Activitatea evaluatorului extern (ADE: Analysis for Economic Decision) s-a desfășurat în perioada iunie 2015 - august 2016. Adoptarea prezentului raport al Comisiei privind punerea în aplicare ia în considerare rezultatele exercițiului de evaluare efectuat în cadrul programului REFIT, care se va finaliza oficial cu pregătirea unui document de lucru al serviciilor de către serviciile Comisiei.

În fiecare an, până la 30 septembrie, statele membre prezintă un raport anual privind punerea în aplicare a programului lor pentru anul precedent [articolul 39 alineatul (1)].

În sistemul POSEI, măsurile privind atât RSA, cât și SPL sunt definite în detaliu în cadrul programelor individuale. Prin urmare, fiecare program național este destul de specific, urmând prioritățile stabilite de autoritățile naționale pentru sectorul lor agricol, în strânsă cooperare cu părțile interesate. Prioritățile respective pot fi adaptate în fiecare an ca urmare a nevoilor exprimate, prin modificări ale programului [articolul 40 din Regulamentul (UE) nr. 180/2014].

Regulamentul (UE) nr. 228/2013 a stabilit plafoane pentru RSA: 72,7 milioane EUR pentru Insulele Canare, 26,9 milioane EUR pentru departamentele franceze de peste mări și 21,2 milioane EUR pentru Azore și Madeira. Volumul de produse care urmează să fie sprijinite de RSA este stabilit în fiecare an, pe baza previziunilor prezentate de statele membre în cauză. RSA nu poate periclita producția locală și dezvoltarea acesteia.

Programele POSEI asigură aprovizionarea cu produsele selecționate în mod specific de RUP ținând cont de constrângerile bugetare RSA și de costurile suplimentare diminuate. De-a lungul perioadei analizate, bilanțurile previzionale de aprovizionare RSA stabilite de statele membre au fost utilizate aproape în întregime pentru aprovizionarea cu produse din Uniune și nu din țări terțe, cu excepția Insulelor Canare și, într-o mai mică măsură, a Madeirei. Un studiu de caz privind cerealele și laptele praf arată că sprijinul RSA contribuie la scăderea costurilor suplimentare aferente „caracterului ultraperiferic” cu 45 % până la 80 %.

6.2.Coerența între RSA și SPL

Instrumente generale RSA și SPL au fost puse în aplicare într-un mod coerent. În cele mai multe cazuri, produsele sprijinite de RSA sunt diferite de produsele sprijinite de SPL. Prin urmare, nu există concurență între acestea. În câteva cazuri în care există o concurență potențială, cum ar fi sectorul cărnii din Insulele Canare, sunt favorizate produsele locale sprijinite de SPL, care beneficiază de un sprijin mai mare decât produsele sprijinit de RSA.

6.3.Menținerea activităților agricole

Sprijinul POSEI a facilitat menținerea activităților de producție agricolă în ceea ce privește volumul, zonele și, într-o măsură mai mică, numărul de agricultori în majoritatea sectoarelor și a asigurat angajarea a aproximativ 140 000 de persoane și 123 000 UAM în întregul lanț valoric în toate RUP. De asemenea, acesta a sprijinit semnificativ veniturile.

Programele au fost eficiente în abordarea majorității (dacă nu chiar a tuturor) nevoilor specifice pe parcursul întregii perioade, chiar dacă astfel de răspunsuri sunt mai bine adaptate la unele regiuni decât la altele, în funcție atât de tipul de nevoie, cât și de ponderea bugetară a activităților de producție. Distribuția sprijinului POSEI a variat considerabil între beneficiari și poate fi explicată de structurile agricole tradiționale de lungă durată.

Sprijinul POSEI pare să aibă un impact limitat asupra îmbunătățirii competitivității, întrucât acesta intervine, în principal, în scopul limitării costurilor de exploatare. Cu toate acestea, alte instrumente de sprijin, în special Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), sprijină acțiuni care vizează consolidarea competitivității sectoarelor agricole în cauză.

6.3.1.Producția tradițională

În sectorul bananelor, POSEI a contribuit la menținerea producției în patru RUP. Suprafețele au rămas constante în Martinica și Madeira și au crescut cu 3,2 % pe an în Guadelupa. Volumul producției a rămas stabil în Insulele Canare și Madeira și a crescut în Martinica (4,3 %/an) și Guadelupa (8,6 %). Eforturile s-au concentrat pe reducerea costurilor de producție și promovarea standardelor de calitate, a strategiilor de comercializare și a utilizării de etichete (și anume „Plátano de Canarias”, „banane française”). În plus, s-au depus eforturi în vederea reducerii utilizării pesticidelor, de exemplu în cadrul „Planului pentru producția durabilă de banane” din Indiile de Vest. Sectorul este preocupat de negocierile actuale și viitoare cu țări terțe, în special cu America Latină, în ceea ce privește accesul la un tarif preferențial pe piața Uniunii pentru bananele produse în regiuni în care forța de muncă este mai puțin costisitoare.

În sectorul zahărului, sprijinul POSEI a contribuit la menținerea producției și a suprafețelor cultivate. Numărul producătorilor a scăzut pe parcursul perioadei, acest fenomen fiind însoțit, în paralel, de o creștere a dimensiunii medii a fermelor. POSEI sprijină, în principal, prețurile trestiei de zahăr plătite producătorilor, în timp ce PDR și activitățile de cercetare abordează probleme legate de competitivitate (de exemplu, replantarea, dezvoltarea de soiuri noi și practicile agricole). Sectorul subliniază importanța critică a menținerii trestiei de zahăr, chiar și cu dezvoltarea de activități agricole suplimentare în cadrul unor astfel de ferme, ținând seama de impactul socio-economic al acestei producții, în special în Guadelupa și Reunion. Acest sector este preocupat de eliminarea cotelor de zahăr în 2017 și de negocierile actuale cu țări terțe privind accesul anumitor tipuri speciale de zahăr, produse tot în RUP, la piața Uniunii.

Suprafața pentru producția de tomate pentru export a scăzut puternic în Insulele Canare, de la 2 478 ha în 2006 la 787 ha în 2014, în pofida unui plan de restructurare lansat în 2009. Sectorul și-a pierdut principalul său avantaj comparativ bazat pe concentrarea exporturilor pe piețele europene în timpul lunilor de iarnă, din cauza concurenței din partea Marocului, a Spaniei continentale și a noii producții din Europa Centrală și de Nord. Se înregistrează o scădere clară a cotei de piață. Recent, în 2016, a fost lansat un nou plan pentru a menține suprafața și producția actuală.

POSEI a contribuit la menținerea producției de lapte în Azore. Chiar dacă numărul total de exploatații agricole specializate în producția de lapte este în scădere (-3 %/an), scăderea este mai mică decât în UE (-5 %). În pofida acestei scăderi a numărului de ferme de lapte, producția a crescut, în principal, datorită unei creșteri a numărului mediu de vaci pe fermă. Valorificarea laptelui proaspăt local este destul de limitată și ar putea fi îmbunătățită prin promovarea calității laptelui sau a imaginii regiunii. Sectorul este preocupat în mod deosebit de impactul eliminării cotelor de lapte în 2015.

De asemenea, POSEI a contribuit la menținerea sectorului cărnii în Azore, care este strâns legat în mod tradițional de producția de lapte; producția a crescut în ultimii ani ai perioadei. Suprafețele alocate pentru producția de carne de vită au crescut de peste două ori din 1999, iar numărul de animale din sectorul cărnii de vită a crescut, de asemenea.

Sectorul vitivinicol din Madeira s-a menținut aproape neschimbat pe parcursul perioadei, atât în ceea ce privește volumele produse, cât și suprafețele cultivate (-1,1 %).

6.3.2.Producțiile de diversificare

Nivelurile producției de diversificare animală și vegetală sprijinite s-au stabilizat în cursul perioadei (în funcție de volume), cu unele excepții (păsări de curte în Guadelupa, fructe și legume în Martinica, carne de porc și de vită în Madeira și sectorul vitivinicol).

Producția de diversificare locală a acoperit (maximum) 20-40 % din necesarul de carne și produse lactate (dar 70-100 %, în cazul în care se iau în considerare numai produsele proaspete) și circa 40 % din necesarul de fructe și legume (dar aproape 80 %, în Reunion și peste 90 % în Guyana). În general, producția de diversificare locală a fost menținută pentru majoritatea produselor pe parcursul perioadei.

Întregul lanț valoric a fost abordat prin diferite măsuri de sprijin, în special în ceea ce privește prelucrarea și comercializarea. În regiunile ultraperiferice franceze și Madeira, ponderea măsurilor de sprijinire a prelucrării și a comercializării locale este mult mai mare decât cea a sprijinului acordat pentru producție. Sprijinul a fost orientat mai mult spre producție în Insulele Canare și Azore. O parte din producția locală a părut supusă presiunii importurilor la prețuri scăzute, în special producția animalieră, afectată de importurile de carne congelată sau producția de fructe și legume din Martinica, Guadelupa și Insulele Canare. În toate RUP, provocarea a constat în crearea unor organizații de producători și a unor instrumente de prelucrare viabile, precum și în capacitatea de a asigura un debușeu comercial pentru producția locală pe piața locală, în condițiile unei concurențe puternice din partea unor produselor importate mai ieftine.

6.4.Contribuția la obiectivele PAC

Programele POSEI au contribuit la realizarea obiectivelor generale ale PAC. Sprijinul POSEI a facilitat menținerea nivelurilor optime de producție în majoritatea sectoarelor, sprijinind astfel considerabil veniturile agricultorilor într-un mod stabil și, prin urmare, o producție viabilă de alimente. Într-o serie de RUP, gestionarea durabilă este abordată, în principal, prin cerințele de ecocondiționalitate, ceea ce a condus la practici agricole durabile. Programele POSEI sprijină, în special, activitățile de producție situate în zone mai îndepărtate, contribuind la asigurarea unei dezvoltări teritoriale echilibrate.