[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 7.5.2008

COM(2008) 248 final

RAPORT AL COMISIEI

RAPORT DE CONVERGENȚĂ 2008

(întocmit în conformitate cu articolul 122 alineatul (2) din tratat){SEC(2008) 567}

OBIECTUL RAPORTULUI

Articolul 122 alineatul (2) din tratat prevede ca, cel puțin din doi în doi ani sau la solicitarea unui stat membru care face obiectul unei derogări, Comisia și BCE să prezinte Consiliului un raport cu privire la progresele înregistrate de statele membre în îndeplinirea obligațiilor privind realizarea uniunii economice și monetare.

Ultimele rapoarte periodice de convergență ale Comisiei și ale BCE au fost adoptate în decembrie 2006[1]. Danemarca și Regatul Unit al Marii Britanii nu și-au exprimat încă dorința de a adopta moneda unică. Prin urmare, prezenta evaluare a convergenței vizează următoarele zece state membre care fac obiectul unei derogări: Bulgaria, Republica Cehă, Estonia, Letonia, Lituania, Ungaria, Polonia, România, Slovacia și Suedia. Având în vedere că au aderat la UE la 1 ianuarie 2007, Bulgaria și România sunt evaluate pentru prima dată. O evaluare mai detaliată a stării de convergență a celor zece state se regăsește în anexa tehnică la prezentul raport [SEC(2008) 567]. În paralel, la 4 aprilie 2008, Slovacia a depus o solicitare de evaluare privind îndeplinirea condițiilor necesare pentru adoptarea euro la 1 ianuarie 2009.

Conținutul rapoartelor întocmite de Comisie și BCE este reglementat de articolul 121 alineatul (1) din tratat. Articolul respectiv prevede că rapoartele trebuie să includă o examinare a compatibilității legislației naționale, inclusiv a statutului băncii centrale naționale, cu articolele 108 și 109 din tratat și cu statutul SEBC și cel al BCE (denumite în continuare Statutul SEBC/BCE). De asemenea, rapoartele trebuie să stabilească dacă statul membru respectiv a atins un grad înalt de convergență durabilă pe baza îndeplinirii criteriilor de convergență (stabilitatea prețurilor, situația finanțelor publice, stabilitatea ratei de schimb, ratele dobânzilor pe termen lung) și luând în considerare și alți factori menționați la articolul 121 alineatul (1) ultimul paragraf. Cele patru criterii de convergență sunt prezentate pe larg într-un protocol anexat tratatului (Protocolul nr. 21 privind criteriile de convergență).

Examinarea compatibilității legislației naționale, inclusiv a statutului băncilor centrale naționale, cu articolele 108 și 109 din tratat și cu Statutul SEBC/BCE necesită o evaluare a compatibilității cu interzicerea finanțării monetare (articolul 101 CE) și interzicerea accesului privilegiat (articolul 102 CE), consecvența cu obiectivele SEBC [articolul 105 alineatul (1) CE], independența băncilor centrale (articolul 108 CE) și integrarea băncilor centrale naționale în SEBC (numeroase articole din Tratatul CE și din Statutul SEBC/BCE).

Criteriul stabilității prețurilor este definit la articolul 121 alineatul (1) prima liniuță din tratat: „realizarea unui grad înalt de stabilitate a prețurilor […] dintr-o rată a inflației apropiată de rata a cel mult trei state membre care au cele mai bune rezultate în materie de stabilitate a prețurilor” .

Articolul 1 din Protocolul privind criteriile de convergență prevede că acest „criteriu de stabilitate a prețurilor […] înseamnă că un stat membru are o stabilitate durabilă a nivelului prețurilor și o rată medie a inflației, în cursul unei perioade de un an înaintea examinării, care nu poate depăși cu mai mult de 1,5% rata inflației a cel mult trei state membre care au înregistrat cele mai bune rezultate în domeniul stabilității prețurilor. Inflația se calculează cu ajutorul indicelui prețurilor de consum pe o bază comparabilă, ținând seama de diferențele dintre definițiile naționale”[2]. Condiția privind durabilitatea presupune ca rezultatele satisfăcătoare în materie de inflație să fie atribuite în mod esențial evoluției costurilor de producție și a altor factori care influențează evoluția prețurilor din punct de vedere structural, și nu influenței factorilor temporari. Prin urmare, examinarea convergenței include o evaluare a factorilor determinanți ai inflației și a perspectivelor pe termen mediu. Aceasta estimează, de asemenea, posibilitatea ca țara respectivă să atingă valoarea de referință în lunile următoare[3].

Valoarea de referință a inflației a fost calculată la 3,2% în martie 2008[4], Malta, Țările de Jos și Danemarca fiind primele trei state membre cu cele mai bune rezultate.

Criteriul de convergență care se referă la situația finanțelor publice este definit la articolul 121 alineatul (1) a doua liniuță din tratat ca reprezentând „caracterul solid al finanțelor publice; acesta rezultă dintr-o situație bugetară care nu cunoaște deficit public excesiv în înțelesul articolului 104 alineatul (6)” . În plus, articolul 2 din Protocolul privind criteriile de convergență prevede că acest criteriu înseamnă că „în momentul examinării, un stat membru nu face obiectul unei decizii a Consiliului menționată la articolul 104 alineatul (6) din tratat, privind existența unui deficit excesiv ”.

La articolul 121 a treia liniuță, tratatul definește criteriul ratei de schimb ca reprezentând „respectarea limitelor normale de fluctuație prevăzute de mecanismul ratei de schimb din Sistemul Monetar European, timp de cel puțin doi ani, fără devalorizarea monedei în raport cu cea a altui stat membru” .

Articolul 3 din Protocolul privind criteriile de convergență prevede: „Criteriul de participare la mecanismul ratei de schimb al Sistemului Monetar European (…) înseamnă că un stat membru a respectat marjele normale de fluctuație prevăzute de către mecanismul ratei de schimb al Sistemului Monetar European, fără să cunoască tensiuni grave cel puțin pe parcursul ultimilor doi ani dinaintea examinării. În special, statul membru nu a devalorizat din proprie inițiativă rata de schimb centrală bilaterală a monedei sale față de moneda unui alt stat membru în aceeași perioadă” [5] .

Perioada de doi ani pentru evaluarea stabilității ratei de schimb în prezentul raport este 19 aprilie 2006 - 18 aprilie 2008.

Articolul 121 alineatul (1) a patra liniuță din tratat menționează „caracterul durabil al convergenței atinse de statul membru și al participării sale la mecanismul ratei de schimb din Sistemul Monetar European, care se reflectă în nivelul ratelor dobânzilor pe termen lung ” . Articolul 4 din Protocolul privind criteriile de convergență prevede că acest „criteriu de convergență a ratelor dobânzilor (…) înseamnă că un stat membru a avut o rată a dobânzii nominală medie pe termen lung care nu poate depăși cu mai mult de 2% pe aceea a cel mult trei state membre care au înregistrat cele mai bune rezultate în domeniul stabilității prețurilor. Ratele dobânzilor sunt calculate pe baza obligațiunilor de stat pe termen lung sau a unor titluri comparabile, ținând seama de diferențele dintre definițiile naționale”.

Valoarea de referință a ratei dobânzii a fost calculată la 6,5% în martie 2008.

Conform articolului 121 din tratat, este necesară de asemenea examinarea altor factori relevanți pentru integrarea economică și pentru convergență. Printre acești factori suplimentari se numără integrarea pieței financiare și a pieței produselor, evoluția balanțelor de plăți ale conturilor curente[6] și evoluția costurilor unitare ale forței de muncă și a altor indici de preț. Acestea din urmă sunt incluse în evaluarea stabilității prețurilor.

Bulgaria

Bulgaria a aderat la Uniunea Europeană la 1 ianuarie 2007. În prezentul raport sunt evaluate pentru prima oară compatibilitatea legislației Bulgariei cu articolele 108 și 109 din Tratatul CE și cu Statutul SECB/BCE și progresele sale către atingerea unei convergențe economice durabile.

Temeiul juridic pentru Banca Națională a Bulgariei îl constituie Legea privind Banca Națională a Bulgariei din 5 iunie 1997. Ultimele modificări au fost aduse în iunie și iulie 2007. În ceea ce privește integrarea băncii centrale în SECB la momentul adoptării monedei euro, legislația din Bulgaria, în special Legea privind BNB, nu este compatibilă în totalitate cu articolele 108 și 109 din tratat și cu Statutul SECB/BCE. Există încă imperfecțiuni în ceea ce privește emisiunea de bancnote și de monede, promovarea bunei funcționări a sistemelor de plăți, aprobarea prealabilă a BCE în cazul participării la instituții monetare internaționale, rolul statistic al BCE și al UE, auditarea de către auditori externi independenți, independența instituțională și personală, precum și interzicerea finanțărilor monetare.

În Bulgaria, media inflației pe 12 luni a fost mai mare decât valoarea de referință de la aderarea la UE. Rata medie a inflației în Bulgaria pentru 12 luni până în martie 2008 a fost de 9,4%, cu mult deasupra valorii de referință de 3,2% și este foarte probabil să se mențină cu mult deasupra valorii de referință în lunile următoare.

Inflația IAPC în Bulgaria a sporit în mod semnificativ în ultimii ani, media anuală a inflației crescând de la 2,3% în 2003 la aproximativ 7½% în 2006 și 2007, iar inflația lunară de la an la an a depășit 10% la sfârșitul anului 2007. Creșterea inflației a avut la bază majorarea prețurilor la energie și alimente, precum și a prețurilor administrate și a accizelor, cu toate că presiunile inflaționiste determinante au devenit mai puternice în contextul creșterii cererii interne și a salariilor. În acest context, se preconizează că inflația va rămâne la un nivel ridicat în lunile care urmează, media anuală a inflației ridicându-se la aproximativ 10% în 2008. Privind și mai departe, pentru 2009 se estimează o diminuare treptată a inflației până la aproximativ 6% este, pe fondul diminuării presiunilor cererii în cadrul economiei și a estompării șocului prețurilor la bunurile de larg consum. Nivelul scăzut al prețurilor din Bulgaria (45% din media UE în 2006) indică un potențial de convergență a nivelului prețurilor pe termen lung.

Bulgaria nu îndeplinește criteriul privind stabilitatea prețurilor.

[pic]

Bulgaria nu face obiectul unei decizii a Consiliului privind existența unui deficit excesiv. Balanța publică a Bulgariei s-a îmbunătățit semnificativ de-a lungul ultimilor ani, evoluând de la o poziție echilibrată în 2003 la un excedent de 3,4% din PIB în 2007. În vreme ce raportul dintre totalul veniturilor și PIB a crescut, cheltuielile ca procent din PIB au fost restricționate în majoritatea perioadei. Rata datoriei publice brute a urmat o tendință descendentă, de la mai mult de 50% din PIB în 2002 la 18% în 2007. În baza ipotezei privind menținerea acelorași politici, previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008 indică faptul că excedentul se va menține la aproximativ 3% din PIB în 2008 și 2009, în timp de rata datoriei ar trebui să-și mențină tendința descendentă, atingând 11% din PIB în 2009.

Bulgaria îndeplinește criteriul situației finanțelor publice.

[pic]

Leva bulgărească nu participă la ERM II. Din 1997, Bulgaria a urmat un regim al consiliului monetar raportat la marca germană, iar mai târziu la euro. Regimul consiliului monetar a fost creat pentru stabilizarea macroeconomică și a funcționat eficient încă de la introducerea sa. Indicatorii suplimentari nu indică presiuni asupra cursului de schimb pe durata perioadei de evaluare, deși percepțiile investitorilor privind riscul s-au intensificat într-o oarecare măsură, în contextul recentelor turbulențe de pe piața financiară mondială, după cum arată lărgirea diferențialelor ratei dobânzii pe termen scurt față de zona euro începând cu sfârșitul anului 2007. Consiliul monetar este în continuare bine sprijinit de rezervele oficiale, care au crescut mult în ultimii ani.

Bulgaria nu îndeplinește criteriul ratei de schimb.

În Bulgaria, în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008, rata medie a dobânzii pe termen lung a fost de 4.7%, sub valoarea de referință de 6,5%. Ratele medii ale dobânzii pe termen lung în Bulgaria s-au situat sub valoarea de referință de la aderarea la UE. Rata dobânzii pe termen lung a scăzut în mod semnificativ între 2003 și 2005, reflectând atât un declin al veniturilor globale, cât și diminuarea diferențialelor față de zona euro. Acestea din urmă dispărut practic inexistente până la sfârșitul anului 2005, reflectând încrederea sporită a investitorilor în rezultatele și perspectivele macroeconomice ale Bulgariei. De la jumătatea anului 2006, diferențialele au apărut din nou, ajungând la aproximativ 80 de puncte de bază în martie 2008, în contextul creșterii temerilor investitorilor în privința riscurilor care pot fi generate de dezechilibrele macroeconomice semnificative.

Bulgaria îndeplinește criteriul de convergență a ratelor dobânzii pe termen lung.

Au fost examinați și alți factori, inclusiv evoluția balanței de plăți și integrarea piețelor de produse și financiare. Deficitul extern al Bulgariei s-a accentuat semnificativ în ultimii ani, de la 6% din PIB în 2004 la circa 20% din PIB în 2007. Dezechilibrul extern important reflectă creșterea rapidă atât a consumului, cât și a investițiilor, în contextul procesului de recuperare a decalajelor. Dimensiunea acestuia a depășit clar un nivel care poate fi considerat viabil pe termen mediu, ceea ce înseamnă că, în timp, va fi necesară o ajustare semnificativă. Deficitul extern a fost finanțat în totalitate de intrările de investiții străine directe, în spiritul unui sentiment pozitiv din partea investitorilor. Dat fiind nivelul ridicat al datoriei externe, situația externă a Bulgariei reflectă necesități de finanțare semnificative pe termen mediu. Economia Bulgariei este bine integrată în UE. În special, relațiile cu alte state membre în materie de comerț și investiții străine directe sunt bine dezvoltate, iar integrarea sectorului financiar intern în sectorul mai larg al UE a evoluat substanțial, mai ales datorită ponderii ridicate a participațiilor investitorilor străini la capitalul social al firmelor de intermediere financiară.

În lumina evaluării sale privind compatibilitatea juridică și îndeplinirea criteriilor de convergență și luând în considerare factorii suplimentari, Comisia consideră că Bulgaria nu îndeplinește condițiile pentru adoptarea monedei euro.

Republica Cehă

În Raportul de convergență din 2006, în baza evaluării convergenței juridice, s-a constatat că legislația Republicii Cehe - în special Legea privind Banca Națională a Republicii Cehe și Legea privind arbitrul financiar - nu este complet compatibilă cu articolele 108 și 109 din tratat și cu Statutul SEBC/BCE. Legea privind Banca Națională a Republicii Cehe a fost modificată în 2007. Cu toate acestea, incompatibilitățile evidențiate în Raportul de convergență din 2006 nu au fost soluționate. În ceea ce privește integrarea băncii centrale în SEBC la momentul adoptării monedei euro, independența băncii centrale și interzicerea finanțării monetare, legislația Republicii Cehe, în special Legea privind Statutul Băncii Naționale a Republicii Cehe și Legea privind arbitrul financiar, nu este complet compatibilă cu articolele 108 și 109 din tratat și cu Statutul SEBC/BCE. Legea privind banca națională cuprinde imperfecțiuni în ceea ce privește rolul BCE în domeniul cooperării internaționale, rolul BCE și UE în colectarea de statistici și în desemnarea auditorilor externi, promovarea bunei funcționări a sistemelor de plăți, independența instituțională și personală și interzicerea finanțării monetare.

În Republica Cehă, media inflației pe 12 luni a fost mai mare decât valoarea de referință începând din decembrie 2007. Rata medie a inflației în Republica Cehă în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008 a fost de 4,4%, mai mare decât valoarea de referință de 3,2%, și este foarte probabil să se detașeze și mai mult față de valoarea de referință în lunile următoare.

Inflația în Republica Cehă, după ce a fluctuat din 2004 în jurul valorii de 2%, a crescut în mod semnificativ în a doua jumătate a anului 2007, în contextul majorării prețurilor la energie și alimente. Creșterea inflației globale a avut loc în ciuda consolidării poziției coroanei cehe, care a urmat o tendință ascendentă constantă începând din 2004. În primul trimestru din 2008, influențată de modificările indirecte ale impozitelor și de majorările prețurilor administrate, nivelul inflației anuale IAPC a crescut brusc până la 8%, nivel care nu a mai fost atins de nouă ani. Majorarea simultană a indicilor inflației de bază indică faptul că au crescut și presiunile inflaționiste subiacente la nivel național. Este probabil ca inflația să se mențină la un nivel ridicat o mare parte din 2008, conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008, în special datorită impactului creșterii prețurilor la bunurile de larg consum și măsurilor administrative punctuale, dar se estimează că va scădea brusc până la un nivel mediu de sub 3% în 2009, întrucât aceste majorări ies din calculul nivelurilor anuale. Nivelul relativ scăzut al prețurilor din Republica Cehă (62% din media UE în 2006) indică un potențial de convergență a nivelului prețurilor pe termen lung.

Republica Cehă nu îndeplinește criteriul privind stabilitatea prețurilor.

[pic]

În prezent Republica Cehă face obiectul unei decizii a Consiliului privind existența unui deficit excesiv (Decizia Consiliului din 5 iulie 2004)[7]. Consiliul a recomandat Republicii Cehe să ia măsuri pe termen mediu pentru a aduce deficitul la un nivel de sub 3% din PIB până în 2008 într-o manieră credibilă și durabilă. Deficitul public al Republicii Cehe a fost redus în mod substanțial din 2004. Deficitul public a atins valoarea de 2,7% din PIB în 2006 și de 1,6% din PIB în 2007. Acesta este rezultatul unor venituri mai mari decât așteptările, precum și al unor restricții de cheltuieli. Conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008, bazate pe ipoteza privind menținerea acelorași politici, raportul dintre deficit și PIB se va ridica la 1,4% din PIB în 2008 și va scădea ușor până la 1,1% din PIB în 2009, iar datoria publică se estimează că va scădea de la 28,1% din PIB în 2008 la 27,2% în 2009.

Având în vedere aceste evoluții și previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008, Comisia consideră că deficitul excesiv a fost corectat printr-o reducere credibilă și durabilă a deficitului bugetar până la un nivel de sub 3% din PIB. Prin urmare, Comisia recomandă Consiliului să abroge decizia privind existența unui deficit excesiv în Republica Cehă [SEC(2008) 571].

În cazul în care Consiliul decide să abroge procedura privind deficitul excesiv pentru Republica Cehă, Republica Cehă va îndeplini criteriul privind situația finanțelor publice.

[pic]

Coroana cehă nu participă la ERM II. Republica Cehă utilizează o rată de schimb flotantă. De-a lungul perioadei de evaluare de doi ani, coroana cehă s-a apreciat față de euro cu aproape 13%. Volatilitatea pe termen scurt a coroanei pare să fi reflectat schimbarea condițiilor de pe piețele financiare internaționale, deși au existat și factori interni (de exemplu, evoluția diferențialului ratei de schimb față de principalele monede internaționale).

Republica Cehă nu îndeplinește criteriul ratei de schimb.

Rata medie a dobânzii pe termen lung în Republica Cehă, în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008, a fost de 4,5%, sub valoarea de referință de 6,5%. Ratele medii ale dobânzilor pe termen lung în Republica Cehă s-au situat sub valoarea de referință de la aderarea la UE. Așteptările privind inflația s-au stabilizat la un nivel scăzut și aprecierea coroanei cehe a contribuit la menținerea unui nivel redus al veniturilor. Ratele dobânzilor pe termen lung în Republica Cehă s-au apropiat sau s-au situat aproape de nivelul din zona euro începând din 2005, deși diferențialul a atins o valoare ușor pozitivă în a doua jumătate a anului 2007, reflectând în special perspectiva divergenta privind ratele de referință în Republica Cehă față de zona euro și scăderea apetitului mondial pentru risc.

Republica Cehă îndeplinește criteriul de convergență a ratelor dobânzii pe termen lung.

Au fost examinați și alți factori, inclusiv evoluția balanței de plăți și integrarea piețelor de produse și financiare. Deficitul extern al Republicii Cehe a scăzut în mod semnificativ, de la aproximativ 6% din PIB în 2002-2004 până la 1,6% din PIB în 2005, înainte de a atinge o medie de aproximativ 2,6% în 2006-2007. Rezultatele deosebite în ceea ce privește balanța externă s-au datorat în mod deosebit unei creșteri semnificative a exportului de mărfuri, provocată în special de investițiile străine în sectorul producției. Deficitul extern a fost finanțat în totalitate de intrările nete de investiții străine directe de la aderarea la UE. Economia cehă este bine integrată în UE. În special, relațiile cu alte state membre în materie de comerț și investiții străine directe sunt bine dezvoltate, iar integrarea sectorului financiar intern în sectorul mai larg al UE a evoluat substanțial, mai ales datorită ponderii ridicate a participațiilor investitorilor străini la capitalul social al firmelor de intermediere financiară.

În lumina evaluării sale privind compatibilitatea juridică și îndeplinirea criteriilor de convergență, și luând în considerare factorii suplimentari, Comisia consideră că Republica Cehă nu îndeplinește condițiile pentru adoptarea monedei euro.

Estonia

După cum s-a stabilit în Raportul de convergență din 2006, toate incompatibilitățile juridice semnalate în Raportul de convergență din 2004 au fost soluționate. În ceea ce privește integrarea băncii centrale în SECB la momentul adoptării monedei euro, articolul 111 din Constituția Estoniei nu este compatibil din punct de vedere formal cu dispozițiile Tratatului CE și cu Statutul SECB/BCE. Totuși, hotărârea din 11 mai 2006 a Camerei de revizuire constituțională a Curții Supreme a Estoniei oferă claritate juridică, în special cu privire la imposibilitatea de a aplica articolul 111 după introducerea monedei euro în Estonia. Legislația națională din Estonia poate fi considerată compatibilă cu dispozițiile tratatului și cu Statutului SECB/BCE, sub rezerva abrogării Legii valutei și a Legii privind securitatea coroanei estoniene de la data introducerii monedei euro. Cu toate acestea, Legea privind Eesti Pank conține încă imperfecțiuni legate de integrarea Eesti Pank în SECB, în ceea ce privește unele emisiuni de bancnote și colectarea de statistici.

În Estonia, media inflației pe 12 luni a fost mai mare decât valoarea de referință începând din septembrie 2004. În Estonia, rata medie a inflației în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008 a fost de 8,3%, cu mult mai mare decât valoarea de referință de 3,2%, și este foarte probabil să se detașeze și mai mult față de valoarea de referință în lunile următoare.

Inflația IAPC în Estonia a înregistrat o creștere accelerată bruscă în ultimii ani, media anuală a inflației crescând la 6¾% în 2007, iar inflația lunară de la an la an a depășit 10% la începutul anului 2008. Creșterea inflației a reflectat o creștere puternică a cererii interne și o majorare a costurilor forței de muncă, accentuat de presiuni importante ale prețurilor la alimente și energie. Evoluția inflației în lunile următoare va reflecta presiunile ascendente continue generate de evoluțiile costului forței de muncă, de prețurile mai mari la energie și alimente, precum și de impactul majorării accizelor. Privind mai departe, se estimează o reducere a inflației de la 9½% în 2008 la 5% în 2009, în aceeași tendință cu economia în curs de stabilizare și cu estomparea efectelor măsurilor punctuale. Nivelul relativ scăzut al prețurilor din Estonia (67% din media UE în 2006) indică un potențial de convergență a nivelului prețurilor pe termen lung.

Estonia nu îndeplinește criteriul privind stabilitatea prețurilor.

[pic]

Estonia nu face obiectul unei decizii a Consiliului privind existența unui deficit excesiv. Între 2002 și 2007, Estonia a înregistrat un excedent bugetar mediu de aproximativ 2% din PIB. În 2007, Estonia a înregistrat un excedent bugetar de 2,8%, comparativ cu vârful de 3,4% atins un an mai devreme. Rata datoriei publice brute s-a menținut la 3,4% din PIB în 2007, valoarea cea mai scăzută dintre toate statele membre ale UE. Autoritățile au profitat de perioada de creștere puternică pentru a constitui rezerve bugetare puternice. Conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008, bazate pe ipoteza privind menținerea acelorași politici, excedentul se va reduce semnificativ până la 0,4% din PIB în 2008, iar în 2009 se va semnala un deficit de 0,7% din PIB datorat unei economii în scădere bruscă. Rata datoriei este prevăzută a se stabiliza în 2008 și 2009 în jurul nivelului actual.

Estonia îndeplinește criteriul situației finanțelor publice.

[pic]

Coroana estoniană a participat la ERM II încă din 28 iunie 2004, adică de mai mult de 2 ani la data adoptării prezentului raport. Înainte de intrarea în ERM II, Estonia a urmat un regim al consiliului monetar raportat la marca germană și ulterior la euro, începând din 1992. La intrarea în ERM II, Estonia s-a angajat unilateral să își mențină consiliul monetar în mecanism. Indicatorii suplimentari nu indică existența de presiuni asupra ratei de schimb, deși o creștere a nivelului dobânzilor pe termen scurt la sfârșitul anului 2007 a indicat o percepție de risc ridicat a piețelor. Consiliul monetar rămâne în continuare bine sprijinit de rezervele oficiale. În timpul celor doi ani ai perioadei de evaluare, coroana estoniană nu a deviat de la rata de schimb centrală și nu s-a confruntat cu tensiuni grave.

Estonia îndeplinește criteriul ratei de schimb.

Ca rezultat al nivelului scăzut al gradului de îndatorare publică al Estoniei, nu este disponibilă niciun fel de obligațiune de stat standard pe termen lung sau alt fel de titlu de valoare de acest fel pentru evaluarea gradului de durabilitate al convergenței reflectat în ratele dobânzilor pe termen lung. Pe baza evoluției unui indicator al ratei dobânzii legat de creditele bancare denominate în coroane estoniene acordate persoanelor fizice și persoanelor juridice fără obiect de activitate financiar și luând în considerare, printre altele, nivelul scăzut al datoriei publice, nu există niciun motiv pentru a concluziona că Estonia nu îndeplinește criteriul de convergență a ratelor dobânzii pe termen lung.

Au fost examinați și alți factori, inclusiv evoluția balanței de plăți și integrarea piețelor de produse și financiare. Deficitul extern al Estoniei s-a accentuat în ultimii ani, crescând de la o medie de circa 10% din PIB între 2002 și 2005 la aproximativ 16% din PIB în 2007. Cu toate că apariția unui deficit extern ridicat poate fi atribuită în mare măsură efectelor tranziției într-o economie care se află într-un proces de recuperare rapidă a decalajelor, dimensiunea sa a depășit clar nivelurile care pot fi considerate viabile pe termen mediu, implicând faptul că în timp va fi necesară o ajustare semnificativă. Deficitul extern a fost finanțat într-o măsură semnificativă de credite în interiorul grupurilor bancare. Intrările de capital din partea investitorilor străini direcți au un nivel ridicat, însă recent au fost parțial compensate de ieșiri de capital ale investitorilor străini direcți. Dat fiind nivelul ridicat al datoriei externe, situația externă a Estoniei reflectă necesități de finanțare semnificative pe termen mediu. Economia estoniană este bine integrată în UE. În special, relațiile cu alte state membre în materie de comerț și investiții străine directe sunt bine dezvoltate, iar integrarea sectorului financiar intern în sectorul mai larg al UE a evoluat substanțial, mai ales datorită ponderii ridicate a participațiilor investitorilor străini la capitalul social al firmelor de intermediere financiară.

În lumina evaluării sale privind compatibilitatea juridică și îndeplinirea criteriilor de convergență, și luând în considerare factorii suplimentari, Comisia consideră că Estonia nu îndeplinește condițiile pentru adoptarea monedei euro.

Letonia

În Raportul de convergență din 2006, în baza evaluării convergenței juridice, s-a constatat că legislația Letoniei nu este complet compatibilă cu articolele 108 și 109 din tratat și cu Statutul SEBC/BCE. Legea privind Banca Letoniei a fost modificată în iunie 2006. De la acea dată, nu s-a mai făcut nicio modificare. În ceea ce privește integrarea băncii centrale în SEBC la momentul adoptării monedei euro, independența băncii centrale și interzicerea finanțării monetare, legislația Letoniei, în special Legea privind Banca Letoniei, nu este complet compatibilă cu articolele 108 și 109 din tratat și cu Statutul SEBC/BCE. Există încă imperfecțiuni în ceea ce privește obiectivele SEBC, promovarea bunei funcționări a sistemelor de plăți, rolul statistic al Consiliului UE și al BCE, numirea de auditori externi, rolul BCE în domeniul cooperării internaționale, independența instituțională a băncii, precum și independența personală a membrilor organismelor decizionale din cadrul Băncii Letoniei.

În Letonia, media inflației pe 12 luni a fost mai mare decât valoarea de referință de la aderarea la UE. Rata medie a inflației în Letonia în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008 a fost de 12,3%, cu mult mai mare decât valoarea de referință de 3,2%, și este foarte probabil să se detașeze și mai mult față de valoarea de referință în lunile următoare.

În ultimii ani, Letonia a înregistrat un nivel ridicat al inflației IAPC și, de la începutul anului 2007, o rapidă creștere, reflectând presiunile susținute legate de salarii și de cerere, precum și impactul factorilor externi. În perioada dintre aderarea la UE în mai 2004 și începutul anului 2007, inflația IAPC s-a situat în intervalul 6-8%. Cu toate acestea, în cursul anului 2007, inflația globală IAPC a crescut brusc, depășind pragul de 16% în primul trimestru al anului 2008. Inflația mai mare reflectă parțial creșteri ale prețurilor administrate și ale accizelor, precum și creșteri globale ale prețurilor la energie și alimente. Cu toate acestea, presiunile exercitate de sursele interne, evidențiate de creșterea inflației pentru toate componentele principale ale IAPC cu excepția bunurilor industriale neenergetice, au contribuit semnificativ la instabilitatea inflației. Se previzionează că în 2008, inflația va rămâne la același nivel ridicat, cu o medie de circa 16% pe an, și va scădea în 2009, deși doar până la un nivel relativ ridicat de circa 8½%, ca răspuns la încetinirea economică previzionată și la estomparea impactului legat de creșterea prețurilor la bunurile de larg consum. Nivelul relativ scăzut al prețurilor din Letonia (61% din media UE în 2006) indică un potențial de convergență a nivelului prețurilor pe termen lung.

Letonia nu îndeplinește criteriul privind stabilitatea prețurilor.

[pic]

Letonia nu face obiectul unei decizii a Consiliului privind existența unui deficit excesiv. Din 2002, situația finanțelor publice s-a îmbunătățit treptat, ajungându-se la un buget echilibrat în 2007. Previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008, bazate pe ipoteza privind menținerea acelorași politici, estimează că situația finanțelor publice se va deteriora în 2008 și 2009, odată cu încetinirea semnificativă a creșterii economice, deficitul previzionat pentru 2009 depășind cu puțin 2% din PIB. Datoria publică a rămas sub pragul de 15% din PIB de la începutul decadei, a ajuns la 9,7% din PIB în 2007 și se previzionează că va crește ușor în 2008 și 2009.

Letonia îndeplinește criteriul situației finanțelor publice.

[pic]

Latsul leton participă la ERM II începând cu 2 mai 2005, adică de mai mult de 2 ani la data adoptării prezentului raport. Înainte de a intra în ERM II, Letonia a operat o paritate, inițial față de coșul cu drepturi speciale de tragere și de la 1 ianuarie 2005 față de euro. La intrarea în ERM II, Letonia s-a angajat unilateral să mențină rata de schimb a latsului leton în intervalul unei benzi de fluctuație de ± 1% în jurul ratei de schimb centrale. În perioada de evaluare, latsul leton a rămas la o valoare apropiată de rata de schimb centrală și nu s-a confruntat cu tensiuni majore, cu toate că a trecut prin episoade temporare de volatilitate a pieței financiare. Până la jumătatea lunii februarie 2007, latsul leton a fost tranzacționat la o valoare apropiată de limita superioară a benzii unilaterale cunoscând fluctuații foarte limitate. La jumătatea lunii februarie 2007, rata de schimb s-a destabilizat brusc față de euro, trecând printr-un episod de nesiguranță a pieței și, până la sfârșitul lunii martie 2007, latsul leton se tranzacționa la o valoare apropiată de limita inferioară a benzii de fluctuație unilaterale de ± 1%. Cu toate acestea, rata de schimb s-a stabilizat ulterior din nou și a rămas în jumătatea superioară a benzii de fluctuație, deși cu câteva fluctuații pe termen scurt. Alți indicatori, precum evoluțiile rezervelor valutare și ale ratelor dobânzii pe termen scurt, nu arată presiuni susținute asupra ratei de schimb, cu toate că o creștere a nivelului ratelor dobânzii pe termen scurt în raport cu zona euro începând cu primele luni ale anului 2007 (atingând un nivel maxim la sfârșitul anului 2007) a semnalat că piețele se confruntă cu percepții crescute de risc.

Letonia îndeplinește criteriul ratei de schimb.

În cele 12 luni care au precedat luna martie 2008, rata medie a dobânzii pe termen lung în Letonia a fost de 5,4%, sub valoarea de referință de 6,5%. În Letonia, ratele medii ale dobânzii pe termen lung s-au aflat sub valoarea de referință de la aderarea la UE. Diferențialul în raport cu obligațiunile pe termen lung de referință din zona euro s-a estompat în primăvara anului 2006. Cu toate acestea, ulterior, diferențialele dobânzii pe termen lung în raport cu zona euro au crescut până la aproximativ 120 de puncte de bază în martie 2008, pe fondul îngrijorării crescânde a investitorilor cu privire la riscurile legate de dezechilibrele macroeconomice majore.

Letonia îndeplinește criteriul de convergență a ratelor dobânzii pe termen lung.

Au fost examinați și alți factori, inclusiv evoluția balanței de plăți și integrarea piețelor de produse și financiare. Deficitul extern al Letoniei s-a accentuat în ultimii ani, depășind 10% din PIB în 2004 și ajungând la 20,9% din PIB în 2007. Acest lucru a reflectat în principal un deficit la nivelul schimburilor de mărfuri, cererea internă mare a încurajat importurile. Cu toate că apariția acestui deficit extern ridicat poate fi atribuită în mare măsură efectelor de tranziție într-o economie aflată într-un proces de recuperare rapidă a decalajelor, dimensiunea acestuia a depășit clar nivelurile care pot fi considerate viabile pe termen mediu, ceea ce implică faptul că, în timp, va fi necesară o ajustare semnificativă. Deficitul balanței externe a fost, în principal, finanțat de intrări ale altor investiții, legate în general de finanțarea în bancară în interiorul grupului. Dat fiind nivelul ridicat al datoriei externe, poziția externă reflectă necesități de finanțare substanțiale pe termen mediu. Economia Letoniei este bine integrată în UE. În special, relațiile cu alte state membre în materie de comerț și investiții străine directe sunt bine dezvoltate, iar integrarea sectorului financiar intern în sectorul mai larg al UE a evoluat substanțial, mai ales datorită ponderii ridicate a participațiilor investitorilor străini la capitalul social al firmelor de intermediere financiară.

În lumina evaluării sale privind compatibilitatea juridică și îndeplinirea criteriilor de convergență și luând în considerare factorii suplimentari, Comisia consideră că Letonia nu îndeplinește condițiile pentru adoptarea monedei euro.

LITUANIA

După cum s-a concluzionat deja în Raportul de convergență din 2006, legislația din Lituania, în special Legea privind Banca Lituaniei, este complet compatibilă cu articolele 108 și 109 din tratat și cu Statutul SEBC/BCE.

În Lituania, nivelul mediu al inflației pe 12 luni a fost mai mare decât valoarea de referință începând din aprilie 2005, exceptând luna aprilie 2006, când a fost egal cu valoarea de referință. În Lituania, rata medie a inflației în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008 a fost de 7,4%, cu mult deasupra valorii de referință de 3,2%, și este foarte probabil să se detașeze și mai mult de valoarea de referință în lunile următoare.

În Lituania, inflația IAPC a cunoscut o tendință ascendentă de la jumătatea anului 2005, inflația crescând la 5,8% în 2007, iar inflația lunară de la an la an depășind pragul de 10% la începutul anului 2008. Creșterea inflației a reflectat o combinație de factori, între care creșterea prețurilor la energie pe piețele mondiale, creșterea prețurilor administrate și creșterea prețurilor la produse alimentare prelucrate și neprelucrate, în ultimul caz mai ales în 2007. În contextul creșterii presiunii din partea pieței forței de muncă și a costurilor privind salariile, accelerarea inflației a reflectat din ce în ce mai mult și factorii legați de cerere, conducând la o creștere rapidă a prețurilor serviciilor.

Pentru 2008 se previzionează o altă creștere semnificativă a inflației, care reflectă sporirea presiunilor exercitate de prețurilor la combustibili și la produsele agricole, efectele creșterii majore a prețurilor la gazele de import și a accizelor la țigări, combustibili și alcool, precum și o creștere rapidă a salariilor. Se previzionează că inflația va scădea doar treptat, de la o medie anuală de circa 10% în 2008 la circa 7% în 2009, reflectând reacția întârziată a prețurilor la încetinirea creșterii și moderarea prețurilor la alimente și la combustibili. Nivelul relativ scăzut al prețurilor din Lituania (57% din media UE în 2006) indică un potențial de convergență a nivelului prețurilor pe termen lung.

Lituania nu îndeplinește criteriul privind stabilitatea prețurilor.

[pic]

Lituania nu face obiectul unei decizii a Consiliului privind existența unui deficit excesiv. Eforturile de consolidare fiscală au determinat o scădere a deficitului, de la circa 2% din PIB în 2002 la 0,5% din PIB în 2005. După aceea, deficitul bugetar a crescut din nou și a ajuns la 1,2% în 2007. Raportul Ponderea veniturilor în PIB a crescut după 2004, reflectând în principal creșterea infuziilor de fonduri UE, în timp ce ponderea cheltuielilor primare curente în PIB a rămas relativ stabilă. În conformitate cu previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008, bazate pe ipoteza privind menținerea acelorași politici, raportul dintre deficit și PIB va crește și mai mult, atingând 1,7% în 2008, și va scădea ușor la 1,5% în 2009. Rata datoriei publice a Lituaniei a scăzut constant, de la 22,4% din PIB la sfârșitul anului 2002 la 17,3% din PIB la sfârșitul anului 2007, și se preconizează că se va stabiliza în jurul acestui nivel în 2008 și 2009.

Lituania îndeplinește criteriul situației finanțelor publice.

[pic]

Lituania participă la ERM II din 28 iunie 2004, adică de mai mult de 2 ani la data adoptării prezentului raport. Înainte de intrarea în ERM II, Banca Lituaniei a utilizat un consiliu monetar începând din aprilie 1994, litasul lituanian fiind inițial raportat la dolarul american și mai apoi, din februarie 2002, la euro. La intrarea în ERM II, Lituania s-a angajat unilateral să își mențină consiliul monetar în mecanism. În perioada de evaluare, litasul lituanian nu a prezentat deviații de la rata centrală și nici nu s-a confruntat cu tensiuni majore. Alți indicatori, precum evoluțiile rezervelor valutare și ratele dobânzii pe termen scurt, nu arată presiuni susținute asupra ratei de schimb, cu toate că percepțiile crescute de risc ale participaților pe piață s-au reflectat într-o creștere marcată a diferențialelor ratelor dobânzii pe termen scurt în raport cu zona euro în decursul anului 2007, tendință care s-a inversat în mare parte la începutul anului 2008.

Lituania îndeplinește criteriul ratei de schimb.

În Lituania, în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008, rata medie a dobânzii pe termen lung a fost de 4,6%, sub valoarea de referință de 6,5%. Ratele medii ale dobânzii pe termen lung în Lituania s-au aflat sub valoarea de referință de la aderarea la UE. Diferențialul în raport cu obligațiunile pe termen lung de referință din zona euro, care a scăzut semnificativ în apropierea intrării în ERM II din iunie 2004 și a ajuns la un prag inferior de aproximativ 20 de puncte de bază la jumătatea anului 2007, a început să crească ulterior, atingând aproximativ 60 de puncte de bază la sfârșitul anului 2007. Această creștere a diferențialelor reflectă parțial o primă mai mare de risc de țară, pe fondul îngrijorării crescânde a investitorilor cu privire la riscurile legate de dezechilibrele macroeconomice majore.

Lituania îndeplinește criteriul de convergență a ratelor dobânzii pe termen lung.

Au fost examinați și alți factori, inclusiv evoluția balanței de plăți și integrarea piețelor de produse și financiare. Deficitul extern al Lituaniei s-a accentuat, de la 4,7% din PIB în 2001 la 12% din PIB în 2007, în principal ca o consecință a cererii interne susținute. Principalul motiv îl constituie un deficit sporit la nivelul schimburilor de mărfuri. Cu toate că această tendință a unui deficit extern în creștere corespunde cu traseul unei economii aflate în proces de recuperare rapidă a decalajelor, dimensiunea acestuia a depășit clar nivelurile care pot fi considerate viabile pe termen mediu, ceea ce implică faptul că, în timp, va fi necesară o ajustare semnificativă. Deteriorarea balanței externe a fost în principal finanțată de creditele din interiorul grupurilor bancare și, într-o mai mică măsură, de investițiile străine directe. Dat fiind nivelul ridicat al datoriei externe, situația externă a Lituaniei reflectă necesități de finanțare semnificative pe termen mediu. Economia Letoniei este bine integrată în UE. În special, relațiile cu alte state membre în materie de comerț și investiții străine directe sunt bine dezvoltate, iar integrarea sectorului financiar intern în sectorul mai larg al UE a evoluat substanțial, în principal datorită ponderii ridicate a participațiilor investitorilor străini la capitalul social al firmelor de intermediere financiară.

În lumina evaluării sale privind compatibilitatea juridică și îndeplinirea criteriilor de convergență și luând în considerare factorii suplimentari, Comisia consideră că Lituania nu îndeplinește condițiile pentru adoptarea monedei euro.

Ungaria

În Raportul de convergență din 2006, în urma evaluării convergenței juridice s-a concluzionat că legislația Ungariei nu este complet compatibilă cu articolele 108 și 109 din Tratatul CE și cu Statutul SEBC/BCE. Legea privind Magyar Nemzeti Bank (MNB) a fost modificată în iulie 2007. Cu toate că au fost eliminate unele incompatibilități semnalate de Raportul de convergență din 2006, au rămas încă multe probleme. În ceea ce privește integrarea băncii centrale în SEBC la momentul adoptării monedei euro, independența, precum și interzicerea finanțării monetare, legislația existentă a Ungariei, în special Legea privind Magyar Nemzeti Bank, statutele acesteia, Constituția Ungariei și Legea instituțiilor de credit, nu este complet compatibilă cu articolele 108 și 109 din tratat și cu Statutul SEBC/BCE. Există încă imperfecțiuni cu privire la obiectivele SEBC, la emisiunea de bancnote și de monede, promovarea bunei funcționări a sistemelor de plăți, rolul statistic al BCE și al Consiliului UE, rolul BCE în domeniul cooperării internaționale, absența unei obligații de a respecta regimul de raportare financiară din cadrul Eurosistemului, independența personală a guvernatorului și interzicerea finanțării monetare.

În Ungaria, nivelul mediu al inflației pe 12 luni a fost mai mare decât valoarea de referință de la aderarea la UE. Rata medie a inflației în Ungaria în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008 a fost de 7,5%, cu mult deasupra valorii de referință de 3,2%, și este foarte probabil să se mențină mult peste valoarea de referință în lunile următoare.

În ultimii ani, în Ungaria inflația a fost foarte volatilă, reflectând în principal evoluția prețurilor la alimente și la combustibili. Schimbări la nivelul prețurilor administrate și al impozitelor au amplificat și mai mult volatilitatea inflației. Acești factori, accentuați de deprecierea forintului, au condus la o creștere rapidă a inflației începând din al doilea trimestru al anului 2006. Inflația a atins o valoare maximă de 9% în martie 2007 și a urmat o tendință descendentă până în septembrie 2007, reflectând o inflație mai scăzută în ceea ce privește alimentele neprelucrate și energia și o apreciere a forintului. Inflația mai mare a prețului la alimente a dus la o nouă creștere a inflației IAPC începând cu ultimul trimestru al anului 2007. În 2007, inflația a atins o valoare medie de 7,9%.

Având în vedere prețurile mari la alimente, combustibili, electricitate și gaze, precum și impactul întârziat a deprecierii forintului din a doua jumătate a anului 2007 și de la începutul anului 2008, se previzionează că inflația va rămâne ridicată în 2008, la peste 6%. Se previzionează că efectele de bază nefavorabile pentru alimente și energie vor duce la scăderea sub 4% a inflației în 2009. Nivelul relativ scăzut al prețurilor din Ungaria (60% din media UE în 2006) indică un potențial de convergență a nivelului prețurilor pe termen lung.

Ungaria nu îndeplinește criteriul privind stabilitatea prețurilor.

[pic]

În prezent, Ungaria face obiectul unei decizii a Consiliului privind existența unui deficit excesiv (Decizia Consiliului din 5 iulie 2004)[8]. Consiliul i-a recomandat Ungariei să ia măsuri pe termen mediu pentru a corecta până în 2009 deficitul excesiv într-o manieră credibilă și durabilă. Datorită programului de consolidare fiscală demarat la jumătatea anului 2006, deficitul bugetar a scăzut la 5,5% din PIB în 2007, de la 9,2% în 2006. Ponderea cheltuielilor a fost redusă într-o anumită măsură în 2007, în timp ce ponderea veniturilor a beneficiat de măsuri vizând evaziunea fiscală. În conformitate cu previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008, bazate pe ipoteza menținerii acelorași politici, ponderea deficitului în PIB va ajunge la 4% din PIB în 2008, urmată de o ușoară îmbunătățire de 3,6% din PIB în 2009. Datorită continuării relaxării fiscale până la jumătatea anului 2006, ponderea datoriei în PIB a crescut semnificativ și a ajuns la circa 66% în 2007. Previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008 indică faptul că datoria publică este preconizată a rămâne în 2008 și 2009 în jurul valorilor actuale.

Ungaria nu îndeplinește criteriul situației finanțelor publice.

[pic]

Forintul maghiar nu participă la ERM II. Forintul a fost raportat unilateral la euro, cu marjă de fluctuație de ( 15% între 2001 și februarie 2008, când benzile de fluctuație ale cursurilor de schimb au fost anulate și s-a adoptat un regim de flotare liberă a ratelor de schimb. În perioada august 2005 - august 2006, forintul s-a depreciat semnificativ față de zona euro ca urmare a îngrijorărilor crescânde cu privire la situația fiscală. Forintul a atins un punct inferior în iunie 2006, după care s-a stabilizat treptat. Această tendință de apreciere s-a inversat la jumătatea anului 2007, reflectând în principal o aversiune sporită față de riscuri cu privire la piețele emergente și creșterea îngrijorărilor legate de situația economică a Ungariei, dar rata de schimb a început să se aprecieze din nou în luna martie 2008. În cursul perioadei de evaluare de doi ani, forintul s-a apreciat cu aproximativ 4,5% față de euro.

Ungaria nu îndeplinește criteriul ratei de schimb.

În Ungaria, în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008, rata medie a dobânzii pe termen lung a fost de 6,9%, peste valoarea de referință de 6,5%. În Ungaria, ratele medii ale dobânzii pe termen lung au fost peste valoarea de referință de la aderarea la UE. Diferențialele randamentului obligațiunilor în raport cu zona euro au crescut la aproximativ 400 de puncte de bază în octombrie 2006, reflectând creșterea îngrijorării investitorilor cu privire la derapajele fiscale și, ulterior, au început să scadă treptat. Au început să crească din nou în noiembrie 2007, ajungând la circa 400 de puncte de bază la începutul anului 2008, în contextul scăderii apetitului global pentru risc și a îngrijorărilor legate de situația economică internă.

Ungaria nu îndeplinește criteriul de convergență a ratelor dobânzii pe termen lung.

Au fost examinați și alți factori, inclusiv evoluția balanței de plăți și integrarea piețelor de produse și financiare. Deficitul extern al Ungariei a atins o valoare maximă de 8,1% din PIB în 2004 și a scăzut treptat ulterior, reflectând creșterea dinamică a exporturilor. În 2007, a scăzut până la 4% din PIB pe fondul scăderii cererii interne. Deficitele externe substanțiale din ultimii ani au fost finanțate, în principal, de intrările de investiții străine directe și de investiții de portofoliu, cu toate că, în 2007, împrumuturile externe ale băncilor au reprezentat sursa principală de finanțare, deoarece factori punctuali au dus la scăderea acută a intrărilor de investiții străine directe și de investiții de portofoliu. Dat fiind nivelul ridicat al datoriei externe, întoarcerea la deficite externe mai ridicate ar implica nevoi de finanțare substanțiale pe termen mediu. Economia Ungariei este bine integrată în UE. În special, relațiile cu alte state membre în materie de comerț și investiții străine directe sunt bine dezvoltate, iar integrarea sectorului financiar intern în sectorul mai larg al UE a progresat substanțial, în principal datorită ponderii ridicate a participațiilor investitorilor străini la capitalul social al firmelor de intermediere financiară.

În lumina evaluării sale privind compatibilitatea juridică și îndeplinirea criteriilor de convergență și luând în considerare factorii suplimentari, Comisia consideră că Ungaria nu îndeplinește condițiile pentru adoptarea monedei euro.

POLONIA

În Raportul de convergență din 2006, evaluarea convergenței juridice a dus la concluzia că legislația din Polonia - în special Constituția Poloniei, Legea privind Banca Națională a Poloniei și legea privind Fondul de Garanție Bancară - nu este complet compatibilă cu articolele 108 și 109 din tratat și cu Statutul SEBC/BCE. În ianuarie 2007, s-a adoptat o modificare la Legea privind Banca Națională a Poloniei. Însă aceasta nu remedia niciuna din incompatibilitățile semnalate în Raportul de convergență din 2006. În ceea ce privește integrarea băncii centrale în SEBC la momentul adoptării monedei euro, independența băncii centrale, interzicerea finanțării monetare și obiectivele politicii monetare, legislația din Polonia nu este complet compatibilă cu articolele 108 și 109 din Tratatul CE și cu Statutul SEBC/BCE. Există în continuare imperfecțiuni în ceea ce privește trimiterea la obiectivele SEBC, rolul statistic al BCE și al Consiliului UE, rolul BCE în domeniul cooperării internaționale, rolul BCE și al UE în desemnarea auditorului extern, rolul BCE în funcționarea sistemelor de plăți, obligația de a consulta BCE pentru anumite acte și independența personală a organismelor decizionale ale Băncii Naționale a Poloniei.

În Polonia, rata medie a inflației pe 12 luni a fost sub sau egală cu valoarea de referință din noiembrie 2005 până în februarie 2008. Rata medie a inflației în Polonia în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008 a fost de 3,2%, egală cu valoarea de referință, și este foarte probabil să depășească ușor valoarea de referință în lunile următoare.

După o perioadă cu o rată de inflație ridicată și volatilă în anii '90, inflația IAPC în Polonia a scăzut puternic, ajungând la o medie de 2% pentru perioada 2002-2006. Tendința susținută de apreciere a zlotului polonez apărută în 2004 a avut un efect considerabil de moderare a inflației în ultimii ani. Cu toate acestea, inflația IAPC a crescut brusc în cursul celui de-al doilea semestru al anului 2007, ca urmare a creșterii prețurilor la alimente și energie, deși cererea internă susținută a contribuit la presiunea asupra prețurilor pentru o gamă largă de categorii. Inflația globală anuală IAPC a ajuns la 4,5% în primul trimestru al anului 2008, cel mai ridicat nivel atins de la sfârșitul anului 2004.

Este probabil ca inflația IAPC să rămână la un nivel ridicat o mare parte din 2008, conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008. Aceasta reflectă în principal impactul creșterii prețurilor la bunurile de larg consum, cu întârziere în cazul unora (de exemplu prețurile de consum pentru gaze naturale și electricitate), precum și presiunea exercitată de cerere, rezultată din creșterea dinamică a salariilor și a creditelor. Se previzionează că rata anuală a inflației va scădea ușor ulterior, de la 4,3% în 2008 la 3,4% în 2009, deoarece nu se va mai ține cont de creșterile excepționale ale prețurilor la calcularea ratelor anuale. Acest profil al inflației se bazează de asemenea pe ipoteza conform căreia aceste efecte secundare datorate factorilor temporari care afectează inflația globală actuală vor rămâne în general sub control, în contextul creșterii gradului de utilizare a capacităților și al restrângerii pieței forței de muncă. Nivelul relativ scăzut al prețurilor în Polonia (62% din media UE în 2006) indică un potențial de convergență a nivelului prețurilor pe termen lung.

Convergența durabilă presupune ca respectarea valorilor de referință să reflecte mai degrabă factori fundamentali decât factori temporari. În cazul Poloniei, influența moderatoare a aprecierii ratei de schimb asupra inflației reprezintă un factor temporar important și se preconizează că rata medie a inflației anuale va depăși în curând valoarea de referință.

Polonia nu îndeplinește criteriul privind stabilitatea prețurilor.

[pic]

În prezent, Polonia face obiectul unei decizii a Consiliului privind existența unui deficit excesiv (Decizia Consiliului din 5 iulie 2004)[9]. Consiliul a recomandat Poloniei să ia măsuri pe termen mediu pentru a reduce deficitul la un nivel de sub 3% din PIB până în 2007 într-o manieră credibilă și durabilă. Deficitul public al Poloniei s-a redus substanțial din 2004. Raportul deficit/PIB a fost de 2,0% în 2007 și, conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008, se va ridica la aproximativ 2½% din PIB, atât în 2008 cât și în 2009, în baza ipotezei privind menținerea acelorași politici. Datoria publică a ajuns la 45,2% din PIB în 2007. Previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008 estimează o ușoară scădere a ratei datoriei publice în 2008 și 2009.

La sfârșitul anului 2007, Comisia și Consiliul au invitat autoritățile poloneze să prezinte o nouă actualizare a programului de convergență, în care să se descrie strategia bugetară pe termen mediu a Poloniei pentru întreaga perioadă a legislaturii, în vederea confirmării corectării durabile a deficitului excesiv în 2007 și a avansării, ulterior, în direcția atingerii obiectivului pe termen mediu. Autoritățile poloneze au prezentat o nouă actualizare a programului de convergență la sfârșitul lunii martie 2008. La momentul redactării prezentului raport, acest program se afla în curs de evaluare de către Comisie. În lumina acestei evaluări și a previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008, Comisia ar putea recomanda abrogarea procedurii de deficit excesiv.

Polonia nu îndeplinește criteriul situației finanțelor publice.

[pic]

Zlotul polonez nu participă la ERM II. Polonia utilizează un regim de rată de schimb flotantă. În cursul perioadei de evaluare de doi ani, zlotul polonez s-a apreciat cu aproximativ 13% față de euro. Volatilitatea pe termen scurt a zlotului polonez pare să fi reflectat mai ales schimbările condițiilor la nivelul piețelor financiare internaționale, cum ar fi scăderea apetitului pentru risc, deși există și factori interni (de exemplu recenta creștere a diferențialelor pe termen scurt în raport cu euro).

Polonia nu îndeplinește criteriul ratei de schimb.

În Polonia, în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008, rata medie a dobânzii pe termen lung a fost de 5,7%, sub nivelul de referință de 6,5%. Ratele medii ale dobânzii pe termen lung în Polonia s-au aflat sub nivelul de referință începând din ianuarie 2006. Scăderea primei de risc de țară, aprecierea zlotului polonez și percepția pozitivă a investitorilor în ceea ce privește perspectivele economiei poloneze au contribuit la menținerea unui nivel scăzut al randamentelor. Dată fiind scăderea în 2005 a inflației și a ratelor de referință, diferențialele pozitive ale dobânzii pe termen lung în raport cu zona euro au scăzut, menținându-se apoi puțin deasupra nivelului de 100 de puncte de bază, deși diferențialul s-a lărgit începând cu jumătatea anului 2007, ceea ce reflectă mai ales perspectiva divergentă privind ratele de referință în Polonia față de zona euro și scăderea apetitului global pentru risc.

Polonia îndeplinește criteriul de convergență a ratelor dobânzii pe termen lung.

Au fost examinați și alți factori, inclusiv evoluția balanței de plăți și integrarea piețelor de produse și financiare. Deficitul extern al Poloniei a crescut ușor, până la un nivel de circa 2,6% din PIB în 2007, după atingerea unei valori minime record de 0,9% din PIB în 2005, datorită mai ales unei degradări a balanței comerciale, cererea internă ridicată sporind în mod considerabil importurile. Intrările nete de investiții străine directe au crescut semnificativ de la integrarea în UE, deși de la un nivel mai scăzut în comparație cu alte state membre nou-intrate, permițând o finanțare suficientă a deficitului extern. Economia Poloniei s-a integrat din ce în ce mai mult în UE. În special, relațiile cu alte state membre în materie de comerț și investiții străine directe sunt bine dezvoltate, iar integrarea sectorului financiar intern în sectorul mai larg al UE a progresat substanțial, în principal datorită ponderii ridicate a participațiilor investitorilor străini la capitalul social al firmelor de intermediere financiară.

În lumina evaluării sale privind compatibilitatea juridică și îndeplinirea criteriilor de convergență și luând în considerare factorii suplimentari, Comisia consideră că Polonia nu îndeplinește condițiile pentru adoptarea monedei euro.

România

România a aderat la Uniunea Europeană la 1 ianuarie 2007. Prin urmare, în prezentul raport se evaluează pentru prima oară compatibilitatea legislației României cu articolele 108 și 109 din Tratatul CE și cu Statutul SECB/BCE, precum și progresul său către atingerea unei convergențe economice durabile.

Temeiul juridic al Băncii Naționale a României (BNR) este stabilit prin Legea nr. 312 din 28 iunie 2004 privind Statutul Băncii Naționale a României. Această lege a intrat în vigoare la 30 iulie 2004 și nu a fost modificată ulterior. În ceea ce privește integrarea băncii centrale în SEBC la momentul adoptării monedei euro, independența băncii centrale și interzicerea finanțării monetare, legislația României, în special Legea privind Statutul BNR, nu este complet compatibilă cu articolele 108 și 109 din Tratatul CE și cu Statutul SEBC/BCE. Există în continuare imperfecțiuni în ceea ce privește trimiterea la obiectivele SEBC, independența instituțională și personală, dreptul BCE de a fi consultată în domeniile sale de competență, promovarea bunei funcționări a sistemelor de plăți, rolul statistic al BCE și al Consiliului UE și rolul acestora în desemnarea unui auditor extern.

În România, nivelul mediu al inflației pe 12 luni a fost mai mare decât nivelul de referință de la aderarea la UE. Rata medie a inflației în România în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008 a fost de 5,9%, cu mult peste valoarea de referință de 3,2%, și este probabil să se detașeze și mai mult față de valoarea de referință în lunile următoare.

Inflația din România a înregistrat o tendință descendentă susținută timp de mai mulți ani, până în 2006, datorată între altele unei aprecieri a leului începând din 2004. Inflația IAPC a atins un minim de puțin sub 4% la începutul anului 2007, dar ulterior a crescut semnificativ, parțial datorită unei creșteri bruște a prețurilor din agricultură, care au reflectat atât seceta puternică din vara anului 2007 cât și tendințele piețelor mondiale. Presiunile permanente privind salariile și cererea, creșterile la prețul combustibililor și deprecierea semnificativă a leului începând cu a doua jumătate a anului 2007 au avut și ele un impact asupra creșterii inflației. Inflația IAPC a ajuns la o medie de 4,9% în 2007 și se previzionează că va crește puternic în 2008, la aproximativ 8% în medie, înainte de a scădea în 2009 până la aproximativ 5% pe măsură ce impactul inflaționist al prețurilor la bunurile de larg consum scade. Nivelul relativ scăzut al prețurilor din România (57% din media UE în 2006) indică un potențial de convergență a nivelului prețurilor pe termen lung.

România nu îndeplinește criteriul privind stabilitatea prețurilor.

[pic]

România nu face obiectul unei decizii a Consiliului privind existența unui deficit excesiv. Balanța publică s-a deteriorat considerabil în ultimii doi ani, deficitul public crescând de la 1,2% din PIB în 2005 la 2,5% din PIB în 2007. În ultimii câțiva ani, au crescut treptat atât raportul venituri/PIB cât și raportul cheltuieli/PIB. Conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008, bazate pe ipoteza menținerii acelorași politici, balanța publică se va deteriora ușor, ajungând la un deficit de aproape 3% din PIB în 2008, urmat de o creștere ulterioară până la 3,7% în 2009. Datoria publică a scăzut de la 25% din PIB în 2002 la 13% din PIB în 2007, previzionându-se creșteri modeste pentru 2008 și 2009.

România îndeplinește criteriul situației finanțelor publice.

[pic]

Leul românesc nu participă la ERM II. România utilizează un regim de rată de schimb flotantă. De la sfârșitul anului 2004 până la începutul lunii iulie 2007, rata de schimb a leului a înregistrat o puternică apreciere față de euro și de alte monede importante, datorită intrărilor de capital străin și percepției pozitive a investitorilor. Apariția turbulențelor pe piețele financiare mondiale în vara anului 2007 a marcat începutul unui declin semnificativ al ratei de schimb a leului. În ultimii ani, rezervele oficiale au înregistrat o tendință de creștere și, până la jumătatea anului 2007, aprecierea ratei de schimb s-a corelat cu declinul diferențialelor ratei dobânzii de pe piața financiară în raport cu zona euro. Inversarea tendinței ratei de schimb în vara anului 2007 a fost însoțită de o extindere marcată a diferențialului privind rata dobânzii pe 3 luni.

România nu îndeplinește criteriul ratei de schimb.

În România, ratele medii ale dobânzii pe termen lung au fost peste nivelul de referință de la aderarea la UE. În România, în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008, rata medie a dobânzii pe termen lung a fost de 7,1%, peste nivelul de referință de 6,5%. După aderarea la UE, diferențialele randamentului pentru obligațiunile pe termen lung în raport cu zona euro au înregistrat inițial o scădere, crescând din nou în cea de-a doua jumătate a anului 2007 în contextul crizei financiare internaționale care a dus la o scădere a apetitului pentru risc.

România nu îndeplinește criteriul de convergență a ratelor dobânzii pe termen lung.

Au fost examinați și alți factori, inclusiv evoluția balanței de plăți și integrarea piețelor de produse și financiare. Deficitul extern al României a crescut puternic în ultimii ani, reflectând în principal un deficit la nivelul schimbului de mărfuri, deoarece cererea internă mare a încurajat importurile. Deficitul extern a crescut de la 7,5% din PIB în 2004 la puțin peste 13% din PIB în 2007. Cu toate că modelul unui deficit extern în creștere corespunde unei economii aflate în proces de recuperare rapidă a decalajelor, dimensiunea acestuia a depășit clar nivelurile care pot fi considerate viabile pe termen mediu, ceea ce înseamnă că, în timp, va fi necesară o ajustare semnificativă. Puternica creștere a deficitului extern a dus la o creștere marcată a datoriei externe, ceea ce presupune costuri mai mari de finanțare pe termen mediu. Dacă până în 2006 deficitul extern era acoperit în mare parte de investițiile străine directe, intrările considerabile de alte investiții (aferente în general finanțării bancare în interiorul grupului) au câștigat o importanță mai mare în anul 2007. Procesul de integrare comercială în UE este în curs, dar exporturile României sunt concentrate mai ales pe segmentele cu nivel tehnologic scăzut. Sectorul financiar român este integrat în mod substanțial în sectorul financiar mai larg al UE, în principal datorită ponderii ridicate a participațiilor investitorilor străini la capitalul social al firmelor de intermediere financiară.

În lumina evaluării sale privind compatibilitatea juridică și îndeplinirea criteriilor de convergență și luând în considerare factorii suplimentari, Comisia consideră că România nu îndeplinește condițiile pentru adoptarea monedei euro.

SLOVACIA

În Raportul de convergență din 2006, în urma evaluării convergenței juridice s-a concluzionat că legislația din Slovacia, în special Legea privind Banca Națională a Slovaciei și Legea protecției depozitelor bancare și de modificarea anumitor legi, nu era complet compatibilă cu articolele 108 și 109 din Tratat și cu Statutul SEBC/BCE. Existau incompatibilități în ceea ce privește integrarea juridică în SEBC și interzicerea finanțării monetare. Pentru a soluționa aceste aspecte și pentru a asigura compatibilitatea totală cu tratatul și cu Statutul SEBC/BCE, Legea privind Banca Națională a Slovaciei a fost modificată. Legea revizuită privind Banca Națională a Slovaciei a fost adoptată de Parlament la 28 noiembrie 2007 și semnată de Președintele Republicii Slovace la 14 decembrie 2007. Toate incompatibilitățile semnalate în Raportul de convergență din 2006 au fost îndepărtate. Legislația Slovaciei, în special Legea privind Banca Națională a Slovaciei și Legea protecției depozitelor bancare și de modificare a anumitor legi, este în prezent complet compatibilă cu articolele 108 și 109 din tratat și cu Statutul SEBC/BCE.

În Slovacia, inflația medie pe 12 luni a fost egală cu sau sub valoarea de referință începând din august 2007. Rata medie a inflației în Slovacia în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008 a fost de 2,2%, mult sub valoarea de referință de 3,2%, și are mari șanse să rămână sub valoarea de referință în lunile următoare, deși diferența se va reduce treptat.

În ultimii ani, Slovacia s-a confruntat cu o inflație IAPC volatilă și uneori ridicată, reflectând impactul unor factori externi și modificări ale prețurilor administrate și ale impozitelor indirecte. Ajustate pentru impactul creșterii prețurilor administrate, evoluția inflației subiacente a fost per total favorabilă. Tendința de apreciere a ratei de schimb a coroanei slovace începând din 2002 a avut un efect de moderare asupra inflației, în special în 2007 și la începutul anului 2008, după aprecierea considerabilă de la mijlocul anului 2006 și din primăvara anului 2007 (14% in termeni reali)

Întărirea ratei de schimb a coroanei slovace, în combinație cu creșteri modeste ale prețurilor reglementate la energie și a prețurilor la combustibili, au contribuit la o descreștere a inflației anuale IAPC până la o valoare scăzută record de 1,2% în vara anului 2007. Ulterior, inflația a crescut la 3,4% în primul trimestru din 2008, în principal ca rezultat al șocurilor internaționale care au afectat prețurile la alimente și la combustibili, dar și din cauza unei accelerări a prețurilor la serviciile nereglementate. Se previzionează ca acești factori vor crește și mai mult inflația în perioada următoare, conducând la o rată medie anuală de în jur de 3¾% în 2008. Se previzionează că inflația medie va descrește până la aproximativ 3¼% în 2009. Efectele de bază favorabile de la finalul anului 2008, legate de anticiparea încetinirii creșterii prețurilor la bunurile de larg consum, și aprecierea în continuarea ratei de schimb în primul trimestru al anului 2008 ar trebuie să compenseze cu prisosință impactul întârziat al creșterii accizelor la tutun și dispariția efectului dezinflaționist al aprecierii ratei de schimb în 2006-2007, susținând astfel o întoarcere la rate reduse ale inflației către finalul anului. Piața din ce în ce mai restrânsă a forței de muncă și poziția ciclică puternică (cu posibilitatea unei accelerări a cererii casnice și a salariilor), precum și creșteri potențial mai mari ale prețurilor administrate reprezintă riscuri pentru inflația pe termen mediu. Nivelul prețurilor relativ scăzut în Slovacia (58% din media UE în 2006) indică un potențial de convergență a nivelului prețurilor pe termen lung.

Convergența durabilă presupune ca respectarea valorilor de referință să reflecte mai degrabă factori fundamentali decât factori temporari. În cazul Slovaciei, influența moderatoare a aprecierii ratei de schimb asupra inflației reprezintă un factor temporar important. Totuși, analiza factorilor fundamentali subiacenți și faptul că valoarea de referință este atinsă cu o marjă largă susțin o evaluare pozitivă a îndeplinirii criteriului de stabilitate a prețurilor.

Slovacia trebuie să fie vigilentă pentru a-și proteja mediul slab inflaționist și poziția concurențială favorabilă. În special, disciplina salarială va trebuie să continue și după încetarea creșterii productivității datorate intrărilor de investiții străine directe și se recomandă și se recomandă reforme structurale avansate vizând îmbunătățirea funcționării piețelor de produse în vederea consolidării mediului concurențial. O politică fiscală mai ambițioasă ar trebui să ajute la temperarea riscurilor de inflație. În scopul menținerii inflației sub control după posibila adoptare a monedei euro, guvernul Slovaciei și partenerii sociali au semnat, la începutul anului 2008, Declarația de acord social pentru adoptarea și utilizarea monedei euro în Slovacia, care impune angajatorilor și sindicatelor să mențină creșterea salariilor în concordanță cu creșterea productivității. Mai mult, guvernul a adoptat și alte angajamente politice, cum ar fi atingerea unui echilibru bugetar până în 2011 și o orientare fiscală și mai strictă în caz de presiuni inflaționiste neașteptate, precum și un set de măsuri structurale. Totuși, aceste angajamente trebuie transpuse în practică.

Slovacia îndeplinește criteriul privind stabilitatea prețurilor.

[pic]

În prezent, Slovacia face obiectul unei decizii a Consiliului privind existența unui deficit excesiv (Decizia Consiliului din 5 iulie 2004)[10]. Consiliul a recomandat Slovaciei să ia măsuri pe termen mediu pentru a reduce deficitul la un nivel de sub 3% din PIB până în 2007 într-o manieră credibilă și durabilă. Deficitul public al Slovaciei s-a redus substanțial din 2002. Atât ponderea veniturilor cât și ponderea cheltuielilor în PIB au scăzut, cea din urmă într-o mai mare măsură. Ponderea deficitului în PIB era de 2,2% în 2007 și, conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008, bazate pe ipoteza menținerii acelorași politici, va ajunge la 2,0% din PIB în 2008, urmată de o creștere moderată până la 2,3% în 2009. Datoria publică a scăzut semnificativ de la începutul decadei, ajungând la 29,4% din PIB în 2007. Previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008 estimează o pondere a datoriei publice de 29,2% din PIB în 2008 și de 29,7% în 2009.

Având în vedere aceste evoluții și previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008, Comisia consideră că deficitul excesiv a fost corectat printr-o reducere credibilă și durabilă a deficitului bugetar sub 3% din PIB. Prin urmare, Comisia recomandă Consiliului să abroge decizia privind existența unui deficit public excesiv în Slovacia [SEC(2008) 572].

În cazul în care Consiliul decide să abroge procedura de deficit excesiv pentru Slovacia, Slovacia va îndeplini criteriul situației finanțelor publice.

[pic]

Coroana slovacă a participat la ERM II încă din 28 noiembrie 2005, adică de mai mult de 2 ani la momentul adoptării prezentului raport. Înainte de a intra în ERM II, Slovacia a utilizat un regim de rată de schimb flotantă. După intrarea în ERM II, coroana slovacă și-a continuat tendința de apreciere dinainte de intrare. Aprecierea constantă a fost întreruptă în al doilea semestru al anului 2006, când coroana slovacă s-a depreciat temporar din cauza incertitudinilor post-electorale cu privire la perspectivele politicii fiscale, combinate cu presiuni mai generale asupra monedelor din Europa Centrală. Aprecierea puternică din perioada iulie 2006 - martie 2007 a dus la o reevaluare a parității centrale a coroanei slovace cu 8,5%, cu efect din 19 .martie 2007. După reevaluare, rata de schimb a coroanei slovace a fluctuat într-un interval de 3-7,3% deasupra noii parități centrale până în ianuarie 2008, când noi presiuni de apreciere au împins coroana slovacă până la un nivel de 8-9% deasupra parității centrale ERM II în martie-aprilie. Pe parcursul perioadei de evaluare de doi ani, coroana slovacă s-a comercializat aproape întotdeauna în partea puternică a benzii de fluctuație, cu o deviație medie de 5,4% de la paritatea centrală. Aprecierea din cadrul ERM II în perioada de evaluare poate fi considerată ca fiind în concordanță cu factorii fundamentali subiacenți, iar coroana slovacă nu s-a confruntat cu tensiuni severe.

Slovacia îndeplinește criteriul ratei de schimb.

Rata medie a dobânzii pe termen lung în Slovacia în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008 a fost de 4,5%, sub valoarea de referință de 6,5%. Ratele medii ale dobânzii pe termen lung în Slovacia s-au plasat sub valoarea de referință de la aderarea la UE. Diferențialele în raport cu obligațiunile de referință pe termen lung din zona euro au scăzut semnificativ din 2002, până au dispărut practic în aprilie 2007. Factorii din spatele acestui trend erau scăderea primelor de risc de țară legate de consolidarea fiscală și de reformele structurale ambițioase din perioada 2002-2005 și, mai recent, perspectivele pozitive privind inflația și reducerea aferentă a ratelor de referință pe termen scurt. De la mijlocul anului 2007, a apărut din nou un diferențial ușor pozitiv de circa 30 de puncte de bază, reflectând scăderea semnificativă a ratelor dobânzii pe termen lung în zona euro.

Slovacia îndeplinește criteriul de convergență a ratelor dobânzii pe termen lung.

Au fost examinați și alți factori, inclusiv evoluția balanței de plăți și integrarea piețelor de produse și financiare. Balanța externă a Slovaciei a fost foarte volatilă în ultimii ani, reflectând fluctuații ale realizărilor la export datorate noilor capacități de producție legate de investițiile străine directe, în special în sectorul autovehiculelor și al echipamentelor electronice. După o deteriorare semnificativă de la 0,8% din PIB la peste 8% din PIB în 2005-2006, din cauza consumului intern dinamic și creșterii importurilor legate de investițiile străine directe, deficitul extern s-a redus înapoi la 5,3% din PIB în 2007, când performanța la export a fost impulsionată de lansarea producției în noile capacități finanțate de investițiile străine directe. Deficitul extern a fost finanțat în principal de intrări nete substanțiale de investiții străine directe. Economia slovacă este bine integrată în UE. În special, relațiile cu alte state membre în materie de comerț și investiții străine directe sunt bine dezvoltate, iar integrarea sectorului financiar intern în sectorul mai larg al UE a progresat substanțial, mai ales datorită ponderii ridicate a participațiilor investitorilor străini la capitalul social al firmelor de intermediere financiară.

În lumina evaluării sale privind compatibilitatea juridică și îndeplinirea criteriilor de convergență, luând în considerare factorii suplimentari și presupunând că Consiliul da curs recomandării Comisiei privind abrogarea procedurii de deficit excesiv, Comisia consideră că Slovacia îndeplinește condițiile pentru adoptarea monedei euro.

Suedia

În Raportul de convergență din 2006, în urma evaluării privind convergența juridică s-a concluzionat că legislația Suediei nu era complet compatibilă cu articolele 108 și 109 din tratat și cu Statutul SEBC/BCE. Legea privind Sveriges Riksbank (Banca Națională a Suediei) a fost modificată în 2006 și 2007, fără a se soluționa incompatibilitățile semnalate în raportul de convergență din 2006. Referitor la independența băncii centrale, precum și la integrarea sa în SEBC la momentul adoptării monedei euro, legislația Suediei, în special Legea privind Sveriges Riksbank, „Instrumentul Guvernului” (parte a Constituției suedeze) și Legea privind politica de schimb valutar, nu este complet compatibilă cu articolele 108 și 109 din tratat și cu Statutul SEBC/BCE. Există încă mai multe imperfecțiuni în ceea ce privește obiectivele Sveriges Riksbank, promovarea bunei funcționări a sistemelor de plăți, interzicerea finanțării monetare, rolul BCE în funcționarea sistemelor de plăți și în domeniul cooperării internaționale, rolul statistic al BCE și al UE, precum și rolul acestora în numirea auditorilor externi.

În Suedia, inflația medie pe 12 luni a fost sub valoarea de referință încă de la începutul monitorizării, din decembrie 1996. Rata medie a inflației în Suedia în cele 12 luni care au precedat luna martie 2008 a fost de 2,0%, cu mult deasupra valorii de referință de 3,2%, și este probabil să se mențină cu mult deasupra valorii de referință în lunile următoare.

Inflația IAPC din Suedia a înregistrat o tendință descendentă până la sfârșitul anului 2005, dar s-a redresat de atunci. Scăderea accentuată a inflației IAPC până la finalul anului 2005 a fost legată în special de creșterea mare a productivității, susținută de o componentă ciclică, precum și de impactul investițiilor semnificative în tehnologia informațională. Al doilea factor care a contribuit la aceasta a fost scăderea prețurilor la import, datorită influenței aprecierii treptate a coroanei suedeze între 2002 și 2004, precum și sporirii concurenței internaționale. Dinamica ascendentă de la sfârșitul anului 2005 a reflectat în special creșterea prețurilor mari la combustibil și la electricitate. În plus, prețurile la alimente au contribuit la creșterea inflației în a doua parte a anului 2007, în paralel cu evoluțiile generale la nivel internațional. Se previzionează că inflația va scădea de la 2,4% în 2008 la 1,9% în 2009.

Suedia îndeplinește criteriul privind stabilitatea prețurilor.

[pic]

Suedia nu face obiectul unei decizii a Consiliului privind existența unui deficit excesiv. În perioada 2002-2007, situația finanțelor publice a Suediei s-a îmbunătățit constant, balanța publică trecând de la un deficit de aproape 1% din PIB în 2002 la un excedent de 3,5% în 2007, parțial datorită redresării ciclice a economiei. Ponderea veniturilor a rămas stabilă la aproape 55% din PIB, în vreme ce ponderea cheltuielilor în PIB a scăzut treptat (de la 56,6% în 2002 la 52,5% în 2007). În aceeași tendință cu evoluția fiscală favorabilă, datoria publică brută a scăzut de la 52,6% din PIB în 2002 la 40,6% în 2007. În baza ipotezei privind menținerea acelorași politici, previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008 estimează o scădere a excedentului bugetar până la un nivel de peste 2% din PIB în 2008 și 2009, în timp de rata datoriei va rămâne în descreștere, atingând 32% din PIB în 2009.

Suedia îndeplinește criteriul situației finanțelor publice.

[pic]

Coroana suedeză nu participă la ERM II. Suedia a utilizat un regim de rată de schimb flotantă și de țintire a inflației încă de la începutul anilor '90. După o depreciere acută în urma abandonării sistemului ratelor de schimb fixe în 1992, coroana suedeză a fluctuat într-un interval relativ restrâns față de marca germană și, ulterior, de euro. Pe parcursul perioadei de evaluare de doi ani, coroana suedeză s-a plasat între 9 și 9,50 SEK/EUR, cu o medie de peste 9,2 SEK/EUR.

Suedia nu îndeplinește criteriul ratei de schimb.

În martie 2008, media mobilă pe douăsprezece luni a obligațiunii de referință pe zece ani a Suediei era de 4,2%, sub valoarea de referință de 6,5%. Rata medie a dobânzii pe termen lung a fost mereu sub valoarea de referință în ultimii ani. Diferențialul în raport cu ratele dobânzii pe termen lung din zona euro a scăzut treptat, de la 50 de puncte de bază în 2003 până la -25 de puncte de bază în 2007. Ulterior, în paralel cu diminuarea diferențialului ratelor dobânzii pe termen scurt, diferențialul negativ dintre ratele dobânzii pe termen lung din Suedia și din zona euro s-a redus treptat până la nivelul actual apropiat de zero.

Suedia îndeplinește criteriul de convergență a ratelor dobânzii pe termen lung.

Au fost examinați și alți factori, inclusiv evoluția balanței de plăți și integrarea piețelor de produse și financiare. Balanța externă a Suediei a fost excedentară încă de la mijlocul anilor '90, datorită nivelului ridicat de exporturi nete de produse și, în mai mică măsură, de servicii. Excedentul balanței externe a crescut de la 4,9% din PIB în 2002 la un nivel de 6-7% din PIB în ultimii ani. Economia suedeză este deschisă și bine integrată în cadrul UE, cu o pondere de aproape două treimi în schimburile comerciale intracomunitare de produse, atât la export cât și la import. Importanța relativă a schimburilor comerciale intracomunitare de servicii a crescut ușor în această perioadă și se află peste media UE-27. Integrarea sectorului financiar al Suediei în sectorul mai larg al UE este legată în special de alte state nordice și de statele baltice. Sectorul financiar al Suediei este per total foarte bine dezvoltat, în ceea ce privește atât dimensiunea, cât și complexitatea, și corespunde stadiului său avansat de dezvoltare economică.

În lumina evaluării sale privind compatibilitatea juridică și îndeplinirea criteriilor de convergență și luând în considerare factorii suplimentari, Comisia consideră că Suedia nu îndeplinește condițiile pentru adoptarea monedei euro.

[1] În anul 2007, Comisia și BCE au pregătit rapoarte de convergență pentru Cipru și Malta, la solicitarea autorităților naționale. Cipru și Malta au adoptat moneda euro la 1 ianuarie 2008.

[2] În sensul criteriului privind stabilitatea prețurilor, inflația se măsoară pe baza indicelui armonizat al prețurilor de consum (IAPC) definit în Regulamentul (CE) nr. 2494/95 al Consiliului, modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului.

[3] Toate previziunile cuprinse în prezentul raport cu privire la inflație și la alte variabile provin din previziunile serviciilor Comisiei din primăvara anului 2008. Previziunile serviciilor Comisiei se bazează pe un set de ipoteze comune privind variabilele externe, precum și pe o ipoteză privind menținerea acelorași politici, ținând seama, în același timp, de măsurile cunoscute suficient. Previziunile referitoare la valoarea de referință sunt afectate de incertitudini semnificative, având în vedere faptul că aceasta este calculată pe baza previziunilor referitoare la inflație pentru cele trei state membre pentru care se prevede cea mai mică inflație în perioada respectivă, sporind astfel marja de eroare.

[4] Data limită pentru datele utilizate în prezentul raport este 18 aprilie 2008.

[5] În evaluarea conformității cu criteriul cursului de schimb, Comisia examinează dacă rata de schimb a rămas apropiată de rata de schimb centrală MRS II, în vreme ce motivele aprecierii pot fi luate în considerare conform Declarației Comune privind țările care aderă la UE și MRS2 din cadrul Consiliului ECOFIN de la Atena, din 5 aprilie 2003.

[6] Evaluarea se va concentra asupra "balanței externe", definită ca fiind combinația între contul curent și contul de capital (balanța netă între creditare și împrumutare față de restul lumii). Acest concept permite, în special, controlul total asupra transferurilor externe (inclusiv transferurile în cadrul UE), care sunt parțial înregistrate în contul de capital.

[7] 2005/185/CE, JO L 62, 9.3.2005, p.20.

[8] 2004/918/CE, JO L 389, 30.12.2004, p. 27.

[9] 2005/183/CE, JO L 62, 9.3.2005, p. 18.

[10] 2005/182/CE, JO L 62, 9.3.2005, p.16-17.