COMISIA EUROPEANĂ Bruxelles, 14.7.2021 COM(2021) 551 final 2021/0211(COD) Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI de modificare a Directivei 2003/87/CE de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Uniunii, a Deciziei (UE) 2015/1814 privind înființarea și funcționarea unei rezerve pentru stabilitatea pieței aferentă schemei UE de comercializare a certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră și a Regulamentului (UE) 2015/757 (Text cu relevanță pentru SEE) {SEC(2021) 551 final} - {SWD(2021) 557 final} - {SWD(2021) 601 final} - {SWD(2021) 602 final}



EXPUNERE DE MOTIVE 1.CONTEXTUL PROPUNERII •Temeiurile și obiectivele propunerii Comunicarea privind Pactul verde european a lansat o nouă strategie de creștere pentru UE, care are drept scop transformarea UE într-o societate echitabilă și prosperă, cu o economie modernă, competitivă și eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor. Aceasta reafirmă angajamentul Comisiei de a-și stabili obiective climatice mai ambițioase și de a face din Europa primul continent neutru din punct de vedere climatic până în 2050. În plus, Pactul urmărește să protejeze sănătatea și bunăstarea cetățenilor împotriva riscurilor legate de mediu și a impacturilor aferente. Necesitatea și valoarea Pactului verde european au devenit și mai evidente în contextul efectelor foarte grave ale pandemiei de COVID-19 asupra sănătății, a condițiilor de viață și de muncă și a bunăstării cetățenilor Uniunii. Combaterea schimbărilor climatice reprezintă o provocare căreia trebuie să îi găsim de urgență un răspuns. Potrivit datelor științifice incluse în Raportul special al Grupului interguvernamental privind schimbările climatice (IPCC), este necesar ca, la nivel global, să se atingă neutralitatea emisiilor de CO2 în jurul anului 2050, iar, ulterior, neutralitatea pentru toate celelalte gaze cu efect de seră, cât mai curând posibil în cursul acestui secol. Această provocare căreia trebuie să îi găsim de urgență un răspuns impune UE să își intensifice acțiunile și să își demonstreze poziția de lider la nivel mondial prin atingerea obiectivului de neutralitate climatică până în 2050. Acest obiectiv este prevăzut în Comunicarea Comisiei intitulată „O planetă curată pentru toți. O viziune europeană strategică pe termen lung pentru o economie prosperă, modernă, competitivă și neutră din punctul de vedere al impactului asupra climei”. Pe baza strategiei prevăzute de Pactul verde european și a unei evaluări cuprinzătoare a impactului, Comunicarea Comisiei din septembrie 2020, intitulată „Stabilirea unui obiectiv mai ambițios în materie de climă pentru Europa în perspectiva anului 2030” („Planul privind obiectivul climatic pentru 2030”), a propus stabilirea unor obiective mai ambițioase ale UE și a prezentat un plan cuprinzător de creștere a obiectivului obligatoriu al Uniunii Europene pentru 2030, care vizează o reducere cu cel puțin 55 % a emisiilor nete într-un mod responsabil. Stabilirea unui obiectiv mai ambițios pentru 2030 contribuie în prezent la asigurarea certitudinii factorilor de decizie și a investitorilor, astfel încât deciziile luate în anii următori să nu prevadă niveluri de emisii incompatibile cu obiectivul UE de neutralitate climatică până în 2050. Obiectivul stabilit pentru 2030 este în conformitate cu obiectivele stabilite în cadrul Acordului de la Paris de menținere a creșterii temperaturii globale cu mult sub 2 °C și de continuare a eforturilor de menținere a acestei creșteri la 1,5 °C. Consiliul European a aprobat noul obiectiv obligatoriu al UE pentru 2030 în cadrul reuniunii sale din decembrie 2020. De asemenea, acesta a invitat Comisia „să evalueze modul în care toate sectoarele economice pot contribui cel mai bine la obiectivul pentru 2030 și să prezinte propunerile necesare, însoțite de o examinare aprofundată a impactului de mediu, economic și social la nivelul statelor membre, ținând seama de planurile naționale privind energia și clima și analizând mecanismele de flexibilitate existente”. În acest scop, Legea europeană a climei, astfel cum a fost convenită cu colegiuitorii, face ca obiectivul UE privind neutralitatea climatică să devină obligatoriu din punct de vedere juridic și stabilește un obiectiv mai ambițios pentru 2030, respectiv reducerea emisiilor nete cu cel puțin 55 % până în 2030 comparativ cu 1990. Pentru a urma direcția propusă în Legea europeană a climei și pentru a atinge acest nivel ridicat de ambiție pentru 2030, Comisia a revizuit legislația în vigoare în domeniul climei și al energiei, cu privire la care se preconizează că va conduce la o reducere a emisiile de gaze cu efect de seră cu doar 40 % până în 2030, respectiv 60 % până în 2050. Acest pachet legislativ „Pregătiți pentru 55”, astfel cum a fost anunțat în Planul privind obiectivul climatic pentru 2030, reprezintă elementul cel mai cuprinzător din cadrul eforturilor de punere în aplicare a noului obiectiv climatic ambițios pentru 2030, fiind necesar ca toate politicile și sectoarele economice să își aducă propria contribuție în acest sens. De asemenea, în decembrie 2020, Consiliul European a invitat Comisia să ia în considerare explorarea modalităților de consolidare a sistemului UE de comercializare a certificatelor de emisii (sistemul EU ETS), păstrându-i totodată integritatea și ținând seama de necesitatea de a răspunde preocupărilor legate de distribuție și de a combate sărăcia energetică. În plus, Consiliul European a invitat Comisia să ia în considerare propunerea de măsuri care să permită industriilor mari consumatoare de energie să dezvolte și să implementeze tehnologii inovatoare neutre din punct de vedere climatic, menținându-și totodată competitivitatea industrială. Actuala legislație privind sistemul EU ETS a fost revizuită în 2018 pentru a asigura o reducere cu 43 % a emisiilor ETS până în 2030 comparativ cu 2005, în concordanță cu un obiectiv de reducere a emisiilor la nivelul întregii economii a UE de cel puțin 40 % până în 2030 comparativ cu 1990. Cu toate acestea, o analiză mai recentă efectuată de serviciile Comisiei indică faptul că, în cazul în care legislația rămâne neschimbată, sectoarele vizate în prezent de sistemul EU ETS ar realiza, în schimb, reduceri cu 51 % ale emisiilor în 2030 comparativ cu 2005. Chiar dacă procentul de reducere de 43 % menționat mai sus ar fi astfel depășit, acest lucru ar reprezenta în continuare o contribuție insuficientă la un obiectiv general de reducere cu cel puțin 55 % a emisiilor comparativ cu 1990. Prin urmare, obiectivul general al prezentei inițiative este revizuirea Directivei EU ETS într-un mod proporțional cu obiectivul ambițios în materie de climă stabilit pentru 2030 de a atinge o reducere a emisiilor nete de gaze cu efect de seră cu cel puțin 55 % până în 2030 comparativ cu nivelurile din 1990 și o traiectorie treptată și echilibrată către neutralitatea climatică până în 2050, într-un mod eficient din punctul de vedere al costurilor și coerent, ținând seama totodată de necesitatea unei tranziții juste și de necesitatea ca toate sectoarele să contribuie la eforturile UE în domeniul climei. Astfel cum se explică în evaluarea impactului, contribuția sectoarelor vizate de sistemul EU ETS în ceea ce privește reducerea cu 61 % a emisiilor comparativ cu 2005 este considerată ca reflectând cel mai bine rezultatele Planului privind obiectivul climatic pentru 2030 și drept obiectivul ambițios al sistemului EU ETS, care contribuie la atingerea unui obiectiv general de reducere cu cel puțin 55 % a emisiilor comparativ cu 1990. Creșterea contribuției sistemului EU ETS în ceea ce privește mediul presupune ajustarea, în primul rând, a numărului total de certificate emise în cadrul său („plafonul ETS”). Cu toate acestea, o cantitate redusă de certificate disponibile pe piață afectează alți piloni ai sistemului EU ETS, precum și prețul carbonului. Acest lucru are un impact asupra principiilor de bază, cum ar fi necesitatea stabilității pieței, protecția împotriva riscului de relocare a emisiilor de dioxid de carbon, efectele atent echilibrate legate de distribuție la nivelul statelor membre și disponibilitatea fondurilor pentru nevoile sporite de investiții în tehnologii cu emisii reduse de dioxid de carbon. În același timp cu alinierea sistemului EU ETS la obiectivul general de reducere cu cel puțin 55 % a emisiilor comparativ cu 1990, acest obiectiv mai ambițios în materie de climă trebuie să se reflecte, de asemenea, în contribuția la eforturile UE în domeniul climei a sectoarelor aflate în prezent în afara sistemului EU ETS. În evaluarea impactului care însoțește Planul privind obiectivul climatic pentru 2030 s-a constatat că, în absența unor măsuri suplimentare, emisiile din anumite sectoare nu ar scădea atât cât este necesar pentru a se asigura realizarea unei reduceri cu 55 % a emisiilor la nivelul întregii economii. De fapt, emisiile generate în prezent de transportul maritim sunt mai mari decât în 1990 și se preconizează că acestea vor crește și mai mult într-un scenariu de statu-quo. Toate căile evaluate în cadrul Planului privind obiectivul climatic pentru 2030 și al Strategiei cuprinzătoare pentru o mobilitate sustenabilă și inteligentă prevăd reduceri ale emisiilor generate de transportul maritim internațional cu 80­82 % până în 2050 față de 1990 (echivalentul unor reduceri a emisiilor cu 88-89 % față de 2008), pentru a fi în concordanță cu obiectivul mai ambițios în materie de climă stabilit. Prin urmare, Comisia Europeană și-a asumat angajamentul de a extinde sistemul EU ETS la transportul maritim în cadrul unui pachet de măsuri UE de abordare a emisiilor generate de transportul maritim, alături de acțiunile convenite în cadrul OMI. În acest context, Comisia salută progresele înregistrate de Parlamentul European și de Consiliu începând din 2019 cu privire la propunerea de modificare a Regulamentului (UE) 2015/757 pentru a ține seama în mod corespunzător de sistemul global de colectare a datelor în ceea ce privește datele referitoare la consumul de păcură al navelor [COM(2019) 38 final] și ia act de sprijinul plenului Parlamentului European în ceea ce privește extinderea sistemului UE de comercializare a certificatelor de emisii (sistemul EU ETS) în vederea includerii emisiilor generate de transportul maritim începând cu 2023. Emisiile generate de transportul maritim ar trebui incluse în sistemul existent de comercializare a certificatelor de emisii. Pentru a se asigura o tranziție lină, ar trebui să se aplice o perioadă de introducere treptată în care companiile de transport maritim să restituie certificate doar pentru o parte din emisiile lor verificate, cu o creștere progresivă până la 100 % pe parcursul unei perioade de patru ani. Întrucât, prin extinderea sistemului existent de comercializare a certificatelor de emisii în vederea includerii transportului maritim, s-ar adăuga numai aproximativ 90 de milioane de tone de CO2, impactul asupra disponibilității certificatelor pentru alte sectoare vizate de acesta ar rămâne limitat. Pentru a ține seama de includerea sectorului maritim în sistemul EU ETS, Regulamentul (UE) 2015/757 ar trebui modificat, în special în ceea ce privește raportarea datelor agregate privind emisiile la nivel de companie și luând în considerare rolul autorităților de administrare în ceea ce privește companiile de transport maritim. Aceste modificări le completează pe cele incluse în propunerea de regulament COM(2019) 38 final. Astfel cum se specifică în Planul privind obiectivul climatic pentru 2030, sectorul construcțiilor este în prezent responsabil în mod direct și indirect pentru 36 % din emisiile de gaze cu efect de seră legate de energie din UE și are un mare potențial de reducere a emisiilor într-un mod rentabil. Mai mult de jumătate din aceste emisii sunt deja vizate de sistemul de comercializare a certificatelor de emisii existent, în special furnizarea de energie electrică pentru utilizarea în clădiri și cea mai mare parte a emisiilor generate de sistemele de încălzire centralizată. Cu toate acestea, multe locuințe sunt încălzite în continuare cu ajutorul unor sisteme învechite, care utilizează combustibili fosili poluanți, cum ar fi cărbunele și petrolul. Sectorul transportului rutier are, de asemenea, un potențial de reducere a emisiilor semnificativ și eficient din punctul de vedere al costurilor. În prezent, transportul rutier reprezintă o cincime din emisiile de gaze cu efect de seră ale UE, emisiile din acest sector crescând cu peste un sfert din 1990 până acum. După cum s-a luat deja în considerare în Comunicarea privind Pactul verde european, Comisia propune includerea sectorului construcțiilor și al transportului rutier în sistemul de comercializare a certificatelor de emisii. Includerea acestor sectoare în sistemul de comercializare a certificatelor de emisii, atunci când este pusă în contextul altor măsuri de reglementare și de investiții adecvate pentru sectoarele în cauză, ar oferi stimulente economice sporite și mai armonizate pentru reducerea emisiilor în aceste sectoare în UE și o mai mare certitudine în ceea ce privește realizarea reducerilor de emisii pentru sectoarele respective. Comercializarea certificatelor de emisii pentru sectorul construcțiilor și cel al transportului rutier ar trebui să fie introdusă într-un cadru separat, însă adiacent. Acest lucru va evita orice perturbare a bunei funcționări a sistemului de comercializare a certificatelor de emisii pentru instalațiile staționare și aviație, având în vedere potențialul diferit de reducere a emisiilor din sectoarele respective și diferiții factori care influențează cererea. Orice posibilă fuziune a celor două sisteme ar trebui evaluată numai după câțiva ani de funcționare a noului sistem de comercializare a certificatelor de emisii, pe baza experienței acumulate. Extinderea sistemului în sectorul construcțiilor și al transportului rutier necesită o abordare în amonte a entităților reglementate.

Stabilitatea pieței este esențială pentru ca sistemul EU ETS să funcționeze corect în vederea atingerii obiectivelor acestuia. Pentru a asigura stabilitatea pieței, Decizia (UE) 2015/1814 a instituit rezerva pentru stabilitatea pieței. Aceasta a devenit operațională în luna ianuarie 2019. Rezerva pentru stabilitatea pieței își propune să abordeze dezechilibrele istorice dintre cerere și ofertă și să asigure o mai mare rezistență a sistemului EU ETS la dezechilibre majore. Mecanismul trebuie să mențină stabilitatea în materie de reglementare și să asigure previzibilitatea pe termen lung. Articolul 3 din decizie prevede obligația Comisiei de a revizui funcționarea rezervei în termen de trei ani de la data începerii funcționării acesteia. Această revizuire trebuie avută în vedere împreună cu efectele asupra stabilității pieței ale creșterii nivelului de ambiție al sistemului EU ETS, astfel încât modificările necesare ale rezervei să fie propuse împreună cu modificările sistemului EU ETS din prezenta propunere. În acest context, prezenta propunere din cadrul pachetului legislativ „Pregătiți pentru 55” are următoarele obiective specifice: –consolidarea domeniului actual de aplicare al sistemului EU ETS pentru a oferi o contribuție adecvată la un obiectiv general de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră cu cel puțin 55 % comparativ cu 1990; –asigurarea unei protecții eficace continue pentru sectoarele expuse unui risc semnificativ de relocare a emisiilor de dioxid de carbon, stimulând în același timp adoptarea tehnologiilor cu emisii reduse de dioxid de carbon; –abordarea efectelor legate de distribuție și a celor sociale ale acestei tranziții, prin revizuirea utilizării veniturilor obținute în urma licitării certificatelor de emisii, precum și a dimensiunii și a funcționării mecanismelor de finanțare în favoarea unei economii cu emisii scăzute de dioxid de carbon; –asigurarea faptului că sectoarele care nu sunt vizate în prezent de sistemul EU ETS contribuie în mod eficient din punctul de vedere al costurilor la reducerile de emisii necesare în conformitate cu obiectivele UE și cu angajamentele asumate în cadrul Acordului de la Paris, în special prin includerea emisiilor generate de transportul maritim și a emisiilor generate de sectorul construcțiilor și de transportul rutier în cadrul normelor sistemului EU ETS, precum și a sinergiilor cu alte politici care vizează aceste sectoare; –revizuirea sistemului de monitorizare, de raportare și de verificare a emisiilor de CO2 generate de transportul maritim pentru a ține seama de includerea sectorului transportului maritim în sistemul EU ETS; –revizuirea rezervei pentru stabilitatea pieței în conformitate cu obligația legală corespunzătoare și examinarea eventualelor modificări ale structurii rezervei pentru stabilitatea pieței, pentru a îndeplini obiectivele juridice din decizia privind rezerva pentru stabilitatea pieței și pentru a aborda orice probleme care ar putea fi ridicate în contextul stabilirii unui obiectiv mai ambițios în materie de climă. •Coerența cu dispozițiile deja existente în domeniul de politică vizat Toate sectoarele economiei ar trebui să contribuie la reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră. Pachetul legislativ „Pregătiți pentru 55” privind clima și energia reprezintă o etapă cuprinzătoare în revizuirea legislației Uniunii pentru a o alinia la obiectivul mai ambițios al UE în materie de climă. Toate inițiativele din pachet sunt strâns legate între ele, fiecare depinzând de modul în care au fost concepute celelalte. Prezenta propunere legislativă vine în completarea propunerilor incluse în pachet și menține coerența cu acestea. Sectoarele din afara sistemului EU ETS sunt reglementate de Regulamentul privind partajarea eforturilor (ESR), care stabilește un obiectiv general la nivelul UE de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră, precum și obiective anuale obligatorii pentru fiecare stat membru, care trebuie atinse până în 2030. ESR vizează, printre altele, transportul rutier și sectorul construcțiilor, precum și emisiile generate de navigația internă, care reprezintă împreună aproximativ 50 % din emisiile totale din categoriile acoperite de Regulamentul privind partajarea eforturilor. Spre deosebire de sistemul EU ETS, sectoarele acoperite de ESR nu fac obiectul unui semnal privind prețul carbonului la nivelul UE. Prin furnizarea de stimulente economice suplimentare (prin stabilirea prețului carbonului) necesare pentru realizarea unor reduceri eficiente din punctul de vedere a costurilor în ceea ce privește emisiile generate de sectorul construcțiilor și de transportul rutier, noul sistem de comercializare a certificatelor de emisii ar completa domeniul actual de aplicare al ESR, care menține stimulentele și responsabilitatea pentru acțiunile naționale. Importanța acestui ultim aspect a fost, de asemenea, exprimată de un număr mare de părți interesate. Întrucât obiectivul ambițios pentru 2030 privind comercializarea certificatelor de emisii pentru sectorul construcțiilor și transportul rutier este stabilit în mod coerent cu contribuțiile eficiente din punctul de vedere al costurilor ale sectoarelor vizate, nu există nicio denaturare a contribuțiilor sectoarelor acoperite de Regulamentul privind partajarea eforturilor, care nu sunt vizate de stabilirea prețului carbonului la nivelul UE. Măsurile naționale care abordează barierele netarifare sau care pun la dispoziție soluții alternative pot face ca stabilirea prețului carbonului să funcționeze mai bine. Directiva (UE) 2018/410 prevede, în considerentul 4, că acțiunile Organizației Maritime Internaționale (OMI) sau ale Uniunii ar trebui să înceapă din 2023, inclusiv lucrările pregătitoare pentru adoptarea și punerea în aplicare a unei măsuri care să asigure contribuția corespunzătoare a sectorului la eforturile necesare pentru îndeplinirea obiectivelor convenite în cadrul Acordului de la Paris și luarea în considerare în mod corespunzător de către toate părțile interesate. De asemenea, reducerea emisiilor generate de transportul maritim face parte din angajamentul UE de reducere a emisiilor la nivelul întregii economii, în temeiul Acordului de la Paris. Până în prezent, nu există măsuri adecvate, nici la nivel mondial, nici la nivelul UE, pentru a realiza reducerile de emisii necesare din sectorul transportului maritim care să fie în concordanță cu obiectivul mai ambițios în materie de climă stabilit de UE. La nivelul UE, emisiile de CO2 provenite de la navele cu un tonaj brut de peste 5 000 de tone care călătoresc înspre sau dinspre porturi situate în SEE sunt monitorizate, raportate și verificate (prin intermediul Regulamentului UE privind monitorizarea, raportarea și verificarea emisiilor de dioxid de carbon generate de transportul maritim) începând din 2018. Recent, la nivel mondial, s-a adoptat un cadru de reglementare privind eficiența energetică a navelor noi și s-au aprobat măsuri de eficiență energetică pentru navele existente. OMI a adoptat, de asemenea, o strategie inițială privind reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră generate de nave, care stabilește un obiectiv de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră cu cel puțin 50 % până în 2050 comparativ cu nivelurile din 2008. Deși progresele recente realizate la nivelul OMI sunt binevenite, aceste măsuri sunt insuficiente pentru decarbonizarea transportului maritim internațional în conformitate cu obiectivele internaționale în materie de climă. Având în vedere această situație, Comisia Europeană s-a angajat să propună un pachet de măsuri la nivelul UE pentru a spori contribuția transportului maritim la eforturile UE în domeniul climei, alături de măsurile convenite la nivel mondial în cadrul OMI. Pe lângă extinderea sistemului EU ETS în vederea includerii transportului maritim, pachetul de măsuri conține în special inițiativa FuelEU în domeniul maritim, care vizează creșterea cererii și a introducerii combustibililor alternativi pentru transport din surse regenerabile, precum și o propunere de revizuire a Directivei privind impozitarea energiei în ceea ce privește scutirea actuală de la impozitare a combustibililor utilizați de nave. În prezent, sistemul EU ETS acoperă direct sau indirect aproximativ 30 % din emisiile generate de încălzirea clădirilor. Acest lucru este legat de acoperirea de către sistem a încălzirii centralizate și a energiei electrice utilizate pentru încălzire. Includerea tuturor emisiilor rezultate în urma arderii combustibililor fosili aferente acestui sector și integrarea acestora în sistemul UE de comercializare a certificatelor de emisii ar prezenta avantaje importante în ceea ce privește eficacitatea reducerii emisiilor. În transportul rutier, comercializarea certificatelor de emisii ar avea avantajul de a capta emisiile parcului auto menținându-le sub plafon și de a stimula, în același timp, schimbări de comportament cu efecte de durată asupra soluțiilor de mobilitate, prin intermediul semnalului de preț. Cu toate acestea, standardele de performanță privind emisiile de CO2 pentru autoturisme rămân principalul motor pentru a asigura furnizarea de vehicule nepoluante moderne și inovatoare, inclusiv de autoturisme electrice. În paralel cu aplicarea sistemului de comercializare a certificatelor de emisii pentru transportul rutier, Comisia propune consolidarea standardelor privind emisiile de CO2 pentru autoturisme și camionete pentru 2030, pentru a asigura o traiectorie clară către o mobilitate cu emisii zero. Pe lângă posibilele utilizări deja specificate ale veniturilor obținute în urma licitării certificatelor de emisii, care includ, de exemplu, promovarea formării de competențe și a redistribuirii forței de muncă, o parte din veniturile generate de comercializarea certificatelor de emisii în noile sectoare ar putea fi utilizată pentru a aborda impactul social al noilor sisteme de comercializare a certificatelor de emisii în aceste sectoare și ar putea fi investită în măsuri menite să accelereze valul de renovare a clădirilor, precum și utilizarea vehiculelor cu emisii zero, și să dezvolte infrastructura necesară, cum ar fi stațiile de reîncărcare inteligente amplasate strategic pentru vehiculele cu emisii zero. Măsurile de sprijin pentru promovarea eficienței energetice în gospodăriile vulnerabile sau cu venituri mici ar putea contribui, de asemenea, la evitarea efectelor excesive legate de distribuție. În acest scop, în cadrul pachetului legislativ „Pregătiți pentru 55”, Comisia prezintă o propunere de instituire a unui fond pentru atenuarea impactului social al acțiunilor climatice pentru a finanța planurile statelor membre relevante prin care se abordează aspectele de ordin social ale comercializării certificatelor de emisii pentru sectorul construcțiilor și transportul rutier, acordându-se o atenție specială gospodăriilor și microîntreprinderilor vulnerabile, precum și utilizatorilor vulnerabili ai serviciilor de transport. O parte din veniturile obținute în urma licitării certificatelor de emisii în cadrul noului sistem urmează să fie utilizată pentru finanțarea planurilor statelor membre. Se propune ca nivelul de ambiție, plafonul pentru emisii din cadrul ETS și traiectoria pentru noul sistem de comercializare a certificatelor de emisii să fie stabilite în mod coerent, în conformitate cu reducerile eficiente din punctul de vedere al costurilor ale emisiilor generate de sectorul construcțiilor și de transportul rutier, printr-o combinație între stabilirea prețului carbonului și consolidarea cadrului de reglementare existent pentru aceste sectoare. •Coerența cu alte politici ale Uniunii Pactul verde european, obiectivul său de neutralitate climatică și dubla tranziție verde și digitală reprezintă priorități esențiale ale Uniunii Europene. Pachetul legislativ „Pregătiți pentru 55”, Next Generation EU și cadrul financiar multianual pentru perioada 2021-2027 vor contribui la realizarea dublei tranziții verzi și digitale avute în vedere de Europa. Combinarea acestor politici va aborda criza economică și va accelera trecerea la o economie curată și durabilă, corelând acțiunile climatice cu creșterea economică. Reducerea cu cel puțin 55 % a emisiilor nete de gaze cu efect de seră până în 2030 comparativ cu 1990 la scara întregii economii necesită nu numai modificarea actualului cadru de politică în domeniul climei, ci și a celui în domeniul energiei. Pachetul legislativ „Pregătiți pentru 55” oferă o revizuire cuprinzătoare a legislației în domeniul climei și al energiei în vederea îndeplinirii acestui obiectiv. Propunerea de modificare a sistemului de comercializare a certificatelor de emisii face parte din acest set amplu și coerent de propuneri de politică. Sistemul de comercializare a certificatelor de emisii este un instrument esențial pentru realizarea obiectivului mai ambițios al UE stabilit pentru 2030 și a unei tranziții juste și de succes către neutralitatea climatică până în 2050. Ca atare, această inițiativă este legată de multe alte domenii de politică, inclusiv de politicile externe ale Uniunii. De exemplu, ca instrument bazat pe piață la nivelul UE, sistemul de comercializare a certificatelor de emisii este coerent cu piața internă a UE și consolidează și mai mult această piață. Fondul pentru inovare consolidat în temeiul Directivei EU ETS, unul dintre principalele instrumente ale UE pentru a aduce tehnologiile inovatoare cu emisii reduse de dioxid de carbon mai aproape de piață, completează alte instrumente, cum ar fi Orizont 2020 și Orizont Europa, care se concentrează în principal pe fazele de cercetare anterioare. Fondul pentru modernizare consolidat în temeiul Directivei EU ETS sprijină investițiile în modernizarea sectorului energetic și a sistemelor energetice în sens mai larg, stimulând eficiența energetică și facilitând o tranziție justă în regiunile dependente de cărbune din statele membre cu venituri mai mici. Acesta completează alte instrumente, cum ar fi politica de coeziune și Fondul pentru o tranziție justă.

Coerența cu alte politici ale Uniunii este asigurată, de asemenea, prin coerența evaluărilor impactului pentru sistemul EU ETS cu cele pentru restul cadrului privind clima, energia și transporturile în perspectiva anului 2030, cum ar fi complementaritatea extinderii comercializării certificatelor de emisii cu Directiva privind eficiența energetică, precum și cu alte măsuri prezentate în cadrul pachetului de măsuri pentru abordarea emisiilor de gaze cu efect de seră generate de transportul maritim. Se utilizează un scenariu de referință comun și scenarii de politică de bază comune cu alte inițiative din pachetul legislativ „Pregătiți pentru 55”. Aceste scenarii iau în considerare toate acțiunile și politicile relevante ale UE. Se preconizează limitarea costurilor administrative suplimentare ale extinderii sistemului în vederea includerii transportului rutier și a sectorului construcțiilor prin utilizarea, acolo unde este posibil, a structurilor existente utilizate pentru Directiva privind impozitarea energiei și pentru obligațiile privind economiile de energie în temeiul Directivei privind eficiența energetică. La rândul său, noul sistem de comercializare a certificatelor de emisii ar spori economiile suplimentare de energie, având o legătură potențială cu economiile de energie prevăzute la articolul 7 din Directiva privind eficiența energetică. 2.TEMEIUL JURIDIC, SUBSIDIARITATEA ȘI PROPORȚIONALITATEA •Temeiul juridic Temeiul juridic al prezentei propuneri este articolul 192 din TFUE. În conformitate cu articolul 191 și cu articolul 192 alineatul (1) din TFUE, Uniunea Europeană contribuie la îndeplinirea, printre altele, a următoarelor obiective: conservarea, protecția și îmbunătățirea calității mediului; promovarea pe plan internațional a unor măsuri destinate să contracareze problemele de mediu la scară regională sau mondială și în special lupta împotriva schimbărilor climatice. •Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive) Directiva EU ETS este un instrument legislativ existent al UE, adoptat în 2003. În conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din TFUE, obiectivele prezentei propuneri de modificare a Directivei EU ETS pot fi atinse numai printr-un instrument legislativ la nivelul UE. În mod similar, Decizia (UE) 2015/1814 a Parlamentului European și a Consiliului privind înființarea și funcționarea unei rezerve pentru stabilitatea pieței aferentă schemei UE de comercializare a certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră este o măsură existentă a Uniunii. Modificarea sa, astfel cum este prevăzută în prezenta propunere, nu poate fi realizată la nivel național sau local, ci necesită acțiuni la nivelul Uniunii. Schimbările climatice reprezintă o problemă transfrontalieră, iar acțiunile UE pot completa și consolida în mod eficace acțiunile la nivel mondial, regional, național și local. Stabilirea unui obiectiv mai ambițios al UE de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră pentru 2030 va avea un impact asupra multor sectoare din întreaga economie a UE, iar acțiunea coordonată la nivelul UE este, prin urmare, indispensabilă și are o șansă mult mai mare de a conduce la transformarea necesară, acționând ca un motor puternic pentru o schimbare eficientă din punctul de vedere al costurilor și pentru o convergență ascendentă. În plus, multe dintre elementele prezentei propuneri au o dimensiune importantă din perspectiva pieței interne, în special opțiunile legate de protecția împotriva relocării emisiilor de dioxid de carbon și mecanismele de finanțare în favoarea unei economii cu emisii scăzute de dioxid de carbon. Ca piață a carbonului, sistemul EU ETS stimulează reducerea emisiilor în primul rând prin soluțiile cele mai eficiente din punctul de vedere al costurilor în cadrul activităților pe care le acoperă, obținându-se o mai mare eficiență datorită amplorii sale. Punerea în aplicare a unei măsuri similare la nivel național ar determina crearea unor piețe ale carbonului mai mici și fragmentate, ar risca să denatureze concurența și ar putea conduce la costuri globale mai mari de reducere a emisiilor. Aceeași logică este valabilă și pentru extinderea stabilirii prețului carbonului la noile sectoare. Dimensiunea transfrontalieră a sectorului transportului maritim impune necesitatea unor acțiuni coordonate la nivel european. Acțiunile UE pot, de asemenea, să inspire și să pregătească terenul pentru acțiuni mai ample, de exemplu în ceea ce privește transportul maritim în cadrul Organizației Maritime Internaționale (OMI) și al țărilor terțe. •Proporționalitatea Astfel cum se precizează în secțiunile 3 și 7 din evaluarea impactului care însoțește prezenta propunere, propunerea respectă principiul proporționalității deoarece nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor de punere în aplicare a obiectivului UE de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră pentru 2030 într-un mod eficient din punctul de vedere al costurilor, asigurând totodată buna funcționare a pieței interne. Consiliul European a aprobat o reducere globală a emisiilor de gaze cu efect de seră, la nivelul întregii economii și pe plan intern, cu cel puțin 55 % până în 2030 comparativ cu nivelurile din 1990. Prezenta propunere vizează o mare parte a acestor emisii de gaze cu efect de seră și revizuiește Directiva EU ETS în vederea îndeplinirii acestui obiectiv. •Alegerea instrumentului Obiectivele prezentei propuneri pot fi realizate cel mai bine printr-o directivă. Acesta este instrumentul juridic cel mai adecvat pentru a aduce modificări Directivei EU ETS existente (Directiva 2003/87/CE). O directivă impune statelor membre obligația de a realiza obiectivele și de a pune în aplicare măsurile în cadrul propriilor sisteme naționale de drept material și procedural. Această abordare oferă statelor membre o mai mare libertate, față de un regulament, în ceea ce privește punerea în aplicare a unei măsuri a UE, deoarece statele membre pot alege mijloacele cele mai adecvate pentru punerea în aplicare a măsurilor prevăzute în directivă. Acest lucru permite statelor membre să se asigure că normele modificate sunt coerente cu cadrul lor juridic material și procedural existent de punere în aplicare a sistemului EU ETS, în special în ceea ce privește reglementarea autorizării instalațiilor, precum și a măsurilor de punere în executare și a sancțiunilor. O directivă este, de asemenea, instrumentul adecvat pentru modificarea Deciziei (UE) 2015/1814 privind înființarea și funcționarea unei rezerve pentru stabilitatea pieței, deoarece revizuirea acestui instrument juridic este strâns legată de efectele asupra stabilității pieței ale obiectivului mai ambițios al sistemului EU ETS. Prezenta directivă este, de asemenea, instrumentul adecvat pentru modificarea Regulamentului (UE) 2015/757 privind monitorizarea, raportarea și verificarea emisiilor de dioxid de carbon generate de transportul maritim, deoarece prezenta directivă include emisiile de CO2 generate de anumite activități de transport maritim în sistemul EU ETS, pe baza datelor privind emisiile provenite din Regulamentul (UE) 2015/757. 3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

•Evaluări ex post/verificări ale adecvării legislației existente Nu s-a realizat nicio evaluare ex post și nicio verificare a adecvării în legătură cu prezenta propunere, având în vedere stadiul incipient de punere în aplicare a legislației actuale privind sistemul EU ETS, care a început să se aplice în 2021, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/410 a Parlamentului European și a Consiliului. În consecință, au fost disponibile date limitate pentru realizarea unei evaluări. •Consultările cu părțile interesate În diferite etape ale elaborării prezentei propuneri, au fost implicate statele membre, reprezentanți ai industriei din sectorul privat, organizații neguvernamentale, instituții academice și de cercetare, sindicate și cetățeni. Revizuirea sistemului EU ETS se bazează pe feedbackul primit în legătură cu Planul privind obiectivul climatic pentru 2030 și pe interconexiunile dintre sistemul EU ETS și politicile paralele și obiectivele mai ample ale Pactului verde european. Principalul obiectiv al consultărilor cu privire la revizuirea sistemului EU ETS a fost obținerea punctelor de vedere ale părților interesate cu privire la consolidarea sistemului EU ETS existent, extinderea acestuia la noi sectoare (transportul maritim și sectorul construcțiilor, transportul rutier sau toate activitățile care implică arderea combustibililor fosili) și revizuirea rezervei pentru stabilitatea pieței. Consultarea a urmărit, de asemenea, obținerea unor contribuții privind modul de abordare a riscului de relocare a emisiilor de dioxid de carbon, utilizarea veniturilor și mecanismele de sprijin în favoarea unei economii cu emisii scăzute de dioxid de carbon. Comisia a solicitat mai întâi feedback cu privire la o evaluare inițială a impactului, subliniind considerațiile inițiale și opțiunile de politică ale revizuirii. Ulterior, Comisia a organizat o consultare publică online prin intermediul unui chestionar pentru fiecare dintre propunerile incluse în pachetul legislativ „Pregătiți pentru 55”, în legătură cu care a primit aproape 500 de răspunsuri. Pentru a sprijini inițiativa privind stabilirea prețului carbonului pentru transportul maritim, s-a realizat un sondaj specific în rândul părților interesate, însoțit de un program de interviuri specific. În plus, Comisia a organizat reuniuni (virtuale) bilaterale și multilaterale cu părțile interesate, inclusiv cu reprezentanți ai industriei din diferite sectoare, sindicate, organizații neguvernamentale și state membre și a participat la conferințe virtuale. În cele din urmă, Comisia a organizat, prin intermediul unui contractant, două ateliere de experți privind revizuirea rezervei pentru stabilitatea pieței. Rezultatele activităților de consultare sunt prezentate în evaluarea impactului, care însoțește prezenta propunere, și au fost luate în considerare, în măsura posibilului, pentru prezenta propunere. În general, consultările publice au indicat un sprijin larg în favoarea sistemului EU ETS ca instrument de politică. Numeroase părți interesate sprijină consolidarea sistemului EU ETS existent pentru a se asigura un nivel mai ridicat de ambiție în conformitate cu noul obiectiv pentru 2030 și pe baza unor considerente legate de eficiența din punctul de vedere al costurilor. Doar unii respondenți din sectorul privat și din societatea civilă au susținut o contribuție mai mică sau, respectiv, mai mare în comparație cu principiul eficienței din punctul de vedere al costurilor. Pentru a atinge nivelul de ambiție consolidat, părțile interesate au considerat, în general, că ajustarea factorului linear de reducere este importantă, în timp ce unele părți interesate au subliniat, de asemenea, importanța unei combinații cu o reducere unică a cantității de certificate, astfel cum se reflectă în prezenta propunere. În ceea ce privește alocarea cu titlu gratuit și riscul relocării emisiilor de dioxid de carbon, marea majoritate a părților interesate sunt în favoarea modificării actualului cadru privind relocarea emisiilor de dioxid de carbon, în timp ce unele părți interesate din industrie doresc să mențină actualul cadru privind relocarea emisiilor de dioxid de carbon fără modificări. Opiniile cu privire la opțiunile specifice de modificare sunt mixte, iar introducerea altor măsuri de stimulare suplimentară a reducerii emisiilor de gaze cu efect de seră s-a bucurat de cel mai mare sprijin. Propunerea prevede astfel de stimulente prin condiționarea alocării cu titlu gratuit de investiții în tehnici de creștere a eficienței energetice. Modificarea valorilor de referință pentru a asigura încorporarea mai rapidă a inovării și a progresului tehnologic a obținut sprijin din partea unei game largi de părți interesate, cu excepția anumitor părți din sectorul privat. Propunerea include această abordare, deoarece se consideră că oferă o distribuție mai echitabilă și mai transparentă a alocării cu titlu gratuit decât o reducere mai mare pentru toate sectoarele prin factorul de corecție transsectorial. În ceea ce privește utilizarea veniturilor obținute în urma licitării certificatelor de emisii, propunerea reflectă opinia exprimată de numeroase părți interesate, respectiv că sunt necesare norme mai stricte pentru a se asigura că statele membre își cheltuiesc veniturile obținute în urma licitării certificatelor de emisii în cadrul sistemului EU ETS în conformitate cu obiectivele climatice. În ceea ce privește mecanismele de finanțare în favoarea unei economii cu emisii scăzute de dioxid de carbon, părțile interesate salută, în general, o creștere a dimensiunii Fondului pentru inovare, precum și introducerea unor instrumente de sprijin suplimentare, cum ar fi contractele pentru diferență în materie de carbon. Acest lucru se reflectă în mod corespunzător în propunere prin creșterea dimensiunii Fondului pentru inovare și extinderea domeniului său de aplicare. În ceea ce privește Fondul pentru modernizare, majoritatea părților interesate, în special din cadrul societății civile și al anumitor zone din sectorul privat, sprijină o creștere a Fondului pentru modernizare, astfel cum se reflectă în prezenta propunere. În general, părțile interesate sprijină raționalizarea tipurilor de investiții care pot fi finanțate prin Fondul pentru modernizare și consolidarea coerenței Fondului pentru modernizare cu Pactul verde european. Propunerea contribuie la acest obiectiv prin eliminarea excepției pentru finanțarea sistemelor de încălzire centralizată pe bază de combustibili fosili din anumite state membre. Rezerva pentru stabilitatea pieței beneficiază de un sprijin larg din partea grupurilor de părți interesate; cu toate acestea, nu există un consens cu privire la modificările care ar trebui aduse parametrilor săi. Societatea civilă și-a exprimat sprijinul pentru consolidarea parametrilor rezervei pentru stabilitatea pieței într-o mai mare măsură decât sectorul privat. A existat sprijin pentru menținerea regulii de invalidare, fie fără rezerve, fie cu o modificare, în timp ce unele părți interesate au sugerat eliminarea acesteia. În cadrul atelierelor de experți, unele părți interesate au considerat că este nevoie de o rată variabilă de plasare în rezervă pentru a se evita apariția unor efecte de prag semnificative și revizuirile mai frecvente. Propunerea stabilește un echilibru între necesitatea de a asigura o reducere a excedentului de piață într-un interval de timp rezonabil, previzibilitatea mecanismului, precum și complexitatea acestuia. În plus, propunerea de a include certificatele pentru aviație și emisiile din sectorul aviației în calculul excedentului corespunde opțiunii preferate de majoritatea părților interesate. În ceea ce privește transportul maritim, marea majoritate a părților interesate care au participat la sondajul specific au indicat că sectorul maritim ar trebui să contribuie la acțiunile climatice într-o mai mare măsură decât în prezent. Dintre opțiunile propuse, extinderea sistemului EU ETS existent în vederea includerii transportului maritim este opțiunea preferată de stabilire a prețului carbonului exprimată de părțile interesate, în timp ce industria navală a subliniat importanța măsurilor la nivel internațional. Propunerea abordează opiniile exprimate de părțile interesate, acoperind emisiile generate de călătoriile în interiorul UE și jumătate din emisiile generate de călătoriile în afara UE și incluzând o clauză de revizuire în legătură cu activitatea desfășurată în cadrul Organizației Maritime Internaționale (OMI) în vederea adoptării unor măsuri globale bazate pe piață. Aceasta este una dintre cele cinci abordări care sunt încă în curs de examinare în contextul Convenției-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice (CCONUSC). În ceea ce privește transportul rutier și sectorul construcțiilor, mai multe părți interesate, inclusiv parteneri sociali atât din partea angajatorilor, cât și a angajaților, sunt, în general, sceptice cu privire la extinderea sistemului de comercializare a certificatelor de emisii în vederea includerii acestor sectoare. Dintre opțiunile prezentate, opțiunea de politică preferată de o gamă largă de părți interesate este instituirea, în primă fază, a unui sistem separat, de sine stătător, astfel cum se reflectă în prezenta propunere. Opiniile sunt împărțite în ceea ce privește întrebarea dacă revizuirea sistemului EU ETS ar trebui să stabilească deja momentul și modul în care comercializarea certificatelor de emisii pentru sectorul transportului rutier și al construcțiilor ar putea fi integrată treptat în sistemul EU ETS existent. În special, organizațiile neguvernamentale au atras atenția asupra riscurilor asociate unei legături între cele două sisteme. Propunerea ține seama în mod corespunzător de aceste preocupări, propunând un sistem separat, dar adiacent de comercializare a certificatelor de emisii și o clauză de revizuire. • Obținerea și utilizarea cunoștințelor de specialitate Prezenta propunere se bazează pe dovezile colectate în cadrul evaluării impactului pentru revizuirea anterioară a sistemului EU ETS încheiată în 2018, pe evaluarea impactului care însoțește Planul privind obiectivul climatic pentru 2030, pe analiza efectuată în sprijinul viziunii strategice europene pe termen lung a Comisiei pentru o economie prosperă, modernă, competitivă și neutră din punctul de vedere al impactului asupra climei și pe dovezile relevante compilate în cadrul altor inițiative derulate în paralel cu Pactul verde european, precum și pe studii anterioare privind emisiile de gaze cu efect de seră generate de transportul maritim, de transportul rutier și de sectorul construcțiilor. Aceasta se bazează pe datele privind emisiile și pe experiențele legate de punerea în aplicare a sistemelor UE de monitorizare, raportare și verificare. La fel ca și în cazul altor propuneri și evaluări ale impactului pentru pachetul de politici „Pregătiți pentru 55”, prezenta propunere utilizează, de asemenea, o colecție de instrumente integrate de modelare, care acoperă toate emisiile de gaze cu efect de seră ale economiei UE. Aceste instrumente sunt utilizate pentru a produce un set de scenarii de bază, care reflectă pachete de politici coerente și aliniate la obiectivul climatic mai ambițios stabilit pentru 2030, pe baza scenariilor elaborate pentru Planul privind obiectivul climatic pentru 2030. Scenariile se bazează pe scenariul de referință actualizat al UE, o proiecție a evoluției sistemelor energetice naționale și ale UE și a emisiilor de gaze cu efect de seră în contextul actualului cadru de politică, cu includerea impactului pandemiei de COVID-19. Aceste scenarii au fost elaborate într-un cadru contractual de laboratorul E3M din cadrul Universității Tehnice Naționale din Atena, iar rezultatele detaliate ale modelării sunt publicate împreună cu propunerile.

În plus, Comisia se bazează pe numărul tot mai mare de cercetări empirice evaluate inter pares cu privire la sistemul EU ETS și are în derulare mai multe contracte de asistență. În baza unui astfel de contract de asistență, Vivid Economics a realizat un studiu pentru a sprijini Comisia Europeană în activitatea acesteia de revizuire a rezervei pentru stabilitatea pieței. Asistența în legătură cu dispozițiile privind relocarea emisiilor de dioxid de carbon a fost asigurată de Öko-Institut, Trinomics, Ricardo și Adelphi. În plus, o echipă de studiu condusă de Ricardo a realizat un studiu privind sistemul EU ETS pentru transportul maritim și posibilele opțiuni alternative sau combinații de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră. •Evaluarea impactului Propunerea de directivă este însoțită de o evaluare a impactului, care se bazează pe constatările evaluării cuprinzătoare a impactului realizate pentru Planul privind obiectivul climatic pentru 2030. Aceasta a constituit baza analitică pentru stabilirea obiectivului de reducere netă a emisiilor de gaze cu efect de seră cu cel puțin 55 % până în 2030 comparativ cu 1990. Un rezumat al evaluării impactului și avizul favorabil al Comitetului de control normativ cu privire la aceasta sunt, de asemenea, puse la dispoziția publicului. Evaluarea impactului se bazează pe scenarii de modelare integrată care reflectă interacțiunea diferitelor instrumente de politică cu operatorii economici, pentru a asigura complementaritatea, coerența și eficacitatea în atingerea obiectivului ambițios în materie de climă pentru 2030. Acestea sunt completate de datele disponibile și de instrumentele analitice specifice pentru abordarea unor aspecte specifice de elaborare a politicilor. Evaluarea impactului analizează trei tipuri de probleme. În primul rând, este vorba de cele asociate necesității de consolidare a sistemului EU ETS existent într-un mod proporțional cu obiectivul mai ambițios de reducere netă cu cel puțin 55 % a emisiilor de gaze cu efect de seră până în 2030 comparativ cu 1990, evitând, în același timp, dezechilibrele dintre cerere și ofertă. În al doilea rând, s-a avut în vedere necesitatea asigurării cu privire la contribuția suficientă a anumitor sectoare în vederea îndeplinirii acestui obiectiv. În cele din urmă, s-a analizat necesitatea creșterii investițiilor și a capacității sporite de a aborda distribuția impactului măsurilor de reducere a emisiilor, în timp ce fondurile rămân limitate. În ceea ce privește consolidarea sistemului EU ETS existent pentru a se asigura un nivel mai ridicat de ambiție în conformitate cu obiectivul de reducere netă a emisiilor cu cel puțin 55 % pentru 2030, oricare dintre pachetele de opțiuni ar fi eficace și eficient în vederea atingerii obiectivului stabilit pentru 2030. Evaluarea impactului a concluzionat, de asemenea, că este necesară o abordare mai bine direcționată a alocării cu titlu gratuit, acolo unde aceasta se aplică în continuare, sub forma unor criterii de referință consolidate și a condiționalității eforturilor de decarbonizare, pentru a stimula adoptarea tehnologiilor cu emisii reduse de dioxid de carbon. În ceea ce privește rezerva pentru stabilitatea pieței, evaluarea impactului a arătat, printre altele, că, pentru a menține buna funcționare a sistemului EU ETS, rata de plasare în rezervă ar trebui menținută la 24 % până în 2030 și adaptată astfel încât să se elimine „efectul de prag” nedorit. Acest efect de prag apare atunci când numărul total de certificate aflate în circulație (TNAC) este foarte apropiat de pragul superior de 833 de milioane, care determină plasarea de certificate în rezerva pentru stabilitatea pieței. În acest caz, un certificat în plus sau în minus la nivelul TNAC poate declanșa plasarea integrală a 200 de milioane de certificate sau neplasarea niciunei cantități, în funcție de situarea TNAC peste sau sub prag. Incertitudinea cu privire la intervenirea sau neintervenirea unei astfel de situații ar putea conduce la o volatilitate a prețurilor pe piață și ar putea crește riscul de abuz de piață. Pentru a extinde cadrul de politică privind clima la transportul maritim, au fost analizate patru opțiuni principale și domenii de aplicare geografice diferite. Opțiunea preferată este integrarea sectorului transportului maritim în sistemul EU ETS existent. Evaluarea impactului a analizat ca opțiune principală instituirea unui sistem nou, de sine stătător, de comercializare a certificatelor de emisii pentru transportul rutier și sectorul construcțiilor sau pentru toate activitățile care implică arderea combustibililor fosili. Ambele opțiuni ar oferi stimulente economice suplimentare și, prin intermediul plafonului, ar asigura realizarea aceleiași reduceri relative a emisiilor în sectoarele în cauză, respectiv de 43 % până în 2030 comparativ cu 2005. Includerea doar a sectorului construcțiilor și a transportului rutier în domeniul de aplicare al unui sistem suplimentar de comercializare a certificatelor de emisii, spre deosebire de includerea tuturor sectoarelor consumatoare de combustibili fosili aflate în prezent în afara sistemului de comercializare a certificatelor de emisii, oferă beneficii clare în ceea ce privește eficiența economică, în special deoarece ar evita crearea unui nou regim de protecție împotriva riscului de relocare a emisiilor de dioxid de carbon pentru acele părți ale industriei mici care ar avea nevoie de un astfel de regim, dar ar fi supusă unei sarcini cel mai probabil disproporționate în raport cu beneficiile oferite. • Adecvarea și simplificarea reglementărilor Legislația EU ETS a favorizat în mod constant abordările menite să reducă la minimum sarcina de reglementare atât pentru operatorii economici, cât și pentru administrații. Deși majoritatea instalațiilor incluse în sistemul EU ETS se află în industriile mari consumatoare de energie, cu structuri de piață caracterizate de mari întreprinderi, propunerea conține dispoziții și pentru instalațiile cu emisii scăzute, care pot fi deținute de IMM-uri sau de microîntreprinderi. În special, pe lângă normele existente care reduc sarcina administrativă și costurile legate de monitorizarea și raportarea emisiilor, instalațiile cu emisii scăzute beneficiază de posibilitatea ca statele membre să le excludă din sfera sistemului EU ETS în cazul în care acestea sunt supuse unor măsuri naționale care duc la o contribuție echivalentă la reducerile emisiilor. În conformitate cu angajamentul Comisiei pentru o mai bună legiferare, prezenta propunere a fost elaborată într-un mod cuprinzător, în condiții de transparență completă și cu implicarea permanentă a părților interesate, luând în considerare feedbackul extern și ținând cont de controlul extern pentru a se asigura un echilibru potrivit în cadrul propunerii (a se vedea și secțiunea privind obținerea și utilizarea cunoștințelor de specialitate). Extinderea preconizată a sistemului în vederea includerii transportului maritim s-ar baza pe mecanismele existente de monitorizare, de raportare și de verificare, care exonerează de obligații navele mici și care vor trebui modificate pentru a le adapta la comercializarea certificatelor de emisii. Un sistem de monitorizare, de raportare și de verificare unic va menține eforturile de asigurare a conformității și sarcina administrativă pentru companiile de transport maritim la un nivel mai scăzut decât în cazul mai multor sisteme. Noul sistem EU ETS pentru alte sectoare s-ar aplica în amonte, pe baza dispozițiilor existente care reglementează antrepozitele fiscale sau furnizorii de combustibili. •Drepturile fundamentale Propunerea respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în special de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. În special, aceasta contribuie la realizarea obiectivului unui nivel ridicat de protecție a mediului în conformitate cu principiul dezvoltării durabile, astfel cum se prevede la articolul 37 din cartă. 4.IMPLICAȚIILE BUGETARE Sistemul EU ETS generează venituri semnificative. În prezent, cea mai mare parte din aceste venituri obținute în urma licitării certificatelor de emisii le revine statelor membre. Ajustările aduse cadrului bugetar al UE vor fi prezentate de Comisie în viitorul pachet privind resursele proprii, care include o propunere de modificare a cadrului financiar multianual. Bugetele naționale ale statelor membre vor beneficia de pe urma extinderii domeniului de aplicare al sistemului EU ETS la transportul maritim și a noului sistem de comercializare a certificatelor de emisii pentru transportul rutier și sectorul construcțiilor. Funcționarea în condiții de siguranță a registrului Uniunii este finanțată de la bugetul Uniunii. Extinderea domeniului de aplicare al sistemului EU ETS la transportul maritim și instituirea noului sistem EU ETS pentru transportul rutier și sectorul construcțiilor vor necesita resurse suplimentare pentru funcționarea în condiții de siguranță a registrului Uniunii, astfel cum se specifică în fișa financiară care însoțește prezenta propunere. Aceste resurse vor fi puse la dispoziție prin realocare, având în vedere constrângerile bugetare și de personal ale administrației publice europene din actualul cadru financiar multianual, în timp ce cheltuielile operaționale aferente vor fi finanțate din pachetul financiar LIFE. Dezvoltarea informatică și procedurile de achiziții alese se vor desfășura în conformitate cu Comunicarea referitoare la orientările privind finanțarea tehnologiei informației și a securității cibernetice din 10 septembrie 2020, care prevede aprobarea prealabilă a anumitor cheltuieli în domeniul tehnologiei informației de către Comitetul pentru tehnologia informației și securitate cibernetică al Comisiei Europene. 5.ALTE ELEMENTE

•Planuri de punere în aplicare și măsuri de monitorizare, evaluare și raportare Comisia va continua să monitorizeze și să evalueze funcționarea sistemului EU ETS în raportul său anual privind piața carbonului, astfel cum se prevede la articolul 10 alineatul (5) din Directiva EU ETS. Aceasta vizează, de asemenea, impactul actualei revizuiri a sistemului EU ETS. Raportul anual al Comisiei privind piața carbonului și raportul anual al statelor membre se aplică, de asemenea, sectoarelor vizate de extinderea comercializării certificatelor de emisii. Datele de monitorizare, de raportare și de verificare obținute prin reglementarea noilor sectoare vor constitui o sursă esențială de informații pentru Comisie în vederea evaluării progreselor înregistrate în sectoarele respective. Normele de monitorizare, de raportare și de verificare pentru transportul maritim ar trebui să respecte normele prevăzute în Regulamentul (UE) 2015/757 al Parlamentului European și al Consiliului, astfel cum a fost modificat prin propunerea COM(2019) 38 final și prin prezenta propunere. În plus, evaluarea progreselor înregistrate în aplicarea Directivei EU ETS este prevăzută la actualul articolul 21 din directivă. Inițiativa se bazează pe procesul care constă în elaborarea de planuri naționale integrate privind energia și clima și pe un cadru solid în materie de transparență a informațiilor privind emisiile de gaze cu efect de seră și alte informații privind clima, prevăzute în Regulamentul (UE) 2018/1999 al Parlamentului European și al Consiliului. Comisia va utiliza, printre altele, informațiile transmise și raportate de statele membre în temeiul Regulamentului privind guvernanța uniunii energetice și a acțiunilor climatice ca bază pentru evaluarea periodică a progreselor înregistrate. De asemenea, dispozițiile care se referă la raportarea cu privire la utilizarea veniturilor obținute în urma licitării certificatelor de emisii în temeiul prezentei directive sunt prevăzute în Regulamentul (UE) 2018/1999. Impactul modificărilor incluse în prezenta directivă va trebui analizat, putând fi necesară o modificare ulterioară a regulamentului respectiv pentru a se asigura coerența între cele două acte juridice. Secțiunea 9 din evaluarea impactului care însoțește prezenta propunere conține detalii suplimentare cu privire la monitorizare și evaluare. •Explicații detaliate cu privire la prevederile specifice ale propunerii Principalele elemente ale Directivei EU ETS care fac obiectul modificării sunt următoarele: Transportul maritim (articolul 3, articolele 3 g-3ge și articolul 16) Propunerea extinde domeniul de aplicare al sistemului UE de comercializare a certificatelor de emisii în vederea includerii transportului maritim. În acest scop, propunerea modifică definiția termenului „emisii” de la articolul 3 litera (b) pentru a include emisiile provenite de la navele care desfășoară o activitate de transport maritim, extinde capitolul II din directivă pentru a include „aviația și transportul maritim” și adaugă o nouă activitate, respectiv transportul maritim, în anexa I. În plus, aceasta include definiții noi, și anume definițiile termenilor „companie de transport maritim” și „autoritate de administrare în ceea ce privește companiile de transport maritim” la articolul 3 litera (v), respectiv, litera (w). Pentru a extinde capitolul II în vederea includerii transportului maritim, se adaugă articolele 3g-3ge. Extinderea sistemului EU ETS în vederea includerii transportului maritim se aplică în ceea ce privește emisiile generate de călătoriile în interiorul UE, jumătate din emisiile generate de călătoriile în afara UE și emisiile produse la dană într-un port din UE; aceleași norme care se aplică altor sectoare vizate de sistemul EU ETS ar trebui să se aplice și transportului maritim în ceea ce privește licitarea, transferul, restituirea și anularea certificatelor, sancțiunile și registrele (articolul 16). Obligația de restituire a certificatelor pentru sectorul transportului maritim este introdusă treptat în perioada 2023-2025, companiile de transport maritim trebuind să restituie 100 % din emisiile lor verificate începând din 2026 (articolul 3ga). În conformitate cu această introducere treptată, în măsura în care se restituie mai puține certificate în ceea ce privește emisiile verificate pentru transportul maritim în cursul anilor respectivi, cantitatea de certificate nerestituite ar trebui anulată. Se aplică normele de monitorizare și de raportare, precum și normele de verificare și de acreditare prevăzute în Regulamentul (UE) 2015/757, astfel cum a fost modificat (articolele 3gb și 3gc). Pe lângă normele generale ale sistemului EU ETS privind sancțiunile, pot fi emise ordine de expulzare împotriva navelor aflate în responsabilitatea unei companii de transport maritim care nu a restituit certificatele în legătură cu două sau mai multe perioade consecutive de raportare, cu consecința că navele aflate în responsabilitatea sa pot fi reținute de statul membru de pavilion și că acestora le poate fi refuzată intrarea într-un port aflat sub jurisdicția altui stat membru decât statul de pavilion [articolul 16 alineatul (11a)]. Fiecare companie de transport maritim care intră în domeniul de aplicare al sistemului EU ETS este atribuită unui stat membru – autoritatea de administrare – în vederea administrării sale în temeiul directivei. Autoritatea de administrare este stabilită în funcție de locul în care este înregistrată compania de transport maritim. În cazul în care compania nu este înregistrată într-un stat membru, aceasta este atribuită statului membru în care a avut cel mai mare număr de escale portuare în cei doi ani de monitorizare anteriori. Începând din 2024, Comisia urmează să publice și să actualizeze periodic o listă a companiilor de transport maritim care intră sub incidența directivei și a autorităților de administrare ale acestora (articolul 3gd). Autoritățile de administrare pot solicita asistența Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă (EMSA) pentru îndeplinirea obligațiilor care le revin în temeiul prezentei directive, în special în ceea ce privește aprobarea planurilor de monitorizare și verificarea emisiilor (articolul 18b). Având în vedere experiența sa în punerea în aplicare a Regulamentului (UE) 2015/757 și a instrumentelor sale informatice, EMSA ar putea oferi asistență suplimentară autorităților de administrare în ceea ce privește punerea în aplicare a directivei, de exemplu prin facilitarea schimbului de informații sau prin elaborarea de orientări și criterii. Se prevede o clauză de raportare și de revizuire (articolul 3ge) pentru a monitoriza punerea în aplicare a acestui capitol și pentru a se ține seama de evoluțiile relevante la nivelul Organizației Maritime Internaționale. Factorul linear de reducere și reducerea unică a plafonului (articolul 9) Factorul linear de reducere se modifică la 4,2 % din anul următor intrării în vigoare a prezentei directive de modificare a Directivei EU ETS. Factorul linear de reducere majorat este combinat cu o ajustare descrescătoare unică a plafonului, astfel încât noul factor linear de reducere să aibă același efect ca și în cazul în care s-ar fi aplicat începând din 2021. Aceasta asigură scăderea într-un ritm anual sporit a cantității totale de certificate („plafonul”), ceea ce va duce la o reducere globală a emisiilor sectoarelor vizate de sistemul EU ETS cu 61 % până în 2030 comparativ cu 2005. În plus, începând cu anul următor intrării în vigoare a prezentei directive, plafonul urmează să fie majorat cu o cantitate de certificate corespunzătoare emisiilor generate de transportul maritim care urmează să fie incluse în sistemul EU ETS, obținute pe baza datelor din sistemul de monitorizare, de raportare și de verificare al transportului maritim al UE pentru anii 2018 și 2019 și ajustate, începând cu anul 2021, cu factorul linear de reducere. Utilizarea veniturilor obținute în urma licitării certificatelor (articolul 10) Pentru a răspunde nevoilor în creștere de investiții în tehnologii cu emisii reduse de dioxid de carbon, dispoziția privind utilizarea veniturilor obținute în urma licitării certificatelor este modificată astfel încât statele membre să utilizeze toate veniturile, în măsura în care acestea nu sunt atribuite bugetului Uniunii, în scopuri legate de climă, inclusiv pentru a sprijini renovarea durabilă a gospodăriilor cu venituri mici. Ajustările aduse cadrului bugetar al UE vor fi prezentate de Comisie în viitorul pachet privind resursele proprii, care include o propunere de modificare a cadrului financiar multianual. În plus, pentru a aborda efectele legate de distribuție și cele sociale ale tranziției, propunerea prevede licitarea unui procent suplimentar de 2,5 % din plafon pentru finanțarea tranziției energetice a statelor membre al căror PIB pe cap de locuitor este sub 65 % din media UE în perioada 2016-2018, prin intermediul Fondului pentru modernizare. O abordare mai strictă cu privire la criteriile de referință și stabilirea condiționalității pentru alocarea cu titlu gratuit [articolul 10a alineatul (1)] Pentru a reduce posibilitatea aplicării factorului de corecție transsectorial în urma ajustării plafonului, se propune actualizarea criteriilor de referință pentru a urmări mai îndeaproape reducerile emisiilor din sectoare și subsectoare, prin creșterea ratei maxime de actualizare la 2,5 % pe an începând din 2026 în locul procentului actual de 1,6 %. Se consideră că această abordare asigură o distribuție mai echitabilă și mai transparentă a alocării cu titlu gratuit în comparație cu o reducere mai mare pentru toate sectoarele prin intermediul factorului de corecție transsectorial. În plus, alocarea cu titlu gratuit este condiționată de eforturile de decarbonizare pentru a stimula adoptarea tehnologiilor cu emisii reduse de dioxid de carbon. Instalațiile care fac obiectul obligației de efectuare a unui audit energetic în temeiul actualului articol 8 alineatul (4) din Directiva privind eficiența energetică (EED) vor trebui să pună în aplicare recomandările raportului de audit sau să demonstreze punerea în aplicare a altor măsuri care conduc la reduceri ale emisiilor de gaze cu efect de seră echivalente cu cele recomandate în raportul de audit. În caz contrar, alocarea cu titlu gratuit ar fi redusă. În conformitate cu actualul articol 8 alineatul (4) din EED, IMM-urile nu fac obiectul unui audit energetic. În plus, în condițiile prevăzute la articolul 8 alineatul (6) din EED, întreprinderile care nu sunt IMM-uri și care pun în aplicare un sistem de gestionare a energiei sau a mediului sunt scutite de la cerința de efectuare a auditului energetic. Se propune modificarea normelor prin care se stabilește scutirea de la efectuarea unui audit energetic în temeiul Directivei privind eficiența energetică revizuite, respectiv înlocuirea scutirii IMM-urilor cu scutirea în funcție de consumul de energie. O astfel de scutire ar fi, de asemenea, adecvată pentru condiționalitatea alocării cu titlu gratuit. Măsuri de ajustare la frontieră în funcție de carbon [articolul 10a alineatul (1)]

O măsură de ajustare la frontieră în funcție de carbon (CBAM) reprezintă o măsură alternativă de atenuare a riscurilor de relocare a emisiilor de dioxid de carbon. Prin urmare, sectoarele și subsectoarele vizate de măsura respectivă nu ar trebui să beneficieze de alocări cu titlu gratuit. Se stabilește o perioadă de tranziție pentru a permite producătorilor, importatorilor și comercianților să se adapteze la noul regim, cu o reducere treptată a alocării cu titlu gratuit pe măsura introducerii progresive a CBAM. Contractele pentru diferență în materie de carbon și majorarea Fondului pentru inovare [articolul 10a alineatul (8)] Contractele pentru diferență în materie de carbon (CCfD) reprezintă un element important de stimulare a reducerii emisiilor din industrie, oferind UE posibilitatea de a garanta investitorilor în tehnologii inovatoare favorabile climei un preț fix care să recompenseze reducerile emisiilor de CO2 peste nivelurile actuale ale prețurilor din cadrul sistemului EU ETS. Domeniul de aplicare al Fondului pentru inovare este extins pentru a-i permite acestuia să ofere sprijin proiectelor prin mecanisme competitive de licitație, cum ar fi CCfD. În plus, Fondul pentru inovare este suplimentat cu 50 de milioane de certificate, care provin din certificatele disponibile pentru alocarea cu titlu gratuit și pentru licitare, în mod similar cu modalitatea actuală de constituire a fondului. Prin urmare, 40 de milioane de certificate vor proveni din certificatele disponibile pentru alocarea cu titlu gratuit și 10 milioane de certificate din certificatele care urmează să fie scoase la licitație. Fondul pentru modernizare (articolul 10d) Prezenta propunere aliniază Fondul pentru modernizare la noile obiective climatice ale Uniunii, impunând ca investițiile să fie coerente cu obiectivele Pactului verde european și ale Legii europene a climei și eliminând sprijinul pentru investițiile care vizează utilizarea oricăror combustibili fosili, nu numai a combustibililor fosili solizi, cum este cazul în prezent. În plus, propunerea: majorează procentul din fond care trebuie investit în investiții prioritare; acordă o mai mare importanță surselor regenerabile și investițiilor în eficiența energetică în domeniul transporturilor, al construcțiilor, al deșeurilor și al agriculturii; vizează eficiența energetică ca domeniu prioritar din perspectiva cererii, incluzând industria în mod explicit ca sector eligibil și include sprijinul acordat gospodăriilor pentru a combate sărăcia energetică. Captarea și utilizarea dioxidului de carbon [articolul 3 litera (b) și articolul 12 alineatul (3b)] Obiectivul mai ambițios în materie de climă va încuraja utilizarea tuturor soluțiilor tehnologice pentru reducerea emisiilor, inclusiv captarea și utilizarea dioxidului de carbon. Prin urmare, propunerea stabilește că nu există obligații de restituire pentru emisiile de CO2 care ajung să fie legate chimic în mod permanent într-un produs, astfel încât să nu intre în atmosferă în condiții normale de utilizare. Eliminarea barierelor din calea tehnologiilor inovatoare cu emisii reduse de dioxid de carbon prin modificarea domeniului de aplicare și a criteriilor de referință ale sistemului EU ETS (articolul 2, articolul 10a și anexa I) Normele privind alocarea cu titlu gratuit sunt modificate pentru a sprijini mai bine decarbonizarea industriilor mari consumatoare de energie prin introducerea unor tehnologii inovatoare. Tehnologiile eficiente care se situează cu puțin sub nivelul de referință primesc o alocare cu titlu gratuit mai mare decât ceea ce emit. Acest lucru creează un dezavantaj competitiv pentru tehnologiile inovatoare din afara sistemului EU ETS, astfel că investițiile în aceste tehnologii pot fi descurajate. Instalațiile inovatoare pot ieși din domeniul de aplicare al sistemului EU ETS deoarece își schimbă procesul de producție sau deoarece puterea termică instalată totală a unităților de ardere ale unei instalații scade la mai puțin de 20 MW. Acest factor disuasiv este abordat prin: (i) precizarea faptului că instalațiile rămân în cadrul sistemului EU ETS în cazul în care își reduc capacitatea totală a unităților de ardere în vederea reducerii emisiilor de gaze cu efect de seră (de exemplu, prin electrificare); (ii) modificarea definițiilor activităților în sens neutru din punct de vedere tehnologic (eliminându-se trimiterile la combustibili fosili sau la procese de producție specifice); (iii) includerea unei trimiteri la capacitățile de producție în locul capacităților de ardere și (iv) revizuirea definițiilor de referință pentru a se asigura tratamentul egal al instalațiilor independent de tehnologia utilizată, inclusiv atunci când se utilizează tehnologii cu emisii reduse sau cu zero emisii de dioxid de carbon. Menținerea instalațiilor inovatoare în cadrul sistemului EU ETS va reduce, de asemenea, valorile de referință și, prin urmare, va încuraja reduceri mai mari ale emisiilor. Introducerea comercializării certificatelor de emisii pentru sectorul construcțiilor și transportul rutier (capitolul IVa) Începând din 2025, ar trebui să se instituie un nou sistem de comercializare a certificatelor de emisii pentru sectorul construcțiilor și transportul rutier, ca sistem separat, de sine stătător (capitolul IVa). În primul an, entitățile reglementate vor trebui să dețină un permis de emisie de gaze cu efect de seră și să raporteze emisiile pentru anii 2024 și 2025 (articolele 30b și 30f). Emiterea certificatelor și obligațiile de conformitate pentru aceste entități vor fi aplicabile numai începând cu 2026, ceea ce va permite noului sistem să înceapă să funcționeze în mod ordonat și eficient (articolele 30c, 30d și 30e). Întrucât există un număr semnificativ de emițători de talie redusă în sectorul construcțiilor și al transportului rutier și, din motive de fezabilitate tehnică și eficiență administrativă, punctul de reglementare nu este stabilit împreună cu emițătorii, ci mai departe în amonte de lanțul de aprovizionare (articolul 30b și anexa III). Prin urmare, eliberarea pentru consum a combustibililor care sunt utilizați pentru ardere în sectorul construcțiilor și al transportului rutier va fi activitatea reglementată pentru noul sistem (anexa III). Domeniul de aplicare al sectorului construcțiilor și al celui al transportului rutier este definit pe baza surselor relevante de emisii incluse în Orientările IPCC din 2006 pentru inventarele naționale ale gazelor cu efect de seră (anexa III). Entitățile reglementate sunt definite în conformitate cu sistemul accizelor din Directiva (UE) 2020/262 a Consiliului, deoarece există deja un mecanism solid de monitorizare și de raportare a cantităților de combustibili eliberați pentru consum în scopuri fiscale în temeiul directivei respective. Obligațiile de monitorizare, de raportare și de verificare din sectorul construcțiilor și cel al transportului rutier vor fi aliniate, în măsura posibilului, cu mecanismele care funcționează corespunzător pentru instalațiile staționare și pentru aviație [articolul 30 litera (f)]. Plafonul pentru emisii din cadrul noului sistem de comercializare a certificatelor de emisii va fi stabilit începând cu 2026 pe baza datelor colectate în temeiul Regulamentului privind partajarea eforturilor și a nivelului de ambiție și va scădea pentru a ajunge la reduceri ale emisiilor de 43 % în 2030 comparativ cu 2005 pentru sectorul construcțiilor și al transportului rutier (articolul 30c și anexa IIIa). Se definește un factor linear de reducere corespunzător. Odată stabilit cadrul de monitorizare și de raportare al noului sistem de comercializare a certificatelor de emisii, cantitatea totală de certificate pentru 2028 va fi ajustată pe baza datelor de monitorizare, de raportare și de verificare disponibile pentru perioada 2024-2026. Factorul linear de reducere va fi revizuit numai în cazul în care datele de monitorizare, de raportare și de verificare sunt semnificativ mai mari decât plafonul inițial și nu din cauza diferențelor la scară mică față de datele din inventarul CCONUSC al UE. Certificatele pentru noul sistem de comercializare a certificatelor de emisii vor fi scoase la licitație, deoarece nu se prevede alocarea cu titlu gratuit (articolul 30d). Pentru a asigura demararea fără probleme a comercializării certificatelor de emisii în noile sectoare, o anumită cantitate de certificate va fi concentrată la începutul perioadei [articolul 30d alineatul (2) primul paragraf]. În plus, pentru a asigura stabilitatea pieței încă de la început, în sectoarele în cauză, va funcționa și o rezervă pentru stabilitatea pieței pe baza unor norme specifice [articolul 30d alineatul (2) al doilea paragraf]. Întrucât sistemul este nou, sunt stabilite măsuri de atenuare pentru a aborda riscul potențial de volatilitate excesivă a prețurilor, care ar putea fi deosebit de ridicat la începutul comercializării certificatelor de emisii în noile sectoare (articolul 30h). Pentru a aborda unele dintre provocările sociale și de tranziție legate de stabilirea prețului carbonului în noile sectoare, precum și pentru a asigura un sprijin specific pentru inovare, comercializarea certificatelor de emisii pentru transportul rutier și sectorul construcțiilor va contribui, de asemenea, la fondurile deja existente pentru emisii reduse de dioxid de carbon. Astfel, se vor pune la dispoziția Fondului pentru inovare 150 de milioane de certificate emise în cadrul noului sistem de comercializare a certificatelor de emisii pentru transportul rutier și sectorul construcțiilor, în vederea stimulării tranziției verzi [articolul 30d alineatul (4)]. Comisia va monitoriza aplicarea normelor noului sistem de comercializare a certificatelor de emisii și, dacă este necesar, va propune o revizuire până la 1 ianuarie 2028 pentru a îmbunătăți eficacitatea, administrarea și aplicarea sa practică (articolul 30i). Principalele elemente ale Deciziei privind rezerva pentru stabilitatea pieței modificate prin prezenta propunere sunt următoarele: Luarea în considerare a cererii nete din partea aviației [articolul 1 alineatul (4a)] și a sectorului maritim Propunerea modifică modalitatea de calcul a numărului total de certificate aflate în circulație, incluzând emisiile generate de aviație și certificatele emise pentru aviație. Regulamentul (UE) 2017/2392 al Parlamentului European și al Consiliului a modificat articolul 12 alineatul (3) din Directiva EU ETS pentru a permite tuturor operatorilor să utilizeze toate certificatele care sunt emise pentru obligațiile lor de restituire, inclusiv certificatele pentru aviație. Precizia și eficacitatea rezervei ca măsură de stabilitate a pieței prin oferta și cererea acesteia vor fi îmbunătățite prin includerea certificatelor pentru aviație în calculul rezervei, menținându-se în același timp integritatea de mediu a acesteia. În cazul adoptării prezentei propuneri de modificare a sistemului EU ETS, emisiile și certificatele din sectorul aviației vor fi luate în considerare în numărul total de certificate aflate în circulație acolo unde sunt produse sau au fost emise începând cu anul următor intrării în vigoare a prezentei modificări. Deși nu există certificate separate pentru transportul maritim, textul trebuie, de asemenea, modificat pentru a include în calcul certificatele și emisiile din sectorul maritim, întrucât textul se referă în prezent doar la emisii și certificate pentru instalații. Pentru a evita denaturarea calculului ca urmare a introducerii treptate a cerințelor pentru transportul maritim, diferența dintre emisiile verificate și certificatele restituite pentru sectorul maritim, care vor fi anulate în loc să fie scoase la licitație, va fi luată în considerare în numărul total de certificate aflate în circulație ca și cum certificatele ar fi fost emise.

Rata de plasare în rezervă [articolul 1 alineatul (5)] Rata de plasare în rezervă se modifică pentru a aborda „efectul de prag” care ar interveni atunci când numărul total de certificate aflate în circulație (TNAC) se apropie foarte mult de pragul superior. În acest caz, un certificat în plus sau în minus la nivelul TNAC poate declanșa sau nu plasarea în rezervă, în funcție de situarea TNAC peste sau sub prag. Incertitudinea cu privire la intervenirea sau neintervenirea unei astfel de situații riscă să conducă la volatilitatea prețurilor pe piață. Propunerea modifică mecanismul ratei de plasare în rezervă. Aceasta propune o rezervă tampon pentru stabilitatea pieței atunci când TNAC se situează între 833 și 1 096 de milioane. În acest caz, valoarea plasată în rezervă va reprezenta diferența dintre TNAC și pragul de 833 de milioane. Atât timp cât TNAC depășește 1 096 de milioane de certificate, se aplică rata normală de plasare în rezervă (24 % până în 2030). Motivul pentru alegerea valorii de 1 096 de milioane de certificate este că, la această valoare, rata de plasare în rezervă de 24 % și diferența dintre TNAC și pragul superior sunt apropiate. Se abordează astfel efectul de prag, menținându-se în același timp eficiența plasării certificatelor în rezerva pentru stabilitatea pieței în cazul în care TNAC este mai mare. Definirea numărului total de certificate aflate în circulație (TNAC) [articolul 1 alineatul (5)] Pentru calculul TNAC, formula va preciza că numai certificatele emise și neplasate în rezervă sunt incluse în oferta de certificate, iar numărul de certificate din rezervă nu se mai scade din oferta de certificate. Această modificare clarifică suplimentar modul de calcul al numărului total de certificate aflate în circulație și nu are niciun impact semnificativ asupra rezultatului său, inclusiv asupra calculelor anterioare ale TNAC. Mecanismul de invalidare [articolul 1 alineatul (5a)] Începând din 2023, certificatele din rezerva pentru stabilitatea pieței peste nivelul volumelor de certificate scoase la licitație în anul precedent nu mai sunt valabile. Cu toate acestea, nivelul volumelor de certificate licitate în anul precedent depinde de diverse elemente, cum ar fi plafonul și funcționarea rezervei pentru stabilitatea pieței. Pentru a se asigura că nivelul certificatelor care rămân în rezervă după invalidare este mai previzibil, se propune limitarea numărului de certificate din rezervă la 400 de milioane de certificate. Această valoare corespunde, de asemenea, pragului inferior al TNAC sub care se scot certificate din rezerva pentru stabilitatea pieței. Rezerva pentru stabilitatea pieței pentru comercializarea certificatelor de emisii în sectorul transportului rutier și al construcțiilor (articolul 1a) Pentru a aborda riscul unui dezechilibru între cerere și ofertă, în cadrul noului sistem de comercializare a certificatelor de emisii pentru transportul rutier și sectorul construcțiilor va funcționa o rezervă pentru stabilitatea pieței, iar plasarea și scoaterea certificatelor din rezervă se va realiza în baza pragurilor pentru excedentul de certificate de pe piața respectivă. În plus, pentru a permite funcționarea rezervei pentru stabilitatea pieței ca instrument eficace de abordare a dezechilibrelor de pe piață de la începutul comercializării certificatelor de emisii în cele două sectoare, în rezervă se vor constitui o serie de certificate pentru noile sectoare. Pentru a aborda riscul potențial de volatilitate excesivă a prețurilor, se stabilesc măsuri care să permită scoaterea certificatelor suplimentare din rezerva pentru stabilitatea pieței. Cu toate acestea, mecanismul prin care se declanșează scoaterea suplimentară a certificatelor din rezervă se va baza pe creșterea prețului mediu al certificatelor și nu pe excedentul de certificate de pe piață. Principalele elemente ale Regulamentului (UE) 2015/757, cunoscut sub denumirea de Regulamentul UE privind monitorizarea, raportarea și verificarea emisiilor de dioxid de carbon generate de transportul maritim, care sunt modificate prin prezenta propunere sunt următoarele: Propunerea introduce definiții noi în legătură cu termenii „autoritate de administrare” și „date agregate privind emisiile la nivel de societate”. În plus, modificările propuse obligă societățile să își prezinte planurile de monitorizare autorităților de administrare responsabile în vederea aprobării (articolele 6 și 7 modificate), să raporteze datele agregate privind emisiile la nivel de societate (articolul 4 modificat) și, în urma verificării datelor agregate privind emisiile la nivel de societate (articolele 13-16 modificate), să transmită aceste date agregate verificate autorității de administrare responsabile (noul articol 11a și articolul 12 modificat). Verificatorul nu are obligația de a verifica raportul privind emisiile la nivel de navă și nici raportul menționat la articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2015/757, întrucât aceste rapoarte la nivel de navă au fost deja verificate. De asemenea, propunerea îi conferă Comisiei competența de a adopta acte delegate pentru modificarea metodelor și a normelor de monitorizare în vederea adaptării acestora la comercializarea certificatelor de emisii [articolul 5 alineatul (2) modificat] și pentru completarea Regulamentului (UE) 2015/757 cu normele de aprobare a planurilor de monitorizare și a modificărilor acestora efectuate de autoritățile de administrare, cu normele de monitorizare, raportare și transmitere a datelor agregate privind emisiile la nivel de societate [articolul 6 alineatul (8), articolul 7 alineatul (5) și articolul 11a alineatul (4)], precum și cu normele de verificare a datelor agregate privind emisiile la nivel de societate și de elaborare a unui raport de verificare a datelor agregate privind emisiile la nivel de societate [articolul 13 alineatul (6) și articolul 15 alineatul (6)]. Prin propunerea de modificare a Regulamentului privind monitorizarea, raportarea și verificarea emisiilor de dioxid de carbon generate de transportul maritim, prezenta propunere completează propunerea Comisiei COM(2019) 38 final. 2021/0211 (COD) Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI de modificare a Directivei 2003/87/CE de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Uniunii, a Deciziei (UE) 2015/1814 privind înființarea și funcționarea unei rezerve pentru stabilitatea pieței aferentă schemei UE de comercializare a certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră și a Regulamentului (UE) 2015/757 (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1),

având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European, având în vedere avizul Comitetului Regiunilor, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: (1)Acordul de la Paris adoptat în decembrie 2015 în temeiul Convenției-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice (CCONUSC) („Acordul de la Paris”) a intrat în vigoare în noiembrie 2016. Părțile la acord au convenit să mențină creșterea temperaturii medii globale cu mult sub 2 °C peste nivelurile preindustriale și să continue eforturile de limitare a creșterii temperaturii la 1,5 °C peste nivelurile preindustriale. (2)Abordarea provocărilor legate de climă și mediu și atingerea obiectivelor Acordului de la Paris se află în centrul Comunicării privind „Pactul verde european”, adoptată de Comisie la 11 decembrie 2019. (3)Pactul verde european combină un set cuprinzător de măsuri și inițiative care se consolidează reciproc și care vizează realizarea neutralității climatice în UE până în 2050 și stabilește o nouă strategie de creștere care are drept scop transformarea UE într-o societate echitabilă și prosperă, cu o economie modernă, competitivă și eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor, în care creșterea economică să fie decuplată de utilizarea resurselor. Pactul urmărește, de asemenea, să protejeze, să conserve și să consolideze capitalul natural al Uniunii, precum și să protejeze sănătatea și bunăstarea cetățenilor împotriva riscurilor legate de mediu și a impacturilor aferente. În același timp, această tranziție afectează în mod diferit femeile și bărbații și are un impact deosebit asupra unor grupuri defavorizate, cum ar fi persoanele în vârstă, persoanele cu handicap și persoanele cu origine rasială sau etnică minoritară. Prin urmare, este necesar să se asigure că tranziția este justă și favorabilă incluziunii, precum și că nimeni nu este lăsat în urmă. (4)Necesitatea și valoarea Pactului verde european au devenit și mai evidente în contextul efectelor foarte grave ale pandemiei de COVID-19 asupra sănătății, a condițiilor de viață și de muncă și a bunăstării cetățenilor Uniunii, care au demonstrat că societatea și economia noastră trebuie să își îmbunătățească reziliența la șocurile externe și să acționeze din timp pentru a preveni sau a atenua aceste efecte. Cetățenii Uniunii continuă să își exprime opiniile ferme cu privire la aplicabilitatea acestei direcții în special în cazul schimbărilor climatice. (5)Uniunea s-a angajat să reducă emisiile nete de gaze cu efect de seră la nivelul întregii economii a Uniunii cu cel puțin 55 % până în 2030 comparativ cu nivelurile din 1990, în cadrul contribuției actualizate stabilite la nivel național transmise secretariatului CCONUSC la 17 decembrie 2020. (6)În Regulamentul (UE) 2021/1119 al Parlamentului European și al Consiliului, Uniunea a consacrat în legislație obiectivul neutralității climatice la nivelul întregii economii până în 2050. Acest regulament stabilește, de asemenea, un angajament obligatoriu al Uniunii de reducere internă a emisiilor nete de gaze cu efect de seră (emisii după deducerea absorbțiilor) cu cel puțin 55 % până în 2030 comparativ cu nivelurile din 1990. (7)Toate sectoarele economiei trebuie să contribuie la realizarea acestor reduceri ale emisiilor. Prin urmare, obiectivul ambițios al sistemului UE de comercializare a certificatelor de emisii (sistemul EU ETS), stabilit în temeiul Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului, de a promova reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră într-un mod rentabil și eficient din punct de vedere economic ar trebui să fie consolidat în mod proporțional cu acest obiectiv pentru 2030 de reducere a emisiilor nete de gaze cu efect de seră la nivelul întregii economii. (8)Sistemul EU ETS ar trebui să stimuleze producția obținută cu ajutorul instalațiilor care reduc parțial sau integral emisiile de gaze cu efect de seră. Prin urmare, descrierea anumitor categorii de activități din anexa I la Directiva 2003/87/CE ar trebui modificată pentru a asigura tratamentul egal al instalațiilor din sectoarele în cauză. În plus, alocarea cu titlu gratuit pentru producția unui produs ar trebui să fie independentă de natura procesului de producție. În consecință, este necesar să se modifice definiția produselor și a proceselor și emisiilor vizate în legătură cu anumite valori de referință în vederea asigurării unor condiții de concurență echitabile pentru tehnologiile noi și cele existente. De asemenea, este necesar să se decupleze actualizarea valorilor de referință pentru rafinării și hidrogen pentru a reflecta importanța tot mai mare a producției de hidrogen în afara sectorului rafinăriilor. (9)Directiva 96/61/CE a Consiliului a fost abrogată prin Directiva 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului. Trimiterile la Directiva 96/61/CE de la articolul 2 din Directiva 2003/87/CE și din anexa IV la aceasta ar trebui actualizate în consecință. Având în vedere necesitatea unor reduceri urgente ale emisiilor la nivelul întregii economii, statele membre ar trebui să poată acționa pentru a reduce emisiile de gaze cu efect de seră care intră în domeniul de aplicare al sistemului EU ETS prin alte politici decât limitele de emisii adoptate în temeiul Directivei 2010/75/UE. (10)În comunicarea sa intitulată „Calea către o planetă sănătoasă pentru toți”, Comisia solicită orientarea UE către reducerea la zero a poluării până în 2050, prin reducerea poluării aerului, a apelor dulci, a mărilor și a solurilor la niveluri care nu mai sunt preconizate a fi dăunătoare sănătății și ecosistemelor naturale. De asemenea, măsurile adoptate în temeiul Directivei 2010/75/UE, ca instrument principal de reglementare a emisiilor de poluanți în aer, în apă și în sol, vor permite adesea reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră. În conformitate cu articolul 8 din Directiva 2003/87/CE, statele membre ar trebui să asigure coordonarea dintre cerințele de autorizare din Directiva 2003/87/CE și cele din Directiva 2010/75/UE. (11)Recunoscând că noile tehnologii inovatoare vor permite adesea reducerea atât a emisiilor de gaze cu efect de seră, cât și a poluanților, este important să se asigure sinergii între politicile de reducere atât a emisiilor de gaze cu efect de seră, cât și a poluanților, respectiv cu Directiva 2010/75/UE, și să se revizuiască eficacitatea acestora din această perspectivă. (12)Definiția producătorilor de energie electrică a fost utilizată pentru a determina cantitatea maximă de alocări cu titlu gratuit pentru industrie în perioada 2013-2020, însă acest lucru a condus la tratamentul diferit al centralelor de cogenerare în comparație cu instalațiile industriale. Pentru a stimula utilizarea cogenerării de înaltă eficiență și pentru a asigura tratamentul egal al tuturor instalațiilor care primesc alocări cu titlu gratuit pentru producția de căldură și încălzirea centralizată, toate trimiterile la producătorii de energie electrică din Directiva 2003/87/CE ar trebui eliminate. În plus, Regulamentul delegat (UE) 2019/331 al Comisiei prevede eligibilitatea tuturor proceselor industriale pentru alocarea cu titlu gratuit. Prin urmare, dispozițiile privind captarea și stocarea dioxidului de carbon de la articolul 10a alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE au devenit caduce și ar trebui eliminate. (13)Gazele cu efect de seră care nu sunt eliberate direct în atmosferă ar trebui să fie considerate emisii care intră sub incidența sistemului EU ETS și ar trebui restituite certificate pentru emisiile respective, cu excepția cazului în care acestea sunt stocate într-un sit de stocare în conformitate cu Directiva 2009/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului sau sunt legate chimic în mod permanent într-un produs, astfel încât să nu intre în atmosferă în condiții normale de utilizare. Comisia ar trebui să fie împuternicită să adopte acte de punere în aplicare care să precizeze condițiile în care se consideră că gazele cu efect de seră sunt legate chimic în mod permanent într-un produs, astfel încât să nu intre în atmosferă în condiții normale de utilizare, inclusiv în legătură cu obținerea unui certificat de eliminare a dioxidului de carbon, după caz, având în vedere evoluțiile în materie de reglementare în ceea ce privește certificarea eliminării dioxidului de carbon. (14)Activitatea de transport maritim internațional, care constă în călătorii între porturi aflate sub jurisdicția a două state membre diferite sau între un port aflat sub jurisdicția unui stat membru și un port aflat în afara jurisdicției oricărui stat membru, este singura modalitate de transport care nu a fost inclusă în angajamentele anterioare ale Uniunii de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră. Emisiile generate de combustibilul vândut în Uniune pentru călătoriile care își au punctul de plecare într-un stat membru și punctul de sosire într-un alt stat membru sau într-o țară terță au crescut cu aproximativ 36 % din 1990. Aceste emisii reprezintă aproape 90 % din totalul emisiilor generate de navigație la nivelul Uniunii, întrucât emisiile generate de combustibilul vândut în Uniune pentru călătoriile care își au punctul de plecare și de sosire în același stat membru au scăzut cu 26 % începând din 1990. Într-un scenariu de statu-quo, se estimează că emisiile generate de activitățile de transport maritim internațional vor crește cu aproximativ 14 % între 2015 și 2030 și cu 34 % între 2015 și 2050. În cazul în care impactul activităților de transport maritim asupra schimbărilor climatice crește conform previziunilor, această creștere ar submina în mod semnificativ reducerile realizate de alte sectoare pentru combaterea schimbărilor climatice.

(15)În 2013, Comisia a adoptat o strategie pentru integrarea progresivă a emisiilor generate de transportul maritim în politica Uniunii de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră. Ca prim pas în cadrul acestei abordări, Uniunea a instituit un sistem de monitorizare, de raportare și de verificare a emisiilor generate de transportul maritim în cadrul Regulamentului (UE) 2015/757 al Parlamentului European și al Consiliului, urmând a se stabili obiectivele de reducere a emisiilor pentru sectorul maritim și a se aplica o măsură bazată pe piață. În conformitate cu angajamentul colegiuitorilor exprimat în Directiva (UE) 2018/410 a Parlamentului European și a Consiliului, acțiunea Organizației Maritime Internaționale (OMI) sau a Uniunii ar trebui să înceapă din 2023, inclusiv lucrările pregătitoare pentru adoptarea și punerea în aplicare a unei măsuri care să garanteze că sectorul contribuie în mod corespunzător la eforturile necesare pentru atingerea obiectivelor convenite în cadrul Acordului de la Paris și că toate părțile interesate acordă atenția cuvenită. (16)În conformitate cu Directiva (UE) 2018/410, Comisia ar trebui să prezinte Parlamentului European și Consiliului un raport cu privire la progresele înregistrate în cadrul OMI în direcția unui obiectiv ambițios de reducere a emisiilor și a unor măsuri de sprijin pentru asigurarea contribuției corespunzătoare a sectorului transportului maritim la eforturile necesare pentru îndeplinirea obiectivelor convenite în cadrul Acordului de la Paris. Se depun eforturi de limitare a emisiilor maritime globale prin intermediul OMI, iar acestea ar trebui încurajate. Cu toate acestea, deși progresele recente înregistrate prin intermediul OMI sunt binevenite, aceste măsuri nu vor fi suficiente pentru atingerea obiectivelor Acordului de la Paris. (17)În Pactul verde european, Comisia și-a declarat intenția de a lua măsuri suplimentare pentru a aborda emisiile de gaze cu efect de seră din sectorul transportului maritim prin intermediul unui pachet de măsuri care să permită Uniunii să își atingă obiectivele de reducere a emisiilor. În acest context, Directiva 2003/87/CE ar trebui modificată pentru a include sectorul transportului maritim în sistemul EU ETS, în vederea asigurării contribuției acestui sector la obiectivele mai ambițioase în materie de climă ale Uniunii, precum și la obiectivele Acordului de la Paris, care impune țărilor dezvoltate să aibă un rol de lider prin asumarea obiectivelor de reducere a emisiilor în întreaga economie, în timp ce țările în curs de dezvoltare sunt încurajate să treacă, în timp, la reducerea emisiilor în întreaga economie sau la obiective de limitare a emisiilor. Având în vedere că emisiile generate de aviația internațională din afara Europei ar trebui să fie plafonate începând din ianuarie 2021 prin măsuri globale bazate pe piață, neexistând însă nicio acțiune care să stabilească plafoane sau prețuri pentru emisiile generate de transportul maritim, este oportun ca sistemul EU ETS să acopere o parte din emisiile generate de călătoriile dintre un port aflat sub jurisdicția unui stat membru și un port aflat sub jurisdicția unei țări terțe, țara terță având posibilitatea de a decide cu privire la măsurile adecvate în ceea ce privește cealaltă parte a emisiilor. Extinderea sistemului EU ETS la sectorul transportului maritim ar trebui, prin urmare, să includă jumătate din emisiile generate de călătoriile navelor care sosesc într-un port aflat sub jurisdicția unui stat membru dintr-un port aflat în afara jurisdicției unui stat membru, jumătate din emisiile