Raportul 	special	A	asigurat 	Comisia 	
o punere	în	aplicare	eficace 	
a Directivei	privind 	
serviciile?RO	 2016	nr.	05
CURTEA DE
CONTURI
EUROPEANĂ
CURTEA EUROPEANĂ DE CONTURI  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tel. +352 4398-1
Întrebări: eca.europa.eu/ro/Pages/ContactForm.aspx
Website: eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA
Numeroase alte informații despre Uniunea Europeană sunt disponibile pe internet pe serverul Europa ( http://europa.eu ).
Luxemburg: Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, 2016
Print ISBN 978-92-872-4192-4 ISSN 1831-0966 doi:10.2865/18651 QJ-AB-16-002-RO-C
PDF ISBN 978-92-872-4155-9 ISSN 1977-5806 doi:10.2865/3536 QJ-AB-16-002-RO-N
EPUB ISBN 978-92-872-4198-6 ISSN 1977-5806 doi:10.2865/724463 QJ-AB-16-002-RO-E
© Uniunea Europeană, 2016
Reproducerea textului este autorizată cu condiția menționării sursei.
A	asigurat 	Comisia 	
o punere	în	aplicare	eficace 		
a Directivei	privind 	
serviciile?
[prezentat în temeiul articolului 287 alineatul (4) al doilea 
paragraf TFUE]Raportul 	specialRO	 2016	nr.	05
02
 Echipa	de	audit
Rapoartele speciale ale Curții de Conturi Europene prezintă rezultatele unor audituri de conformitate sau ale unor 
audituri ale performanței care au ca obiect domenii specifice ale bugetului sau aspecte specifice legate de gestiune. 
Curtea selectează și concepe aceste sarcini de audit astfel încât impactul lor să fie maxim, luând în considerare riscurile 
existente la adresa performanței sau a conformității, nivelul de venituri sau de cheltuieli implicat, schimbările preconizate 
și interesul existent în mediul politic și în rândul publicului larg.
Acest audit al performanței a fost efectuat de Camera de audit IV – condusă de domnul Milan Martin Cvikl, membru al 
Curții de Conturi Europene –, cameră specializată în auditul veniturilor, al politicilor interne și de cercetare, al guvernanței 
financiare și economice și al instituțiilor și organismelor Uniunii Europene. Auditul a fost condus de domnul Neven Mates, 
membru al Curții de Conturi Europene, beneficiind de sprijinul unei echipe formate din: Georgios Karakatsanis, șef de 
cabinet; Marko Mrkalj, atașat în cadrul cabinetului; Paul Stafford, manager principal; Wayne Codd, coordonator; Sandra 
Dreimane, Jurgen Manjé și Wolfgang Stolz, auditori.
De la stânga la dreapta:  J. Manjé, P . Stafford, N. Mates, W. Codd, S. Dreimane, G. Karakatsanis.

03
 Cuprins
Puncte
 Glosar	și	acronime
I-VIII  Sinteză
1-11  Introducere
6-7 Obiectivele 	Directivei 	privind	serviciile
8 -11  Roluri	și	responsabilități
12-13  Sfera	și	abordarea	auditului
14 -110  Observații
16-42  Transpunerea	directivei	și	monitorizarea	punerii	în	aplicare	a acesteia
16-18  Comisia	a sprijinit	și	a monitorizat	procesul	de	transpunere	a directivei
19-20  Transpunerea	a fost	afectată	de	întârzieri	în	douăzeci	de	state	membre
21-27  Evaluările	reciproce	au	reprezentat	o practică	inovatoare	bine	gestionată	de	către	Comisie,	utilizată	ulterior 	
și	pentru	alte	directive
28-29  Mai	sunt	încă	multe	de	realizat	până	la	o punere	în	aplicare	reușită
30-32  Au	fost	efectuate	teste	de	performanță	pentru	a se	observa	modul	în	care	legislația	UE	funcționează	în 	
practică	în	cadrul	unor	scenarii	de	afaceri
33-34  Rezultatele	au	condus	la	noi	propuneri	legislative	din	partea	Comisiei
35-36  Comisia	ar	fi	putut	să	dea	o mai	bună	utilizare	rezultatelor	obținute,	astfel	încât	să	asigure	o respectare 	
sistematică	a Directivei	privind	serviciile
37-42  Nu	s-a	evaluat	în	mod	suficient	impactul	economic
43-77  Punerea 	în	aplicare
43-45  Instrumentele	și	sprijinul	oferit	de	Comisie	pentru	punerea	în	aplicare	a Directivei	privind	serviciile	nu	au 	
fost	exploatate	suficient	și,	astfel,	sunt	doar	parțial	eficace
46-52  Întârzieri	la	înființarea	ghișeelor	unice	și	un	nivel	inegal	de	calitate	a	acestora	de	la	un	stat	membru	la	altul
53-55  Ghișeele	unice	sunt	greu	de	identificat,	gradul	de	vizibilitate	pentru	întreprinderi	fiind	foarte	scăzut
56-64  Cooperarea	administrativă	în	chestiuni	referitoare	la	Directiva	privind	serviciile	este	limitată
65-71  Consumatorii	continuă	să	întâmpine	dificultăți	în	ceea	ce	privește	accesul	la	piața	unică	a serviciilor
04 Cuprins	
72-75  Prestatorii	de	servicii	continuă	să	discrimineze	în	mod	inechitabil
76-77  Soluționarea 	problemelor
78 -110  Asigurarea 	respectării 	directivei
78-79  Comisia	recurge	la	o serie	de	instrumente	pentru	asigurarea	respectării	directivei
80-85  SOLVIT	este	rareori	utilizat	pentru	Directiva	privind	serviciile
86-93  EU	Pilot –	un	sistem	utilizat	înainte	de	a se	recurge	la	procedura	de	constatare	a neîndeplinirii	obligațiilor, 	
apreciat	de	statele	membre
94-99  Comisia	nu	a recurs	decât	în	foarte	puține	cazuri	la	procedura	de	constatare	a neîndeplinirii	obligațiilor
100-101  Soluționarea	cazurilor	care	fac	obiectul	procedurii	de	constatare	a neîndeplinirii	obligațiilor	durează	prea 	
mult
102-104  Plângerile	individuale	legate	de	servicii	fac	obiectul	unor	urmăriri	subsecvente	în	mod	regulat;	cu	toate 	
acestea,	în	cursul	procedurilor	de	constatare	a neîndeplinirii	obligațiilor,	intervin	perioade	lungi	de 	
inactivitate
105-107  Doar	pentru	un	singur	caz	s-a	introdus	o acțiune	în	fața	Curții	de	Justiție
108-110  Recomandările	specifice	fiecărei	țări	au	avut	un	succes	limitat
111-120  Concluzii 	și	recomandări
112-114  Transpunerea	directivei	și	monitorizarea	punerii	în	aplicare	a acesteia
115 -118  Punerea 	în	aplicare
119 -120  Asigurarea 	respectării 	directivei
 Răspunsul 	Comisiei
05
 Glosar	și	acronime
CHAP : Sistemul utilizat de Comisie pentru înregistrarea plângerilor
CPC : Cooperarea în materie de protecție a consumatorului
Curtea	de	Justiție : Curtea de Justiție a Uniunii Europene
ECC-net : Rețeaua Centrelor Europene ale Consumatorilor
EU	Pilot : Cadru care permite cooperarea între statele membre, pe de o parte, și Comisie, pe de altă parte, cu privire 
la chestiuni legate de conformitatea legislației naționale cu dreptul Uniunii sau de aplicarea corectă a dreptului 
Uniunii. Este utilizat ca o măsură de primă instanță, cu scopul de a se evita, dacă este posibil, procedurile formale de 
constatare a neîndeplinirii obligațiilor.
IMI: Sistemul de informare al pieței interne ( Internal Market Information System )
NACE	Rev.	2 : Nomenclatorul statistic al activităților economice din Uniunea Europeană
PIB: Produsul intern brut
SEC : Sistemul european de conturi
SOLVIT : Un mecanism alternativ de soluționare a diferendelor, care a fost creat pentru a ajuta cetățenii și 
întreprinderile din UE care au fost privați (private) de posibilitatea de a-și exercita drepturile în cadrul pieței interne 
europene deoarece o administrație publică dintr-un alt stat membru nu a aplicat în mod corect legislația privind 
piața internă.
Sweeps : Acțiuni de verificare la nivelul întregii UE a site-urilor de vânzare online în diferite sectoare
TFUE : Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene
UE: Uniunea Europeană
06
 Sinteză
I
În timp ce piața unică a bunurilor este bine dezvoltată în ceea ce privește comerțul în interiorul UE, este recunoscut 
pe scară largă că piața serviciilor nu și-a atins potențialul maxim. Directiva privind serviciile acoperă activități de 
servicii reprezentând aproximativ 46 % din produsul intern brut al UE și are ca scop reducerea barierelor juridice și 
administrative cu care se confruntă atât prestatorii de servicii, cât și beneficiarii acestora. Acest obiectiv ar trebui să 
fie atins de statele membre prin transpunerea directivei în dreptul intern, printr-o mai mare transparență și printr-o 
simplificare a procedurilor, facilitându-se, astfel, pentru întreprinderi și pentru consumatori, prestarea, respectiv 
utilizarea serviciilor pe piața unică.
II
Auditul Curții s-a axat pe măsurile întreprinse de Comisia Europeană pentru a sprijini statele membre și a inclus, 
în plus, o examinare a măsurilor de asigurare a respectării directivei care ar trebui să rezolve problemele de 
neconformitate ce împiedică buna funcționare a pieței unice a serviciilor.
III
Majoritatea statelor membre nu au transpus directiva în legislația națională în termenul prevăzut. Cu toate acestea, 
pe tot parcursul procesului, Comisia a monitorizat progresele înregistrate și a oferit sprijin pentru a contribui la 
punerea în aplicare a directivei atât în cursul transpunerii, cât și ulterior, prin organizarea procesului de evaluare 
reciprocă, precum și prin furnizarea de orientări cu ocazia reuniunilor regulate ale grupurilor tematice de experți.
IV
Evaluările reciproce și testele de performanță în sectoarele vizate s-au dovedit a fi utile pentru statele membre, 
însă au demonstrat, în egală măsură, că un număr semnificativ de obstacole persistă. Comisia nu a urmărit în mod 
suficient situația acestora din urmă, manifestând în special reticență în a contesta temeinicia „proporționalității” 
invocate ca justificare de către unele state membre pentru a menține cerințe neconforme.
V
Comisia a fost doar parțial eficace în asigurarea punerii în aplicare a directivei. La câțiva ani după 2009, termenul-
limită pentru punerea în aplicare a directivei, încă mai există bariere pe piața internă a serviciilor vizate de directivă, 
însă Comisia ezită să inițieze proceduri judiciare, în parte din cauza duratei acestora, dar și din cauza solidității 
insuficiente a legislației. Pentru soluționarea problemelor, s-a recurs la măsuri precum SOLVIT și EU Pilot, însă 
rezultatele pe care acestea le obțin nu sunt destul de prompte pentru nevoile întreprinderilor și ale beneficiarilor 
serviciilor. Consumatorii nu beneficiază încă de nivelul dorit de acces la piața internă a serviciilor urmărit de 
directivă.
VI
Beneficiile economice potențiale ale unei puneri în aplicare integrale a directivei sunt în continuare necunoscute, 
deși creșterile de producție estimate sunt frecvent invocate pentru a demonstra impactul reducerii barierelor. 
Din cauza lipsei unor date suficient de detaliate cu privire la sectoarele vizate de directivă, nu există încă nicio 
cuantificare fiabilă a impactului acesteia.
Sinteză 07
VII
Printre recomandările sale, Curtea solicită Comisiei să adopte în special o atitudine mai fermă în asigurarea 
respectării directivei prin:
– urmărirea rezultatelor unor exerciții precum evaluarea reciprocă și testele de performanță, astfel încât să se 
soluționeze cazurile de neconformitate, precum și prin abordarea, alături de statele membre, a chestiunilor celor 
mai importante din punct de vedere economic;
– deschiderea dosarelor în cadrul EU Pilot de îndată ce o problemă este identificată și garantarea faptului că 
informațiile privind soluțiile obținute sunt comunicate;
– reducerea, cât mai mult cu putință, a duratei procedurilor de constatare a neîndeplinirii obligațiilor;
– trimiterea în fața Curții de Justiție a cazurilor importante de nepunere în aplicare și de aplicare incorectă.
VIII
În plus:
– Comisia ar trebui să elaboreze orientări pentru transpunerea legislației și să le publice cât mai repede posibil 
după adoptare;
– Comisia ar trebui să depună eforturi pentru a se asigura că aspectele legate de prezentarea datelor necesare 
evaluării impactului noii legislații sunt abordate într-un stadiu timpuriu al procedurii legislative;
– statele membre ar trebui să respecte carta privind ghișeele unice, de exemplu, prin punerea la dispoziție 
a informațiilor în mai multe limbi și prin facilitarea completării tuturor etapelor administrative necesare pentru 
furnizarea de servicii transfrontaliere;
– legiuitorul ar trebui să introducă o perioadă de așteptare pentru notificarea proiectelor de cerințe și să se 
asigure că acestea sunt publicate pe un site internet accesibil publicului pentru a permite un acces mai bun și 
o examinare a acestora în timp util;
– în cadrul revizuirii Regulamentului privind cooperarea în materie de protecție a consumatorului, sfera de 
aplicare a acestuia ar trebui extinsă astfel încât să includă articolul 20 din Directiva privind serviciile.
08
 Introducere
01	
Directiva privind serviciile1 (denumită în continuare „directiva”) a fost adoptată 
în 2006 cu scopul de a reduce obstacolele juridice și administrative atât pentru 
prestatorii de servicii, cât și pentru beneficiarii serviciilor. Acest lucru ar trebui 
să fie realizat de statele membre prin transpunerea directivei în dreptul intern, 
printr-o mai mare transparență și printr-o simplificare a procedurilor, ceea ce ar 
facilita, pentru întreprinderi și pentru consumatori, prestarea, respectiv utilizarea 
serviciilor pe piața unică. Directiva se referă la serviciile care contribuie în 
proporție de 46 %2 la PIB-ul UE. Toate statele membre ale UE au avut obligația de 
a transpune directiva până la sfârșitul anului 2009.
02	
Prima inițiativă care a dus la elaborarea directivei datează din 1997, odată cu 
prezentarea de către Comisie a Planului de acțiune pentru o piață unică3, în 
care se solicita eliminarea obstacolelor sectoriale din calea integrării pieței. 
Documentele ulterioare s-au axat în mod specific pe servicii, susținând că o serie 
de obstacole de pe piața internă a serviciilor reprezintă un factor considerabil de 
încetinire a economiei UE și a potențialului acesteia pentru creștere economică, 
competitivitate și creare de locuri de muncă4 și, în cele din urmă, în 2004, ele au 
condus la o propunere de directivă privind serviciile (cunoscută sub denumirea 
de „Directiva Bolkestein”), care punea principiul țării de origine la baza liberei 
circulații a serviciilor. Conform acestui principiu, prestatorii de servicii ar fi supuși 
doar legislației statului membru în care sunt stabiliți, indiferent de locul în care 
s-a desfășurat activitatea în cauză. Principiul a fost însă ulterior abandonat, 
la solicitarea Parlamentului European5. Directiva privind serviciile, adoptată 
în 2006, a introdus, în schimb, obligația statelor membre de a „asigur[a] accesul 
liber la o activitate de servicii și libera exercitare a acesteia pe teritoriul lor” și de 
a „nu [...] condiționa accesul la o activitate de servicii sau exercitarea acesteia pe 
teritoriul lor de îndeplinirea oricăror cerințe care nu respectă [...] principii[le] [...] 
nediscrimin[ării], necesit[ății] și proporționalit[ății]”6.
03	
Directiva nu se aplică în cazul următoarelor activități economice: servicii 
neeconomice de interes general, servicii financiare, comunicații electronice, 
servicii ale agențiilor de ocupare temporară a forței de muncă, servicii de îngrijire 
a sănătății, servicii audiovizuale, activități de jocuri de noroc, activități care 
sunt asociate exercitării autorității publice, servicii sociale, servicii de securitate 
privată, servicii prestate de notari și executori judecătorești. Ea nu se aplică 
nici în domeniul impozitării. Directiva nu afectează nici legislația în materie de 
securitate socială a statelor membre.1      Documentul SWD(2014) 131 
final din 31 martie 2014: Work 
plan for reporting on national 
reforms in services markets  
(Plan de lucru pentru 
raportarea cu privire la 
reformele naționale pe piețele 
serviciilor).
2 CSE (97) 1 final din 
4 iunie 1997: Comunicarea 
Comisiei către Consiliul 
European, intitulată Action 
plan for the single market  
(Planul de acțiune pentru piața 
unică).
3 COM(2002) 441 final din 
30 iulie 2002: Report from the 
Commission to the Council and 
the European Parliament on the 
state of the internal market for 
services  (Raport al Comisiei 
către Consiliu și Parlamentul 
European cu privire la situația 
pieței interne a serviciilor).
4 COM(2013) 547 final din 
24 iulie 2013: „Propunere de 
Directivă a Parlamentului 
European și a Consiliului 
privind serviciile de plată în 
cadrul pieței interne, de 
modificare a Directivelor 
2002/65/CE, 2013/36/UE și 
2009/110/CE și de abrogare 
a Directivei 2007/64/CE”.
 5      Directiva 2006/123/CE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului din 12 decembrie 
2006 privind serviciile în 
cadrul pieței interne (JO L 376, 
27.12.2006, p. 36).
6 Articolul 16 alineatul (1) din 
Directiva privind serviciile. 
Proporționalitate: cerințele 
trebuie să fie adecvate pentru 
a garanta îndeplinirea 
obiectivului urmărit și nu 
trebuie să depășească ceea ce 
este necesar pentru atingerea 
obiectivului urmărit.
09 Introducere 	
7 Raport referitor la piața internă 
a serviciilor: stadiul actual și 
etapele următoare 
[2012/2144(INI)]  
http://www.europarl.europa.
eu/sides/getDoc.
do?pubRef=-//EP//
TEXT+REPORT+A7-2013-
0273+0+DOC+XML+V0//RO
8 Raport referitor la guvernarea 
pieței unice în cadrul 
semestrului european 
din 2014 [2013/2194(INI)]
(http://www.europarl.europa.
eu/sides/getDoc.
do?pubRef=-//EP//
TEXT+REPORT+A7-2014-
0066+0+DOC+XML+V0//RO ).
9 Note on the Commission’s 2014 
work plan for reporting on 
national reforms in services 
markets  (Notă privind Planul 
de lucru al Comisiei pentru 
anul 2014 pentru raportarea 
cu privire la reformele 
naționale pe piețele 
serviciilor), 5431/14 
COMPET 29 MI 51, Consiliul UE, 
Bruxelles, 22 ianuarie 2014.
10 Astfel cum sunt descrise la 
articolul 14 din directivă.04	
În timp ce piața unică a bunurilor este bine dezvoltată în ceea ce privește 
comerțul intra-UE, este larg recunoscut faptul că piața serviciilor nu și-a atins 
potențialul maxim, existând nevoia unei creșteri a acesteia, după cum se 
subliniază în raportul Corazza Bildt al Parlamentului European (după numele 
raportoarei, Anna Maria Corazza Bildt)7 referitor la piața internă a serviciilor și, 
mai recent, în raportul Cofferati (după numele raportorului, Sergio Gaetano 
Cofferati)8. Punerea în aplicare cu succes a directivei poate avea un impact foarte 
puternic, având în vedere importanța serviciilor în cadrul economiei europene.
05	
Termenul de transpunere a fost stabilit pentru anul 2009, însă în comunicarea 
Comisiei din 22 octombrie 2013 se afirmă că „Europa nu se ridică încă la nivelul 
aspirațiilor sale în ceea ce privește piața unică, în special în domenii esențiale 
precum economia digitală, energia și serviciile”. În ianuarie 2014, Consiliul 
a subliniat nevoia de coordonare între Comisie și statele membre pentru 
a ameliora modul în care normele pieței unice sunt transpuse, aplicate și 
respectate9.
Obiectivele	Directivei	privind	serviciile
06	
Punerea în aplicare în integralitate a directivei ar trebui să elimine birocrația și 
să faciliteze în mod semnificativ stabilirea prestatorilor de servicii, atât în țara 
de origine, cât și în străinătate. Aceasta ar trebui să faciliteze, în egală măsură, 
prestarea de servicii la nivel transfrontalier. Pentru a contribui la atingerea acestui 
obiectiv, statele membre au obligația de a înființa „ghișee unice”, care ar trebui să 
sprijine întreprinderile, furnizându-le informații complete cu privire la procedurile 
necesare pentru a putea oferi și presta servicii și permițându-le completarea 
online a formalităților necesare. Directiva consolidează, de asemenea, drepturile 
beneficiarilor serviciilor, în special ale consumatorilor, interzicând discriminarea 
pe baza naționalității sau a locului de reședință.
07	
Printre obstacolele pe care Directiva privind serviciile urmărește să le elimine se 
numără următoarele10:
(a) cerințe discriminatorii bazate direct sau indirect pe cetățenie sau, în cazul 
societăților, pe locația sediului social;
(b) interdicția ca prestatorul de servicii să fie stabilit în mai multe state membre 
sau să fie înscris în registre sau în organisme sau asociații profesionale din 
mai mult de un stat membru;
10 Introducere 	
(c) obligația prestatorului de servicii de a se stabili cu titlu principal pe teritoriul 
statului în care are loc prestarea serviciilor respective;
(d) condiții de reciprocitate cu statul membru în care prestatorul este deja 
stabilit;
(e) condiția de a supune acordarea autorizației de trecerea unui test privind 
existența unei nevoi economice sau a unei cereri pe piață pentru serviciile 
respective, condiția unei evaluări obligatorii a efectelor economice potențiale 
sau curente ale activității sau a unei evaluări a adecvării activității în raport cu 
obiectivele planificării economice stabilite de autoritățile competente;
(f) intervenția operatorilor concurenți, inclusiv în cadrul organismelor 
consultative, în acordarea autorizațiilor sau în adoptarea altor decizii ale 
autorităților competente;
(g) obligația de a constitui o garanție financiară, inclusiv de a încheia o asigurare 
la un prestator sau organism stabilit pe teritoriul statului în care serviciile 
sunt prestate;
(h) obligația de a fi înscris în prealabil, pentru o anumită perioadă, în registrele 
ținute pe teritoriul statului membru sau de a fi exercitat în prealabil 
activitatea respectivă pentru o anumită perioadă pe teritoriul statului 
membru în cauză.
Roluri	și	responsabilități
08	
Directiva stabilește rolurile și responsabilitățile Comisiei și ale statelor membre.
09	
Statele membre sunt responsabile de transpunerea directivei în legislațiile 
lor naționale, precum și de o serie de sarcini în ceea ce privește urmărirea 
subsecventă a transpunerii prin intermediul evaluării reciproce (a se vedea 
punctele 21-29), tot lor revenindu-le și sarcina de a facilita acordarea de asistență 
întreprinderilor prin înființarea de ghișee unice. Aceasta este prima dată când 
statele membre au obligația legală de a implementa astfel de servicii de 
e-guvernare și de le pune la dispoziția utilizatorilor din diferitele state membre.
11 Introducere 	
10	
SOLVIT este un mecanism de soluționare a diferendelor, creat cu scopul de a ajuta 
cetățenii și întreprinderile din UE care au fost privați (private) de posibilitatea de 
a-și exercita drepturile în cadrul pieței interne europene deoarece o administrație 
publică dintr-un alt stat membru nu a aplicat în mod corect legislația privind 
piața internă. Acest sistem funcționează prin intermediul unei rețele de centre 
SOLVIT constituite în cadrul administrațiilor naționale din fiecare stat membru și 
reprezintă o alternativă practică la mecanismele formale de soluționare a litigiilor, 
cum ar fi procedurile judiciare de drept intern sau plângerile adresate Comisiei 
Europene.
11	
Direcția Generală Piață Internă, Industrie, Antreprenoriat și IMM-uri (denumită 
anterior DG Piață Internă și Servicii) coordonează politica desfășurată de Comisie 
cu privire la piața unică europeană și depune eforturi în vederea eliminării 
obstacolelor nejustificate din calea comerțului, în special în domeniul serviciilor 
și al piețelor financiare. Responsabilitățile acestei direcții generale includ 
monitorizarea modului în care legislația UE este aplicată în practică, asistarea 
statelor membre în domeniile vizate și inițierea procedurilor de constatare 
a neîndeplinirii obligațiilor atunci când este necesar.
12
 Sfera	și	abordarea	auditului
12	
Principala întrebare de audit la care auditorii Curții au urmărit să răspundă a fost 
dacă Comisia a asigurat o punere în aplicare eficace a directivei. Această întreba -
re a fost subdivizată în două întrebări secundare:
(a) A monitorizat și a evaluat Comisia în mod adecvat punerea în aplicare 
a directivei?
(b) A depus Comisia suficiente eforturi pentru a facilita punerea în aplicare 
a directivei și pentru a asigura respectarea dispozițiilor acesteia?
13	
Pentru a răspunde la aceste întrebări, au avut loc interviuri și s-au examinat 
dosare la nivelul Comisiei. De asemenea, auditul a inclus efectuarea unor vizite 
de informare la o serie de ministere de resort, organizații patronale, camere 
de comerț și organizații ale consumatorilor în șapte state membre, în vederea 
colectării de informații cu privire la obstacolele care continuă să submineze 
comerțul și la eficacitatea mecanismelor existente pentru eliminarea acestora.  
În vederea acestui audit, Curtea a selectat un număr de state membre cu un 
comerț transfrontalier semnificativ, și anume: Germania, Regatul Unit, Austria, 
Slovacia, Franța, Țările de Jos și Portugalia. În plus, o serie de organizații 
europene au fost, de asemenea, consultate.
13
 Observații
11 Toate versiunile lingvistice au 
fost publicate pe internet în 
noiembrie 2007, numai 
versiunea în limba engleză 
a fost disponibilă începând cu 
30 iulie 2007.14	
După încheierea în 2009 a procesului de transpunere a directivei în legislațiile 
naționale, Comisia a încercat să identifice domeniile în care aceasta nu a fost pusă 
în aplicare, instituind totodată mai multe mecanisme pentru a reduce obstacolele 
rămase. Cu toate acestea, există în continuare bariere, unele dintre acestea fiind 
consecința unor formulări prea vagi în textul directivei. Comisia a fost reticentă în 
a iniția proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, atât din cauza faptului 
că temeiul juridic nu este suficient de solid, cât și din cauza intervalului de timp 
prea lung care este necesar pentru o astfel de procedură legală vizând impunerea 
respectării directivei (mai mulți ani, chiar dacă schimburile de informații sunt 
efectuate la timp).
15	
Nu se poate încă evalua în ce măsură s-au obținut beneficiile economice scontate 
ale directivei. Deși Comisia a publicat unele estimări ale beneficiilor care ar 
putea fi obținute în termeni de produs intern brut de pe urma aplicării directivei, 
acestea aveau la bază doar date aproximative. Înainte de 2014, Comisia nu 
a întreprins niciun efort sistematic pentru a compila date referitoare la comerțul 
transfrontalier în domeniul serviciilor acoperite de directivă. Mai mult, aceste 
date nu au fost disponibile nici în 2015, astfel încât este imposibil să se evalueze 
eventuala dezvoltare a serviciilor transfrontaliere sau eventualele creșteri ale 
produsului intern brut generate în urma punerii în aplicare a directivei.
Transpunerea	directivei	și	monitorizarea	punerii	în 	
aplicare 	a acesteia
Comisia	a sprijinit	și	a monitorizat	procesul	de	transpunere 	
a directivei
16	
Directiva a intrat în vigoare la 28 decembrie 2006, termenul-limită de transpunere 
fiind stabilit pentru 28 decembrie 2009. Transpunerea a constituit un exercițiu oneros 
pentru statele membre, întrucât a acoperit acte legislative referitoare la o gamă largă 
de activități economice, prin urmare, termenul-limită acordat de directivă în acest 
scop a fost de trei ani în loc de termenul obișnuit de doi ani.
17	
Comisia a publicat „Manualul de punere în aplicare a Directivei privind serviciile”, 
al cărui obiectiv este de a oferi statelor membre asistență tehnică, descriind 
o serie de abordări adecvate pentru punerea în aplicare a directivei. Cu toate 
acestea, manualul nu a fost pus la dispoziție în toate limbile oficiale ale UE decât 
la aproape un an de la aprobarea directivei11. Reprezentanții statelor membre 
care au fost vizitate au indicat că manualul a fost într-adevăr util, însă, în opinia 
lor, impactul acestuia ar fi fost mai mare dacă ar fi fost pus la dispoziție imediat 
după intrarea în vigoare a directivei. Pe lângă acest manual, Comisia a oferit 
consiliere statelor membre prin intermediul vizitelor de monitorizare și al 
răspunsurilor sale la solicitările de informații primite din partea acestora.
14 Observații 	
12 Documentul COM (2012) 261 
final din 8 iunie 2012, intitulat 
„Parteneriat pentru o nouă 
creștere a serviciilor 
2012-2015”, și documentele 
aferente.
13 Republica Cehă, Estonia. 
Croația, Lituania, Ungaria, 
Malta, Țările de Jos, Suedia.
14 Germania (caz închis la 
26.1.2012), Austria (caz închis la 
26.4.2012), Grecia (caz închis la 
31.5.2012).
15 Ghișeele unice de primă 
generație îndeplinesc 
cerințele limitate stabilite în 
directivă. Conform Cartei 
privind ghișeele unice, pe 
lângă îndeplinirea cerințelor 
din Directiva privind serviciile, 
rolul ghișeelor unice de a doua 
generație trebuie să meargă 
dincolo de cadrul acestor 
cerințe, atât din punctul de 
vedere al sferei de cuprindere, 
cât și din punctul de vedere al 
funcționalității lor.18	
Prin desfășurarea unor activități bilaterale și prin sprijinul acordat statelor 
membre, Comisia a luat măsurile necesare pentru a monitoriza progresele 
realizate în ceea ce privește transpunerea directivei și a raportat cu privire la 
acestea Consiliului Competitivitate. În iunie 2012, Comisia a publicat un raport 
mai cuprinzător, sub forma pachetului „servicii”12.
Transpunerea	a fost	afectată	de	întârzieri	în	douăzeci	de 	
state	membre
19	
Termenul-limită stabilit pentru transpunerea directivei a fost respectat doar 
de opt state membre13. Au fost trimise scrisori de punere în întârziere statelor 
membre care nu informaseră Comisia cu privire la încheierea procesului 
de transpunere, fiind notificată astfel inițierea procedurilor de constatare 
a neîndeplinirii obligațiilor. La 27 octombrie 2011, Curtea de Justiție a fost sesizată 
în legătură cu cele trei cazuri14 care nu fuseseră soluționate între timp. Aceste 
cazuri au fost totuși soluționate înainte de a fi examinate de către Curte. Grecia 
a fost ultimul stat membru care a finalizat procesul de transpunere a directivei, la 
31 mai 2012.
20	
Comisia preconiza că ghișeele unice (a se vedea punctele 44-55) urmau să joace 
un rol semnificativ în punerea în aplicare a directivei. Prin urmare, le-a acordat 
o importanță aparte în rapoartele sale privind progresele înregistrate de statele 
membre în punerea în aplicare a directivei, sprijinindu-se atât pe propria sa 
analiză, cât și pe un număr de studii efectuate de organizații profesionale. Până 
la termenul-limită din 2009, 21 din 27 de state membre instituiseră ghișee unice 
„de primă generație”15, deși gradul în care formalitățile administrative puteau fi 
completate online și utilizate la nivel transfrontalier varia de la un stat membru la 
altul.
Evaluările	reciproce	au	reprezentat	o practică	inovatoare 	
bine	gestionată	de	către	Comisie,	utilizată	ulterior	și	pentru 	
alte	directive
21	
Exercițiul de evaluare reciprocă prevăzut de directivă a presupus ca fiecare stat 
membru să evalueze argumentele care stăteau la baza cerințelor impuse la nivel 
național prestatorilor de servicii și să comunice constatările sale celorlalte state 
membre. Scopul acestui exercițiu era de a înțelege mai bine motivele care au 
dus la stabilirea cerințelor existente și de a încuraja statele membre să realizeze 
o comparație între abordările lor în materie de reglementare și să facă schimb 
de bune practici, eliminând acele cerințe considerate de comun acord ca fiind 
nejustificate.
15 Observații 	
16 COM(2011) 20 final din 
27 ianuarie 2011: „Către o mai 
bună funcționare a pieței 
unice a serviciilor – pornind de 
la rezultatele procesului de 
evaluare reciprocă prevăzut 
de Directiva privind serviciile”, 
p. 6.
17 SEC(2011) 102 final din 
27 ianuarie 2011: Commission 
staff working paper on the 
process of the mutual 
evaluation of the Services 
Directive  (Documentul de 
lucru al Comisiei referitor la 
procesul de evaluare reciprocă 
aferent Directivei privind 
serviciile), document de 
însoțire a documentului 
COM(2011) 20 final, p. 10.22	
Directiva stabilea procedura și cerințele privind evaluările reciproce ale cadrelor 
de reglementare aplicabile activităților de servicii din statele membre. Până la 
28 decembrie 2009, statele membre au trebuit să prezinte Comisiei un raport 
conținând informații cu privire la: (i) regimurile de autorizare; (ii) cerințele 
specifice naționale pe care intenționează să le mențină; și (iii) activitățile 
multidisciplinare. Statele membre trebuiau să furnizeze explicații care să arate 
compatibilitatea dintre regimurile de autorizare sau cerințele menținute cu 
fondul directivei, să justifice în ce mod aceste cerințe îndeplinesc criteriile privind 
nediscriminarea, necesitatea și proporționalitatea, precum și să indice care 
prestatori de servicii continuau să facă obiectul acestor cerințe.
23	
Comisia a făcut cunoscute explicațiile cu privire la cerințe și celorlalte state 
membre, acordându-le un termen de șase luni pentru furnizarea răspunsurilor. 
Ulterior, la 28 decembrie 2010, Comisia a finalizat un raport privind procesul 
de evaluare reciprocă, după coordonarea răspunsurilor primite de la statele 
membre, însoțite, după caz, de propuneri referitoare la inițiative suplimentare. 
Comisiei i s-a solicitat să monitorizeze acest proces pe o bază anuală. Mai întâi, 
această monitorizare a luat forma pachetului „servicii”, publicat în iunie 2012, 
și apoi s-a concretizat în inițiative precum evaluări inter pares  privind forma 
juridică, acționariatul și cerințele în materie de tarife, evaluări ale reglementărilor 
naționale privind accesul la profesii și accesul la asigurări și organizarea de 
ateliere pentru părțile interesate.
24	
Succesul exercițiului de evaluare reciprocă în ceea ce privește examinarea 
legislațiilor din mai multe state membre a fost de așa natură încât această 
practică a fost mai târziu preluată și în alte domenii, cum ar fi în cele vizate de 
Directiva revizuită privind calificările profesionale.
25	
Metodologia privind evaluările reciproce a cuprins următoarele etape16: 
autoevaluări individuale ale fiecărui stat membru vizat, discuții în grupuri de câte 
cinci state membre și ședințe plenare cu participarea tuturor statelor membre. 
Comisia a luat notă de îmbunătățirile obținute, cum ar fi înlocuirea regimurilor de 
autorizare cu caracter transversal cu metode mai puțin împovărătoare, precum 
declarațiile, și eliminarea regimurilor specifice sectoriale, a cerințelor minime de 
capital, a interdicțiilor de a fi stabilit în mai multe locuri, a tarifelor obligatorii și 
a restricțiilor cantitative și teritoriale17.
16 Observații 	
18 J. Monteagudo, Al. Rutkowski, 
D. Lorenzani, „The economic 
impact of the Services 
Directive: A first assessment 
following implementation”, 
Economic Papers 456 , iunie 
2012, Comisia Europeană, 
Bruxelles, 2012, p. 30.26	
S-au realizat progrese semnificative în direcția eliminării diferitelor obstacole. 
Funcționarii intervievați în statele membre vizitate au considerat că procesul 
de evaluare reciprocă a fost unul dintre punctele forte ale punerii în aplicare 
a directivei datorită faptului că statele membre au trebuit să coopereze 
intens în vederea examinării unui volum foarte mare de legislație națională și 
regională pentru a evalua compatibilitatea acesteia cu dispozițiile directivei și cu 
jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene.
27	
În statele membre vizitate, exista o recunoaștere a eforturilor depuse la nivel 
practic de către Comisie cu scopul de a asista la punerea în aplicare a directivei, 
prin organizarea de discuții de grup în cadrul procesului de evaluare reciprocă, 
precum și prin furnizarea de orientări în cursul reuniunilor regulate ale grupurilor 
tematice de experți.
Mai	sunt	încă	multe	de	realizat	până	la	o punere	în	aplicare 	
reușită
28	
Rapoartele rezultate în urma procesului de evaluare reciprocă au indicat faptul 
că obstacolele identificate au fost doar parțial eliminate. Potrivit estimărilor 
Comisiei, din totalul obstacolelor pe care directiva urmărește să le elimine pentru 
anumite grupuri profesionale studiate, 10 % au fost eliminate în totalitate, 60 % 
au fost parțial eliminate și 30 % există în continuare18. Acest lucru indica faptul 
că mai era încă un drum lung de parcurs până la o punere în aplicare completă 
a directivei.
29	
Deși evaluările reciproce au implicat demersuri de cooperare în vederea 
examinării unor volume importante de legislație națională și regională, mai 
mulți funcționari din unele state membre vizitate au criticat eficacitatea finală 
a acestui exercițiu. Aceștia considerau că eforturile Comisiei au fost prea puține 
pentru a elimina eventualele obstacole nejustificate care au fost identificate în 
cursul procesului de evaluare reciprocă. În plus, în opinia a șase state membre, 
Comisia nu a pus suficient în discuție justificarea legată de „proporționalitate”. 
Aceste state au pledat pentru publicarea unor orientări specifice care să conțină 
exemple cu ce anume poate sau nu poate fi considerat proporțional. Aceasta ar 
permite înțelegerea în același fel a conceptului de proporționalitate și ar servi 
drept bază de comparație pentru Comisie atunci când evaluează atât cerințele 
existente, cât și pe cele nou introduse.
17 Observații 	
19 COM(2011) 20 final, p. 9.
20 SWD(2012) 147 final din 
8 iunie 2012: Commission staff 
working document on the result 
of the performance checks of 
the internal market for services 
(construction, business services 
and tourism)  [Documentul de 
lucru al serviciilor Comisiei 
privind rezultatul testelor de 
performanță ale pieței interne 
a serviciilor (construcții, servicii 
comerciale și turism)].
21 Directiva 2013/55/UE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului din 20 noiembrie 
2013 de modificare a Directivei 
2005/36/CE privind 
recunoașterea calificărilor 
profesionale și a 
Regulamentului (UE) 
nr. 1024/2012 privind 
cooperarea administrativă 
prin intermediul Sistemului de 
informare al pieței interne 
(„Regulamentul IMI”).Au	fost	efectuate	teste	de	performanță	pentru	a se	observa 	
modul	în	care	legislația	UE	funcționează	în	practică	în	cadrul 	
unor	scenarii 	de	afaceri
30	
În 2011 și în 2012, Comisia a întreprins „teste de performanță” pentru evaluarea 
„modului în care sunt aplicate și funcționează pe teren diferite acte legislative ale 
UE”19 din perspectiva unor diferiți utilizatori ai pieței unice. Aceasta a presupus 
luarea în considerare și a altor instrumente UE pe lângă directivă. Comisia a decis 
să efectueze testele pe baza unor studii de caz pentru sectoare comerciale 
specifice și pentru o serie de activități selectate.
31	
Statele membre au fost invitate să furnizeze informații cu privire la modul în care 
legislația lor națională ar fi aplicată în practică în cazul unor potențiali prestatori 
de servicii care doresc fie să înființeze o afacere, fie să furnizeze servicii la nivel 
transnațional pe teritoriului statului în care sunt stabiliți.
32	
Un document de lucru al serviciilor Comisiei20 a prezentat pe scurt rezultatele 
testelor de performanță pentru trei sectoare considerate importante pentru 
comerțul transfrontalier din UE: sectorul construcțiilor (care contribuie cu 6,3 % la 
PIB); sectorul comercial (11,7 %); și sectorul turismului (4,4 %).
Rezultatele	au	condus	la	noi	propuneri	legislative	din	partea 	
Comisiei
33	
Testele au arătat că există o legătură foarte strânsă între Directiva privind 
serviciile și Directiva privind calificările profesionale. Pentru ca un întreprinzător 
să poată primi autorizația de a presta o activitate de servicii sau de a pune 
bazele unei întreprinderi transfrontaliere, este deseori necesară recunoașterea 
calificărilor acestuia. Rezultatele testelor de performanță au determinat 
Comisia să propună modificarea Directivei privind calificările profesionale și 
a Regulamentului privind cooperarea prin intermediul sistemului IMI21.
18 Observații 	
22 SWD(2013) 402 final din 
2 octombrie 2013: Commission 
Staff Working Document on the 
outcome of the peer review on 
legal form, shareholding and 
tariff requirements under the 
Services Directive  (Document 
de lucru al serviciilor Comisiei 
privind rezultatele evaluării 
inter pares  cu privire la forma 
juridică, structura 
acționariatului și cerințele în 
materie de tarife în temeiul 
Directivei privind serviciile).
23 SWD(2014) 130 final din 
31 martie 2014: Commission 
Staff Working Document  – 
Access to insurance for services 
provided in another Member 
State  (Document de lucru al 
serviciilor Comisiei – accesul la 
asigurare în cazul serviciilor 
furnizate într-un alt stat 
membru).34	
Testele de performanță au identificat o serie de obstacole în legislația națională 
în sensul că sunt impuse cerințe cu privire la anumite structuri de acționariat și 
la încheierea de asigurări. Deseori, unele întreprinderi au trebuit să își adapteze 
forma juridică sau structura acționariatului pentru a-și putea desfășura activitatea 
într-un alt stat membru prin intermediul unui sediu secundar, ceea ce poate 
antrena costuri suplimentare. O altă dificultate întâlnită în mod frecvent a fost 
legată de polițele de asigurare. Într-un număr semnificativ de state membre, 
asigurarea încheiată în statul membru în care este stabilit prestatorul de servicii 
nu este recunoscută în statele membre în care întreprinderea respectivă 
intenționează să furnizeze serviciile în cauză, ceea ce generează, în egală 
măsură, costuri suplimentare pentru prestatorul de servicii. Referitor la aceste 
două chestiuni, au fost publicate două documente de lucru ale serviciilor 
Comisiei, în octombrie 201322, respectiv în martie 201423.
Comisia	ar	fi	putut	să	dea	o mai	bună	utilizare	rezultatelor 	
obținute,	astfel	încât	să	asigure	o respectare	sistematică 	
a Directivei 	privind 	serviciile
35	
Testele de performanță au arătat că există în continuare piedici și obstacole 
semnificative în statele membre, unele dintre acestea fiind comune pentru toate 
cele trei sectoare (piedici cu caracter transversal), în timp ce altele sunt specifice 
anumitor sectoare.
36	
Chiar dacă nu era acesta scopul principal al exercițiului, concluziile testelor de 
performanță le-au confirmat pe cele ale evaluării reciproce, și anume că un 
număr semnificativ de obstacole continuă să existe. Comisia ar fi putut utiliza 
aceste rezultate pentru a susține o aplicare mai sistematică a directivei, abordând 
chestiunile cele mai importante din punct de vedere economic.
Nu	s-a	evaluat	în	mod	suficient	impactul	economic
37	
Comisia nu a efectuat decât o evaluare previzională a beneficiilor economice 
ale directivei, la momentul introducerii acesteia, și nu a avut la dispoziție date 
economice suficient de detaliate pentru a acoperi doar acele activități care intră 
sub incidența directivei.
19 Observații 	
24 J. Monteagudo, Al. Rutkowski, 
D. Lorenzani, „The economic 
impact of the Services 
Directive: A first assessment 
following implementation”, 
Economic Papers 456 , iunie 
2012, Comisia Europeană, 
Bruxelles, 2012.
25 Services: tapping the potential 
for growth and jobs, 
Commission contribution to the 
European Council of 20-21 
March 2014  (Servicii: 
valorificarea potențialului 
pentru creștere economică și 
locuri de muncă, contribuția 
Comisiei la reuniunea 
Consiliului European din 
20-21 martie 2014).
26 Referitor la clasificarea pe 64 
de ramuri conform NACE 
Rev. 2 în conturile naționale. 
Conform dispozițiilor din 
programul de transmitere 
a SEC 2010, recent finalizat, 
statele membre vor transmite 
de acum încolo această 
clasificare. A se vedea 
Regulamentul (UE) 
nr. 549/2013 al Parlamentului 
European și al Consiliului din 
21 mai 2013 privind Sistemul 
european de conturi naționale 
și regionale din Uniunea 
Europeană (JO L 174, 
26.6.2013, p. 1).38	
În 2012, Comisia a estimat că o mai bună punere în aplicare a directivei poate 
determina o creștere a produsului intern brut cu un procent suplimentar de 
1,6 %, pe lângă creșterea de 0,8 % considerată a fi deja obținută24. Pentru studiul 
respectiv, s-a utilizat un model econometric și date privind barierele existente 
înainte de 2009, termenul-limită pentru punerea în aplicare, aceste date fiind 
colectate în cursul procesului de evaluare reciprocă, în combinație cu date 
economice referitoare la sectoarele vizate, cu scopul de a anticipa efectele 
eliminării barierelor respective. Prin urmare, nu s-a urmărit să se realizeze un 
exercițiu ex post  care să cuantifice efectele punerii în aplicare a directivei.
39	
Comisia a fost nevoită să formuleze ipoteze cu privire la dimensiunea sectoarelor 
economice vizate de directivă, dat fiind că, în sursele existente, și anume 
conturile naționale și balanța de plăți, nu sunt disponibile defalcări detaliate în 
acest sens.
40	
Comisia nu s-a angajat în fața Consiliului European decât abia în 201425 că va 
consolida instrumentele sale de monitorizare printr-o raportare cantitativă și 
calitativă mai aprofundată privind reformele sectoriale și naționale în domeniul 
serviciilor. În special, Comisia a fost de acord să colecteze date legate de servicii 
pentru anii 2012, 2013 și 2014, care să fie diferențiate între cele pertinente pentru 
sectoarele acoperite de directivă și cele pertinente pentru sectoarele din afara 
domeniului de aplicare al acesteia. Întrucât datele nu vor acoperi și perioada 
de dinainte de punerea în aplicare a directivei, ele nu vor permite o evaluare 
a efectului global al acesteia.
41	
În mai 2014, Comisia a prezentat Grupului de lucru pentru conturile naționale un 
document în care a descris analiza economică efectuată cu privire la directivă și 
în care a indicat datele necesare pentru a onora angajamentele analitice viitoare 
pe care și le-a asumat. Comisia a subliniat în mod deosebit nevoia de a dispune 
de date pentru care să existe o distincție între activitățile economice acoperite 
de directivă și cele care nu intră sub incidența acesteia. Comisia a constatat 
că disponibilitatea datelor restrânge în prezent în mod semnificativ sfera 
unei eventuale analize aprofundate și a unei raportări cu privire la progresele 
înregistrate și a căutat să identifice o soluție pentru problemele legate de datele 
lipsă sau de datele depășite26, fiind observată în unele cazuri perioade lacunare 
de până la zece ani.
42	
Membrii Grupului de lucru pentru conturile naționale au convenit să răspundă 
solicitărilor adresate de Comisie, pentru a încerca să rezolve anumite probleme 
specifice în cazul cărora ar fi posibil să se furnizeze date care s-ar putea să nu fie 
accesibile publicului. Cu toate acestea, nu s-a luat niciun angajament în vederea 
furnizării datelor necesare pentru o evaluare corespunzătoare a directivei.
20 Observații 	
27 Articolul 7 din directivă.Punerea 	în	aplicare
Instrumentele	și	sprijinul	oferit	de	Comisie	pentru	punerea	în 	
aplicare	a Directivei	privind	serviciile	nu	au	fost	exploatate 	
suficient	și,	astfel,	sunt	doar	parțial	eficace
43	
O serie de instrumente, servicii de informații și mecanisme de cooperare au fost 
fie prevăzute în directivă, fie create de Comisie pentru a facilita punerea în aplicare 
integrală a directivei. Ghișeele unice constituie exemplul cel mai important 
dintre elementele care au rezultat direct ca urmare a aplicării directivei. Altele, 
inclusiv Sistemul de informare al pieței interne și Rețeaua Centrelor Europene 
ale Consumatorilor, au fost constituite, de asemenea, cu intenția de a îmbunătăți 
comerțul cu servicii în interiorul UE. Cu toate acestea, eficacitatea acestor instrumente 
în ceea ce privește punerea în aplicare a directivei nu a fost pe măsura așteptărilor.
44	
Directiva prevede obligația statelor membre de a asigura faptul că ghișeele unice 
permit prestatorilor de servicii să efectueze toate procedurile și formalitățile 
necesare pentru obținerea autorizării din partea autorităților competente, 
prin mijloace electronice, într-un punct unic. Acestea ar trebui să furnizeze, de 
asemenea, informații potențialilor prestatori și consumatori. Statele membre ar 
trebui să ia măsurile necesare pentru ca informațiile și serviciile să fie „accesibile 
de la distanță prin mijloace electronice”27 și sunt încurajate să le furnizeze și în 
alte limbi oficiale ale UE.
45	
Înființarea ghișeelor unice s-a dovedit a fi o sarcină dificilă, iar statele membre 
beneficiază de un grad semnificativ de libertate în alegerea unei abordări în acest 
sens, ceea ce a avut drept rezultat diferite modalități de integrare a acestora în 
structurile administrative din statele membre.
Întârzieri	la	înființarea	ghișeelor	unice	și	un	nivel	inegal	de 	
calitate	a	acestora	de	la	un	stat	membru	la	altul
46	
La expirarea termenului-limită de transpunere a directivei (28 decembrie 2009), 
multe state membre nu dispuneau încă de un ghișeu unic complet funcțional. 
Pentru a sprijini statele membre în acest sens, Comisia a creat două grupuri de 
experți, în plus față de grupul de experți însărcinat cu chestiunile generale legate 
implementarea Directivei privind serviciile. Grupul de experți EUGO este axat 
pe ghișeele unice în general și poartă numele rețelei de ghișee unice, care este, 
de asemenea, utilizat pentru a crea o marcă comună în întreaga Europă (a se 
vedea figura 1 ). Grupul de experți pentru proceduri electronice se concentrează 
pe aspecte mai curând tehnice care permit prestatorilor de servicii să efectueze 
procedurile administrative necesare online.
21 Observații 	
28 –  Sondaj privind punerea în 
aplicare a Directivei privind 
serviciile – The Chambers’ 
perspective on the Points of 
Single Contact  (Perspectiva 
camerelor asupra ghișeelor 
unice), Eurochambres, 
analiză de politici, ediția 
a 7-a, ianuarie 2011
 –   Are the Points of Single 
Contact (PSCs) truly making 
things easier for European 
companies?  (Facilitează 
ghișeele unice cu adevărat 
formalitățile care trebuie 
îndeplinite de societățile 
europene?) - Raport privind 
punerea în aplicare 
a Directivei privind 
serviciile, BusinessEurope, 
noiembrie 2011
 –  The functioning and usability 
of the Points of Single 
Contact under the Services 
Directive – State of Play and 
Way Forward (Funcționarea 
și utilizarea ghișeelor unice 
prevăzute de Directiva 
privind serviciile – stadiul 
actual și piste pentru viitor),,  
Raport final întocmit de 
Deloitte și Tech4i2 pentru 
Comisia Europeană, Direcția 
Generală Piața Internă și 
Servicii, DG 
MARKT/2010/22/E (SMART 
2007/035, LOT 4), 21.1.2012.
 –  J. Montesgudo, 
A Rutkowski, D Lorenzani, 
„Part 2: Assessing the 
economic impact of setting 
up Points of Single Contact: 
an approximation based on 
the Doing Business” din The 
economic impact of the 
Services Directive: A first 
assessment following 
implementation , (Impactul 
economic al Directivei 
privind serviciile: O primă 
evaluare după punerea în 
aplicare),  Economic Papers 
456, iunie 2012.
29 COM(2012) 261 final, p. 12.47	
Ghișeele unice sunt incluse în tabloul de bord al Comisiei privind piața unică 
și au făcut obiectul unui număr de studii efectuate de Comisie și de mai multe 
organizații externe28. Aceste analize au arătat că nivelul de ambiție variază foarte 
mult în ceea ce privește ce anume au încercat să obțină administrațiile statelor 
membre cu ajutorul ghișeelor unice și, prin urmare, calitatea acestora variază. 
Există deficiențe în ceea ce privește limbile disponibile pentru completarea 
cerințelor administrative, ușurința în utilizare, acceptarea semnăturilor 
electronice și măsura în care acestea funcționează efectiv ca portaluri de 
e-guvernare. Promovarea și „vizibilitatea” ghișeelor unice variază, astfel încât nu 
toate ghișeele unice se prezintă cu logoul EUGO creat de Comisie.
48	
După cum anunțase deja în pachetul „servicii” din 201229 și din dorința de 
a crește receptivitatea ghișeelor unice la nevoile întreprinderilor, Comisia 
a elaborat o „cartă pentru ghișeele unice electronice prevăzute de Directiva 
privind serviciile”, pentru a servi ca ghid acelor țări care intenționează ca sfera de 
cuprindere a ghișeelor lor unice să meargă dincolo ceea ce este deja impus prin 
lege. Carta ghișeelor unice are scopul de a sprijini dezvoltarea celei de a doua 
generații de ghișee unice. Figura 1Logoul	utilizat	la	nivelul	întregii	UE	pentru	identificarea	
site-urilor 	web	destinate 	ghișeelor 	unice
22 Observații 	
30 The Performance of the Points of 
Single Contact – an assessment 
against the PSC Charter , studiu 
realizat pentru 
Direcția Generală Piață 
Internă, Industrie, 
Antreprenoriat și IMM-uri din 
cadrul Comisiei Europene 
în 2015.49	
Carta ghișeelor unice oferă orientări statelor membre care manifestă dorința 
ambițioasă de a-și dezvolta ghișeele unice, facilitând totodată orientarea acestei 
dezvoltări într-o direcție asemănătoare. Carta poate servi drept cadru pentru 
discuții privind modalitatea optimă de a o pune în aplicare și de a face schimb de 
bune practici.
50	
Elaborarea de către Comisie a acestei carte reprezintă o acțiune pozitivă menită 
să depășească setul limitat de obligații juridice care le revin ghișeelor unice, în 
raport cu întreprinderile și persoanele fizice care au așteptări mult mai mari.
51	
Utilizând această cartă pentru testarea ghișeelor unice, statele membre au 
o viziune clară cu privire la criteriile de măsurare a performanței acestora. Pe 
de o parte, includerea unor criterii voluntare ajută statele membre cu obiective 
mai ambițioase să obțină o evaluare independentă a stadiului în care se prezintă 
aceste ghișee unice. Pe de altă parte, statele membre care sunt mai puțin 
ambițioase în așteptările lor cu privire la ghișeele unice pot fi încurajate să 
dezvolte ghișee unice ghidându-se după această cartă.
52	
Un studiu contractat de Comisia Europeană30, publicat în 2015, a arătat că 
performanțele ghișeelor unice au fost mediocre, necesitând îmbunătățiri 
considerabile. Studiul a furnizat în acest sens o listă detaliată de recomandări 
specifice.
Ghișeele	unice	sunt	greu	de	identificat,	gradul	de	vizibilitate 	
pentru	întreprinderi 	fiind	foarte	scăzut
53	
Pentru ca ghișeele unice să poată contribui la dezvoltarea comerțului 
transfrontalier și a pieței serviciilor, întreprinderile ar trebui să fie conștiente de 
informațiile și serviciile pe care acestea le oferă. Un acces online facil ar putea 
permite întreprinderilor care sunt în căutare de informații sau de sprijin să fie 
direcționate către ghișeele unice.
23 Observații 	
31 De exemplu, documentul de 
lucru al serviciilor Comisiei 
SWD(2012) 148 final din 
8 iunie 2012 Detailed 
information on the 
implementation of Directive 
2006/123/EC on services in the 
internal market  (Informații 
detaliate cu privire la punerea 
în aplicare a Directivei 
2006/123/CE privind serviciile 
în cadrul pieței interne), p. 20.54	
Cu toate acestea, numeroase organizații consultate de Curtea de Conturi 
Europeană au raportat că gradul în care întreprinderile sunt conștiente de ce 
anume oferă ghișeele unice a rămas la un nivel scăzut. Atât autoritățile statelor 
membre, cât și grupurile profesionale au afirmat că Comisia ar trebui să depună 
mai multe eforturi pentru a promova ghișeele unice.
55	
Comisia precizează că motivul pentru care promovarea sa în ceea ce privește 
ghișeele unice a fost una limitată este lipsa de resurse31. Comisia afirmă că cel 
mai mare impact l-ar avea activitățile de promovare online cu public-țintă precis, 
dar că organizațiile de afaceri ar putea juca și ele un rol mai activ în promovarea 
ghișeelor unice prin creșterea gradului de conștientizare cu privire la aceste 
ghișee în rândul membrilor lor.
Cooperarea 	administrativă 	în	chestiuni 	referitoare 	la	
Directiva 	privind 	serviciile 	este	limitată
56	
Libertatea de a presta servicii la nivel transfrontalier presupune o sarcină 
suplimentară pentru autorități, întrucât acestea trebuie să efectueze controalele 
necesare cu privire la prestatorii de servicii stabiliți într-un alt stat membru. 
Directiva prevede mijloacele necesare pentru a realiza acest lucru prin 
intermediul cooperării administrative, care are loc pe cale electronică, cu ajutorul 
sistemului IMI (a se vedea caseta 1 ). Această cooperare ia forma asistenței 
reciproce prin care un stat membru poate cere unui alt stat membru să furnizeze 
informații cu privire, de exemplu, la autorizații și la conformitatea cu standardele 
de comerț, sau să efectueze verificări, inspecții și investigații.
Sistemul	IMI
Directiva prevede obligația Comisiei de a institui un sistem electronic pentru schimbul de informații privind 
cooperarea administrativă între statele membre, luând în considerare sistemele de informații existente. 
Decizia 2009/739/CE a Comisiei32 prevede că sistemul de informare al pieței interne („IMI”) este utilizat în acest 
scop. IMI fusese deja lansat în februarie 2008 pentru a oferi sprijin în scopul aplicării Directivei 2005/36/CE 
privind recunoașterea calificărilor profesionale33. Începând din decembrie 2009, IMI a devenit un instrument 
pentru schimbul de informații și în domeniul serviciilor. Numărul domeniilor în care IMI este utilizat s-a mărit 
la opt, și anume: calificări profesionale, servicii, lucrători străini detașați, transport rutier internațional de euro 
în numerar, SOLVIT, drepturile pacienților în cadrul asistenței medicale transfrontaliere, comerț electronic 
(proiect pilot), permisele de mecanici de locomotivă (proiect pilot).
32 JO L 263, 7.10.2009, p. 32.
33 Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO L 255, 
30.9.2005, p. 22).Caseta 1
24 Observații 	
57	
Numărul de cereri care intră sub incidența directivei (a se vedea figura 2 ) 
depinde de o serie de factori precum numărul de prestatori de servicii la nivel 
transfrontalier, legislația relevantă din țara-gazdă, măsura în care autoritățile 
competente sunt conștiente de existența IMI sau măsura în care sunt conectate 
la acest sistem și necesitatea de a contacta autoritățile competente dintr-un alt 
stat membru. Interpretarea numărului de cereri introduse prin intermediul IMI 
este, așadar, dificil de realizat, însă Comisia recunoaște că acest sistem este puțin 
utilizat în legătură cu Directiva privind serviciile spre deosebire de Directiva 
privind recunoașterea calificărilor profesionale. Pentru a stimula utilizarea IMI 
pentru chestiunile legate de directivă, Comisia a organizat o serie de conferințe  
și cursuri de formare. Figura 2Totalul	cererilor	introduse	prin	sistemul	IMI	cu	privire	la	directivă	pe	trimestru
Surse:  http: //ec.europa.eu/internal_market/scoreboard/performance_by_governance_tool/internal_market_information_system/index_en.htm  
http: //ec.europa.eu/internal_market/imi-net/statistics/index_ro.htm
58	
IMI este utilizat, de asemenea, ca instrument de comunicare în scopul 
mecanismului de alertă prevăzut de directivă, prin care autoritățile din alte țări 
sunt prevenite în legătură cu un prestator de servicii care ar putea cauza un 
prejudiciu sănătății sau siguranței persoanelor sau mediului. Cu toate acestea, 
autoritățile din statele membre vizitate utilizează rareori mecanismul de alertă, 
susținând că funcția corespondentă în IMI este superfluă. Au fost transmise doar 
trei alerte în total, dintre care una era eronată și a fost retrasă.140
120
100
80
60
40
20
0
T1 T2 T3 T4
2010T1 T2 T3
2011T4 T1 T2 T3
2012T4 T1 T2 T3
2013T4 T1 T2 T3
2014T4 T1 T2
2015
25 Observații 	
34 Conform cifrelor la 
1 iunie 2015, astfel cum au fost 
furnizate de Comisie.
35 Directiva 98/34/CE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului din 22 iunie 1998 
de stabilire a unei proceduri 
pentru furnizarea de informații 
în domeniul standardelor și 
reglementărilor tehnice 
(JO L 204, 21.7.1998, p. 37).
36 Adoptarea legislației naționale 
este amânată până la 
încheierea perioadei de 
așteptare.
37 Articolul 18 din directivă: „Prin 
derogare de la articolul 16 și 
doar în împrejurări 
excepționale, un stat membru 
poate să ia, împotriva unui 
prestator stabilit într-un alt 
stat membru, măsuri cu privire 
la siguranța serviciilor.”59	
Directiva privind serviciile prevede ca, prin intermediul IMI, să se notifice 
introducerea noilor cerințe la nivel național legate de prestarea transfrontalieră 
a serviciilor și de libertatea de stabilire. În septembrie 2013, a fost lansat, în cadrul 
IMI, un modul destinat în mod specific notificărilor, care urma să înlocuiască 
notificările prin e-mail. Notificările trimise prin intermediul sistemului IMI sunt 
primite de către Comisie și de către coordonatorii IMI la nivel național din statele 
membre, cu intenția ca acestea să fie supuse unei evaluări inter pares  de către 
celelalte state membre.
60	
Procesul de notificare nu era considerat util de către administrațiile din statele 
membre vizitate. Printre criticile formulate se numără volumul de muncă pe care 
îl generează aceste notificări la nivelul autorităților din statele membre și lipsa de 
claritate în ceea ce privește notificările primite.
61	
De la începutul utilizării acestui sistem în acest scop, au fost transmise în total 
310 notificări34 prin intermediul IMI. Deși emiterea de notificări este o obligație 
legală, dintre cele 31 de state membre ale UE și SEE conectate la IMI, șapte nu au 
trimis niciodată vreo notificare. Numărul de notificări transmise de restul de 24 
de state pe parcursul unei perioade de 20 de luni a variat între 1 și 73.
62	
Notificarea noilor cerințe reprezintă o obligație pe care Directiva privind serviciile 
o are în comun cu Directiva 98/34/CE35, care impune statelor membre să notifice 
Comisia cu privire la proiectele lor de reglementări tehnice referitoare la produse 
și la servicii ale societății informaționale. Cu toate acestea, directiva nu prevede 
nici perioada de așteptare de trei luni36 care se aplică notificărilor emise în 
temeiul Directivei 98/34/CE înainte ca acestea să fie adoptate, nici consultarea 
publică la care acestea sunt supuse. Posibilitatea publicării notificărilor emise în 
temeiul directivei pe un site web accesibil publicului este în prezent examinată 
de către serviciile Comisiei. Mai mulți interlocutori din statele membre au indicat 
că o procedură similară de așteptare ar fi binevenită.
63	
În ansamblu, gradul de utilizare a IMI este moderat spre scăzut: sunt lansate 
cereri de informații, precum și notificări, însă alertele și derogările individuale37 
sunt rare.
26 Observații 	
64	
Dat fiind că directiva obligă statele membre să notifice orice cerință nouă, 
utilizarea IMI în acest scop este logică. IMI ca platformă de comunicare oferă 
funcționalitatea necesară. Dezvoltarea IMI astfel încât să includă o perioadă de 
așteptare și o pagină de internet accesibilă publicului care să conțină cerințele 
notificate ar permite părților interesate să dispună de un acces mai bun la 
notificări și la examinarea noilor cerințe.
Consumatorii	continuă	să	întâmpine	dificultăți	în	ceea	ce 	
privește	accesul	la	piața	unică	a serviciilor
65	
Articolul 20 din directivă prevede că statele membre trebuie să se asigure 
că beneficiarii serviciilor (inclusiv consumatorii) nu sunt supuși unor cerințe 
discriminatorii bazate pe cetățenie sau pe locul de reședință al acestora și că 
accesul la un serviciu nu este nici el restricționat. Exemple tipice de astfel de 
restricții pot fi, de exemplu, atunci când un comerciant cu amănuntul online 
multinațional nu permite clientului să cumpere direct de pe un site web, ci 
îl redirecționează în mod automat către un magazin online din propria țară, 
unde prețurile și condițiile pot fi diferite. În alte cazuri de neconformitate, un 
comerciant ar putea refuza să livreze un produs către un client din altă țară fără 
nicio justificare. Directiva permite „diferențe între condițiile de acces în cazul în 
care acele diferențe sunt justificate în mod direct prin criterii obiective”.
66	
Comisia și statele membre au creat o rețea a centrelor europene ale 
consumatorilor (ECC-Net) care să furnizeze informații și asistență beneficiarilor 
de servicii care întâmpină probleme cu comercianți din alte țări. Centrele 
din cadrul acestei rețele, formată din statele membre ale UE, Norvegia și 
Islanda, sunt finanțate atât din bugetul UE, cât și cu fonduri naționale. Fiecare 
stat membru găzduiește un astfel de centru, care își propune să răspundă 
întrebărilor consumatorilor prin furnizarea de consiliere cu privire la procedurile 
de introducere a unor căi de atac și prin utilizarea contactelor pe care le are cu 
celelalte centre ECC-Net din alte țări, atunci când este necesar.
67	
Rețeaua a publicat un raport în care sunt analizate plângerile formulate 
de consumatori între ianuarie 2010 și decembrie 2012. În această perioadă, 
rețeaua a primit 222 de plângeri referitoare la articolul 20. În cadrul vizitelor 
sale efectuate la centrele europene ale consumatorilor și la alte organisme 
în șapte state membre, Curtea a înțeles că acest număr nu era cu adevărat 
reprezentativ pentru amploarea problemei existente, întrucât, potrivit centrului/
statului membru, consumatorii nu sunt bine informați cu privire la drepturile lor, 
în special în legătură cu cele care decurg din directivă. În plus, chiar și în cazurile 
în care consumatorii sunt conștienți de faptul că ar putea fi vorba de o încălcare 
a legislației, efortul necesar pentru a depune o reclamație este adesea considerat 
inutil, fie raportat la valoarea serviciului în cauză, fie din cauza faptului că aceștia 
au nevoie de o soluție rapidă.
27 Observații 	
38 Publicat la 7 decembrie 2009.
39 Publicat în septembrie 2011.
40 Printre produsele vizate s-au 
numărat articole de 
îmbrăcăminte, articole 
sportive, electrocasnice, cărți, 
DVD-uri cu muzică, jocuri 
video sau jocuri de calculator, 
programe informatice, 
produse electronice și 
produse de îngrijire personală.
41 De exemplu, dificultăți în 
a identifica un număr suficient 
de comercianți online care să 
fie dispuși să efectueze vânzări 
transfrontaliere, proporția 
livrărilor corespunzătoare, 
oferte de livrare gratuită 
retrase și diferențe în ceea ce 
privește suma care urma să fie 
percepută de pe cardurile de 
credit, aceste diferențe fiind 
ulterior atribuite unor 
considerente legate de 
procentul TVA-ului, de 
vămuire și de cursul valutar. 
Numeroși comercianți nu 
furnizau informații suficiente 
cu privire la drepturile 
clienților de a returna bunurile.68	
S-au publicat două rapoarte cu privire la aplicarea de cerințe discriminatorii, 
și anume: Study on business practices applying different conditions of access 
based on the nationality or the place of residence of service recipients38 (Studiu 
privind practicile comerciale care utilizează condiții diferite de acces bazate pe 
naționalitate sau pe locul de reședință al beneficiarilor serviciilor respective) și 
Online cross-border mystery shopping – State of the e-Union  (Evaluare prin metoda 
clientului misterios a comerțului electronic transfrontalier din UE), elaborate de 
Rețeaua Centrelor Europene ale Consumatorilor (ECC-Net)39.
69	
Primul raport a încercat să identifice dacă există diferențe de tratament al 
clienților pe bază de naționalitate sau pe baza locului de reședință. Studiul a vizat 
patru sectoare – închirierea de autoturisme, descărcările digitale, vânzarea online 
de produse electronice și serviciile turistice. Acesta a concluzionat că existau 
dovezi prima facie  privind existența unei diferențieri sistematice în funcție de 
locul de reședință al clientului în cele patru sectoare acoperite, dar nu și în 
funcție de naționalitate. Diferențierea a fost identificată în special în ceea ce 
privește serviciile furnizate online, concretizată prin redirecționarea automată pe 
baza adresei IP sau prin existența în paralel a unor site-uri internet în diferite țări.
70	
Studiul sugerează că factorii care pot determina aceste diferențieri pot fi atât de 
natură legală sau reglementară, cât și de natură comercială. Printre exemplele de 
factori de diferențiere de natură legală și reglementară se pot număra costurile 
financiare, costurile pe care le implică o situație de conformitate, diferențele în 
legislația statelor membre, în timp ce factorii de natură comercială pot fi costurile 
de transport și de livrare, costurile de marketing și structura organizațională, 
inclusiv franciza.
71	
Al doilea raport a avut drept scop identificarea obstacolelor care afectează 
comerțul electronic transfrontalier. Cu ajutorul a 17 state membre ale UE 
din rețeaua ECC, s-a efectuat un exercițiu constând în 305 achiziții online 
transfrontaliere pentru zece categorii de produse relevante40. În ansamblu, 
centrele europene ale consumatorilor au raportat că 173 din cele 305 cazuri 
(56 %) au înregistrat unele probleme41 cu privire la clauzele contractuale 
și drepturile consumatorilor, ceea ce indică faptul că aceștia se confruntă 
în continuare cu obstacole atunci când doresc să beneficieze de servicii 
transfrontaliere.
28 Observații 	
Prestatorii 	de	servicii	continuă 	să	discrimineze 	în	mod	
inechitabil
72	
În timp ce la articolul 20 alineatul (2) din directivă se prevede că orice 
discriminare trebuie să fie „justificat[ă] în mod direct prin criterii obiective”, 
considerentul 95 creează o breșă referindu-se la „motive obiective care pot varia 
de la o țară la alta, cum ar fi costurile suplimentare care rezultă din distanță 
sau caracteristicile tehnice ale prestării serviciului, sau condițiile diferite ale 
pieței, cum ar fi o cerere mai mare sau mai redusă în funcție de sezon, diferitele 
perioade de vacanță în statele membre și prețurile practicate de către diferiți 
concurenți sau riscurile suplimentare legate de reglementări diferite de cele din 
statul membru de stabilire”.
73	
Acest lucru a dus la cazuri nejustificate de discriminare, astfel cum este ilustrat 
prin exemplele din caseta 2 .
Practici	discriminatorii 	față	de	consumatori
La rezervarea online a unui pachet turistic într-un parc de distracții tematic situat în Franța, o consumatoare 
bulgară a selectat din greșeală Regatul Unit ca țara sa de reședință. Aceasta a observat imediat greșeala și 
a selectat Bulgaria în loc de Regatul Unit, constatând ulterior o diferență de preț de aproape 40 % întrucât i se 
cerea să plătească cu 500 de euro mai mult față de consumatorii britanici.
În timpul unei vacanțe de schi în Austria, un consumator german a constatat că prețul biletelor la instalațiile 
de schi era mult mai mare pentru turiștii străini decât pentru rezidenții austrieci.
Sursa: Enhanced Consumer Protection – the Services Directive 2006/123/EC Analysis of Article 20.2 and Article 21 related consumer complaints 
reported to ECC-Net between 2010 and 2012  (O protecție sporită a consumatorilor – Directiva 2006/123/CE privind serviciile. Analiza reclamațiilor 
adresate de consumatori rețelei ECC-Net cu referire la articolul 20 alineatul (2) și la articolul 21 între 2010 și 2012), p. 20-21.Caseta 2
74	
Raportul ECC-Net menționat anterior enumeră o serie de exemple similare de 
astfel de tratament discriminatoriu, care este cel mai adesea bazat pe locul de 
reședință decât pe naționalitate și adesea aplicat în mod indirect în funcție de 
țara de emitere a cardului de credit sau de locul de livrare.
29 Observații 	
42 Documentul de lucru al 
serviciilor Comisiei 
SWD(2012) 146 final din 
8 iunie 2012: With a view to 
establishing guidance on the 
application of Article 20(2) of 
Directive 2006/123/EC on 
services in the internal market 
(‘the Services Directive’)  
[Orientări cu privire la 
aplicarea articolului 20 
alineatul (2) din Directiva 
2006/123/CE privind serviciile 
în cadrul pieței interne 
(„Directiva privind serviciile”)].
43 (External) evaluation of the 
Consumer Protection 
Cooperation Regulation Final 
Report submitted by the 
Consumer Policy Evaluation 
Consortium (CPEC)  [Evaluare 
(externă) a Regulamentului 
privind cooperarea în materie 
de protecție a consumatorului – 
Raport final întocmit de 
Consumer Policy Evaluation 
Consortium  (CPCE – Consorțiul 
de evaluare a politicii de 
protecție a consumatorilor], 
17 decembrie 2012.75	
Prevederile articolului 20 alineatul (2) s-au dovedit a fi, de asemenea, o sursă de 
îngrijorare și de incertitudine pentru întreprinderile care nu înțeleg obligațiile 
care le revin atunci când efectuează vânzări la distanță către consumatori din alte 
țări. Conform reprezentanților comercianților cu amănuntul din statele membre, 
îndrumările furnizate până în prezent42 nu au reușit să ajute întreprinderile să 
obțină o asigurare și să cunoască cu certitudine cazurile în care au obligația de 
a garanta prestarea serviciilor lor la nivel transfrontalier.
Soluționarea 	problemelor
76	
Comisia a adoptat o abordare tematică pentru a soluționa cele mai importante 
tipuri de probleme referitoare la prestatorii de servicii. În acest scop, se face apel la 
Sistemul de cooperare pentru protecția consumatorului (SCPC) pentru a desfășura 
„acțiuni de verificare” ( sweeps ), care constau în examinarea la nivelul întregii UE 
a site-urilor internet de comerț electronic în diferite sectoare de activitate. În 
același timp, se efectuează controale coordonate pentru a se identifica eventualele 
încălcări ale legislației privind protecția consumatorilor și pentru a se asigura, în 
consecință, respectarea acesteia. În urma acestor investigații, autoritățile naționale 
competente ar trebui să ia măsuri adecvate de asigurare a respectării legislației, 
informând societățile în cauză cu privire la suspiciunile de nereguli și cerându-le  
să ia măsuri corective, în caz contrar putând face obiectul unor acțiuni în justiție.  
S-au desfășurat acțiuni de verificare în următoarele domenii: aviație, telefonie 
mobilă, produse electronice, vânzarea de bilete online, credite de consum, 
conținuturi digitale și rezervări online de pachete turistice.
77	
O evaluare externă43 efectuată în 2012 a arătat că rata de asigurare a respectării 
legislației, rezultată în urma acestor acțiuni de verificare, a fost ridicată pentru 
toate sectoarele, deși impactul acțiunilor ar putea fi sporit printr-o publicitate 
mai intensă și prin urmărirea subsecventă a cazurilor de nereguli pentru a se 
asigura respectarea permanentă a legislației. Din păcate, cerințele directivei nu 
au fost integrate în mod specific în evaluările efectuate în cadrul acestor exerciții, 
deoarece, potrivit Comisiei, Regulamentul privind cooperarea în materie de 
protecție a consumatorului a fost adoptat înainte de intrarea în vigoare a directivei. 
Evaluarea externă a formulat recomandări pentru extinderea domeniului de 
aplicare al activităților de verificare, dar a respins includerea directivei în acesta, 
deși a recunoscut că directiva garantează anumite drepturi pentru beneficiarii 
serviciilor, cum ar fi nediscriminarea, dreptul la informare, asigurarea de răspundere 
profesională și comunicarea comercială, și că dimensiunea transfrontalieră 
și coerența sunt criterii importante în acest sens. În evaluare se arată însă că 
Directiva privind serviciile pune mai curând un accent puternic pe obligațiile 
statelor membre decât pe activitățile prestatorilor de servicii individuali și că, în 
plus, aceasta acoperă, de asemenea, aspecte legate de relațiile între întreprinderi 
(conceptul de „beneficiari ai serviciilor” nefiind limitat doar la consumatorii 
individuali), ceea ce nu corespunde cu obiectivele cooperării în materie de 
protecție a consumatorilor, care sunt axate pe aceștia din urmă. Această opinie este 
în contradicție cu elementele de probă prezentate în raportul întocmit de ECC-net, 
care subliniază efectele majore asupra consumatorilor ale nerespectării directivei.
30 Observații 	
44 Recomandarea Comisiei din 
7 decembrie 2001 privind 
principiile de utilizare 
a „SOLVIT” – Rețeaua de 
soluționare a problemelor 
intervenite pe piața internă 
(JO L 331, 15.12.2001), p. 79.
45 Recomandarea Comisiei din 
17 septembrie 2013 privind 
principiile care guvernează 
SOLVIT, Bruxelles [C(2013) 5869 
final].
46 Recomandarea Comisiei 
privind principiile care 
guvernează SOLVIT 
(17 septembrie 2013), p. 2.
47 http://ec.europa.eu/solvit/
index_ro.htm .Asigurarea 	respectării 	directivei
Comisia	recurge	la	o serie	de	instrumente	pentru	asigurarea 	
respectării 	directivei
78	
Respectarea directivei este importantă atât din punct de vedere juridic, cât și 
din punct de vedere economic. Atunci când drepturile UE sunt încălcate, sunt 
necesare soluții rapide și eficiente, atât pentru prestatorii de servicii, cât și pentru 
beneficiarii serviciilor respective.
79	
Comisia poate iniția o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor 
împotriva statelor membre care nu respectă obligațiile care le revin în temeiul 
tratatului. Comisia a instituit, de asemenea, EU Pilot, mecanismul general 
prealabil procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, și SOLVIT, 
mecanismul alternativ de soluționare a diferendelor, care este conceput în mod 
special pentru chestiuni legate de piața internă. În plus, Comisia poate aborda 
aspecte la nivel înalt legate de politici prin formularea de recomandări specifice 
fiecărei țări în cadrul semestrului european.
SOLVIT	este	rareori	utilizat	pentru	Directiva	privind	serviciile
80	
SOLVIT este un serviciu gratuit de comunicare între statele membre, care 
funcționează mai ales online și care este pus la dispoziție de către administrațiile 
naționale. A fost înființat în 200144 și actualizat în 201345. SOLVIT poate oferi 
soluții la o întreagă gamă de situații concrete, precum: obținerea recunoașterii 
calificărilor profesionale, vize și drepturi de ședere, bunuri și servicii 
(întreprinderi), autovehicule și permise de conducere, prestații familiale, drepturi 
la pensie, munca în străinătate, indemnizații de șomaj, asigurări de sănătate, 
accesul la educație, circulația transfrontalieră a capitalurilor și a plăților și 
rambursarea TVA. În 2013, Comisia a publicat o broșură cu exemple de soluții 
practice identificate pentru diferite probleme individuale cu ajutorul centrelor 
SOLVIT.
81	
În general, cea mai mare parte a cazurilor sunt soluționate cu succes, în medie în 
termen de nouă săptămâni46 (față de termenul-țintă de zece săptămâni47).  
De regulă, sistemul a fost notificat cu privire la aproximativ 1 400 de cazuri pe an, 
numărul acestora crescând însă la 2 368 în 2014.
31 Observații 	
48 Raportul Delivering a stronger 
Single Market  (Construirea unei 
piețe unice mai puternice) 
elaborat de Nordic Innovation, 
iunie 2012, p. 50.
49 Ibidem.
50 Better Implementation of EU 
Legislation is not just a question 
of taking Member States to 
Court  (Asigurarea unui nivel 
mai bun de punere în aplicare 
a legislației UE nu înseamnă 
numai acționarea statelor 
membre în justiție), Dr. M. 
Kaeding, F. Voskamp, 
documentul de lucru 
2011/w/01 elaborat de EIPA 
(Institutul European de 
Administrație Publică), p. 10.82	
Cu toate acestea, SOLVIT joacă un rol minor în ceea ce privește directiva. În 2014, 
doar 17 cazuri din 2 368 se refereau la aceasta (6 în 2013, 16 atât în 2012, cât și 
în 2011).
83	
SOLVIT dispune de un personal restrâns și de o capacitate tehnică limitată pentru 
a gestiona cazuri complexe48. În țări mari precum Germania, Franța și Regatul 
Unit, centrele SOLVIT nu dispun de personal suficient49 și numărul de angajați 
cu calificare juridică este insuficient50. Cu toate acestea, Comisia organizează în 
mod regulat cursuri de formare pe chestiuni juridice pentru personalul centrelor 
SOLVIT.Soluții	obținute	cu	ajutorul	SOLVIT
SOLVIT	permite	unor	turiști	să	închirieze	iahturi	germane	în	Italia
O firmă germană a închiriat patru iahturi sub pavilion german unor turiști în Italia. Patronul a fost sancționat 
cu amendă deoarece nu și-a înregistrat iahturile comerciale la autoritățile portuare locale în conformitate 
cu noile reglementări din Italia. Cinci luni mai târziu, după repetate eforturi depuse pentru înregistrarea 
iahturilor, patronul a fost informat că înregistrarea este posibilă numai dacă firma are sediul în Italia. SOLVIT 
a intervenit pentru a clarifica faptul că această condiție nu corespunde legislației UE și că autoritățile trebuie 
să accepte înregistrarea la Camera de Comerț a Germaniei. Toate cele patru iahturi au fost înregistrate și s-au 
eliberat licențe de închiriere.
Caz soluționat în nouă săptămâni
SOLVIT	asigură	condiții	echitabile	de	tratament	tuturor	firmelor	de	rafting	care	funcționează	în 	
Slovenia
Câteva firme de rafting din Ungaria și Slovacia au semnalat că doar firmele slovene beneficiau de un 
permis anual de acces la un anumit râu din Slovenia la un preț redus. Firmele străine nu numai că trebuiau 
să plătească mai mult, dar erau obligate și să cumpere zilnic bilete. Datorită intervenției SOLVIT, normele 
discriminatorii au fost modificate și, în prezent, firmele străine își pot desfășura activitatea pe râurile slovene 
în aceleași condiții ca și firmele locale. Deoarece a presupus modificarea unor norme, soluționarea cazului 
a durat mai mult decât media pentru cazurile soluționate de SOLVIT.
Caz soluționat în zece luni
Sursa: „SOLVIT – Povești de succes”, Comisia Europeană, 2013.Caseta 3
32 Observații 	
51 Republica Cehă, Danemarca, 
Germania, Irlanda, Spania, 
Italia, Lituania, Ungaria, Țările 
de Jos, Austria, Portugalia, 
Slovenia, Finlanda, Suedia și 
Regatul Unit.84	
Cele mai multe cazuri au fost introduse de persoane particulare și doar 
aproximativ 20 de cazuri au fost introduse de către întreprinderi, dat fiind 
faptul că acestea din urmă dispun, în general, de alte mijloace pentru a rezolva 
problemele care apar atunci când desfășoară activități comerciale în străinătate. 
Un studiu efectuat de Comisie în 2011 a arătat faptul că întreprinderile preferă să 
se adreseze instanțelor oficiale în vederea soluționării problemelor lor.
85	
Soluțiile obținute de SOLVIT nu sunt soluții cu caracter legal și informațiile cu 
privire la cazurile sesizate și la modalitatea în care acestea au fost soluționate nu 
sunt disponibile publicului și nu sunt, prin urmare, valorificate pentru a asista 
alte posibile părți interesate. În plus, este posibil ca unele probleme identice să 
fie soluționate în mod diferit, de exemplu, de către state membre și autorități 
regionale diferite.
EU	Pilot –	un	sistem	utilizat	înainte	de	a se	recurge	la 	
procedura 	de	constatare 	a neîndeplinirii 	obligațiilor, 	apreciat 	
de	statele	membre
86	
EU Pilot este un mecanism confidențial utilizat pentru schimbul de informații între 
Comisie și statele membre. A fost instituit de Comisie în 2008 și număra 15 state 
membre voluntare51, iar până în iulie 2013 a reunit toate cele 28 de state membre 
ale UE. Recursul la EU Pilot are loc atunci când se încearcă să se clarifice sau să se 
soluționeze diferitele probleme, pentru a se evita, dacă este posibil, procedura 
oficială de constatare a neîndeplinirii obligațiilor prevăzută la articolul 258 TFUE.
87	
Comisia a deschis 1 502 dosare EU Pilot în toate domeniile de activitate în 2013 și 
1 208 în 2014. La începutul anului 2015, dosarele tratate în legătură cu Directiva 
privind serviciile erau în număr de 84.
În	medie,	este	nevoie	de	o perioadă	puțin	mai	mare	de	16 luni	
pentru	a soluționa	un	caz	EU	Pilot	aflat	sub	incidența	Directivei	
privind	serviciile
88	
Comisia notifică statele membre cu privire la cazurile individuale prin intermediul 
aplicației EU Pilot. Autoritățile din statele membre trebuie să furnizeze un răspuns 
și să propună o soluție în termen de zece săptămâni.
33 Observații 	
52 http://ec.europa.eu/
internal_market/scoreboard/
performance_by_
governance_tool/  
eu_pilot/
index_
en.htm#maincontentSec
53 COM(2011) 930 final 
din 21 decembrie 2011: 
„Al doilea raport de evaluare 
privind proiectul „EU Pilot””.89	
Comisia publică rata medie de răspuns pentru toate statele membre care au primit 
scrisori de notificare prin intermediul EU Pilot, în condițiile unui termen-limită de 
70 de zile. Conform tabloului de bord al pieței unice (07/14)52, majoritatea țărilor au 
fost marcate cu „verde” pentru a indica faptul că acestea au respectat termenul-
limită stabilit. Republica Cehă, Irlanda, Spania, Italia, Letonia, Polonia, Portugalia, 
România, Suedia și Regatul Unit sunt indicate cu culoarea „galben”, aceasta 
însemnând că aceste țări nu au depășit cu mult termenul-limită (durata medie de 
răspuns fiind cuprinsă între 71 și 77 de zile). În schimb, în ceea ce privește Franța, 
durata medie de răspuns este de 93 de zile. Durata de răspuns la nivelul serviciilor 
Comisiei nu este indicată în tabloul de bord, însă, conform celui de Al doilea raport 
de evaluare privind proiectul „EU pilot”53, în care aceasta și-a stabilit, la rândul său, 
un termen de 70 de zile pentru a evalua răspunsurile propuse și pentru a decide cu 
privire la o eventuală continuare a dosarului, durata medie a fost de 102 zile.
90	
Pentru majoritatea cazurilor tratate de EU Pilot cu privire la directivă, au fost 
necesare mai multe schimburi de corespondență, care au prelungit intervalul 
de timp necesar. Durata medie necesară pentru tratarea dosarelor legate de 
directivă este de 16,6 luni.
În	anumite	cazuri,	Comisia	a așteptat	prea	mult	înainte	de	a lua	
măsuri
91	
Curtea a examinat șase dosare EU Pilot aflate sub incidența directivei. În cadrul 
acestui eșantion, procesul a durat între cinci și opt luni pentru cazurile care 
au fost soluționate prin intermediul EU Pilot. Cu toate acestea, cazurile mai 
complexe, care au trecut în cele din urmă în etapa procedurii de constatare 
a neîndeplinirii obligațiilor, au necesitat între nouă și treizeci de luni.
92	
Statele membre au furnizat răspunsurile lor în timp util. Cu toate acestea, în caseta 4  
sunt date o serie de exemple în care procedura EU Pilot a înregistrat întârzieri.
Exemple	de	întârzieri	la	nivelul	procedurii	EU	Pilot
În cazul unei țări, Comisia a avut nevoie de 16 luni de la identificarea problemei pentru a trimite scrisoarea 
administrativă către un stat membru și de o perioadă de șase luni pentru a deschide dosarul EU Pilot aferent.
În cazul unui alt stat membru, Comisia a avut nevoie de aproape 20 luni de la primirea plângerii până la 
inițierea procedurii prin EU Pilot.
Un dosar EU Pilot a fost deschis în 2012 și nu a fost închis încă, deoarece mai este nevoie de o verificare 
a aplicării corecte a modificărilor legislative nou introduse.Caseta 4
34 Observații 	
54 Toate plângerile cu privire la 
toate subiectele, inclusiv cele 
care duc la procedura EU Pilot 
și/sau la procedura de 
constatare a neîndeplinirii 
obligațiilor, sunt înregistrate în 
CHAP (sistemul de înregistrare 
a plângerilor și cererilor de 
informații). În CHAP se poate 
semnala în câmpul de 
înregistrare dacă plângerile se 
referă la articolul 56 TFUE 
(libera prestare a serviciilor) 
sau la articolul 49 TFUE 
(dreptul de stabilire).93	
Informațiile privind dosarele EU Pilot nu sunt făcute publice nici în cursul 
perioadei în care acestea sunt deschise, nici după ce acestea au fost clasate. Prin 
urmare, chiar dacă astfel de proceduri duc la obținerea unor soluții într-o anumită 
țară, ele nu aduc niciun beneficiu altor părți interesate și nu contribuie  
la constituirea, la nivelul UE, a unei practici legale consacrate în acest domeniu.
Comisia	nu	a recurs	decât	în	foarte	puține	cazuri	la	procedura 	
de	constatare 	a neîndeplinirii 	obligațiilor
94	
În cazul în care, după consultările preliminare desfășurate în cadrul EU Pilot, 
Comisia consideră că normele UE nu sunt aplicate în mod corespunzător, aceasta 
poate iniția procedura de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva 
statului membru în cauză. Comisia are competența de a încerca să ducă la bun 
sfârșit această procedură, inclusiv, în cazul în care este necesar, să sesizeze Curtea 
de Justiție a Uniunii Europene. Acest lucru se poate realiza fie pe baza unei 
plângeri primite de Comisie54, fie din propria inițiativă a Comisiei.
95	
Dosarul poate fi soluționat în cazul în care statul membru pune la dispoziție 
informațiile suplimentare necesare care determină Comisia să decidă că nu există 
de fapt nicio încălcare sau dacă statul membru respectiv acceptă opinia Comisiei 
și decide să pună capăt încălcării.
96	
Politica de „toleranță zero” a fost anunțată de Comisie în cadrul pachetului său 
„servicii” din 2012. Cu toate acestea, Comisia a adoptat poziția potrivit căreia 
numai un subset limitat de cerințe să fie incluse în domeniul de aplicare al 
„toleranței zero” (a se vedea caseta 5 ).
35 Observații 	
97	
Această politică se referă numai la cele mai restrictive cerințe vizate de directivă. 
Ea nu este aplicată și altor obstacole și piedici identificate în acele cazuri în care 
justificarea bazată pe principiul proporționalității invocată de statul membru 
trebuie să fie evaluată și, probabil, contestată. Poziția adoptată de Comisie 
este aceea că nu se poate pronunța cu privire la aceste cazuri specifice, singura 
instituție abilitată în acest sens fiind Curtea de Justiție a Uniunii Europene. 
Cu toate acestea, Comisia este reticentă în privința trimiterii de cazuri în fața 
instanței atunci când nu are certitudinea absolută că hotărârea Curții va confirma 
faptul că dreptul Uniunii a fost încălcat.
98	
În unele cazuri, pe baza notificărilor primite prin sistemul IMI cu privire la 
măsurile legislative introduse, Comisia a furnizat orientări odată cu prezentarea 
noilor cerințe în cadrul reuniunilor grupurilor de experți. Cu toate acestea, 
politica de „toleranță zero” nu se aplică pentru ceea ce Comisia consideră a fi 
cerințe nejustificate impuse de statele membre.„Toleranță 	zero”	pentru	neconformitate
Comisia a decis să nu aplice politica de „toleranță zero” decât în cazurile de nerespectare a următoarelor 
obligații prevăzute de Directiva privind serviciile:
Directiva interzice o serie de cerințe discriminatorii și deosebit de împovărătoare, enumerate la articolul 14.
Directiva introduce o serie de obligații specifice pentru a simplifica procedurile de autorizare:
1. aprobarea tacită, adică, în lipsa unui răspuns din partea administrației, autorizația se consideră aprobată, 
astfel cum este prevăzut la articolul 13 alineatul (4); și
2. validitatea la nivel național a autorizațiilor, astfel cum este prevăzută la articolul 10 alineatul (4).
La articolul 24, directiva elimină toate interdicțiile totale cu privire la comunicările comerciale ale profesiilor 
reglementate.
Cerințele referitoare la locul de stabilire fac imposibilă prestarea de servicii transfrontaliere. Acestea se numără 
printre cele mai restrictive cerințe vizate de articolul 16 alineatul (2) din Directiva privind serviciile (clauza 
privind libertatea de a presta servicii), care nu pot fi impuse de statele membre prestatorilor de servicii.
Sursa: COM(2012) 261 final – „Parteneriat pentru o nouă creștere a serviciilor 2012-2015”, p. 4.Caseta 5
36 Observații 	
55 La 1 aprilie 2015.99	
De la introducerea Directivei privind serviciile, au fost inițiate doar nouă 
proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, pentru neconformitatea 
legislației naționale cu prevederile acesteia. Acest număr este destul de scăzut în 
comparație cu numărul de probleme semnalate în cadrul evaluărilor reciproce, 
al testelor de performanță și al raportului privind punerea în aplicare (pachetul 
„servicii”) și nu este în concordanță cu politica de „toleranță zero” anunțată de 
Comisie.
Soluționarea	cazurilor	care	fac	obiectul	procedurii	de 	
constatare 	a neîndeplinirii 	obligațiilor 	durează 	prea	mult
100	
Conform datelor furnizate de Comisie, durata medie de tratare a celor 18 cazuri 
pendinte la 1 octombrie 2014 care erau legate de Directiva privind serviciile era 
de 19,6 luni. Această perioadă de timp depășea deja durata maximă de 18 luni 
stabilită de Comisie pentru soluționarea cazurilor de neîndeplinire a obligațiilor. 
La sfârșitul anului 2015, mai exact cu aproximativ 15 luni mai târziu, 11 dintre 
aceste cazuri erau în continuare pendinte. Comisia nu colectează și nici nu 
publică în mod sistematic informații cu privire la durata procedurilor închise de 
constatare a neîndeplinirii obligațiilor legate de Directiva privind serviciile.
101	
Pe lângă cele 20 de cazuri legate de transpunerea cu întârziere a dreptului 
Uniunii (a se vedea punctul 19) și cele nouă cazuri de neconformitate (a se vedea 
punctul 99), au existat alte 55 de cazuri55 privind aplicarea sau transpunerea 
incorectă a Directivei privind serviciile și 20 de cazuri similare de neîndeplinire 
a obligațiilor în temeiul articolului 49 TFUE (libertatea de stabilire) și al 
articolului 56 TFUE (libera prestare a serviciilor). Este vorba de cazuri în care 
directiva a fost transpusă corect în legislația națională, dar dispozițiile legislației 
au fost transpuse sau puse în aplicare în mod incorect.
Plângerile	individuale	legate	de	servicii	fac	obiectul	unor 	
urmăriri	subsecvente	în	mod	regulat;	cu	toate	acestea,	în 	
cursul	procedurilor	de	constatare	a neîndeplinirii	obligațiilor, 	
intervin 	perioade 	lungi	de	inactivitate
102	
Curtea a examinat zece cazuri de proceduri de constatare a neîndeplinirii 
obligațiilor, selectate prin luarea în considerare fie a obstacolelor evidențiate în 
cursul vizitelor efectuate la Comisie și în statele membre, fie a duratei deosebit  
de lungi a procedurii.
37 Observații 	
56 Încălcarea articolelor 14, 15 
și 16.
57 Cauza C-179/14, 
Comisia/Ungaria, 2012/4083.103	
Cazurile înregistrate în sistemul CHAP au fost urmărite în mod regulat de către 
Comisie. Cele referitoare la directivă au fost transferate către DG Piață Internă 
și Servicii, care ulterior fie a elaborat un răspuns, fie a deschis un dosar EU Pilot 
în perspectiva inițierea procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor. În 
toate cazurile, au existat numeroase comunicări între Comisie și statele membre 
vizate. Cu toate acestea, odată ce procedurile de constatare a neîndeplinirii 
obligațiilor au fost inițiate, au intervenit întârzieri lungi și perioade de inactivitate 
în anumite cazuri, precum și întârzieri în furnizarea de răspunsuri din partea 
statelor membre. De exemplu, într-un caz, a existat o perioadă de inactivitate 
între februarie 2012 și martie 2014 și, într-un alt caz, corespondența din partea 
Comisiei a fost întreruptă între noiembrie 2012 și mai 2015, deși, ulterior, decizia 
a fost luată rapid.
104	
Chiar dacă durează mai mult decât se anticipase și se planificase, toate cazurile 
de constatare a neîndeplinirii obligațiilor care au fost închise s-au concretizat 
cu modificarea legislației din statul membru vizat, soluționându-se astfel 
problemele identificate. Se poate concluziona că, în cazul în care sunt inițiate 
proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, acestea conduc la modificări 
legislative în statele membre. Cu toate acestea, numărul acestor proceduri 
rămâne extrem de scăzut. În plus, deși Comisia anunță deschiderea unei 
proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, nu se pune la dispoziția 
publicului nicio documentație detaliată atunci când cazul este închis, ceea ce 
reduce transparența procedurii și afectează în mod negativ dezvoltarea unei 
practici juridice comune.
Doar	pentru	un	singur	caz	s-a	introdus	o acțiune	în	fața	Curții 	
de	Justiție
105	
Atunci când Comisia introduce o acțiune împotriva unui stat membru în fața 
Curții de Justiție, tot ei îi revine sarcina de a furniza dovezi privind încălcarea 
dreptului Uniunii. În cazul în care dovezile furnizate nu sunt suficient de 
concludente, Curtea este îndreptățită să se pronunțe împotriva Comisiei, 
declarând acțiunea ca inadmisibilă sau ca neîntemeiată. Comisia a introdus 
o singură acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor ce decurg din Directiva 
privind serviciile56 în fața Curții de Justiție57 (a se vedea caseta 6 ).
38 Observații 	
106	
În rapoartele întocmite de Comisie, de Parlamentul European și de alte organisme 
și în special în pachetul „servicii” (iunie 2012), instrumentele utilizate pentru 
asigurarea respectării directivei au fost revizuite și s-au formulat recomandări 
în vederea unor acțiuni viitoare. Curtea a constatat că, în toate statele membre 
vizitate, exista un consens potrivit căruia, în toate cazurile de neconformitate, 
ar trebui să se aplice un tratament riguros și ar trebui inițiate proceduri de 
constatare a neîndeplinirii obligațiilor.
107	
Comisia nu a elaborat o strategie sistematică în vederea consolidării pieței unice 
în domeniul serviciilor, în special în domeniile acoperite de directivă. Activitățile 
desfășurate în prezent cu scopul de a asigura respectarea directivei nu sunt axate 
întotdeauna pe cele mai importante sectoare din punct de vedere economic, care 
să fie selectate în funcție de o abordare bazată pe riscuri.Caz	de	neîndeplinire	a obligațiilor	adus	în	fața	Curții	de	Justiție
Comisia Europeană a decis să introducă o acțiune în fața Curții de Justiție a Uniunii Europene împotriva 
Ungariei, contestând legislația acesteia privind emiterea de tichete de vacanță, de agrement și pentru hrană 
caldă și rece. Comisia consideră că restricțiile introduse de legislația maghiară în vigoare la 1 ianuarie 2012 
contravin principiilor fundamentale privind libertatea de stabilire și libera prestare a serviciilor, consacrate 
în Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (articolele 49 și 56 TFUE), precum și prevederilor Directivei 
privind serviciile (Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 
privind serviciile în cadrul pieței interne).
În 2011, Ungaria și-a modificat legislația privind emiterea de tichete de vacanță, de agrement și pentru hrană 
caldă și rece, acordate de angajatori angajaților lor, considerându-le avantaje în natură. Prin urmare, acestea 
sunt supuse unui regim fiscal și de securitate socială mai favorabil. Noua reglementare a intrat în vigoare la 
1 ianuarie 2012, fără a fi însoțită de o perioadă de tranziție sau de măsuri tranzitorii adecvate. Anterior acestor 
modificări, nu existau cerințe specifice impuse angajatorilor în ceea ce privește emiterea unor astfel de tichete 
pentru hrană caldă și rece angajaților lor și nici în ceea ce privește forma acestora.
Ca urmare a introducerii modificărilor menționate, o fundație publică deține monopolul pentru emiterea 
tichetelor pentru hrană caldă pe suport de hârtie și a tichetelor pentru hrană rece (pe suport de hârtie și 
în format electronic). De asemenea, reglementarea impune condiții deosebit de stricte pentru emiterea de 
tichete pentru hrană caldă, de vacanță, și de agrement, considerate avantaje în natură, care nu mai puteau fi 
emise în format electronic.
Aceste reglementări noi au condus la excluderea operatorilor prezenți de mai mulți ani pe piața tichetelor 
pentru hrană caldă și rece, considerate avantaje în natură.
Având în vedere faptul că Ungaria nu și-a adaptat legislația în conformitate cu avizul motivat primit în 
noiembrie 2012, Comisia a decis să aducă acest caz în fața Curții de Justiție. În octombrie 2015, cazul era încă 
pendinte.Caseta 6
39 Observații 	
58 http://ec.europa.eu/
europe2020/pdf/csr2014/
overview_
recommendations_2014_by_
member_state_en.pdf .
59 De exemplu, în ceea ce 
privește profesiile 
reglementate, în special în 
farmacii și în magazinele de 
optică, promovarea 
concurenței în domeniul 
serviciilor, reducerea sarcinii 
de reglementare care 
afectează sectorul de vânzări 
cu amănuntul, odată cu 
adoptarea legii privind 
artizanatul, comerțul și 
întreprinderile foarte mici 
(ACTPE – Loi relative 
à l’artisanat, au commerce et 
aux très petites entreprises ), care 
are ca obiectiv simplificarea 
procedurii privind stabilirea 
punctelor de vânzare cu 
amănuntul și proiectul de lege 
privind activitatea economică, 
care acordă competențe mai 
largi autorității în materie de 
concurență.Recomandările	specifice	fiecărei	țări	au	avut	un	succes	limitat
108	
În afară de procedurile de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, Comisia 
încearcă să influențeze statele membre în direcția asigurării respectării directivei 
prin includerea de recomandări legate în mod specific de aceasta în cadrul 
recomandărilor specifice fiecărei țări emise în contextul semestrului european. 
Aceste recomandări sunt aprobate de către Consiliu. Comisia consideră că 
recomandările specifice fiecărei țări au un impact politic mai mare decât 
procedurile de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, dat fiind că ele sunt 
adoptate de comun acord de către guvernele statelor membre.
109	
În iunie 2014, chestiuni referitoare la „concurența în sectorul serviciilor” au 
fost incluse în 14 recomandări specifice fiecărei țări58. De exemplu, Comisia 
a recomandat guvernului francez să elimine restricțiile nejustificate privind 
accesul la profesiile reglementate și exercitarea acestora, să reducă costurile 
legate de accesul la acestea și să încurajeze concurența în domeniul serviciilor. 
În 2015, s-a luat act de faptul că s-au înregistrat unele progrese în acest 
domeniu59. Cu toate acestea, în unele țări, progresele sunt inexistente ori limitate 
sau recomandările specifice nu au fost luate în considerare (a se vedea caseta 7).
110	
Chiar dacă recomandările specifice fiecărei țări sunt considerate de către 
Comisie ca având un impact politic mai mare decât procedurile de constatare 
a neîndeplinirii obligațiilor, nu toate statele membre dau curs recomandărilor 
respective în mod corespunzător. Nu există nicio dovadă care să demonstreze că 
recomandările specifice fiecărei țări sunt mai eficace în eliminarea obstacolelor în 
domeniul serviciilor decât procedurile de constatare a neîndeplinirii obligațiilor.
40 Observații 	
Situația	acțiunilor	întreprinse	în	urma	recomandărilor	specifice	fiecărei	țări	
din 2014 	a fost	analizată 	în 2015 	și	s-a	constatat 	că	fie	progresele 	au	fost	limitate, 	fie	
nu	s-a	realizat	niciun	progres	
Recomandarea specifică nr. 5 pentru Ungaria sugera să se asigure stabilitatea cadrului de reglementare și să 
se stimuleze concurența pe piață, de exemplu prin eliminarea piedicilor în sectorul serviciilor.
Cu toate acestea, în 2015, s-a observat că Ungaria a înregistrat progrese limitate în punerea în aplicare 
a acestei recomandări și a recomandării Consiliului. De fapt, nu s-a realizat niciun progres în vederea 
stabilizării cadrului de reglementare și al stimulării concurenței pe piață, în special în sectorul serviciilor.
Recomandarea specifică nr. 4 pentru Austria propunea eliminarea obstacolelor excesive cu care se confruntau 
furnizorii de servicii, inclusiv în ceea ce privește forma juridică a societăților și cerințele privind structura 
acționariatului, precum și în ceea ce privește înființarea de societăți care oferă servicii interdisciplinare.
Austria nu a înregistrat niciun progres în reformele sale în cursul perioadei de raportare, nici în ceea ce privește 
forma juridică a societăților și cerințele privind structura acționariatului, nici în ceea ce privește activitățile de 
servicii interdisciplinare. Restricțiile existente nu făcuseră încă obiectul niciunei revizuiri generale.
Recomandarea specifică nr. 6 pentru Spania propunea să se adopte o reformă ambițioasă a serviciilor 
profesionale și a asociațiilor profesionale până la sfârșitul anului 2014, definind profesiile care necesită 
înregistrarea în cadrul unei organizații profesionale, precum și revizuind transparența și răspunderea 
organismelor profesionale, deschizând activitățile la care accesul este unul limitat în mod nejustificat și 
garantând unitatea pieței în ceea ce privește accesul la serviciile profesionale și exercitarea acestora în Spania; 
să se reducă și mai mult timpul necesar, costurile și numărul procedurilor de înființare a unei întreprinderi; să 
se abordeze restricțiile nejustificate privind înființarea de puncte de vânzare cu amănuntul de mari dimensiuni 
(supermarketuri), în special prin revizuirea reglementărilor existente privind planificarea urbană regională.
Nu s-a înregistrat niciun progres în ceea ce privește adoptarea reformei serviciilor profesionale și a asociațiilor 
profesionale.
S-au realizat unele progrese în ceea ce privește reducerea în continuare a timpului necesar, a costurilor și 
a numărului proceduri necesare pentru înființarea unei întreprinderi.Caseta 7
41
 Concluzii 	și	recomandări
111	
Comisia are obligația de a coordona politica privind piața unică europeană 
și de a urmări înlăturarea obstacolelor nejustificate existente în comerțul din 
domeniul serviciilor. La câțiva ani după termenul-limită de punere în aplicare 
a Directivei privind serviciile, persistă încă piedici care afectează piața internă 
a serviciilor care fac obiectul acestei directive. Comisia a instituit o serie de 
mecanisme pentru identificarea obstacolelor, a creat structuri de sprijin pentru 
a asista statele membre în reducerea acestora și a instituit măsuri alternative 
de soluționare a conflictelor. Cu toate acestea, Comisia a fost reticentă în 
introducerea de proceduri judiciare, parțial din cauza duratei procedurii și, 
parțial, din cauza lipsei sale de încredere în soliditatea legislației. În ansamblu, 
Comisia nu a fost decât parțial eficace în ceea ce privește asigurarea punerii în 
aplicare a directivei.
Transpunerea	directivei	și	monitorizarea	punerii	în 	
aplicare 	a acesteia
112	
Majoritatea statelor membre nu au transpus directiva în legislația națională în 
termenul prevăzut. Comisia a monitorizat progresele înregistrate de statele 
membre și a raportat cu privire la acestea către Consiliul Competitivitate. 
Statele membre au recunoscut faptul că au primit un sprijin important din 
partea Comisiei la nivel practic pentru a pune în aplicare directiva atât în 
cursul transpunerii, cât și ulterior, prin organizarea de discuții de grup în cadrul 
procesului de evaluare reciprocă, precum și prin furnizarea de orientări cu ocazia 
reuniunilor regulate ale grupurilor de experți tematice. Orientările în materie de 
transpunere au fost furnizate sub forma „Manualului privind punerea în aplicare 
a Directivei privind serviciile”, care, deși era considerat util, nu a fost publicat 
în timp util, și anume înainte de începutul perioadei de trei ani și, prin urmare, 
a contribuit, la rândul lui, la întârzierea procesului de transpunere integrală  
(a se vedea punctele 16-20).
Recomandarea 1
Comisia ar trebui să elaboreze orientări pentru transpunerea legislației și să le 
publice cât mai repede posibil după adoptarea acesteia.
113	
Procesul de evaluare reciprocă și testele de performanță ulterioare au arătat 
că un număr semnificativ de obstacole persistă. Statele membre consideră că 
Comisia ar fi putut contribui mai mult la eliminarea obstacolelor nejustificate care 
au fost identificate în cursul acestui proces. În plus, Comisia nu a pus suficient în 
discuție justificarea legată de proporționalitate furnizată de unele state membre. 
Rezultatele nu au fost utilizate pentru a sprijini o aplicare sistematică a directivei 
de către Comisie, astfel încât să se urmărească abordarea aspectelor celor mai 
importante din punct de vedere economic (a se vedea punctele 21-36).
42 Concluzii 	și	recomandări 	
Recomandarea 2
Rezultatele obținute în urma unor exerciții precum evaluările reciproce și testele 
de performanță ar trebui să fie urmărite în vederea soluționării cazurilor de 
neconformitate; Comisia și statele membre ar trebui să abordeze aspectele cele 
mai semnificative din punct de vedere economic.
114	
Beneficiile economice potențiale ale unei puneri în aplicare integrale a directivei 
nu sunt cunoscute, deși creșterile de producție estimate sunt frecvent invocate 
pentru a demonstra impactul reducerii barierelor. Din cauza lipsei de date 
suficient de detaliate cu privire la sectoarele vizate de directivă, nu există 
încă nicio cuantificare fiabilă a impactului acesteia. Comisia nu a cerut decât 
recent statelor membre să furnizeze defalcările detaliate necesare din conturile 
naționale (a se vedea punctele 37-42).
Recomandarea 3
Comisia ar trebui să depună eforturi pentru a se asigura că aspectele legate de 
prezentarea datelor necesare evaluării impactului noii legislații sunt abordate 
într-un stadiu timpuriu al procedurii legislative.
Punerea 	în	aplicare
115	
Ghișeele unice constituie un element esențial al directivei. Au existat întârzieri 
în ceea ce privește constituirea lor și calitatea lor variază foarte mult între statele 
membre, unele dintre acestea din urmă neavând ambiția de a ajuta ghișeele 
unice să devină mai receptive la nevoile întreprinderilor. Comisia a elaborat 
o cartă prin care statele membre sunt încurajate să depună eforturi mai mari 
pentru a îndeplini acest obiectiv, dar mai trebuie încă așteptat până când acest 
demers va produce rezultate satisfăcătoare (a se vedea punctele 46-52).
116	
Gradul în care ghișeele unice sunt cunoscute în rândul întreprinderilor nu 
este ridicat și nu toate ghișeele unice sunt suficient de vizibile (a se vedea 
punctele 53-55).
Recomandarea 4
Statele membre ar trebui să respecte carta privind ghișeele unice, de exemplu, 
prin punerea la dispoziție a informațiilor în mai multe limbi și prin facilitarea 
completării tuturor etapelor administrative necesare pentru furnizarea de servicii 
transfrontaliere.
43 Concluzii 	și	recomandări 	
117	
Sistemul IMI se poate dovedi util în cooperarea administrativă cu privire la 
directivă, dar este mai puțin utilizat decât, de exemplu, pentru Directiva privind 
calificările profesionale. De asemenea, IMI este un mijloc util de comunicare 
pentru notificările obligatorii, dar este puțin utilizat, din cauza faptului că 
statele membre sunt nemulțumite cu privire la modul în care Comisia tratează 
notificările care îi sunt trimise și din cauza dificultăților de a înțelege notificările 
primite de la alte state membre (a se vedea punctele 56-64).
Recomandarea 5
Legiuitorul ar trebui să introducă o perioadă de așteptare pentru notificarea 
proiectelor de cerințe și să se asigure că acestea sunt publicate pe un site internet 
accesibil publicului pentru a permite un acces mai bun și o examinare a acestora 
în timp util.
118	
Există dovezi care arată că mulți consumatori se confruntă în continuare cu 
probleme în ceea ce privește accesul la piața unică a serviciilor, chiar dacă 
aceștia nu depun plângeri oficiale. Cu toate acestea, Comisia ar putea propune 
extinderea sferei de aplicare a Regulamentului privind cooperarea în materie 
de protecție a consumatorului, astfel încât să acopere articolul 20 din Directiva 
privind serviciile (a se vedea punctele 65-77).
Recomandarea 6
Comisia ar trebui să modifice anexa la Regulamentul privind cooperarea în 
materie de protecție a consumatorului, astfel încât să includă articolul 20 din 
Directiva privind serviciile.
Asigurarea 	respectării 	directivei
119	
Deși EU Pilot este un instrument util de cooperare între statele membre și 
Comisie, intervalul de timp care precedă deschiderea unui dosar în cadrul acestui 
sistem este deseori prea lung și informațiile cu privire la soluționarea dosarelor 
nu sunt făcute publice. Prin urmare, chiar dacă un caz individual este soluționat 
prin EU Pilot, aceasta nu generează niciun beneficiu pentru alte părți interesate 
și nici nu contribuie la stabilirea, la nivelul UE, a unei practici juridice în acest 
domeniu (a se vedea punctele 86-93).
44 Concluzii 	și	recomandări 	
Recomandarea 7
Comisia nu ar trebui să întârzie deschiderea unui dosar EU Pilot după ce 
a fost identificată o problemă. Informațiile privind aspectele soluționate prin 
intermediul EU Pilot ar trebui să fie făcute cunoscute (cu păstrarea anonimatului, 
dacă este necesar), contribuindu-se astfel la diseminarea celor mai bune practici.
120	
În ciuda politicii de „toleranță zero”, doar nouă proceduri de constatare 
a neîndeplinirii obligațiilor au fost inițiate pentru cazuri de neconformitate 
a legislației naționale cu directiva. Acestea au durat prea mult timp până au 
fost soluționate (doi ani în medie) și doar un singur caz de încălcare a Directivei 
privind serviciile a fost efectiv adus în fața Curții de Justiție. Comisia nu dispune 
de o strategie sistematică de consolidare a pieței unice în domeniul serviciilor, 
în special în domeniile acoperite de directivă. Activitățile desfășurate în prezent 
pentru asigurarea respectării directivei nu aplică întotdeauna o abordare bazată 
pe riscuri, astfel încât să se concentreze asupra celor mai semnificative sectoare 
din punct de vedere economic (a se vedea punctele 94-107).
Recomandarea 8
Comisia ar trebui să reducă durata procedurilor de constatare a neîndeplinirii 
obligațiilor cât mai mult posibil și ar trebui să aplice o abordare în funcție de 
riscuri și de importanța economică a problemei în cauză în ceea ce privește 
inițierea acestor proceduri. În cele din urmă, având în vedere faptul că Comisia 
însăși consideră că singura instituție abilitată să se pronunțe cu privire la aspecte 
importante de punere în aplicare a directivei este Curtea de Justiție, ea ar trebui 
să le aducă în atenția acesteia ori de câte ori este necesar.
Prezentul raport a fost adoptat de Camera IV, condusă de domnul Milan 
Martin CVIKL, membru al Curții de Conturi, la Luxemburg, în ședința sa din 
3 februarie 2016.
 Pentru Curtea de Conturi
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 Președinte

45 Răspunsul 		
Comisiei
Sinteză
IV
Comisia și-a stabilit prioritățile în Comunicarea din 2012 privind punerea în aplicare a Directivei privind serviciile1.  
În comunicarea sa, Comisia explică faptul că pune accent pe aplicarea legii, dar că acesta nu este singurul său 
domeniu de acțiune. Comisia a identificat, de asemenea, sectoarele prioritare și a stabilit acțiuni pentru anii 
următori, inclusiv un plan de acțiune în domeniul comerțului cu amănuntul, reforma Directivei privind calificările 
profesionale și o evaluare inter pares  privind forma juridică și acționariatul. Acest set de acțiuni a fost salutat de 
Consiliul European în concluziile sale din 23 octombrie 2013. Astfel cum a subliniat Consiliul European, statele 
membre joacă un rol esențial în punerea în aplicare a Directivei privind serviciile.
Comisia a deschis mai multe dosare de constatare a neîndeplinirii obligațiilor în prima jumătate a anului 2015, 
în cazurile în care caracterul proporțional al unei măsuri naționale trebuie să fie evaluat. De exemplu, Comisia 
a deschis 8 cazuri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor cu privire la forma juridică și acționariat sau la tarife (care 
sunt obligații condiționate prevăzute la articolul 15 din Directiva privind serviciile). O serie de cazuri au fost inițiate, 
de asemenea, în baza restricțiilor cantitative sau teritoriale (articolul 15 din Directiva privind serviciile) și în temeiul 
articolului 20 alineatul (2) (referitor la nediscriminare în ceea ce privește accesul la servicii). Un număr de 10 dosare 
EU Pilot au fost deschise în cea de a doua jumătate a anului 2015 cu privire la nerespectarea articolului 8 din 
Directiva privind serviciile în legătură cu ghișeele unice, care, de asemenea, necesită o evaluare a proporționalității.
V
Comisia inițiază proceduri judiciare atunci când este necesar. Comisia și-a identificat sectoarele prioritare și a luat 
măsuri în cadrul acestora.
O parte din directivă se bazează pe o evaluare a proporționalității care trebuie să fie efectuată de statele membre, 
de la caz la caz, și pe care Comisia trebuie să o ia în considerare (de exemplu, articolul 15 și articolul 39, care 
impun statelor membre să evalueze anumite cerințe.) Prin urmare, o măsură va fi luată nu în funcție de nivelul de 
încredere, ci în funcție de temeiul juridic. Durata procedurii judiciare nu a reprezentat niciodată un obstacol în 
calea deschiderii dosarelor de constatare a neîndeplinirii obligațiilor. Pentru obligațiile necondiționate cuprinse în 
directivă, Comisia a acționat cu promptitudine printr-un număr considerabil de investigații din proprie inițiativă.  
Din media de 80 de dosare EU Pilot pe an, Comisia a deschis peste 30 de dosare din proprie inițiativă.
1 http://ec.europa.eu/growth/single-market/services/services-directive/implementation/evaluation/index_en.htm .
Răspunsul 	Comisiei 	 46
VI
În ceea ce privește impactul economic al Directivei privind serviciile, studiul din 2012 ( http://ec.europa.eu/
economy_finance/publications/economic_paper/2012/pdf/ecp_456_en.pdf ) s-a bazat pe o evaluare a obstacolelor 
din sectoarele de servicii la două momente în timp: înainte de introducerea directivei și după introducerea acesteia 
(sfârșitul anului 2011). Comisia a efectuat, de asemenea, o actualizare a studiului respectiv pentru a identifica 
reformele naționale care s-au desfășurat între 2012 și 2014 (disponibilă la adresa: http://ec.europa.eu/DocsRoom/
documents/13327/attachments/1/translations/en/renditions/native ). În plus, recent au fost efectuate evaluări mai 
detaliate cu privire la obstacolele rămase și la potențialul economic al eliminării acestora în sectoarele prioritare din 
domeniul serviciilor și al comerțului cu amănuntul. Acestea au fost publicate în documentul de lucru al serviciilor 
Comisiei cu privire la strategia privind piața unică (a se vedea secțiunile 2.3 și 2.4: http://ec.europa.eu/DocsRoom/
documents/13405/attachments/1/translations/en/renditions/native ).
VII	Prima	liniuță
Comisia a deschis peste 30 de dosare (dosare cu toleranță zero) în urma exercițiului de evaluare reciprocă din 
2013. De asemenea, aceasta a deschis 15 dosare EU Pilot în urma evaluării inter pares  cu privire la forma juridică, 
acționariatul și tarifele în 2014. Dintre cele 15 dosare, în 5 cazuri, o scrisoare de punere în întârziere a fost trimisă 
statelor membre în cauză, rezultând un total de aproximativ 80 de proceduri EU Pilot pe an. Acesta este unul dintre 
cele mai mari numere de dosare deschise în cadrul Comisiei pentru un singur act din legislația secundară, ceea ce 
constituie un efort uriaș din partea statelor membre și a Comisiei, întrucât a fost nevoie de 1 584 de acte legislative 
naționale pentru transpunere, reprezentând cel mai mare număr de măsuri de transpunere necesar vreodată pentru 
un singur act din legislația secundară a UE.
VII	A doua	liniuță
EU Pilot este un sistem prin care Comisia și statele membre discută, într-un stadiu incipient, posibilele încălcări ale 
dreptului UE. Discuțiile sunt supuse confidențialității; Comisia nu divulgă dacă o investigație EU Pilot pe o anumită 
temă este/a fost în curs împotriva unui anumit stat membru. Comisia face schimb de bune practici cu statele 
membre cu privire la punerea în aplicare a dreptului Uniunii, inclusiv cu privire la funcționarea EU Pilot, în cadrul 
unor foruri dedicate. Comisia publică informații cu privire la EU Pilot într-o formă agregată în raportul anual privind 
monitorizarea aplicării dreptului Uniunii Europene [COM(2015) 329]. În cazul în care Comisia ar publica informații 
specifice cu privire la un dosar EU Pilot, aceasta ar trebui să respecte obligațiile de confidențialitate pe care le 
are față de statele membre, care trebuie luate în considerare de la caz la caz. Practica Comisiei de a trata în mod 
confidențial investigațiile EU Pilot în curs a fost confirmată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene [hotărârea Petrie 
(cauza T-191/99), hotărârea Spirlea (cauza T 306/12), ClientEarth/Comisia, T-424/14 și T-425/14]. Hotărârile respective 
au fost pronunțate în legătură cu cererile de acces la documente de către părți terțe externe. Având în vedere 
cele de mai sus, Comisia consideră că actuala politică de diseminare asigură un echilibru adecvat între nevoia de 
a promova cele mai bune practici în ceea ce privește aplicarea dreptului UE și respectarea confidențialității față de 
statele membre. Comisia se angajează să difuzeze informații agregate cu privire la EU Pilot.
VII	A treia	liniuță
Comisia consideră că scopul procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor este de a pune capăt încălcării 
dreptului UE și de a asigura conformitatea într-un stadiu cât mai timpuriu posibil. Aceasta se angajează să 
limiteze, în măsura posibilului, timpul necesar pentru atingerea acestui obiectiv. Cu toate acestea, cea mai 
eficientă modalitate de a atinge acest obiectiv nu este legată întotdeauna de rapiditatea procedurii de constatare 
a neîndeplinirii obligațiilor, întrucât, în unele cazuri, continuarea unei proceduri de constatare a neîndeplinirii 
obligațiilor fără a lua în considerare situațiile contingente poate avea rezultate contraproductive.
Răspunsul 	Comisiei 	 47
VII	A patra	liniuță
Faptul că respectivele cazuri nu au fost aduse în fața Curții de Justiție nu înseamnă neapărat o lipsă de activitate 
a Comisiei în urmărirea încălcărilor, ci înseamnă că s-a asigurat respectarea legii înainte de sesizarea Curții. Scopul 
procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor este de a asigura conformitatea într-un stadiu cât mai timpuriu 
posibil. În acest sens, EU Pilot este un instrument eficace pentru soluționarea problemelor înainte de a se iniția 
o procedură oficială de constatare a neîndeplinirii obligațiilor și, în cele din urmă, de a se înainta cazul către Curtea 
de Justiție, dacă este necesar. După introducerea sistemului EU Pilot a scăzut, în general, numărul de proceduri de 
constatare a neîndeplinirii obligațiilor și, prin urmare, numărul de sesizări către Curtea de Justiție. Astfel cum se 
precizează în răspunsul Comisiei, această afirmație este valabilă pentru procedura de constatare a neîndeplinirii 
obligațiilor în general.
VIII	Prima	liniuță
Comisia sprijină statele membre în punerea în aplicare a legislației Uniunii prin utilizarea unei game largi de 
instrumente de promovare a conformității (planuri de punere în aplicare pentru inițiativele legislative importante, 
rețele, reuniuni ale comitetului de experți și orientări). Pachetul privind o mai bună legiferare, adoptat în mai 
2015, a confirmat sprijinul acordat de Comisie statelor membre în eforturile acestora legate de punerea în aplicare 
(Orientările privind o mai bună legiferare, pagina 33-35). În acest sens, toate propunerile pentru directivele 
principale sunt însoțite de planuri de punere în aplicare care descriu provocările legate de punerea în aplicare și 
acțiunile de sprijin relevante care urmează să fie adoptate de către Comisie.
Manualul cu privire la punerea în aplicare a Directivei privind serviciile a fost pus la dispoziție la 7 luni de la 
adoptarea Directivei privind serviciile și cu 29 de luni înainte de termenul-limită pentru transpunere. Au avut loc 
ample consultări și discuții cu statele membre înainte de publicarea manualului și, prin urmare, conținutul acestuia 
era bine cunoscut în prealabil de către statele membre. Publicarea manualului fără o consultare corespunzătoare ar 
fi reprezentat o problemă mai mare decât întârzierea publicării acestuia.
VIII	A doua	liniuță
În conformitate cu noua agendă pentru o mai bună legiferare, Comisia își consolidează abordarea cu privire la 
studiile și evaluările de impact, pentru a îmbunătăți baza de cunoștințe care stă la baza tuturor propunerilor 
legislative, fără a aduce atingere deciziilor politice. Comisia a deschis procesul său de elaborare a politicilor către 
controlul și implicarea din partea publicului printr-un portal web în care pot fi urmărite inițiativele și noile consultări 
publice atunci când Comisia evaluează politicile existente sau posibile noi propuneri.
VIII	A patra	liniuță
Strategia privind piața unică pentru bunuri și servicii, publicată de Comisia Europeană la 28 octombrie 2015, 
a anunțat o serie de acțiuni cu scopul de a se îmbunătăți aplicarea Directivei privind serviciile, inclusiv reforma 
procedurii de notificare. Comisia are în vedere mai multe opțiuni legislative, inclusiv elemente precum un termen 
suspensiv și permiterea accesului părților interesate la notificări pentru a asigura o mai mare transparență.  
Strategia privind piața unică subliniază faptul că punerea la dispoziție a informațiilor pe o pagină de internet 
accesibilă publicului nu este încă disponibilă. O propunere corespunzătoare este planificată pentru 2016.
VIII	A cincea	liniuță
Strategia privind piața unică anunță o astfel de revizuire a legislației privind protecția consumatorului, precum și 
o legislație care să ofere un cadru mai specific dincolo de articolul 20 din Directiva privind serviciile.
Răspunsul 	Comisiei 	 48
Introducere
11
Comisia notează faptul că direcția generală Piață Internă, Industrie, Antreprenoriat și IMM-uri (GROW) s-a format 
prin fuzionarea fostelor direcții generale Piață Internă și Servicii (MARKT) și Întreprinderi și Industrie (ENTR).
Observații
14
Comisia a identificat domeniile în care directiva nu a fost pusă în aplicare și a luat măsuri adecvate, de 
exemplu, politica de toleranță zero și cazuri privind forma juridică, acționariatul și tarifele. Statele membre au 
responsabilitatea de a identifica restricțiile și obstacolele de pe teritoriul acestora.
Comisia consideră utilă aplicarea în mod sistematic a instrumentului EU Pilot ca o modalitate eficace de a se evita 
procedurile judiciare îndelungate și de a se garanta într-un mod rapid respectarea de către statele membre.
Unele dispoziții importante ale directivei impun o evaluare a proporționalității care trebuie să fie efectuată de către 
statele membre, de la caz la caz, iar Comisia trebuie să ia în considerare acest element și să acționeze astfel încât să 
nu se depășească domeniul de aplicare a Directivei privind serviciile.
15
În ceea ce privește impactul economic al Directivei privind serviciile, studiul din 2012 ( http://ec.europa.eu/
economy_finance/publications/economic_paper/2012/pdf/ecp_456_en.pdf ) s-a bazat pe o evaluare a obstacolelor 
din sectoarele de servicii la două momente în timp: înainte de introducerea directivei și după introducerea acesteia 
(sfârșitul anului 2011).
Comisia a efectuat o actualizare a studiului respectiv pentru a identifica reformele naționale care s-au desfășurat 
între 2012 și 2014 (disponibilă la adresa: http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/13327/attachments/1/
translations/en/renditions/native ). În plus, recent au fost efectuate evaluări mai detaliate cu privire la obstacolele 
rămase și potențialul economic al eliminării acestora în sectoarele prioritare din domeniul serviciilor și al comerțului 
cu amănuntul. Acestea au fost publicate în documentul de lucru al serviciilor Comisiei cu privire la strategia privind 
piața unică (a se vedea secțiunile 2.3 și 2.4: http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/13405/attachments/1/
translations/en/renditions/native ).
17
Manualul a fost pus la dispoziție la 7 luni după adoptarea Directivei privind serviciile și cu 29 de luni înainte de 
termenul-limită de transpunere. Au avut loc ample consultări și discuții cu statele membre înainte de publicarea 
manualului și, prin urmare, conținutul acestuia era bine cunoscut în prealabil de către statele membre. Publicarea 
manualului fără o consultare corespunzătoare ar fi reprezentat o problemă mai mare decât întârzierea minoră 
a publicării acestuia.
Răspunsul 	Comisiei 	 49
28
Comisia este de opinie că ar trebui depuse mai multe eforturi pentru a se îmbunătăți punerea în aplicare ambițioasă 
a Directivei privind serviciile. În 2015, serviciile Comisiei au efectuat un exercițiu de monitorizare a evaluării din 2012, 
examinând progresele înregistrate în perioada 2012  2014. Exercițiul a constatat că măsurile întreprinse în perioada 
respectivă vor adăuga doar 0,1 % în plus la PIB-ul UE (față de 1,8 % din PIB-ul potențial identificat în studiul din 
2012).
Comisia consideră că ar trebui luate măsuri suplimentare pentru a reduce și mai mult restricțiile privind forma 
juridică, astfel cum este evidențiat, de exemplu, în recomandările specifice fiecărei țări în cadrul semestrului 
european și prin măsurile recente ale Comisiei care vizează astfel de restricții în mai multe state membre.
29
Comisia și-a stabilit prioritățile în Comunicarea din 2012 privind punerea în aplicare a Directivei privind serviciile2. În 
comunicarea sa, Comisia explică faptul că pune accent pe aplicarea legii, dar că acesta nu este singurul domeniu de 
acțiune. Comisia a identificat, de asemenea, sectoarele prioritare și acțiunile stabilite pentru anii următori, inclusiv 
un plan de acțiune în domeniul comerțului cu amănuntul, reforma Directivei privind calificările profesionale și 
o evaluare inter pares  privind forma juridică și acționariatul. Acest set de acțiuni a fost salutat de Consiliul European 
în concluziile sale din 23 octombrie 2013. Astfel cum a subliniat Consiliul European, statele membre joacă un rol 
esențial în punerea în aplicare a Directivei privind serviciile.
În vara anului 2012, Comisia a contactat statele membre pentru a afla în ce mod intenționează acestea să elimine 
încălcările evidente (cazuri de toleranță zero).
36
Testele de performanță nu au urmărit să identifice obstacolele incompatibile cu Directiva privind serviciile. În urma 
testelor de performanță, Directiva privind calificările profesionale a fost modificată în 2013 [a se vedea propunerea 
inițială COM(2011) 883 final, secțiunea 4.11 și comunicarea Comisiei din 2011 COM(2011) 20, secțiunea 4.2.], iar 
Directiva privind pachetele de servicii pentru călătorii modificată a fost convenită în 2015 [a se vedea propunerea 
inițială a Comisiei COM(2013) 512, secțiunea 1.4 din propunere].
37
O evaluare detaliată a reformelor puse în aplicare de statele membre de la introducerea Directivei privind serviciile 
până la sfârșitul anului 2011 și a potențialului impact economic al acestora a fost publicată în 2012.
Studiul  (http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/pdf/ecp_456_en.pdf ) oferă 
o explicație detaliată a datelor economice utilizate pentru efectuarea evaluării, precum și a surselor acestora (a se 
vedea paginile 19-20 și 67-68). Unele date pot fi absente sau indisponibile pentru unul sau mai multe state membre. 
Aceasta este însă o problemă comună pentru orice tip de studiu economic sau analiză econometrică.
38
A se vedea răspunsul Comisiei la punctul 15.
2 http://ec.europa.eu/growth/single-market/services/services-directive/implementation/evaluation/index_en.htm .
Răspunsul 	Comisiei 	 50
39
A se vedea, de asemenea, răspunsurile Comisiei la punctele 37 și 38.
40
A se vedea răspunsurile Comisiei la punctele 37-39.
Răspuns	comun	la	punctele	41	și	42
Comisia a lansat o inițiativă prin care urmărește să obțină o transmitere mai completă și mai promptă a datelor 
privind conturile naționale publicate de Eurostat. Cu toate acestea, există o serie de alte tipuri de date statistice 
privind sectoarele de servicii (inclusiv, de exemplu, statisticile structurale de întreprindere ale Eurostat) care permit 
o analiză aprofundată a piețelor de servicii.
43
În ceea ce privește serviciile de informații și mecanismele de cooperare, Directiva privind serviciile a prevăzut 
doar ghișeul unic. Referitor la utilizarea Sistemului de informare al pieței interne (IMI), peste 6 000 de autorități 
competente sunt înregistrate în sistem pentru domeniul Serviciu. Numărul schimburilor de informații între 
autorități este încă relativ scăzut, întrucât statele membre subestimează potențialul sistemului (și din cauza lipsei de 
sensibilizare cu privire la obligațiile juridice în baza Directivei privind serviciile, în special la nivel local).
Rețeaua centrelor europene ale consumatorilor nu a fost creată în scopul Directivei privind serviciile. Aceasta 
este responsabilă de o gamă largă de activități. Unul dintre rolurile sale esențiale este de a promova drepturile 
consumatorilor într-un context transfrontalier. De asemenea, centrele europene ale consumatorilor participă, pe cât 
le permit resursele, la promovarea drepturilor consumatorilor în temeiul Directivei privind serviciile.
46
Înființarea ghișeelor unice și asigurarea funcționării corespunzătoare a acestora este responsabilitatea statelor 
membre. Comisia a oferit sprijin pe parcursul acestui proces. Acest lucru a fost realizat prin intermediul a două 
grupuri de experți:
— Grupul de experți EUGO — Acesta a oferit o platformă pentru schimbul de cele mai bune practici și organizarea 
unui exercițiu de evaluare comparativă pentru a oferi statelor membre feedback cu privire la performanța 
acestora și la îmbunătățirile necesare (organizat anual prin studii de evaluare comparativă sau testări cu 
participarea utilizatorilor).
— Grupul de experți pentru proceduri electronice — Acesta a fost înființat pentru a discuta aspecte legate de 
interoperabilitatea procedurilor electronice și a instrumentelor specifice furnizate de Comisie pentru a facilita 
respectarea obligațiilor care decurg din articolul 8 din Directiva privind serviciile. Acest subgrup tehnic nu 
mai există. În prezent, aspectele relevante pentru procedurile electronice fac obiectul Regulamentului (CE) 
nr. 910/2014 privind identificarea electronică și serviciile de încredere pentru tranzacțiile electronice pe piața 
internă (Regulamentul eIDAS).
47
Tabloul de bord al pieței unice oferă oportunitatea de a prezenta anual rapoarte privind performanța ghișeelor 
unice. Acest lucru a fost realizat pe baza studiilor externe menționate de Curte, dar și pe baza testării cu participarea 
utilizatorilor, pe care Comisia o efectuează împreună cu statele membre. Testarea cu participarea utilizatorilor 
a fost efectuată împreună cu statele membre în 2011, 2013 și 2015. În 2013 Comisia a implicat și întreprinderile (prin 
Rețeaua întreprinderilor europene, Eurochambers și Business Europe) în exercițiul de testare. Aceasta nu a continuat 
în 2015, întrucât testarea cu participarea întreprinderilor a fost desfășurată de contractantul extern, ca parte 
a studiului.
Răspunsul 	Comisiei 	 51
51
Comisia va continua să sprijine statele membre prin oferirea de orientări și emiterea de recomandări bazate pe cele 
mai bune practici.
52
În urma recentului studiu privind ghișeul unic, Comisia a decis să deschidă 10 investigații EU Pilot împotriva a 10 
state membre. Investigațiile sunt în prezent în desfășurare (decembrie 2015).
54
Rețeaua EUGO a fost creată pentru a coordona acțiunile autorităților responsabile de ghișeele unice, contribuind 
la creșterea gradului de conștientizare în rândul antreprenorilor și al întreprinderilor cu privire la modul în care pot 
obține informații detaliate despre desfășurarea de activități comerciale în străinătate, precum și la modul în care pot 
efectua formalitățile administrative pentru înființarea unei întreprinderi sau furnizarea de servicii transfrontaliere.
55
Comisia a depus eforturi pentru a spori accesul la ghișeele unice, de exemplu, printr-o mai bună îndrumare pe 
site-ul web Europa ta – secțiunea Întreprinderi. În cadrul programului COSME (Program pentru competitivitatea 
întreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii), aceasta a propus finanțarea proiectelor de creștere a gradului de 
conștientizare cu privire la ghișeele unice la nivel transfrontalier, punând accentul în special pe activitățile online.
60
Claritatea și calitatea notificărilor transmise prin intermediul IMI, în special în ceea ce privește evaluarea 
proporționalității reglementărilor naționale în temeiul Directivei privind serviciile, depind de statul membru care 
a trimis notificarea. Pentru a facilita evaluarea notificărilor, Comisia furnizează o traducere în limba engleză pentru 
toate statele membre, care este disponibilă în sistemul IMI.
Ar trebui remarcat faptul că, întrucât nu există nicio obligație în temeiul Directivei privind serviciile de a informa 
cu privire la proiectele de măsuri, în majoritatea cazurilor, măsurile notificate sunt deja adoptate. În acest context, 
singurul instrument eficient al Comisiei pentru a aborda măsurile respective este o procedură de constatare 
a neîndeplinirii obligațiilor, în timp ce acțiunea Comisiei ar fi mai eficientă în stadiul de proiect. În conformitate cu 
strategia privind piața unică, Comisia a anunțat o inițiativă legislativă pentru a aborda aceste aspecte.
61
Comisia are cunoștință de mai multe cerințe care ar fi trebuit, dar nu au fost notificate de statele membre. Spre 
deosebire de sistemul stabilit în temeiul Directivei privind transparența (fosta Directivă 98/34/CE, în prezent 
Directiva 2015/1535/UE), completat de jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene (cauza C-194/94 CIA 
Security ), în cadrul căruia măsurile naționale nu sunt aplicabile în absența notificării, astfel de sancțiuni nu există în 
temeiul Directivei privind serviciile. Comisia are în vedere introducerea, în cadrul acțiunii sale legislative în temeiul 
strategiei privind piața unică, a unei dispoziții conform căreia lipsa notificării face ca cerința să fie nulă, ceea ce ar 
trebui să încurajeze notificarea din partea statelor membre.
Răspunsul 	Comisiei 	 52
62
Cu toate că atât Directiva privind serviciile, cât și Directiva privind transparența stabilesc obligația de a notifica noile 
cerințe, Directiva privind serviciile nu conține nicio obligație de a notifica proiectele de măsuri și nu include un termen 
suspensiv, limitând în mod considerabil posibilitatea de intervenție a Comisiei. Cifrele indică faptul că marea majoritate 
a măsurilor notificate au fost deja adoptate de către statele membre. În plus, notificările în temeiul Directivei privind 
serviciile nu sunt transparente pentru părțile interesate și pentru comunitatea de afaceri în general, care, prin urmare, 
nu au posibilitatea de a reacționa cu privire la proiectul de măsură. Pentru a îmbunătăți procedura de notificare 
pentru servicii, Comisia are în vedere mai multe opțiuni legislative, inclusiv elemente precum un termen suspensiv și 
permiterea accesului părților interesate la notificări pentru a asigura o mai mare transparență. Furnizarea de informații 
pe o pagină web accesibilă publicului poate fi considerată un instrument pentru a asigura această transparență.
66
Anumite centre europene ale consumatorilor (ECC) găzduiesc un punct de contact pentru Directiva privind 
serviciile, dar activitățile respectivelor puncte de contact sunt separate de activitățile centrelor ECC, care sunt 
structuri cofinanțate de Comisia Europeană și de statele membre pentru a asista consumatorii în problemele 
acestora legate de achizițiile transfrontaliere.
67
Au fost publicate broșuri la nivelul UE pentru a asigura o mai bună informare a consumatorilor și, nu în ultimul 
rând, „achiziționarea de servicii oriunde în UE”3, care oferă indicații clare pentru consumatori cu privire la drepturile 
acestora. Cu toate acestea, principalele eforturi de creștere a gradului de conștientizare trebuie să aibă loc la nivel 
național, astfel încât să se țină seama de nevoile de comunicare specifice ale cetățenilor din diferitele state membre.
Cele 222 de plângeri referitoare la articolul 20 raportate de centrele europene ale consumatorilor reprezintă doar 
un subset din toate plângerile din partea consumatorilor, întrucât nu toate aceste plângeri sunt raportate la centrele 
ECC ci pot fi raportate către autoritățile naționale, asociațiile de consumatori sau Comisie (de exemplu, un număr de 
aproximativ 1 000 de plângeri au fost formulate direct pe site-ul internet Europa ta – secțiunea Consiliere).
75
Orientările Comisiei din 2012 nu au fost eficace în ceea ce privește asigurarea securității juridice pentru comercianți 
și consumatori și clarificarea dispozițiilor articolului 20 alineatul (2). Prin urmare, sunt necesare acțiuni suplimentare 
pentru aplicarea acestor principii și elaborarea de norme concrete împotriva discriminării pe baza naționalității 
sau a locului de reședință al participanților la piață. În strategia privind piața unică, Comisia a anunțat că va lua 
măsuri legislative pentru a combate tratamentul diferit nejustificat al clienților, în funcție de locul de reședință sau 
de naționalitate, în ceea ce privește accesul, prețurile sau alte condiții de vânzare. Aceasta include identificarea 
și interzicerea formelor specifice de discriminare în funcție de locul de reședință care nu se bazează pe elemente 
obiective și verificabile.
76
Acțiunile de verificare sunt efectuate în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 2004/2006 privind 
cooperarea în materie de protecție a consumatorului (CPC), regulament care conține o anexă în care sunt enumerate 
actele legislative în cauză. Directiva privind serviciile nu este inclusă în prezent în anexa respectivă, prin urmare, 
astfel de acțiuni de verificare nu pot fi efectuate pentru a verifica respectarea de către întreprinderi a dispozițiilor 
directivei care sunt relevante pentru consumatori (și anume, articolul 20). În contextul strategiei privind piața unică, 
obiectivul este de a adăuga articolul 20 în anexa la Regulamentul CPC. Aceasta înseamnă că articolul în cauză va fi 
supus tuturor dispozițiilor prevăzute în regulament: nu doar dispozițiilor privind acțiunile de verificare (articolul 9), 
ci și dispozițiilor generale, cum ar fi cererile de asistență reciprocă (articolele 6, 7, 8).
3 http://bookshop.europa.eu/en/buying-services-everywhere-in-the-eu-pbKM0414646/?CatalogCategoryID=X0gKABstUGQAAAEjwZAY4e5L .
Răspunsul 	Comisiei 	 53
77
Evaluarea externă recomandă, într-adevăr, extinderea acțiunilor de verificare, întrucât acestea sunt instrumente 
puternice de asigurare a punerii în aplicare. Acest aspect este luat în considerare în cadrul revizuirii Regulamentului 
CPC, întrucât una dintre măsurile care vor fi propuse este de a spori eficiența acțiunilor coordonate (în temeiul 
articolului 9 din regulament), cum ar fi acțiunile de verificare. Evaluarea externă a făcut o distincție clară între 
actualul cadru CPC și ceea ce trebuie obținut pentru consolidarea mecanismelor sale de cooperare în sine și 
a domeniului de aplicare a anexei la regulament. Întrucât, în prezent, dispozițiile Directivei privind serviciile nu sunt 
incluse în cadrul anexei la Regulamentul CPC, nu există nicio recomandare specifică privind acțiunile de verificare în 
raport cu Directiva privind serviciile.
În ceea ce privește domeniul de aplicare a anexei, evaluarea externă nu recomandă să se ia în considerare ansamblul 
Directivei privind serviciile, din motivele menționate de Curte și preluate din raportul de evaluare externă. Cu 
toate acestea, în cadrul procesului de pregătire a revizuirii Regulamentului CPC, analiza evaluării externe privind 
dimensiunea transfrontalieră importantă a directivei a fost luată în considerare, iar Comisia intenționează să 
propună doar includerea articolului 20 (astfel cum s-a explicat în răspunsul Comisiei la punctul 76).
82
Problemele de punere în aplicare referitoare la Directiva privind serviciile sunt în mod frecvent probleme structurale 
legate de regulament și nu erori administrative. Având în vedere acest lucru, strategia privind piața unică prevede 
ca SOLVIT să fie consolidat astfel încât să fie în măsură să abordeze problemele mai structurale și problemele care 
nu au neapărat o dimensiune transfrontalieră.
83
Comisia oferă asistență și sprijină funcționarea SOLVIT prin:
(a) organizarea de sesiuni de formare periodice și de evenimente în cadrul rețelei în colaborare cu centrele naționale 
SOLVIT;
(b) elaborarea și actualizarea manualului SOLVIT de tratare a cazurilor în colaborare cu centrele naționale SOLVIT;
(c) furnizarea de asistență în tratarea cazurilor la cererea centrelor SOLVIT. În cazuri complexe, aceasta poate include 
acordarea de consultanță juridică neoficială;
(d) gestionarea și întreținerea bazei de date SOLVIT și a unei interfețe publice, precum și furnizarea de formare 
profesională specifică și de materiale pentru a facilita utilizarea sa de către centrele SOLVIT;
(e) monitorizarea calității și a performanței centrelor SOLVIT și a cazurilor pe care le tratează acestea;
(f) asigurarea unei bune articulări între tratarea plângerilor și SOLVIT;
(g) informarea centrelor SOLVIT, la cererea acestora, cu privire la acțiunile Comisiei de urmărire ulterioară a cazurilor 
nesoluționate, în cazul în care o plângere a fost depusă la Comisie.
89
EU Pilot este, în primul rând, un instrument pentru a obține respectarea obligațiilor de către statele membre 
și pentru a evita inițierea unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor. Aceasta necesită o analiză 
aprofundată și un dialog permanent.
Răspunsul 	Comisiei 	 54
90
16,6 luni este perioada de timp de la înregistrarea primei plângeri. Prin urmare, durata unui caz în cadrul EU Pilot 
este, în medie, de 11 luni.
Caseta 4 –	Exemple	de	întârzieri	la	nivelul	procedurii	EU Pilot
Comisia a deschis un dosar EU Pilot în noiembrie 2012 și a trimis o scrisoare de punere în întârziere (prima etapă 
a procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor) în octombrie 2013. Astfel, etapa EU Pilot a durat doar 11 luni.
Al treilea dosar a fost deschis în martie 2012 și a fost închis în mai 2013 pentru tratare ulterioară în cadrul procedurii 
de constatare a neîndeplinirii obligațiilor. Motivul pentru ușoara întârziere în închiderea dosarului EU Pilot l-a 
constituit cererea de către Comisie a unor informații suplimentare în februarie 2013.
93
EU Pilot este un sistem prin care Comisia și statele membre discută, într-un stadiu incipient, posibilele încălcări 
ale dreptului UE. EU Pilot reprezintă o etapă de dialog informal, dar structurat, între Comisie și statul membru în 
cauză, al cărui obiectiv este de a identifica rapid soluții și de a evita recurgerea la proceduri formale de constatare 
a neîndeplinirii obligațiilor. În cazul în care dialogul bilateral conduce la un rezultat satisfăcător, dosarul EU Pilot va 
fi închis. În cazul în care, dimpotrivă, a fost identificată o posibilă încălcare a dreptului UE, dar nu a putut fi găsită 
o soluție în acest stadiu incipient, Comisia poate iniția o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor (prin 
trimiterea unei scrisori de punere în întârziere către statul membru). Acest dialog este supus confidențialității. 
Comisia nu divulgă dacă o investigație EU Pilot pe o anumită temă este/a fost în curs de desfășurare împotriva unui 
anumit stat membru. Comisia face schimb de bune practici cu statele membre cu privire la punerea în aplicare 
a dreptului Uniunii, inclusiv cu privire la funcționarea EU Pilot, în cadrul unor foruri dedicate. Comisia publică 
informații cu privire la cazurile de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, și anume, atunci când o procedură oficială 
privind încălcarea dreptului UE a fost inițiată de către Comisie prin trimiterea unei scrisori de punere în întârziere. 
De îndată ce a fost deschisă o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor și a fost trimisă o scrisoare 
de punere în întârziere, Comisia publică denumirea și numărul cazului ( http://ec.europa.eu/atwork/applying-
eu-law/infringements-proceedings/infringement_decisions/?lang_code=ro ). Același lucru este valabil și pentru 
etapa avizului motivat, când va fi publicat, de asemenea, un scurt comunicat de presă. În etapa de sesizare către 
Curtea de Justiție, Comisia publică un comunicat de presă mai detaliat. Comisia publică informații cu privire la 
sistemul EU Pilot într-o formă agregată în raportul anual privind monitorizarea aplicării dreptului Uniunii Europene 
[COM(2015) 329]. Publicare de către Comisie de informații specifice cu privire la un caz EU Pilot ar contraveni 
obligațiilor de confidențialitate pe care aceasta le are față de statele membre în contextul acțiunilor anterioare 
inițierii procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor (ceea ce ar putea submina încrederea autorităților 
naționale atât în aceste cazuri, cât și în altele). Practica Comisiei de a trata în mod confidențial investigațiile 
EU Pilot în desfășurare a fost confirmată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene [hotărârea Petrie (cauza T-191/99), 
hotărârea Spirlea (cauza T 306/12), ClientEarth/Comisia, T-424/14 și T-425/14].
Având în vedere cele de mai sus, Comisia consideră că actuala politică de diseminare asigură un echilibru adecvat 
între nevoia de a promova cele mai bune practici cu privire la aplicarea dreptului UE și relațiile de confidențialitate 
ale Comisiei cu statele membre. Comisia s-a angajat să reflecteze asupra celor mai bune modalități de a furniza 
informații agregate cu privire la sistemul EU Pilot.
Răspunsul 	Comisiei 	 55
97
Comisia a deschis mai multe dosare de constatare a neîndeplinirii obligațiilor în prima jumătate a anului 2015 atunci 
când trebuia să fie evaluată proporționalitatea unei măsuri naționale. De exemplu, Comisia a deschis 8 cazuri de 
constatare a neîndeplinirii obligațiilor cu privire la forma juridică și acționariat sau cu privire la tarife (care sunt 
obligații condiționate prevăzute la articolul 15 din Directiva privind serviciile). O serie de cazuri au fost inițiate, de 
asemenea, în baza restricțiilor cantitative sau teritoriale (articolul 15 din Directiva privind serviciile) și în temeiul 
articolului 20 alineatul (2) (referitor la nediscriminare în ceea ce privește accesul la servicii). Un număr de 10 dosare 
EU Pilot au fost deschise în cea de a doua jumătate a anului 2015 cu privire la nerespectarea articolului 8 din 
Directiva privind serviciile în legătură cu ghișeele unice, care, de asemenea, necesită o evaluare a proporționalității. 
Atunci când Comisia aduce un stat membru în fața Curții de Justiție, Comisia este cea care trebuie să prezinte 
dovezile necesare privind o încălcare a dreptului UE și privind faptul că aceasta a oferit statelor membre 
posibilitatea de a-și prezenta argumentele înaintea introducerii oricărei acțiuni în instanță. În cazul în care Comisia 
nu prezintă astfel de dovezi, Curtea de Justiție poate să se pronunțe împotriva Comisiei, prin declararea acțiunii ca 
fiind inadmisibilă sau neîntemeiată.
98
Politica de toleranță zero a fost concepută imediat după exercițiul de evaluare reciprocă, ca o politică de abordare 
a obligațiilor necondiționate, și anume obligațiile care nu depindeau de o analiză a proporționalității. La începutul 
procesului de punere în aplicare a Directivei privind serviciile, obligațiile respective au fost considerate o prioritate 
pentru Comisie. Cu toate acestea, astfel cum se indică în răspunsul Comisiei la punctul 97, Comisia a inițiat ulterior 
proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor pentru cerințe nejustificate.
99
Comisia a deschis mult mai mult de nouă cazuri pentru neconformitatea legislației naționale și a inițiat nouă 
proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor bazate pe politica de toleranță zero, ceea ce înseamnă că, 
pentru o serie de măsuri incluse în Directiva privind serviciile – pe care Comisia le poate identifica drept obligații 
necondiționate – statele membre nu ar trebui să aibă cazuri de neîndeplinire a obligațiilor pentru neconformitate 
cu legislația națională. „Toleranța zero” este realizată, prin urmare, atunci când nu există proceduri de constatare 
a neîndeplinirii obligațiilor împotriva statelor membre. Deși au fost deschise 9 cazuri de constatare a neîndeplinirii 
obligațiilor, Comisia a lansat aproximativ 40 de investigații. Prin urmare, cele 9 cazuri de constatare a neîndeplinirii 
obligațiilor pot fi considerate un rezultat bun, întrucât celelalte au fost soluționate în etapele anterioare ale 
investigației. Trebuie să se ia în considerare faptul că Comisia a bazat cazurile de toleranță zero pe raportul privind 
obstacolele naționale, care stă la baza pachetului de punere în aplicare din 2012. În urma examinării raportului, 
Comisia a identificat obligațiile necondiționate care nu au fost îndeplinite de către statele membre. Cele 40 de 
investigații inițiate sunt rezultatul acestui exercițiu.
100
Comisia a confirmat faptul că ținta stabilită pentru o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor este de 
18 luni și că durata medie a procedurilor referitoare la Directiva privind serviciile a fost de 19,6 de luni. Acestea 
includ unele cazuri foarte sensibile din punct de vedere politic. Durata procedurilor referitoare la Directiva privind 
serviciile se situează sub durata medie a procedurilor referitoare la alte directive privind piața internă.
101
Astfel cum s-a explicat în răspunsul Comisiei la punctul 99, așa-numitele proceduri „pentru neconformitate” sunt 
procedurile de toleranță zero inițiate de Comisie din proprie inițiativă.
Răspunsul 	Comisiei 	 56
104
Durata procedurilor de constatare a neîndeplinirii obligațiilor legate de Directiva privind Serviciile este sub medie. 
În plus, Comisia consideră că modificările legislative din statele membre sunt nu doar consecințele deschiderii 
unei proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor: odată cu introducerea EU Pilot, numeroase cazuri au fost 
soluționate înainte de inițierea procedurilor de constatare a neîndeplinirii obligațiilor. Succesul sistemului EU Pilot 
explică numărul mai limitat de proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor și de sesizări către Curtea de 
Justiție. Pe baza documentației disponibile, deciziile luate de Comisie privind cazurile de constatare a neîndeplinirii 
obligațiilor sunt puse la dispoziția publicului pe site-ul internet al Comisiei. În plus, raportul anual al Comisiei privind 
monitorizarea aplicării legislației Uniunii Europene oferă o imagine completă asupra procedurilor de constatare 
a neîndeplinirii obligațiilor desfășurate de Comisie în anul precedent. Astfel cum a recunoscut Curtea de Justiție, 
climatul de încredere reciprocă între Comisie și statul membru în cauză ar trebui să fie menținut pe perioada 
desfășurării procedurilor. Această politică este aplicată, de asemenea, în contextul cererilor de acces la documente 
[a se vedea articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 privind accesul public la documente]. Cu 
toate acestea, în conformitate cu jurisprudența menționată, de îndată ce investigația este încheiată și în măsura în 
care aceasta nu este legată de alte investigații în curs de desfășurare, Comisia nu mai aplică o astfel de prezumție 
generală și examinează fiecare cerere în vederea acordării unui acces cât mai larg posibil, în conformitate cu 
Regulamentul (CE) nr. 1049/2001.
Caseta 6 –	Caz	de	neîndeplinire	a obligațiilor	adus	în	fața	Curții	de	Justiție
Astfel cum se menționează în raportul anual privind monitorizarea aplicării dreptului UE (2014)4, scăderea 
generală a numărului de proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor poate fi pusă în legătură cu o creștere 
semnificativă a hotărârilor preliminare în temeiul articolului 267 din TFUE începând din 2010. Curtea de Justiție 
a abordat aspecte de conformitate a legislațiilor naționale cu dreptul UE în aproximativ jumătate din hotărârile sale 
în temeiul articolului 267 din TFUE începând din 2010 și a identificat neconformități în numeroase cazuri. Cu toate că 
hotărârile preliminare se diferențiază de hotărârile în contextul procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, 
acestea îi oferă Comisiei o posibilitate suplimentară de a asigura într-un mod mai sistematic că încălcările dreptului 
Uniunii care decurg din legislația națională sau din aplicarea acesteia sunt remediate.
Avocatul general și-a prezentat concluziile în septembrie 2015.
107
Strategia de punere în aplicare în domeniul reglementat de Directiva privind serviciile se bazează pe diferite 
instrumente: procedura de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, responsabilitatea socială a întreprinderilor (RSI) 
și dialogul cu statele membre. Acțiunea Comisiei trebuie să ia în considerare toate aceste instrumente diferite. 
Începând din 2007, Comisia a stabilit prioritățile acestora prin măsuri de aplicare a legii și a prezentat prioritățile 
sale în comunicarea din 2012. Prioritățile respective au fost urmărite luându-se în considerare, bineînțeles, obligația 
Comisiei în calitate de gardian al tratatului. O politică mai aprofundată bazată pe priorități va fi dezvoltată în 
continuare în cadrul strategiei pieței unice.
108
Recomandările specifice fiecărei țări emise în cadrul procesului semestrului european fac referire la aspectele și 
problemele care au fost analizate și discutate între statele membre și Comisie, precum și la nivelul Consiliului. Există, 
prin urmare, o implicare politică mai puternică. Procedurile de constatare a neîndeplinirii obligațiilor pot avea, de 
asemenea, consecințe politice.
110
A se vedea răspunsul Comisiei la punctul 108.
4 COM(2015) 329 final.
Răspunsul 	Comisiei 	 57
Concluzii 	și	recomandări
111
Comisia inițiază proceduri judiciare atunci când este necesar. Comisia și-a identificat și a urmărit sectoarele 
prioritare.
Mare parte din directivă se bazează pe o evaluare a proporționalității care trebuie să fie efectuată de statele 
membre, de la caz la caz, și pe care Comisia trebuie să o ia în considerare (de exemplu, articolul 15 și articolul 39, 
care solicită statelor membre să evalueze anumite cerințe). Prin urmare, o măsură nu va fi luată în funcție de nivelul 
de încredere, ci în funcție de temeiul juridic. Durata procedurii judiciare nu a reprezentat niciodată un obstacol în 
calea deschiderii dosarelor de constatare a neîndeplinirii obligațiilor. Pentru obligațiile necondiționate cuprinse în 
directivă, Comisia a acționat cu promptitudine printr-un număr considerabil de investigații din proprie inițiativă.  
Din media de 80 de dosare EU Pilot pe an, Comisia deschide mai mult de 30 de dosare din proprie inițiativă.
112
Manualul a fost pus la dispoziție la 7 luni după adoptarea Directivei privind serviciile și cu 29 de luni înainte de 
termenul-limită de transpunere. Au avut loc ample consultări și discuții cu statele membre înainte de publicarea 
manualului, prin urmare, conținutul acestuia era bine cunoscut în prealabil de către statele membre. Publicarea 
manualului fără o consultare corespunzătoare ar fi reprezentat o problemă mai mare decât întârzierea minoră 
a publicării acestuia.
Recomandarea 1
Comisia acceptă recomandarea. Pachetul „O mai bună legiferare”, adoptat la 19 mai 2015, a stabilit un cadru general 
pentru a simplifica și a face mai eficientă legislația UE. Comisia sprijină statele membre în punerea în aplicare 
a legislației Uniunii prin utilizarea unei game largi de instrumente de promovare a conformității (planuri de punere 
în aplicare pentru inițiativele legislative majore, rețele, reuniuni ale comitetului de experți și orientări). Comisia 
consideră că pregătirea orientărilor nu ar trebui să interfereze cu procesul politic care conduce la un acord între 
Parlamentul European și Consiliu cu privire la noua legislație.
113
Comisia și-a stabilit prioritățile în Comunicarea din 2012 privind punerea în aplicare a Directivei privind serviciile5.  
În comunicarea sa, Comisia explică faptul că pune accentul pe aplicarea legii, dar că acesta nu este singurul 
domeniu de acțiune. Comisia a identificat, de asemenea, sectoarele prioritare și acțiunile stabilite pentru anii 
următori, inclusiv un plan de acțiune în domeniul comerțului cu amănuntul, reforma Directivei privind calificările 
profesionale și o evaluare inter pares  privind forma juridică și acționariatul. Acest set de acțiuni a fost salutat de 
Consiliul European în concluziile sale din 23 octombrie 2013. Astfel cum a subliniat Consiliul European, statele 
membre au, de asemenea, un rol de jucat în punerea în aplicare a Directivei privind serviciile.
Testele de performanță nu au urmărit să identifice obstacolele incompatibile cu Directiva privind serviciile. În 
schimb, acestea s-au concentrat pe posibilele inconsecvențe dintre diferitele acte legislative ale UE, astfel încât să se 
evite orice inconsecvențe între acestea. În urma testelor de performanță, Directiva privind calificările profesionale 
a fost modificată în 2013 [a se vedea propunerea inițială COM(2011) 883 final, secțiunea 4.11 și comunicarea Comisiei 
din 2011 COM(2011) 20, secțiunea 4.2.], iar Directiva privind pachetele de servicii pentru călătorii modificată este 
convenită în 2015 [a se vedea propunerea inițială a Comisiei COM(2013) 512, secțiunea 1.4 din propunere].
5 http://ec.europa.eu/growth/single-market/services/services-directive/implementation/evaluation/index_en.htm .
Răspunsul 	Comisiei 	 58
Recomandarea 2
Comisia acceptă recomandarea. Comisia și-a identificat prioritățile în comunicarea din 2012 și le-a urmat. În 
comunicarea sa din iunie 2012, Comisia a invitat statele membre să introducă reforme mai ambițioase la nivel 
național în domeniul serviciilor. Comisia și-a susținut apelul prin emiterea de recomandări specifice fiecărei țări în 
contextul semestrului european.
114
În ceea ce privește impactul economic al Directivei privind serviciile, studiul din 2012 ( http://ec.europa.eu/
economy_finance/publications/economic_paper/2012/pdf/ecp_456_en.pdf ) s-a bazat pe o evaluare a obstacolelor 
din sectoarele de servicii la două momente în timp: înainte de introducerea directivei și după introducerea acesteia 
(sfârșitul anului 2011). Prin urmare, impacturile calculate au fost bazate nu pe estimări teoretice ex-ante, ci pe 
reformele naționale efective care au fost realizate. Elasticitățile calculate pentru a estima impactul economic al 
eliminării obstacolelor s-au bazat pe comparații transnaționale ale datelor economice disponibile la momentul 
respectiv. Aceasta nu înseamnă însă că elasticitățile respective sunt inexacte sau nefiabile.
Comisia a efectuat o actualizare a studiului menționat pentru a surprinde reformele naționale care s  au desfășurat 
între 2012 și 2014 (disponibilă la adresa: http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/13327/attachments/1/
translations/en/renditions/native ). În plus, recent au fost efectuate evaluări mai detaliate cu privire la obstacolele 
rămase și potențialul economic al eliminării acestora în sectoarele prioritare din domeniul serviciilor și al comerțului 
cu amănuntul. Acestea au fost publicate în documentul de lucru al serviciilor Comisiei cu privire la strategia privind 
piața unică (a se vedea secțiunile 2.3 și 2.4: http://ec.europa.eu/DocsRoom/documents/13405/attachments/1/
translations/en/renditions/native ).
Recomandarea 3
Comisia acceptă recomandarea. Aceasta a adoptat pachetul privind o mai bună legiferare la 19 mai 2015 pentru 
a asigura eficacitatea acțiunilor sale. Pachetul privind o mai bună legiferare cuprinde, de asemenea, orientări privind 
modul de desfășurare a evaluărilor de impact pentru a examina potențialele consecințe economice, sociale și de 
mediu ale opțiunilor de acțiune propuse. Comisia urmează orientările respective.
115
Comisia va continua să sprijine statele membre prin oferirea de orientări și emiterea de recomandări bazate pe cele 
mai bune practici.
116
Comisia a depus eforturi pentru a spori accesul la ghișeele unice, de exemplu prin intermediul portalului Europa ta – 
secțiunea Întreprinderi. În cadrul programului COSME, aceasta a propus finanțarea proiectelor de creștere a gradului 
de conștientizare cu privire la ghișeele unice transfrontaliere, punând accentul, în special, pe activitățile online.
Recomandarea 4
Comisia acceptă recomandarea. Deși recomandarea se adresează statelor membre, Comisia va continua să le sprijine 
prin furnizarea de orientări și emiterea de recomandări bazate pe cele mai bune practici.
Răspunsul 	Comisiei 	 59
117
Claritatea și calitatea notificărilor transmise prin intermediul IMI, în special în ceea ce privește evaluarea 
proporționalității reglementărilor naționale în temeiul Directivei privind serviciile, depind de statul membru care 
trimite notificarea. Pentru a facilita evaluarea notificărilor, Comisia furnizează o traducere în limba engleză pentru 
toate statele membre, care este disponibilă în sistemul IMI.
Serviciile Comisiei evaluează toate notificările transmise de statele membre în sistemul IMI. În cazul în care 
evaluarea cerințelor naționale ridică semne de întrebare în ceea ce privește compatibilitatea cu Directiva privind 
serviciile, serviciile Comisiei trimit observații statului membru în cauză prin intermediul IMI.
Ar trebui remarcat faptul că, întrucât nu există nicio obligație în temeiul Directivei privind serviciile de a informa 
cu privire la proiectele de măsuri, în majoritatea cazurilor măsurile notificate sunt deja adoptate. În acest context, 
singurul instrument eficace al Comisiei pentru abordarea măsurilor respective este o procedură de constatare 
a neîndeplinirii obligațiilor, deși acțiunea Comisiei ar fi mai eficientă în stadiul de proiect.
Recomandarea 5
Comisia acceptă recomandarea.
118
În prezent, Comisia nu dispune de mijloace pentru o mai bună utilizare a Regulamentului privind cooperarea în 
materie de protecție a consumatorului. Este necesar ca regulamentul să fie modificat în mod oficial, astfel încât să 
poată fi utilizat pentru aplicarea articolului 20 din Directiva privind serviciile.
Recomandarea 6
Comisia acceptă recomandarea.
119
EU Pilot este un sistem prin care Comisia și statele membre discută posibilele încălcări ale dreptului UE privind 
transpunerea incorectă sau aplicarea necorespunzătoare a acquis-ului UE. Un caz EU Pilot va fi închis dacă discuțiile 
cu statul membru aduc un rezultat satisfăcător, sau ar putea conduce la o procedură de constatare a neîndeplinirii 
obligațiilor (prin trimiterea unei scrisori de punere în întârziere către statul membru) în cazul în care Comisia ajunge 
la concluzia că are loc o încălcare a dreptului UE de către statul membru. EU Pilot nu este un instrument care oferă 
soluții în cazurile individuale, ci abordează aspecte generale de aplicare a dreptului Uniunii.
Răspunsul 	Comisiei 	 60
Recomandarea 7
Comisia acceptă prima parte a recomandării. Comisia s-a angajat să limiteze cât mai mult posibil perioada de timp 
necesară pentru a investiga presupusele încălcări ale dreptului UE în cadrul EU Pilot. În ceea ce privește a doua 
parte a recomandării, Comisia nu dezvăluie dacă o investigație EU Pilot pe o anumită temă este în curs împotriva 
unui anumit stat membru. Comisia face schimb de bune practici cu statele membre cu privire la aplicarea dreptului 
Uniunii, inclusiv cu privire la funcționarea EU Pilot, în cadrul unor foruri dedicate. Comisia publică informații cu 
privire la EU Pilot într-o formă agregată în raportul anual privind monitorizarea aplicării dreptului Uniunii Europene 
[COM(2015) 329]. Publicarea de către Comisie a unor informații specifice cu privire la un caz EU Pilot ar contraveni 
obligațiilor de confidențialitate pe care aceasta le are față de statele membre în contextul acțiunilor anterioare 
procedurii de constatare a încălcării obligațiilor (ceea ce ar putea submina încrederea autorităților naționale atât 
în aceste cazuri, cât și în altele). Practica Comisiei de a trata în mod confidențial investigațiile EU Pilot în curs de 
desfășurare a fost confirmată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene [hotărârea Petrie (cauza T-191/99), hotărârea 
Spirlea (cauza T 306/12), ClientEarth/Comisia, T-424/14 și T-425/14]. Hotărârile respective au fost pronunțate în 
legătură cu cererile de acces la documente.
Având în vedere cele de mai sus, Comisia consideră că actuala politică de diseminare asigură un echilibru adecvat 
între nevoia de a promova cele mai bune practici cu privire la aplicarea dreptului UE și relația de confidențialitate 
a Comisiei cu statele membre. Comisia s-a angajat să reflecteze asupra celor mai bune modalități de a furniza 
informații agregate cu privire la sistemul EU Pilot.
120
Strategia de punere în aplicare în domeniul reglementat de directivă se bazează pe diferite instrumente: procedura 
de constatare a încălcării obligațiilor, responsabilitatea socială a întreprinderilor (RSI) și dialogul cu statele membre. 
Acțiunea Comisiei trebuie să ia în considerare toate aceste instrumente diferite. Începând din 2007, Comisia a stabilit 
prioritățile acestora prin măsuri de aplicare a legii și a prezentat prioritățile sale în comunicarea din 2012. Prioritățile 
respective au fost urmărite, luându-se în considerare, bineînțeles, obligația Comisiei în calitate de gardian al 
tratatului.
Recomandarea 8
Comisia acceptă recomandarea. Aceasta consideră că scopul procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor 
este de a pune capăt unei încălcări a dreptului UE și de a asigura conformitatea într-o etapă cât mai timpurie și se 
angajează să limiteze, în măsura posibilului, timpul necesar pentru a atinge acest obiectiv. Cu toate acestea, cea mai 
eficientă modalitate de a atinge acest obiectiv nu este legată întotdeauna de rapiditatea procedurii de constatare 
a neîndeplinirii obligațiilor, întrucât în unele cazuri continuarea unei proceduri de constatare a neîndeplinirii 
obligațiilor fără a lua în considerare situațiile contingente poate avea rezultate contraproductive.
Odată cu introducerea sistemului EU Pilot, numărul procedurilor de constatare a neîndeplinirii obligațiilor și, prin 
urmare, numărul sesizărilor către Curtea de Justiție a scăzut considerabil, datorită faptului că adeseori soluțiile sunt 
identificate în cadrul EU Pilot. Scopul principal al politicii Comisiei este de a convinge statele membre să ia măsuri 
pentru a aborda aspectele legate de conformitate.
CUM VĂ PUTEȚI PROCURA PUBLICAȚIILE UNIUNII EUROPENE?
Publicații gratuite:
  un singur exemplar:  
pe site-ul EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);
  mai multe exemplare/postere/hărți:  
de la reprezentanțele Uniunii Europene (http://ec.europa.eu/represent_ro.htm),  
de la delegațiile din țările care nu sunt membre ale UE (http://eeas.europa.eu/delegations/index_ro.htm)  
sau contactând rețeaua Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_ro.htm)  
la numărul 00 800 6 7 8 9 10 11 (gratuit în toată UE) (*).
(*)  Informațiile primite sunt gratuite, la fel ca și cea mai mare parte a apelurilor telefonice (unii operatori și unele cabine  
telefonice și hoteluri taxează totuși aceste apeluri).
Publicații contra cost:
 pe site-ul EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Este recunoscut în general că piața serviciilor nu și-a atins 
potențialul maxim în ceea ce privește comerțul din 
interiorul UE. Directiva privind serviciile vizează să reducă 
din barierele juridice și administrative care afectează atât 
prestatorii, cât și beneficiarii serviciilor, însă, la câțiva ani 
după termenul-limită prevăzut pentru punerea în aplicare 
a acesteia, și anume 2009, încă mai există obstacole 
nejustificate. În cadrul auditului, s-a constatat că, deși 
a reușit să identifice unele probleme în statele membre, 
Comisia nu a contestat în mod suficient temeinicia 
anumitor tipuri de obstacole, iar măsurile luate nu au 
produs rezultate suficient de prompte. Prestatorii și 
consumatorii de servicii continuă să fie lipsiți de nivelul de 
acces la piața internă a serviciilor urmărit prin directivă.
CURTEA DE
CONTURI
EUROPEANĂ