INTRODUCERE

În 2010, relațiile Comisiei cu parlamentele naționale au fost marcate de o serie de evenimente politice și instituționale importante.

2010 a fost primul an integral de punere în aplicare a noului Tratat de la Lisabona. De la intrarea în vigoare a acestuia, la sfârșitul anului 2009, rolul parlamentelor naționale a fost consolidat considerabil, în special prin noul mecanism de control al subsidiarității, care reprezintă unul dintre principalele noi drepturi ale parlamentelor naționale, prevăzute la articolul 12 din TUE (Tratatul privind Uniunea Europeană).

De asemenea, 2010 a fost anul în care noua Comisie și-a început mandatul, la 9 februarie, aproximativ concomitent cu începerea punerii în aplicare a mecanismului de control al subsidiarității. Cu ocazia primului schimb detaliat de opinii din cadrul noului Colegiu cu privire la acest aspect, președintele Barroso și vicepreședintele Šefčovič au subliniat importanța parlamentelor naționale și au subliniat faptul că acest aspect va rămâne prioritar pe agenda politică a Comisiei[1].

În sfârșit, anul 2010 a fost marcat de criza economică și de eforturile comune în direcția unui răspuns adecvat la aceasta. Acest aspect a fost inclus cu regularitate pe ordinea de zi a discuțiilor dintre parlamentele naționale și Comisie, în contextul COSAC, al reuniunilor parlamentare comune sau al numeroaselor vizite ale vicepreședintelui Šefčovič la parlamentele naționale. Guvernanța economică a fost o altă temă principală a avizelor parlamentelor naționale în contextul dialogului politic.

Cel de al șaselea raport anual analizează modul în care Comisia a pus în aplicare noile dispoziții menționate anterior ale Tratatului de la Lisabona și prezintă o primă inventariere a funcționării mecanismului de control al subsidiarității (secțiunea 2)[2]. În secțiunea 3, raportul oferă o prezentare generală a modului în care dialogul politic, lansat de președintele Barroso în 2006, a evoluat în 2010, în ceea ce privește nu doar temele principale cu privire la care parlamentele naționale au prezentat observații, ci și diversele contacte dintre parlamentele naționale și Comisie. În sfârșit, raportul analizează modul în care Comisia consideră că vor evolua relațiile sale cu parlamentele naționale în viitorul apropiat (secțiunea 4).

Punerea în aplicare a Tratatului de la Lisabona: noul mecanism de control al subsidiarității

Mecanismul de control al subsidiarității a funcționat foarte bine în anul 2010, nu doar datorită pregătirii corespunzătoare a ambelor părți din anul precedent, ci și datorită cooperării excelente și contactelor constructive dintre Comisie și parlamentele naționale pe parcursul anului. Pornind de la scrisoarea din 1 decembrie 2009[3], prin care Comisia a informat parlamentele naționale și celelalte instituții cu privire la modul în care intenționa să pună în practică noul mecanism, la 6 februarie, Comisia a trimis parlamentelor naționale prima propunere care intra sub incidența mecanismului de control al subsidiarității[4]. Primul aviz motivat care a prezentat oficial anumite preocupări cu privire la conformitatea cu principiul subsidiarității a fost primit la 29 aprilie[5].

Participarea și aspectele vizate de parlamentele naționale

În anul 2010, Comisia a trimis parlamentelor naționale 82 de proiecte de acte legislative care au intrat sub incidența mecanismului de control al subsidiarității și a primit în total 211 avize în legătură cu aceste propuneri. Aproximativ trei sferturi dintre aceste avize au fost primite în primele opt săptămâni de la trimiterea scrisorii oficiale de transmitere („ lettre de saisine ”), ceea ce arată cu claritate faptul că parlamentele naționale și-au modernizat capacitățile ca răspuns la noul tratat și sunt în măsură să reacționeze mai rapid la propunerile Comisiei decât o puteau face anterior. Dintre aceste 211 de avize, 34[6] (aproximativ 15%) au fost avize motivate, în care s-a concluzionat că o propunere sau o anumită parte a acesteia încălca principiul subsidiarității[7]. Aproape toate aceste avize (30 din 34) au fost primite în timpul ultimelor trei luni ale anului.

Majoritatea avizelor, care au exprimat preocupări privind subsidiaritatea, au făcut referire la propuneri legislative adoptate în domeniul agriculturii (13)[8], afacerilor interne (9) și pieței interne și serviciilor (7). Trebuie menționat că avizele primite în primele trei luni ale anului 2011 confirmă faptul că exercițiul de aliniere din domeniul agriculturii este în prezent unul dintre domeniile principale cu privire la care parlamentele naționale exprimă preocupări referitoare la subsidiaritate. Propunerea Comisiei care a generat până în prezent cele mai multe avize negative privind subsidiaritatea este Directiva privind lucrătorii sezonieri[9], existând în total nouă camere[10] care au semnalat probleme de subsidiaritate. În afară de aceasta, aspectele vizate de parlamentele naționale au fost mai variate și mai puțin coordonate decât în contextul testelor de subsidiaritate coordonate de COSAC, care au încetat să fie efectuate după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona.

Camerele care au exprimat cele mai multe preocupări privind subsidiaritatea în 2010 au fost Senatul polonez (4), Riksdag-ul suedez (3), Camera Comunelor din Regatul Unit (3), Senatul francez (3) și Camera Deputaților din Luxemburg (3). Analiza începutului anului 2011 arată, de asemenea, că cele două camere ale parlamentului polonez (Sejm și Senatul) și parlamentul din Luxemburg continuă să fie deosebit de active în termeni de prezentare a unor avize motivate în legătură cu conformitatea cu principiul subsidiarității.

Conținutul și forma avizelor parlamentelor naționale

În ceea ce privește conținutul avizelor emise în contextul mecanismului de control al subsidiarității, cele 34 de avize motivate primite în anul 2010 reflectă, în afară de preocupări foarte specifice, anumite preocupări orizontale sau instituționale. Acestea sunt legate, pe de o parte, de lipsa sau insuficiența justificării referitoare la subsidiaritate în expunerile de motive ale propunerilor în cauză[11], pe care anumite parlamente naționale o consideră a fi o încălcare formală a principiului subsidiarității și, pe de altă parte, de noul regim al actelor delegate. Cu privire la acest aspect, parlamentele naționale pun la îndoială caracterul obiectiv al criteriilor care stau la baza alegerii acestei împuterniciri a Comisiei. Parlamentele naționale consideră că, în anumite cazuri, utilizarea actelor delegate ar transfera Comisiei anumite puteri care, în opinia lor, ar trebui să rămână sub controlul statelor membre[12]. Aceste observații au fost reiterate în mai multe dintre avizele motivate primite în primele trei luni ale anului 2011.

În timp ce unele parlamente naționale preferă să trimită avize în contextul mecanismului de control al subsidiarității doar în acele cazuri limitate în care observă o încălcare a principiului subsidiarității (de exemplu Camera Comunelor și Camera Lorzilor din Regatul Unit, Riksdag­ul suedez, Senatul și Sejm din Polonia și Senatul francez), altele (de exemplu, parlamentele Portugaliei și României, precum și Senatul și Camera Deputaților din Italia) informează Comisia și cu privire la avizele lor favorabile.

Domeniul de aplicare al mecanismului de control al subsidiarității

În prima jumătate a anului 2010, mai multe schimburi, atât scrise, cât și verbale, au avut loc între Comisie și parlamentele naționale în ceea ce privește domeniul de aplicare al mecanismului de control al subsidiarității. Ca răspuns la întrebările specifice prezentate de parlamentele naționale, Comisia a putut clarifica faptul că noul mecanism vizează doar proiectele de acte legislative, însemnând propunerile care fac obiectul fie procedurii legislative ordinare, fie celei speciale[13], cu condiția să nu intre sub incidența competenței exclusive a Uniunii[14]. Această interpretare este împărtășită de Parlamentul European și de Consiliu.

Totuși, Comisia, în răspunsurile sale către parlamentele naționale, a specificat cu claritate că, în contextul dialogului politic, aceasta va lua în considerare, de asemenea, avizele cu privire la propuneri care nu sunt proiecte de acte legislative și va realiza o evaluare politică și va furniza un răspuns și cu privire la acestea.

Cooperarea dintre instituții

În ceea ce privește celelalte instituții europene, au fost stabilite legături strânse și schimburi cu Consiliul și Parlamentul European, care dispun, ambele, de proceduri proprii pentru punerea în aplicare a mecanismului de control al subsidiarității și pentru gestionarea avizelor primite de la parlamentele naționale. Deși cele trei instituții gestionează relativ independent noul mecanism și mențin relații foarte specifice cu parlamentele naționale, trebuie subliniat că în Acordul-cadru revizuit între Comisie și Parlamentul European din octombrie 2010, ambele instituții se angajează să coopereze cu privire la punerea în aplicare a Protocolului 2 la Tratatul de la Lisabona.

Suprapunerea între mecanismul de control al subsidiarității și dialogul politic

Având în vedere că în toate cazurile menționate mai sus, pragurile indicate în Protocolul 2 pentru generarea așa-numitelor „cartonașe galbene” sau „cartonașe portocalii” au fost departe de a fi atinse, Comisia a răspuns fiecăruia dintre avizele care au prezentat preocupări referitoare la subsidiaritate în mod individual, în contextul dialogului politic. Experiența dobândită cu privire la mecanismul de control al subsidiarității în primul an de punere în aplicare arată că cerințele din tratat cu privire la generarea de către parlamentele naționale a „cartonașelor galbene” sau a „cartonașelor portocalii” sunt destul de stringente și confirmă ceea ce s-a observat deja în ultimii ani: un procent relativ scăzut de avize trimise Comisiei prezintă aspecte legate de subsidiaritate, parlamentele naționale continuând în primul rând să fie interesate de a se angaja într-un dialog cu Comisia cu privire la fondul propunerilor și inițiativelor acesteia.

Aceasta arată în mod clar importanța și valoarea adăugată a continuării dialogului politic care, în măsura în care nu sunt îndeplinite pragurile din Protocolul 2 și mecanismul oficial al tratatului de revizuire a propunerilor nu este declanșat, reprezintă principalul cadru pentru schimburile între Comisie și parlamentele naționale.

Dialogul politic

Avizele parlamentelor naționale și răspunsurile Comisiei

Participarea

Relațiile Comisiei cu parlamentele naționale continuă să se axeze pe dialogul politic, mecanismul de control al subsidiarității fiind doar o parte din acesta. Lansat de președintele Barroso în 2006, procesul schimbului scris de avize și răspunsuri s-a intensificat în mod constant de-a lungul anilor. Numărul total de avize primite de la parlamentele naționale în 2010, inclusiv avizele trimise în contextul mecanismului de control al subsidiarității, a ajuns la 387. Aceasta reprezintă o creștere cu mai mult de 55% comparativ cu anul anterior. Această tendință ascendentă evidentă a continuat în anul 2011, peste 250 de avize fiind primite până la sfârșitul lunii mai 2011.

În ceea ce privește gradul de participare a parlamentelor naționale la acest dialog în anul 2010[15] și comparativ cu situația anterioară intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, aproximativ o treime din camere au participat mai activ la schimburile cu Comisia, inclusiv unele camere care nu avuseseră nicio participare în anul anterior (de exemplu, cele două camere ale parlamentului polonez, Camera Comunelor din Regatul Unit și parlamentul finlandez). Trebuie menționat că avizele primite în special de la Senatul italian, dar și de la Camera Deputaților din Italia și de la Nationalrat-ul austriac, s-au înmulțit în anul 2010, an în care parlamentele naționale din România și Spania au participat pentru prima dată la dialogul politic.

În ceea ce privește o altă treime dintre camere, nivelul de participare nu s-a modificat considerabil în 2010, în timp ce cealaltă treime a participat mai puțin activ decât anterior. Comisia continuă să încurajeze acele parlamente care, din diferite motive, au ales până în prezent să nu participe foarte activ într-un schimb direct cu Comisia, să se angajeze în acest dialog politic, care vine în completarea controlului asupra propriilor guverne cu o nouă dimensiune de comunicare și dezbatere la nivel european.

Domeniul de aplicare

Cele 387 de avize primite în 2010 au avut legătură cu peste 170 de documente diferite ale Comisiei, aspect care confirmă ceea ce s-a observat deja în anii anteriori, și anume faptul că domeniile abordate de parlamentele naționale prezintă un spectru larg. Majoritatea documentelor au suscitat între unul și trei avize, doar 25 de propuneri sau inițiative fiind comentate de mai mult de patru camere și doar 10 de mai mult de șase camere[16].

În contextul dialogului politic, propunerile cu privire la care s-au primit cele mai multe observații în 2010 le includ pe cele care au suscitat, de asemenea, cel mai mare număr de avize motivate în contextul mecanismului de control al subsidiarității, și anume directiva privind lucrătorii sezonieri[17] și directiva privind programele de garanții pentru depozite[18]. Alte inițiative vizate de avizele parlamentele naționale au fost, de exemplu, inițiativa cetățenilor[19], cartea verde privind sistemul european de pensii[20] și strategia Europa 2020[21]. Guvernanța economică a fost un alt aspect principal pe care l-au vizat avizele parlamentelor naționale în 2010 și în egală măsură în prima parte a anului 2011[22].

Domeniile politice care, în 2010, au făcut obiectul majorității avizelor primite de la parlamentele naționale în contextul dialogului politic au fost justiția și afacerile interne, piața internă și serviciile și agricultura[23]. Puțin sub 10% dintre cele 387 de avize au vizat documente referitoare la programare, aspecte instituționale sau relații interinstituționale, un număr foarte mic de parlamente naționale exprimându-și opinia cu privire la Programul de lucru al Comisiei.

Trebuie menționat că de la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, parlamentele naționale par să acorde o atenție mai mare documentelor legislative. Proporția de documente nelegislative (precum comunicările, cărțile verzi sau cărțile albe) a scăzut la mai puțin de o treime comparativ cu o jumătate în anii anteriori. Totuși, Senatul ceh, Camera Deputaților din Italia, Bundesrat-ul german, Camera Lorzilor din Regatul Unit, precum și parlamentele din Suedia și Danemarca trimit încă mai des observații cu privire la documentele nelegislative decât cu privire la cele legislative. Comisia invită explicit parlamentele naționale să își exprime opiniile și cu privire la documentele prelegislative, precum și să participe activ la consultările deschise[24], deoarece consideră că aceasta este o modalitate deosebit de eficace ca parlamentele naționale să contribuie în mod constructiv și pozitiv la conturarea viitoarelor inițiative și acte legislative ale UE. Comisia își reiterează angajamentul de a lua în considerare opiniile parlamentelor naționale primite în etapa prelegislativă.

În 2010, Comisia a continuat să răspundă, în conformitate cu procedurile interne bine stabilite[25], tuturor avizelor parlamentelor naționale care au prezentat observații și întrebări semnificative. Răspunsurile sunt semnate de către vicepreședintele Šefčovič în cadrul responsabilităților sale interinstituționale. Comisia depune toate eforturile pentru a răspunde în termenul-limită autoimpus de trei luni.

Dialogul politic cu privire la principalele teme:

Având în vedere că există încă foarte puține documente ale Comisiei cu privire la care mai mult de patru sau cinci camere au trimis observații în contextul dialogului politic, următoarea prezentare se axează pe o selecție de inițiative importante care au atras în mod deosebit atenția parlamentelor naționale în 2010.

- Inițiativa cetățenilor europeni

Parlamentele naționale au exprimat în general un puternic sprijin pentru inițiativă, în avizele lor atât cu privire la cartea verde, cât și cu privire la propunerea legislativă. În ceea ce privește numărul minim de state din care trebuie să provină semnatarii unei inițiative a cetățenilor, toate camerele care au prezentat observații prin intermediul dialogului politic au afirmat că pragul de o treime era prea ridicat, unele dintre acestea afirmând că ar prefera ca pragul să fie coborât la un sfert, opțiune care a fost de altfel reținută în textul final. De asemenea, potrivit unei majorități a parlamentelor naționale care au prezentat observații cu privire la această inițiativă, un an pentru colectarea semnăturilor era suficient, doar două camere susținând o perioadă de 18 luni. Regulamentul final prevede un termen-limită de un an. O majoritate clară a parlamentelor naționale care au emis avize privind cartea verde și-au exprimat, de asemenea, opinia că ar trebui prevăzut un termen-limită de lase luni pentru analiza de către Comisie a unei inițiative a cetățenilor, astfel cum Comisia susținuse în propunerea sa legislativă de la momentul respectiv (inclusiv două luni pentru luarea de către Comisie a unei decizii privind admisibilitatea inițiativei). Termenul-limită pentru examinarea unei inițiative a cetățenilor și pentru prezentarea unei comunicări privind măsurile intenționate a fost ulterior redus cu o lună în regulamentul final.

- Lucrătorii sezonieri

Aceasta este propunerea cu privire la care Comisia a primit cel mai mare număr total de avize din partea parlamentelor naționale. Nouă camere au susținut că există o încălcare a principiului subsidiarității, deoarece, în opinia lor, această temă este deja suficient reglementată la nivel național, că UE nu poate aborda în mod adecvat caracteristicile naționale și că propunerea ar putea să nu își atingă scopul de a gestiona fluxurile de migrație, având în vedere că statele membre continuă să controleze volumele de resortisanți ai țărilor terțe admiși[26]. În același timp, nouă camere au exprimat opinii în contextul dialogului politic[27], prezentând diverse alte observații și întrebări cu privire la fondul propunerii. Acestea au vizat în principal cerințele privind permisul de ședere. O cameră a solicitat dispoziții juridice mai detaliate, inclusiv o descriere uniformă a permisului și o regulă potrivit căreia acesta se va aplica doar unui stat membru. O altă cameră a solicitat delimitarea valabilității permisului de ședere de contractul de muncă. Unele camere au pus sub semnul întrebări necesitatea emiterii unui permis multisezonier. De asemenea, două camere s-au declarat în favoarea unei prelungiri a duratei permisului de la șase luni la un maximum de nouă luni, în timp ce o cameră și-a exprimat opinia că resortisanții țărilor terțe ar trebui să aibă dreptul de a lucra în alte state membre pe baza permisului de lucru sezonier emis de un alt stat membru. Un parlament național a subliniat potențialele incompatibilități cu legislația sa națională în domeniul muncii, serviciilor de plasare a forței de muncă și sistemelor de securitate socială. În cadrul Consiliului și al Parlamentului European au avut loc până în prezent doar discuții preliminare, la nivel de grup de lucru, respectiv de comisie. Acestea au reflectat mai multe dintre aspectele ridicate de parlamentele naționale în avizele lor, precum definițiile, durata permisului sau documentele care autorizează șederea. În ansamblu, trebuie subliniat că unele dintre avizele primite de la parlamentele naționale cu privire la această propunere au servit drept „avertisment timpuriu” eficace pentru Comisie în ceea ce privește problemele care urmează să apară probabil în cursul procesului legislativ.

- Cartea verde privind pensiile

Toate cele șase camere care au prezentat observații privind această carte verde au arătat că au competență exclusivă pentru definirea principiilor fundamentale ale sistemului de securitate socială, inclusiv principiile de bază ale sistemelor de pensii. Unele dintre acestea au menționat, de asemenea că obiectivele financiare și economice nu sunt singurele considerente care trebuie avute în vedere în momentul proiectării sistemelor de pensie. Cu o singură excepție, toate camerele au respins orice încercare a Comisiei de a defini standarde privind un sistem de pensii adecvat în Europa. Patru camere au menționat că sistemele lor de pensii nu necesită alte ajustări în această etapă. O cameră a recunoscut în mod explicit că UE ar putea avea un rol în ceea ce privește durabilitatea, invitând Comisia să aibă în vedere un sistem de raportare a costurilor specifice pentru reforma pensiilor, care nu ar fi inclus în deficitul general al bugetelor publice calculate în Pactul pentru creștere și stabilitate. Ideea unui mecanism automat de ajustare în legătură cu vârsta de pensionare a provocat reacții de ambele părți ale disputei, un parlament preferând în mod deosebit să sublinieze importanța îmbunătățirii normelor UE privind sănătatea și securitatea la locul de muncă. Cu o singură excepție, toate camerele au convenit că asigurarea transferabilității prestațiilor de pensie, precum și armonizarea reglementării întreprinderilor care își desfășoară activitatea pe piața pensiilor ar putea fi abordate la nivelul UE. Ca modalitate de urmărire a consultării publice, Comisia a programat o carte albă privind pensiile pentru cel de-al treilea trimestru și o analiză a Directivei privind instituțiile pentru furnizarea de pensii ocupaționale pentru 2012. În acest context, Comisia va lua în considerare observațiile primite de la parlamentele naționale.

- Actele delegate

Trebuie menționat, de asemenea, că în avizele sale privind aceste propuneri, care prevăd acte delegate, o cameră ridică în mod sistematic preocupări cu privire la faptul că puterile delegate îi sunt conferite Comisiei pe perioadă nedeterminată. În opinia sa, acest aspect nu este conform cu articolul 290 din TFUE (Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene). Alte parlamente naționale împărtășesc această opinie cu privire la anumite domenii legislative. În răspunsurile sale, Comisia a subliniat că obiectivele eficienței și rapidității, care sunt primele aspecte care justifică utilizarea actelor delegate, ar trebui să prevaleze și că o analiză prea frecventă ar fi contrară chiar scopului delegării. Trebuie menționat, de asemenea, că Înțelegerea comună convenită de Comisie și Parlamentul European cu privire la actele delegate face referire în mod explicit la posibilitatea de a conferi Comisiei competențe delegate pentru o perioadă nedeterminată de timp, ceea ce Comisia propune în mod sistematic de fiecare dată când prezintă proiecte de acte legislative care conțin acte delegate. Cu toate acestea, în timpul procesului legislativ, legislatorii aleg uneori să limiteze durata delegării la cinci ani, cu o prelungire tacită pe o perioadă similară sub rezerva prezentării unui raport de către Comisie.

Contacte și vizite

La fel ca în anii anteriori, o gamă largă de contacte personale și reuniuni, atât la nivel politic, cât și la nivel de servicii, au venit în completarea schimbului de avize scrise între parlamentele naționale și Comisie. De la începutul mandatului noii Comisii la începutul anului 2009, președintele Barroso și vicepreședintele Šefčovič au încurajat comisarii să își intensifice contactele cu reprezentanții parlamentelor naționale în timpul vizitelor lor în statele membre[28] și a fost instituit un sistem la nivel intern pentru a asigura informarea permanentă a acestora cu privire la numeroasele reuniuni organizate între comisari și parlamentele naționale.

Trebuie subliniat că, de la începutul mandatului, comisarii au vizitat cel puțin un parlament național, cei mai mulți dintre aceștia participând în mod regulat la reuniunile diferitelor camere. Atunci când a devenit vicepreședinte pentru relații interinstituționale, dl Šefčovič și-a anunțat intenția de a se întâlni cu toate parlamentele naționale cel puțin o dată în timpul mandatului său. Până la sfârșitul lunii mai 2011, acesta vizitase aproximativ jumătate dintre acestea.

Comisia a fost reprezentată la nivel politic la toate reuniunile interparlamentare importante organizate în anul 2010, inclusiv reuniunile COSAC, Speakers' Conference, precum și reuniunile parlamentare comune. În ceea ce privește COFACC[29], Înaltul Reprezentant pentru afaceri externe și politica de securitate/vicepreședintele Comisiei este invitat în mod regulat să participe la aceste reuniuni. Serviciile Comisiei și-au continuat de asemenea practica de a oferi dovezi înaintea comisiilor parlamentelor naționale, la solicitarea acestora, și de a se întâlni în mod regulat cu reprezentanții de la Bruxelles ai parlamentelor naționale pentru a discuta o varietate de inițiative viitoare sau dosare în curs. Vicepreședintele Šefčovič s-a întâlnit de două ori cu această rețea de reprezentanți ai parlamentelor naționale în 2010.

Consolidând contactele deja strânse și constructive între Comisie și IPEX[30], Comisia a acceptat în luna octombrie 2010 o invitație oficială de a deveni observator permanent în cadrul Consiliului IPEX, iar de atunci participă în mod regulat la reuniunile acestui organism.

Perspective

Rolul parlamentelor naționale pe scena interinstituțională europeană este în creștere. Anul 2010 a arătat clar că acestea sunt pregătite și gata să își asume noile responsabilități. Comisia salută cu deosebită satisfacție această evoluție. Aceasta nu doar consolidează dimensiunea democratică a UE, ci și sprijină mai buna aplicare și eficacitatea dreptului UE. Astfel, Comisia își asumă un angajament ferm în direcția intensificării dialogului politic cu parlamentele naționale, ținând seama în mod corespunzător de echilibrul instituțional la nivelul UE.

Președintele Barroso și vicepreședintele Šefčovič au avansat deja anumite propuneri concrete în 2010 în ceea ce privește teme care ar putea face obiectul unor discuții mai regulate și mai detaliate între Comisie și parlamentele naționale, precum și în ceea ce privește o urmărire mai sistematică și structurată, subliniind în special aspectul guvernanței economice, inclusiv inițiativa privind semestrul european și Europa 2020, dar și Programul de lucru al Comisiei.

În ceea ce privește guvernanța economică, Comisia salută faptul că președinția maghiară a COSAC a fost de acord ca discuțiile și deliberările din prima parte a anului 2011 să se axeze pe acest subiect și salută cel de al 15-lea raport bianual, care a fost discutat în cadrul reuniunii plenare a COSAC de la Budapesta, din mai. Comisia se așteaptă ca rezultatele acestei discuții să deschidă drumul pentru continuarea optimizării cooperării dintre Comisie și parlamentele naționale și, în special, pentru consolidarea rolului acestora din urmă, în contextul semestrului european.

Comisia este, de asemenea, încurajată de interesul arătat de parlamentele naționale cu privire la guvernanța economică și Strategia Europa 2020, în contextul dialogului politic, și are convingerea că rolul acestora este esențial pentru funcționarea sistemului. Parlamentele naționale pot contribui la asigurarea concordanței și proporționalității măsurilor naționale cu angajamentele europene și la asigurarea faptului că acestea permit atingerea obiectivelor. Parlamentele naționale își pot încuraja guvernele să fie cât mai ambițioase în stabilirea programelor de reformă națională și ar putea utiliza aceste programe ulterior pentru a monitoriza progresul către obiective, utilizându-le astfel ca instrument real pentru implicarea democratică.

În ceea ce privește programul de lucru, Comisia dorește să își reitereze angajamentul de a lua în considerare prioritățile parlamentelor naționale în cadrul planificării strategice. Comisia are convingerea că opinia parlamentelor naționale ar trebui să fie luată în considerare nu doar în aval, ci și în amonte. Opiniile individuale sau observațiile colective, prin intermediul COSAC, ar trebui prezentate la timp pentru a fi luate în considerare în momentul pregătirii Programului de lucru al Comisiei, în paralel cu dialogul Comisiei cu celelalte instituții ale UE. Parlamentele naționale ar putea astfel să creeze un consens real cu privire la orientarea politicii și resurselor UE pentru următorii ani.

Comisia continuă, de asemenea, să se bazeze pe sprijinul parlamentelor naționale în ceea ce privește transpunerea directivelor UE în acte legislative naționale și, în această privință, a început să crească gradul de conștientizare al acestora cu privire la importanța transpunerii adecvate a dreptului UE, astfel încât drepturile și obligațiile prevăzute într-o directivă să poată fi aplicate în mod armonizat în întreaga UE.

În fine, discuțiile și contactele dintre Comisie și parlamentele naționale privind punerea în aplicare a Tratatului de la Lisabona în ceea ce privește dispozițiile referitoare la Europol și Eurojust [31] vor fi cu siguranță intensificate în 2011 și în anii următori. Comunicarea Comisiei privind controlul democratic al Europol din decembrie 2010[32], cu privire la care parlamentele naționale au început să trimită observații la începutul anului 2011 și care a făcut, de asemenea, obiectul discuțiilor din timpul Speakers' Conference din aprilie 2011 deschide drumul pentru adoptarea preconizată a unui regulament în 2013. Această comunicare confirmă faptul că, între timp, Comisia intenționează să intensifice deja informarea parlamentelor naționale în ceea ce privește evaluarea Europol. În ceea ce privește Eurojust, Comisia așteaptă, până la sfârșitul anului 2011, concluziile unui studiu privind consolidarea Eurojust, care va aborda, de asemenea, posibilele opțiuni de implicare a Parlamentului European și a parlamentelor naționale în evaluarea activităților Eurojust. Comisia va avea în vedere propuneri legislative după analiza atentă a acestui studiu și va informa cu regularitate parlamentele naționale, asigurând participarea deplină a acestora în etapa prelegislativă.

Anexa 1 Numărul total al avizelor primite de la fiecare țară/cameră

Parlamentul național | Camera | Numărul total de avize (dialog politic) | Avize motivate[33] (mecanismul de control al subsidiarității) |

Portugalia | Assembleia da Republica | 106 | 0 |

Italia | Senato della Repubblica | 71 | 1 |

Republica Cehă | Senát | 29 | 1 |

Italia | Camera dei Deputati | 25 | 0 |

Germania | Bundesrat | 23 | 1 |

Suedia | Riksdagen | 20 | 3 |

Austria | Bundesrat | 13 | 2 |

Austria | Nationalrat | 12 | 1 |

Regatul Unit | House of Lords | 12 | 2 |

Danemarca | Folketinget | 11 | 2 |

România | Senatul | 9 | 0 |

Luxemburg | Chambre des Députés | 7 | 3 |

Germania | Bundestag | 6 | 1 |

Polonia | Senat | 5 | 4 |

Grecia | Chamber of Deputies | 4 | 0 |

Lituania | Seimas | 4 | 2 |

Spania | Congreso de los Diputados și Senado (ambele camere) | 4 | 0 |

Irlanda | Oireachtas (ambele camere) | 3 | 0 |

Republica Cehă | Poslanecká sněmovna | 3 | 1 |

Franța | Sénat | 3 | 3 |

Regatul Unit | House of Commons | 3 | 3 |

Țările de Jos | Eerste Kamer Staten Generaal | 3 | 0 |

Polonia | Sejm | 2 | 2 |

Țările de Jos | Ambele camere | 2 | 2 |

România | Ambele camere | 2 | 0 |

Țările de Jos | Tweede Kamer Staten Generaal | 1 | 0 |

Cipru | House of Representatives | 1 | 0 |

Letonia | Saeima | 1 | 0 |

Belgia | Chambre des Représentants | 1 | 0 |

Finlanda | Eduskunta | 1 | 0 |

Belgia | Sénat | 0 | 0 |

Bulgaria | Narodno Sabrania | 0 | 0 |

Estonia | Riigikogu | 0 | 0 |

France | Assemblée Nationale | 0 | 0 |

Ungaria | Országgyűlés | 0 | 0 |

Malta | Kamra tad-Deputati | 0 | 0 |

Slovacia | Národná rada | 0 | 0 |

Slovenia | Državni svet | 0 | 0 |

Slovenia | Državni zbor | 0 | 0 |

România | Camera Deputaților | 0 | 0 |

Total | 387 | 34 |

Anexa 2 Propunerile și inițiativele Comisiei care au primit cel mai mare număr de avize în contextul dialogului politic (2010)

Documentul Comisiei | Titlul | Numărul de avize |

COM(2010)379 | Propunere de directivă privind condițiile de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe în vederea ocupării unor locuri de muncă sezoniere | 16 |

COM(2009)622 COM(2010)119 | Inițiativa cetățenilor (carte verde și propunere de regulament) | 13 |

COM(2010)368 | Propunere de directivă privind sistemele de garantare a depozitelor | 11 |

COM(2010)537 | Propunere de regulament privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) | 8 |

COM(2010)61 | Propunere de regulament de instituire a Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor membre ale Uniunii Europene (FRONTEX) | 7 |

COM(2010)539 | Propunere de regulament de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori | 7 |

COM(2010)486 | Propunere de regulament în ceea ce privește distribuirea de produse alimentare către persoanele cele mai defavorizate din Uniune | 7 |

COM(2009)647 COM(2010)2020 | Europa 2020 (document de consultare și comunicare) | 7 |

COM(2010)365 | Carte verde - Către sisteme europene de pensii adecvate, viabile și sigure | 6 |

COM(2010)289 | Propunere de regulament privind agențiile de rating de credit | 6 |

Anexa 3 Numărul de avize primite în funcție de domeniu de politică în 2010

Domeniu de politică | Total |

Justiție și afaceri interne | 88 |

Politici instituționale, juridice și transversale[34] | 53 |

Piața internă și servicii | 45 |

Agricultură și dezvoltare rurală | 30 |

Afaceri economice și financiare | 18 |

Întreprinderi și industrie | 16 |

Societatea informațională și media | 16 |

Mediu | 14 |

Sănătate și protecția consumatorilor | 13 |

Mobilitate și transporturi | 13 |

Afaceri maritime și pescuit | 11 |

Ocuparea forței de muncă, afaceri sociale și egalitate de șanse | 10 |

Eurostat | 10 |

Educație și cultură | 9 |

Energie | 7 |

Dezvoltare | 7 |

Relații externe | 5 |

Buget | 4 |

Comerț | 3 |

Concurență | 3 |

Politica regională | 3 |

Impozitare și uniune vamală | 3 |

Politici climatice | 3 |

Cercetare și inovare | 2 |

Extindere | 1 |

Total | 387 |

[1] PV (2010) 1920 final.

[2] Raportul Comisiei privind subsidiaritatea și proporționalitatea – Cel de-al 18-lea raport privind mai buna legiferare, pentru anul 2010, care este adoptat în paralel cu prezentul raport, va analiza în mai mare detaliu anumite cazuri în care parlamentele naționale au exprimat preocupări legate de subsidiaritate și, astfel vine în completarea analizei noului mecanism de control al subsidiarității.

[3] http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_en.htm.

[4] Propunere privind contribuțiile financiare ale Uniunii Europene la Fondul internațional pentru Irlanda (2007-2010) - COM(2010) 12.

[5] Avizul Senatului polonez asupra propunerii Comisiei privind revizuirea regulamentului Frontex - http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/poland/2010_en.htm.

[6] Acestea includ 4 avize care au fost primite după termenuli-limită de 8 săptămâni sau nu au fost adoptate de camerele respective în conformitate cu normele interne ale acestora.

[7] Pentru o listă completă, a se vedea Raportul Comisiei privind subsidiaritatea și proporționalitatea – Cel de-al 18-lea raport privind mai buna legiferare, pentru anul 2010.

[8] Majoritatea avizelor negative au vizat propuneri având ca scop alinierea acquis-ului în domeniul agriculturii la articolele 290 și 291 ale Tratatului de la Lisabona.

[9] COM(2010) 379.

[10] Cele două camere olandeze au trimis un aviz comun, ceea ce înseamnă un total de opt avize primite de la nouă camere.

[11] Protocolul 2, articolul 5.

[12] A se vedea, de asemenea, Raportul Comisiei privind subsidiaritatea și proporționalitatea – Cel de-al 18­lea raport privind mai buna legiferare, pentru anul 2010.

[13] Articolul 289 stabilește că actele legislative sunt acte juridice adoptate printr-o procedură legislativă, în timp ce procedura legislativă poate fi ordinară sau specială. Prin urmare, atunci când temeiul juridic al tratatului nu menționează în mod explicit una dintre procedurile legislative, fie ordinară, fie specială, actul în cauză nu este, din punct de vedere formal, un act legislativ.

[14] A se vedea articolul 3 din TFUE.

[15] A se vedea tabelul din anexa 1.

[16] A se vedea tabelul din anexa 2.

[17] COM(2010) 379.

[18] COM(2010) 368.

[19] COM(2009) 622 și COM(2010) 119.

[20] COM(2010) 365.

[21] COM(2009) 647 și COM(2010) 2020.

[22] COM (2010) 250, COM(2010) 367 și COM(2010) 522-527.

[23] A se vedea tabelul din anexa 3.

[24] http://ec.europa.eu/yourvoice/consultations/index_en.htm.

[25] A se vedea Raportul anual privind relațiile între Comisie și parlamentele naționale din 2009 (COM(2010) 291).

[26] A se vedea, de asemenea, Raportul Comisiei privind subsidiaritatea și proporționalitatea – Cel de-al 18­lea raport privind mai buna legiferare pentru anul 2010.

[27] Cele două camere ale legislativului spaniol au trimis un aviz comun, care ridică totalul la opt avize de la nouă camere.

[28] PV (2010) 1920 final.

[29] Conferința președinților comisiilor de afaceri externe.

[30] Interparliamentary EU Information Exchange.

[31] Articolele 88 și 85 din TFUE.

[32] COM(2010) 776.

[33] Acestea includ patru avize care au sosit după termenul-limită de 8 săptămâni sau care nu au fost adoptate de camerele respective în conformitate cu normele interne ale acestora.

[34] Inclusiv Inițiativa cetățenilor și Europa 2020.