RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 29.11.2006 
COM(2006) 725 final 
  
COMUNICAREA COMISIEI C ĂTRE CONSILIU ŞI PARLAMENTUL EUROPEAN 
privind evaluarea planurilor na ţionale de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de 
seră în cea de-a doua perioad ă din sistemul comunitar de comercializare a cotelor de 
emisie 
 
care înso ţeşte deciziile Comisiei din 29 no iembrie 2006 privind planurile na ţionale de 
alocare ale Germaniei, Greciei, Irlandei, Le toniei, Lituaniei, Luxemburgului, Maltei, 
Slovaciei, Suediei şi Regatului Unit în conformi tate cu Directiva 2003/87/CE 
 
RO 2   RO COMUNICAREA COMISIEI C ĂTRE CONSILIU ŞI PARLAMENTUL EUROPEAN 
privind evaluarea planurilor na ţionale de alocare a cotelor de emisie de gaze cu efect de 
seră în cea de-a doua perioad ă din sistemul comunitar de comercializare a cotelor de 
emisie 
 
care înso ţeşte deciziile Comisiei din 29 no iembrie 2006 privind planurile na ţionale de 
alocare ale Germaniei, Greciei, Irlandei, Le toniei, Lituaniei, Luxemburgului, Maltei, 
Slovaciei, Suediei şi Regatului Unit în conformi tate cu Directiva 2003/87/CE 
1. I NTRODUCERE  
Combaterea schimb ărilor climatice este un obiectiv ch eie al Uniunii Eu ropene. Sistemul 
comunitar de comercializare a cotelor de emisie (UE ETS), stab ilit prin Directiva 
2003/87/CE, este instrumentul prin cipal al UE pentru îndeplin irea într-un mod rentabil a 
obiectivelor stabilite prin Pr otocolul de la Kyoto pentru  perioada 2008-2012. UE ETS va 
continua s ă rămână în centrul eforturilor întreprinse de UE pentru a atinge reduceri mai mari 
ale emisiilor de gaze cu efect de ser ă pe termen mediu şi lung. 
Până acum, din prima etap ă a UE ETS, care s-a desf ăşurat din 2005 pân ă în 2007, s-au 
desprins lec ţii valoroase. Aceste lec ţii furnizeaz ă informaţii despre procesul de revizuire1, care 
are ca scop înt ărirea sistemului, prin analizarea func ţionării şi a sferei sale de aplicare, în 
special, prin extinderea sa c ătre alte sectoare şi gaze, dup ă a doua perioad ă de comercializare, 
ce va avea loc din 2008 pân ă în 2012. Cu toate acestea, primul set de rapoarte despre emisii 
pentru anul 2005, verificate i ndependent, a avut o importan ţă deosebită. Acesta a ar ătat că 
emisiile acumulate din 2005, care se ridic ă la puţin peste 2 miliarde de tone, s-au situat 
semnificativ sub valoarea medie anual ă alocată pentru prima perioad ă, de aproximativ 2,2 
miliarde de tone2.  
Prima perioad ă s-a dorit a fi dintotdeauna o etap ă de învăţare. În acela şi timp, în ultimul 
raport3 al Agenţiei Europene de Mediu se subliniaz ă nevoia imediat ă ca un anumit num ăr de 
state membre s ă întreprind ă eforturi mai mari pentru a re specta angajamentele asumate de 
Europa prin Protocol ul de la Kyoto. A şadar, dac ă statele membre ar emite mai multe cote 
decât cantitatea probabil ă de emisii reale de la instala ţiile reglementate pentru perioada 
2008-2012, s-ar compromite grav posibilitatea de a îndeplini angajamentele de la Kyoto, iar 
beneficiile pentru mediu ofer i t e  d e  U E  E T S  a r  f i  r e d u s e  sau inexistente. Dezvoltarea şi 
punerea în aplicare a tehnologiilor ecologice noi şi existente ar stagna, iar evolu ţia unei pie ţe 
globale dinamice şi fluide ar fi serios subminat ă. 
                                                 
1 COM(2006) 676 – Construirea unei pie ţe mondiale a carbonului. 
2 Aceast ă valoare include cotele alocate rezervelor noilor intra ţi, care sunt prev ăzute a fi introduse pe 
piaţa comunitar ă de cote prin intermediul licita ţiilor. 
3 Greenhouse gas emission trends and projections in Europe 2006 (Tendin ţele şi previziunile emisiilor de 
gaze cu efect de ser ă în Europa în 2006), Raportul nr. 9/2006 al AEM. A se vedea 
http://reports.eea.europa .eu/eea_report_2006_9/en/eea_report_9_2006.pdf 
 
RO 3   RO Prin urmare, Comisia evalueaz ă planurile pentru cea de-a doua perioad ă într-o manier ă care să 
asigure punerea corect ă şi conform ă în aplicare a criteriilor din directiv ă şi raritatea suficient ă 
a cotelor din UE ETS, asigurându-se, a şadar, în schimb c ă se obţin reducerile de emisii şi că 
se consolideaz ă piaţa emergent ă a carbonului. Aceasta va permite UE ETS s ă-şi dezvăluie 
întregul poten ţial ecologic şi economic, în ceea ce prive şte beneficiile economice şi de mediu. 
Prezenta comunicare stabile şte modul de abordare al Comisi ei privind evaluarea planurilor 
pentru cea de-a doua perioad ă şi este înso ţită de un prim pachet de decizii care se adreseaz ă 
celor 10 state membre. 
2. E VALUAREA PLANURILOR NA ŢIONALE DE ALOCARE  
Pentru fiecare perioad ă de comercializare, fiecare stat membru este obligat s ă prezinte 
Comisiei un plan na ţional de alocare. Directiva îi impune Comisiei s ă evalueze fiecare plan, 
în conformitate cu acelea şi criterii stabilite în anexa III4 la directiv ă şi cu articolul 10 din 
directivă. Comisia adopt ă o decizie separat ă în termen de trei luni de la prezentarea unui plan 
complet5. 
Până la 29 noiembrie 2006, 19 state membre  au prezentat Comisiei un plan na ţional de 
alocare. Dintre acestea, 10 au fost suficien t de complete pentru a permite Comisiei s ă adopte o 
decizie cu privire la conformitatea acestora  cu directiva. Aceste planuri reprezint ă circa 
jumătate din cantitatea total ă de cote alocate în prima perioad ă de comercializare. La 12 
octombrie 2006, Comisia a lansat procedurile privind înc ălcarea dreptului comunitar pentru 
toate planurile restante. Ea va continua s ă exercite presiuni legale  pentru a se asigura c ă 
planurile restante sunt prezen tate cât mai curând posibil. 
Comisia a pus un accent special pe evaluarea planurilor pentru cea de-a doua perioad ă într-un 
mod consecvent, echitabil şi transparent. În acest sens, Comisia a identificat mai multe 
aspecte care au fost cercetate în detaliu, cu privire la compatibilitatea cu criteriile din anexa 
III. Acestea se pot clasifica în urm ătoarele categorii principale: 
– stabilirea unei limite conforme cu a ngajamentele asumate de fiecare stat 
membru prin Protocolul de la Kyoto, evolu ţia emisiilor şi potenţialul de 
reducere, 
– ajustări ex-post, 
– conformitatea cu obliga ţiile de complementaritate (limita de creditare pentru 
proiectele referitoare la implementarea comun ă/mecanismul de dezvoltare 
ecologică), 
– alte aspecte specifice planurilor indivi duale, pentru a evita distorsiunile 
nejustificate ale concuren ţei şi ale pieţei interne. 
                                                 
4 A se vedea anexa 1. 
5 Dup ă caz, Comisia solicit ă informaţii suplimentare din partea statului membru înainte de a finaliza 
evaluarea. 
 
RO 4   RO Fiecare dintre aceste aspecte este explicat mai detaliat în sec ţiunile urm ătoare. Aceste sec ţiuni 
reflectă elementele comune din evaluarea Comi siei, care sunt in tegrate în decizii şi reprezint ă 
motivaţii suplimentare pentru acestea din urm ă. 
Tabelul 1 este un rezumat al evalu ării Comisiei, indicând crite riile care au fost înc ălcate. 
2.1. Limitele conforme cu angajam entele de la Kyoto, evolu ţia emisiilor şi 
potenţialul de reducere 
Cantitatea total ă de cote (limita) a fost evaluat ă în conformitate cu criteriile (1), (2) şi (3), 
respectiv cu privire la îndeplinirea anga jamentului relevant de la Kyoto, evolu ţia emisiilor şi 
potenţialul de reducere, din anexa III la Directiva 2003/87/CE. În acela şi timp, trebuie evitate 
distorsiunile nejustificate ale concuren ţei şi ale pie ţei interne. Anexa III împuternice şte 
Comisia, în general, pentru  a asigura o aplicare strict ă a tuturor criteriilor6. 
Evaluarea Comisiei se bazeaz ă pe cele mai bune informa ţii disponibile. Datele despre emisii 
sunt de înalt ă calitate şi au fost verificate independent. În plus fa ţă de aceste date, se folosesc 
valori solide despre cre şterea economic ă preconizat ă şi posibilele îmbun ătăţiri ale intensit ăţii 
carbonului. Acestea reprezint ă doi factori cheie, importan ţi pentru respectarea angajamentelor 
asumate de UE prin Protocolul de la Kyot o, în perioada 2008-2012. Comisia ia, de asemenea, 
în considerare emisiile suplimentare verificate şi documentate care intr ă în sfera UE ETS în 
planul pentru cea de-a doua perioad ă, o dată ce un stat membru a inclus instala ţii de ardere 
suplimentare în sectoare care nu au fost cuprinse în planul pentru prima perioad ă. Comisia 
evaluează în special verificarea independent ă a acestor emisii suplimentare. 
La utilizarea datelor verificate despre emisii pentru primul an de func ţionare a UE ETS, 
Comisia a acordat aten ţie reprezentativit ăţii primului an de func ţionare şi validităţii acestuia 
ca punct de referin ţă pentru evaluare. De şi, în acest moment, valorile totale ale emisiilor de 
gaze cu efect de ser ă nu sunt disponibile pentru a compara valorile totale ale emisiilor de gaze 
cu efect de ser ă din 2005 cu valorile medii din ultimii ani, Eurostat7 a raportat c ă, între anii 
2004 şi 2005, consumul de energie a fost stabil în UE-25 (echivalentul a 1 637,6 milioane de 
tone de petrol în 2004 fa ţă de echivalentul a 1 627,2 milioan e de tone de petrol în 2005). 
Pentru perioada anterioar ă anului 2005 şi, deci, înainte de introdu cerea UE ETS, sistematic nu 
sunt disponibile valori co mparabile pentru instala ţiile reglementate de sistem, datorit ă lipsei 
unei verific ări independente pe baza directivei. 
Comisia consider ă că în fiecare an pot interveni mai mul ţi factori, inclusiv condi ţiile 
meteorologice, care influen ţează emisiile provenite de la instala ţiile din UE ETS şi care, în 
general, î şi contrabalanseaz ă reciproc efectele asupra emisiilor anuale totale. Dup ă caz, 
Comisia analizeaz ă disponibilitatea şi calitatea celorlalte date despre emisii şi despre 
utilizarea energiei înainte de  2005. În general, Comisia nu de ţine date care s ă ateste că o 
majoritate clar ă de circumstan ţe excepţionale indicau categoric într-o anumit ă direcţie în 
2005. Prin urmare, ea consider ă că valorile verificate ale emisiilor din 2005 pot fi considerate, 
în principiu, ca fiind reprezentative. Cu toate acestea, în c azul în care exist ă circumstan ţe 
excepţionale, Comisia analizeaz ă îndeaproape gradul în  care este necesar s ă ajusteze emisiile 
din 2005 verificate independent folosind un factor de corec ţie corespunz ător. 
                                                 
6 Cantitatea total ă de cote care urmeaz ă să fie alocate nu este mai mare decât ceea ce este considerat 
necesar pentru aplicarea strict ă a criteriilor prezente i anexe. (A se vedea a doua tez ă din criteriul 1). 
7 Aspecte statistice din domeniul energiei din UE în 2005, Eurostat, Mediu şi Energie, 13/2006. 
 
RO 5   RO Pentru a evalua dac ă se respect ă criteriul (2) despre evolu ţia emisiilor şi criteriul (3) despre 
potenţialul de reducere, Comisia a luat în considerare cre şterea economic ă preconizat ă şi 
posibilele îmbun ătăţiri ale intensit ăţii carbonului pentru perioada cuprins ă între 2005 şi 20108. 
Pentru a asigura o evaluare consecvent ă a tuturor planurilor, Comisia aplic ă tendinţe de 
creştere economic ă9 şi intensitate a carbonului pe baza unei metodologii unice şi coerente şi a 
unui set de ipoteze, a şa cum sunt prezentate în raportu l „European Energy and Transport 
Trends to 2030 – update 2005” (Tendin ţele europene din do meniul energiei şi transporturilor 
până în 2030 – actualizarea din 2005)10.  
La evaluarea criteriului (3) despre poten ţialul de a reduce emisiile de gaze cu efect de ser ă, 
este important s ă se eviden ţieze faptul c ă UE ETS a introdus un pre ţ de cotă aferent anului 
2005, care va afecta pozitiv evolu ţia intensit ăţii carbonului. 
Angajamentele puternice ale UE şi ale statelor membre de a combate schimb ările climatice 
oferă un semnal clar şi de durat ă pentru instala ţiile din ETS privind existen ţa unui cost 
economic pentru emiterea de gaze cu efect de ser ă, care va deveni şi mai important în viitor. 
Aceasta consolideaz ă stimulentele economice pe termen lung pentru reducerea emisiilor. În 
consecinţă, intensitatea carbonului se va îmbun ătăţi în timp, cel pu ţin în măsura indicat ă în 
cazul „restric ţiei limitate a emisii lor de carbon / absen ţei activităţilor de stocare şi captare a 
carbonului”11. 
Comisia consider ă că această îmbunătăţire a intensit ăţii carbonului nu reflect ă în mod 
corespunz ător cele mai probabile tendin ţe viitoare, deoarece nu ia în considerare to ţi factorii 
relevanţi. În plus fa ţă de stimulentele economice cr eate de UE ETS, probabil c ă operatorii vor 
investi mai mult în tehnologii de ef icientizare a energiei pentru a- şi reduce costurile cu 
combustibilul şi cu electricitatea. În plus, ace ştia vor fi din ce în ce mai mult încuraja ţi de 
politicile şi măsurile statelor membre, precum şi de opinia public ă, pentru a accelera eforturile 
în ceea ce prive şte inovaţiile pentru metodele de produc ţie care economisesc energie şi pentru 
a întreprinde astfel ac ţiuni eficiente împotriva schimb ărilor climatice. La nivelul UE, Planul 
de acţiune privind eficien ţa energetic ă12, precum şi eforturile colective de a reduce dependen ţa 
de importurile de energie vor accelera şi mai mult eforturile depuse pentru a atinge niveluri 
mai bune de eficien ţă energetic ă, reducând în general şi intensitatea carbonul ui. Prin urmare, 
pentru a reflecta realitatea în mod corespunz ător, Comisia consider ă că este necesar s ă îşi 
sprijine evaluarea, conform criteriului (3), pe o rat ă a îmbunătăţirii intensit ăţii carbonului care 
depăşeşte cazul de „restric ţie limitat ă a emisiilor de carbon” cu 0,5% pe an, ceea ce este 
echivalent cu 2,5% în perioada de 5 ani din 2005 pân ă în 2010. 
                                                 
8 2010 este ales ca an me diu al perioadei 2008-2012. 
9 Evolu ţia creşterii economice pentru primul set de planuri evaluate este prezentat ă în anexa 2. Datele 
despre cre şterea economic ă reflectă cele mai recente previziuni ale Comisiei pentru anii 2006, 2007 şi 
2008. A se vedea  http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/european_economy/2006/ee506en.pdf 
10
 http://ec.europa.eu/dgs/energy_transport/figures/trends_2030_update_2005/energy_transport_trends_2030_update_2005_en.pdf  
11 Acest scenariu a fost preg ătit ca aport la revizuirea Directivei 2001/81/CE (directiva privind plafoanele 
naţionale de emisie). Scenariul folose şte o metodologie şi un set de ipoteze identice cu cele din raportul 
„European Energy and Transport Trends to 2030 – update 2005” (Tendin ţele europene din domeniul 
energiei şi transporturilor pân ă în 2030 – actualizarea din 2005), dar con ţine îmbun ătăţiri ale intensit ăţii 
carbonului preconizate pe baza unui pre ţ de cotă de 12 euro în 2010, care va cre şte la 20 euro în 2020. 
A se vedea http://ec.europa.eu/ environment/air/baseline.htm. 
12 Planul de ac ţiune privind eficien ţa energetic ă: realizarea poten ţialului - COM(2006) 545. 
 
RO 6   RO În practic ă, Comisia evalueaz ă compatibilitatea unui plan cu criteriile (2) şi (3) pe baza 
formulei urm ătoare: 
Limita medie anual ă maximă permisă = (CIVE * GTD * CITD) + ADD 
unde: CIVE = emisiile verificate independent şi corectate, aferente anului 2005 
 GTD = evolu ţia creşterii din 2005 pân ă în 2010 
 CITD = evolu ţia intensit ăţii carbonului din 2005 pân ă în 2010 
ADD = emisiile suplimentare cuprinse  într-o interpretare mai larg ă a instalaţiilor de ardere13 
CIVE = IVE + AWIVE + EOPT unde: IVE = emisiile verificate i ndependent, aferente anului 2005 
AWIVE = alocarea anual ă medie pentru instala ţii, în lipsa unui raport despre emisiile 
verificate independent 
EOPT = emisiile aferente a nului 2005 de la instala ţiile excluse
14 
În cadrul evalu ării conformit ăţii planului cu angajamentul de la Kyoto fa ţă de criteriul (1), 
Comisia a luat în considerare: 
– progresul înregistrat în vederea îndeplinirii anga jamentului de la Kyoto şi, dacă 
este relevant, decalajul care r ămâne de acoperit; 
– fiabilitatea şi stadiul de preg ătire şi de punere în aplicare a m ăsurilor de 
achiziţie publică a unităţilor de la Kyoto; 
– fiabilitatea şi stadiul de preg ătire şi de punere în aplicare a m ăsurilor din 
sectoarele care nu particip ă la sistemul de comercializare; 
– valabilitatea previziunilor pent ru sectorul transporturilor15 care stau la baza 
planului na ţional de alocare. 
                                                 
13 A se vedea alineatul (36) din COM(2005) 703. 
14 În cazul în care nu sunt disponibile valori de calitate suficient ă pentru emisii, evaluarea se bazeaz ă pe 
alocarea medie anual ă pe care ar fi primit-o instala ţiile excluse. 
15 Emisiile de dioxid de carbon din UE, provenite din s ectorul transporturilor, au  crescut semnificativ în 
ultimul deceniu şi este nevoie de o perioad ă considerabil ă de timp pentru ca m ăsurile de reducere din 
sectorul transporturilor s ă producă efectele scontate. 
 
RO 7   RO Progresul înregistrat în vederea înde plinirii obiectivelor de la Kyoto şi decalajul r ămas 
Pe baza raportului intermediar de activitat e, punctul de plecare pentru evaluarea 
angajamentului de la Kyoto fa ţă de criteriul (1) este progresul înregistrat de statul membru şi 
decalajul care r ămâne de acoperit în perioada 2008-2012 în ceea ce prive şte emisiile totale de 
gaze cu efect de ser ă din 2004, a şa cum sunt prezentate în rapor tul intermediar de activitate. 
Aşa cum se prevede în orient ările suplimentare privind planurile na ţionale de alocare16, 
Comisia consider ă că este necesar ca un stat  membru care trebuie s ă acopere un decalaj s ă 
folosească planul de alocare pent ru cea de-a doua perioad ă pentru a atinge cel pu ţin o 
proporţie corectă din efortul r ămas, adic ă o parte care s ă reflecte ponderea instala ţiilor din UE 
ETS din totalitatea emisiilor de gaze cu efect de ser ă. 
Achiziţia publică planificat ă de unităţi Kyoto 
În conformitate cu cele dou ă documente orientative17 Comisia evalueaz ă dacă achiziţia 
publică planificat ă de unităţi Kyoto este documentat ă suficient, bazându-se  în cadrul evalu ării 
pe elementele enumerate în anexa 5 la orient ările suplimentare. 
Comisia consider ă că achiziţia publică planificat ă de unităţi Kyoto este suficient documentat ă 
numai în cazul în care un stat membru are în derulare un program opera ţional, a semnat 
contracte sau a ini ţiat licitaţii pentru achizi ţia de carbon şi a angajat mai mult decât o pondere 
minoră din resursele bugetare necesare. 
În cazul în care un stat membru care are în co ntinuare un decalaj de acoperit între emisiile 
actuale şi emisiile permise conform obiectivului de la Kyoto nu î şi documenteaz ă sau îşi 
documenteaz ă insuficient achizi ţia publică planificat ă de unităţi Kyoto, aceasta contravine 
criteriului (1) şi, în consecin ţă, cantitatea total ă planificat ă de cote se reduce propor ţional. 
Pentru a stabili reducerea necesar ă, este relevant ă proporţia emisiilor totale pe care le 
reprezintă sistemul de comercializare, în compara ţie cu emisiile din surse care nu sunt 
reglementate prin directiv ă. 
În practic ă, Comisia stabile şte reducerea necesar ă pe baza formulei urm ătoare: 
Reducerea medie anual ă necesară = (UNSUB GP) * TSS 
unde: UNSUB GP = achizi ţia publică planificat ă medie anual ă nedocumentat ă de unităţi 
Kyoto 
TSS = ponderea sectorului de comercializare TSS = CIVE / GHG unde: GHG = emisiile totale de gaze cu efect de ser ă în 2004
18 
                                                 
16 Pentru cel de-al doilea document orientativ, a se vedea Comunicarea Comisiei privind orient ările 
suplimentare referitoare la planurile de alocare pentru perioada de comercializare 2008-2012 din cadrul 
sistemului comunitar de comercializare a cotelor de emisie - COM(2005) 703. 
17 Pentru primul document orientativ, a se vedea Comunicarea Comisiei privind orientarea de sprijinire a 
statelor membre la aplicarea criteriilor enumerate în anexa III la Directiva 2003/87/CE - COM(2003) 
830. 
 
RO 8   RO Gradul de fiabilitate şi documentarea altor politici şi măsuri 
În conformitate cu documentul orient ativ suplimentar, Comisia evalueaz ă gradul de fiabilitate 
al altor politici şi măsuri. Atunci când acest grad este semnificativ, Comisia examineaz ă 
îndeaproape dac ă aplicarea planificat ă a altor politici şi măsuri este documentat ă suficient, 
bazându-se în cadrul evalu ării pe elementele enumerate în anexa 6 la orient ările suplimentare. 
Comisia consider ă că o politică sau o măsură este documentat ă în special în cazul în care s-a 
demonstrat c ă potenţialul de reducere este realist şi realizabil în perioada 2008-2012, în cazul 
în care exist ă asigurări suficiente c ă politica sau m ăsura va fi aplicat ă respectând decizia 
Comisiei privind planul na ţional de alocare şi în cazul în care s-a demonstrat c ă măsura nu ar 
avea efecte semnificative de suprapunere pe ntru a reduce emisiile de la instala ţiile 
reglementate de UE ETS.  
În cazul în care un stat membru care are în co ntinuare un decalaj de acoperit între emisiile 
actuale şi emisiile permise conform obiectivului de la Kyoto nu î şi documenteaz ă sau îşi 
documenteaz ă insuficient o alt ă politică sau măsură, aceasta contravine criteriului (1) şi, în 
consecinţă, cantitatea total ă planificat ă de cote se reduce propor ţional. Pentru a stabili 
reducerea necesar ă, este relevant ă proporţia emisiilor totale pe care le reprezint ă sistemul de 
comercializare, în compara ţie cu emisiile din surse care nu sunt reglementate prin directiv ă. 
În practic ă, Comisia stabile şte reducerea necesar ă pe baza formulei urm ătoare: 
Reducerea medie anual ă necesară = (UNSUB PM) * TSS 
unde: UNSUB PM = politica sau m ăsura nedocumentat ă 
Previziuni pentru emisiile de dioxid de carbon din sectorul transporturilor 
Emisiile de dioxid de carbon din sectorul tran sporturilor au crescu t semnificativ, iar m ăsurile 
de reducere din sectorul transporturilor necesit ă perioade considerabile pân ă la atingerea 
efectelor scontate. Prin urmare, pentru evaluarea criteriului (1), este vital s ă se examineze 
caracterul solid al tendin ţelor preconizate pentru emisiile de dioxid de carbon din sectorul 
transporturilor. 
Comisia a comparat tendin ţele emisiilor de dioxid de carbon din sectorul transporturilor, a şa 
cum sunt prezentate de statul membru în planul na ţional de alocare, cu evolu ţia din raportul 
„European Energy and Transport Trends to 2030 – update 2005” (Tendin ţele europene din 
domeniul energiei şi transporturilor – actualizarea din 2005). 
În cazul în care un stat membru care are în co ntinuare un decalaj de acoperit între emisiile 
actuale şi emisiile permise conform obiectivului de la Kyoto şi în cazul în care evolu ţia 
presupusă în planul s ău naţional de alocare este substan ţial sub cea din raportul „European 
Energy and Transport Trends to 2030 – update 2005” (Tendin ţele europene din domeniul 
energiei şi transporturilor – actualizar ea din 2005), Comisia consider ă că planul contravine 
criteriului (1) şi, în consecin ţă, cantitatea total ă planificat ă de cote se reduce propor ţional. 
Pentru a stabili reducerea necesar ă, este relevant ă proporţia emisiilor totale pe care le 
                                                                                                                                                         
18 Aşa cum se indic ă în Raportul intermediar de activitate COM(2006) 658, 27.10.2006, tabelul 1 din 
anexă SEC(2006) 1412, 27.10.2006. 
 
RO 9   RO reprezintă sistemul de comercializare, în compara ţie cu emisiile din surse care nu sunt 
reglementate prin directiv ă. 
În practic ă, Comisia stabile şte reducerea necesar ă pe baza formulei urm ătoare: 
Reducerea medie anual ă necesară = [TRANS EM * (ETT - NAPT)] * TSS 
unde: TRANS EM = emisiile de dioxid de carbon din transporturi în 2005 
ETT = evolu ţia din 2005 pân ă în 2010 în raportul „European Energy and Tr ansport Trends to 
2030 – update 2005” (Tendin ţele europene din do meniul energiei şi transporturilor pân ă în 
2030 – actualizarea din 2005). 
NAPT = evolu ţia din 2005 pân ă în 2010 în planul na ţional de alocare 
2.2. Ajust ări ex-post 
Directiva prevede la articolul 11 şi în anexa III, criteriul (10) c ă un stat membru trebuie s ă 
decidă în prealabil (înainte de începerea perioadei de comercializare) cu privire la cantitatea 
absolută de cote alocate în total şi operatorului fiec ărei instala ţii. Aceast ă decizie nu poate fi 
revizuită şi nu se poate realoca nicio cot ă prin adunarea sau sc ăderea din cantitatea stabilit ă 
pentru fiecare operator, pe b aza unei decizii a guvernului sau a unei reguli pre-determinate.  
Astfel de ajust ări ex-post contrazic conceptul esen ţial al unui sistem de tip „plafon şi 
comercializare”, a şa cum este conceput în directiv ă. Fiecărei instala ţii îi este alocat ă o 
anumită cantitate de cote prin decizia men ţionată la articolul 11 alineatul (2) din directiv ă, de 
care poate s ă dispună în mod liber, în vederea adopt ării unor decizii economice optime. Exist ă 
trei alternative majore, care sunt legitime în mod egal: investi ţiile în reducerea emisiilor şi 
vânzarea de cote eliberate,  reducerea volumului de produc ţie şi vânzarea de cote eliberate sau 
menţinerea/extinderea volumului de produc ţie simultan cu cump ărarea de cote suplimentare, 
necesare. 
Comisia consider ă că nu există nicio necesitate administrativ ă sau nicio alt ă justificare pentru 
ajustările ex-post. Statele membre sunt obligate s ă foloseasc ă cele mai bune date disponibile 
atunci când adopt ă decizii cu privire la aloc ările prealabile. De fapt, când se utilizeaz ă 
previziuni, este necesar ă întotdeauna, într-o anumit ă măsură, o estimare ex-ante a emisiilor al 
căror volum actual poate în cele din urm ă să devieze în realitate. Dar aceasta este o tr ăsătură 
inerentă a oricărui sistem de tip „plafon şi comercializare” şi, astfel, poate cu siguran ţă să nu 
justifice o schimbare retroactiv ă a alocării care a fost hot ărâtă în prealabil. În plus, motiva ţia 
pentru o astfel de deviere nu poate fi identificat ă cu siguran ţă şi poate fi la fel de bine 
rezultatul reducerii emisiilor datorit ă unor investi ţii reale care au fost ef ectuate de operatori, în 
conformitate cu stimulentele  economice create prin sistem. 
La fel ca în prima perioad ă, deciziile Comisiei permit efectuarea de modific ări asupra 
alocărilor prev ăzute în plan, în scopul de a îmbun ătăţi calitatea datelor în orice moment 
înainte de a se adopta decizia de alocare în temeiul articolului 11 alineatul (2). 
 
RO 10   RO Numai în cazurile urm ătoare se permit ajust ări ale deciziei na ţionale finale privind alocarea: 
– atunci când o instala ţie este închis ă în decursul unei perioade, statele membre consider ă că 
nu mai exist ă niciun operator c ăruia să i se elibereze cote; şi 
– atunci când se face o alo care pentru noii intra ţi din rezerva care a fost fixat ă în prealabil, 
alocarea exact ă pentru fiecare nou intr at va fi stabilit ă după ce se va adopta decizia de 
alocare în temeiul articolului 11 alineatul (2). 
Comisia respinge orice alte ajust ări, deoarece contravin criteriului (10), în conformitate cu 
evaluarea planurilor pentru prima perioad ă. 
2.3. Conformitatea cu obliga ţiile suplimentare (limita IC/MDE) 
În plus fa ţă de acţiunile interne întreprinse de statele membre pentru reducerea emisiilor de 
gaze cu efect de ser ă, Protocolul de la  Kyoto permite statelor membre s ă investeasc ă în 
proiecte de implementare comun ă (JI) şi mecanisme de dezvoltare ecologic ă (MDE) în alte 
ţări şi să utilizeze credite de la  acestea din motive de conformitate cu o parte din 
angajamentele lor de reducere a emisiilor. Statele membre sunt obligate s ă asigure faptul c ă 
utilizarea mecanismelor flexibile de la Kyoto este suplimentar ă acţiunilor interne, în vederea 
atenuării diferen ţelor de emisii, pe cap de locuitor, dintre ţările dezvoltate şi cele în curs de 
dezvoltare19. 
În plus fa ţă de aceast ă utilizare de c ătre statele membre, directiva le permite operatorilor de 
instalaţii din UE ETS s ă utilizeze credite IC şi MDE pentru a- şi atinge propor ţia din 
angajamentele asumate în temeiul directivei. Aceast ă proporţie trebuie s ă fie conform ă cu 
angajamentele de complementaritate ale statelor membre şi trebuie s ă fie fixat ă în planul 
naţional de alocare. 
Prin urmare, Comisia trebuie s ă evalueze conformitatea limitei cu angajamentele de 
complementaritate ale st atelor membre. Obliga ţiile suplimentare cuprind atât achizi ţiile 
publice, cât şi utilizarea de credite IC şi MDE în sectorul privat, în timp ce evaluarea efectuat ă 
de Comisie în temeiul directivei se limiteaz ă la utilizarea din sectorul privat. 
Comisia adopt ă următoarea abordare pentru a evalua compatibilitatea limitelor IC/MDE 
propuse cu anexa III la directiv ă: 
                                                 
19 Decizia 2/CMP.1 a Conferin ţei părţilor servind drept reuniune a p ărţilor la Protocolul de la Kyoto 
intitulată „Principiile, natura şi sfera de aplicare a mecanismelor în conformitate cu articolele 6, 12 şi 17 
din Protocolul de la  Kyoto” din decembrie 2005, FCCC/ KP/CMP/2005/8/Ad d. 1, p. 4. 
 
RO 11   RO Nivelul efortului de reducere a gazelor cu efect de ser ă pe care un stat membru este obligat s ă 
îl întreprind ă este stabilit prin evaluarea cantit ăţii de reducere necesar ă a fi întreprins ă în 
raport cu  
– emisiile din anul de baz ă,  
– emisiile de gaze cu efect de ser ă din 2004, 
– şi emisiile previzionate pentru 201020. 
În etapa urm ătoare, se calculeaz ă jumătate din valoarea care reprezint ă cel mai mare efort. Se 
consideră că această valoare reprezint ă numărul total maxim de credite IC/MDE pe care le 
poate folosi un stat membru în plus fa ţă de acţiunea intern ă, respectându- şi în acela şi timp 
angajamentele de a asigura c ă utilizarea mecanismelor de la Kyoto este suplimentar ă 
acţiunilor interne. 
Statele membre care nu inten ţionează să achiziţioneze nicio unitate Kyoto din fondurile 
publice pot permite operatorilor lor, inclu şi în sistemul comunitar, s ă utilizeze creditele 
MDE/IC pân ă la valoarea total ă a acestei limite. Aceast ă limită trebuie în ţeleasă ca fiind o 
valoare procentual ă, specificat ă ca pondere din limita aprobat ă pentru sectorul de 
comercializare. În cazul în care statele membre au permis un nivel mai ridicat de utilizare, se 
consideră că s-a încălcat criteriul (12). 
Pentru statele membre care inten ţionează să achiziţioneze unit ăţi Kyoto din fondurile publice, 
aceste achizi ţii sunt luate în considerare. Num ărul de credite IC/MDE care poate fi folosit de 
instalaţiile din sistemul comunitar în acel stat membru se reduce cu suma anual ă medie a 
achiziţiilor publice planificate sau documentate. 
În cazul în care evaluarea realizat ă în conformitate cu aceste abord ări ar rezulta într-o situa ţie 
în care instala ţiile din UE ETS din acel stat membru ar fi capabile doar s ă utilizeze credite 
IC/MDE pân ă la un nivel de sub 10%, Comisia consider ă că, drept prag minim, ar trebui s ă li 
se permit ă instalaţiilor să utilizeze credite IC/MDE pân ă la nivelul de 10%. Aceasta reflect ă 
un echilibru rezonabil între reducerile interne şi oferirea de stimulen te pentru operatorii 
instalaţiilor în scopul de a i nvesti în proiecte în ţările în curs de dezvoltare. 
                                                 
20 Toate valorile se bazeaz ă pe Raportul intermediar de activitate al Comisiei pentru 2006, tabelele 1 şi 2 
din anexa SEC(2006) 1412, 27.10.2006. 
 
RO 12   RO În practic ă, Comisia evalueaz ă conformitatea cu obliga ţiile suplimentare pe baza formulei 
următoare: 
A = emisiile din anul de baz ă – emisiile permise conform obiectivului de la Kyoto 
B = emisiile de gaze cu efect de ser ă din 2004 – emisiile permise conform 
obiectivului de la Kyoto 
C = emisiile previzionate pentru 2010 – em isiile permise conform obiectivului de la 
Kyoto 
D = 50 % din max. (A, B, C) – achizi ţia publică medie anual ă de unităţi Kyoto 
Limita maxim ă permisă (în %) = (D / limita medie anual ă) sau 10 % 
2.4. Aspecte specifice planurilor individuale 
Garanţii de alocare dup ă perioada de comercializare 
Comisia observ ă că în Directiva 2003/87/CE se prevede un plan na ţional de alocare pentru a 
acoperi perioada de comercializare respectiv ă. În consecin ţă, evaluarea unui plan de c ătre 
Comisie se limiteaz ă la aspectele corespunz ătoare perioadei respective de comercializare. Din 
acest motiv, în toate cazurile în care plan urile de alocare pentru prima perioad ă de 
comercializare (2005-2007) con ţineau dispozi ţii, în special privind garan ţiile de alocare21, 
referindu-se la perioada de dup ă 2007, Comisia şi-a păstrat opinia. 
Comisia evalueaz ă pentru prima dat ă aplicarea concret ă a garanţiilor de alocare din prima 
perioadă în măsura în care se inten ţionează aplicarea acestora în pl anurile pentru cea de-a 
doua perioad ă. Comisia consider ă că aceste garan ţii contravin criteriului (5) şi creează 
discrimin ări între societ ăţi astfel încât favorizeaz ă în mod nejustificat anumite întreprinderi 
sau activit ăţi contrare cerin ţelor din tratat, în special articolelor 87 şi 88. În astfel de cazuri, 
garanţiile ar conduce la o alocare preferen ţială gratuită de cote, ceea ce ar favoriza instala ţiile 
beneficiare, în compara ţie cu gradul de alocare gratuit ă acordată altor instala ţii existente în 
conformitate cu metodol ogia de alocare general ă. Astfel de tratamente  favorabile pentru un 
grup de instala ţii existente distorsioneaz ă sau amenin ţă să distorsioneze concuren ţa cu alt grup 
de instala ţii existente şi au, de asemenea, efect e transfrontaliere, dat ă fiind comercializarea la 
nivelul UE în toate sectoarele regl ementate prin Directiva 2003/87/CE. 
În aceast ă etapă, Comisia consider ă că orice ajutor de stat im plicat s-ar dovedi probabil 
incompatibil cu pia ţa internă în cazul în care se evalueaz ă în conformitate cu articolele 87 şi 
88 din tratat. 
                                                 
21 Un exemplu de garan ţie de alocare îl reprezint ă dispoziţia conform c ăreia unui nou intrat care începe s ă 
funcţioneze în 2006 i-ar fi garantat ă de către statul membru o alocare complet ă şi gratuită de cote pentru 
o perioad ă de 14 ani în viitor, adic ă până în 2020, ceea ce se extinde în cea de-a patra perioad ă de 
comercializare conform UE ETS. 
 
RO 13   RO În plus, din punctul de vedere al mediului, Comisia este preocupat ă de garan ţiile care permit 
un grad ridicat de alocare gratuit ă pentru modurile de produc ţie intensiv ă cu carbon, care se 
întind departe în viitor. Astfel de garan ţii pot crea stimulente pentru  a investi în modurile de 
producţie intensiv ă cu carbon, limitând în acest fel op ţiunile pentru reducerile ulterioare 
necesare ale emisiilor de gaze cu efect de ser ă după 2012. În acela şi timp, orice tip de garan ţie 
de alocare dup ă 2012 limiteaz ă obiectivul de armonizare ulterioar ă a metodologiei de alocare 
pe piaţa internă în contextul revizuirii UE ETS. 
Acumularea 
Acumularea22 de cote reprezint ă, în principiu, un element s ănătos de proiectare a unui sistem 
de comercializare a cotelor de emisie şi trebuie s ă fie permis ă de statele membre începând din 
a doua perioad ă de comercializare. Din prima pân ă în cea de-a doua perioad ă de 
comercializare, acumularea r ămânea la discre ţia fiecărui stat membru şi 23 de state membre 
din 25 au decis s ă nu o permit ă. 
Acumularea discre ţionară din prima pân ă în cea de-a doua perioad ă de comercializare implic ă 
ajutorul de stat, întrucât statul membru ar emite cote gratuit când ar putea altfel s ă le vândă 
sub formă de „unităţi cantitative alocate”. În acela şi timp, acumularea efectuat ă de un stat 
membru în cea de-a doua perioad ă de comercializare este compatibil ă numai cu criteriul care 
reflectă potenţialul de reducere, în cazul în care cotele acumulate sunt sc ăzute din limita 
considerat ă compatibil ă cu criteriile de alocare din directiv ă23. 
Comisia consider ă că orice dispozi ţii naţionale privind utilizarea planificat ă a acumul ării 
discreţionare între prima şi a doua perioad ă de comercializare trebuie notificate Comisiei în 
conformitate cu articolul 88 alin eatul (3) din tratat. În aceast ă etapă, Comisia consider ă că 
orice emitere de cote acumulate în cea de-a doua perioad ă de comercializare, care nu are la 
bază o contrapartid ă de mediu din partea beneficiarilor cu  privire la reduceri reale, dovedite 
ale emisiilor din prima perioad ă de comercializare, ar putea re prezenta ajutor de stat, ceea ce 
s-ar dovedi probabil incompatibil cu pia ţa internă în cazul în care se evalueaz ă în conformitate 
cu articolele 87 şi 88 din tratat. 
Licitaţiile 
Directiva 2003/87/CE permite licita ţiile sau vânzarea a pân ă la 10% din cotele alocate de 
statul membru în cea de-a doua perioad ă de comercializare. 
Aşa cum observ ă Grupul la nivel înalt privind competitivitatea, energia şi mediul24, se 
presupune c ă maturitatea insuficient ă a pieţelor din domeniul energiei ar fi condus la presiuni 
concurenţiale insuficiente pentru a reduce impactul valorii cotelor asupra pre ţurilor la 
electricitate şi, deci, asupra a şa numitelor profituri nea şteptate pentru produc ătorii de 
electricitate. Grupul a recomandat,  în plus, ca statele membre s ă aibă în vedere alocarea 
diferenţiată între sectoare în ce-a dea doua perioad ă de alocare din UE ETS, pentru a lua în 
considerare aspectele externe ale competitivit ăţii. 
                                                 
22 Prin acumulare se în ţelege posibilitatea de a reporta cotele nefolosite în perioada urm ătoare de 
comercializare, în cazul în care operatorul nu are nevo ie de cotele respective pentru a acoperi emisiile 
sau nu le-a vândut pe pia ţă. A se vedea articolul 13 alineatele (2) şi (3) din Directiva 2003/87/CE. 
23 A se vedea criteriul 3 din anexa III la directiv ă.  
24 A se vedea http://ec.europa.eu/enterprise/environment/hlg/doc_06/first_report_02_06_06.pdf  
 
RO 14   RO Mai multe state membre inten ţionează să mărească ponderea licita ţiilor în combina ţie cu o 
alocare din ce în ce mai exigent ă pentru generatoarele de ener gie. În unele state membre, 
licitaţiile sunt înc ă în curs de analiz ă. Prin urmare, deciziile priv ind planurile pentru cea de-a 
doua perioad ă permit statelor membre s ă mărească ponderea licita ţiilor între limitele definite 
la articolul 10 din Directiva 2003/ 87/CE, respectând evaluarea Comi siei, dar anterior deciziei 
naţionale finale privind alocarea în temeiul articolului 11 alineatul (2). 
Mai mult, Comisia consider ă că participarea la orice licita ţie ar trebui s ă fie deschis ă, fără 
restricţii, tuturor persoanelor din Comunitate. 
Instalaţiile de ardere 
Atunci când un stat membru nu respect ă domeniul de aplicare a instala ţiilor de ardere în 
conformitate cu alineatul (36) din orient ările suplimentare, a şa cum se precizeaz ă în 
„definiţiile coordonate” pe ntru instala ţiile de ardere suplimentare, in cluse în proces ul verbal al 
Comitetului privind schimb ările climatice din 31 mai 2006, Co misia respinge planul ca fiind 
contrar criteriului (10). 
Atunci când un stat membru propune  alocarea unor cote suplimentare ca urmare a unor emisii 
suplimentare de la astfel de instala ţii de ardere, care nu au fost incluse în planul pentru prima 
perioadă, Comisia analizeaz ă dacă alocarea planificat ă pentru aceste instala ţii a fost stabilit ă 
în conformitate cu metodologiile generale prev ăzute în planul na ţional de alocare şi pe baza 
unor valori documentate şi verificate ale emisiilor. 
În cazul în care calculul privind alocarea pentru aceste emisii suplimentare, în conformitate cu 
metodologia general ă şi pe baza unor valori documentate şi verificate ale emisiilor, ar 
conduce la o cantitate mai mic ă de cote, Comisia solicit ă ca limita indicat ă în decizia 
Comisiei s ă fie redusă cu cantitatea care reflect ă această diferenţă. 
3. C ONCLUZII  
Reuşita UE ETS este de o importan ţă vitală pentru a sus ţine credibilitatea UE în raport cu 
regimul climatic de dup ă 2012. În acela şi timp, o mai mare utilizare a UE ETS este crucial ă 
pentru respectarea angajamentelor asumate de  UE la Kyoto pentru perioada 2008-2012. O 
parte din planurile na ţionale de alocare propuse Comisiei nu numai c ă ar pune în pericol 
atingerea angajamentelor asumate de Eu ropa la Kyoto, dar ar crea, în acela şi timp, distorsiuni 
nejustificate pe pia ţa internă. 
Prin evaluarea obiectiv ă şi transparent ă a planurilor pentru cea de-a doua perioad ă, aşa cum se 
prezintă în prezenta comunicare, Comisia vegheaz ă asupra îndeplinirii a ngajamentelor de la 
Kyoto şi asupra realiz ării unei pie ţe de succes, în cre ştere, a carbonului în viitor. 
 
RO 15   RO Tabelul 1: Privire de ansa mblu asupra criteriilor înc ălcate25 
 Germania Grecia Irlanda Letonia Lituania Luxemburg Malta 
(1) Obiectivul de la Kyoto X X X     
(2) Evolu ţia emisiilor X X  X X X X 
(3) Potenţial de reducere X X  X X X X 
(4) Altă legislaţi e         
(5) Nediscriminare X  X     
(6) Noi intra ţi  X X  X   
(7) Acţiuni întreprinse într-un stadiu 
incipient        
(8) Tehnologii ecologice        
(9) Consultare public ă        
(10) Lista de instala ţii cu cantitatea 
prevăzută pentru fiecare X X X  X  X 
(11) Concuren ţă externă        
(12) Limita IC/MDE   X    X 
Articolul 10        
                                                 
25 În conformitate cu principiul stabilit în a doua tez ă din criteriul (1), planurile Letoniei, Lituan iei, Luxemburgului, Maltei, Republicii Slovace şi Suediei contravin, de 
asemenea, anexei III criteriul (1), pentru absen ţa unei aplic ări stricte a tuturor criteriilor. 
 
RO 16   RO Tabelul 1 continuare: Privire de  ansamblu asupra criteriilor înc ălcate  
 Republica 
Slovacă Suedia Regatul Unit 
(1) Obiectivul de la Kyoto    
(2) Evolu ţia emisiilor X X  
(3) Potenţial de reducere X X  
(4) Altă legislaţie    
(5) Nediscriminare X   
(6) Noi intra ţi X   
(7) Acţiuni întreprinse 
într-un stadiu incipient    
(8) Tehnologii ecologice    
(9) Consultare public ă    
(10) Lista de instala ţii cu 
cantitatea prev ăzută pentru 
fiecare  X X 
(11) Concuren ţă externă    
(12) Limita IC/MDE  X  
Articolul 10    
 
 
RO 17   RO ANEXA  1 
Criteriile pentru planurile na ţionale de alocare enumerate  în anexa III la Directiva 
2003/87/CE 
1. Cantitatea total ă de cote care urmeaz ă să fie alocate pentru perioada în cauz ă este 
în conformitate cu obliga ţiile statului membru privind limitarea emisiilor în 
conformitate cu Decizia 2002/358/CE şi cu Protocolul de la Kyoto, având în vedere, 
pe de-o parte, propor ţia din totalitatea emisiilor pe care aceste cote le reprezint ă în 
comparaţie cu emisiile din surse care nu sunt  reglementate prin prezenta directiv ă şi, 
pe de altă parte, politicile na ţionale în domeniul energiei, şi este necesar s ă fie în 
conformitate cu sistemul na ţional privind modific ările climatice. Cantitatea total ă de 
cote care urmeaz ă să fie alocate nu este mai mare decât ceea ce este considerat 
necesar pentru aplicarea strict ă a criteriilor prezentei anexe. Înainte de 2008, aceast ă 
cantitate se va conforma inten ţiei fiecărui stat membru de realizare sau dep ăşire a 
obiectivului s ău în temeiul Deciziei 2002/358/CE şi al Protocolului de la Kyoto. 
2. Cantitatea total ă de cote care urmeaz ă să fie alocate este în conformitate cu 
evaluarea situa ţiei curente şi anticipate înregistrate în vederea asigur ării contribu ţiei 
statelor membre la îndeplin irea angajamentelor Comunit ăţii asumate în temeiul 
Deciziei 93/389/CEE. 
3. Cantităţile de cote care urmeaz ă să fie alocate sunt în conformitate cu poten ţialul 
de reducere a emisiilor, inclusiv cu poten ţialul tehnic, al activit ăţilor reglementate de 
prezentul sistem. Statele membre pot distribui cotele pe baza mediei emisiilor de gaze cu efect de ser ă în funcţie de produsele aferente fiec ărei activit ăţi şi de 
progresul realizabil la nivelul fiec ărei activit ăţi. 
4. Planul este conform cu celelalte instrumente legislative şi de politici comunitare. 
Este necesar s ă fie avute în vedere cre şterile de emisii care nu pot fi evitate care 
rezultă din noile cerin ţe legislative. 
5. În conformitate cu cerin ţele din tratat, în special articolele 87 şi 88, planul nu face 
discriminare între societ ăţi sau sectoare astfel încât s ă favorizeze în mod nejustificat 
anumite întreprinderi sau activit ăţi. 
6. Planul con ţine informa ţii privind modul în care noii intra ţi vor putea începe s ă 
participe în cadrul sistemului comu nitar din statul membru în cauz ă. 
7. Planul poate include ac ţiuni întreprinse într-un stadiu incipient şi conţine 
informaţii privind modul în care ac ţiunile de acest tip sunt luate în considerare. La 
elaborarea planurilor na ţionale de alocare, statele memb re pot utiliza repere derivate 
din documente de referin ţă privind cele mai bune tehnolog ii disponibile, iar aceste 
repere pot include un element legat de includerea ac ţiunilor întreprinse într-un stadiu 
incipient. 
8. Planul con ţine informa ţii privind modul în care s unt luate în considerare 
tehnologiile ecologice, in clusiv tehnologiile eficiente di n punct de vedere energetic. 
 
RO 18   RO 9. Planul con ţine dispozi ţii privind exprimarea observa ţiilor de c ătre public şi 
informaţii privind modul în care aceste observa ţii sunt luate în considerare înainte de 
adoptarea unei decizii privind alocarea cotelor. 
10. Planul con ţine o listă a instalaţiilor reglementate prin prezenta directiv ă însoţită 
de cantităţile de cote care se inten ţionează să fie alocate fiec ăreia dintre acestea. 
11. Planul poate con ţine informa ţii privind modul în care va fi luat ă în considerare 
concurenţa dintre ţări şi entităţi nemembre ale Uniunii. 
12. Planul precizeaz ă cantitatea maxim ă de reduceri de emis ii certifi cate (CER) şi de 
unităţi de reducere a emisiilor (E RU) care poate fi folosit ă de operatorii din sistemul 
comunitar ca procent din cotele alocate fiec ărei instala ţii. Procentul este în 
conformitate cu obliga ţiile de complementaritate ale fiec ărui stat membru asumate 
prin Protocolul de la Kyoto şi cu deciziile adoptat e în temeiul CCONUSC şi al 
Protocolului de la Kyoto. 
 
 
RO 19   RO ANEXA  2 
Evoluţia creşterii economice din 2005 pân ă în 2010 
Statul membru Cre şterea din 2005 pân ă în 
2010 
Germania 9,6 % 
Grecia 19,9 % 
Irlanda 27,2 % 
Letonia 50,0 % 
Lituania 37,4 % 
Luxemburg 27,2 % 
Malta 11,9 % 
Republica Slovac ă 32,4 % 
Suedia 16,6 % 
Regatul Unit 14,3 % 
Sursa: DG TREN „Energy and Transport Tre nds to 2030 – Update 2005” (Tendin ţele din 
domeniul energiei şi transporturilor pân ă în 2030 – actualizarea din 2005) şi previziunile 
economice ale DG ECFIN din toamna anului 2006.