Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI privind condițiile de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe pentru cercetare, studii, schimb de elevi, formare profesională remunerată și neremunerată, servicii de voluntariat și muncă au pair [REFORMARE] /* COM/2013/0151 final - 2013/0081 (COD) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1) Contextul propunerii · Motivele și obiectivele propunerii Articolul 79 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) conferă Uniunii sarcina de a elabora o politică comună în domeniul imigrației, menită să asigure gestionarea eficientă a fluxurilor de migrație și tratamentul echitabil al resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere legală în statele membre. Prezenta propunere răspunde acestui mandat și își propune să contribuie la punerea în aplicare a Strategiei Europa 2020. Rapoartele privind aplicarea[1] Directivei 2005/71/CE a Consiliului din 12 octombrie 2005 privind o procedură specială de admisie a resortisanților țărilor terțe în scopul desfășurării unei activități de cercetare științifică[2] și a Directivei 2004/114/CE din 13 decembrie 2004 privind condițiile de admisie a resortisanților țărilor terțe pentru studii, schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau servicii de voluntariat[3] au scos la iveală o serie de deficiențe ale acestor instrumente. Aceste deficiențe privesc aspecte-cheie precum procedurile de admisie, inclusiv în materie de vize, drepturi (printre care și aspectele legate de mobilitate) și garanții procedurale. Normele actuale nu sunt suficient de clare sau de coercitive, nu sunt întotdeauna pe deplin coerente cu programele existente de finanțare ale UE și uneori nu reușesc să rezolve dificultățile practice cu care se confruntă solicitanții. Atunci când sunt combinate, aceste probleme pun sub semnul întrebării consecvența tratamentului echitabil de care beneficiază resortisanții țărilor terțe în cadrul instrumentelor existente. Directiva 2004/114/CE privind studenții stabilește norme obligatorii pentru admisia studenților resortisanți ai țărilor terțe, cu posibilitatea ca statele membre să aplice directiva în cazul elevilor, voluntarilor și stagiarilor neremunerați. Directiva 2005/71/CE privind cercetătorii prevede o procedură accelerată de admisie a cercetătorilor din țări terțe care au încheiat un acord de primire cu un organism de cercetare desemnat de statul membru. Necesitatea de a îmbunătăți normele actuale este subliniată de faptul că circumstanțele și contextul politic sunt foarte diferite în prezent față de momentul în care directivele au fost adoptate. În contextul Strategiei Europa 2020 și al necesității de a asigura o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii, capitalul uman reprezintă unul dintre atuurile Europei. Imigrația din afara UE este o sursă de persoane înalt calificate, studenții și cercetătorii resortisanți ai țărilor terțe în special fiind categorii de persoane din ce în ce mai căutate. Încurajarea contactelor interpersonale și mobilitatea reprezintă, de asemenea, elemente importante ale politicii externe a UE, în special în relația cu țările partenere la politica europeană de vecinătate sau cu partenerii strategici ai UE. Prezenta propunere are ca obiectiv ameliorarea dispozițiilor privind cercetătorii, studenții, elevii, stagiarii neremunerați și voluntarii resortisanți ai țărilor terțe, precum și aplicarea unor dispoziții comune pentru două categorii noi de resortisanți ai țărilor terțe: stagiarii remunerați și lucrătorii au pair. Propunerea ia forma unei directive de modificare și reformare a Directivelor 2004/114/CE și 2005/71/CE. Obiectivul general al acesteia este de a sprijini relațiile sociale, culturale și economice dintre UE și țările terțe, de a favoriza transferul de competențe și know-how, de a promova competitivitatea și de a oferi, în același timp, garanții care să asigure tratamentul echitabil al acestor categorii de resortisanți ai țărilor terțe. · Contextul general UE se confruntă cu importante provocări structurale, atât demografice, cât și economice. Populația de vârstă activă a încetat, practic, să crească, iar în următorii doi ani va începe să scadă. Atât din motive economice, cât și din motive demografice, tendințele observate în ceea ce privește creșterea ratei de ocupare, axate în special asupra forței de muncă calificate, vor persista în deceniul următor. De asemenea, UE se confruntă cu o situație de „urgentă nevoie de inovare”. Europa alocă, în fiecare an, un procent din PIB cu 0,8 % mai mic decât cel alocat de SUA și cu 1,5 % mai mic decât cel alocat de Japonia pentru cercetare și dezvoltare (C-D). Mii de cercetători și inovatori cu cele mai înalte calificări s-au mutat în țări în care condițiile sunt mai favorabile. Deși piața UE este cea mai mare din lume, ea este încă fragmentată și insuficient de deschisă inovării. Strategia Europa 2020 și inițiativa emblematică „O Uniune a inovării” au stabilit obiectivul creșterii investițiilor în cercetare și inovare, care impune o creștere a locurilor de muncă în domeniul cercetării în Europa cu un număr estimat la un milion. Imigrația din afara UE este o sursă de persoane înalt calificate, în special cercetătorii și studenții resortisanți ai țărilor terțe fiind categorii de persoane din ce în ce mai căutate și pe care UE trebuie să le atragă în mod activ. Studenții și cercetătorii resortisanți ai țărilor terțe pot contribui la crearea unei rezerve de lucrători potențiali bine pregătiți și de capital uman de care UE are nevoie pentru a putea face față cu succes provocărilor sus-menționate. Abordarea globală în materie de migrație și mobilitate (AGMM) stabilește cadrul general al politicii externe a UE în domeniul migrației. Aceasta definește modul în care UE organizează dialogul și cooperarea cu țările terțe în domeniul migrației și al mobilității. AGMM își propune să contribuie, printre altele, la realizarea Strategiei Europa 2020, în special prin intermediul obiectivului care constă în a îmbunătăți organizarea migrației legale și a încuraja mobilitatea bine gestionată (alături de ceilalți piloni care se ocupă de migrația neregulamentară, migrație și dezvoltare și protecția internațională). Deosebit de relevante în acest context sunt parteneriatele pentru mobilitate, care oferă cadre bilaterale personalizate de cooperare între UE și anumite țări din afara UE (în special din vecinătatea UE) și care pot conține, de asemenea, măsuri și programe pentru promovarea mobilității categoriilor de persoane vizate de prezenta propunere de directivă. Posibilitatea oferită resortisanților țărilor terțe de a dobândi competențe și cunoștințe printr-o perioadă de formare în Europa încurajează „circulația creierelor” și sprijină cooperarea cu țările terțe, lucru benefic atât pentru țările de origine, cât pentru țările gazdă. Globalizarea impune nevoia consolidării relațiilor dintre întreprinderile din UE și piețele străine, în timp ce deplasările stagiarilor și ale lucrătorilor au pair încurajează dezvoltarea capitalului uman, duc la îmbogățirea atât a migranților, cât și a țării lor de origine și a țării gazdă, precum și la o mai bună cunoaștere reciprocă între culturi. Cu toate acestea, în absența unui cadru juridic clar, există, de asemenea, un risc al exploatării la care sunt expuși cu precădere stagiarii și lucrătorii au pair, care atrage după sine riscul concurenței neloiale. Pentru a exploata cât mai bine aceste avantaje și a aborda aceste riscuri în mod adecvat și luând în considerare asemănările dintre provocările cu care se confruntă aceste categorii de imigranți, prezenta propunere modifică Directiva 2004/114/CE a Consiliului privind condițiile de admisie a resortisanților țărilor terțe pentru studii, schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau servicii de voluntariat, extinzând domeniul de aplicare al acesteia pentru a cuprinde și stagiarii remunerați și lucrătorii au pair și conferind un caracter obligatoriu unor dispoziții privind stagiarii neremunerați care în prezent sunt la latitudinea statelor membre, precum și Directiva 2005/71/CE a Consiliului privind o procedură specială de admisie a resortisanților țărilor terțe în scopul desfășurării unei activități de cercetare științifică. · Dispoziții în vigoare în domeniul propunerii Directiva 2004/114/CE a Consiliului prevede norme comune privind condițiile de intrare și de ședere a studenților resortisanți ai țărilor terțe. Cu toate acestea, conform articolului 3 din Directiva 2004/114/CE, statele membre sunt libere să decidă, cu titlu opțional, dacă aplică directiva în cazul resortisanților țărilor terțe care solicită admisia pentru schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau servicii de voluntariat. Condițiile de admisie a stagiarilor remunerați sunt reglementate, de asemenea, de Rezoluția Consiliului din 1994 privind restricțiile de admisie a resortisanților țărilor terțe pe teritoriul statelor membre, în vederea ocupării unui loc de muncă[4]. Aceasta prevede o definiție generală a stagiarilor și o perioadă maximă de ședere. Directiva 2005/71/CE a Consiliului prevede o procedură specială de admisie a resortisanților țărilor terțe în scopul desfășurării unei activități de cercetare științifică. Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 28 septembrie 2005[5] propune măsuri pentru facilitarea eliberării de către statele membre a vizelor uniforme de scurtă ședere pentru cercetătorii din țări terțe care călătoresc în Comunitate pentru a desfășura o activitate de cercetare științifică. Un model de permis de ședere pentru resortisanții țărilor terțe este prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 1030/2002. Acesta se aplică pentru prezenta propunere. În ceea ce privește lucrătorii au pair, Acordul european pentru plasamentul „au pair” din 24 noiembrie 1969[6], elaborat de către Consiliul Europei, prevede o serie de norme europene. Însă majoritatea statelor membre nu au ratificat acest acord. · Coerența cu alte politici și obiective ale Uniunii Dispozițiile prezentei propuneri respectă și promovează obiectivele Strategiei Europa 2020 și abordarea globală în materie de migrație și mobilitate. În plus, instituirea unor proceduri comune de admisie și asigurarea unui statut juridic pentru stagiari și lucrătorii au pair le poate oferi acestora protecție împotriva exploatării. Prezenta propunere este, de asemenea, în concordanță cu unul dintre obiectivele acțiunii UE în materie de educație, și anume acela de a promova Uniunea ca centru mondial de excelență pentru educație și relații internaționale și de a ameliora schimbul de cunoștințe la nivel internațional, acesta fiind un mijloc de a contribui la difuzarea valorilor precum drepturile omului, democrația și statul de drept. De asemenea, propunerea este conformă cu politica UE în domeniul dezvoltării, care pune accentul pe eradicarea sărăciei și atingerea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului. În special, dispozițiile privind mobilitatea stagiarilor între UE și țările de origine ar permite fluxuri stabile de fonduri, precum și transferuri de competențe și investiții. Prezenta propunere are efecte pozitive asupra drepturilor fundamentale, deoarece consolidează drepturile procedurale ale resortisanților țărilor terțe și recunoaște și garantează drepturile stagiarilor remunerați și ale lucrătorilor au pair. În acest sens, propunerea este în concordanță cu drepturile și principiile recunoscute de Carta drepturilor fundamentale, în special cu articolul 7 privind dreptul la respectarea vieții private și de familie, cu articolul 12 privind libertatea de întrunire și de asociere, cu articolul 15 alineatul (1) privind libertatea de alegere a ocupației și dreptul la muncă, cu articolul 15 alineatul (3) privind egalitatea condițiilor de muncă, cu articolul 21 alineatul (2) privind nediscriminarea, cu articolul 31 privind condițiile de muncă echitabile și corecte, cu articolul 34 privind securitatea socială și asistența socială și cu articolul 47 privind dreptul la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil. 2. CONSULTAREA PĂRȚILOR INTERESATE ȘI EVALUAREA IMPACTULUI · Consultarea părților interesate Discuțiile cu statele membre au avut loc în cadrul reuniunilor Comitetului privind imigrația și azilul (CIA). Acestea s-au referit mai întâi la constatările rapoartelor privind aplicarea directivelor și au avut loc apoi în contextul pregătirii prezentei inițiative, context în care statele membre au prezentat și contribuții scrise ca răspuns la întrebările difuzate înainte de reuniunea CIA. Consultarea părților interesate relevante a inclus ateliere organizate de Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA) cu comunitatea Erasmus Mundus pe tema vizelor și a programelor comune de doctorat Erasmus Mundus, ateliere și discuții cu platformele naționale ale organizațiilor care desfășoară programe de schimburi de tineri (printre care și organizații ale elevilor și voluntarilor), precum și un atelier de lucru privind punctele de vedere ale comunității de cercetare în cadrul unei reuniuni a organizațiilor coordonatoare din cadrul EURAXESS[7]. Au fost organizate mai multe ateliere de către Rețeaua europeană de migrație (REM) privind mobilitatea studenților internaționali, întrebări ad hoc adresate REM[8], precum și un studiu pe scară largă privind imigrația studenților internaționali către UE[9]. O consultare publică online a fost lansată la 1 iunie 2012 prin IPM[10] și au fost primite 1 461 de răspunsuri. O mare majoritate a respondenților (91 %) consideră că atractivitatea UE ca destinație pentru cercetători ar trebui să fie îmbunătățită, iar 87 % afirmă același lucru pentru studenți. Pentru ambele categorii, cele mai mari probleme identificate au fost vizele și permisele de ședere. Peste 70 % din respondenți au considerat că atractivitatea UE ar trebui, de asemenea, îmbunătățită pentru elevi, voluntari și stagiarii neremunerați. Nu a existat nicio discrepanță geografică între răspunsurile provenind din interiorul UE și cele din exteriorul UE. În sfârșit, au fost luate, de asemenea, în considerare rezultatele relevante ale consultării publice referitoare la Comunicarea-cadru privind Spațiul european de cercetare[11], precum și rezultatele studiului privind vizele Erasmus Mundus, realizat în rândul studenților și foștilor studenți Erasmus Mundus de către Asociația studenților și foștilor studenți Erasmus Mundi (EMA)[12], la cererea Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură (EACEA). · Obținerea și utilizarea expertizei Nu a fost nevoie de expertiză externă pentru a completa datele colectate menționate mai sus. · Evaluarea impactului Au fost examinate următoarele opțiuni: Opțiunea 1 (scenariu de referință): nicio modificare a situației actuale În cazul în care statele membre ar acționa independent, ar continua să fie aplicate soluții diferite și divergente în ceea ce privește condițiile de admisie, în special vizele. Lipsa de claritate și transparență cu privire la aceste aspecte ar persista. Problemele legate de garanțiile procedurale ar continua, iar condițiile de exercitare a mobilității în interiorul UE (în special în cazul studenților) ar rămâne restrictive, în timp ce situația stagiarilor remunerați nu ar fi reglementată deloc de legislația UE. În mod similar, în ceea ce privește accesul studenților și cercetătorilor la piața forței de muncă după absolvirea studiilor/încheierea proiectului de cercetare, pe teritoriul UE ar continua să se aplice abordări diferite. Opțiunea 2: creșterea eforturilor de comunicare (în special în cazul cercetătorilor) și consolidarea aplicării normelor actuale Această opțiune include îmbunătățirea procesului de informare și a accesului la informații, în vederea sporirii gradului de transparență a normelor existente și a unei mai bune utilizări a acestora. Ar putea fi, de asemenea, sporite eforturile de sensibilizare referitoare la cele mai bune practici între statele membre în ceea ce privește admisia și protecția categoriilor de persoane care nu sunt, în prezent, reglementate prin directivele existente, și anume lucrătorii au pair și stagiarii remunerați. Ar fi întreprins un exercițiu mai sistematic de garantare a faptului că statele membre înțeleg și respectă obligațiile care le revin în temeiul acestor directive. Opțiunea 3: îmbunătățirea condițiilor de admisie, a drepturilor și a garanțiilor procedurale Această opțiune include în principal îmbunătățiri pentru studenți, elevi, voluntari și stagiarii neremunerați, condițiile de admisie devenind comparabile cu cele care se aplică pentru cercetători și unele drepturi ajungând la standardul celor de care beneficiază cercetătorii. Această opțiune ar stabili norme obligatorii pentru elevi, voluntari și stagiarii neremunerați, categorii de persoane pentru care în prezent normele sunt facultative. Statele membre ar avea obligația de a acorda toate facilitățile pentru obținerea vizelor necesare resortisanților țărilor terțe (studenți și alte categorii) care au depus o cerere și îndeplinesc condițiile de admisie. Ar exista, de asemenea, modificări referitoare la garanțiile procedurale, în special prin introducerea unor termene-limită care să oblige autoritățile statelor membre să decidă cu privire la o cerere în termen de 60 de zile. În situații excepționale, acest termen-limită ar putea fi prelungit cu încă 30 de zile. Dreptul la muncă al studenților pe timpul perioadei lor de studiu ar fi extins pentru a acoperi un prag minim de 15 ore pe săptămână în primul an de ședere. Opțiunea 4: îmbunătățirea în continuare a condițiilor de admisie, a drepturilor și în ceea ce privește mobilitatea în interiorul UE și a garanțiilor procedurale; accesul la căutarea unui loc de muncă după finalizarea studiilor sau a proiectului de cercetare; extinderea domeniului de aplicare pentru a cuprinde și lucrătorii au pair și stagiarii remunerați Această opțiune este mai ambițioasă în ceea ce privește îmbunătățirea condițiilor și a drepturilor categoriilor de persoane care intră sub incidența directivelor existente, extinderea domeniului de aplicare al directivei pentru a cuprinde lucrătorii au pair și stagiarii remunerați și introducerea de condiții speciale de admisie pentru a asigura o protecție mai bună a acestora. Statele membre ar avea posibilitatea de a elibera vize de lungă ședere sau permise de ședere și ar trebui, în cazul în care ambele tipuri de autorizații ar fi utilizate, să solicite numai îndeplinirea condițiilor de admisie menționate în directivă (astfel încât condițiile să rămână aceleași, indiferent de tipul de autorizație). În cazul în care șederea resortisanților țărilor terțe depășește o perioadă de un an, statele membre care eliberează vize de lungă ședere ar trebui să emită permise de ședere după primul an. Dispozițiile privind mobilitatea în interiorul UE ar fi consolidate pentru cercetători și studenți și ar fi introduse pentru prima dată pentru stagiarii remunerați. În plus, în ceea ce privește mobilitatea în interiorul UE, norme speciale, mai favorabile, s-ar aplica în cazul beneficiarilor programelor UE care cuprind măsuri de mobilitate, cum ar fi programele Erasmus Mundus sau Marie Curie. Studenții ar avea dreptul de a lucra cel puțin 20 de ore pe săptămână, începând cu primul an de ședere. După finalizarea studiilor/proiectului de cercetare, studenții și cercetătorii ar fi autorizați să rămână pe teritoriul UE pentru o perioadă de 12 luni pentru a-și căuta un loc de muncă. În ceea ce privește garanțiile procedurale, statele membre ar fi obligate să decidă cu privire la cereri în termen de 60 de zile (pentru toate categoriile) și în termen de 30 de zile pentru bursierii Erasmus Mundus și Marie Curie. Analiza și compararea opțiunilor sugerează că există probleme care nu pot fi rezolvate prin eforturi de comunicare ameliorată și, prin urmare, impun actualizarea directivelor. Opțiunea 4 pare a fi opțiunea cea mai rentabilă pentru a îndeplini obiectivele-cheie și a genera un impact economic și social pozitiv. Principalul dezavantaj al modificărilor legislative ar fi costurile implicate. Statele membre vor trebui să aducă modificări cadrelor lor legislative, în principal în ceea ce privește autorizațiile de intrare și de ședere, mobilitatea în interiorul UE și termenele-limită de procesare a cererilor. În același timp, costurile determinate de opțiunea 4 ar fi relativ limitate, iar unele state membre pun deja în aplicare o parte a dispozițiilor prevăzute. Întrucât problemele identificate sunt asemănătoare pentru ambele directive și pentru a asigura o mai mare coerență și claritate a normelor UE, cea mai eficientă modalitate de a pune în aplicare opțiunea preferată constă în combinarea celor două directive într-un singur instrument legislativ. Acest lucru se va desfășura prin intermediul unei reformări a ambelor directive, acestea fiind reunite într-un singur act legislativ și fiind propuse noi modificări substanțiale. 3. ASPECTELE JURIDICE ALE PROPUNERII · Rezumatul acțiunii propuse Propunerea stabilește condițiile de intrare și de ședere pentru cercetătorii, studenții, elevii, stagiarii remunerați și neremunerați, voluntarii și lucrătorii au pair resortisanți ai țărilor terțe pe teritoriul statelor membre pentru o perioadă mai mare de trei luni. Propunerea introduce condițiile de admisie pentru două categorii de resortisanți ai țărilor terțe care nu sunt reglementate în prezent de un cadru al UE cu caracter obligatoriu din punct de vedere juridic, și anume lucrătorii au pair și stagiarii remunerați, pentru a le asigura protecția și a garanta respectarea drepturilor lor legale. În cazul cercetătorilor resortisanți ai țărilor terțe, condițiile de admisie a familiei devin mai favorabile, la fel ca accesul la piața forței de muncă pentru membrii familiei și mobilitatea acestora în interiorul UE. Propunerea prevede că unui solicitant care îndeplinește toate condițiile stabilite pentru admisia într-unul dintre statele membre i se acordă o viză de lungă ședere sau un permis de ședere. Propunerea facilitează și simplifică mobilitatea în interiorul UE pentru studenți și cercetători, în special pentru cei care participă la programele Erasmus Mundus sau Marie Curie, care vor fi extinse și vor înregistra o creștere a participării în contextul următorului cadru financiar multianual. Propunerea sporește drepturile studenților în ceea ce privește munca cu fracțiune de normă și permite studenților și cercetătorilor, după finalizarea studiilor/proiectului de cercetare, să rămână pe teritoriul UE pentru o perioadă de 12 luni pentru a-și căuta un loc de muncă. Sunt introduse mai multe informații și o mai mare transparență, precum și termene-limită pentru luarea deciziilor și garanții procedurale îmbunătățite, cum ar fi motivările scrise ale unei decizii și dreptul la o cale de atac. Taxele percepute ar trebui să fie proporționale. · Temeiul juridic Articolul 79 alineatul (2) din TFUE prevede că Parlamentul European și Consiliul, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, adoptă măsuri în următoarele domenii: (a) condițiile de intrare și de ședere, precum și normele privind acordarea de către statele membre a vizelor și a permiselor de ședere pe termen lung; (b) definirea drepturilor resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere legală pe teritoriul unui stat membru, inclusiv condițiile care reglementează libertatea de circulație și de ședere în celelalte state membre. · Principiul subsidiarității Politica în domeniul imigrației este o competență partajată de Uniune și statele membre. În consecință, se aplică principiul subsidiarității, ceea ce implică garantarea faptului că obiectivele acțiunii preconizate nu ar putea fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre (criteriul necesității) și luarea în considerare a întrebării dacă aceste obiective ar putea fi realizate mai bine printr-o acțiune a Uniunii și a modului în care acest lucru ar putea fi realizat (testul valorii adăugate europene). Provocarea de a menține și de a îmbunătăți capacitatea de a atrage talente din afara UE a crescut și este comună tuturor statelor membre. Deși fiecare stat membru ar putea continua să aibă propriul său sistem național de admisie a categoriilor de resortisanți ai țărilor terțe care sunt vizați de prezenta propunere, acest lucru nu ar îndeplini obiectivul general de creștere a atractivității UE ca destinație pentru imigranți talentați. Opțiunea unui set comun de cerințe de admisie și de ședere, mai degrabă decât cea a unei situații fragmentare cu norme naționale divergente, este în mod clar mai eficientă și mai simplă pentru potențialii solicitanți, precum și pentru organizațiile implicate, decât situația în care aceștia ar trebui să aibă în vedere și să se confrunte cu 27 de sisteme diferite. În plus, promovarea mobilității în interiorul UE, unul dintre obiectivele-cheie ale prezentei propuneri, necesită un instrument la nivelul UE. Având în vedere numărul crescând de inițiative care vizează tineretul și care încurajează contactele interpersonale culturale, sociale și educaționale cu resortisanții țărilor terțe și formele de educație informală, necesitatea de a corela aceste tendințe cu norme de imigrație adecvate este și mai mare. În sfârșit, existența unui nivel minim uniform al protecției și drepturilor pentru studenți, cercetători și alte categorii de persoane din țări terțe ar trebui să ofere garanții solide împotriva exploatării anumitor categorii vulnerabile, cum ar fi stagiarii remunerați și lucrătorii au pair. Valoarea adăugată la nivelul UE a directivelor existente privind studenții și cercetătorii s-a dovedit de-a lungul anilor, iar această propunere va duce la îmbunătățiri suplimentare. Un cadru juridic transparent, inclusiv garanții adecvate care să asigure un transfer real de competențe, ar facilita relațiile economice, sociale și culturale internaționale între statele membre și țările de origine. În ceea ce privește aspectele externe ale politicii în domeniul migrației, un instrument al UE care să reglementeze situația stagiarilor remunerați va contribui la aprofundarea abordării globale în materie de migrație și mobilitate, deoarece acesta favorizează transferurile de competențe și consolidează în același timp angajamentul țărilor terțe de a lupta împotriva imigrației neregulamentare, datorită rutelor de migrație legală suplimentare. În ceea ce privește lucrătorii au pair, un cadru UE ar contribui la creșterea protecției acestora. Unul dintre elementele-cheie ale prezentei propuneri ar fi o mai bună valorificare a potențialului studenților și cercetătorilor după finalizarea studiilor/proiectelor de cercetare. Studenții și cercetătorii constituie o viitoare rezervă de lucrători cu înaltă calificare, dat fiind că vorbesc limba și sunt integrați în societatea gazdă. Prin abordarea situației stagiarilor remunerați care nu intră în categoria persoanelor transferate în cadrul aceleiași companii, propunerea ar completa directiva privind persoanele transferate în cadrul aceleiași companii, care face în prezent obiectul negocierilor cu Consiliul și Parlamentul European. Dispozițiile care au drept scop clarificarea și promovarea drepturilor și a condițiilor de ședere ar contribui, de asemenea, la obiectivul general al consolidării protecției drepturilor fundamentale. Având în vedere toate aceste argumente, se consideră că propunerea este conformă cu principiul subsidiarității. · Principiul proporționalității Principiul proporționalității se aplică, în sensul că „acțiunea Uniunii, în conținut și formă, nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor tratatelor” [articolul 5 alineatul (4) din Tratatul privind Uniunea Europeană]. Propunerea respectă principiul proporționalității din motivele expuse mai jos. Instrumentul ales este o directivă, ceea ce oferă statelor membre un nivel ridicat de flexibilitate în ceea ce privește punerea în aplicare. Conținutul acțiunii este limitat la ceea ce este necesar pentru a se atinge obiectivul stabilit. Normele propuse se referă la condițiile de admisie, la proceduri și autorizații (permise de ședere și vize de lungă ședere), precum și la drepturile studenților, cercetătorilor, elevilor, voluntarilor, stagiarilor și lucrătorilor au pair, domenii care constituie elemente ale unei politici comune de imigrație în temeiul articolului 79 din TFUE. La nivelul UE există deja norme pentru unele dintre aceste categorii de persoane, dar trebuie să fie actualizate și îmbunătățite, iar conținutul prezentei propuneri se limitează la ceea ce este necesar pentru a se atinge obiectivul de mai sus. · Alegerea instrumentelor Instrumentul propus este o directivă. Directiva este instrumentul adecvat pentru această acțiune, deoarece stabilește standarde minime obligatorii, oferind în același timp statelor membre flexibilitatea necesară. În plus, directiva este cel mai adecvat instrument pentru reunirea într-un singur act legislativ a celor două directive existente, prin reformarea acestora, pentru a asigura un cadru juridic coerent pentru diferite categorii de resortisanți ai țărilor terțe care intră pe teritoriul UE. 4. IMPLICAȚIILE BUGETARE Propunerea nu are implicații pentru bugetul UE. 5. INFORMAȚII SUPLIMENTARE · Clauza de transpunere Propunerea include o clauză de transpunere. · Documente explicative care însoțesc notificarea măsurilor de transpunere Propunerea de directivă are un larg domeniu de aplicare, din punctul de vedere al persoanelor vizate, în ceea ce privește diferitele categorii de resortisanți ai țărilor terțe pe care le reglementează (cercetătorii, studenții, elevii, stagiarii, voluntarii și lucrătorii au pair). De asemenea, propunerea conține un număr mare de obligații legale pe care le extinde, prin comparație cu Directivele 2005/71/CE și 2004/114/CE existente. Având în vedere cele menționate anterior și faptul că propunerea conține dispoziții privind o serie de categorii de persoane care nu intră încă sub incidența unor dispoziții obligatorii în cadrul juridic actual, vor fi necesare documente explicative care să însoțească notificarea măsurilor de transpunere, pentru ca măsurile de transpunere pe care statele membre le adăugă legislației în vigoare să fie clar identificabile. · Explicarea detaliată a propunerii CAPITOLUL I – DISPOZIȚII GENERALE Articolul 1 Propunerea se înscrie în cadrul eforturilor UE de a institui o politică amplă în domeniul imigrației. Aceasta are două obiective specifice. Primul obiectiv este definirea condițiilor de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe pe teritoriul statelor membre pentru o perioadă de peste trei luni în scopuri de cercetare, studii, schimb de elevi, formare remunerată și neremunerată, servicii de voluntariat și muncă au pair. Al doilea obiectiv constă în definirea condițiilor de intrare și de ședere pentru studenții și stagiarii remunerați resortisanți ai țărilor terțe în alte state membre decât statul membru care a acordat pentru prima dată resortisantului unei țări terțe o autorizație în baza prezentei directive. Al treilea obiectiv se referă la condițiile de intrare și de ședere pentru cercetătorii resortisanți ai unor țări terțe în alte state membre decât statul membru care acordă pentru prima dată resortisantului unei țări terțe o autorizație în baza prezentei directive. Articolul 2 Acest articol stabilește domeniul de aplicare al propunerii, care se aplică resortisanților țărilor terțe care solicită să fie admiși pe teritoriul unui stat membru în scopul cercetării, studiilor, schimbului de elevi, formării profesionale remunerate sau neremunerate, serviciilor de voluntariat sau muncii au pair. Dispozițiile facultative ale directivei privind studenții, care se referă la elevi, stagiarii neremunerați și voluntari, devin obligatorii, iar domeniul general de aplicare este extins pentru a include stagiarii remunerați și lucrătorii au pair. În ceea ce privește categoriile de persoane care nu sunt reglementate de propunere, propunerea urmează îndeaproape abordarea dezvoltată în Directivele 2004/114/CE și 2005/71/CE. Propunerea nu cuprinde, de exemplu, cetățenii UE și membrii familiilor acestora. După cum era și cazul Directivelor 2004/114/CE și 2005/71/CE anterioare, propunerea nu se aplică nici ea resortisanților din țările terțe care sunt rezidenți pe termen lung în UE, având în vedere statutul lor mai privilegiat și natura specifică a permisului lor de ședere, nici refugiaților, nici persoanelor care locuiesc într-un stat membru pe o bază strict temporară, în conformitate cu legislația UE sau în temeiul angajamentelor prevăzute de acordurile internaționale, și nici altor categorii restrânse. Articolul 3 Acest articol stabilește definițiile utilizate în propunere, care sunt, în mare măsură, aceleași cu cele formulate în alte directive existente în materie de migrație (în special Directivele 2004/114/CE și 2005/71/CE). Definiția lucrătorilor au pair se inspiră din Acordul european pentru plasamentul „au pair” din 1969. Definiția stagiarilor remunerați se bazează pe cea a stagiarilor neremunerați, punând accentul pe elementul remuneratoriu. Termenul „autorizație” este utilizat pentru a acoperi atât permisele de ședere, cât și vizele de lungă ședere. Articolul 4 Acest articol prevede că statele membre pot acorda condiții mai favorabile persoanelor cărora li se aplică propunerea de directivă, însă doar în ceea ce privește anumite dispoziții specifice referitoare la membrii de familie ai cercetătorilor, dreptul la un tratament echitabil, activitățile economice și garanțiile procedurale, astfel încât să nu fie afectat domeniul de aplicare al directivei. CAPITOLUL II – ADMISIA Articolul 5 Acest articol stabilește principiul general potrivit căruia unui solicitant care îndeplinește toate condițiile generale și speciale de admisie i se acordă un permis de ședere sau o viză de lungă ședere de către statul membru în care a fost depusă cererea. Motivul acestei dispoziții este evitarea situațiilor în care admisia ar putea fi refuzată unui solicitant care îndeplinește toate condițiile, dar nu obține viza necesară. Articolul 6 Acest articol stabilește condițiile generale pe care toți solicitanții trebuie să le îndeplinească pentru a fi admiși într-un stat membru, pe lângă condițiile speciale care se aplică diferitelor categorii de resortisanți ai țărilor terțe prevăzute la articolele următoare. Condițiile generale concordă foarte mult cu cele elaborate în cadrul acquis-ului existent privind migrația legală și includ documente valabile, asigurări de sănătate și resurse minime. Odată ce condițiile generale și condițiile speciale de admisie sunt îndeplinite, solicitanții trebuie să aibă dreptul la o autorizație, adică o viză de lungă ședere și/sau un permis de ședere. Articolele 7, 8 și 9 Aceste articole stabilesc condițiile speciale de admisie pentru cercetătorii resortisanți ai țărilor terțe, care există deja în directiva privind cercetătorii, în special cerința ca organismul de cercetare să fie desemnat de către statul membru și ca un acord de primire să fie semnat atât de organismul de cercetare desemnat, cât și de cercetător. Prezenta propunere enumeră în mod explicit elementele care ar trebui să figureze în acordul de primire. Acestea sunt titlul și scopul proiectului de cercetare, angajamentul cercetătorului de a finaliza proiectul de cercetare, angajamentul organismului de a găzdui cercetătorul astfel încât acesta să poată finaliza proiectul de cercetare, data de început și data de sfârșit a proiectului de cercetare, informații privind relația juridică dintre organismul de cercetare și cercetător și informații privind condițiile de lucru ale cercetătorului. Pentru ca cercetătorii resortisanți ai țărilor terțe să știe care sunt organismele de cercetare care pot încheia acorduri de primire, accentul este pus pe necesitatea ca lista organismelor desemnate să fie disponibilă public și actualizată ori de câte ori apare o modificare. Articolul 10 Această dispoziție a articolului 10 stabilește condițiile speciale de admisie pentru studenții resortisanți ai țărilor terțe, similare cu cele deja prevăzute în directiva privind studenții. Articolele 11, 12, 13 și 14 Aceste dispoziții stabilesc condițiile speciale de admisie pentru elevii, stagiarii remunerați și neremunerați, voluntarii și lucrătorii au pair resortisanți ai țărilor terțe, care trebuie să prezinte dovezi ale organismului responsabil de schimb, formare sau voluntariat. În timp ce elevii, stagiarii neremunerați și voluntarii au fost deja incluși în Directiva 2004/114/CE făcând obiectul unor dispoziții facultative, stagiarii remunerați reprezintă o categorie cu totul nouă de resortisanți ai țărilor terțe care urmează să intre sub incidența directivei. Același lucru este valabil și pentru lucrătorii au pair. Aceste două categorii din urmă prezintă caracteristici asemănătoare cu cele deja abordate de legislația UE. Ambele categorii de persoane beneficiază de un nivel crescut de protecție. Pentru ca lucrătorii au pair să fie admiși, trebuie să existe dovezi că familia gazdă acceptă responsabilitatea, de exemplu în ceea ce privește cheltuielile de întreținere și cazarea. Șederea lucrătorilor au pair trebuie, de asemenea, să se bazeze pe un acord încheiat între lucrătorul au pair și familia gazdă, care să definească drepturile și obligațiile acestuia. Pentru stagiarii remunerați trebuie să se specifice programul de formare, durata acestuia, condițiile de supraveghere și condițiile de muncă. Pentru a se evita situațiile în care stagiarii sunt utilizați ca „forță de muncă ieftină”, entitatea gazdă poate fi obligată să declare că resortisantul țării terțe nu ocupă un loc de muncă. CAPITOLUL III – AUTORIZAȚIILE ȘI DURATA ȘEDERII Articolele 15, 16 și 17 Aceste dispoziții stabilesc informațiile care ar trebui să figureze pe permisul de ședere sau pe viza de lungă ședere a resortisantului unei țări terțe. Articolul 16 precizează că în cazul cercetătorilor și studenților ar trebui să se acorde o autorizație pentru o perioadă de cel puțin un an. Pentru toate celelalte categorii de persoane, autorizația se limitează la un an, ca regulă generală, fiind posibile excepții. Această dispoziție este în concordanță cu perioadele aplicate în temeiul Directivelor 2005/71/CE și 2004/114/CE. În plus, articolul 17 permite statelor membre să furnizeze informații suplimentare despre listele complete ale statelor membre în care intenționează să meargă studenții și cercetătorii resortisanți ai țărilor terțe. CAPITOLUL IV – MOTIVELE REFUZULUI, RETRAGERII SAU REFUZULUI REÎNNOIRII AUTORIZAȚIILOR Articolele 18, 19 și 20 Aceste dispoziții stabilesc motivele obligatorii și posibile ale refuzului, retragerii sau refuzului reînnoirii unei autorizații, cum ar fi situațiile în care condițiile generale și speciale de admisie nu mai sunt îndeplinite, sunt prezentate documente false etc., situații care se referă la condiții standard în temeiul directivelor existente în domeniul migrației. CAPITOLUL V – DREPTURI Prezenta propunere introduce un capitol specific dedicat special drepturilor de care beneficiază toate categoriile de persoane vizate de propunere. Articolul 21 Pentru a asigura tratamentul echitabil al resortisanților țărilor terțe care intră în domeniul de aplicare al directivei, această dispoziție le conferă dreptul la un tratament egal în baza directivei privind permisul unic[13]. Pentru cercetătorii resortisanți ai țărilor terțe sunt menținute drepturi mai favorabile la un tratament egal cu cel aplicat resortisanților statului membru gazdă în ceea ce privește ramurile securității sociale, astfel cum sunt definite în Regulamentul nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, fără posibilitatea limitărilor prevăzute de directiva privind permisul unic. În plus, elevii, voluntarii, stagiarii neremunerați și lucrătorii au pair resortisanți ai țărilor terțe vor beneficia de dreptul la un tratament egal cu cel aplicat resortisanților statului membru gazdă în ceea ce privește accesul la bunuri și servicii și oferta de bunuri și servicii puse la dispoziția publicului, indiferent dacă dreptul Uniunii sau dreptul intern le acordă accesul la piața forței de muncă. Articolele 22 și 23 În temeiul acestor dispoziții, cercetătorii și studenții resortisanți ai țărilor terțe au dreptul de a munci, statele membre având posibilitatea de a stabili anumite limite. Cercetătorii, astfel cum a fost cazul în cadrul Directivei 2005/71/CE, sunt autorizați să desfășoare activități didactice în conformitate cu legislația națională. În ceea ce privește studenții, în timp ce Directiva 2004/114/CE prevedea că aceștia au dreptul de a munci pentru o perioadă de minimum 10 ore pe săptămână, această perioadă a fost mărită la 20 de ore. În ceea ce privește accesul studenților la activitățile economice, statele membre pot continua să ia în considerare situația de pe piața lor de muncă, însă acest lucru ar trebui să se realizeze în mod proporțional, pentru a nu periclita în mod sistematic dreptul la muncă[14]. Articolul 24 Articolul 24 introduce posibilitatea ca studenții și cercetătorii, în cazul în care îndeplinesc condițiile generale de admisie ale propunerii (cu excepția condiției de a fi minori), să rămână în statul membru timp de 12 luni după finalizarea studiilor/proiectului de cercetare pentru a căuta un loc de muncă sau a deschide o afacere. O serie de state membre oferă deja această posibilitate, însă perioadele de timp pot fi diferite. Posibilitatea de a rămâne în statul membru relevant pare a fi un factor important atunci când studenții/cercetătorii resortisanți ai țărilor terțe își aleg țara de destinație. Prin urmare, această dispoziție are potențialul de a crește competitivitatea statelor membre în căutarea de talente pe scena mondială. Aceasta este o chestiune de interes comun în contextul unei populații de vârstă activă aflată în scădere și al necesităților viitoare în materie de competențe și s-ar înscrie în direcția Planului de acțiune Antreprenoriat 2020[15]. Nu ar fi însă vorba de un permis de muncă automat, ci statele membre ar putea încă să aplice procedurile relevante de acordare a autorizației. Într-o perioadă cuprinsă între 3 și 6 luni, statele membre ar putea cere resortisanților țărilor terțe să prezinte documente care să ateste că se află într-adevăr într-un proces de căutare a unui loc de muncă (de exemplu, copii ale scrisorilor și CV-urilor trimise angajatorilor) sau că sunt pe cale să deschidă o afacere. După 6 luni, statele membre ar putea, de asemenea, să ceară resortisanților țărilor terțe să aducă dovezi care să arate că au o șansă reală de a fi angajați sau de a deschide o afacere. Articolul 25 Acest articol include dispoziții specifice cu privire la admisia membrilor familiilor cercetătorilor și accesul acestora la piața forței de muncă, prin derogare de la Directiva 2003/86/CE, în vederea creșterii atractivității UE pentru cercetătorii resortisanți ai țărilor terțe. Diferența dintre o situație în care membrii de familie ai unui cercetător pot fi admiși imediat în statul membru ales și pot avea acces imediat la piața forței de muncă din respectivul stat membru și o situație contrară poate juca un rol în decizia cercetătorului de a se deplasa sau nu. CAPITOLUL VI – MOBILITATEA ÎNTRE STATELE MEMBRE Articolele 26 și 27 Aceste articole stabilesc condițiile în care cercetătorii, studenții și stagiarii pot circula între statele membre, în scopul de a facilita o astfel de mobilitate. În sensul Directivei 2005/71/CE, perioada în care cercetătorii sunt autorizați să se deplaseze într-un al doilea stat membru pe baza acordului de primire încheiat în primul stat membru a fost extinsă de la 3 la 6 luni. În cazul studenților, în noua propunere au fost introduse dispoziții care să le permită și acestora să se deplaseze într-un al doilea stat membru pentru o perioadă de până la 6 luni, pe baza autorizației acordate de către primul stat membru. Pentru a simplifica exercitarea mobilității, resortisanților țărilor terțe care participă la programele de mobilitate ale UE, de exemplu programele actuale Erasmus Mundus sau Marie Curie, li se aplică unele norme speciale. Se vor limita astfel situațiile în care resortisanții din țări terțe care îndeplinesc condițiile pentru obținerea unei burse în cadrul programelor de mobilitate ale UE nu pot beneficia de acestea întrucât nu pot intra pe teritoriul statului membru în cauză. Articolul 28 În conformitate cu dispozițiile directivei privind cartea albastră, membrii de familie ai unui cercetător pot circula între statele membre, însoțiți de cercetătorul respectiv. CAPITOLUL VII – PROCEDURĂ ȘI TRANSPARENȚĂ Articolul 29 Această dispoziție introduce un termen-limită care obligă statele membre să decidă cu privire la o cerere completă de eliberare a unei autorizații și să informeze solicitantul, în scris, în termen de 60 de zile (termen care se aplică pentru toate categoriile de persoane) și în termen de 30 de zile pentru programele Uniunii care cuprind măsuri de mobilitate, cum ar fi bursele Erasmus Mundus și Marie Curie. Cadrul juridic actual nu specifică nicio limită de timp. Garanțiile procedurale includ posibilitatea unei căi de atac împotriva deciziei de a respinge o cerere, precum și obligația autorităților de a motiva o astfel de decizie în scris și de a garanta respectarea dreptului la o cale de atac. Articolele 30 și 31 Recunoscând că disponibilitatea informațiilor este esențială pentru atingerea obiectivelor prezentei propuneri, articolul 30 impune statelor membre să pună la dispoziția publicului informațiile privind condițiile de intrare și de ședere, stabilite de prezenta propunere, inclusiv cele privind organismele de cercetare desemnate și taxele percepute. În conformitate cu directivele existente în domeniul migrației, articolul 31 menționează în mod explicit că statele membre pot percepe taxe pentru procesarea cererilor. În plus, în conformitate cu jurisprudența recentă a Curții Europene de Justiție[16], articolul 31 introduce o dispoziție care precizează că valoarea acestor taxe nu ar trebui să pună în pericol îndeplinirea obiectivelor directivei. CAPITOLUL VIII – DISPOZIȚII FINALE Articolele 32-38 Articolul 32 impune statelor membre să înființeze puncte naționale de contact pentru schimbul de informații privind resortisanții țărilor terțe care fac obiectul propunerii și care se deplasează între statele membre. Astfel de puncte naționale de contact există deja, ca urmare a dispozițiilor unor anumite directive existente în domeniul migrației, cum ar fi directiva privind cartea albastră, și s-au dovedit a fi un mecanism eficient care permite comunicarea tehnică între statele membre. Articolul 33 Această dispoziție impune statelor membre să comunice Comisiei statistici privind numărul resortisanților țărilor terțe care beneficiază de autorizații în temeiul prezentei propuneri, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 862/2007, Comisia având posibilitatea de a solicita statistici suplimentare. Articolul 36 Această dispoziție prevede că propunerea abrogă în mod formal Directivele existente 2005/71/CE și 2004/114/CE privind cercetătorii și studenții resortisanți ai țărilor terțe. Dispozițiile rămase (articolele 34, 35, 37 și 38) sunt dispoziții finale standard referitoare la raportare, transpunere, intrarea în vigoare și destinatarii directivei. ê 2004/114/CE, 2005/71/CE (adaptat) ð nou 2013/0081 (COD) Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI privind condițiile de admisie ð intrare și de ședere ï a resortisanților țărilor terțe pentru Ö cercetare, Õ studii, schimb de elevi, formare profesională ð remunerată și ï neremunerată, sau servicii de voluntariat ð și muncă au pair ï privind o procedură specială de admisie a resortisanților țărilor terțe în scopul desfășurării unei activități de cercetare științifică [REFORMARE] PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul Ö privind funcționarea Uniunii Europene Õ de instituire a Comunității Europene, în special articolul 63 Ö 79 alineatul (2) Õ primul paragraf, punctul (3), literelea (a) și Ö (b) Õ punctul (4), având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European, având în vedere avizul Comitetului Regiunilor, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: ò nou (1) Trebuie aduse o serie de modificări Directivei 2004/114/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 privind condițiile de admisie a resortisanților țărilor terțe pentru studii, schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau servicii de voluntariat[17] și Directivei 2005/71/CE a Consiliului din 12 octombrie 2005 privind o procedură specială de admisie a resortisanților țărilor terțe în scopul desfășurării unei activități de cercetare științifică[18]. Din motive de claritate, directivele respective ar trebui reformate. (2) Prezenta directivă ar trebui să răspundă necesității, identificate în rapoartele privind aplicarea celor două directive[19], de a remedia deficiențele depistate și de a oferi un cadru juridic coerent pentru diferite categorii de persoane care sosesc în Uniune din țări terțe. Prin urmare, aceasta ar trebui să simplifice și să raționalizeze într-un singur instrument dispozițiile existente care se aplică acestor categorii diferite. Deși categoriile de persoane care intră sub incidența prezentei directive prezintă diferențe între ele, acestea au și o serie de caracteristici în comun, ceea ce permite reglementarea situațiilor lor prin intermediul unui cadru juridic comun la nivelul Uniunii. (3) Prezenta directivă ar trebui să contribuie la obiectivul programului de la Stockholm, acela de a apropia legislațiile naționale în ceea ce privește condițiile de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe. Imigrația din afara Uniunii este o sursă de persoane înalt calificate, studenții și cercetătorii în special fiind din ce în ce mai căutați. Aceștia joacă un rol important în crearea valorii-cheie a Uniunii, capitalul uman, prin asigurarea unei creșteri inteligente, durabile și favorabile incluziunii și, prin urmare, contribuie la realizarea obiectivelor Strategiei Europa 2020. (4) Deficiențele evidențiate în rapoartele privind aplicarea celor două directive se referă, în principal, la condițiile de admisie, drepturile, garanțiile procedurale, accesul studenților la piața forței de muncă în timpul studiilor, dispozițiile privind mobilitatea în interiorul Uniunii, precum și la lipsa unei armonizări, dat fiind că reglementarea anumitor categorii de persoane, cum ar fi voluntarii, elevii și stagiarii neremunerați a fost lăsată la latitudinea statelor membre. Consultările ulterioare mai largi au subliniat, de asemenea, necesitatea unor posibilități mai bune de căutare a unui loc de muncă pentru cercetători și studenți și a unei mai bune protecții a lucrătorilor au pair și a stagiarilor remunerați, care nu intră sub incidența instrumentelor actuale. ê 2004/114/CE considerentul 1 (5) În vederea creării treptate a unui spațiu de libertate, securitate și justiție, tratatul prevede măsuri care trebuie luate în materie de azil, imigrație și protecția drepturilor resortisanților țărilor terțe. ê 2004/114/CE considerentul 2 (adaptat) Tratatul prevede adoptarea de către Consiliu a unor măsuri privind politica de imigrare referitoare la condițiile de intrare și de ședere, precum și a unor standarde privind procedurile de eliberare de către statele membre a vizelor pe termen lung și a permiselor de ședere. ê 2004/114/CE considerentul 3 (adaptat) În cadrul reuniunii sale speciale de la Tampere din 15 și 16 octombrie 1999, Consiliul European a recunoscut nevoia de apropiere a legislațiilor interne privind condițiile de admisie și de ședere a resortisanților țărilor terțe și a solicitat Consiliului să adopte rapid deciziile pe baza propunerilor înaintate de Comisie. ò nou (6) Prezenta directivă ar trebui, de asemenea, să vizeze încurajarea contactelor interpersonale și a mobilității, ca elemente importante ale politicii externe a Uniunii, în special în relația cu țările partenere la politica europeană de vecinătate sau cu partenerii strategici ai Uniunii. Aceasta ar trebui să permită o mai bună contribuție la abordarea globală în materie de migrație și mobilitate și la parteneriatele pentru mobilitate din cadrul acesteia, care oferă un cadru concret pentru dialog și cooperare între statele membre și țările terțe, inclusiv în privința facilitării și a organizării migrației legale. ê 2004/114/CE considerentul 6 (adaptat) Unul dintre obiectivele acțiunilor comunitare în domeniul educației este promovarea Europei în ansamblul său ca un centru mondial de excelență pentru studii și formare profesională. Promovarea mobilității resortisanților țărilor terțe în cadrul Comunității pentru studii reprezintă un factor major al acestei strategii. Aproprierea legislației interne a statelor membre privind condițiile de intrare și de ședere face parte din această strategie. ê 2004/114/CE considerentul 7 (adaptat) ð nou (7) Migrarea în scopurile menționate de prezenta directivă, care este prin definiție temporară și nu depinde de situația pieței forței de muncă în țara gazdă, ð ar trebui să promoveze generarea și dobândirea de cunoștințe și competențe. ï Ö Aceasta Õ reprezintă o formă de îmbogățire reciprocă pentru migranții vizați, țara lor de origine și statul membru gazdă și contribuie la promovarea unei mai bune cunoașteri între culturi. ò nou (8) Prezenta directivă ar trebui să promoveze Uniunea ca spațiu atractiv pentru cercetare și inovare și să stimuleze evoluția Uniunii în cadrul concurenței globale pentru câștigarea talentelor. Deschiderea Uniunii pentru resortisanții țărilor terțe care pot fi admiși în scopuri de cercetare face, de asemenea, parte din inițiativa emblematică „O Uniune a inovării”. Crearea unei piețe de muncă deschise pentru cercetătorii Uniunii și pentru cercetătorii din țări terțe a fost, de asemenea, considerată ca fiind un obiectiv-cheie al Spațiului european de cercetare (SEC), un spațiu unificat în care cercetătorii, cunoștințele științifice și tehnologiile circulă liber. ê 2005/71/CE considerentul 5 (adaptat) Prezenta directivă este menită să contribuie la realizarea acestor obiective prin promovarea admisiei și mobilității, în scopul cercetării, a resortisanților țărilor terțe pentru o ședere având o durată de peste trei luni, astfel încât Comunitatea să devină mai atractivă pentru cercetători din întreaga lume și să promoveze poziția sa de centru internațional de cercetare. ê 2004/114/CE considerentul 9 (adaptat) Noile norme comunitare se bazează pe definițiile de student, stagiar, unitate de învățământ și voluntar, aflate deja în uz în dreptul comunitar, în special în diferitele programe comunitare de promovare a mobilității persoanelor în cauză (Socrates, Serviciul European de Voluntariat etc.). ê 2004/114/CE considerentul 11 Resortisanții țărilor terțe care se încadrează în categoriile de stagiari neremunerați și voluntari și care sunt considerați, pe baza activităților lor sau a tipului de compensație sau remunerație pe care le primesc, ca lucrători în conformitate cu legislația internă, nu se încadrează în domeniul de aplicare al prezentei directive. Admisia resortisanților țărilor terțe care intenționează să urmeze studii de specializare în domeniul medical trebuie stabilită de statele membre. ê 2005/71/CE considerentele 11, 13 și 14 (adaptat) ð nou (9) Ar trebui să se faciliteze admisia cercetătorilor prin stabilirea unei proceduri ð printr­o procedură ï de admisie care să nu depindă de relația lor juridică cu organismul de cercetare gazdă și prin renunțarea la solicitarea unui permis de muncă, pe lângă permisul de ședere ð sau viza de lungă ședere ï . Statele membre ar putea aplica norme similare în cazul resortisanților țărilor terțe care solicită admisia în scopul desfășurării unei activități didactice la o instituție de învățământ superior în conformitate cu legislația sau practicile administrative interne, în contextul unui proiect de cercetare. Ö Această procedură Õ Procedura specială pentru cercetători Ö ar trebui să Õ se bazezează pe colaborarea dintre organismele de cercetare și autoritățile competente în probleme de imigrare din statele membre: celor dintâi Ö ar trebui să Õ li se atribuie un rol cheie în procedura de admisie în scopul facilitării și accelerării intrării și șederii cercetătorilor din țări terțe în Communitate Ö Uniune Õ, menținându-se în același timp prerogativele statelor membre cu privire la politica de imigrare. Organismele de cercetare desemnate în prealabil de statele membre ar trebui să poată semna un acord de primire cu un resortisant al unei țări terțe în scopul realizării unui proiect de cercetare. Statele membre ar trebui să elibereze vor elibera un permis de ședere ð o autorizație ï pe baza acordului de primire dacă sunt îndeplinite condițiile de intrare și de ședere. ê 2005/71/CE considerentul 9 (adaptat) (10) Deoarece efortul necesar pentru atingerea țintei menționate de 3 % Ö care constă în a investi 3 % din PIB în cercetare Õ privește în mare parte sectorul privat, care trebuie prin urmare să recruteze și mai mulți cercetători în anii următori, organismele de cercetare susceptibile de a beneficia de prezenta directivă Ö care pot fi desemnate în temeiul prezentei directive Õ Ö ar trebui să Õ aparțină atât sectorului public, cât și celui privat. ê 2005/71/CE considerentul 15 (adaptat) ð nou (11) Pentru a spori atractivitatea Comunității Ö Uniunii Õ pentru cercetătorii Ö resortisanți ai țărilor terțe Õ din țări terțe, ð membrii de familie ai cercetătorilor, astfel cum au fost definiți în Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei[20], ï acestora ar trebui să li se acorde, pe perioada șederii, drepturi sociale și economice egale cu acelea ale resortisanților statului membru gazdă într-un număr de domenii, precum și posibilitatea desfășurării unei activități didactice la instituții de învățământ superior ð ar trebui să fie admiși împreună cu respectivii cercetători. Aceștia ar trebui să beneficieze de dispozițiile privind mobilitatea în interiorul Uniunii și ar trebui, de asemenea, să aibă acces la piața muncii ï. ò nou (12) Dacă este cazul, statele membre ar trebui să fie încurajate să considere candidații la doctorate drept cercetători. ê 2005/71/CE considerentul 6 (adaptat) (13) Punerea în aplicare a prezentei directive nu ar trebuie să încurajeze un „exod al creierelor” din țările nou apărute emergente sau în curs de dezvoltare. În vederea instituirii unei politici globale în materie de migrație, ar trebui luate, în parteneriat cu țările de origine, măsuri însoțitoare pentru sprijinirea reintegrării cercetătorilor în țările lor de origine și a circulației acestora. ò nou (14) Pentru promovarea Europei în ansamblul său ca un centru mondial de excelență pentru studii și formare profesională, condițiile de intrare și de ședere a persoanelor care doresc să călătorească în Uniune în aceste scopuri ar trebui să fie îmbunătățite. Acest lucru este conform cu obiectivele proiectului pentru modernizarea sistemelor de învățământ superior din Europa[21], în special în contextul internaționalizării învățământului superior european. Apropierea legislațiilor naționale relevante ale statelor membre face parte din acest efort. ò nou (15) Extinderea și aprofundarea procesului de la Bologna, lansat prin Declarația de la Bologna[22], au dus la o convergență progresivă a sistemelor de învățământ superior în țările participante, dar și dincolo de acestea. Acest lucru se datorează faptului că autoritățile naționale au sprijinit mobilitatea studenților și a cadrelor universitare și că instituțiile de învățământ superior au integrat-o în programa lor. Aceste practici trebuie să conducă la îmbunătățirea dispozițiilor privind mobilitatea studenților în interiorul Uniunii. Un învățământ superior european mai atractiv și mai competitiv este unul dintre obiectivele Declarației de la Bologna. Procesul de la Bologna a dus la crearea Spațiului european al învățământului superior. Prin raționalizarea sectorului învățământului superior european, studiile în Europa au devenit mai atractive pentru studenții care sunt resortisanți ai unor țări terțe. ê 2004/114/CE considerentul 10 (16) Durata și alte condiții privind cursurile pregătitoare pentru studenți reglementate de prezenta directivă trebuie stabilite de statele membre în conformitate cu legislația lor internă. ê 2004/114/CE considerentul 12 (17) Dovada acceptării unui student de către o unitate de învățământ superior poate include, printre alte posibilități, o scrisoare sau un certificat care să confirme înscrierea acestuia. ê 2004/114/CE considerentul 13 ð nou (18) La evaluarea disponibilității unor resurse suficiente, pot fi ð ar trebui ï avute în vedere bursele acordate. ò nou (19) Deși statele membre puteau decide dacă să aplice sau nu Directiva 2004/114/CE în cazul elevilor, al voluntarilor și al stagiarilor neremunerați, aceste categorii de persoane ar trebui să intre în prezent în domeniul de aplicare al prezentei directive, pentru a se facilita intrarea și șederea acestora și a li se garanta drepturile. Prezenta directivă ar trebui să se aplice, de asemenea, lucrătorilor au pair și stagiarilor remunerați, pentru a le garanta drepturile legale și protecția. (20) Stagiarii remunerați care călătoresc în Uniune pentru a desfășura o activitate în contextul unui transfer în cadrul aceleiași companii nu ar trebui să intre sub incidența prezentei directive, deoarece se încadrează în domeniul de aplicare al [Directivei 2013/xx/UE privind transferurile în cadrul aceleiași companii]. (21) Întrucât la nivelul Uniunii nu există în prezent niciun cadru legal privind lucrătorii au pair resortisanți ai țărilor terțe prin care să se garanteze tratamentul echitabil al acestora, este necesar să se introducă dispoziții pentru a aborda nevoile specifice ale acestora ca o categorie deosebit de vulnerabilă. Prezenta directivă ar trebui să prevadă condițiile care urmează să fie îndeplinite atât de către lucrătorul au pair, cât și de familia gazdă, în special în ceea ce privește acordul încheiat între aceștia, care ar trebui să includă elemente cum ar fi banii de buzunar destinați lucrătorului au pair[23]. (22) După ce toate sunt îndeplinite condițiile generale și speciale de admisie , statele membre ar trebui să emită o autorizație, și anume o viză de lungă ședere și/sau un permis de ședere, în termenele stabilite. În cazul în care un stat membru eliberează un permis de ședere doar pentru teritoriul său și toate condițiile din prezenta directivă referitoare la admisie sunt îndeplinite, statul membru ar trebui să îi acorde resortisantului țării terțe interesat vizele necesare. (23) Autorizațiile ar trebui să menționeze situația resortisantului țării terțe în cauză, precum și programele corespunzătoare ale Uniunii care cuprind măsuri de mobilitate. Statele membre pot adăuga informații suplimentare pe suport de hârtie sau în format electronic, cu condiția ca acest lucru să nu reprezinte condiții suplimentare. (24) Diferitele perioade de valabilitate în ceea ce privește autorizațiile acordate în temeiul prezentei directive ar trebui să reflecte natura specifică a șederii pentru fiecare categorie vizată. (25) Statele membre pot impune solicitanților o taxă pentru procesarea cererilor de eliberare a unei autorizații. Taxele ar trebui să fie proporționale cu scopul șederii. (26) Drepturile acordate resortisanților țărilor terțe în temeiul prezentei directive nu ar trebui să fie diferite în funcție de tipul autorizației (viză de lungă ședere sau permis de ședere). ê 2004/114/CE considerentul 8 ð nou (27) Termenul „admisie” se referă atât la intrarea, cât și la șederea resortisanților țărilor terțe ð într-un stat membru ï în scopurile menționate de prezenta directivă. ê 2004/114/CE considerentul 14 (adaptat) ð nou (28) Admisia poate fi refuzată doar pe motive justificate temeinic. În special, admisia poate fi refuzată dacă un stat membru consideră, pe baza unei evaluări a faptelor, ð într-un anumit caz, ï că resortisantul țării terțe reprezintă o potențială amenințare pentru ordinea publică, sau siguranța publică ð sau sănătatea publică ï . Noțiunea de ordine publică poate cuprinde o condamnare pentru săvârșirea unei infracțiuni grave. În acest context, trebuie remarcat faptul că noțiunile de ordine publică și de siguranță publică se referă, de asemenea, la cazurile în care un resortisant al unei țări terțe face parte sau a făcut parte dintr-o organizație care sprijină terorismul, sprijină sau a sprijinit o asemenea organizație sau are, ori a avut, aspirații extremiste. ê 2004/114/CE considerentul 15 (adaptat) (29) În caz de îndoieli privind motivele cererii de admisie, statele membre ar trebuie să poată solicita toate dovezile necesare pentru evaluarea coerenței, în special pe baza studiilor Ö sau a cursurilor de formare Õ pe care dorește Ö intenționează Õ să le urmeze solicitantul, pentru a lupta împotriva abuzului și a utilizării incorecte a procedurii stabilite de prezenta directivă. ò nou (30) Autoritățile naționale ar trebui să informeze resortisanții țărilor terțe care solicită admisia în statele membre în temeiul prezentei directive cu privire la o decizie legată de cerere. Acestea ar trebui să facă acest lucru în scris cât mai curând posibil și cel mai târziu în termen de 60 de zile începând de la data depunerii cererii sau cât mai curând posibil și cel mai târziu în termen de 30 de zile începând de la aceeași dată, în cazul cercetătorilor și al studenților care beneficiază de programele Uniunii care cuprind măsuri de mobilitate. ê 2004/114/CE considerentul 16 (adaptat) ð nou (31) Mobilitatea Ö în interiorul Uniunii a Õ studenților Ö cercetătorilor, studenților și stagiarilor remunerați Õ care sunt resortisanți ai țărilor terțe și studiază în mai multe state membre ar trebuie facilitată, la fel cum trebuie facilitată și admisia resortisanților țărilor terțe care participă la programele comunitare de promovare a mobilității în cadrul și către Comunitate în scopurile stabilite de prezenta directivă. ð În cazul cercetătorilor, prezenta directivă ar trebui să îmbunătățească normele privind perioada în care autorizația acordată de către primul stat membru ar trebui să acopere șederea într-un al doilea stat membru, fără a fi necesar un nou acord de primire. Ar trebui aduse îmbunătățiri în ceea ce privește situația studenților și a noii categorii de stagiari remunerați, pentru ca aceștia să poată avea drept de ședere într-un al doilea stat membru pentru o perioadă cuprinsă între trei și șase luni, dacă îndeplinesc condițiile generale prevăzute de prezenta directivă. În cazul stagiarilor resortisanți ai unei țări terțe care călătoresc în Uniune în contextul unui transfer în cadrul aceleiași companii, ar trebui să se aplice dispozițiile specifice privind mobilitatea în interiorul Uniunii, în conformitate cu [Directiva 2013/xx/UE privind transferurile în cadrul aceleiași companii].ï ò nou (32) Normele UE în materie de imigrație și programele Uniunii care cuprind măsuri de mobilitate ar trebui să se completeze reciproc. Cercetătorii și studenții resortisanți ai țărilor terțe care beneficiază de aceste programe ale Uniunii ar trebui să aibă dreptul de a se deplasa în statele membre prevăzute în temeiul autorizației acordate de către primul stat membru, atâta timp cât lista completă cu respectivele state membre este cunoscută înainte de intrarea în Uniune. O astfel de autorizație ar trebui să le permită să își exercite dreptul la mobilitate fără a fi nevoiți să furnizeze informații suplimentare sau să efectueze alte proceduri de depunere a cererilor. Statele membre sunt încurajate să faciliteze mobilitatea în interiorul Uniunii pentru voluntarii resortisanți ai țărilor terțe în cadrul programelor de voluntariat care vizează mai mult de un stat membru. ê 2004/114/CE considerentul 18 (adaptat) ð nou (33) Pentru a permite studenților care sunt resortisanți ai țărilor terțe să suporte ð mai ușor ï o parte din costurile studiilor lor, acestora trebuie să li se acorde un accesul ð sporit ï la piața forței de muncă în conformitate cu condițiile stabilite de prezenta directivă ð , și anume cel puțin 20 ore pe săptămână ï. Principiul accesului studenților la piața forței de muncă în conformitate cu condițiile stabilite de prezenta directivă ar trebuie să funcționeze ca o regulă generală; cu toate acestea, în situații excepționale, statele membre ar trebuie să ia în considerare situația piețelor lor de forță de muncă naționale ð , deși acest aspect nu trebuie să riște eliminarea pe deplin a dreptului la muncă ï . ò nou (34) Ca parte a intenției de a asigura o forță de muncă bine pregătită pentru viitor, statele membre ar trebui să permită studenților care își obțin diploma în Uniune să rămână pe teritoriul lor, cu intenția de a căuta un loc de muncă sau de a deschide o afacere, pentru o perioadă de 12 luni după expirarea autorizației inițiale. De asemenea, statele membre ar trebui să permită cercetătorilor să facă același lucru la finalizarea proiectului lor de cercetare, astfel cum se prevede în acordul de primire. Acest lucru nu ar trebui să dea naștere unui drept automat de a avea acces la piața forței de muncă sau de a deschide o afacere. Studenților și cercetătorilor li s-ar putea cere să prezinte dovezi în conformitate cu articolul 24. (35) Dispozițiile prezentei directive nu aduc atingere competenței statelor membre de a reglementa contingentele de admisie a resortisanților țărilor terțe în scopul ocupării unui loc de muncă. (36) Pentru ca Uniunea să devină mai atractivă pentru cercetătorii, studenții, elevii, stagiarii, voluntarii și lucrătorii au pair resortisanți țărilor terțe, este important să se asigure că aceștia beneficiază de un tratament echitabil, în conformitate cu articolul 79 din tratat. Aceste categorii de persoane au dreptul la un tratament egal cu cel aplicat resortisanților statului membru gazdă în temeiul Directivei 2011/98/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind o procedură unică de solicitare a unui permis unic pentru resortisanții țărilor terțe în vederea șederii și ocupării unui loc de muncă pe teritoriul statelor membre și un set comun de drepturi pentru lucrătorii din țările terțe cu ședere legală pe teritoriul unui stat membru[24]. Pentru cercetătorii resortisanți ai țărilor terțe, pe lângă drepturile acordate în temeiul Directivei 2011/98/UE, ar trebui să se mențină drepturi mai favorabile la un tratament egal cu cel aplicat resortisanților statului membru gazdă în ceea ce privește ramurile de securitate socială, astfel cum sunt definite în Regulamentul nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială. În prezent, Directiva 2011/98/UE prevede posibilitatea ca statele membre să limiteze aplicarea egalității de tratament în ceea ce privește ramurile securității sociale, inclusiv prestațiile familiale, iar această posibilitate de limitare ar putea afecta cercetătorii. În plus, indiferent dacă dreptul Uniunii sau dreptul intern al statului membru gazdă oferă sau nu elevilor, voluntarilor, stagiarilor neremunerați și lucrătorilor au pair resortisanți ai țărilor terțe accesul la piața forței de muncă, aceștia ar trebui să beneficieze de dreptul la un tratament egal cu cel aplicat resortisanților statului membru gazdă în ceea ce privește accesul la bunuri și servicii și oferta de bunuri și servicii puse la dispoziția publicului. ê 2004/114/CE considerentul 23 (37) Prezenta directivă nu trebuie să aducă atingere în niciun caz aplicării Regulamentului (CE) nr. 1030/2002 al Consiliului din 13 iunie 2002 de instituire a unui model uniform de permis de ședere pentru resortisanții țărilor terțe[25]. ê 2005/71/CE considerentul 22 (adaptat) Prezenta directivă nu trebuie să aducă atingere în niciun fel aplicării Regulamentului (CE) nr. 1030/2002 al Consiliului din 13 iunie 2002 de instituire a unui model uniform de permis de ședere pentru resortisanții țărilor terțe[26]. ê 2004/114/CE considerentul 4 (adaptat) ð nou (38) Prezenta directivă respectă drepturile fundamentale și se conformează principiilor recunoscute de Carta Ddrepturilor Ffundamentale a Uniunii Europene. ð menționate la articolul 6 din Tratatul privind Uniunea Europeană ï. ê 2005/71/CE considerentul 25 (adaptat) Prezenta directivă respectă drepturile fundamentale și se conformează principiilor recunoscute în special de Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene. ê 2004/114/CE considerentul 5 (39) Statele membre ar trebuie să aplice dispozițiile prezentei directive fără discriminare pe criterii de sex, rasă, culoare, origine etnică sau socială, caracteristici genetice, limbă, religie sau credință, convingeri politice sau de altă natură, apartenența la o minoritate națională, avere, naștere, handicap, vârstă sau orientare sexuală. ê 2005/71/CE considerentul 24 (adaptat) Statele membre trebuie să aplice dispozițiile prezentei directive fără discriminare pe criterii de sex, rasă, culoare, origine etnică sau socială, caracteristici genetice, limbă, religie sau credință, convingeri politice sau de altă natură, apartenență la o minoritate națională, avere, statut social, handicap, vârstă sau orientare sexuală. ò nou (40) În conformitate cu Declarația politică comună din 28 septembrie 2011 a statelor membre și a Comisiei privind documentele explicative, statele membre s-au angajat să însoțească, în cazuri justificate, notificarea măsurilor de transpunere cu unul sau mai multe documente care să explice relația dintre componentele unei directive și părțile corespunzătoare din instrumentele naționale de transpunere. În ceea ce privește prezenta directivă, legiuitorul consideră că este justificată transmiterea unor astfel de documente. ê 2004/114/CE considerentul 24 (adaptat) ð nou (41) Deoarece obiectivul prezentei directive, respectiv și anume stabilirea condițiilor de admisie Ö intrare și de ședere Õ a resortisanților țărilor terțe pentru Ö cercetare Õ studii, schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau ð remunerată ï servicii de voluntariat ð sau muncă au pair ï, nu poate fi realizat într-o manieră suficientă de către statele membre și, datorită dimensiunii sau efectelor, acesta poate fi realizat mai bine la nivelul Ö Uniunii Õ comunitar, Ö Uniunea Õ Comunitatea poate lua măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum se prevede la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum se prevede la articolul respectiv din tratat, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea respectivului obiectiv. ê 2005/71/CE considerentul 23 (adaptat) Obiectivele prezentei directive și anume introducerea unei proceduri speciale de admisie și definirea condițiilor de intrare și de ședere aplicabile resortisanților țărilor terțe pentru perioade de ședere mai lungi de trei luni în statele membre în scopul realizării unui proiect de cercetare în conformitate cu un acord de primire încheiat cu un organism de cercetare, nu pot fi realizate într-o manieră suficientă de către statele membre, în special în ceea ce privește asigurarea mobilității între statele membre și, prin urmare, pot fi îndeplinite mai bine la nivel comunitar. În consecință, Comunitatea poate lua măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, prevăzut la articolul respectiv, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor respective. ê 2004/114/CE considerentul 22 (adaptat) (42) Fiecare stat membru ar trebuie să se asigure că este pus la dispoziția publicului cel mai complet set posibil de informații actualizate periodic, în special în rețeaua Iinternet, Ö cu privire la organismele de cercetare desemnate în temeiul prezentei directive cu care cercetătorii ar putea încheia un acord de primire și cu privire la condițiile și procedurile de intrare și de ședere pe teritoriul său în scopul desfășurării de activități de cercetare, astfel cum au fost adoptate în conformitate cu prezenta directivă, precum și informații Õ cu privire la unitățile definite de prezenta directivă, programele de studii la care resortisanții țărilor terțe pot fi admiși, cât și condițiile și procedurile pentru intrarea și șederea pe teritoriul său în scopurile menționate anterior. ê 2005/71/CE considerentul 10 (adaptat) Fiecare stat membru ar trebui să asigure punerea la dispoziția publicului, în special pe Internet, a informațiilor cât mai complete, actualizate în mod regulat, cu privire la organismele de cercetare desemnate în conformitate cu prezenta directivă, cu care cercetătorii ar putea încheia un acord de primire, precum și cu privire la condițiile și procedurile de intrare și de ședere pe teritoriul său în scopul desfășurării de activități de cercetare științifică, astfel cum au fost adoptate în conformitate cu prezenta directivă. ê 2005/71/CE considerentul 28 (adaptat) (43) [În conformitate cu articolele 1și 2 din Protocolul Ö nr. 21 Õ privind poziția Regatului Unit și a Irlandei Ö cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție Õ , anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul Ö privind funcționarea Uniunii Europene Õ de instituire a Comunității Europene, și fără a aduce atingere articolului 4 din respectivul protocol, Ö aceste state membre Õ Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei directive, nu are Ö au Õ nicio obligație în temeiul acesteia și nici nu face obiectul aplicării sale.] ê 2005/71/CE considerentul 29 (adaptat) (44) În conformitate cu articolele 1și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Ö privind funcționarea Uniunii Õ Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei directive, nu are nici o obligație în temeiul acesteia și nici nu face obiectul aplicării sale., ê 2004/114/CE considerentul 17 (adaptat) Pentru a permite intrarea inițială pe teritoriul lor, statele membre trebuie să poată elibera în scurt timp un permis de ședere sau, în cazul în care eliberează permise de ședere exclusiv pentru teritoriul lor, o viză. ê 2004/114/CE considerentul 19 (adaptat) Noțiunea de autorizare prealabilă include acordarea permiselor de muncă studenților care doresc să exercite o activitate economică. ê 2004/114/CE considerentul 20 (adaptat) Prezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor legislației interne cu privire la munca cu timp parțial. ê 2004/114/CE considerentul 21 (adaptat) Trebuie să se prevadă dispoziții privind procedurile de admisie accelerată pentru studii sau pentru programele de schimb de elevi gestionate de organizații recunoscute din statele membre. ê 2004/114/CE considerentul 25 (adaptat) În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, și fără a aduce atingere articolului 4 din protocolul menționat anterior, aceste state membre nu participă la adoptarea prezentei directive și nu au nici o obligație în temeiul acesteia și nici nu fac obiectul aplicării sale. ê 2004/114/CE considerentul 26 (adaptat) În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei directive și nu are nici o obligație în temeiul acesteia și nici nu face obiectul aplicării sale, ê 2005/71/CE considerentul 1 (adaptat) În vederea consolidării și structurării politicii europene în domeniul cercetării, în ianuarie 2000 Comisia a considerat necesar să creeze Spațiul European de Cercetare ca axă centrală a viitoarei acțiuni comunitare în acest domeniu. ê 2005/71/CE considerentul 2 (adaptat) Aprobând crearea Spațiului European de Cercetare, Consiliul European de la Lisabona, din martie 2000 a stabilit pentru Comunitate obiectivul de a deveni până în anul 2010 cea mai competitivă și dinamică economie a cunoașterii din lume. ê 2005/71/CE considerentul 3 (adaptat) Globalizarea economiei necesită o mai mare mobilitate a cercetătorilor, necesitate recunoscută prin al șaselea Program-cadru al Comunității Europene[27], atunci când programele sale au fost deschise și mai larg pentru cercetătorii din afara Uniunii Europene. ê 2005/71/CE considerentul 4 (adaptat) Numărul cercetătorilor de care Comunitatea va avea nevoie până în 2010 pentru a realiza obiectivul unor investiții de 3 % din PIB în domeniul cercetării, stabilit de Consiliul European de la Barcelona din martie 2002, este estimat la 700000. Acest obiectiv trebuie îndeplinit printr-o serie de măsuri convergente, cum ar fi sporirea atractivității carierelor în domeniul cercetării pentru tineri, promovarea implicării femeilor în cercetarea științifică, extinderea oportunităților de formare profesională și mobilitate în domeniul cercetării, îmbunătățirea perspectivelor de carieră pentru cercetătorii din Comunitate și deschiderea Comunității pentru resortisanții țărilor terțe care ar putea fi admiși în scopul cercetării. ê 2005/71/CE considerentul 6 (adaptat) Punerea în aplicare a prezentei directive nu trebuie să încurajeze un „exod al creierelor” din țările nou apărute sau în curs de dezvoltare. În vederea instituirii unei politici globale în materie de migrație, ar trebui luate, în parteneriat cu țările de origine, măsuri însoțitoare pentru sprijinirea reintegrării cercetătorilor în țările lor de origine și a circulației acestora. ê 2005/71/CE considerentul 7 (adaptat) Pentru îndeplinirea obiectivelor procesului de la Lisabona este important, de asemenea, să fie promovată mobilitatea în interiorul Uniunii a cercetătorilor care sunt cetățeni ai UE și în special a cercetătorilor din statele membre care au aderat în 2004 în scopul desfășurării activităților de cercetare științifică. ê 2005/71/CE considerentul 8 (adaptat) Având în vedere deschiderea impusă de schimbările intervenite în economia mondială și de necesitatea previzibilă de atingere a țintei de 3 % din PIB în ceea ce privește investițiile în cercetare, cercetătorii din țări terțe susceptibili de a beneficia de prezenta directivă ar trebui să fie definiți în linii mari în conformitate cu calificările pe care le posedă și cu proiectul de cercetare pe care intenționează să-l realizeze. ê 2005/71/CE considerentul 12 (adaptat) Totodată, căile tradiționale de admisie (pentru angajare și stagii profesionale) ar trebui menținute, în special pentru doctoranzi care desfășoară activități de cercetare având statut de student, care ar trebui excluși din sfera de aplicare a prezentei directive și a căror situație este reglementată prin Directiva 2004/114/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 privind condițiile de admisie a resortisanților țărilor terțe pentru studii, schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau servicii de voluntariat[28]. ê 2005/71/CE considerentul 16 (adaptat) Prezenta directivă aduce o îmbunătățire foarte importantă în domeniul securității sociale întrucât principiul nediscriminării se aplică direct și persoanelor care vin într-un stat membru direct dintr-o țară terță. Cu toate acestea, prezenta directivă nu ar trebui să confere mai multe drepturi decât cele pe care legislația comunitară existentă în domeniul securității sociale le-a acordat deja resortisanților țărilor terțe care prezintă elemente transfrontaliere între statele membre. De asemenea, prezenta directivă nu ar trebui să acorde drepturi în legătură cu situații aflate în afara domeniului de aplicare a legislației comunitare, cum ar fi, de exemplu, cazul membrilor de familie care își au reședința într-o țară terță. ê 2005/71/CE considerentul 17 (adaptat) Este important să se promoveze mobilitatea resortisanților țărilor terțe admiși în scopul desfășurării de activități de cercetare științifică ca mijloc de dezvoltare și de consolidare a contactelor și rețelelor între parteneri și de definire a rolului Spațiului European de Cercetare la nivel mondial. Cercetătorii ar trebui să aibă posibilitatea exercitării mobilității în condițiile stabilite de prezenta directivă. Condițiile pentru exercitarea mobilității în conformitate cu prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere normelor care reglementează în prezent recunoașterea valabilității documentelor de călătorie. ê 2005/71/CE considerentul 18 (adaptat) O atenție deosebită ar trebui acordată pentru a se facilita și sprijini păstrarea unității membrilor de familie în cazul cercetătorilor, în conformitate cu Recomandarea Consiliului din 12 octombrie 2005 privind facilitarea admisiei resortisanților țărilor terțe în scopul desfășurării de activități de cercetare științifică în Comunitatea Europeană[29]. ê 2005/71/CE considerentul 19 (adaptat) Pentru a se păstra unitatea familiei și a se permite mobilitatea, membrii de familie ar trebui să aibă posibilitatea de a se alătura cercetătorului într-un alt stat membru în condițiile stabilite de legislația internă a statului membru respectiv, inclusiv obligațiile acestuia care decurg din acorduri bilaterale sau multilaterale. ê 2005/71/CE considerentul 20 (adaptat) Titularilor de permise de ședere ar trebui în principiu să li se permită să prezinte o cerere de admisie, rămânând între timp pe teritoriul statului membru respectiv. ê 2005/71/CE considerentul 21 (adaptat) Statele membre ar trebui să aibă dreptul de a percepe solicitanților o taxă pentru procesarea cererilor pentru un permis de ședere. ê 2005/71/CE considerentul 26 (adaptat) În conformitate cu alineatul (34) din Acordul interinstituțional pentru „o mai bună legiferare”, statele membre vor fi încurajate să elaboreze, în interesul propriu și în interesul Comunității, propriile lor tabele care vor ilustra, în măsura posibilităților, corespondența dintre prezenta directivă și măsurile de transpunere și să le dea publicității. ê 2005/71/CE considerentul 27 (adaptat) În conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Irlanda a notificat, prin scrisoarea din 1 iulie 2004, dorința sa de a participa la adoptarea și aplicarea prezentei directive. ò nou (45) Obligația de a transpune prezenta directivă în dreptul intern ar trebui să se limiteze la acele dispoziții care reprezintă o modificare substanțială față de directivele anterioare. Obligația de a transpune dispozițiile care rămân nemodificate decurge din directivele anterioare. (46) Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre în ceea ce privește termenele de transpunere în dreptul intern și termenele de aplicare a directivelor prevăzute în anexa I partea B, ê 2004/114/CE (adaptat) ð nou ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ: CAPITOLUL I DISPOZIȚII GENERALE Articolul 1 Obiectul Scopul prezentei directive este stabilirea: (a) condițiilor de admisie ð intrare și de ședere ï a resortisanților țărilor terțe pe teritoriul statelor membre pentru o perioadă care depășește trei luni ð 90 de zile ï , pentru Ö cercetare Õ studii, schimb de elevi, formare profesională ð remunerată și ï neremunerată, sau servicii de voluntariat ð sau muncă au pair ï ; (b) normelor privind procedurile de admisie a resortisanților țărilor terțe pe teritoriul statelor membre în aceste scopuri. ò nou (b) condițiilor de intrare și de ședere pentru studenții și stagiarii remunerați resortisanți ai țărilor terțe, pentru o perioadă care depășește 90 de zile, în alte state membre decât cel care acordă pentru prima dată unui resortisant al unei țări terțe o autorizație pe baza prezentei directive; (c) condițiilor de intrare și de ședere pentru cercetătorii resortisanți ai unor țări terțe în alte state membre decât cel care acordă pentru prima dată unui resortisant al unei țări terțe o autorizație pe baza prezentei directive. ê 2005/71/CE (adaptat) CAPITOLUL I DISPOZIȚII GENERALE Articolul 1 Scop Prezenta directivă stabilește condițiile de admisie a cercetătorilor din țări terțe în statele membre pentru o perioadă mai mare de trei luni în scopul realizării unui proiect de cercetare în conformitate cu acordurile de primire încheiate cu organisme de cercetare. ê 2004/114/CE (adaptat) ð nou Articolul 2 Domeniul de aplicare 1. Prezenta directivă se aplică resortisanților țărilor terțe care solicită admisia pe teritoriul unui stat membru pentru Ö cercetare, Õ studii Ö , schimb de elevi, formare profesională Õ , ð remunerată sau ï Ö neremunerată, servicii de voluntariat Õ ð sau muncă au pair ï . 2. Prezenta directivă nu se aplică în cazul Ö resortisanților țărilor terțe Õ : (a) resortisanților țărilor terțe rezidenți într-un stat membru ca solicitanți de azil, sau aflați sub protecție subsidiară, ori în cadrul sub incidența unor programe de protecție temporară;. (b) resortisanților țărilor terțe a căror expulzare a fost suspendată din motive de fapt sau de drept; (c) resortisanților țărilor terțe care sunt membri de familie ai unor cetățeni ai Uniunii Europene care și-au exercitat dreptul la liberă circulație în Uniune Comunitate; (d) resortisanților țărilor terțe care se bucură de statutul de rezident pe termen lung într-un stat membru în conformitate cu Directiva 2003/109/CE a Consiliului[30] și care își exercită dreptul de ședere într-un alt stat membru pentru studii sau pentru a urma cursuri de formare profesională; (e) resortisanților țărilor terțe considerați, în conformitate cu legislația internă a statului membru vizat, ca lucrători sau persoane care desfășoară o activitate independentă. ò nou (f) care, împreună cu membrii familiilor lor și indiferent de cetățenia lor, beneficiază de drepturi în materie de liberă circulație echivalente cu cele ale cetățenilor Uniunii în temeiul acordurilor încheiate fie între Uniune și statele sale membre, fie între Uniune și țări terțe; (g) stagiari care călătoresc în Uniune în contextul unui transfer în cadrul aceleiași companii în temeiul [Directivei 2013/xx/UE privind transferurile în cadrul aceleiași companii]. ê 2004/114/CE (adaptat) Articolul 3 Definiții În sensul prezentei directive: (a) „resortisant al unei țări terțe” înseamnă orice Ö o Õ persoană care nu este cetățean al Uniunii Europene în sensul articolului 1720 alineatul (1) din tratat; ê 2005/71/CE (adaptat) Articolul 2 Definiții În sensul prezentei directive: (a) „resortisant al unei țări terțe” înseamnă orice persoană care nu este cetățean al Uniunii în sensul articolului 17 alineatul (1) din tratat; ê 2005/71/CE (b) (d) „cercetător” înseamnă un resortisant al unei țări terțe care este titular al unei diplome corespunzătoare de absolvire a studiilor superioare, de natură să-i permită accesul la programe de doctorat și care este selecționat de un organism de cercetare pentru realizarea unui proiect de cercetare pentru care este necesară, de regulă, calificarea menționată anterior; ê 2004/114/CE (c) (b) „student” înseamnă un resortisant al unei țări terțe acceptat de o unitate de învățământ superior și admis pe teritoriul unui stat membru pentru a urma ca activitate principală un ciclu de studii la cursuri de zi, care conduce la obținerea unui titlu de calificare în urma absolvirii unei unități de învățământ superior recunoscută de statul membru, inclusiv diplome, certificate sau titluri de doctor absolvite într-o unitate de învățământ superior, care pot cuprinde cursuri pregătitoare prealabile acestei forme de învățământ în conformitate cu legislația internă; (d) (c) „elev” înseamnă un resortisant al unei țări terțe admis pe teritoriul unui stat membru pentru a urma un program recunoscut de învățământ secundar în cadrul unui program de schimburi gestionat de o organizație recunoscută în acest scop de statul membru în conformitate cu legislația și practicile sale administrative interne; ê 2004/114/CE (adaptat) (e) (d) „stagiar neremunerat” înseamnă un resortisant al unei țări terțe care a fost admis pe teritoriul unui stat membru pentru o perioadă de formare profesională fără remunerație în conformitate cu legislația internă Ö a statului membru în cauză Õ ; ò nou (f) „stagiar remunerat” înseamnă un resortisant al unei țări terțe care a fost admis pe teritoriul unui stat membru pentru o perioadă de formare pentru care este remunerat în conformitate cu legislația națională a statului membru în cauză; (g) „voluntar” înseamnă un resortisant al unei țări terțe admis pe teritoriul unui stat membru pentru a participa la un program recunoscut de servicii de voluntariat; ê 2004/114/CE (adaptat) (h)(f) „program de servicii de voluntariat” înseamnă un program de activități de solidaritate practică pe baza unui program Ö recunoscut de statul membru sau de Uniune Õ național sau comunitar, care urmărește activități de interes general; ò nou (i) „lucrător au pair” înseamnă un resortisant al unei țări terțe care este primit temporar de o familie pe teritoriul unui stat membru, în schimbul unor activități casnice ușoare și de îngrijire a copiilor, pentru a-și îmbunătăți competențele lingvistice și cunoștințele despre țara gazdă; ê 2005/71/CE (j) (b) „cercetare” înseamnă o activitate creatoare întreprinsă sistematic în scopul creșterii volumului de cunoștințe, inclusiv cunoștințele despre om, cultură și societate, și a utilizării acestora pentru conceperea unor noi aplicații; (k) (c) „organism de cercetare” înseamnă un organism public sau privat care desfășoară activități de cercetare și care a fost desemnat în sensul prezentei directive de către un stat membru în conformitate cu legislația sau practica administrativă a acestuia; ê 2004/114/CE (adaptat) (l) (e) „unitate Ö de învățământ Õ ” înseamnă o unitate publică sau privată recunoscută de statul membru gazdă și/sau ale cărei cursuri de studii sunt recunoscute în conformitate cu legislația și practicile administrative interne, Ö pe baza unor criterii transparente, Õ în scopurile stabilite de prezenta directivă; ò nou (m) „remunerare” înseamnă plata, sub orice formă, care se primește în schimbul serviciilor prestate și care este considerată, în conformitate cu legislația națională sau practicile curente drept element constitutiv al unui raport de muncă; (n) „angajare” înseamnă exercitarea unor activități care includ orice formă de lucru sau de muncă reglementată de legislația națională sau practicile curente, efectuată pentru un angajator și desfășurată sub coordonarea și supravegherea acestuia; (o) „primul stat membru” înseamnă statul membru care acordă primul o autorizație unui resortisantul al unei țări terțe, în baza prezentei directive; (p) „al doilea stat membru” înseamnă orice stat membru, altul decât primul stat membru; (q) „programele Uniunii care cuprind măsuri de mobilitate” înseamnă programele finanțate de Uniune care promovează mobilitatea resortisanților țărilor terțe către Uniune; (r) „autorizație” înseamnă un permis de ședere eliberat de autoritățile unui stat membru care conferă unui resortisant al unei țări terțe dreptul de ședere legală pe teritoriul său, în conformitate cu articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1030/2002, sau o viză de lungă ședere; (s) „viză de lungă ședere” înseamnă o autorizație eliberată de către un stat membru, astfel cum se prevede la articolul 18 din Convenția Schengen, sau eliberată în conformitate cu legislația națională a statelor membre care nu aplică în întregime acquis-ul Schengen. ê 2004/114/CE (g) „permis de ședere” înseamnă orice autorizație eliberată de autoritățile unui stat membru care permite unui resortisant al unei țări terțe să aibă reședința legală pe teritoriul acestuia, în conformitate cu articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1030/2002. ê 2005/71/CE (adaptat) (e) „permis de ședere” înseamnă orice autorizație care conține termenul „cercetător” eliberată de autoritățile unui stat membru și care permite șederea legală pe teritoriul acestuia a unui resortisant dintr-o țară terță, în conformitate cu articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1030/2002. Articolul 3 Domeniul de aplicare 1. Prezenta directivă se aplică resortisanților țărilor terțe care solicită admisia pe teritoriul unui stat membru în scopul realizării unui proiect de cercetare. 2. Prezenta directivă nu se aplică: (a) resortisanților țărilor terțe care se află într-un stat membru ca solicitanți de protecție internațională sau în cadrul unor programe de protecție temporară; (b) resortisanților țărilor terțe care solicită șederea într-un stat membru în calitate de studenți, în sensul Directivei 2004/114/CE în scopul de a desfășura activități de cercetare în vederea obținerii titlului de doctor; (c) resortisanților țărilor terțe a căror expulzare a fost suspendată din motive de fapt sau de drept; (d) cercetătorilor detașați de un organism de cercetare la un alt organism de cercetare din alt stat membru. ê 2005/71/CE (adaptat) Articolul 4 Dispoziții mai favorabile 1. Prezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor mai favorabile ale: (a) acordurilor bilaterale sau multilaterale încheiate între Comunitate sau între Comunitate și statele sale membre, pe de o parte, și una sau mai multe țări terțe, pe de altă parte; (b) acordurilor bilaterale sau multilaterale încheiate între unul sau mai multe state membre și una sau mai multe țări terțe. 2. Prezenta directivă nu aduce atingere dreptului statelor membre de a adopta sau de a menține dispoziții mai favorabile pentru persoanele cărora li se aplică. ê 2004/114/CE (adaptat) ð nou Articolul 4 Dispoziții mai favorabile 1. Prezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor mai favorabile ale: (a) acordurilor bilaterale sau multilaterale Ö încheiate Õ între Comunitate Ö Uniune Õ sau între Comunitate Ö Uniune Õ și statele sale membre și una sau mai multe țări terțe sau (b) acordurilor bilaterale sau multilaterale Ö încheiate Õ între unul sau mai multe state membre și una sau mai multe țări terțe. 2. Prezenta directivă nu aduce atingere dreptului statelor membre de a adopta sau de a menține dispoziții mai favorabile pentru persoanele cărora li se aplică ð , în ceea ce privește articolele 21, 22, 23, 24, 25 și 29, în special în contextul parteneriatelor pentru mobilitate ï . CAPITOLUL II CONDIȚII DE ADMISIE ê 2004/114/CE Articolul 5 Principiu 1. Admisia unui resortisant al unei țări terțe în conformitate cu prezenta directivă se face sub rezerva verificării documentelor justificative care să indice faptul că acesta îndeplinește condițiile generale stabilite la articolul 6 și condițiile speciale stabilite la oricare dintre articolele 7-11 14, care se aplică categoriei relevante. ò nou 2. După ce sunt îndeplinite toate condițiile generale și speciale de admisie, solicitanții au dreptul la o viză de lungă ședere și/sau la un permis de ședere. În cazul în care un stat membru eliberează permise de ședere numai pe teritoriul său și nu în altă parte și toate condițiile de admisie prevăzute în prezenta directivă sunt îndeplinite, statul membru în cauză eliberează resortisantului țării terțe viza necesară. ê 2004/114/CE Articolul 6 Condiții generale 1. Un resortisant al unei țări terțe care solicită admisia în scopurile stabilite de prezenta directivă: (a) prezintă un document de călătorie valabil, în conformitate cu legislația internă. Statele membre pot solicita ca perioada de valabilitate a documentului de călătorie să acopere cel puțin durata planificată a șederii; ê 2004/114/CE (adaptat) (b) dacă este minor în conformitate cu legislația internă a statului membru gazdă, prezintă declarația de consimțământ a părinților Ö sau o declarație echivalentă Õ pentru șederea planifica