COMUNICARE COMUNĂ CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIU DREPTURILE OMULUI ȘI DEMOCRAȚIA ÎN CENTRULACȚIUNILOR EXTERNE ALE UNIUNII EUROPENE – CĂTRE O ABORDARE MAI EFICIENTĂ /* COM/2011/0886 final */





CUPRINS Contextul: UE – o forță mondială în domeniul drepturilor omului................................................... 5 Provocările................................................................................................................................... 6 Reacția UE................................................................................................................................. 7 A........... Revizuirea execuției: adoptarea unor acțiuni eficiente în funcție de necesități 8 Optimizarea impactului pe teren prin intermediul unor abordări adaptate......................................... 8 Obținerea de rezultate în ceea ce privește temele transversale prin intermediul unei abordări bazate pe campanii 9 O nouă abordare a relațiilor cu țările învecinate și cu celelalte țări ale lumii............................... 9 Acțiunile în parteneriat cu societatea civilă.................................................................................... 9 B........... O abordare coordonată a politicii.............................................................................. 10 Democrația și alegerile............................................................................................................. 11 Cooperarea pentru dezvoltare..................................................................................................... 11 Clauzele privind drepturile omului................................................................................................ 12 Politica comercială...................................................................................................................... 12 Tehnologia informației și comunicațiilor................................................................................... 13 Afacerile și drepturile omului...................................................................................................... 13 Prevenirea conflictelor................................................................................................................. 14 Gestionarea crizelor.................................................................................................................... 14 Combaterea terorismului............................................................................................................. 14 Libertatea, securitatea și justiția................................................................................................ 15 O coerență totală între politici.................................................................................................... 15 C........... Crearea de parteneriate solide................................................................................. 16 Cooperarea multilaterală............................................................................................................. 16 Justiția internațională................................................................................................................ 17 Organizațiile regionale............................................................................................................... 17 Impactul prin intermediul dialogului.............................................................................................. 17 Reacția la încălcările grave......................................................................................................... 18 D.......... Valorificarea forței colective a Europei.................................................................. 18 Parlamentul European................................................................................................................. 18 Statele membre........................................................................................................................... 19 O structură permanentă competentă în domeniul drepturilor omului și al democrației în cadrul Consiliului UE 19 Construirea unei culturi a drepturilor omului și a democrației...................................................... 19 Redimensionarea comunicațiilor în UE....................................................................................... 19 Etapele următoare....................................................................................................................... 21 COMUNICARE COMUNĂ CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIU DREPTURILE OMULUI ȘI DEMOCRAȚIA ÎN CENTRUL ACȚIUNILOR EXTERNE ALE UNIUNII EUROPENE – CĂTRE O ABORDARE MAI EFICIENTĂ Toate drepturile omului – civile, politice, economice, sociale și culturale – au caracter universal, fiind valabile pretutindeni și pentru toți. Respectul față de drepturile și libertățile fundamentale ale omului stă la baza Uniunii Europene. Protecția și promovarea drepturilor omului reprezintă firul conducător al tuturor acțiunilor UE, întreprinse atât pe teritoriul său, cât și în afara acestuia. În ceea ce privește normele și valorile pe care dorește să le susțină în domeniul drepturilor omului și al democrației, UE trebuie să se bazeze pe anumite principii, să dea dovadă de creativitate în privința căilor de urmat în acest sens și să acționeze cu determinare pentru obținerea unor rezultate concrete. Obiectivul prezentei comunicări este acela de a deschide o dezbatere cu celelalte instituții europene pe tema modalităților prin care se poate stimula dinamismul, coerența și eficiența politicii externe a UE în domeniul drepturilor omului și al democrației. Pentru a produce o schimbare radicală în ceea ce privește eficiența acțiunilor UE, comunicarea prezintă o perspectivă a modului în care UE își va extinde, aprofunda și raționaliza acțiunile pe scena internațională pentru a aduce o schimbare reală în viețile oamenilor. Aceasta propune măsuri în patru domenii – mecanismele de execuție, integrarea politicilor, dezvoltarea de parteneriate și adoptarea unei poziții unitare la nivelul UE. De asemenea, ea solicită opinia Consiliului și a Parlamentului European cu privire la modalitățile de exploatare a oportunităților și de abordare a provocărilor. Comunicarea oferă o orientare în jurul căreia să se colecteze opinii și probe, inclusiv de la alte părți interesate, astfel încât să se consolideze strategia externă a UE în domeniul drepturilor omului. „Acțiunea Uniunii pe scena internațională are la bază principiile care au inspirat crearea, dezvoltarea și extinderea sa și pe care intenționează să le promoveze în lumea întreagă: democrația, statul de drept, universalitatea și indivizibilitatea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, respectarea demnității umane, principiile egalității și solidarității, precum și respectarea principiilor Cartei Organizației Națiunilor Unite și a dreptului internațional.” Tratatul privind Uniunea Europeană, articolul 21 Contextul: UE – o forță mondială în domeniul drepturilor omului Au trecut zece ani de la Comunicarea Comisiei din 8 mai 2001, intitulată „Rolul Uniunii Europene în promovarea drepturilor omului și a procesului de democratizare în țările terțe”. De atunci au avut loc schimbări de proporții la nivel mondial, începând cu evenimentele din 11 septembrie și până la Primăvara arabă. Evenimentele din anul 2011 din Orientul Mijlociu și Africa de Nord demonstrează importanța fundamentală a drepturilor omului și a democrației. În prezent este important ca UE să își reînnoiască eforturile de a aborda în mod eficient provocările existente la nivel mondial în domeniul drepturilor omului și al democrației. UE a elaborat, la nivelul acțiunii sale externe, o gamă largă de instrumente de politică și de orientări pentru a pune în aplicare angajamentul pe care și l-a asumat în ceea ce privește drepturile omului și democrația, colaborând cu statele membre ale UE, cu Parlamentul European și cu societatea civilă. Există mai multe orientări adoptate de Consiliu (precum și seturi de instrumente și alte instrumente similare), care direcționează acțiunile UE către preocupări esențiale în domeniul drepturilor omului, cum ar fi pedeapsa cu moartea, combaterea torturii, protecția apărătorilor drepturilor omului, libertatea religioasă sau a credinței, drepturile copilului, drepturile femeilor sau orientarea sexuală. Elaborarea unui plan de acțiune a creat o nouă bază pentru reacția UE în ceea ce privește sprijinirea democrației. Pe această bază, UE a abordat cu alte țări chestiunile referitoare la drepturile omului și la situația persoanelor aflate în situații de risc în cadrul unor dialoguri și consultări tot mai numeroase cu privire la drepturile omului, cu ocazia unor reuniuni politice, în demersuri diplomatice, precum și în mod public. UE a oferit în mod susținut consultanță și sprijin pentru consolidarea instituțiilor democratice și a drepturilor omului și a luat măsuri pentru a impune măsuri restrictive în cazurile de încălcări grave ale drepturilor omului. Angajamentul puternic față de societatea civilă și sprijinirea acesteia reprezintă o caracteristică fundamentală a acțiunilor UE. De asemenea, UE a ocupat un loc de frunte în elaborarea de standarde și mecanisme solide de promovare și protecție a drepturilor omului în cadrul Organizației Națiunilor Unite, al Consiliului Europei și al OSCE. UE a colaborat cu alte organizații și părți interesate pentru a garanta faptul că ONU va lua măsuri pentru a remedia unele încălcări grave ale drepturilor omului în anumite țări, precum și pentru a aborda unele preocupări fundamentale privind drepturile omului. La rândul său, UE a așezat drepturile omului în centrul politicii sale de extindere, care este guvernată de criteriile de la Copenhaga. Declarația Universală a Drepturilor Omului stabilește standarde internaționale pentru toate statele membre ale ONU. Fiecare stat membru al ONU este parte la cel puțin unul dintre cele șase tratate fundamentale în domeniul drepturilor omului inspirate de Declarația Universală a Drepturilor Omului, iar 80 % dintre statele membre au ratificat cel puțin patru dintre aceste tratate. Procesul de ratificare continuă într-un ritm constant. În ceea ce privește drepturile lucrătorilor, cele opt convenții fundamentale ale OIM în domeniul muncii au fost ratificate de numeroase țări din întreaga lume, inclusiv de către toate statele membre ale UE. Prin urmare, un cadru juridic global există: adevărata provocare constă în a asigura punerea sa în aplicare. UE promovează drepturile omului în interiorul și în afara frontierelor sale, întrucât acestea sunt indispensabile atât pentru demnitatea persoanei și pentru justiția socială, cât și pentru promovarea păcii, prosperității și stabilității pe plan mondial. Provocările În ultimii ani au apărut mai multe provocări. În primul rând, a fost pusă la îndoială legitimitatea normelor și a standardelor internaționale în domeniul drepturilor omului și al democrației, uneori chiar de unele dintre puterile emergente cu care UE dorește să coopereze. În cadrul ONU, unele state au contestat normele consacrate privind drepturile omului sugerând, în mod eronat, că încălcările drepturilor omului pot fi justificate prin diferențele culturale. S-a făcut uz de legi privind blasfemia pentru limitarea libertății de exprimare. Criza economică actuală a avut drept rezultat o nouă evoluție a economiei globale, care, la rândul său, a determinat unele persoane să pună sub semnul întrebării caracterul universal și utilitatea drepturilor omului. Acțiunile UE de promovare a drepturilor omului în domenii precum abolirea pedepsei cu moartea sau orientarea sexuală sunt adesea dezaprobate. Chiar și în situațiile în care standardele internaționale sunt general acceptate, punerea lor în aplicare la nivel național se face adesea într-un ritm lent. Femeile și fetele fac în continuare obiectul discriminării și violenței. Discriminarea din motive de orientare sexuală și identitate de gen este larg răspândită. În ultimul deceniu nu s-au înregistrat suficiente progrese cu privire la eradicarea torturii și a tratamentelor inumane sau cu privire la protecția și promovarea drepturilor copilului. UE a jucat un rol-cheie în instituirea Convenției Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap și a aderat la aceasta ca parte cu drepturi depline, însă există în continuare provocări considerabile legate de asigurarea punerii în aplicare integrale a acesteia. De asemenea, există percepția conform căreia declarațiile UE în domeniul drepturilor omului și al democrației nu concordă întotdeauna pe deplin cu politicile sale interne și externe. În contextul Primăverii arabe, a existat o controversă cu privire la întrebarea dacă, în prealabil, UE a depus suficiente eforturi pentru a sprijini societatea civilă și a promova schimbarea, mai degrabă decât stabilitatea. În același timp, situația internă a drepturilor omului în UE a făcut din ce în ce mai mult obiectul unor analize minuțioase. În sfârșit, globalizarea aduce cu sine noi provocări în ceea privește promovarea drepturilor omului. Noi actori au apărut în contextul unor economii din ce în ce mai internaționalizate și interdependente, cu implicații complexe asupra drepturilor omului. Deși obligațiile privind drepturile omului le revin în mod tradițional statelor, abuzurile în acest domeniu sunt comise în prezent la multe alte niveluri, de la populații indigene cărora li se confiscă terenurile, până la exportul de noi tehnologii pentru a fi folosite în vederea cenzurii și supravegherii. Deși globalizarea a contribuit, în multe țări, la îmbunătățirea situației unui mare număr de oameni prin scoaterea acestora din sărăcie și crearea unor societăți mai deschise, în alte țări ea este acuzată de adâncirea inegalităților și agravarea discriminării și exploatării. Reacția UE UE ar fi putut uneori să fie mai eficientă sau să dea dovadă de mai multă coordonare. Sarcina actuală a UE constă în garantarea clarității, a coerenței și a eficacității politicilor sale, prin acțiuni mai inteligente și bazate pe o mai bună strategie. Această sarcină devine și mai presantă în contextul promisiunii făcute prin Tratatul de la Lisabona de a așeza drepturile omului, democrația și statul de drept în centrul tuturor acțiunilor externe ale UE și de a asigura consecvența între diferitele sale domenii de acțiune externă și punerea în aplicare a principiilor sale de politică externă. În continuare sunt stabilite elementele-cheie ale unui cadru strategic – se sugerează o viziune și unele acțiuni la care instituțiile europene pot contribui cu experiențe și opinii. Obiectivul UE ar trebui să rămână acela de a preveni încălcările drepturilor omului și, în cazul în care aceste încălcări apar, de a asigura accesul victimelor la justiție și la despăgubiri, precum și angajarea răspunderii celor vinovați. În acest sens, UE ar trebui să își reafirme angajamentul asumat cu privire la universalitatea, indivizibilitatea și interdependența tuturor drepturilor omului: civile, politice, economice, sociale și culturale. Respectarea drepturilor omului este prevăzută în Declarația Universală a Drepturilor Omului, în Carta Organizației Națiunilor Unite și în tratatele internaționale privind drepturile omului. Democrația este o valoare universală bazată pe dorința liber exprimată a oamenilor de a-și stabili propriile sisteme politice. Drepturile omului și democrația sunt indisociabil legate de libertățile care conferă puteri – libertatea de exprimare, de asociere și de întrunire – și care susțin democrația. Evenimentele precum Primăvara arabă demonstrează încă o dată că libertatea nu poate fi suprimată. UE consideră că respectul față de statul de drept, inclusiv accesul la justiție și dreptul la un proces echitabil, este esențial pentru protecția drepturilor omului și a principiilor democratice. UE ar trebui să se angajeze să promoveze și să apere libertatea, demnitatea, egalitatea și justiția pentru toți ca prioritate majoră a politicii sale externe. Drepturile omului și democrația trebuie să constituie „firul conducător” al tuturor politicilor externe ale UE. Promovarea acestor obiective este importantă pentru îndeplinirea altora, cum ar fi securitatea, dezvoltarea, participarea economică și incluziunea socială. Drepturile omului și democrația ar trebui avute în vedere în cadrul fiecărei etape a procesului decizional din domeniul politicii externe. Acțiunile externe ale UE trebuie să fie conforme cu drepturile prevăzute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene care, în temeiul Tratatului de la Lisabona, a fost inclusă, alături de drepturile garantate de Convenția europeană a drepturilor omului, printre dispozițiile cu caracter obligatoriu ale dreptului UE. Pentru a promova aceste principii, UE trebuie să își revizuiască mecanismele, procesele și structurile de execuție. Sunt necesare acțiuni în mai multe domenii, inclusiv: – la nivelul mecanismelor de execuție externe: o abordare de la bază spre vârf, adaptată, națională, completată de campanii transversale la nivel mondial pe teme specifice nu ar îndeplini mai bine obiectivele privind democrația și drepturile omului? – la nivelul procesului: cum poate UE să își articuleze mai bine întregul ansamblu al politicilor și instituțiilor sale și să păstreze o poziție mai unitară pe plan extern, atunci când lucrează cu parteneri internaționali, ONG-uri, grupuri regionale și organizații internaționale? – la nivelul structurilor interne: ar trebui să acordăm prioritate finalizării unei rețele de puncte de contact în materie de democrație și drepturile omului la nivelul delegațiilor UE din întreaga lume și unei structuri permanente în cadrul Consiliului, cu competențe în ceea ce privește aspectele legate de drepturile omului și democrație? A. Revizuirea execuției: adoptarea unor acțiuni eficiente în funcție de necesități Optimizarea impactului pe teren prin intermediul unor abordări adaptate Abordarea tradițională a UE cu privire la strategia sa în domeniul drepturilor omului a fost mereu una de tip descendent, care a inclus stabilirea, la Bruxelles, a unor priorități la nivel mondial și ulterior urmărirea aplicării acestora prin dialoguri politice și reuniuni cu țări terțe. Însă, chiar dacă principiile și obiectivele sunt universale, prioritățile imediate și, prin urmare, parcursul și calendarele pot și trebuie să fie diferite de la o țară la alta. În consecință, deși obiectivele generale ale politicii UE în domeniul drepturilor omului și al democrației rămân valabile și nemodificate, o abordare care urmărește să adapteze obiectivele unei anumite țări la situația reală a acesteia are mai multe șanse să ducă la rezultate concrete decât o abordare de tip universal. Strategiile naționale adaptate privind drepturile omului și democrația ar trebui, prin urmare, să constituie o parte integrantă din strategia generală a UE privind țara respectivă. Acest lucru va ajuta la stabilirea priorităților și raționalizarea eforturilor, îndeosebi cele ale delegațiilor UE și ale ambasadelor statelor membre, oferind în același timp avantajul utilizării mai eficiente a mijloacelor și instrumentelor specifice ale UE, precum și al adoptării de măsuri în domeniile în care este cel mai probabil să existe îmbunătățiri și modificări de durată. Aceasta nu înseamnă că UE nu ar trebui, de exemplu, să condamne utilizarea pedepsei cu moartea într-o țară care continuă să o aplice, ci, mai degrabă, că aceasta nu ar trebui să constituie unica prioritate a eforturilor UE în domeniul drepturilor omului, în condițiile în care există alte domenii în care s-ar putea produce schimbări. UE elaborează în prezent strategii privind drepturile omului pentru peste 150 de țări (urmând ca, în final, toate țările să fie acoperite). Aceste strategii ar trebui să contribuie la efortul UE de a-și adapta abordarea și de a avea un impact pozitiv mai puternic pe teren. Strategiile naționale au scopul de a reuni resursele delegațiilor UE și misiunilor diplomatice ale statelor membre ale UE aflate pe teren. Acestea stabilesc pentru fiecare țară priorități și obiective specifice, care pot fi integrate în toate politicile externe relevante ale UE, precum cele de dezvoltare, comerciale sau de securitate, fiind astfel adecvate relațiilor economice și politice generale ale UE cu orice țară. Strategiile sunt elaborate luându-se în considerare opinia societății civile. UE ar trebui să garanteze faptul că strategiile naționale privind drepturile omului sunt luate în considerare în dialogurile pe această temă, în procesul de elaborare a politicilor și în momentul implementării asistenței financiare cu țările terțe, inclusiv în documentele de strategie națională pentru perioada de după 2013. Obținerea de rezultate în ceea ce privește temele transversale prin intermediul unei abordări bazate pe campanii Pe lângă strategiile adaptate fiecărei țări în parte, UE ar trebui să identifice teme transversale în cadrul cărora să profite de influența colectivă pe care o are, realizând campanii specifice și limitate în timp. Eforturile îndelungate de sprijinire a CPI (Curtea Penală Internațională) și de abolire a pedepsei cu moartea constituie exemple bune în acest sens. Astfel de campanii ar trebui să facă obiectul unor acțiuni colective întreprinse de toate instituțiile UE și de toate statele membre ale UE. Înaltul Reprezentant a propus concentrarea eforturilor asupra a trei teme în următorii trei ani: – reforma judiciară, cu accent asupra dreptului la un proces echitabil; – drepturile femeilor – dezvoltând abordarea cuprinzătoare a UE a chestiunilor privind femeile, pacea și securitatea, precum și strategia UE pentru egalitatea de șanse între femei și bărbați; – drepturile copilului – dezvoltând „Agenda UE pentru drepturile copilului” și ambele seturi de orientări ale UE privind copiii. Instituțiile UE și statele membre ar trebui să fie implicate în elaborarea obiectivelor specifice, măsurabile, realizabile, realiste și limitate în timp, precum și în întocmirea de planuri de punere în aplicare pentru fiecare campanie. O nouă abordare a relațiilor cu țările învecinate și cu celelalte țări ale lumii Recenta revizuire a politicii europene de vecinătate a contribuit la dezvoltarea în continuare a politicilor UE de sprijinire a democrației. Noua abordare se bazează pe răspunderea reciprocă și pe asumarea unui angajament mai ferm față de valorile universale, precum drepturile omului, democrația și statul de drept, cu intensificarea dialogului politic în acest sens. Abordarea a introdus două concepte: „democrație consolidată”, care vizează stabilirea unei referințe privind realizările necesare, în temeiul căreia să poată fi evaluate progresele, și „mai mult pentru mai mult”, care presupune recompensarea țărilor angajate în direcția unor progrese reale pe calea către democrație, prin disponibilizarea unor fonduri suplimentare pentru cooperare. Noțiunea opusă conceptului „mai mult pentru mai mult” ar trebui, de asemenea, să se aplice. Se vor consolida parteneriatele cu societatea civilă și se va furniza asistență financiară suplimentară, inclusiv prin intermediul unui nou instrument specific de finanțare. Acțiunile în parteneriat cu societatea civilă UE trebuie să colaboreze îndeaproape cu societatea civilă și să recurgă la competențele și la canalele de comunicare alternative ale acesteia. Trebuie să se dezvolte dialogul pe termen lung între funcționari, ONG-uri, întreprinderi, sindicate și mass-media. UE ar trebui să sprijine în continuare societățile civile dinamice, care sunt esențiale pentru statele democratice, precum și partenerii sociali, care au un rol major în sprijinirea reformelor. Chiar și în cazurile în care șansele reale de a colabora cu un anumit guvern sunt foarte mici sau inexistente, acest lucru nu ar trebui să conducă la reducerea contactelor cu populația țării respective. Într-o astfel de situație, colaborarea UE cu societatea civilă și cu opoziția politică pașnică este cu atât mai necesară, pentru a-i sprijini pe apărătorii drepturilor omului în fața riscurilor și a amenințărilor. UE ar trebui să continue să ia poziție în mod public în ceea ce privește situațiile specifice privind drepturile omului și încălcările acestor drepturi, precum și în ceea ce privește regresul democratic, și să insiste în special asupra menținerii sau creării ocaziilor necesare pentru ca societatea civilă să prospere. UE a adoptat o abordare sistematică a consultărilor cu ONG-urile internaționale și locale din domeniul drepturilor omului în toate aspectele politicii sale în acest domeniu. În țările terțe, o atenție specială va fi acordată condițiilor de sprijin care vor permite societății civile să acționeze în mod liber. Forumul anual UE-ONG privind drepturile omului ar trebui să continue să analizeze acțiunile UE și să contribuie la acestea. Apărătorii drepturilor omului sunt aliați indispensabili ai UE în promovarea și apărarea drepturilor omului la nivel mondial și interlocutori-cheie pentru delegațiile UE și misiunile diplomatice ale statelor membre ale UE în țări terțe. UE ar trebui să sprijine în continuare aplicarea eficientă a Orientărilor UE privind apărătorii drepturilor omului, inclusiv printr-o mai mare sensibilizare a părților interesate relevante, și ar trebui, de asemenea, să continue să răspundă la nevoia urgentă de protecție a apărătorilor drepturilor omului aflați în situație de risc iminent, îndeosebi prin crearea unui sistem de adăposturi de urgență la nivelul UE. Sprijinul politic acordat apărătorilor drepturilor omului este completat de o asistență financiară dedicată din partea IEDDO, luându-se în considerare obstacolele specifice cu care se confruntă aceste persoane în cadrul activităților lor zilnice. Instrumentul european pentru democrație și drepturile omului (IEDDO) – 1,1 miliarde EUR pentru perioada 2007-2013 – reflectă angajamentul UE de a promova și de a susține democrația și drepturile omului, prin sprijinirea societății civile și a instituțiilor în domeniul drepturilor omului la scară mondială. Pentru următorul cadru financiar multianual 2014-2020, Comisia a propus să crească finanțarea la 1,4 miliarde EUR (în prețurile din 2011). În contextul cadrului financiar multianual, vor fi elaborate sugestii în vederea creșterii flexibilității IEDDO, astfel încât acest instrument să înregistreze rezultate mai bune, mai rapide și mai numeroase, astfel încât mai multe organizații să poată avea acces la fonduri și să se asigure o reacție rapidă pentru a răspunde nevoilor societății civile în țările care se confruntă cu situațiile cele mai presante și mai dificile. B. O abordare coordonată a politicii UE își asumă angajamentul de a așeza drepturile omului și democrația în centrul acțiunii sale externe, ca „fir conducător” al tuturor activităților sale. Tratatul privind Uniunea Europeană prevede clar faptul că drepturile omului și democrația constituie principii directoare pentru toate acțiunile UE. Există posibilitatea unei coordonări mai strânse a acestora în larga serie de politici ale UE, astfel încât împreună să își atingă eficiența maximă. Diferitele politici UE care au o dimensiune externă sunt în mod clar relevante pentru drepturile omului și democrație, printre acestea numărându-se politicile privind cooperarea pentru dezvoltare, comerțul, spațiul de libertate, securitate și justiție, lupta împotriva terorismului, gestionarea crizelor, prevenirea conflictelor și guvernanța internetului. Toate acțiunile stabilite în cadrul acestor politici (inclusiv măsurile luate de statele membre în vederea punerii în practică a respectivelor acțiuni în domeniile lor de competență) trebuie să continue să fie pe deplin compatibile cu respectarea, protecția și promovarea drepturilor omului. Democrația și alegerile În ceea ce privește sprijinirea democrației, UE și statele membre ale acesteia și-au asumat un angajament ferm cu privire la democrație, care este consacrat în tratate și în constituții și care continuă tradiții parlamentare puternice. În 2009, UE a adoptat o strategie și un plan de acțiune privind sprijinirea democrației în cadrul acțiunilor sale externe. Acest demers a impus necesitatea unei mai mari coerențe politice și a unei utilizări mai bine coordonate a instrumentelor, în spiritul Tratatului de la Lisabona. Alegerile joacă un rol vital pentru o gamă largă de drepturi umane, cum ar fi libertatea de exprimare, de întrunire și de asociere. UE este un actor major în ceea ce privește sprijinul electoral și contribuie la eforturile țărilor partenere de a institui procese electorale credibile, transparente și deschise tuturor. În plus, misiunile sale de observare a alegerilor (MOA) sunt un instrument important aflat la dispoziția UE. Recomandările acestora reprezintă o contribuție foarte utilă în vederea sprijinirii în continuare a drepturilor omului și democrației la nivel de țară. În cadrul misiunilor de observare a alegerilor, UE va acorda o atenție sporită participării, atât în calitate de candidați, cât și în calitate de alegători, a femeilor, a minorităților naționale, precum și a persoanelor cu handicap. Asigurarea sinergiei între asistența electorală și observarea alegerilor este un element foarte important al strategiei UE. UE va utiliza în mod activ rapoartele MOA. Democrația nu poate fi susținută doar prin alegeri. Modul în care UE abordează chestiunea democrației ar trebui să creeze sinergii între sprijinul direct acordat procesului electoral, clasei politice (parlamentele și partidele politice, societatea civilă și mass-media) și sprijinul acordat altor componente esențiale ale consolidării statale, cum ar fi statul de drept, puterea judiciară, reforma administrației publice și descentralizarea. UE consolidează în prezent punerea în aplicare a planului de acțiune privind sprijinirea democrației, în sensul că a constituit deja o primă serie de țări-pilot, utilizând componenta IEDDO privind democrația și urmărind realizarea unei coerențe sporite în utilizarea instrumentelor politice și financiare în cadrul abordării sale globale privind sprijinirea democrației la scară mondială. Reacția UE la recentele evoluții din Africa de Nord s-a bazat pe inițiativele luate în cadrul revizuirii politicii europene de vecinătate, pentru a elabora o metodologie menită să sprijine reformele care instituie o democrație durabilă. Acest lucru presupune aplicarea de stimulente pozitive și negative, după caz, și elaborarea de criterii de referință pentru a evalua progresul înregistrat în ceea ce privește drepturile omului, democrația și statul de drept. Cooperarea pentru dezvoltare Agendele privind drepturile omului și cooperarea pentru dezvoltare sunt strâns legate între ele. Respectul față de drepturile omului reprezintă cheia către realizarea deplină a Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului (ODM). UE și-a asumat un angajament pe termen lung de a plasa respectul față de drepturile omului și dezvoltarea democratică în centrul întregului proces de cooperare pentru dezvoltare. Acest angajament se poate traduce prin asigurarea transparenței procesului de luare a deciziilor, pentru a facilita participarea deplină a femeilor și a grupurilor marginalizate și a evita astfel excluderea în continuare a acestora. Sunt necesare eforturi pentru garantarea faptului că programele și proiectele pentru dezvoltare finanțate de UE contribuie la respectarea obligațiilor internaționale ale țărilor partenere, asumate în domeniul drepturilor omului, inclusiv a recomandărilor elaborate de organisme create prin tratatele ONU în cadrul evaluării periodice universale, precum și a recomandărilor altor organisme de monitorizare, cum ar fi OIM. Legătura dintre drepturile omului, democrație și dezvoltare este esențială pentru progresul în diverse domenii, de la accesul la apă și instalații sanitare la securitatea alimentară. Recenta Comunicare a Comisiei intitulată „Creșterea impactului politicii UE în domeniul dezvoltării: o agendă a schimbării” subliniază provocarea care constă în a sprijini într-o mai mare măsură eforturile țărilor partenere în procesul de punere în aplicare a obligațiilor naționale și internaționale care le revin în domeniul drepturilor omului. UE și-a asumat angajamentul de a garanta că situația unei țări privind drepturile omului, democrația și statul de drept are un impact direct asupra programării, a modalităților și a canalelor de sprijin, precum și asupra revizuirii sprijinului bugetar direct. În evaluarea contractelor de sprijin bugetar direct, se pot adăuga condiții specifice pentru susținerea unei democrații consolidate și durabile și a drepturilor omului, în conformitate cu Comunicarea Comisiei intitulată „Abordarea viitoare a sprijinului bugetar al UE destinat țărilor terțe”. Strategiile naționale în domeniul drepturilor omului și o abordare axată pe drepturile omului ar trebui să garanteze reflectarea drepturilor omului și a democrației de-a lungul întregului proces de cooperare pentru dezvoltare și să asigure continuitatea între dialogul politic și dialogul strategic în problemele legate de drepturile omului și cooperarea pentru dezvoltare. Clauzele privind drepturile omului Începând din 1995, UE a inclus în acordurile-cadru politice încheiate cu țările terțe o clauză referitoare la drepturile omului. UE a reafirmat această politică în 2010. Clauza este prevăzută în prezent în acorduri încheiate cu peste 120 de țări. De asemenea, există și mai multe astfel de acorduri aflate încă în proces de negociere. Clauza prevede baza cooperării în domeniul drepturilor omului și a promovării drepturilor omului în cadrul tuturor domeniilor incluse în aceste acorduri. Clauza constituie, de asemenea, temeiul juridic pentru măsurile adoptate ca răspuns la încălcările drepturilor omului. Aceste măsuri pot include suspendarea reuniunilor și a programelor de cooperare tehnică cu țările în cauză. Politica comercială Politica comercială comună este una dintre cele mai vizibile manifestări ale acțiunii externe a UE. Agenda UE în domeniul comerțului și al drepturilor omului trebuie să fie coerentă, transparentă, previzibilă, fezabilă și eficientă. Provocarea constă în a face astfel încât comerțul să funcționeze având un impact pozitiv, nu unul negativ, asupra preocupărilor legate de drepturile omului. Abordarea UE privind politica comercială se axează pe utilizarea de stimulente pozitive, de preferințe comerciale pentru promovarea drepturilor omului, alături de un dialog privind condițiile care trebuie întrunite pentru ca acele preferințe să fie menținute. Partenerii comerciali ai UE sunt foarte diferiți, iar modalitatea în care se asigură coerența cu obiectivele în domeniul drepturilor omului trebuie să reflecte această diversitate. Una dintre modalitățile de concretizare a acestei abordări este sistemul generalizat de preferințe SGP+, care acordă preferințe suplimentare țărilor care se angajează să respecte valorile universale fundamentale privind drepturile omului, drepturile lucrătorilor, protecția mediului și guvernanța. Acordurile de liber schimb ale UE sunt legate de acordurile-cadru politice ale UE (a se vedea secțiunea anterioară intitulată „Clauzele privind drepturile omului”); situația privind drepturile omului din țările partenere ar trebui analizată în momentul în care UE decide dacă să lanseze/să încheie sau nu negocierile privind acordurile de liber schimb. Tratatul de la Lisabona conferă noi competențe în domeniul politicii privind investițiile; politica de investiții comună a UE ar trebui să se ghideze după principiile și obiectivele acțiunilor externe ale Uniunii, inclusiv în domeniul drepturilor omului. De asemenea, pentru sprijinirea obiectivelor în domeniul drepturilor omului se folosesc dispoziții comerciale specifice. Printre acestea se numără cele prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 428/2009 privind controlul exporturilor de produse cu dublă utilizare, Regulamentul (CE) nr. 1236/2005 privind comerțul cu anumite bunuri susceptibile de a fi utilizate pentru a impune pedeapsa capitală sau tortura și Poziția comună 2008/944/PESC privind exporturile de arme. Tehnologia informației și comunicațiilor Progresele înregistrate în domeniul tehnologiei informației și comunicațiilor (TIC), cum ar fi internetul, telefonia mobilă și serviciile media sociale, au un potențial enorm de promovare a drepturilor omului, precum libertatea de exprimare și de întrunire. Un flux global de informații poate conferi o reală putere de acțiune societății civile și activiștilor pentru drepturile omului. Însă aceste evoluții tehnologice pot consolida și statele autoritare, oferind mai multe posibilități de supraveghere și cenzură. În prezent, nu există standarde clare pentru societățile europene cu privire la vânzarea de astfel de tehnologii către statele autoritare și nici cu privire la furnizarea de servicii ex post, precum formarea și consultanța. În acest context, SEAE și serviciile relevante ale Comisiei vor elabora măsurile necesare pentru a se asigura că oamenii nu fac obiectul unei cenzuri fără discriminare sau al unei supravegheri în masă atunci când utilizează internetul și alte TIC și că pot să le utilizeze în mod optim în vederea promovării drepturilor omului, luând în considerare, de asemenea, protecția vieții private și a datelor cu caracter personal. Afacerile și drepturile omului Responsabilitatea socială a întreprinderilor (RSI) permite întreprinderilor să integreze în mod voluntar preocupările sociale și ecologice în activitatea proprie și în interacțiunea lor cu părțile interesate. Întreprinderile europene ar trebui încurajate să dea dovadă de diligența necesară pentru a se asigura că activitățile lor respectă drepturile omului, indiferent de locul în care se desfășoară. Globalizarea a creat mai multe oportunități pentru ca întreprinderile să contribuie la aplicarea drepturilor omului, dar a generat și riscuri mai mari de implicare a acestora în cazuri de încălcare a acestor drepturi. UE a salutat Principiile directoare ale Organizației Națiunilor Unite privind afacerile și drepturile omului, aprobate în unanimitate de Consiliul pentru Drepturile Omului al ONU în iunie 2011. Comisia Europeană a publicat o comunicare privind responsabilitatea socială a întreprinderilor în octombrie 2011. În cadrul acesteia, Comisia și-a exprimat speranța ca toate întreprinderile să își asume responsabilitatea de a respecta drepturile omului, conform prevederilor din cadrul Principiilor directoare ale ONU. În linia acestei comunicări, Comisia va elabora, printre altele, orientări în domeniul drepturilor omului pentru întreprinderile mici și mijlocii, va invita statele membre să își elaboreze propriile planuri naționale pentru punerea în aplicare a Principiilor directoare ale ONU și va continua să încurajeze țările partenere să adere la standardele RSI recunoscute la nivel internațional, precum Orientările OCDE privind întreprinderile multinaționale și Declarația tripartită a OIM de stabilire a principiilor privind întreprinderile multinaționale și politica socială. Prevenirea conflictelor Încălcările drepturilor omului, absența libertăților fundamentale și o cultură predominantă a impunității – în special în situațiile delicate – declanșează sau intensifică instabilitatea politică și conflictele violente. UE va acorda o atenție sporită situației drepturilor omului și respectului față de libertățile fundamentale în cadrul analizei sale privind riscul producerii unor conflicte, precum și în cadrul sistemelor sale de alertă timpurie. De asemenea, UE ar trebui să își sporească eforturile în vederea integrării drepturilor omului și a libertăților fundamentale în activitățile sale de prevenire a conflictelor și de instaurare a păcii și, acolo unde este cazul, să își transforme analizele și alertele timpurii în opțiuni de acțiune rapidă. Gestionarea crizelor Misiunile și operațiunile UE de gestionare a crizelor interacționează strâns cu forțele locale, adesea în contextul conflictelor, și multe dintre acestea se confruntă cu încălcări ale drepturilor omului. Încă de la prima operațiune a UE de gestionare a crizelor, din 2003, s-au identificat bune practici de includere a drepturilor omului și a aspectelor privind egalitatea între femei și bărbați în acțiunile de planificare și punere în aplicare. UE se va alinia la cele mai bune practici internaționale în materie de planificare, formare și desfășurare a forțelor, adoptând, în cadrul operațiunilor sale de menținere a păcii, abordarea inter-agenții a ONU privind drepturile omului. UE va întări aspectele privind drepturile omului, protecția copilului și egalitatea între femei și bărbați, în cadrul eforturilor sale de prevenire a conflictelor, de gestionare a crizelor și de menținere a păcii, luând în considerare cele mai bune practici internaționale și vizând rezultate democratice, care să înlocuiască violența cu mecanisme politice de soluționare a conflictelor. Punerea în aplicare a abordării cuprinzătoare a aplicării de către UE a RCSONU 1325 și 1820 privind femeile, pacea și securitatea și a Orientărilor privind violența împotriva femeilor și fetelor și combaterea tuturor formelor de discriminare va fi integrată în politica UE în domeniul drepturilor omului, inclusiv în cadrul raportului anual. De asemenea, se va accelera punerea în aplicare a Orientărilor privind dreptul internațional umanitar. Combaterea terorismului Activitățile de combatere a terorismului trebuie realizate în deplină conformitate cu drepturile fundamentale și cu legislația internațională. Printre acestea se numără legislația în domeniul drepturilor omului, dreptul internațional umanitar și dreptul refugiaților, dreptul la proceduri judiciare gratuite și echitabile, precum și protecția datelor cu caracter personal. În cadrul dialogurilor sale cu țările terțe pe teme legate de drepturile omului, UE semnalează deja în mod constant problema încălcării drepturilor omului sub pretextul activităților de combatere a terorismului. Cu toate acestea, discuțiile cu țările terțe legate de această chestiune mai pot fi intensificate în cadrul dialogurilor dedicate cooperării pentru combaterea terorismului. În aceste dialoguri, UE solicită țărilor din afara UE să ratifice convențiile și protocoalele ONU legate de combaterea terorismului. Drepturile omului ar trebui să fie integrate mai ferm în planificarea și în realizarea proiectelor de asistență în domeniul combaterii terorismului realizate în parteneriat cu țările terțe. Libertatea, securitatea și justiția În dimensiunea externă a spațiului de libertate, securitate și justiție – inclusiv în ceea ce privește cooperarea polițienească și judiciară, lupta împotriva drogurilor și criminalității organizate, funcționarea și independența puterii judiciare, gestionarea frontierelor, traficul de persoane, mobilitatea, azilul și migrația – protecția drepturilor fundamentale este de o importanță capitală. În cadrul dezvoltării cooperării cu țările terțe în aceste domenii, este esențial să se garanteze faptul că practicile utilizate respectă pe deplin drepturile omului, inclusiv prin nediscriminare. De exemplu, în cazul în care se face schimb de informații cu forțele polițienești din țările terțe, este posibil ca aceste informații să fi fost obținute prin tortură și tratament inuman, prin urmare, trebuie instituit un nivel adecvat de protecție. Consolidarea respectării drepturilor omului și a drepturilor migranților aflați în țările de origine, de tranzit și de destinație este, de asemenea, o preocupare centrală a abordării globale a UE în materie de migrație și mobilitate, care definește politica externă a UE în domeniul migrației. Trebuie acordată o atenție specială protejării și conferirii de drepturi migranților vulnerabili, precum minorii neînsoțiți, persoanele care solicită azil, apatrizii și victimele traficului de persoane. Fenomenul traficului de persoane este deosebit de relevant în acest domeniu. Este important să se garanteze faptul că controlul criminalității, pe de o parte, și securitatea și drepturile omului, pe de altă parte, sunt înțelese ca dimensiuni complementare ale aceleiași probleme și că se abordează, de asemenea, cauzele profunde ale traficului de persoane. În special, este esențial ca femeile să fie protejate împotriva formelor de violență bazată pe diferența de gen și să se combată feminizarea sărăciei. UE va continua să acorde prioritate luptei împotriva traficului de persoane în cadrul acțiunilor sale externe, dintr-o perspectivă care să ia în considerare drepturile omului. Acest demers se va reflecta asupra activităților de finanțare, formare și schimb de informații și va depăși dimensiunea externă a spațiului de libertate, securitate și justiție. Coordonatorul UE pentru combaterea traficului de persoane și SEAE au stabilit deja contacte pentru a putea începe elaborarea unei liste a țărilor și regiunilor prioritare pentru parteneriatele viitoare în domeniul traficului de persoane. În ceea ce privește gestionarea frontierelor, UE promovează în mod activ integrarea dimensiunii drepturilor omului în dezvoltarea unui control eficient al frontierelor în țările terțe. În special, este esențial ca polițiștii de frontieră să fie echipați și formați în mod corespunzător pentru a garanta că persoanelor care au nevoie de protecție și care se prezintă la frontieră li se oferă accesul la asistența și procedurile adecvate. O coerență totală între politici Este esențial ca UE să fie exemplară în respectarea drepturilor fundamentale, nu numai pentru persoanele care trăiesc în UE, ci și pentru dezvoltarea propriu-zisă a Uniunii. O experiență puternică în acest sens va consolida acțiunea UE de promovare a drepturilor omului în întreaga lume. În temeiul Tratatului de la Lisabona, Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene devine un act obligatoriu din punct de vedere juridic. Aceasta trebuie respectată în aceeași măsură de către toate instituțiile, organismele, birourile și agențiile UE, precum și de către statele membre, în cadrul procesului de aplicare a legislației UE. Obligația UE de a respecta drepturile omului nu implică numai o datorie generală de a nu recurge la acte de încălcare a acestor drepturi, ci, de asemenea, datoria de a ține cont de acestea în aplicarea propriilor politici, atât interne, cât și externe. În octombrie 2010, Comisia a adoptat o strategie pentru aplicarea efectivă a Cartei drepturilor fundamentale. Aceasta explică modul în care Carta trebuie să fie pusă în practică de către instituțiile UE și statele membre. Strategia a fost aprobată de către Parlamentul European și Consiliul UE. În fiecare an, Comisia publică un raport cu privire la progresele înregistrate. În martie 2011 a fost publicat primul raport privind punerea în aplicare a Cartei de către instituțiile UE. Angajamentul UE de a adera la Convenția europeană a drepturilor omului completează protecția fermă a drepturilor omului care există deja în ordinea juridică a Uniunii, prin Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și jurisprudența Curții de Justiție a UE. Aceste politici ale UE sunt importante pentru credibilitatea Europei atunci când sunt discutate chestiuni legate de drepturile omului cu alte țări. Atunci când abordează chestiuni legate de drepturile omului în discuțiile cu țări terțe, UE se bazează pe standarde internaționale: acestea sunt în principal tratatele fundamentale ale ONU în domeniul drepturilor omului și standardele fundamentale în domeniul muncii, precum și (pentru partenerii din Europa) standardele Consiliului Europei și ale OSCE. Este important ca UE și statele sale membre să pună în aplicare în mod vizibil și eficace aceste standarde în cadrul domeniilor lor de competență. C. Crearea de parteneriate solide Cooperarea multilaterală Pentru ca ONU să adopte măsuri ferme, UE trebuie să stabilească puncte de convergență cu țările partenere. UE a investit mult în ultimii ani în capacitatea Consiliului pentru Drepturile Omului al ONU de la Geneva și a celui de al treilea Comitet al Adunării Generale a ONU de a stabili și proteja normele și standardele universale în domeniul drepturilor omului și de a soluționa încălcările grave ale drepturilor omului. Acest lucru a condus la succese remarcabile, precum unirea forțelor la nivel mondial în scopul susținerii unui moratoriu asupra pedepsei cu moartea sau atingerea unui consens privind inițiativele legate de libertatea de religie sau de credință. Succesul depinde în mare parte de capacitatea UE de a întreprinde acțiuni de sensibilizare și de a fi receptivă la acțiunile țărilor terțe partenere, precum și de a se angaja într-o coaliție transregională, folosind, de asemenea, relațiile sale bilaterale. UE trebuie să își sporească capacitatea de a conveni asupra unor poziții comune și de a adopta o viziune unitară, utilizând influența și resursele tuturor statelor membre în mod coordonat, prin repartizarea sarcinilor și printr-o abordare mai strategică în stabilirea priorităților sale. Trebuie îmbunătățite sinergiile și coordonarea între Geneva, New York și Bruxelles, același lucru fiind valabil și la nivelul acțiunilor UE în cadrul forumurilor multilaterale, precum Consiliul Europei și OSCE. UE ar trebui să depună eforturi pentru a-și spori eficiența în cadrul ONU, prin crearea unor coaliții transregionale, prin sprijinirea mecanismelor legate de drepturile omului din sistemul ONU și prin promovarea unei mai bune sincronizări cu acțiunile sale la nivel bilateral și în cadrul altor forumuri multilaterale. UE va dezvolta o abordare anuală pentru identificarea priorităților la nivelul ONU în cadrul tuturor reuniunilor în domeniul drepturilor omului de la Geneva și New York, în conformitate cu prioritățile pe termen mediu ale acțiunilor sale, stabilite în cadrul ONU. Justiția internațională UE își manifestă angajamentul deplin pentru promovarea justiției internaționale prin combaterea impunității și sprijinirea unei ordini internaționale bazate pe lege, prin prevenirea genocidului, a crimelor împotriva umanității și a crimelor de război și prin aducerea în fața justiției a autorilor acestor crime. UE va continua să susțină tragerea la răspundere în caz de încălcare a dreptului internațional umanitar și a drepturilor omului și va continua, de asemenea, să ofere un sprijin substanțial Curții Penale Internaționale, precum și altor instanțe penale internaționale, și să militeze pentru ratificarea universală a Statutului de la Roma. UE își manifestă angajamentul deplin pentru sprijinirea universalității și integrității Statutului de la Roma al CPI și a independenței CPI. De asemenea, UE se angajează să aplice pe deplin Statutul de la Roma, prin punerea în aplicare a principiului complementarității și dezvoltarea unor legături eficiente între sistemele judiciare naționale și CPI. Prin acțiunile sale pe plan extern, UE ar trebui să dezvolte o politică specifică în domeniul justiției de tranziție pentru a ajuta unele societăți să facă față abuzurilor din trecut, prin mecanisme care să favorizeze justiția, stabilirea adevărului, despăgubirile și reforma instituțională. Organizațiile regionale UE va consolida cooperarea în domeniul drepturilor omului și democrației cu organizațiile regionale și interguvernamentale, atât la nivel politic, cât și la nivel local, între delegațiile UE și sediile centrale, birourile locale sau misiunile acestor organizații. UE va utiliza într-un mod mai sistematic cooperarea sa cu Consiliul Europei și cu OSCE și va studia posibilitățile de intensificare a cooperării cu UA, ASEAN și OAS și cu alte organizații, pe baza mecanismelor lor regionale consolidate sau emergente în domeniul drepturilor omului și al democrației. UE ar trebui să folosească dialogurile sale cu diferite regiuni, cum ar fi ASEM, UE-ALC, UA/UE și ACP, pentru a întări cooperarea cu privire la drepturile omului. UE ar trebui să promoveze în continuare drepturile omului, democrația și statul de drept în lumea arabă și în afara acesteia, printr-o cooperare mai strânsă cu alte organizații, cum ar fi Liga Arabă și OIC. Impactul prin intermediul dialogului Drepturile omului și democrația constituie o parte integrantă a dialogului UE cu alte țări până la nivel de summit și inclusiv la acest nivel. Deși UE a lansat 40 de dialoguri și consultări specifice pe tema drepturilor omului, acestea se bucură de cele mai bune rezultate atunci când sunt integrate ferm în structura mai largă a relațiilor UE cu o anumită țară. Pe baza experienței acumulate, UE ar trebui să ia o serie de măsuri pentru a eficientiza aceste dialoguri: – asigurarea unei legături mai strânse între dialogurile privind drepturile omului și alte instrumente de politică; – stabilirea priorităților, obiectivelor și criteriilor de referință ale dialogurilor, cu scopul de a permite revizuirea acestora în legătură cu strategiile de țară privind drepturile omului; – generalizarea celor mai bune practici la nivelul diferitelor tipuri de dialoguri privind drepturile omului, inclusiv la nivelul dialogurilor locale cu țările ACP în temeiul Convenției de la Cotonou (articolul 8); – examinarea posibilităților de consolidare a dialogului și cooperării cu partenerii strategici ai UE. Reacția la încălcările grave În unele cazuri, UE ia măsuri (cum ar fi înghețarea activelor, embargouri asupra armelor sau interdicția de acordare a vizelor) ca răspuns la încălcările grave ale drepturilor omului în țări terțe. Acestea sunt supuse invariabil unei examinări minuțioase, în conformitate cu „principiile de bază ale UE referitoare la recurgerea la măsuri restrictive” din 2004 și cu Carta drepturilor fundamentale a UE. Măsurile restrictive sunt revizuite în mod regulat de Consiliul UE. Este important ca acestea să contribuie la obiectivul urmărit, să fie specifice, să nu aibă un impact negativ asupra populațiilor civile și să respecte cerințele referitoare la proceduri clare și echitabile, inclusiv dreptul la o cale de atac eficientă. D. Valorificarea forței colective a Europei Pentru a valorifica abordarea stabilită în secțiunile precedente, UE trebuie să consolideze modul în care rezolvă problemele privind drepturile omului și democrația în acțiunile sale pe plan extern. Parlamentul European Parlamentul European consideră drepturile omului și democrația ca fiind una dintre cele mai importante priorități ale sale. Exprimându-se în mod sistematic și fără întârziere cu privire la problemele-cheie actuale, Parlamentul deține un rol de lider în promovarea drepturilor omului în toate acțiunile UE. Colaborarea sa cu alte parlamente (prin intermediul comisiilor și delegațiilor sale parlamentare de cooperare la adunările parlamentare regionale) este deosebit de importantă pentru consolidarea semnalelor emise de UE. Parlamentul European și-ar putea intensifica în mod eficient eforturile pentru a transmite mesajul său esențial cu privire la drepturile omului, nu doar la nivelul Subcomisiei pentru drepturile omului, ci și în cadrul delegațiilor sale în țările terțe. Statele membre Pentru ca UE să fie mai eficientă și mai credibilă în promovarea și apărarea drepturilor omului și a democrației, trebuie mobilizată forța colectivă a instituțiilor UE și a statelor membre ale UE. Statele membre trebuie să continue să aibă o implicare puternică și să manifeste responsabilitate în ceea ce privește politica UE privind drepturile omului și democrația atât la nivel multilateral, cât și în relațiile bilaterale cu țările terțe. Aceasta impune adoptarea unor poziții comune puternice cu privire la drepturile omului, care să orienteze atât instituțiile UE, cât și statele membre ale UE, pentru ca acestea să se exprime cu o singură voce. Acest lucru poate fi facilitat prin discuții periodice pe tema chestiunilor legate de drepturile omului, inclusiv la nivel politic. În plus, statele membre trebuie să joace și un alt rol important, care constă în a contribui la punerea în aplicare a politicii UE privind drepturile omului și democrația, prin repartizarea sarcinilor și prin diviziunea muncii. O structură permanentă competentă în domeniul drepturilor omului și al democrației în cadrul Consiliului UE Grupul de lucru pentru drepturile omului din cadrul Consiliului (COHOM) joacă un rol-cheie în orientarea politicii UE privind drepturile omului și în acordarea de consultanță COPS și Consiliului. În prezent, COHOM este alcătuit din reprezentanți ai statelor membre care se reunesc o dată pe lună, dar care nu mai fac față întregului volum de muncă și cererilor, care sunt în creștere. Pentru o aplicare eficientă a politicii externe a UE în domeniul drepturilor omului ar fi necesare reuniuni mai frecvente ale COHOM, precum și o structură permanentă și cunoștințe specializate în domeniul drepturilor omului și al democrației în rândul reprezentanțelor permanente de la Bruxelles ale statele membre ale UE. O formațiune a COHOM la Bruxelles ar asigura o mai bună integrare în activitatea Consiliului, a COREPER și a altor grupuri de lucru tematice sau geografice ale COPS. Aceasta ar permite, de asemenea, ca reuniunile lunare ale directorilor diviziilor pentru drepturile omului să se concentreze pe aspectele strategice ale politicii UE privind drepturile omului și democrația, în timp ce formațiunea de la Bruxelles ar aborda probleme curente. Construirea unei culturi a drepturilor omului și a democrației În cadrul SEAE a fost creată o Direcție pentru drepturile omului și democrație. Ca principiu general, se înțelege că drepturile omului nu reprezintă numai responsabilitatea experților și că aceste drepturi sunt esențiale pentru activitatea tuturor. În acest sens, în toate delegațiile UE din întreaga lume există în prezent centre de contact privind drepturile omului – acest sistem ar trebui să constituie o rețea pentru realizarea de campanii transversale. O rețea similară de centre de contact este pe cale să fie creată la nivelul SEAE și al serviciilor Comisiei. Toți șefii de delegație și personalul SEAE și al Comisiei beneficiază de formare în domeniul drepturilor omului și al democrației. O rețea de centre de contact privind drepturile omului și democrația va fi finalizată pe baza celor mai noi tehnologii existente pentru schimbul de informații și de bune practici. Redimensionarea comunicațiilor în UE În întreaga lume, rețelele media sociale pun la dispoziția apărătorilor drepturilor omului o platformă pentru a-și oferi reciproc sprijin și informații și pentru a lua legătura cu susținătorii lor din întreaga lume. De asemenea, acestea le permit să consemneze și să transmită mai departe experiențele lor personale, de multe ori eludând mijloacele de comunicare controlate de stat. Serviciile de punere în comun a imaginilor și a mesajelor pot îngreuna practicile regimurilor autoritare de disimulare a situațiilor de încălcare a drepturilor omului și de subminare a democrației. În același timp, aceste servicii pot fi utilizate pentru o monitorizare mai exactă și pentru stabilirea profilurilor cetățenilor. Această conectivitate – și comunitatea nou-creată prin intermediul rețelelor sociale – poate fi utilizată și pentru a reuni factorii de decizie și cetățenii în cadrul unor dezbateri politice. De exemplu, prin utilizarea unei transmisiuni online în direct, oameni din întreaga lume pot discuta probleme legate de drepturile omului cu lideri politici ai UE și ai partenerilor internaționali ai acesteia. Astfel sunt eliminate barierele ierarhice tradiționale și de acces la autoritatea politică. Dacă oamenii doresc să își exprime opinia în cadrul unei dezbateri, în prezent ei au nevoie doar de acces la internet. Comunicarea cu diferite grupuri din societate prin intermediul diplomației digitale este o modalitate extrem de importantă de promovare în întreaga lume a valorilor și a activității UE. S-au înregistrat evoluții semnificative în domeniul diplomației digitale a UE prin utilizarea rețelelor media sociale, deși sunt necesare măsuri suplimentare pentru a dezvolta aceste tehnici noi și pentru a valorifica potențialul delegațiilor sale din întreaga lume. UE ar putea încuraja delegațiile-cheie să folosească rețelele media sociale pentru diplomația digitală, prin utilizarea resurselor de comunicare existente. UE va oferi sprijin practic celor care utilizează rețelele media sociale pentru a consolida participarea civică pe teren. Etapele următoare Uniunea Europeană are atât voința, cât și mijloacele de a deveni lider în apărarea drepturilor omului și sprijinirea democrației în întreaga lume. Prezenta comunicare este menită să contribuie la actuala discuție din cadrul instituțiilor UE pe tema unei abordări mai eficiente și cuprinzătoare a drepturilor omului și democrației. Aceasta își propune să adune opinii cu privire la o serie de acțiuni și opțiuni posibile. Următorul pas ar trebui să permită integrarea acestor idei într-o abordare UE coordonată, prin intermediul discuțiilor interinstituționale. Pentru a urmări progresele înregistrate în ceea ce privește atingerea obiectivelor stabilite în prezenta comunicare, UE va prezenta realizările proprii în raportul său anual privind drepturile omului și democrația în lume. Acest demers ar trebui să ofere tuturor părților interesate din cadrul politicii UE, inclusiv societății civile, oportunitatea de a evalua impactul acțiunii UE și de a contribui la definirea priorităților viitoare. Consiliul și Parlamentul sunt invitate să analizeze periodic aceste realizări și să revizuiască obiectivele strategice ale UE după cinci ani.