Bruxelles, 10.10.2007

SEC(2007) 1280

DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI Document însoţitor pentru COMUNICAREA COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ŞI SOCIAL EUROPEAN ŞI COMITETUL REGIUNILOR

O politică maritimă a Uniunii Europene - document programatic şi plan de acţiune REZUMATUL EVALUĂRII IMPACTULUI {COM(2007) 574 final}{COM(2007) 575 final}{SEC(2007) 1278}{SEC(2007) 1279}{SEC(2007) 1283}

Sinteză

Comisia a adoptat în iunie 2006 o carte verde privind viitoarea politică maritimă a UE. În acest document se insista asupra importanţei strategice a mărilor şi oceanelor pentru economia europeană. De asemenea, era subliniat caracterul urgent al garantării faptului că evoluţiile viitoare vor ţine seama de necesitatea menţinerii acestei competitivităţi, protejând în acelaşi timp mediul marin şi bunăstarea celor care depind de economia maritimă sau care locuiesc în regiunile de coastă. A urmat o perioadă de un an dedicată consultărilor, în cadrul căreia s-au înregistrat 230 de evenimente şi peste 490 de observaţii scrise. Numeroase dintre aceste contribuţii scrise - transmise de guverne, de grupuri industriale şi de ONG-uri de mediu - reprezentau la rândul lor rezultatul unor procese complexe de consultări naţionale.

Părţile interesate au convenit cu o majoritate covârşitoare că UE nu poate continua să îşi gestioneze politica maritimă prin diverse politici sectoriale disparate. Procesul decizional este lent, potenţialele sinergii nu sunt exploatate şi nu există nicio entitate învestită cu responsabilitatea clară a soluţionării conflictelor intersectoriale, a abordării efectelor cumulative sau a definirii unei viziuni de ansamblu. Comerţul şi competitivitatea porturilor din UE sunt ameninţate de un proces de planificare care se desfăşoară lent, iar mediul marin se confruntă cu creşterea intensivă şi rapidă a activităţilor economice maritime şi din regiunile de coastă. Cetăţenii europeni nu mai sunt interesaţi de profesiunile maritime, datele privind situaţia mediului marin, activităţile maritime umane şi sănătatea economiilor de coastă sunt fragmentate şi în mare măsură inaccesibile, iar autorităţile responsabile de protejarea mărilor împotriva poluării, a pescuitului ilegal şi a traficanţilor elaborează în mod independent sisteme similare de detectare şi identificare a comportamentelor neconforme.

Ţinând seama de aceste reacţii, Comisia a propus în consecinţă o politică maritimă exhaustivă, cu următoarele obiective: (1) maximizarea utilizării durabile a oceanelor şi mărilor; (2) construirea unei baze de cunoaştere şi inovaţie pentru politica maritimă; (3) asigurarea celor mai bune condiţii de viaţă în regiunile de coastă; (4) promovarea poziţiei de lider a Europei în afacerile maritime internaţionale şi (5) îmbunătăţirea vizibilităţii Europei maritime.

Pe termen foarte scurt, Comisia îşi propune să atingă aceste obiective creând mai întâi un cadru de administrare care să aplice o abordare integrată şi utilizând apoi instrumente orizontale şi intersectoriale pentru elaborarea unei politici integrate. Comisia va crea un grup operativ intern responsabil de îmbunătăţirea coordonării iniţiativelor sectoriale de politică din domeniul afacerilor maritime. În afară de aceasta, un plan de acţiune conţine o serie de iniţiative concrete care vor constitui primii paşi către o politică maritimă europeană integrată şi mai coerentă.

Până la sfârşitul lui 2008 vor apărea câteva beneficii – o mai bună cunoaştere reciprocă la nivelul politicilor şi al sectoarelor, semnalarea rapidă a potenţialelor conflicte între iniţiativele sectoriale, exploatarea sinergiilor, schimbul mai rapid de bune practici între diferite regiuni, o încredere sporită că politicile individuale sectoriale se bazează pe cele mai bune cunoştinţe disponibile cu privire la sectorul maritim, precum şi şanse sporite pentru indivizi şi grupuri de interes de a-şi face auzite vocile.

Beneficiile specifice rezultate din acţiunile pregătitoare legate de datele marine, de planificarea spaţiului şi de sistemele de supraveghere maritimă nu vor apărea imediat, ci doar în urma aplicării unor măsuri suplimentare. Cu toate acestea, importanţa acestor beneficii potenţiale justifică volumul modest al cheltuielilor. Aceste beneficii pe termen lung sunt următoarele: dezvoltarea accelerată a serviciilor comerciale cu valoare adăugată, bazate pe date uşor accesibile; eficienţa sporită a instituţiilor publice, inclusiv laboratoarele europene de cercetare marină şi instituţiile academice; reducerea semnificativă a incertitudinii actuale cu privire la schimbările de mediu la nivel global; integrarea într-un efort agregat a unor iniţiative fragmentate şi de scurtă durată privind accesul la date; norme mai clare privind drepturile şi restricţiile aplicabile în apele marine; soluţionarea mai facilă a problemelor de planificare transfrontalieră; utilizarea eficientizată a resurselor existente de raportare şi supraveghere; precum şi posibilitatea de a deţine proprietatea comună asupra unor sisteme de supraveghere.

Beneficiile pe termen scurt care decurg din coordonarea politicilor şi din procesul de învăţare colectivă, precum şi potenţialele beneficii pe termen lung rezultate din acţiunile pregătitoare vor avea un impact pozitiv asupra obiectivelor principale ale politicii maritime - maximizând utilizarea durabilă a mărilor şi oceanelor, creând o bază de cunoaştere şi inovaţie pentru politica maritimă, îmbunătăţind calitatea vieţii în regiunile de coastă, promovând poziţia de lider a Europei în afacerile maritime internaţionale şi îmbunătăţind vizibilitatea Europei maritime.