[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 9.4.2010

COM(2010)134 final

RAPORT AL COMISIEI

privind formarea funcționarilor însărcinați cu punerea în aplicare a asistenței reciproce și schimburile de funcționari în temeiul Directivei Servicii (2006/123/EC)

SEC(2010)395

RAPORT AL COMISIEI

privind formarea funcționarilor însărcinați cu punerea în aplicare a asistenței reciproce și schimburile de funcționari în temeiul Directivei Servicii (2006/123/EC)

(Text cu relevanță pentru SEE)

1. Introducere

O componentă importantă și inovatoare a Directivei Servicii[1] vizează cooperarea administrativă. Este de datoria autorităților competente la nivel național, regional și local din toate statele membre[2] să-și ofere reciproc asistență directă și transfrontalieră, pentru a evita multiplicarea controalelor și pentru a asigura supravegherea efectivă a prestatorilor de servicii (articolele 28-36).

Pentru îndeplinirea acestei sarcini, autoritățile au la dispoziție sistemul de informare al pieței interne (IMI). IMI este o rețea informatizată de schimb de informații dezvoltată de către Comisie în strânsă cooperare cu statele membre. Aceasta permite autorităților să-și identifice omologii din alte țări și să schimbe informații cu aceștia în limba proprie, folosind întrebări și răspunsuri traduse în prealabil. Dacă apar probleme, coordonatorii IMI pot interveni. În prezent, IMI este utilizat în cadrul Directivei privind recunoașterea calificărilor profesionale[3] și al Directivei Servicii.

Articolul 34 alineatul (2) din Directiva Servicii cere statelor membre să faciliteze, cu asistența Comisiei, schimbul de funcționari însărcinați cu punerea în aplicare a asistenței reciproce și formarea acestor funcționari.

În conformitate cu articolul 34 alineatul (3), Comisia „ evaluează necesitatea stabilirii unui program multianual în vederea organizării schimburilor de funcționari și a formării menționate ”.

Prezentul raport sintetizează concluziile acestei evaluări, care a fost realizată pe baza datelor colectate dintr-o serie de surse diferite, inclusiv sondaje la care au participat toți utilizatorii și coordonatorii IMI, precum și reacțiile formatorilor IMI[4].

2. EVALUAREA NEVOILOR

Reacțiile primite de la utilizatori, coordonatori și formatori IMI permit decelarea următoarelor opt concluzii principale:

1. IMI este ușor de utilizat, însă formarea în vederea utilizării sistemului rămâne necesară.

2. Formarea privind implicațiile juridice și practice ale Directivei Servicii este mai solicitantă decât formarea privind aspectele tehnice ale utilizării IMI.

3. Formarea lingvistică și informatică generală este furnizată în cadrul formării la locul de muncă și nu este esențială pentru cooperarea administrativă.

4. Utilizatorii preferă formarea locală.

5. Disponibilitatea formatorilor cu competențe corespunzătoare este mai problematică decât costurile formării.

6. Materialul de sprijin elaborat de Comisie este foarte apreciat, însă insuficient cunoscut.

7. Principala responsabilitate în materie de formare revine în prezent statelor membre, deși Comisia trebuie să contribuie de asemenea.

8. Schimburile de funcționari pot fi deosebit de utile.

3. OBIECTIVELE MăSURILOR CARE URMEAZă A FI LUATE

Obiectivul general al oricărei măsuri care urmează a fi luate pe baza evaluării nevoilor trebuie să fie garantarea faptului că utilizatorii IMI dispun de cunoștințele și de abilitățile necesare pentru a fi în măsură să utilizeze acest sistem în mod eficient. În acest scop, formarea trebuie realizată în proximitatea utilizatorilor și cât se poate de coerent pe tot cuprinsul UE. Coordonatorii IMI joacă un rol crucial în furnizarea de servicii de formare și trebuie să fie sprijiniți în acest sens. Este prematur să definim obiective în termeni de conținut al formării, întrucât este probabil ca nevoile să se modifice în timp[5].

Trebuie ameliorat gradul de cunoaștere și de utilizare a materialului de sprijin, mai ales în ceea ce privește materialul de auto-educare.

Întrucât utilizatorii IMI consideră că ar fi deosebit de util să se întâlnească cu funcționari din alte țări în vederea unui schimb de experiențe, un alt obiectiv trebuie să fie promovarea și sprijinirea schimburilor de funcționari.

4. Compararea opțiunilor strategice disponibile

Comisia ar putea menține status quo-ul , continuând să ofere asistență statelor membre ca și până în prezent. Gradul de satisfacție privind aceste activități este foarte ridicat. Însă acestea nu remediază toate dificultățile, precum insuficiența resurselor umane, lipsa de expertiză în materie de furnizare de servicii de formare și lipsa sprijinului din partea ierarhiei, cu care se confruntă responsabilii cu formarea și cu promovarea.

Comisia ar putea să-și adapteze și dezvolte abordarea actuală , în funcție de nevoile apărute în statele membre. De exemplu, Comisia ar putea contribui la organizarea de conferințe la care să participe funcționari din mai multe state membre. Ar putea să stabilească contacte între statele membre interesate de schimburile de funcționari și să ofere consultanță în această privință. Comisia ar putea, de asemenea, să atribuie o prioritate mai mare dezideratelor manifestate de unii coordonatori, în ceea ce privește, de exemplu, traducerea materialului de sprijin și preferințele vizând dezvoltarea sistemului.

Comisia ar putea să caute resurse suplimentare și să înființeze un program multianual , care ar permite extinderea considerabilă a anvergurii activităților de formare și de promovare. Formarea sistematică în toate statele membre, asigurată de specialiști externi, asistența profesională privind organizarea conferințelor transfrontaliere și un sistem centralizat de schimburi de funcționari sunt exemple de măsuri care ar putea fi incluse într-un atare program. Consecințele în materie de resurse financiare și umane depind de numărul și amploarea unor astfel de măsuri. Însă nu este clar în acest stadiu dacă avantajele unui atare program multianual ar contrabalansa costurile sale considerabile, atâta timp cât nevoile pe termen mediu și lung ale statelor membre nu au fost identificate.

Cea de-a doua abordare ar asigura flexibilitatea necesară în raport cu nevoile apărute și ar putea fi implementată imediat. Aceasta riscă să nu fie la fel de eficace precum un program multianual în privința impactului coerent asupra a numeroși utilizatori IMI și nu va remedia unele probleme semnalate de coordonatori. Dar ar putea asigura o asistență flexibilă, fără a exclude posibilitatea unei soluții care să necesite resurse mai importante într-o etapă ulterioară.

5. Concluzie

Rezultatele generale ale evaluării nevoilor sugerează că, în prezent, nu se justifică pe deplin adoptarea unui program multianual pentru formarea și schimburile de funcționari. Un astfel de program ar fi prematur într-un moment în care cooperarea în temeiul Directivei Servicii abia a devenit operațională. Comisia și coordonatorii IMI au nevoie să acumuleze mai multă experiență pentru a fi în măsură să identifice nevoile de formare și, eventual, de schimburi de funcționari, pe termen mediu și lung.

Între timp, Comisia va depune în continuare eforturi, care au condus la rezultate foarte satisfăcătoare până în prezent, pentru a sprijini statele membre în promovarea cooperării administrative și formarea utilizatorilor IMI. Comisia propune totuși adaptarea și extinderea acestora într-un mod flexibil, în funcție de cerințele primite de statele membre. Aceasta necesită ca statele membre, și în special coordonatorii IMI, să-și trateze cu seriozitate rolul esențial pe care îl dețin în promovarea cooperării și formarea funcționarilor, profitând de sprijinul Comisiei și alocând suficiente resurse financiare și umane pentru realizarea acestor sarcini.

Comisia va continua să monitorizeze cu atenție evoluțiile din statele membre și va reevalua necesitatea de a adopta un program multianual pe baza experienței care va fi acumulată în timpul primului an de utilizare obligatorie al modulului IMI pentru servicii. Comisia va comunica situația în raportul anual pentru 2010 a cărui publicare este planificată în februarie 2011. În plus, Comisia va transmite regulat statelor membre informațiile statistice necesare pentru a le permite să furnizeze contribuțiile lor la raportul anual[6].

[1] Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne (JO L 376 din 27.12.2006, p. 36).

[2] Expresia „state membre” este utilizată în acest document pentru a desemna cele 27 de state membre ale UE și cele trei țări AELS care participă la Spațiul Economic European (SEE), respectiv Norvegia, Islanda și Liechtenstein.

[3] Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO L 255 din 30.9.2005, p. 22).

[4] Pentru o descriere detaliată a evaluării și a rezultatelor acesteia, puteți consulta documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește acest raport.

[5] Sondajele s-au derulat într-o perioadă în care, în multe state membre, legislația națională de punere în aplicare a Directivei Servicii nu fusese încă adoptată și/sau în care nu se realizase încă formarea privind aspectele juridice.

[6] Pentru detalii referitoare la modalitățile de monitorizare și evaluare puteți consulta documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește prezentul raport.