Se preconizează că plățile pe durata CFM vor ajunge la 1 199,7 miliarde EUR, din care 1 190,6 miliarde EUR în cadrul plafonului de plăți al CFM. Prognoza include estimări pentru viitoarele ajustări specifice fiecărui program care decurg din articolul 5 din Regulamentul privind CFM și pentru reutilizarea dezangajărilor în temeiul articolului 15 alineatul (3) din Regulamentul financiar, care vor fi alocate în perioada 2023-2027. Ajustările specifice fiecărui program vor duce, de asemenea, la o ajustare ascendentă automată a plafoanelor CFM pentru angajamente și plăți în perioada 2023-2027 (în plus față de ajustarea deja pusă în aplicare pentru 2022), cuantumul estimat fiind de 11 miliarde EUR. Nivelul exact ar urma să fie stabilit anual, în funcție de veniturile provenite din amenzile aplicate în domeniul concurenței în anul precedent.

În plus, raportul include ca element nou plățile prevăzute pentru toate programele care beneficiază de NextGenerationEU. Aceste cheltuieli sunt suplimentare cheltuielilor prevăzute în CFM și vor fi finanțate exclusiv din veniturile obținute din operațiunile de împrumut de pe piețele de capital (care constituie venituri alocate externe).

Raportul este elaborat în conformitate cu cerințele articolului 247 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul financiar . În conformitate cu punctul 8 din Acordul interinstituțional și pentru a permite o imagine cuprinzătoare a intrărilor de venituri și a ieșirilor de cheltuieli în cadrul plafoanelor noului CFM pentru întreaga sa durată, prognoza are ca obiect în mod excepțional o perioadă de șapte ani – din 2021 până în 2027.

Pentru cea mai mare parte a programelor UE gestionate la nivel central de către Comisie, anul 2022 va fi primul an complet de funcționare. După un început mai lent ca urmare a procesului de negociere, se preconizează că punerea în aplicare a acestor programe va atinge treptat nivelul vitezei de croazieră.

Prognoza din acest an oferă o estimare actualizată a nevoilor globale de plată în legătură cu angajamentele asumate în cadrul noului CFM, ținând seama de începerea efectivă a punerii în aplicare a noilor programe, fără a aduce atingere rezultatului procedurilor de programare în curs. În comparație cu preconizările din timpul negocierilor privind pachetul CFM, estimările actualizate sunt mai scăzute cu aproximativ 3,3 miliarde EUR (mai puțin de 0,3 % din plafonul de plăți).

Pe o bază anuală, nevoile de plată sunt cu mult sub plafoanele de plăți până în 2025 inclusiv, cu o marjă totală estimată de 19,2 miliarde EUR, în timp ce nevoile din 2026 și 2027 par a fi mai mari cu 13 miliarde EUR. Acest lucru este o consecință logică a faptului că plafonul de plată este fixat la un nivel stabil în termeni reali, în timp ce punerea în aplicare se preconizează că va urma traiectoria ciclică a CFM-urilor anterioare. În temeiul mecanismului de ajustare automată prevăzut la articolul 11 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind CFM, sumele necheltuite într-un anumit an vor majora plafoanele pentru anii următori. Prin urmare, marjele anticipate până în 2025 vor fi transformate în plafoane majorate în 2026 și 2027 [în limitele stabilite la articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul privind CFM]. Având în vedere această ajustare a plafoanelor și ajustarea specifică fiecărui program prevăzută la articolul 5 din Regulamentul privind CFM, prognoza actuală privind plățile pentru ultimii doi ani ai CFM este compatibilă cu plafonul de plăți al CFM.

Previziunile privind plățile pentru cheltuielile prevăzute în CFM lasă o marjă sub plafonul de plată al CFM în valoare de 6,2 miliarde EUR pe durata perioadei. Având în vedere efectul asupra plafoanelor viitoarelor ajustări specifice fiecărui program, marja totală poate ajunge la 17,2 miliarde EUR. O astfel de marjă mai mare în comparație cu ipoteza anterioară adoptării CFM este generată, în principal, de doi factori: 1) necesitatea de a se concentra asupra execuției fondurilor temporare de redresare și de urgență ale UE în cadrul NextGenerationEU și 2) prognoza mai conservatoare pentru noile programe în urma adoptării cu întârziere a CFM pentru perioada 2021-2027 și a anumitor acte legislative relevante pentru programe, în special pentru politica de coeziune.

Previziunile privind plățile în cadrul CFM nu sunt distribuite uniform de-a lungul anilor. Acestea depind de evoluția preconizată: 1) a introducerii progresive a plăților pentru noile programe de cheltuieli (76 % din totalul plăților) și 2) a plăților aferente angajamentelor restante din perioada 2014-2020 și din perioada anterioară (24 % din plăți). Media anuală estimată a ieșirilor este de 171 de miliarde EUR. Pentru primii cinci ani, nivelurile prognozate sunt sub medie și, pentru ultimii doi ani, sunt peste medie. Diferența dintre anul de vârf pentru plăți (2027) și anii cu cel mai scăzut nivel preconizat (2023-2024) este de aproximativ 29 de miliarde EUR. Replicând modelului observat în cazul CFM-urilor anterioare, nivelul mai scăzut al plăților estimat pentru anii de mijloc ai perioadei CFM se datorează faptului că sunt efectuate majoritatea plăților de închidere din cadrul financiar anterior și faptului că noile programe de cheltuieli ating în mod eficient viteza de croazieră în a doua jumătate a CFM.

În comparație cu prognoza de anul trecut, plățile totale estimate sunt relativ neschimbate. Cu toate acestea, distribuția de-a lungul anilor este revizuită în special pentru programele din cadrul politicii de coeziune pentru perioada 2014-2020, în cazul cărora punerea în aplicare se desfășoară în prezent la viteză maximă. Din 2021 până în 2023, în conformitate cu modificarea adusă Regulamentului (UE) nr. 1303/2013 , prefinanțarea anuală va fi de 2 %. Previziunile privind plățile se bazează pe cea mai recentă prognoză a statelor membre (ianuarie 2021), pe experiența anterioară și pe informațiile disponibile privind punerea în aplicare pe teren. Ultimul an fiscal pentru aceste fonduri se încheie la 30 iunie 2024. Începând cu 2025, se preconizează că nu vor mai fi înaintate alte cereri de plată. Din acest motiv, cea mai mare parte a plăților prognozate anterior pentru 2025 și 2026 sunt preconizate în prezent în 2022 și 2023.

Pentru programele de dezvoltare rurală, distribuția anuală a plăților este actualizată pe baza cheltuielilor planificate în proiectul de buget pentru 2022.

Plățile aferente RAL pentru celelalte programe (în special pentru cele puse în aplicare la nivel central de către Comisie în cadrul gestiunii directe) continuă să fie stabilite pe baza experienței acumulate în perioada 2014-2020 și ținând seama de cele mai recente informații referitoare la proiecte.

2.3. Dezangajări

Valoarea totală a dezangajărilor pentru perioada 2021-2027, legată de angajamentele asumate înainte de 2021, este previzionată la 8,4 miliarde EUR, ceea ce este în concordanță cu prognoza publicată anul trecut. Nivelurile de dezangajare diferă de la o rubrică a CFM la alta, întrucât prognoza ține seama de dezangajările deja efectuate și de dezangajările identificate cu ocazia întocmirii proiectului de buget pentru 2022.

În ceea ce privește fondurile structurale și de investiții europene (fondurile ESI) pentru 2014-2020, se presupune că ratele de dezangajare observate la închiderea programelor pentru perioada 2007­2013 vor fi replicate. Aceste dezangajări pot fi preconizate în jurul perioadei 2024-2026, în urma ultimelor plăți efectuate în cadrul programelor naționale pentru perioada 2014-2020. Un decalaj de doi ani se poate aplica Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală, având în vedere prelungirea perioadei de tranziție pentru normele din 2014-2020.

Pentru programele gestionate la nivel central de către Comisie, prognoza privind dezangajările se bazează pe cele mai recente informații referitoare la proiecte.

Dezangajările sunt prevăzute pe întreaga perioadă acoperită de raport. Anul exact al dezangajării ar depinde de procesul de închidere a proiectelor și a acțiunilor individuale și nu poate fi previzionat cu precizie.

În ceea ce privește angajamentele din noua perioadă, având în vedere că anul 2022 va fi primul an de punere în aplicare integrală pentru cea mai mare parte a programelor, orice ipoteză privind potențialele dezangajări asociate acestora ar fi prematură în acest stadiu.

2.4. NextGenerationEU

Partea nerambursabilă a NextGenerationEU constituie venituri alocate externe. Prezentul raport prezintă plățile preconizate în cadrul NextGenerationEU, în funcție de programul care beneficiază de acestea (a se vedea tabelul 2). Estimările sunt stabilite pe baza tranșelor anuale de angajament prevăzute în programarea financiară care însoțește proiectul de buget pentru 2022.

Cheltuielile în cadrul NextGenerationEU vor fi utilizate pentru a concentra sprijinul financiar suplimentar în primii ani ai perioadei 2021-2027, vizând prioritățile de reformă și consolidând programele care sunt esențiale pentru redresarea Europei. Concentrarea la începutul perioadei se reflectă în concentrarea angajamentelor din perioada 2021-2023 și, de asemenea, în distribuția preconizată a plăților, în care 58 % din plăți se efectuează în cursul primilor trei ani ai CFM.

Elementul central al NextGenerationEU este Mecanismul de redresare și reziliență (MRR), care reprezintă 80 % din alocările nerambursabile. Prin urmare, ieșirile aferente NextGenerationEU sunt determinate în mare măsură de ritmul plăților pentru MRR. Cererile de plată în temeiul Mecanismului de redresare și reziliență vor fi înaintate de până la două ori pe an pentru fiecare stat membru după îndeplinirea jaloanelor și a țintelor stabilite în deciziile de punere în aplicare ale Consiliului adoptate în temeiul Regulamentului privind Mecanismul de redresare și reziliență. În plus, până la 13 % din sprijinul total poate fi plătit la începutul perioadei sub formă de prefinanțare. Procesul de prezentare a planurilor statelor membre și evaluarea acestora de către Comisie sunt în prezent în curs de desfășurare. La data-limită a prognozei (27 mai 2021), 19 state membre își prezentaseră planurile de redresare și reziliență, restul de 8 planuri fiind în curs de pregătire de către autoritățile naționale. Prognoza prezentată în tabelul 2 se bazează pe o primă analiză a planurilor disponibile și a altor informații suplimentare obținute în cursul dialogului dintre autoritățile naționale și Comisie. Având în vedere că prezentările și evaluările planurilor naționale sunt încă în curs de desfășurare, prognoza privind plățile face obiectul unor ajustări viitoare. Profilurile de plată planificate vor depinde de modalitățile stabilite în deciziile de punere în aplicare ale Consiliului.

REACT-EU este a doua cea mai mare parte a NextGenerationEU, reprezentând 12 % din sprijinul nerambursabil. Acesta asigură o punte între perioadele de programare 2014-2020 și 2021-2027 pentru politica de coeziune, distribuind resurse suplimentare în 2021 și 2022 prin intermediul unora dintre fondurile existente ale politicii de coeziune – Fondul european de dezvoltare regională (FEDR), Fondul social european (FSE), Fondul de ajutor european destinat celor mai defavorizate persoane (FEAD) – precum și inițiativa „Locuri de muncă pentru tineri”. Toate modificările programului legate de alocarea din partea REACT-EU pentru 2021 vor fi finalizate, iar prefinanțarea de 11 % va fi plătită înainte de sfârșitul anului 2021. Plățile intermediare și finale sunt concentrate în perioada 2022-2024, în conformitate cu obiectivele REACT-EU de accelerare a punerii în aplicare prin utilizarea programelor existente și prin asigurarea unei flexibilități depline a normelor de punere în aplicare. Plățile finale de închidere vor avea loc până la sfârșitul anului 2025.

Celelalte cinci programe sprijinite prin NextGenerationEU utilizează restul de 8 % din alocarea sa nerambursabilă. Prognoza privind plățile ia în considerare experiența cu programele anterioare, ținând seama de ciclul mai scurt al angajamentelor și de accentul plasat pe nevoile de redresare imediate. În ceea ce privește InvestEU, prognoza reflectă calendarul preconizat de provizionare a garanției bugetare. Fondul pentru o tranziție justă, care este complet nou, va fi afectat de întârzierile înregistrate în adoptarea CFM, a Regulamentului privind dispozițiile comune și a legislației sectoriale. Se preconizează că majoritatea programelor statelor membre și plățile de prefinanțare vor fi adoptate în 2022 și aproape toate plățile vor fi repartizate în perioada 2023-2026.

Prognoza reflectă faptul că toate resursele NextGenerationEU trebuie angajate până la sfârșitul anului 2023 și, prin urmare, nu se preconizează dezangajări.

În ceea ce privește finanțarea nevoilor de plată pentru programele NextGenerationEU, intrarea în vigoare a noii Decizii privind resursele proprii la 1 iunie 2021 permite Comisiei să înceapă rapid operațiunile de împrumut pentru a atrage fondurile necesare.

2.5. Evoluția nivelului angajamentelor restante

Acumularea angajamentelor restante (denumite și RAL, reste-a-liquider) este o consecință naturală a execuției bugetului UE cu credite diferențiate și a creșterii nominale a bugetului UE de-a lungul anilor. La începutul CFM pentru perioada 2021-2027, existau angajamente restante în valoare de 303 miliarde EUR. Până la sfârșitul anului 2027, cea mai mare parte a angajamentelor anterioare anului 2021 ar urma să fie plătite (97 %) sau dezangajate (3 %), cu sume marginale care urmează să fie plătite ulterior. În același timp, noile angajamente ale programelor din perioada 2021-2027 vor începe să fie puse în aplicare. În cei șapte ani ai CFM, 74 % din aceste angajamente vor fi urmate de plăți. Aceasta ar lăsa 316,9 miliarde EUR sub formă de RAL la sfârșitul anului 2027, ceea ce reprezintă o creștere nominală de 4,8 % pe o perioadă de șapte ani. Cu toate acestea, comparând evoluția RAL în prețuri constante, ar exista o reducere de 7,0 % între nivelul de la începutul anului 2021 și prognoza pentru sfârșitul anului 2027.

Modificarea în ceea ce privește prognoza de anul trecut privind o scădere nominală de 5 % la sfârșitul anului 2025 rezultă din parametrii din acordul final privind CFM pentru perioada 2021­2027. Politica de coeziune are o importanță deosebită: acordul de a menține regula de dezangajare n+3, combinată cu încheierea cu întârziere a procesului legislativ, implică un model de cheltuieli similar cu cel din perioada 2014-2020 (a se vedea punctul 2.1). Prin urmare, necesarul global de plată ar rămâne sub nivelul angajamentelor, ceea ce ar duce la o creștere a RAL.