichetării produselor financiare sau a obligațiunilor corporative comercializate ca fiind durabile din punctul de vedere al mediului la nivel național. Din aceleași motive, administratorii de fonduri și investitorii instituționali care susțin că urmăresc obiective de mediu ar trebui să utilizeze același concept pentru investițiile durabile din punctul de vedere al mediului atunci când divulgă modul în care urmăresc obiectivele respective.

(12)Stabilirea unor criterii pentru activitățile economice durabile din punctul de vedere al mediului poate încuraja întreprinderile să divulge pe site-urile lor, în mod voluntar, informații privind activitățile economice durabile din punctul de vedere al mediului pe care le desfășoară. Aceste informații nu numai că vor ajuta actorii relevanți de pe piețele financiare să identifice cu ușurință întreprinderile care desfășoară activități economice durabile din punctul de vedere al mediului, ci vor și facilita obținerea de finanțare pentru activitățile verzi ale acestor întreprinderi.

(13)O clasificare la nivelul Uniunii a activităților economice durabile din punctul de vedere al mediului ar trebui să permită elaborarea unor viitoare politici ale Uniunii, inclusiv a unor standarde în întreaga Uniune, pentru produsele financiare durabile din punctul de vedere al mediului și, în cele din urmă, crearea unor etichete care să recunoască în mod oficial respectarea standardelor respective în ansamblul Uniunii. Existența unor cerințe juridice uniforme pentru calificarea investițiilor drept durabile din punctul de vedere al mediului, pe baza unor criterii uniforme pentru activitățile economice durabile din punctul de vedere al mediului, este necesară ca punct de referință pentru viitoare acte legislative ale Uniunii având drept scop să permită investițiile respective.

(14)În contextul realizării ODD în Uniune, opțiuni de politică precum crearea unui Fond european pentru investiții strategice și-au dovedit eficacitatea în contribuția la canalizarea investițiilor private, alături de cheltuielile publice, către investiții durabile. Regulamentul (UE) 2015/1017 al Parlamentului European și al Consiliului precizează un obiectiv al investițiilor în materie de climă de 40 % pentru proiectele de infrastructură și de inovare în temeiul Fondului european pentru investiții strategice. Criterii comune pentru durabilitatea activităților economice ar putea sta la baza unor viitoare inițiative similare ale Uniunii, care să sprijine investițiile ce urmăresc obiective de mediu sau obiective legate de climă.

(15)Pentru a evita fragmentarea pieței, precum și prejudicierea intereselor consumatorilor ca urmare a unor noțiuni divergente privind activitățile economice durabile din punctul de vedere al mediului, cerințele naționale pe care ar trebui să le respecte actorii de pe piață atunci când doresc să comercializeze produse financiare sau obligațiuni corporative ca fiind durabile din punctul de vedere al mediului ar trebui să se bazeze pe criterii uniforme pentru activitățile economice durabile din punctul de vedere al mediului. Printre actorii de pe piață respectivi se numără participanții la piețele financiare care oferă produse financiare „verzi” și întreprinderile nefinanciare care emit obligațiuni corporative „verzi”.

(16)Pentru a evita prejudicierea intereselor consumatorilor, administratorii de fonduri și investitorii instituționali care oferă produse financiare ca fiind durabile din punctul de vedere al mediului ar trebui să divulge cum și în ce măsură criteriile pentru activitățile economice durabile din punctul de vedere al mediului sunt utilizate pentru determinarea durabilității de mediu a investițiilor. Informațiile divulgate ar trebui să le permită investitorilor să înțeleagă cota de investiții care finanțează activitățile economice durabile din punctul de vedere al mediului ca procent din toate activitățile economice și, astfel, gradul durabilității de mediu a investițiilor. Comisia ar trebui să specifice informațiile care trebuie divulgate în acest scop. Aceste informații ar trebui să permită autorităților naționale competente să verifice cu ușurință conformitatea în raport cu obligația de divulgare și să asigure respectarea obligației respective în conformitate cu legislația națională aplicabilă.

(17)Pentru a se evita eludarea obligației de divulgare, această obligație ar trebui să se aplice și atunci când produsele financiare sunt oferite ca având caracteristici similare cu investițiile durabile din punctul de vedere al mediului, inclusiv cu cele care au ca obiectiv protecția mediului în sens larg. Participanții la piețele financiare nu ar trebui să fie obligați să investească numai în activitățile economice durabile din punctul de vedere al mediului stabilite în conformitate cu criteriile tehnice de examinare prevăzute în prezentul regulament. Aceștia ar trebui să fie încurajați să informeze Comisia în cazul în care consideră că o activitate economică care nu îndeplinește criteriile tehnice de examinare sau pentru care nu au fost încă stabilite astfel de criterii ar trebui să fie considerată durabilă din punctul de vedere al mediului, pentru a ajuta Comisia să evalueze dacă se impune completarea sau actualizarea criteriilor tehnice de examinare.

(18)Pentru a stabili dacă o activitate economică este durabilă punctul de vedere al mediului, ar trebui elaborată o listă exhaustivă a obiectivelor de mediu.

(19)Obiectivul de mediu constând în protejarea unor ecosisteme sănătoase ar trebui interpretat ținându-se seama de instrumentele cu caracter legislativ și fără caracter legislativ relevante ale Uniunii, inclusiv de Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului, Directiva 92/43/CEE a Consiliului, Regulamentul (UE) nr. 1143/2014 al Parlamentului European și al Consiliului, Strategia UE în domeniul biodiversității pentru 2020, Strategia UE pentru infrastructura verde, Directiva 91/676 a Consiliului, Regulamentul (UE) nr. 511/2014 al Parlamentului European și al Consiliului, Regulamentul (UE) nr. 995/2010 al Parlamentului European și al Consiliului, Planul de acțiune referitor la aplicarea reglementărilor forestiere, la guvernare și la schimburile comerciale, precum și Planul de acțiune în materie de combatere a traficului cu specii sălbatice de faună și floră.

(20)Pentru fiecare obiectiv de mediu, ar trebui stabilite criterii uniforme pe baza cărora să se considere că unele activități economice contribuie în mod substanțial la obiectivul respectiv. Un element al criteriilor uniforme ar trebui să fie evitarea unei daune semnificative la adresa oricăruia dintre obiectivele de mediu prevăzute în prezentul regulament. Acest lucru este necesar pentru a se evita ca unele investiții să fie considerate durabile din punctul de vedere al mediului deși activitățile economice care beneficiază de pe urma investițiilor respective sunt dăunătoare mediului într-o măsură care depășește contribuția acestora la un obiectiv de mediu. Condițiile referitoare la o contribuție substanțială și la a nu produce daune semnificative ar trebui să permită investițiilor în activități economice durabile din punctul de vedere al mediului să își aducă o contribuție reală la obiectivele de mediu.

(21)Reamintind angajamentul comun al Parlamentului European, al Consiliului și al Comisiei de a urmări principiile consacrate în Pilonul european al drepturilor sociale în sprijinul creșterii durabile și favorabile incluziunii și recunoscând importanța unor drepturi și standarde internaționale minime ale omului și ale lucrătorilor, respectarea unor garanții minime ar trebui să fie o condiție pentru ca activitățile economice să se califice drept durabile din punctul de vedere al mediului. Din acest motiv, activitățile economice ar trebui să se califice drept durabile din punctul de vedere al mediului doar în cazul în care sunt efectuate prin respectarea Declarației cu privire la principiile și drepturile fundamentale la locul de muncă și a celor opt convenții de bază ale Organizației Internaționale a Muncii („OIM”). Convențiile de bază ale OIM definesc drepturile omului și drepturile lucrătorilor pe care trebuie să le respecte întreprinderile. Mai multe dintre aceste standarde internaționale sunt consacrate și în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special interzicerea sclaviei și a muncii forțate, precum și principiul nediscriminării. Garanțiile minime respective nu aduc atingere aplicării unor cerințe mai stricte privind mediul, sănătatea, siguranța și durabilitatea socială, prevăzute în dreptul Uniunii, după caz.

(22)Având în vedere detaliile tehnice specifice necesare pentru a evalua impactul asupra mediului al unei activități economice, precum și natura în rapidă schimbare a științei și tehnologiei, criteriile pentru activitățile economice durabile din punctul de vedere al mediului ar trebui să fie adaptate în mod periodic la schimbările respective. În vederea menținerii la zi a criteriilor, în temeiul dovezilor științifice și al contribuțiilor din partea experților, precum și a părților interesate relevante, condițiile referitoare la o contribuție substanțială și la lipsa unor daune semnificative ar trebui specificate mai detaliat pentru diferitele activități economice și ar trebui să fie actualizate în mod regulat. În acest scop, Comisia ar trebui să stabilească criterii tehnice de examinare detaliate și calibrate pentru diferitele activități economice, pe baza contribuției tehnice a unei platforme multipartite privind finanțarea durabilă.