GLOSAR

Baza de date EMI : Baza de date denumită "Informații administrative interne pentru gestionarea experților – PC7" (Experts Management Back-office Internal for FP7) este o sursă majoră de informații utilizată de direcțiile generale ale Comisiei cu responsabilități în domeniul cercetării pentru identificarea experților, precum și pentru verificarea existenței unor eventuale conflicte de interese.

BEI : Banca Europeană de Investiții.

CDI : Cercetare, dezvoltare și inovare.

CIP : Programul-cadru pentru competitivitate și inovare este un program al Comisiei care sprijină activitățile de inovare (inclusiv eco-inovarea), asigură un acces mai bun la finanțare și oferă servicii de sprijin pentru întreprinderi în diferite regiuni.

Controale ex ante : Controalele ex ante sunt controale preventive desfășurate fie înainte de semnarea grantului, fie înainte de efectuarea plăților.

Controale ex post : Controalele ex post sunt controale de detectare, care se desfășoară după efectuarea plăților.

DFG : Fundația pentru Cercetare din Germania (Deutsche Forschungsgemeinschaft) finanțează proiecte de cercetare în toate domeniile științifice și umaniste. Fundația are un buget anual de aproape 2,5 miliarde de euro.

DG : Direcție generală.

DG Cercetare și Inovare (RTD) : Direcția Generală Cercetare și Inovare din cadrul Comisiei.

DG Energie (ENER) : Direcția Generală Energie din cadrul Comisiei.

DG Întreprinderi și Industrie (ENTR) : Direcția Generală Întreprinderi și Industrie din cadrul Comisiei.

DG Mobilitate și Transporturi (MOVE) : Direcția Generală Mobilitate și Transporturi din cadrul Comisiei.

DG Rețele de Comunicare, Conținut și Tehnologie (CNECT) : Direcția Generală Rețele de Comunicare, Conținut și Tehnologie din cadrul Comisiei; fosta Direcție Generală Societatea Informațională și Media (DG INFSO).

ERCEA : Agenția Executivă a Consiliului European pentru Cercetare a fost creată pentru a gestiona numai programul specific "Idei", în urma orientărilor strategice elaborate de Consiliul European pentru Cercetare.

Europa 2020 : Europa 2020 este strategia de creștere a UE pentru următorul deceniu și urmărește să transforme UE într-o economie inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii.

Fondul de garanție pentru participanți : Fondul de garanție pentru participanți reprezintă o garanție pe care Comisia se poate baza în cazul înregistrării de pierderi financiare legate de proiecte din cadrul PC7. Fondul se află în proprietatea beneficiarilor, care contribuie la acesta cu 5 % din contribuția totală a UE la proiectele lor.

ICP : Indicator-cheie de performanță.

IMM : Întreprinderi mici și mijlocii.

Instrument BPM : Instrument de gestionare a proceselor de afaceri.

ITC : Inițiativele tehnologice comune sunt parteneriate de tip public-privat pe termen lung. Ele combină investiții din partea sectorului privat și finanțare publică europeană. ITC au statut juridic de întreprindere comună în sensul articolului 187 TFUE.

KBBE : "Alimentație, agricultură și pescuit și biotehnologie" este una dintre temele programului specific "Cooperare".

MFPR : Mecanismul de finanțare cu partajarea riscurilor este un instrument financiar menit să îmbunătățească accesul la finanțarea, obținută prin îndatorare, a investițiilor în CDI, în condiții rezonabile, pentru societățile private sau pentru instituțiile publice care promovează activități în domeniul CDI.

NMP : "Nanoștiințe, nanotehnologii, materiale și tehnologii noi de producție" este una dintre temele programului specific "Cooperare".

Normele de participare : Normele de participare se referă la totalitatea documentelor care stabilesc împreună condițiile de finanțare a activităților de cercetare în cadrul PC7. Acestea includ Regulamentul (CE) nr. 1906/2006 de stabilire a normelor de participare, normele de punere în aplicare adoptate de Comisie și documentele de orientare fără caracter obligatoriu.

NSF : Fundația Națională pentru Știință (National Science Foundation) este o agenție federală independentă din SUA care urmărește promovarea progresului științific, ameliorarea sănătății naționale, a prosperității și a bunăstării, precum și asigurarea apărării naționale. Fundația are un buget anual de aproximativ 6,9 miliarde de dolari (5,2 miliarde de euro, cifre din 2010).

Orizont 2020 : Orizont 2020 este noul program al UE pentru cercetare și inovare. Acesta este programul succesor al PC7 și se va desfășura în perioada 2014-2020. Comisia a propus un buget de 80 de miliarde de euro pentru perioada respectivă.

PC7 : Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative este principalul instrument prin care Uniunea Europeană sprijină cercetarea și inovarea. Obiectivele generale ale PC7 au fost grupate în patru programe specifice: "Cooperare", "Idei", "Oameni" și "Capacități".

RCC : Comitetul de clarificare pentru chestiuni legate de cercetare (Research Clearing Committee) a fost creat între direcțiile generale responsabile de implementarea acțiunilor indirecte în cadrul PC7. RCC are mandatul de a adopta decizii definitive cu privire la aspecte orizontale legate de punerea în aplicare, în legătură cu care serviciile nu au reușit să ajungă la un consens.

REA : Agenția Executivă pentru Cercetare.

RES : Serviciul de informare în domeniul cercetării (Research Enquiry Service) este un serviciu de e-mail prin care sunt oferite răspunsuri la întrebări legate de orice aspect al cercetării europene.

SEC : Spațiul european de cercetare este compus din toate activitățile, programele și politicile de cercetare și de dezvoltare din Europa care implică o perspectivă transnațională. Împreună, acestea oferă cercetătorilor, instituțiilor de cercetare și întreprinderilor posibilități sporite în ceea ce privește circulația, competitivitatea și cooperarea transfrontalieră. Obiectivul general al SEC este de a îmbunătăți organizarea și coordonarea efortului de cercetare în Europa, astfel încât sinergiile și complementaritățile transnaționale să fie exploatate pe deplin.

SNF : Fundația Națională din Elveția (Schweizerischer Nationalfonds) este o agenție federală care urmărește promovarea cercetării științifice. SNF dispune de un buget anual de aproximativ 700 de milioane de franci elvețieni (580 de milioane de euro).

TIC : "Tehnologia informației și a comunicațiilor" este una dintre temele programului specific "Cooperare".

TSB : Consiliul pentru strategia în materie de tehnologie (Technology Strategy Board) este o agenție pentru inovare din Regatul Unit, al cărei obiectiv este accelerarea creșterii economice prin stimularea și sprijinirea inovării inițiate de întreprinderi. TSB are un buget anual de aproximativ 250 de milioane de euro.

TTG : Durata procedurii de acordare a grantului (time to grant) este perioada de timp necesară pentru selectarea cu succes a unei propuneri și pentru negocierea contractului.

TTP : Durata procedurii de efectuare a plăților (time to pay) este perioada de timp necesară pentru efectuarea unei plăți către un consorțiu de beneficiari.

SINTEZĂ

I. Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (PC7) este unul dintre principalele instrumente prin care Uniunea Europeană finanțează activitățile de cercetare și reprezintă contribuția acesteia la Strategia Europa 2020. Programul-cadru urmărește să consolideze competitivitatea industrială și să răspundă nevoilor de cercetare existente în cadrul altor politici ale Uniunii, contribuind astfel la crearea unei societăți bazate pe cunoaștere. PC7 acoperă perioada 2007-2013 și bugetul său total se ridică la peste 50 de miliarde de euro. Cea mai mare parte a bugetului este cheltuită de direcțiile generale ale Comisiei sau de agențiile executive ale acesteia, sub forma granturilor acordate beneficiarilor finali (a se vedea punctele 1-13).

II. Pentru a verifica dacă PC7 a fost pus în aplicare în mod eficient de către Comisie, auditul Curții a urmărit să răspundă la următoarele întrebări (a se vedea punctele 14-16):

(a) Normele de participare au permis punerea eficientă în aplicare a PC7?

(b) A reușit Comisia să raționalizeze procesele aferente PC7 fără să compromită calitatea cheltuielilor?

(c) Comisia a gestionat în mod corespunzător crearea noilor instrumente?

III. În cursul PC7, Comisia a introdus o serie de schimbări care au simplificat normele de participare. În special, Comisia a raționalizat cerințele și a îmbunătățit de o manieră satisfăcătoare documentele de orientare adresate beneficiarilor. Comisia a reușit să alinieze dispozițiile aferente PC7 la practicile beneficiarilor în unele cazuri, dar sunt necesare în continuare eforturi în acest sens. Beneficiarii PC7 se confruntă cu incoerențe legate de unele aspecte ale normelor de participare. Crearea Comitetului de clarificare pentru chestiuni legate de cercetare este un pas în direcția cea bună în vederea eliminării acestor incoerențe; mecanismele de identificare a practicilor divergente sunt însă deficitare (a se vedea punctele 17-44).

IV. Procesele utilizate de Comisie urmăresc să asigure faptul că fondurile sunt investite în activități de cercetare de înaltă calitate; s-a acordat însă mai puțină atenție eficienței. În urma auditului, s-au constatat următoarele:

(a) Comisia asigură o gestiune solidă a proceselor din cadrul PC7 în trei din cinci domenii, și anume conceperea proceselor, activitățile de îmbunătățire și informațiile de gestiune, dar mai puțin solidă în ceea ce privește instrumentele și resursele. Instrumentele existente nu permit punerea în aplicare eficientă și există indicii că prea multe resurse de personal sunt alocate pentru implementarea anumitor teme din cadrul programului specific "Cooperare", în detrimentul altor teme (a se vedea punctele 45-55);

(b) deși durata procedurilor administrative s-a scurtat în cursul PC7, aceasta s-a apropiat de nouă luni de abia în 2012. Auditul a evidențiat bune practici de reducere în continuare a duratei procedurii de acordare a grantului. De o importanță esențială sunt atenția acordată de conducere acestei probleme și existența unui mediu care să permită schimbul eficace de bune practici (a se vedea punctele 56-66);

(c) controalele de calitate aplicate cu privire la selectarea și monitorizarea proiectelor funcționează bine. Cu toate acestea, modelul de control financiar aferent PC7 nu ia în considerare în mod suficient riscul de eroare. Aceasta înseamnă că beneficiarii din cadrul PC7 care prezintă un risc scăzut fac obiectul unor controale prea numeroase (a se vedea punctele 67-83).

V. Curtea a examinat mecanismul de finanțare cu partajarea riscurilor și inițiativele tehnologice comune și a constatat că ambele instrumente răspund nevoilor pentru care au fost create. Aceste instrumente s-au bucurat de succes în ceea ce privește atragerea unor grupuri specifice de beneficiari, cum ar fi IMM-urile. Cu toate acestea, punerea în aplicare a inițiativelor tehnologice comune suferă din cauza unui cadru juridic mult prea complex, iar Comisia nu a demonstrat într-o măsură suficientă că finanțarea acordată prin mecanismul de finanțare cu partajarea riscurilor conduce la investiții care depășesc suma pe care beneficiarii ar fi investit-o în absența fondurilor publice (a se vedea punctele 84-97).

VI. Pe baza acestor observații, Curtea formulează o serie de recomandări adresate în principal Comisiei (a se vedea punctele 98-103):

(a) în ceea ce privește normele de participare, Comisia ar trebui să depună eforturi suplimentare pentru a se asigura că practicile beneficiarilor pot fi utilizate în cadrul Orizont 2020 și pentru a gestiona PC7 de o manieră mai coerentă;

(b) pentru a consolida gestionarea proceselor, Comisia ar trebui să introducă instrumente informatice care să integreze toate funcționalitățile și să examineze problema dezechilibrului care afectează volumul de lucru al personalului;

(c) pentru a reduce durata procedurilor administrative, Comisia ar trebui să se asigure că procesele sunt automatizate și implementate în mod coerent în rândul serviciilor sale;

(d) pentru a-și concentra mai bine efortul de control, activitățile de control ale Comisiei desfășurate înainte și după efectuarea plăților ar trebui să fie bazate într-o mai mare măsură pe riscuri și

(e) autoritatea bugetară și Comisia ar trebui să asigure o mai bună corelație între cadrul juridic al inițiativelor tehnologice comune și efectivele lor de personal. Pentru a maximiza impactul mecanismului de finanțare cu partajarea riscurilor, Comisia ar trebui să îmbunătățească orientarea sprijinului către beneficiarii care au un acces limitat la finanțare.

INTRODUCERE

INFORMAȚII DE FOND

1. Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (PC7) este unul dintre principalele instrumente prin care Uniunea Europeană finanțează activitățile de cercetare și reprezintă contribuția acesteia la Strategia Europa 2020. PC7 urmărește să consolideze competitivitatea industrială și să răspundă nevoilor de cercetare existente în cadrul altor politici ale Uniunii [1], contribuind astfel la crearea unei societăți bazate pe cunoaștere, pornind de la spațiul european de cercetare și completând activitățile de la nivel național și regional [2].

2. PC7 este format din mai multe scheme de finanțare grupate în patru programe specifice (a se vedea figura 1), care sunt menite să sprijine activitățile de cercetare, inclusiv cercetarea fundamentală și cercetarea aplicată, precum și activitățile educaționale și de inovare. În perioada 2007-2013, PC7 pune la dispoziție peste 50 de miliarde de euro [3] în sprijinul acestor activități. Cea mai mare parte a fondurilor este cheltuită sub forma granturilor acordate beneficiarilor finali din statele membre, dar și din afara UE. Activitățile care urmează să fie finanțate sunt selectate pe baza unor cereri competitive de propuneri. De obicei, beneficiarii formează consorții de parteneri, pe baza acordurilor de grant încheiate cu Comisia.

FIGURA 1

BUGETUL PC7 PENTRU PERIOADA 2007-2013 (ÎN MILIARDE DE EURO)

+++++ TIFF +++++

Notă: Liniile de contur punctate indică instrumentele nou introduse în PC7.

* Un program specific separat sprijină activitățile nenucleare ale Centrului Comun de Cercetare (JRC). JRC este direcția generală care desfășoară în mod direct activități de cercetare pentru Comisie.

3. PC7 este un program complex de finanțare a cercetării. Bugetul său anual crește de la an la an și este estimat la aproape 11 miliarde de euro în 2013. Un astfel de buget, alături de caracteristicile distinctive ale PC7 (a se vedea caseta 1), face din acesta unul dintre cele mai mari programe de cercetare din lume.

4. Aceste caracteristici au un impact direct asupra modului în care trebuie gestio- nat PC7. De exemplu, din cauza naturii transnaționale a PC7 și a combinației de entități academice și industriale implicate în proiectele individuale, participanții la același consorțiu pot face obiectul unor norme fiscale, juridice, contabile sau financiare diferite. Astfel, normele PC7 trebuie să fie suficient de flexibile pentru a ține seama de aceste diferențe și, în același timp, suficient de precise pentru a nu da naștere la interpretări eronate. Normele aferente schemelor naționale de finanțare a cercetării trebuie să țină seama numai de legislația națională relevantă.

CASETA 1

CARACTERISTICILE PC7

PC7 se adresează beneficiarilor din toate statele membre ale UE, din țările asociate și din țările în curs de aderare (14 [4]), precum și celor din țările partenere în cadrul cooperării internaționale.

Programul este gestionat de 19 entități independente: opt servicii ale Comisiei (șase direcții generale și două agenții executive), Banca Europeană de Investiții, cinci inițiative tehnologice comune și cinci inițiative în temeiul articolului 185 [5].

În cadrul celor opt servicii ale Comisiei, peste 2500 de membri ai personalului desfășoară activități legate de punerea în aplicare a PC7.

În medie, contribuția UE per proiect este de 1,75 milioane de euro. Un proiect tipic implică o colaborare transnațională între cinci sau șase participanți. În cazul proiectelor în colaborare, care reprezintă aproximativ două treimi din bugetul PC7, numărul mediu de participanți este de 11. În majoritatea proiectelor, consorțiile sunt formate din participanți provenind atât din mediul academic, cât și din sectorul privat.

În fiecare an, sunt evaluate aproximativ 15000 de propuneri, sunt încheiate 2500 de noi acorduri de grant și sunt efectuate în jur de 10000 de plăți. Portofoliul PC7 este format din circa 14000 de acorduri de grant (cifre din 2011).

Sursa: Al cincilea raport de monitorizare privind PC7, bugetul general al UE aferent exercițiului financiar 2012 și Comunicarea Comisiei privind simplificarea implementării programelor-cadru de cercetare [COM(2010) 187].

5. PC7 a introdus o serie de noi instrumente față de PC6. Cele mai importante dintre acestea sunt Sprijinul pentru cercetarea de frontieră [6], inițiativele tehnologice comune și mecanismul de finanțare cu partajarea riscurilor (MFPR). Sprijinul pentru cercetarea de frontieră a fost introdus pentru a finanța cercetarea fundamentală [7], iar celelalte două instrumente au fost concepute pentru a sprijini activitățile de inovare "apropiate de piață", cu scopul de a stimula participarea sectorului industrial, care a scăzut constant începând cu PC4 [8].

CADRUL NORMATIV

6. Obiectivele și activitățile care pot fi finanțate prin PC7 sunt definite în Decizia nr. 1982/2006/CE și în deciziile privind patru programe specifice. Regulamentul PC7 [9] stabilește normele de participare. Acest cadru este completat de normele de punere în aplicare adoptate de Comisie și de documentele de orientare fără caracter obligatoriu (în continuare, termenul "norme de participare" desemnează structura ierarhică prezentată în figura 2).

7. Normele de participare definesc condițiile care reglementează selectarea proiectelor, participarea entităților la proiecte și finanțarea proiectelor. Împreună, ele determină condițiile de finanțare, cum ar fi ratele de finanțare și cerințele legate de eligibilitatea costurilor.

8. Normele de participare aflate în vigoare în prezent sunt rezultatul unei experiențe acumulate în peste 20 de ani de desfășurare a programelor-cadru anterioare. Obiectivul de simplificare a devenit principalul vector al PC6 [10] și este un angajament al Comisiei pentru PC7 [11].

FIGURA 2

IERARHIA NORMELOR DE PARTICIPARE LA PC7

+++++ TIFF +++++

Sursa: Curtea de Conturi Europeană, CORDIS.

PUNEREA ÎN APLICARE

9. Punerea în aplicare a 58 % din valoarea PC7 face obiectul gestiunii centralizate directe [12] și este asigurată de către șase direcții generale. Pentru restul fondurilor, implementarea a fost delegată către două agenții executive [Agenția Executivă pentru Cercetare (REA) și Agenția Executivă a Consiliului European pentru Cercetare (ERCEA)], către BEI, către inițiativele tehnologice comune și către structurile specifice de implementare pentru inițiativele în temeiul articolului 185. Agențiile executive respectă aceleași proceduri ca și Comisia, dar celelalte entități își pot organiza în mod diferit procesele interne. În figura 3 este ilustrată o defalcare în funcție de tipul de gestiune și de entitățile responsabile.

FIGURA 3

ENTITĂȚILE RESPONSABILE DE PUNEREA ÎN APLICARE

+++++ TIFF +++++

Sursa: Curtea de Conturi Europeană.

10. Indiferent de entitatea care este responsabilă de punerea în aplicare, implementarea unui grant presupune, de regulă, următoarele trei procese principale:

(a) identificarea temelor științifice care urmează să fie sprijinite și stabilirea programelor de lucru pentru implementarea lor;

(b) selectarea proiectelor, bazată, de regulă, pe un proces competitiv de selecție, și negocierea cu candidații ale căror propuneri au fost acceptate și

(c) controlul implementării din punct de vedere științific a proiectelor și rambursarea costurilor eligibile ale beneficiarilor.

11. Procesul de simplificare din cadrul PC7 nu a vizat numai normele, ci și procesele interne ale DG-urilor și ale agențiilor executive. De la ultimul audit realizat de Curte în acest domeniu [13] în 2004, Comisia a introdus o serie de noi sisteme menite să simplifice procesele de implementare a granturilor (de exemplu, portalul adresat participanților, instrumentul unic de înregistrare sau instrumentul utilizat în procesul de negociere).

NOI INSTRUMENTE INTRODUSE ÎN CADRUL PC7

12. Inițiativele tehnologice comune sunt parteneriate de tip public-privat pe termen lung. Ele combină investiții din partea sectorului privat și finanțare publică europeană și națională. Obiectivul lor este de a sprijini cercetarea în cooperare din Europa în domenii de cercetare industrială în care există obiective tehnologice și economice comune și clar identificate. În cadrul PC7, contribuția UE la bugetul inițiativelor tehnologice comune se ridică la peste trei miliarde de euro. Inițiativele tehnologice comune bipartite sunt parteneriate între UE și asociații industriale, în timp ce la inițiativele tehnologice comune tripartite participă UE, asociațiile industriale și statele membre participante (a se vedea tabelul 1). De exemplu, membrii Întreprinderii comune europene pentru punerea în aplicare a inițiativei tehnologice comune privind nanoelectronica (ENIAC) sunt Comisia, statele membre participante [14] și Asociația pentru Activități Europene în Domeniul Nanoelectronicii.

13. MFPR este un instrument financiar menit să îmbunătățească accesul la finanțarea, obținută prin îndatorare, a investițiilor în cercetare, dezvoltare și inovare (CDI), în condiții rezonabile, pentru societățile private sau pentru instituțiile publice care promovează activități în domeniul CDI. Beneficiarii-țintă ai MFPR includ, de asemenea, entitățile europene care desfășoară activități susținute de cercetare și infrastructurile de cercetare. Prin intermediul DG Cercetare și Inovare, Comisia Europeană monitorizează MFPR din perspectiva eligibilității proiectelor și a alocărilor bugetare provenind de la PC7, dar responsabilitatea pentru funcționarea de zi cu zi a mecanismului revine BEI. Instrumentul este finanțat în comun de UE și de BEI. În ceea ce privește PC7, contribuția maximă a UE la MFPR a fost stabilită la un miliard de euro.

TABELUL 1

PREZENTARE DE ANSAMBLU A INIȚIATIVELOR TEHNOLOGICE COMUNE

Sursa: Deciziile Consiliului de înființare a inițiativelor tehnologice comune.

Inițiativa tehnologică comună | Obiectivul strategic | Contribuția maximă a UE (în milioane de euro) |

ITC bipartite | Inițiativa privind medicamentele inovatoare (IMI) | Accelerarea dezvoltării unor medicamente mai bune și mai sigure pentru pacienți | 1000 |

Clean Sky | Dezvoltarea de tehnologii inovatoare cu scopul de a îmbunătăți semnificativ performanța de mediu a avioanelor și a transportului aerian și de a obține ca rezultat aeronave care produc mai puțin zgomot și sunt mai eficiente din punctul de vedere al consumului de carburant | 800 |

Întreprinderea comună "Pile de combustie și hidrogen" (FCH) | Accelerarea introducerii pe piața europeană a tehnologiilor energetice bazate pe pile de combustie și pe hidrogen | 470 |

ITC tripartite | ENIAC | Axarea pe nanoelectronică, în scopul îmbunătățirii integrării și a miniaturizării dispozitivelor și în vederea sporirii funcționalităților acestora | 450 |

Artemis | Abordarea provocărilor structurale și de cercetare din domeniul sistemelor informatice integrate | 420 |

SFERA ȘI ABORDAREA AUDITULUI

14. Auditul a urmărit să verifice dacă PC7 a fost pus în aplicare în mod eficient de către Comisie. În acest scop, au fost formulate următoarele trei subîntrebări:

(a) Normele de participare au permis punerea eficientă în aplicare a PC7?

(b) A reușit Comisia să raționalizeze procesele aferente PC7 fără să compromită calitatea cheltuielilor?

(c) Comisia a gestionat în mod corespunzător crearea noilor instrumente?

15. Auditul a acoperit punerea în aplicare a PC7 în perioada cuprinsă între 2007 și prima jumătate a anului 2012. Criteriile de audit și metodele de colectare a probelor de audit sunt descrise în anexa I. Sfera auditului a cuprins:

(a) pentru prima subîntrebare de audit, normele de participare pentru întregul PC7;

(b) pentru a doua subîntrebare, procesele interne instituite în cadrul DG Cercetare și Inovare, al DG Societatea Informațională și Media, al DG Întreprinderi și Industrie și al REA în legătură cu proiectele în colaborare din cadrul programului specific "Cooperare" [15]. Astfel, analiza proceselor interne a acoperit execuția a aproape două treimi din bugetul PC7 și

(c) pentru a treia subîntrebare, o analiză a două noi instrumente – inițiativele tehnologice comune și MFPR.

16. Curtea a analizat situația acțiunilor întreprinse în urma recomandărilor sale anterioare formulate în Raportul special nr. 1/2004 privind gestionarea acțiunilor indirecte de CDT din cadrul celui de Al cincilea program-cadru (PC5) pentru cercetare și dezvoltare tehnologică (1998-2002). Rezultatele acestei examinări, incluzând referințele la observațiile corespunzătoare din prezentul raport, sunt prezentate în anexa II.

OBSERVAȚII

COMISIA A LUAT O SERIE DE MĂSURI PENTRU SIMPLIFICAREA NORMELOR DE PARTICIPARE, DAR SUNT NECESARE EFORTURI SUPLIMENTARE ÎN ACEST SENS

17. La începutul PC7, Comisia a prezentat o serie de planuri de simplificare vizând diferite aspecte ale normelor de participare. În această secțiune a raportului, următoarele principii sunt utilizate ca bază de evaluare a progreselor obținute în cadrul acestui program de simplificare:

(a) raționalizarea cerințelor, prin stabilirea unui echilibru îmbunătățit între riscuri și control;

(b) optimizarea metodelor de rambursare acordată beneficiarilor pentru eforturile lor în materie de cercetare;

(c) ghidarea beneficiarilor în cadrul unui sistem complex;

(d) alinierea dispozițiilor la practicile beneficiarilor și

(e) evitarea suprapunerilor și a incoerențelor.

18. Aceste principii au fost extrase din diferite documente ale Comisiei [16] conținând planuri de simplificare și din pozițiile adoptate de autoritățile legislative [17] cu privire la normele de participare. Astfel, aceste principii au ghidat evoluția normelor de participare începând din 2005, când Comisia și-a lansat activitățile de pregătire a PC7. Tabelul 2 conține o prezentare de ansamblu a progreselor obținute în cadrul programului de simplificare.

TABELUL 2

PROGRESELE OBȚINUTE ÎN CADRUL PROGRAMULUI DE SIMPLIFICARE AL COMISIEI

Sursa: Curtea de Conturi Europeană.

Principii și exemple de măsuri preconizate | Evaluarea Curții |

Raționalizarea cerințelor: înlocuirea garanțiilor bancare cu Fondul de garanție pentru participanțiutilizarea pe scară mai redusă a certificatelor de audit pentru cererile de platăraționalizarea perioadelor de raportare | Rezultat satisfăcător Nu mai sunt necesare garanții bancare, ceea ce înseamnă că beneficiarii nu mai sunt nevoiți să se achite de sarcina administrativă asociată acestora. Ca rezultat al introducerii unui prag, prezentarea unui certificat de audit a devenit necesară numai pentru 6 % din declarațiile de cheltuieli, reprezentând o treime din costurile finanțate în cadrul PC7. În ceea ce privește anumite aspecte (de exemplu, durata perioadelor de raportare), PC7 poate fi comparat în mod favorabil cu schemele naționale de finanțare. Cu toate acestea, este posibilă raționalizarea în continuare a cerințelor în materie de raportare, dacă: perioadele de raportare sunt prelungite și pentru proiectele din cadrul temei TIC șidimensiunea rapoartelor este limitată în mod strict, după exemplul unor agenții naționale de finanțare (SNF, DFG, TSB). |

Optimizarea metodelor de rambursare: utilizarea pe scară mai largă a ratelor forfetaresimplificarea modelului de finanțare bazat pe costurile efective | Rezultat parțial satisfăcător PC7 include noi metode de finanțare bazate pe rate forfetare, mai degrabă decât pe costurile efective. Modelul de finanțare din cadrul PC7 bazat pe costurile efective rămâne complex (a se vedea punctul 20). |

Ghidarea beneficiarilor în cadrul unui sistem complex: îmbunătățirea materialelor de orientareinstrumente electronice comune pentru interacțiunea cu beneficiariiinstrumente suplimentare de orientare, cum ar fi serviciile de asistență | Rezultat satisfăcător Documentele de orientare au devenit mai scurte și mai clare în comparație cu cele din cadrul PC6, așa cum se confirmă în răspunsurile beneficiarilor la sondajul realizat de Curte. Noile instrumente informatice facilitează interacțiunea dintre Comisie și beneficiari. Au fost create servicii specializate de asistență (help desk) pentru beneficiari. |

Alinierea dispozițiilor la practicile beneficiarilor: certificarea metodologiilor utilizate de beneficiari pentru calcularea costuriloracceptarea pe scară mai largă a metodologiilor utilizate de beneficiari | Rezultat nesatisfăcător Utilizarea sistemului de certificare de către beneficiari a fost scăzută, acceptarea metodologiilor de calcul al costurilor medii cu personalul a fost târzie, beneficiarii trebuie să suporte în întregime riscul interpretării incorecte a dispozițiilor PC7, care nu reflectă întotdeauna practicile generale din domeniul cercetării (a se vedea punctele 21-29). |

Evitarea suprapunerilor și a incoerențelor: serviciul de înregistrare electronică adresat beneficiarilor (instrumentul unic de înregistrare)coerența în evaluarea viabilității financiareCentrul unic de clarificare a problemelor (Serviciul de informare în domeniul cercetării)Comitetul de clarificare pentru chestiuni legate de cercetare | Rezultat nesatisfăcător Au fost introduse majoritatea măsurilor preconizate, dar implementarea lor este caracterizată în continuare de incoerențe (a se vedea punctele 30-44). |

S-AU ÎNREGISTRAT PROGRESE IMPORTANTE ÎN CADRUL PROGRAMULUI DE SIMPLIFICARE

19. Din perspectiva celor cinci principii, Comisia a obținut rezultate satisfăcătoare în ceea ce privește raționalizarea cerințelor și îmbunătățirea diferitelor documente de orientare. Comisia a reușit să alinieze dispozițiile aferente PC7 la practicile beneficiarilor în unele cazuri (de exemplu, acceptarea costurilor medii cu personalul), dar sunt necesare în continuare eforturi în acest sens. Beneficiarii PC7 se confruntă cu incoerențe legate de unele aspecte ale normelor de participare (a se vedea punctul 21 și, respectiv, punctul 30).

20. În ceea ce privește modelul de finanțare, au fost introduse noi modalități de finanțare bazate pe rate forfetare, și nu pe costurile efective. Finanțarea bazată pe costurile efective rămâne însă principalul model de finanțare din cadrul PC7. În comparație cu agențiile naționale de finanțare, modelul de finanțare din cadrul PC7 este complex, din cauza numărului mare de combinații posibile între categoriile de costuri, metodele de calcul al costurilor și ratele de rambursare. Aceasta este o situație împovărătoare pentru beneficiari și are o serie de consecințe importante asupra proceselor administrative din cadrul Comisiei. Curtea a recomandat simplificarea modelului de finanțare în Raportul său nr. 1/2004 (a se vedea anexa II). Simplificarea modelului de finanțare este un element important al propunerii referitoare la normele de participare la Orizont 2020 [18].

OBIECTIVUL DE A ÎMBUNĂTĂȚI ALINIEREA DISPOZIȚIILOR AFERENTE PC7 LA PRACTICILE BENEFICIARILOR NU A FOST ÎNDEPLINIT ÎN TOTALITATE

21. La începutul PC7, Comisia a indicat că modelul de finanțare bazat pe costurile efective va utiliza principiile curente de contabilitate și de gestiune aplicate de participanți [19]. Autoritățile legislative și Comisia însăși au subliniat recent necesitatea de a asigura o mai mare compatibilitate între normele PC7 și practicile generale de lucru [20].

ESTE NECESARĂ O MAI BUNĂ ALINIERE LA PRACTICILE BENEFICIARILOR

22. Pentru a se îmbunătăți alinierea normelor de participare aferente PC7 la practicile beneficiarilor, normele ar trebui să prevadă un mecanism de recunoaștere a acestor practici în timp util și de ajustare în consecință a interpretărilor și a practicilor Comisiei, cu condiția ca aceasta să nu afecteze obiectivele generale și de control ale PC7.

23. La începutul PC7, Comisia a introdus un mecanism de certificare pentru aprobarea metodologiilor de calcul al costurilor, astfel încât să ofere o asigurare beneficiarilor cu privire la metodologiile aplicate de ei. Cerințele stricte impuse au condus însă la o utilizare scăzută a sistemului de certificare de către beneficiari. Comisia a estimat că vor fi emise maximum 350 de certificate [21]. Până în luna martie 2012, Comisia acceptase cereri de certificare a metodologiilor de la 71 de beneficiari, ceea ce reprezintă 20 % din beneficiarii vizați. Rezultatele sondajului Curții arată că principalele motive pentru care nu s-a solicitat certificarea ex ante sunt durata și complexitatea procedurii, dificultatea îndeplinirii criteriilor de certificare și utilitatea limitată a certificatului. Participarea scăzută la acest sistem a subminat eforturile Comisiei de a simplifica procedurile [22].

24. Pentru a facilita alinierea dispozițiilor PC7 la practicile aplicate de beneficiari cu privire la costurile cu personalul, Comisia a introdus, în 2011, posibilitatea ca aceștia să își utilizeze, în anumite condiții, practicile interne de stabilire a costurilor medii cu personalul. Interviurile realizate de Curtea de Conturi cu organizațiile de cercetare și cu participanții au evidențiat o reacție pozitivă față de acceptarea pe scară mai largă a metodologiilor de calcul al costurilor medii cu personalul. Cu toate acestea, deși problema legată de acceptarea acestor costuri a fost recunoscută relativ rapid [23], au trecut 21 de luni înainte ca normele să fie modificate. O astfel de perioadă este prea lungă pentru un program de șapte ani care finanțează proiecte cu o durată medie de 36 de luni.

25. Chiar dacă normele financiare aferente PC7 sunt mai puțin prescriptive și se bazează într-o mai mare măsură pe principii, există situații în care este dificilă o reconciliere între realitatea cu care se confruntă beneficiarii și principiile PC7. Dacă un beneficiar se confruntă cu o astfel de situație, acesta are la dispoziție trei opțiuni. Beneficiarul poate:

fie să contacteze responsabilul de proiect;

fie să recurgă la punctul național de contact [24], care va trimite cererea mai departe către Serviciul de informare în domeniul cercetării (RES);

fie să trimită cererea direct către RES.

26. Responsabilii de proiect se pot baza numai pe normele și pe orientările în vigoare. RES poate oferi o orientare mai personalizată. În cazul unor chestiuni juridice complexe, această orientare este pregătită de departamentul juridic al DG Cercetare și Inovare. Orientarea oferită este însoțită însă de o declarație de declinare a răspunderii, care îi poate submina în mod considerabil utilitatea în cazul unor eventuale litigii ulterioare cu Comisia. Corectitudinea interpretării poate fi contestată în termen de până la cinci ani de la închiderea proiectului. Deși pot exista motive valide pentru introducerea unei declarații de declinare a răspunderii, modul de funcționare a actualului sistem înseamnă că beneficiarii suportă în întregime riscul interpretării incorecte a dispozițiilor aferente PC7.

DISPOZIȚIILE AFERENTE PC7 NU REFLECTĂ ÎNTOTDEAUNA PRACTICILE GENERALE ALE BENEFICIARILOR

27. Pentru a evalua măsura în care dispozițiile PC7 sunt aliniate la practicile generale ale beneficiarilor, Curtea a comparat practicile aplicate în cadrul PC7 cu cele utilizate de agențiile naționale de finanțare și cu practicile interne ale beneficiarilor. Analiza Curții s-a axat pe costurile cu personalul, întrucât acestea sunt adesea cea mai importantă categorie de costuri directe suportate în cadrul desfășurării unui proiect.

28. Unele agenții naționale de finanțare acceptă sume sau categorii de costuri forfetare fără să impună cerințe de înregistrare a timpului de lucru (de exemplu, Fundația pentru Cercetare din Germania – DFG) sau utilizează costuri bugetate bazate pe categoriile de salariu și pe un timp de lucru predefinit (Fundația Națională pentru Știință din Elveția – SNF). Alte agenții aplică cerințe privind înregistrarea timpului de lucru similare celor utilizate în cadrul PC7 (de exemplu, Departamentul pentru Energie din SUA) și se concentrează pe un sistem verificabil de alocare a timpului de lucru pentru justificarea costurilor cu personalul. În unele cazuri însă, normele agențiilor naționale de finanțare permit într-o mai mare măsură utilizarea practicilor curente de contabilitate și de gestiune ale beneficiarilor.

29. Sondajul realizat de Curte în rândul beneficiarilor arată că, în pofida reacției pozitive la acceptarea pe scară mai largă a metodologiilor de calcul al costurilor medii cu personalul, cerințele din cadrul PC7 legate de costurile cu personalul sunt, în mare parte, incompatibile cu practicile beneficiarilor. În ceea ce privește înregistrarea timpului de lucru, 29 % din respondenți au confirmat faptul că nu își pot utiliza sistemele interne pentru a îndeplini cerințele impuse de Comisie (a se vedea figura 4). 30 % din beneficiari au implementat un sistem de înregistrare a timpului de lucru pentru participarea la proiectele UE. Unii beneficiari au indicat că, pentru activitatea lor internă, utilizează alte abordări decât înregistrarea timpului de lucru (a se vedea caseta 2).

FIGURA 4

PRACTICILE DE ÎNREGISTRARE A TIMPULUI DE LUCRU APLICATE DE BENEFICIARII PC7

+++++ TIFF +++++

Sursa: Curtea de Conturi Europeană.

CASETA 2

EXEMPLE DE ABORDĂRI DIFERITE APLICATE ÎN VEDEREA RESPECTĂRII CERINȚELOR PRIVIND ÎNREGISTRAREA TIMPULUI DE LUCRU

Abordarea bazată pe realizări: anumiți membri ai unității de cercetare își alocă întregul timp de lucru activităților de cercetare și nu sunt necesare fișe de înregistrare a timpului de lucru. Monitorizarea se realizează, de exemplu, prin verificarea modului în care progresează activitățile, prin verificarea calității rezultatelor sau a îndeplinirii obiectivelor intermediare.

Abordarea bazată pe dovezi alternative: sunt obținute dovezi suficiente pe baza contractelor de muncă (de exemplu, timpul de lucru al unui absolvent de doctorat este dedicat în totalitate unui anumit proiect) sau pe baza declarațiilor interne prin care se confirmă că timpul de lucru al unei persoane este dedicat în întregime unui proiect sau unei sarcini (pentru o anumită perioadă de timp, de exemplu).

Sursa: Curtea de Conturi Europeană, pe baza examinării răspunsurilor oferite la chestionarul său.

EXISTĂ INCOERENȚE NEJUSTIFICATE CARE REDUC EFICIENȚA

30. Asigurarea uniformității implementării între programe care pot avea obiective diferite nu este întotdeauna posibilă. Acestea fiind spuse, numărul de diferențe de la nivelul implementării aceluiași instrument de finanțare în cadrul aceluiași program specific ar trebui să fie totuși limitat. La începutul PC7, Comisia a declarat că asigurarea coerenței este unul dintre cele trei principii de la baza punerii în aplicare a PC7 [25]. De asemenea, Comisia a declarat că:"O interpretare uniformă, în special în ceea ce privește dispozițiile juridice și financiare ale proiectelor, trebuie să fie asigurată la nivelul tuturor serviciilor Comisiei" [26].

31. Coerența în implementare reduce sarcina administrativă care trebuie suportată de beneficiari, facilitează pentru aceștia cunoașterea și respectarea cerințelor și simplifică gestionarea programului pentru Comisie.

ÎN POFIDA INTRODUCERII UNOR MĂSURI DE ARMONIZARE…

32. Pentru a asigura o implementare mai coerentă, Comisia s-a angajat în actele pregătitoare [27]:

să creeze un serviciu de înregistrare electronică (instrumentul unic de înregistrare);

să asigure coerența în evaluarea viabilității financiare a participanților și

să creeze un centru unic de clarificare a problemelor.

33. Datorită instrumentului unic de înregistrare, beneficiarii nu mai sunt nevoiți să prezinte în mod repetat aceleași informații privind statutul juridic și situația lor financiară pentru fiecare proiect. Inițial, s-a acumulat un număr mare de dosare în lucru, din cauza înregistrării simultane a unui număr mare de beneficiari, dar situația s-a îmbunătățit și, în prezent, nu există întârzieri semnificative. Potrivit evaluării intermediare a PC7, instrumentul unic de înregistrare este un succes [28]. Verificarea viabilității financiare este realizată acum de echipa centrală de validare din cadrul REA, care asigură coerența procedurii prin utilizarea acelorași indicatori financiari [29].

34. Nu a fost înființat un centru unic de clarificare a problemelor [30], însă Comisia a creat într-o primă etapă Serviciul de informare în domeniul cercetării pentru a răspunde la întrebările beneficiarilor. În 2011, Comisia a înființat Comitetul de clarificare pentru chestiuni legate de cercetare (RCC), care are mandatul de a adopta decizii definitive cu privire la aspecte orizontale legate de punerea în aplicare, în legătură cu care serviciile nu au reușit să ajungă la un consens [31].

… UNELE ASPECTE LEGATE DE PUNEREA ÎN APLICARE A PC7 SUNT AFECTATE DE O LIPSĂ DE COERENȚĂ

35. În pofida acestor progrese, unele aspecte legate de punerea în aplicare a PC7 sunt afectate de o lipsă de coerență. Numai în ceea ce privește proiectele în colaborare din cadrul programului specific "Cooperare", Curtea a identificat, în urma comparării normelor și a procedurilor, practici care conduceau la diferențe în tratarea unei situații aproape identice de către diferite servicii sau chiar de către diferite unități din cadrul aceluiași serviciu (a se vedea caseta 3).

CASETA 3

EXEMPLE DE PRACTICI DIFERITE

1. Utilizarea ratelor forfetare pentru acoperirea costurilor de ședere în cazul efectuării unor deplasări – nu este acceptată de DG Rețele de Comunicare, Conținut și Tehnologie, dar este acceptată de alte servicii.

2. Audierile în cadrul evaluării proiectelor de amploare – utilizate de DG Rețele de Comunicare, Conținut și Tehnologie, de DG Întreprinderi și Industrie și de REA, dar nu și de DG Cercetare și Inovare.

3. Cerința de a încheia și de a prezenta un acord de consorțiu – variază de la o temă la alta.

4. Tratarea cazurilor de subcontractare neprevăzută – variază de la un serviciu la altul.

5. Definirea bugetului de gestiune – variază de la un serviciu la altul.

6. Procedura urmată dacă beneficiarul își schimbă denumirea juridică – numai DG Rețele de Comunicare, Conținut și Tehnologie impune o modificare formală.

7. Frecvența raportărilor – raportări mai frecvente în cadrul DG Rețele de Comunicare, Conținut și Tehnologie decât în alte servicii.

8. Utilizarea unei evaluări științifice în scopul monitorizării proiectului – mai frecventă în cadrul DG Rețele de Comunicare, Conținut și Tehnologie decât în alte servicii.

9. Posibilitatea de a executa plăți multiple per perioadă – DG Cercetare și Inovare și DG Întreprinderi și Industrie recurg la plăți parțiale, dar nu și DG Rețele de Comunicare, Conținut și Tehnologie și nici REA.

Practici diferite care au fost discutate și rezolvate în cadrul RCC

10. Eligibilitatea costurilor pentru un certificat privind declarațiile financiare, care nu era obligatoriu.

11. Tratarea ajustărilor în favoarea beneficiarilor pentru proiectele încheiate.

Sursa: Curtea de Conturi Europeană. Această listă se bazează pe analiza normelor, a documentelor interne ale Comisiei, a răspunsurilor oferite de beneficiari și a interviurilor realizate cu persoanele cu funcții de conducere din cadrul Comisiei.

36. Din sondajul realizat de Curte reiese că beneficiarii consideră că există o lipsă de coerență în aplicarea PC7: 51 % din beneficiari au indicat că, cel puțin ocazional, au făcut obiectul unui tratament diferit, care nu era justificat de cadrul juridic sau de caracteristicile programului specific, iar 15 % din beneficiari au menționat că s-au confruntat cu astfel de diferențe de tratament în aproape fiecare proiect. Din observațiile formulate de beneficiari, reiese că interpretările pot varia în funcție de responsabilul de proiect (a se vedea caseta 4).

MECANISMELE DE IDENTIFICARE A PRACTICILOR DIVERGENTE SUNT DEFICITARE

37. Până în septembrie 2011, RCC discutase și soluționase trei chestiuni legate de îmbunătățirea coordonării între servicii. Două dintre acestea erau direct legate de armonizarea procedurilor din cadrul PC7. Cu toate acestea, Curtea a identificat, în urma analizei sale (a se vedea caseta 3), nouă exemple de norme și de proceduri divergente, care nu au făcut obiectul discuțiilor în cadrul RCC. Acest lucru sugerează că, deși RCC este eficace în adoptarea unor poziții uniforme, mecanismele introduse nu identifică toate procedurile divergente din cadrul punerii în aplicare a PC7.

CASETA 4

EXEMPLE DE OBSERVAȚII FORMULATE DE BENEFICIARI CU PRIVIRE LA PRACTICILE CARE DIFERĂ

Pentru fiecare proiect, negocierile respectă normele, astfel cum sunt acestea interpretate de fiecare responsabil de proiect. Ca urmare, negocierile variază în funcție de această interpretare, iar organizația coordonatoare trebuie să se adapteze și să se conformeze instrucțiunilor date de responsabilul de proiect.

Au existat situații în care diferiți responsabili de proiect din diferite unități au tratat în mod diferit aceeași situație.

Detaliile solicitate în legătură cu conținutul candidaturii, raportarea tehnică (rezultatele livrabile, obiectivele intermediare, rapoartele privind modul în care progresează activitățile) și financiară, precum și utilizarea instrumentelor informatice din cadrul PC7 și organizarea proceselor diferă de la un responsabil de proiect la altul. Această situație este valabilă pentru toate etapele de implementare a proiectelor.

Sursa: Sondajul realizat de Curtea de Conturi Europeană.

38. Există două canale principale prin care o problemă poate fi adusă în atenția RCC:

printr-o decizie a unui grup intern de lucru al Comisiei ori de către directorii generali ai direcțiilor cu responsabilități în domeniul cercetării sau de către reprezentanții lor;

printr-o întrebare adresată de un beneficiar pe site-ul internet al RES.

39. În ambele cazuri, RCC se bazează pe implicarea activă a personalului Comisiei sau a beneficiarilor. A existat doar o încercare limitată de identificare a tuturor diferențelor posibile de la nivelul procedurilor aplicate în cadrul PC7. Există în continuare loc pentru armonizarea acestor proceduri, întrucât unele dintre ele vor fi utilizate pe o perioadă de până la cinci ani după 2013, dată fiind natura multianuală a numeroase proiecte.

EXPERIENȚA ACUMULATĂ ÎN LEGĂTURĂ CU PC7 ARATĂ CÂT VA FI DE DIFICILĂ URMĂRIREA UNOR OBIECTIVE SIMILARE LEGATE DE SPAȚIUL EUROPEAN DE CERCETARE

40. Programul-cadru reprezintă numai o fracțiune din totalul cheltuielilor publice cu cercetarea din Europa [32]. Principiul de la baza Spațiului european de cercetare (SEC) este că eforturile în materie de cercetare din Europa trebuie să fie organizate și coordonate mai bine. Alinierea normelor este unul dintre aspectele care țin de o mai bună coordonare în cadrul SEC. În ceea ce privește SEC, normele de participare aferente PC7 ar trebui să ofere un cadru coerent, de natură să asigure cea mai eficientă punere în aplicare posibilă [33]. PC7 ar trebui să fie pus în aplicare astfel încât să fie asigurate sinergiile reciproce și complementaritatea cu alte politici și programe ale Uniunii [34].

41. PC7 include instrumente cum ar fi inițiativele tehnologice comune, care dispun de propriul set de norme și proceduri pentru cererile de propuneri și de propriile dispoziții financiare (de exemplu, criteriile de eligibilitate sau normele privind finanțarea). În mod similar, inițiativele în temeiul articolului 185 își pot adopta propriul set de norme, care ar trebui să fie similare cu cele aplicabile în cadrul PC7, dar care pot diferi totuși la nivelul detaliilor.

42. Pentru celelalte programe finanțate sau cofinanțate de Uniune, se aplică seturi separate de norme de participare. Normele programului-cadru pentru competitivitate și inovare (CIP) se bazează pe criterii de eligibilitate diferite, pe un model de finanțare diferit, pe scheme de costuri și proceduri diferite etc. Metoda de gestiune partajată care se aplică în cazul fondurilor structurale limitează libertatea de acțiune a Comisiei atunci când aceasta dorește să impună alinieri ale normelor stabilite de regiuni sau de statele membre la normele de participare aferente PC7. Există însă situații în care ar putea fi obținute sinergii mai puternice. Atât fondurile structurale, cât și PC7 permit aprobarea metodologiilor de calcul al costurilor pentru costurile indirecte și cele cu personalul, dar aprobarea dată de Comisie în cadrul unui sistem nu este valabilă și pentru celălalt. TVA-ul nerecuperabil este eligibil în cadrul fondurilor structurale, dar nu și în cadrul PC7. În timp ce anumiți benefi- ciari [35] din cadrul PC7 pot utiliza o rată forfetară de 60 % pentru acoperirea costurilor indirecte, în cazul fondurilor structurale, această rată forfetară este limitată la 20 % prin regulamentul relevant [36].

43. Se preconizează că unele dintre problemele identificate vor fi rezolvate în cadrul Orizont 2020, atunci când CIP și PC7 vor fuziona. Trebuie remarcat însă că fondurile structurale acoperă o gamă largă de activități, care nu sunt neapărat legate de cercetare, și că armonizarea pentru activitățile de cercetare ar putea duce la alte incoerențe cu alte activități.

44. Cazul PC7 ilustrează cât este de dificilă atingerea obiectivului SEC de a îmbunătăți coordonarea prin alinierea normelor. Beneficiarii PC7 se confruntă cu diferențe care provin din relativa autonomie fie a DG-urilor din cadrul Comisiei, fie a celorlalte entități responsabile cu punerea în aplicare. Mai mult, agențiile de finanțare pentru fondurile structurale sau pentru programele naționale se bucură de un nivel și mai mare de autonomie. Prin urmare, va fi foarte dificil să se obțină o armonizare a normelor, având în vedere faptul că acest obiectiv nu a fost îndeplinit în totalitate nici măcar în contextul programelor în care Comisia are putere de decizie.

ACCENTUL A FOST PUS MAI ALES PE ASIGURAREA CALITĂȚII CHELTUIELILOR, ȘI MAI PUȚIN PE EFICIENȚĂ

COMISIA A CONCEPUT PROCESE SOLIDE, DAR NU A ADAPTAT PE DEPLIN RESURSELE CARE SĂ SPRIJINE APLICAREA LOR

45. Procesele solide [37] facilitează efortul de sporire a eficienței unei organizații. Pentru a evalua performanțele din acest domeniu, auditul s-a axat pe cinci elemente [38] care caracterizează o bună gestiune a proceselor: conceperea proceselor, îmbunătățirile, instrumentele, informațiile și personalul (a se vedea figura 5).

FIGURA 5

CINCI ELEMENTE ALE UNEI BUNE GESTIUNI A PROCESELOR

+++++ TIFF +++++

Sursa: Curtea de Conturi Europeană.

CONCEPEREA PROCESELOR, ACTIVITĂȚILE DE ÎMBUNĂTĂȚIRE ȘI INFORMAȚIILE DE GESTIUNE SUNT DOMENII SOLIDE, CARE PREZINTĂ PUȚINE DEFICIENȚE

46. Toate serviciile recurg la o abordare bazată pe procese în cadrul gestionării activităților lor operaționale. Procedurile și rolurile tuturor utilizatorilor implicați în procesele interne au fost documentate și diseminate. Toate serviciile au creat comitete interne sau au alocat resurse de personal cu sarcina de a desfășura activități de îmbunătățire. O serie de astfel de activități au fost desfășurate de la începutul PC7 și sunt în curs în prezent. În cadrul tuturor serviciilor pot fi regăsite exemple de bune practici referitoare la conceperea proceselor și la îmbunătățirea acestora.

47. Informațiile constituie, de asemenea, unul dintre domeniile solide. În conformitate cu recomandarea anterioară a Curții (a se vedea anexa II), Comisia a creat un sistem de colectare a unui set de indicatori-cheie de performanță la nivelul PC7, care formează coloana vertebrală a rapoartelor anuale de monitorizare a PC7. În scopuri legate de activitatea internă, indicatorii-cheie de performanță referitori la procese sau alte informații de gestiune, cum ar fi consumul bugetar, durata procedurii de efectuare a plăților, durata procedurii de acordare a granturilor și posturile vacante, sunt raportate conducerii trimestrial, lunar sau chiar în timp real. Cu toate acestea, anumiți indicatori importanți, cum ar fi volumul de lucru sau utilizarea resurselor de personal, nu sunt colectați astfel încât să permită o comparație ușor de realizat între servicii. Mai mult, interdependențele dintre diferiți indicatori de evaluare a proceselor nu au fost analizate într-o măsură suficientă, de exemplu în ceea ce privește relația dintre beneficiile reprezentate de indici de eroare mai scăzuți sau o mai bună monitorizare a proiectelor, pe de o parte, și frecvența mai mare a raportărilor sau a evaluărilor științifice [39].

INSTRUMENTELE EXISTENTE NU PERMIT DESFĂȘURAREA EFICIENTĂ A PROCESELOR

48. Procesele ar trebui să fie sprijinite de un sistem informatic integrat [40]. Sistemele ar trebui să fie interoperabile și ar trebui să fie exploatate posibilele sinergii dintre sistemele informatice ale DG-urilor [41]. Prin urmare, auditul s-a axat pe modul în care instrumentele informatice de tip front-office (relația cu beneficiarii), back-office (funcțiile administrative) și de gestionare a proceselor de afaceri (BPM) [42] sprijină punerea în aplicare a PC7 și pe măsura în care există instrumente comune pentru întreaga familie a serviciilor cu responsabilități în domeniul cercetării.

49. În ceea ce privește instrumentele de tip front-office, acestea au fost îmbunătățite prin portalul participanților, iar interacțiunea cu beneficiarii are loc, în principal, prin aceleași instrumente în cadrul tuturor serviciilor cu responsabilități în domeniul cercetării. Instrumentele corespunzătoare de tip back-office nu au fost însă armonizate în aceeași măsură. Întreținerea și dezvoltarea în continuare a unor instrumente multiple de back-office, care servesc, în principal, acelorași scopuri, nu reprezintă o utilizare economică a resurselor.

50. Instrumentele BPM sunt cel mai puțin dezvoltate, cu excepția instrumentului iFlow folosit de DG Rețele de Comunicare, Conținut și Tehnologie, acesta fiind un instrument electronic de organizare a fluxului de lucru care interacționează cu celelalte instrumente de back-office și automatizează procesele. Acest instrument contribuie la scurtarea duratei proceselor (a se vedea punctul 63). Celelalte servicii (DG Cercetare și Inovare, DG Întreprinderi și Industrie și REA) se bazează în mai mare măsură pe fluxuri de lucru neelectronice, pe instrumente locale care acoperă etape specifice ale implementării granturilor sau utilizează foi de calcul Excel.

51. Diferitele instrumente utilizate pentru gestionarea granturilor au fost dezvoltate ca module în mare măsură independente, fără să se țină seama de modul în care ele ar trebui să interacționeze. A apărut astfel necesitatea creării unor mecanisme de sincronizare între sisteme. Mai mult, dacă un responsabil dorește să obțină o imagine de ansamblu asupra proiectelor din portofoliul aflat în responsabilitatea sa, el este nevoit, adesea, să compileze manual date folosind până la șase sisteme diferite.

52. Deși instrumentele electronice din cadrul PC7 prezintă rezultate bune în urma comparației cu cele folosite de majoritatea agențiilor naționale de finanțare vizitate, unele instrumente folosite la nivel național constituie exemple de bune practici. De exemplu, instrumentul de gestionare a granturilor folosit de Fundația Națională pentru Știință din Elveția (SNF) integrează toate funcționalitățile de front-office și back-office. Acest lucru reduce complexitatea sistemului și redundanța datelor și îmbunătățește managementul datelor "exact la timp" (just-in-time). Pentru a îmbunătăți acuratețea sistemelor lor, SNF și Fundația Națională pentru Știință (NSF) din SUA utilizează surse de date externe, cum ar fi bazele de date conținând referințe bibliografice.

VARIAȚIILE CARE EXISTĂ ÎNTRE SERVICII ÎN CEEA CE PRIVEȘTE UTILIZAREA RESURSELOR DE PERSONAL TREBUIE SĂ FIE EXPLICATE

53. Alocarea resurselor de personal ar trebui efectuată pe baza obiectivelor și a priorităților fiecărei direcții generale. Ori de câte ori este necesar – și cel puțin o dată pe an – conducerea ar trebui să adapteze structurile organizaționale și alocarea resurselor de personal în funcție de priorități și de volumul de lucru [43].

54. În cadrul celor opt servicii ale Comisiei implicate, peste 2500 de membri ai personalului desfășoară activități legate de punerea în aplicare a PC7; dintre aceștia, 1500 (60 %) sunt direct repartizați pentru activitățile de punere în aplicare a programului specific "Cooperare". Acest procent corespunde părții din buget alocate pentru programul în cauză (61 %). Cu toate acestea, în cadrul programului, există indicii că utilizarea resurselor de personal variază considerabil de la o temă la alta (a se vedea tabelul 3), chiar dacă gradul de complexitate al gestionării proiectelor nu diferă în mod semnificativ.

TABELUL 3

INDICATORI DE UTILIZARE A RESURSELOR DE PERSONAL PENTRU TEMELE DIN CADRUL PROGRAMULUI SPECIFIC "COOPERARE"

Notă: Indicatorii de utilizare a resurselor de personal au fost calculați pe baza numărului total de membri ai personalului alocat pentru diferitele teme, așa cum reiese din informațiile oferite în rapoartele anuale de activitate.

Sursa: Curtea de Conturi Europeană.

Tema | Buget per membru al personalului (în milioane de euro) | Contracte per membru al personalului | Participanți per membru al personalului |

Energie (DG Cercetare și Inovare, DG Energie) | 20,4 | 2,2 | 25 |

Mediu (DG Cercetare și Inovare) | 13,8 | 2,5 | 39 |

Sănătate (DG Cercetare și Inovare) | 35,7 | 4,1 | 48 |

TIC (DG Rețele de Comunicare, Conținut și Tehnologie) | 12,5 | 2,1 | 20 |

KBBE (DG Cercetare și Inovare) | 16,0 | 2,9 | 41 |

NMP (DG Cercetare și Inovare) | 24,5 | 3,6 | 48 |

Științe sociale și științe umaniste (DG Cercetare și Inovare) | 9,9 | 2,8 | 29 |

Spațiu și Securitate (REA, DG Întreprinderi și Industrie) | 22,5 | 2,7 | 32 |

Transporturi (DG Cercetare și Inovare) | 35,0 | 3,8 | 47 |

55. Comisia nu dispune de o bază suficientă pentru a compara în mod transparent și obiectiv diferențele de utilizare a resurselor de personal între diferitele teme din cadrul programului specific "Cooperare".

DURATA PROCESELOR POATE FI SCURTATĂ ȘI MAI MULT

56. Procesele și procedurile utilizate de o direcție generală pentru implementarea și controlul activităților sale trebuie să fie eficiente [44]. Una dintre caracteristicile-cheie ale eficienței proceselor este promptitudinea. Importanța acesteia a fost subliniată atât în Decizia privind PC7: "Este necesar să se faciliteze participarea la activitățile celui de-al șaptelea program-cadru prin […] utilizarea corespunzătoare a unor proceduri […] rapide" [45], cât și în normele de participare: "Contribuția financiară a Uniunii ar trebui să ajungă fără întârziere la participanți" [46]. Din acest motiv, prezenta secțiune se axează pe doi indicatori temporali cheie legați de procesele din cadrul PC7:

(a) durata procedurii de acordare a grantului (TTG) este perioada de timp necesară pentru selectarea cu succes a unei propuneri și pentru negocierea contractului și

(b) durata procedurii de efectuare a plăților (TTP) este perioada de timp necesară pentru efectuarea unei plăți către un consorțiu de beneficiari.

DURATA PROCEDURII DE ACORDARE A GRANTULUI SE REDUCE, DAR AU EXISTAT DIFERENȚE ÎNTRE SERVICII ÎN PRIMII CINCI ANI DE PUNERE ÎN APLICARE A PC7

57. La începutul PC7, Comisia a declarat în evaluarea sa de impact că "trebuie depuse eforturi pentru a se reduce perioada de timp necesară pentru negocierea cu succes a unui contract" [47]. În cazul proiectelor cu caracteristici similare (cum ar fi complexitatea, dimensiunea și experiența beneficiarilor), durata procedurii de acordare a grantului nu ar trebui să difere în mod semnificativ de la un proiect la altul. O durată scurtă a procedurii de acordare a grantului este importantă deoarece:

(a) permite demararea mai devreme a proiectelor, acesta fiind un aspect foarte important în domeniul cercetării și al inovării, în care ideile pot deveni ușor "depășite" și

(b) finanțarea devine disponibilă într-un timp mai scurt și permite, astfel, o creștere "a fluidității fondurilor pentru toți beneficiarii" [48], inclusiv pentru IMM-uri.

58. Durata procedurii de acordare a grantului pentru toate proiectele negociate cu succes din cadrul PC7 a fost, în medie, de 333 de zile calendaristice [49]. În cursul PC7, a existat o tendință clară către scurtarea duratei procedurii. De asemenea, dată fiind îmbunătățirea constantă a procedurilor interne, statisticile în materie de TTG per serviciu converg, dar există în continuare diferențe între servicii. Chiar dacă sunt luate în calcul numai proiecte similare (cum ar fi proiectele din cadrul programului specific "Cooperare"), TTG este de aproximativ 260 de zile în cadrul DG Rețele de Comunicare, Conținut și Tehnologie, de aproximativ 315 zile în cadrul DG Cercetare și Inovare și de aproximativ 380 de zile în cadrul REA și al DG Întreprinderi și Industrie [50] (a se vedea figura 6).

59. În cadrul PC7, TTG este în continuare mai mare decât în cazul agențiilor naționale de finanțare, unde durata medie a procedurii variază între cinci și șapte luni. Trebuie remarcat însă că proiectele finanțate de agențiile naționale de finanțare tind să aibă bugete mai mici și implică adesea un singur participant.

FIGURA 6

EVOLUȚIA TTG ÎN CADRUL PROGRAMULUI SPECIFIC "COOPERARE"

+++++ TIFF +++++

Sursa: Curtea de Conturi Europeană.

UNELE DINTRE CAUZELE ÎNTÂRZIERILOR LEGATE DE TTG SE AFLĂ SUB CONTROLUL COMISIEI

60. Membri ai personalului Comisiei au menționat o serie de factori care, în opinia lor, pot influența TTG [51]. Curtea a utilizat o analiză de regresie multiplă pentru a estima dimensiunea relativă a impactului factorilor cuantificabili pentru care existau date ușor accesibile. Rezultatele sugerează că, dintre factorii posibili cu un impact asupra TTG, alocarea unui proiect în sarcina unui anumit serviciu a fost un factor important. De exemplu, dacă o propunere era negociată de DG Rețele de Comunicare, Conținut și Tehnologie, TTG scădea cu 29 %, toți ceilalți factori fiind egali. Rolul altor factori (cum ar fi volumul de lucru al personalului, numărul participanților, experiența consorțiului în legătură cu PC7) nu era semnificativ.

61. Constatarea potrivit căreia desemnarea unui anumit serviciu este o variabilă importantă care influențează TTG sugerează că nu există o cauză unică a diferențelor de la nivelul TTG. Desemnarea unui anumit serviciu este legată, în primul rând, de diferite caracteristici ale serviciilor, cum ar fi procedurile interne, sistemele informatice, structura de organizare internă, stabilirea priorităților de gestiune sau alte specificități care nu sunt prezente în celelalte servicii. Este vorba, așadar, de o combinație a mai multor factori care au fiecare un impact asupra TTG.

62. Curtea a analizat, de asemenea, principalele cauze ale duratei lungi a procedurii de acordare a grantului la nivelul proiectelor individuale. Anexa III conține un rezumat al acestor cauze, care sunt împărțite în trei categorii: cauze care nu se află sub controlul Comisiei, cauze pe care Comisia ar fi putut să le evite parțial și cauze pe care aceasta ar fi putut să le evite. Analiza arată că există doar câteva cauze care nu pot fi în niciun fel evitate, deși ele pot avea un impact considerabil asupra TTG. În cursul PC7, Comisia a început să trateze unele dintre problemele evitabile, dar altele persistă, cum ar fi comunicarea deficitară între funcționarii responsabili de negocierea proiectelor, schimbarea acestora sau termenele generoase stabilite pentru prezentarea unor informații.

ANUMITE PRACTICI PERMIT EVITAREA ÎNTÂRZIERILOR ÎN PROCEDURA DE ACORDARE A GRANTULUI

63. Schimbul de bune practici între servicii este o soluție de îmbunătățire a promptitudinii procedurilor. În cursul interviurilor, numeroși membri ai personalului Comisiei au scos în evidență practici care contribuie la reducerea cauzelor întârzierilor. De asemenea, unele învățăminte pot fi desprinse din activitatea agențiilor naționale de finanțare. Caseta 5 conține o sinteză a bunelor practici identificate în cursul auditului.

CASETA 5

PRACTICI CARE CONTRIBUIRE LA REDUCEREA TTG

Automatizarea proceselor

Măsurarea progreselor în raport cu țintele de procesare, stabilite pentru fiecare etapă a procesului

Instrumente automate de monitorizare, care facilitează colectarea informațiilor de monitorizare

Consecvența proceselor

Asigurarea faptului că fiecare propunere sau proiect trece prin aceleași etape și face obiectul acelorași controale, care sunt efectuate în același mod

Alinierea structurii organizaționale în funcție de procese

O proximitate organizațională între diferitele persoane implicate în negociere

O singură echipă poartă întreaga responsabilitate pentru selectarea propunerilor și pentru negocieri

Centralizarea funcțiilor de sprijin

Procesarea în paralel

Cultură managerială axată pe luarea de decizii

Încetarea negocierilor care depășesc termenele stabilite

Accentul pus pe eficiența proceselor

Sursa: Curtea de Conturi Europeană.

64. Personalul de conducere a unităților operaționale din cadrul Comisiei a indicat că învățămintele desprinse din negocieri sunt diseminate în cadrul unităților lor sau al direcțiilor. Există probe care confirmă faptul că aceste informații sunt parțial comunicate prin intermediul comitetelor interne în cadrul unui anumit serviciu. Cu toate acestea, diferențele persistente între servicii în ceea ce privește TTG demonstrează că există bariere organizaționale inerente care împiedică schimbul eficace de informații și punerea în aplicare în timp util a lecțiilor învățate. De exemplu, distribuirea responsabilităților în cadrul direcțiilor operaționale ale DG Cercetare și Inovare nu este standardizată în aceeași măsură ca în alte DG-uri. Structurile organizaționale diferite împiedică schimbul eficace de bune practici: ceea ce funcționează într-o direcție nu este întotdeauna relevant pentru alte direcții, organizate în mod diferit.

EXISTĂ DIFERENȚE CONSIDERABILE ÎNTRE DIRECȚII ÎN CEEA CE PRIVEȘTE DURATA PROCEDURII DE EFECTUARE A PLĂȚILOR

65. În general, plățile ar trebui efectuate cât mai repede posibil [52]. Plățile intermediare și cele finale ar trebui efectuate în termen de 90 de zile calendaristice de la data la care raportul periodic este considerat a fi complet [53]. Beneficiarii trebuie să prezinte un raport periodic, însoțit de o declarație de cheltuieli, în termen de 60 de zile de la data la care se încheie perioada de raportare respectivă. Serviciile Comisiei stabilesc dacă raportul periodic poate fi acceptat pentru plată (parțială) și pot suspenda termenul-limită dacă sunt necesare corecții sau dacă au nevoie de informații suplimentare din partea consorțiului.

66. În medie, peste 85 % din plățile legate de granturile pentru cercetare sunt efectuate în termenele stabilite. Acest indicator nu poate însă oferi, singur, o imagine completă asupra promptitudinii cu care sunt efectuate plățile. De exemplu, direcțiile E și I din cadrul DG Cercetare și Inovare au rezultate foarte asemănătoare. Ambele au efectuat aproximativ 95 % din plățile din 2010 și 92 % din plățile din 2011 în termenul legal stabilit. Coordonatorii proiectelor gestionate de direcția I primesc însă plățile aferente declarațiilor lor de costuri în mai puțin de șapte luni, în medie, de la încheierea perioadei de raportare, în timp ce în direcția E, acest interval este de aproape 10,5 luni. O diferență de peste trei luni în cadrul unui portofoliu de proiecte este dificil de atribuit unor factori externi, dat fiind faptul că direcțiile gestionează tipuri similare de proiecte, cu modele similare de participare.

CONTROALELE DE CALITATE SUNT SOLIDE ȘI PREZINTĂ PUȚINE DEFICIENȚE

67. Controlul intern poate fi definit, în termeni generali, ca fiind un proces menit să ofere conducerii o asigurare rezonabilă cu privire la îndeplinirea obiectivelor direcției generale. Controalele legate de calitate vizează asigurarea faptului că PC7 finanțează proiecte de bună calitate.

CONTROALELE DE CALITATE FUNCȚIONEAZĂ BINE

68. În cadrul PC7, fondurile sunt alocate pe baza unor cereri competitive de propuneri și în urma unei evaluări inter pares independente și bazate pe merit [54]. Cu cât sunt mai fiabile controalele legate de selectarea și implementarea proiectelor, cu atât este mai probabil ca PC7 să finanțeze proiecte de bună calitate. Următoarele controale-cheie au un impact esențial asupra calității procesului de selectare a propunerilor în cadrul PC7 și asupra implementării proiectelor:

(a) proiectele sunt selectate de experți recunoscuți în domeniul respectiv, care nu se află într-un conflict de interese de natură să le afecteze obiectivitatea;

(b) experții beneficiază de orientări din partea Comisiei cu privire la procesul de evaluare;

(c) evaluarea respectă cele mai bune practici internaționale din domeniul respectiv;

(d) înainte de semnarea acordului de grant, se dă curs în mod corespunzător recomandărilor formulate în cursul evaluării;

(e) responsabilii de proiect monitorizează implementarea din punct de vedere științific a proiectelor și

(f) progresul științific obținut în cadrul proiectelor din portofoliu este măsurat în raport cu obiectivele.

69. Comisia evaluează propunerile cu sprijinul unor experți independenți, pentru a se asigura că sunt selectate pentru finanțare numai proiecte de cea mai bună calitate. Abordarea Comisiei este foarte asemănătoare cu abordările agențiilor naționale de finanțare, deși există unele diferențe între procedurile de evaluare. De exemplu, numai Comisia impune criterii stricte cu privire la componența grupului de experți responsabili de evaluare (cum ar fi repartizarea geografică, proporția reprezentată de experți din domeniul industrial sau echilibrul între sexe).

70. În cursul PC7, controalele de calitate s-au îmbunătățit în ceea ce privește orientările oferite experților și documentarea etapei de negociere a proiectelor, în cadrul căreia experții își formulează recomandările. De asemenea, Comisia testează instrumente pentru detectarea cazurilor de plagiat și, din acest punct de vedere, devansează agențiile naționale de finanțare.

PRINCIPALUL INSTRUMENT UTILIZAT PENTRU SELECTAREA EXPERȚILOR PREZINTĂ ANUMITE DEFICIENȚE

71. Experții la care se recurge pentru evaluarea propunerilor prezentate sunt selectați din baza de date EMI creată de Comisie în acest scop. Toți experții care iau parte la exercițiile de evaluare trebuie să se înregistreze în această bază de date. De asemenea, unitățile operaționale trebuie să se asigure că experții care desfășoară evaluările nu se află într-un conflict de interese care ar putea să le afecteze obiectivitatea. Dat fiind că baza de date EMI este o sursă majoră de informații utilizată de toate serviciile pentru identificarea experților și pentru verificarea existenței unor posibile conflicte de interese, aceasta ar trebui să conțină informații exacte și complete. Aproximativ 100000 de experți sunt înregistrați în baza de date.

72. Înregistrarea în baza de date se face pe bază voluntară, la fel ca actualizarea informațiilor privind parcursul profesional al experților. Există riscul ca experții să înregistreze informații nefiabile cu privire la experiența lor profesională sau ca aceste informații să nu mai fie de actualitate. Prin urmare, sunt utilizate adesea alte surse [55] pentru identificarea experților adecvați. Unele servicii recurg la EMI ca sursă primară pentru identificarea experților, iar altele se bazează atât pe EMI, cât și pe alte surse sau utilizează în primul rând celelalte surse pentru a identifica experții adecvați, care trebuie să se înregistreze apoi în EMI.

73. În urma evaluării bazei de date EMI, au fost identificate unele deficiențe care îi subminează utilitatea, atât ca instrument de selectare a experților, cât și ca mijloc de garantare a faptului că experții selectați nu se află într-un conflict de interese. În special:

(a) nu există informații cu privire la performanța experților care au luat parte la exerciții de evaluare anterioare. Aceasta poate fi o deficiență majoră, în special în cazurile în care s-a constatat că experții nu au respectat normele de evaluare și/sau codul de conduită impus;

(b) serviciile trebuie să se asigure că experții "nu sunt implicați într-un contract sau într-o colaborare pe teme de cercetare cu o organizație candidată sau s-au aflat în această situație în ultimii trei ani" [56]. Nu se solicită însă ca experții care se înregistrează în baza de date EMI să pună la dispoziție informații cu privire la parcursul lor profesional din ultimii trei ani.

74. Un control de calitate al informațiilor înregistrate în EMI de fiecare expert individual nu ar fi un exercițiu cu un bun raport cost-eficacitate. Unele agenții naționale de finanțare au introdus însă metode cu un bun raport cost-eficacitate pentru a îmbunătăți fiabilitatea bazelor lor de date referitoare la experți:

(a) crearea unei legături între baza de date referitoare la experți și baze de date cu referințe bibliografice sau alte surse externe de informații. De exemplu, SNF utilizează un modul de căutare pe internet, care este conectat la baza de date referitoare la experți și care îmbunătățește fiabilitatea datelor prin consultarea unor surse selectate de pe internet;

(b) utilizarea unor informații interne referitoare la experți: de exemplu, atunci când selectează experți, responsabilii de proiect din cadrul NSF pot consulta și lista de proiecte la care experții respectivi au participat deja.

75. La momentul auditului, DG-urile din cadrul Comisiei preconizau să îmbunătățească instrumentele folosite pentru gestionarea experților prin includerea unor elemente noi, cum ar fi datele între care expertul a ocupat poziția profesională precedentă. Comisia consideră că aceste noi elemente vor îmbunătăți calitatea datelor.

CONTROALELE FINANCIARE AU FOST RAȚIONALIZATE, DAR ELE NU SE BAZEAZĂ ÎNCĂ PE RISCURI

76. Obiectivul controalelor financiare este de a verifica dacă operațiunile din cadrul PC7 respectă cerințele în materie de eligibilitate și dacă costurile suportate sunt legate în mod direct de obiectivul proiectului.

MODELUL DE CONTROL FINANCIAR DIN CADRUL PC7 DIFERĂ CONSIDERABIL DE CELE UTILIZATE DE AGENȚIILE NAȚIONALE DE FINANȚARE ȘI ACORDĂ O IMPORTANȚĂ MAI SCĂZUTĂ NIVELULUI DE RISC

77. Sistemul de control ar trebui conceput într-un mod care să asigure un bun raport între eficacitate și costuri [57]. Aceasta înseamnă că avantajele aduse de control trebuie să fie mai substanțiale decât costurile acestuia [58]. Comisia are responsabilitatea nu numai de a se asigura că fondurile sunt bine cheltuite –ceea ce presupune controale solide și o măsurare eficace a performanței – ci și de a reduce sarcina administrativă impusă beneficiarilor fondurilor și de a diminua costurile administrative ori de câte ori este posibil.

78. În cadrul PC6 și PC7, Comisia a luat decizia de a nu se mai axa pe controalele ex ante [59] detaliate și de a pune un accent mai puternic pe controalele ex post [60], cu scopul de a reduce obligațiile beneficiarilor de a prezenta documente justificative înainte de efectuarea plăților. În consecință, majoritatea erorilor semnificative descoperite sunt detectate în urma controalelor ex post. Conform constatărilor Curții [61], controalele ex ante se limitează adesea la o examinare din punct de vedere administrativ a declarațiilor de cheltuieli și a "produselor" aferente. Toate operațiunile de plată fac, în mare, obiectul acelorași controale ex ante.

79. În general, majoritatea agențiilor naționale de finanțare efectuează verificări ex ante mai aprofundate decât Comisia. Deși efectuarea unor verificări ex ante mai aprofundate înseamnă un control mai bun, acestea necesită resurse mai mari de personal și determină o sarcină administrativă mai importantă pentru beneficiari. Unele agenții naționale de finanțare utilizează verificări ex ante diferențiate fie în funcție de tipul de beneficiar [62], fie în funcție de profilul de risc al beneficiarului [63]. Această metodă permite agențiilor să își concentreze resursele limitate asupra beneficiarilor considerați ca prezentând un risc mai ridicat. De asemenea, metoda are avantajul de a reduce sarcina controalelor ex ante pentru beneficiarii care prezintă mai puține riscuri.

80. Sistemul de controale ex post al Comisiei diferă semnificativ de modelele de control aplicate de regulă în agențiile naționale de finanțare. Nicio altă agenție de finanțare nu utilizează un eșantion reprezentativ de controale ex post într-o asemenea măsură. În locul acestora, ele recurg la o strategie de control ex post bazată pe riscuri. Unele agenții de finanțare [64] pun un accent mai puternic pe controalele la nivelul instituției, ceea ce le permite să obțină un anumit nivel de asigurare cu privire la mediul de control al beneficiarilor și să reducă sarcina de audit. Controalele ex post efectuate de Comisie se concentrează pe proiecte individuale.

81. Controalele ex post pot oferi informații cu privire la practicile beneficiarilor și la riscul prezentat de aceștia. De exemplu, SNF atribuie beneficiarilor ratinguri de risc, în funcție de performanța lor anterioară. Aceste ratinguri permit agenției să extindă verificările ex ante pentru beneficiarii care prezintă riscuri mai ridicate și să intensifice efortul de audit în domeniile considerate problematice (cum ar fi salariile sau dotările). Comisia nu utilizează informațiile obținute în urma controalelor ex post pentru a varia intensitatea și obiectul central al controalelor ex ante în vederea îmbunătățirii eficacității lor.

INTRODUCEREA UNUI EȘANTION REPREZENTATIV UNIC CONSTITUIE O AMELIORARE

82. DG-urile cu responsabilități în domeniul cercetării au adoptat o strategie comună de control ex post [65]. Până la sfârșitul lunii noiembrie 2011, metodologia de eșantionare a dus la obținerea a opt eșantioane reprezentative separate conținând 161 de controale ex post pentru fiecare serviciu cu responsabilități în domeniul cercetării [66]. Această strategie de control ex post a fost foarte criticată de părțile interesate, pe motivul că impune o sarcină administrativă nejustificată pentru beneficiari [67]. Strategia a condus la o situație în care același beneficiar putea fi auditat de mai multe ori în cursul PC7.

83. În prezent, există un singur eșantion reprezentativ comun pentru toate serviciile cu responsabilități în domeniul cercetării. Comisia estimează că acest lucru va diminua sarcina de audit impusă beneficiarilor și va reduce numărul de situații în care același beneficiar este auditat în mod repetat de mai multe servicii cu responsabilități în domeniul cercetării. Eșantionul reprezentativ unic acoperă însă numai serviciile Comisiei (92 % din bugetul PC7). El nu include acele părți ale PC7 puse în aplicare de organisme independente (cum ar fi inițiativele tehnologice comune sau inițiativele în temeiul articolului 185), care rămân responsabile de desfășurarea propriilor controale ex post.

NOILE INSTRUMENTE RĂSPUND NEVOILOR PENTRU CARE AU FOST CREATE, DAR IMPLEMENTAREA LOR PREZINTĂ DEFICIENȚE

AMBELE INSTRUMENTE AU CONSOLIDAT MEDIUL DE FINANȚARE A CERCETĂRII…

84. Inițiativele tehnologice comune și MFPR au fost create pentru a îndeplini obiectivele care nu puteau fi atinse fără dificultăți numai cu ajutorul instrumentelor obișnuite bazate pe granturi. Inițiativele tehnologice comune au fost înființate pentru a sprijini investițiile industriale pe termen lung în anumite domenii de cercetare. Obiectivul principal [68] al MFPR era de a încuraja "în toată Europa investiții ale sectorului privat în activități de cercetare, dezvoltare tehnologică și demonstrative (CDT), precum și inovare". Acest obiectiv trebuia atins prin mobilizarea investițiilor private, cu o țintă de 10 miliarde de euro sub formă de credite suplimentare pentru activități de CDI.

85. În perioada 2008-2011, inițiativele tehnologice comune au angajat 1,4 miliarde de euro pentru proiecte de cercetare. Această sumă reprezintă aproape 90 % din bugetul respectiv. Totuși, din cauza naturii multianuale a proiectelor finanțate de inițiativele tehnologice comune, nivelul plăților este mult mai scăzut [69]. Tendințele în materie de participare arată că inițiativele tehnologice comune au fost capabile să atragă o gamă largă de beneficiari și că cererile de propuneri lansate de acestea au restabilit echilibrul între participarea sectorului privat și a celui academic, atrăgând mai mulți participanți din mediul privat decât cererile de propuneri lansate în cadrul programului specific "Cooperare".

86. Unele inițiative tehnologice comune au fost deosebit de eficace în ceea ce privește implicarea IMM-urilor în proiectele lor. De exemplu, IMM-urile au beneficiat de 38 % din finanțarea acordată de Clean Sky, iar peste 40 % din proiectele finanțate de ENIAC au inclus un IMM, chiar dacă proporția reprezentată de IMM-uri din finanțarea acordată de ENIAC este de numai aproximativ 19 %. În medie, 21 % din finanțarea acordată de inițiativele tehnologice comune s-a îndreptat către IMM-uri.

87. În cadrul MFPR, până la sfârșitul anului 2011, au fost aprobate 96 de operațiuni în valoare de 9,5 miliarde de euro. Întrucât nu toate operațiunile aprobate au condus la semnarea efectivă a acordului de împrumut între BEI și debitor, valoarea creditelor acordate pentru proiecte semnate s-a ridicat la 7,3 miliarde de euro, iar plățile efectuate au însumat aproape cinci miliarde de euro [70]. Potrivit DG Cercetare și Inovare, efectul de levier al contribuției UE este de 6,6 (fiecare euro cu care a contribuit UE a mobilizat peste șase euro sub formă de credite acordate prin MFPR). DG Cercetare și Inovare estimează, de asemenea, că MFPR are un efet multiplicator de 28 asupra investițiilor totale în CDI (fiecare euro de la bugetul UE a contribuit la o finanțare totală de 28 de euro reprezentând investiții în CDI). MFPR acoperă o varietate mare de țări. La sfârșitului anului 2011, portofoliul MFPR includea proiecte semnate provenind din 21 de țări [71]. Trei state membre (Germania, Spania și Suedia) reprezentau însă peste jumătate din totalul operațiunilor din cadrul MFPR.

88. Curtea a solicitat opinia unor experți din domeniul industrial (în cazul inițiativelor tehnologice comune) și opinia beneficiarilor (în cazul MFPR) cu privire la cele două instrumente. Reacția generală a fost pozitivă și respondenții au fost de acord cu faptul că instrumentele sunt utile. De exemplu, experții din domeniul industrial implicați în inițiativele tehnologice comune au afirmat că acestea au adus o valoare adăugată, încurajând activitățile de cercetare, și au contribuit la consolidarea încrederii reciproce între părțile interesate.

… DAR IMPLEMENTAREA INIȚIATIVELOR TEHNOLOGICE COMUNE A FOST AFECTATĂ DE UN CADRU JURIDIC MULT PREA COMPLEX

89. Structura trebuie să fie adaptată la natura provocărilor tehnologice care trebuie abordate, la caracteristicile relației dintre părțile interesate și la nevoile de finanțare ale inițiativei [72].

INIȚIATIVELE TEHNOLOGICE COMUNE FAC OBIECTUL UNOR CERINȚE INADECVATE ÎN RAPORT CU DIMENSIUNEA LOR

90. Inițiativele tehnologice comune sunt organizații mici, create ca organe ale Uniunii. Statutul juridic al organelor Uniunii le obligă pe acestea să îndeplinească cerințe care, în mod normal, se aplică numai organizațiilor cu un personal mult mai numeros. Drept urmare, în medie, 52 % din personalul inițiativelor tehnologice comune este dedicat sarcinilor administrative. În comparație, în cazul agențiilor UE, care sunt supuse acelorași cerințe juridice, numai 22 % din personal [73] este repartizat pentru îndeplinirea sarcinilor administrative.

91. Inițiativele tehnologice comune trebuie să aplice un regulament financiar, care este similar celui utilizat de instituțiile UE. Statutul funcționarilor [74] se aplică și personalului inițiativelor tehnologice comune. Acest cadru juridic înseamnă că fiecare inițiativă tehnologică comună trebuie să includă anumite funcții: un responsabil de protecția datelor, un responsabil local pentru securitatea informațiilor, un coordonator în materie de control intern, un contabil (și un înlocuitor), un ordonator de credite (și un înlocuitor), agenți inițiatori (și înlocuitori), agenți de validare (și înlocuitori), un auditor intern, un responsabil de IT și un comitet al personalului. Aceste cerințe sunt greu de respectat în cadrul unei entități care dispune de un personal variind între 13 și 31 de membri.

92. Regulamentul financiar nu permite unei inițiative tehnologice comune să încheie un acord la nivel de servicii cu o altă inițiativă tehnologică comună. Din această cauză, inițiativele tehnologice comune nu își pot pune în comun serviciile în vederea reducerii costurilor. De exemplu, funcția de auditor intern ar putea fi utilizată în comun. Mai mult, cadrul juridic impune necesitatea unei aprobări din partea consiliului de administrație pentru o listă lungă de decizii. Astfel, prea multe decizii administrative (cum ar fi comenzile de servicii de catering și achiziționarea de furnituri de birou) sunt aduse la nivelul consiliului de administrație, ceea ce afectează concentrarea acestuia asupra aspectelor strategice [75].

CERINȚELE IMPUSE INIȚIATIVELOR TEHNOLOGICE COMUNE AU CONDUS LA ÎNTÂRZIERI ÎN DEMARAREA ACTIVITĂȚII ACESTORA

93. Din cauza timpului necesar pentru elaborarea și punerea în aplicare a regulamentelor de procedură și pentru recrutarea personalului, inițiativele tehnologice comune au demarat mai târziu decât se planificase [76]. În medie, au fost necesari doi ani pentru ca o inițiativă tehnologică comună să obțină autonomie financiară. Astfel, Comisia a fost responsabilă, în medie, pentru o treime din durata de viață operațională preconizată a inițiativelor tehnologice comune. Într-o majoritate covârșitoare, experții din domeniul industrial consideră că timpul necesar pentru crearea structurii operaționale a inițiativelor tehnologice comune a fost nerezonabil.

… IAR RISCUL ȘI EFECTUL DE EVICȚIUNE AFERENTE MECANISMULUI DE FINANȚARE CU PARTAJAREA RISCURILOR TREBUIE EXAMINATE CU ATENȚIE

COMISIA NU A DEMONSTRAT ÎNTR-O MĂSURĂ SUFICIENTĂ CĂ FINANȚAREA ACORDATĂ PRIN MFPR CONDUCE LA INVESTIȚII CARE DEPĂȘESC SUMA PE CARE BENEFICIARII AR FI INVESTIT-O ÎN ABSENȚA FONDURILOR PUBLICE

94. Scopul MFPR este finanțarea unor acțiuni europene de cercetare și inovare mai riscante care nu ar fi posibile fără acest sprijin comunitar [77].Pentru a îndeplini această condiție, BEI urmărește să finanțeze prin MFPR proiecte clasificate la nivel intern în categoria D- sau într-o categorie inferioară. În mod normal, proiectele care prezintă astfel de riscuri nu ar putea fi finanțate de BEI.

95. Faptul că este disponibilă o metodă de finanțare prin îndatorare pentru proiectele din domeniul CDI cu un grad mai ridicat de risc a fost deosebit de important în contextul crizei financiare. MFPR a rămas unul dintre puținele instrumente financiare la care societățile pe acțiuni pot recurge pentru a-și menține activitățile de CDI. Acest lucru a fost confirmat de răspunsurile oferite de beneficiarii MFPR la chestionarul Curții. Aceștia au afirmat și că împrumuturile acordate au contribuit la evitarea unui "exod al creierelor" din partea persoanelor înalt calificate și au sprijinit ocuparea forței de muncă în UE.

96. Un sondaj realizat în rândul beneficiarilor MFPR a revelat că accesul la finanțare nu constituia un obstacol major pentru investițiile beneficiarilor în CDI. Peste jumătate dintre beneficiarii MFPR (56 %) au afirmat că rata mai scăzută a dobânzii a fost un factor decisiv sau major pentru contractarea unui credit prin MFPR (a se vedea figura 7). Acest lucru indică faptul că MFPR ar putea avea un efect de evicțiune și că o serie de proiecte MFPR ar fi fost finanțate de băncile comerciale [78], chiar dacă la un cost mai ridicat pentru beneficiari. Având în vedere scadențele relativ lungi ale creditelor, este prea devreme să se procedeze la o evaluare a riscurilor asumate de BEI prin MFPR. Cu toate acestea, rata actuală scăzută de depreciere [79] ar putea indica faptul că creditele acordate prin MFPR nu sunt neapărat atât de riscante pe cât se estimase la momentul creării MFPR.

FIGURA 7

MOTIVELE CONTRACTĂRII UNUI CREDIT PRIN MFPR

+++++ TIFF +++++

Sursa: Chestionarul adresat de Curtea de Conturi Europeană beneficiarilor MFPR.

ÎN URMA REVIZUIRII DIN 2011 A PARAMETRILOR MFPR, BUGETUL UE SUPORTĂ O PROPORȚIE MAI MARE A RISCURILOR

97. În temeiul acordului inițial de cooperare încheiat între BEI și Comisia Europeană cu privire la MFPR, bugetul UE suporta o pierdere maximă de 50 % din împrumutul nominal. Printr-o modificare adoptată în decembrie 2011, a fost introdusă o nouă abordare bazată pe principiul "tranșei din portofoliu care suportă prima pierdere". Pe baza acestei noi abordări, BEI poate retrage din contribuția UE o sumă care se ridică la 95 % din valoarea împrumutului depreciat, în limita contribuției totale a UE. Prin urmare, BEI rămâne expusă la riscul rămas de 5 % din valoarea împrumutului depreciat și la toate celelalte cuantumuri depreciate care depășesc contribuția UE. Astfel, acordul de cooperare revizuit a transferat riscurile de la BEI către UE. Dacă împrumuturile se dovedesc a prezenta într-adevăr un risc scăzut, valoarea cumulată a pierderilor nu va depăși contribuția maximă a UE, care va fi nevoită să suporte 95 % din pierderile aferente împrumuturilor depreciate (pentru un exemplu ilustrativ în acest sens, a se vedea caseta 6). Decizia Consiliului nu este foarte clară cu privire la nivelul de risc care poate fi acceptat de UE.

CASETA 6

EXEMPLU ÎN CARE SUNT COMPARATE ACORDUL INIȚIAL DE COOPERARE ȘI VERSIUNEA SA REVIZUITĂ

Acordul inițial de cooperare

Contribuția maximă a UE pentru acoperirea unei pierderi aferente unui anumit împrumut a fost stabilită la 50 %. De exemplu, pentru un împrumut de 100 de milioane de euro, o sumă maximă de 50 milioane de euro este blocată pentru acoperirea riscului de neplată. Dacă debitorul nu își îndeplinește obligațiile de plată, pierderea suportată de UE s-ar ridica la 50 de milioane de euro, iar BEI ar trebui să suporte restul.

Acordul de cooperare revizuit

În cazul aceluiași împrumut, suma care trebuie blocată din contribuția UE este stabilită la 95 de milioane de euro. Dacă debitorul nu își îndeplinește obligațiile de plată, pierderea pentru UE ar fi de 95 de milioane de euro, iar BEI ar suporta numai restul de cinci milioane de euro.

CONCLUZII ȘI RECOMANDĂRI

98. În cursul PC7, Comisia a introdus o serie de schimbări care au simplificat normele de participare. Comisia a reușit, în special, să raționalizeze cerințele și să își îmbunătățească documentele de orientare adresate beneficiarilor. Modelul de finanțare aplicat în cadrul PC7 rămâne complex, dar simplificarea sa reprezintă un element important al propunerii Comisiei referitoare la normele de participare pentru Orizont 2020 (a se vedea punctele 17-20).

99. Comisia a reușit să alinieze dispozițiile aferente PC7 la practicile beneficiarilor în unele cazuri, dar sunt necesare în continuare eforturi pentru a maximiza avantajele acestei abordări. Curtea a constatat că, în pofida importanței acordate de Comisie asigurării coerenței în actele pregătitoare aferente PC7, unele aspecte legate de punerea în aplicare a acestui program-cadru sunt afectate de o lipsă de coerență. Beneficiarii PC7 se confruntă cu diferențe care se explică prin relativa autonomie a serviciilor Comisiei. Crearea RCC sub forma unui comitet de nivel înalt cu responsabilitate globală este un pas în direcția cea bună în vederea abordării problemei reprezentate de lipsa de coerență a normelor; mecanismele de identificare a practicilor divergente sunt însă deficitare (a se vedea punctele 21-44).

RECOMANDAREA 1

În vederea unei mai bune alinieri a dispozițiilor aferente PC7 la practicile beneficiarilor, Comisia ar trebui ca, în cadrul Orizont 2020:

- să depună eforturi suplimentare pentru a se asigura că practicile beneficiarilor pot fi acceptate;

- să reducă cerințele pe care beneficiarii trebuie să le respecte în vederea certificării metodologiilor lor de calcul al costurilor;

- să se asigure că certificarea metodologiilor aduce avantaje clare sub forma reducerii sarcinii administrative, astfel încât obținerea unui astfel de certificat să reprezinte în mod clar o soluție avantajoasă pentru beneficiari;

- să accepte, atunci când acest lucru se justifică, practicile naționale existente, cum ar fi metodologiile de calcul al costurilor medii cu personalul, cu scopul de a simplifica în continuare sarcinile beneficiarilor care utilizează aceste metodologii.

RECOMANDAREA 2

Comisia ar trebui să îmbunătățească coerența în gestionarea PC7. Crearea RCC constituie un pas înainte. Comisia ar trebui să efectueze o analiză aprofundată a procedurilor pentru a identifica și a elimina toate divergențele. Excepțiile ar trebui să fie justificate în mod clar. Comisia ar trebui să asigure o mai mare coerență între implementarea altor instrumente legate de domeniul cercetării (cum ar fi inițiativele tehnologice comune sau fondurile structurale) și programele-cadru (PC7 și Orizont 2020), ca exemplu pozitiv de abordare a obiectivului spațiului european de cercetare de a îmbunătăți armonizarea prin alinierea normelor.

100. Gestionarea proceselor din cadrul PC7 de către Comisie nu este suficient de solidă în anumite domenii-cheie. Pe de o parte, conceperea proceselor, activitățile de îmbunătățire și informațiile reprezintă domenii solide, cu puține deficiențe majore. Pe de altă parte, Comisia nu a adaptat pe deplin resursele necesare pentru a sprijini procesele din cadrul PC7. Lipsa de armonizare între instrumentele de back-office și lipsa unor instrumente de gestionare a proceselor de afaceri pot îngreuna o punere în aplicare eficientă. În cadrul Comisiei există unele exemple de instrumente avansate, de la care alte servicii ar putea învăța. Mai mult, există indicii că utilizarea resurselor de personal variază între temele din cadrul programului specific "Cooperare". În analiza sa, Curtea a utilizat indicatori de bază ai volumului de lucru care indică faptul că prea multe resurse de personal sunt alocate pentru implementarea anumitor teme în detrimentul altora sau al altor activități ale Comisiei (a se vedea punctele 45-55).

RECOMANDAREA 3

Pentru a ameliora eficiența proceselor, Comisia ar trebui să se asigure că resursele sunt adaptate în mod adecvat:

- Comisia a început deja să dezvolte o nouă generație de instrumente informatice pentru Orizont 2020. Pentru a permite implementarea eficientă a proceselor, Comisia ar trebui să introducă instrumente care să integreze toate funcționalitățile de front-office, back-office și de flux de lucru și a căror arhitectură să fie suficient de flexibilă pentru a permite efectuarea de modernizări rapide fără impact negativ asupra bunei derulări a operațiunilor.

- În ceea ce privește personalul, DG-urile din cadrul Comisiei ar trebui să convină asupra unor indicatori ai volumului de lucru care să constituie o bază pentru evaluarea obiectivă a nevoilor de personal pentru gestionarea programului-cadru. Pe baza acestor indicatori, Comisia ar trebui să desfășoare un studiu în vederea identificării direcțiilor sau a serviciilor care prezintă un excedent de personal și de la care resursele de personal pot fi realocate către alte domenii unde nu există suficient personal sau către alte activități ale Comisiei.

101. Deși durata procedurilor administrative s-a scurtat în cursul PC7, aceasta s-a apropiat de nouă luni de abia în 2012. Auditul a evidențiat o serie de cauze ale duratei prea lungi a procedurii de acordare a grantului, precum și bune practici de abordare a cauzelor care pot fi evitate. De o importanță esențială sunt atenția acordată de conducere acestei probleme și existența unui mediu care să permită schimbul eficace de bune practici. Diferențele importante între diverse direcții în ceea ce privește durata totală a procedurii de efectuare a plăților sugerează, de asemenea, că sunt posibile îmbunătățiri (a se vedea punctele 56-66).

RECOMANDAREA 4

Reducerea duratei procedurilor administrative, în special a procedurii de acordare a grantului, presupune o automatizare cât mai extinsă a proceselor și o implementare coerentă a acestora la nivelul Comisiei. În acest scop, Comisia ar trebui să analizeze dacă o distribuire mai armonizată a responsabilităților între servicii ar îmbunătăți eficiența proceselor. Comisia ar trebui să se asigure că distribuirea responsabilităților este optimizată, ținând seama de modificările preconizate în cadrul Orizont 2020. Aceasta va permite un schimb facil de bune practici între servicii și va crea un mediu de lucru echitabil, în care performanța diferitelor entități organizaționale care pun în aplicare același program poate fi comparată în mod direct. De asemenea, această abordare prezintă avantajul unei complexități reduse, care, la rândul său, poate contribui la eficientizarea programului-cadru (de exemplu, introducerea instrumentelor electronice de gestionare a fluxului de lucru va fi mai ușor de realizat).

102. Controalele de calitate aplicate cu privire la selectarea și monitorizarea proiectelor funcționează bine. Abordarea urmată de Comisie cu privire la evaluări respectă bunele practici internaționale. Auditul a identificat o lacună distinctă la nivelul controalelor de calitate, care este legată de instrumentul principal utilizat pentru selectarea experților. În ceea ce privește controalele financiare, modelul de control din cadrul PC7 diferă considerabil de cele utilizate de agențiile naționale de finanțare. Acesta se bazează în mai mare măsură pe controalele desfășurate după efectuarea plăților și acordă o importanță mai scăzută riscului de eroare. Strategiile de control bazate pe risc aplicate de agențiile naționale de finanțare le permit acestora să își concentreze efortul de control asupra beneficiarilor care prezintă un risc mai ridicat și să reducă povara controalelor în cazul beneficiarilor care prezintă mai puține riscuri (a se vedea punctele 67-83).

RECOMANDAREA 5

Activitățile de control ale Comisiei ar trebui să se bazeze într-o măsură mai mare pe riscuri. Obiectivul ultim ar trebui să fie concentrarea controalelor asupra beneficiarilor considerați ca prezentând un risc mai ridicat și reducerea sarcinii pe care o presupune controlul în cazul beneficiarilor care prezintă mai puține riscuri. Beneficiarii ar trebui să fie încadrați în categorii în funcție de profilul lor general de risc și de experiența Comisiei legată de mediul de control al unui anumit beneficiar. Cooperarea cu agențiile naționale de finanțare ar putea conduce la informații suplimentare cu privire la riscul prezentat de beneficiari și la reducerea posibilă a sarcinii pe care o presupune controlul pentru unii dintre aceștia. În ceea ce privește controalele ex post, Comisia ar trebui să își extindă eșantionul unic reprezentativ de controale pentru a acoperi toate părțile PC7.

103. Cele două noi instrumente analizate de Curte în cadrul acestui audit au demonstrat că dispun de potențialul de a consolida mediul de finanțare a cercetării. Noile instrumente răspund nevoilor pentru care au fost create. În unele cazuri, ele s-au bucurat de un succes considerabil în ceea ce privește atragerea unor grupuri specifice de beneficiari (cum ar fi IMM-urile). În schimb, punerea în aplicare a inițiativelor tehnologice comune suferă din cauza unui cadru juridic mult prea complex (a se vedea punctele 84-93).

RECOMANDAREA 6

Curtea recomandă autorității bugetare și Comisiei să asigure