EXPUNERE DE MOTIVE

1. CONTEXTUL PROPUNERII

PROPUNEREA COMISIEI PRIVIND CADRUL FINANCIAR MULTIANUAL (CFM) PENTRU 2014-2020 (PROPUNEREA PRIVIND CFM) [1] stabilește cadrul bugetar și principalele orientări ale politicii agricole comune (PAC). Pe această bază, Comisia prezintă un set de regulamente care stabilesc cadrul legislativ al PAC pentru perioada 2014-2020, precum și o evaluare a impactului unor scenarii alternative privind evoluția politicii.

Actualele propuneri de reformă se bazează pe Comunicarea privind PAC în perspectiva anului 2020[2] care a evidențiat opțiunile de politică generale destinate să răspundă provocărilor viitoare cu care se vor confrunta agricultura și zonele rurale și să îndeplinească obiectivele stabilite pentru PAC, și anume 1) producția alimentară fiabilă; 2) gestionarea durabilă a resurselor naturale și politicile climatice; 3) dezvoltarea teritorială echilibrată. Orientările reformei prezentate în comunicare s-au bucurat până în prezent de un sprijin amplu atât în cadrul dezbaterilor interinstituționale[3], cât și în cadrul consultărilor cu părțile interesate, desfășurate în contextul evaluării impactului.

O temă comună, recurentă pe parcursul întregului proces, s-a dovedit a fi necesitatea de a promova utilizarea eficientă a resurselor, în vederea unei creșteri inteligente, durabile și favorabile incluziunii pentru agricultura și zonele rurale din UE, în concordanță cu strategia Europa 2020, menținând structura PAC în jurul a doi piloni care utilizează instrumente complementare pentru atingerea acelorași obiective. Pilonul I acoperă plățile directe și măsurile de piață, oferind fermierilor din UE un ajutor anual pentru venitul de bază și sprijin în caz de perturbări specifice ale pieței, în timp ce pilonul II acoperă dezvoltarea rurală, oferind statelor membre un cadru comun pentru elaborarea și cofinanțarea unor programe multianuale[4].

Prin reforme succesive, PAC a accentuat orientarea spre piață a agriculturii, asigurându-le totodată producătorilor un ajutor pentru venit, a ameliorat integrarea cerințelor de mediu și a consolidat sprijinul pentru dezvoltare rurală ca politică integrată pentru dezvoltarea zonelor rurale din întreaga UE. Acest proces de reformă a dat însă naștere unor exigențe cu privire la o mai bună distribuire a sprijinului între statele membre și în interiorul acestora, precum și la o mai bună orientare a măsurilor destinate să abordeze provocările legate de mediu și să combată mai bine volatilitatea tot mai mare a piețelor.

În trecut, reformele răspundeau în principal unor provocări endogene, de la crize provocate de surplusuri enorme la crize legate de siguranța alimentară, și s-au dovedit a fi utile pentru UE atât pe plan intern, cât și la nivel internațional. Însă majoritatea provocărilor actuale sunt cauzate de factori exteriori agriculturii, necesitând astfel o reacție mai complexă la nivel de politici.

Se preconizează că veniturile agricole vor rămâne în continuare sub presiune, întrucât fermierii se confruntă cu mai multe riscuri, cu încetinirea ritmului de creștere a productivității și cu o reducere a marjei de profit din cauza creșterii costurilor de producție; prin urmare, este necesar să se mențină ajutorul pentru venit și să se consolideze instrumentele existente în vederea unei mai bune gestionări a riscurilor și a unei reacții mai eficiente la situațiile de criză. O agricultură puternică este vitală pentru industria alimentară din UE și pentru securitatea alimentară la nivel mondial.

În același timp, sectorul agricol și zonele rurale sunt invitate să își intensifice eforturile în scopul atingerii ambițioaselor obiective legate de schimbările climatice și de energie, precum și în vederea punerii în practică a strategiei în domeniul biodiversității, care fac parte din agenda Europa 2020. Fermierii, care, împreună cu silvicultorii, sunt principalii gestionari ai terenurilor, vor avea nevoie de sprijin pentru adoptarea și menținerea sistemelor și practicilor agricole care contribuie în mod deosebit la atingerea obiectivelor legate de mediu și de schimbările climatice, deoarece furnizarea acestor bunuri publice nu se reflectă în prețurile pieței. De asemenea, va fi esențial să se valorifice la maximum potențialul variat al zonelor rurale, contribuind astfel la creșterea favorabilă incluziunii și la realizarea coeziunii.

În consecință, viitoarea PAC nu se va mai axa doar pe o parte restrânsă, deși esențială, a economiei UE, ci va deveni și o politică de importanță strategică pentru securitatea alimentară, pentru mediu și pentru echilibrul teritorial. În aceasta constă valoarea adăugată, specifică UE, a unei politici cu adevărat comune care utilizează în modul cel mai eficient resursele bugetare limitate cu scopul de a menține o agricultură sustenabilă pe întregul teritoriu al UE, de a aborda aspecte transfrontaliere importante, precum schimbările climatice, și de a consolida solidaritatea între statele membre, permițând totodată procesului de implementare să rămână flexibil pentru a răspunde necesităților la nivel local.

În conformitate cu cadrul prevăzut de propunerea privind CFM, PAC trebuie să-și mențină structura bazată pe doi piloni, în care bugetul alocat fiecărui pilon va fi menținut în termeni nominali la nivelul din 2013, iar accentul se va pune în mod clar pe obținerea de rezultate în privința priorităților-cheie ale UE. Plățile directe trebuie să promoveze o producție durabilă prin alocarea a 30 % din pachetul lor bugetar către măsuri obligatorii benefice pentru climă și mediu. Nivelurile plăților trebuie să devină treptat convergente, iar plățile către marii beneficiari să facă obiectul unei plafonări progresive. Dezvoltarea rurală trebuie inclusă într-un cadru strategic comun împreună cu alte fonduri cu gestionare partajată ale UE, cu o abordare consolidată orientată spre rezultate și sub rezerva îndeplinirii unor condiții ex-ante mai bune și mai clare. În sfârșit, în ceea ce privește măsurile de piață, finanțarea PAC trebuie consolidată cu două instrumente din afara CFM: 1) o rezervă de urgență pentru a face față situațiilor de criză și 2) extinderea domeniului de aplicare al Fondului european de ajustare la globalizare.

Pe această bază, principalele elemente ale cadrului legislativ al PAC pentru perioada 2014-2020 sunt stabilite în următoarele regulamente:

- Propunere de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unor norme privind plățile directe acordate fermierilor prin scheme de sprijin în cadrul politicii agricole comune („regulamentul privind plățile directe”);

- Propunere de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole („Regulamentul privind OCP unică”) („regulamentul privind OCP unică”);

- Propunere de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) („regulamentul privind dezvoltarea rurală”);

- Propunere de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune („regulamentul orizontal”);

- Propunere de regulament al Consiliului de stabilire a măsurilor pentru determinarea anumitor ajutoare și restituiri legate de organizarea comună a piețelor produselor agricole;

- Propunere de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de modificare a Regulamentului (CE) nr. 73/2009 în ceea ce privește aplicarea plăților directe pentru fermieri în anul 2013;

- Propunere de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 în ceea ce privește regimul schemei de plată unică și sprijinul acordat viticultorilor.

Regulamentul privind dezvoltarea rurală se bazează pe o propunere prezentată de Comisie la 6 octombrie 2011 care stabilește norme comune pentru toate fondurile care funcționează într-un cadru strategic comun[5]. Va urma un regulament privind schema pentru persoanele cele mai defavorizate, pentru care finanțarea este finanțată în prezent în cadrul unei alte rubrici a CFM.

În plus, pentru a găsi modalitatea optimă de reconciliere a principiul transparenței cu dreptul beneficiarilor la protecția datelor cu caracter personal, sunt în curs de elaborare și norme noi privind publicarea informațiilor referitoare la beneficiari, care țin seama de obiecțiile exprimate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.

2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI EVALUAREA IMPACTULUI

Pe baza evaluării actualului cadru de politică și a unei analize a provocărilor și necesităților viitoare, evaluarea impactului analizează și compară efectele a trei scenarii alternative. Aceasta este rezultatul unui lung proces, inițiat în aprilie 2010 și condus de un grup interservicii care a reunit analize calitative și cantitative aprofundate, stabilind inclusiv un scenariu de bază sub formă de proiecții pe termen mediu privind piețele și veniturile agricole până în 2020 și modelând impactul diferitelor scenarii de politică asupra economiei sectorului.

Cele trei scenarii elaborate în cadrul evaluării impactului sunt: 1) un scenariu de ajustare care menține cadrul actual de politică, soluționând însă cele mai importante deficiențe ale acestuia, precum distribuirea plăților directe; 2) un scenariu de integrare care implică schimbări majore la nivel de politică, care constau într-o mai bună orientare și o ecologizare a plăților directe și într-o consolidare a orientării strategice a politicii de dezvoltare rurală în condițiile unei mai bune coordonări cu alte politici ale UE, precum și într-o extindere a temeiului juridic pentru a crea posibilități mai ample de cooperare între producători și 3) un scenariu de redirecționare care reorientează politica exclusiv către mediu, eliminând progresiv plățile directe, și care se bazează pe ipoteza că pentru a menține capacitatea de producție nu este nevoie de sprijin și că necesitățile socio-economice ale zonelor rurale pot fi satisfăcute prin alte politici.

În contextul crizei economice și al presiunii exercitate asupra finanțelor publice, la care UE a reacționat prin strategia Europa 2020 și prin propunerea privind CFM, toate cele trei scenarii acordă un grad diferit de importanță fiecăruia dintre celor trei obiective strategice ale viitoarei PAC, al cărei obiectiv este creșterea competitivității și a durabilității agriculturii în zone rurale dinamice. În vederea unei mai bune alinieri la strategia Europa 2020, în special în ceea ce privește utilizarea eficientă a resurselor, o importanță tot mai mare o va dobândi creșterea productivității agricole prin cercetare, prin transfer de cunoștințe și prin promovarea cooperării și a inovării (inclusiv prin intermediul parteneriatului european pentru inovare privind productivitatea și durabilitatea agriculturii). Deși politica agricolă a UE nu mai funcționează într-un mediu strategic care denaturează comerțul, se așteaptă ca sectorul să fie supus unei presiuni suplimentare din cauza unei mai mari liberalizări, mai ales în cadrul Agendei de dezvoltare de la Doha (ADD) sau al acordului de liber schimb cu Mercosur.

Cele trei scenarii de politică au fost elaborate luând în considerare preferințele exprimate cu ocazia consultării desfășurate în contextul evaluării impactului. Părțile interesate au fost invitate să-și prezinte contribuțiile în perioada 23.11.2010 - 25.1.2011, iar la 12.1.2011 a fost instituit un comitet consultativ. Principalele concluzii sunt sintetizate mai jos[6]:

- În general, părțile interesate sunt de acord că este nevoie de o PAC puternică, bazată pe o structură cu doi piloni pentru abordarea provocărilor legate de securitatea alimentară, de gestionarea durabilă a resurselor naturale și de dezvoltarea teritorială.

- Majoritatea respondenților consideră că PAC ar trebui să joace un rol în stabilizarea piețelor și a prețurilor.

- Părțile interesate au opinii divergente în ceea ce privește direcționarea sprijinului (în special redistribuirea ajutoarelor directe și plafonarea plăților).

- S-a căzut de acord asupra faptului că ambii piloni pot juca un rol important în intensificarea luptei împotriva schimbărilor climatice și în creșterea performanței de mediu, în beneficiul societății UE. Deși mulți fermieri consideră că acest lucru are deja loc, publicul mai larg argumentează că plățile din cadrul pilonului I ar putea fi utilizate mai eficient.

- Respondenții doresc ca toate zonele din UE, inclusiv cele mai defavorizate, să fie incluse în procesul viitor de creștere și dezvoltare.

- Mulți respondenți au pus accentul pe integrarea PAC cu alte politici, precum cele din domeniul mediului, al sănătății, al comerțului și al dezvoltării.

- Se consideră că inovarea, dezvoltarea întreprinderilor competitive și furnizarea de bunuri publice cetățenilor din UE reprezintă căi de aliniere a PAC la strategia Europa 2020.

În evaluarea impactului se face așadar o comparație între cele trei scenarii alternative de politică:

Scenariul de redirecționare ar accelera ajustarea structurală în sectorul agricol, reorientând producția spre domeniile cele mai rentabile și spre sectoarele cele mai profitabile. Deși fondurile pentru mediu ar crește considerabil, sectorul ar urma să fie expus unor riscuri mai mari din cauza domeniului de aplicare limitat al măsurilor de intervenție pe piață. În plus, costurile sociale și de mediu aferente ar urma să fie considerabile, întrucât zonele mai puțin competitive s-ar confrunta cu mari pierderi de venituri și cu degradarea semnificativă a mediului înconjurător, ca urmare a faptului că politica ar pierde efectul de levier al plăților directe cuplate cu cerințele de ecocondiționalitate.

La extrema cealaltă, scenariul de ajustare ar fi cel mai potrivit din punctul de vedere al continuității politicii, aducând îmbunătățiri limitate, dar vizibile, în ceea ce privește atât competitivitatea sectorului agricol, cât și performanța de mediu. Totuși, nu este deloc sigur că acest scenariu ar putea aborda în mod adecvat marile provocări viitoare în materie de schimbări climatice și de mediu, care stau și la baza durabilității pe termen lung a agriculturii.

Scenariul de integrare deschide noi posibilități prin îmbunătățirea direcționării și ecologizarea plăților directe. Analiza arată că ecologizarea poate fi realizată cu costuri rezonabile din partea fermierilor, deși nu se poate evita o oarecare sarcină administrativă. În mod similar, este posibil ca dezvoltarea rurală să ia un nou avânt, cu condiția ca statele membre și regiunile să utilizeze eficient noile posibilități, iar cadrul strategic comun cu alte fonduri ale UE să nu elimine sinergiile cu pilonul I și să nu reducă atuurile dezvoltării rurale. Dacă s-ar ajunge la echilibrul necesar, acest scenariu ar fi cel mai potrivit pentru realizarea durabilității pe termen lung a agriculturii și a zonelor rurale.

Pornind de la această bază, evaluarea impactului concluzionează că scenariul de integrare este cel mai echilibrat din punctul de vedere al alinierii progresive a PAC la obiectivele strategice ale UE, iar acest echilibru poate fi regăsit și în implementarea diferitelor elemente în cadrul propunerilor legislative. De asemenea, va fi esențială elaborarea unui cadru de evaluare pentru măsurarea performanței PAC, care să cuprindă un set comun de indicatori legați de obiectivele de politică.

Pe parcursul întregului proces, una dintre principalele preocupări a fost nevoia de simplificare; aceasta ar trebui realizată prin diverse metode, de exemplu, prin raționalizarea ecocondiționalității și a instrumentelor de piață sau prin elaborarea unei scheme de ajutoare pentru micii fermieri. În plus, ecologizarea plăților directe ar trebui astfel concepută încât să reducă la minimum sarcina administrativă, inclusiv costurile controalelor.

3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII

SE PROPUNE MENțINEREA STRUCTURII ACTUALE CU DOI PILONI A PAC, ÎN CARE MăSURILE OBLIGATORII ANUALE CU APLICARE GENERALă DIN CADRUL PILONULUI I SUNT COMPLETATE CU MăSURI VOLUNTARE MAI BINE ADAPTATE PARTICULARITățILOR NAțIONALE șI REGIONALE ÎN CONTEXTUL UNEI ABORDăRI PROGRAMATICE MULTIANUALE ÎN CADRUL PILONULUI II. CU TOATE ACESTEA, NOUA CONFIGURARE A PLățILOR DIRECTE URMăREșTE O MAI BUNă VALORIFICARE A SINERGIILOR CU PILONUL II CARE, LA RÂNDUL SăU, ESTE INCLUS ÎNTR-UN CADRU STRATEGIC COMUN ÎN VEDEREA UNEI MAI BUNE COORDONăRII CU ALTE FONDURI CU GESTIONARE PARTAJATă ALE UE.

Pe această bază, se menține și structura actuală alcătuită din patru instrumente juridice de bază, deși domeniul de aplicare al regulamentului privind finanțarea a fost extins pentru a reuni dispoziții comune în cadrul regulamentului cunoscut astăzi sub denumirea de regulament orizontal.

Propunerile respectă principiul subsidiarității. PAC este o politică cu adevărat comună: este un domeniu de competențe partajate între UE și statele membre, gestionat la nivelul UE în vederea menținerii unei agriculturi durabile și diversificate în întreaga UE și a abordării unor aspecte transfrontaliere importante, precum combaterea schimbărilor climatice și întărirea solidarității între statele membre. Având în vedere importanța provocărilor viitoare pentru securitatea alimentară, pentru mediu și pentru echilibrul teritorial, PAC rămâne o politică de importanță strategică, al cărei scop este să asigure cea mai eficace reacție la provocările din domeniul politicilor și cea mai eficientă utilizare a resurselor bugetare. În plus, se propune menținerea structurării actuale a instrumentelor în cei doi piloni, ceea ce lasă statelor membre o marjă de manevră mai mare pentru a adapta soluțiile la particularitățile lor locale și pentru a cofinanța pilonul II. Noul parteneriat european pentru inovare și setul de instrumente pentru gestionarea riscurilor sunt incluse tot în pilonul II. În același timp, politica va fi mai bine aliniată la strategia Europa 2020 (inclusiv un cadru comun cu alte fonduri ale UE) și vor fi introduse o serie de îmbunătățiri și de elemente simplificatoare. În fine, analiza efectuată în cadrul evaluării impactului ilustrează în mod clar costul statu-quoului din punctul de vedere al consecințelor economice, de mediu și sociale negative.

Regulamentul privind dezvoltarea rurală se bazează pe abordarea strategică introdusă în perioada actuală, care a avut un impact pozitiv în sensul că statele membre și-au elaborat strategiile și programele pe baza unei analize SWOT în scopul unei mai bune adaptări a intervenției la particularitățile naționale și regionale. Noul mecanism de punere în aplicare urmărește consolidarea abordării strategice, printre altele prin stabilirea unor priorități comune clar definite pentru dezvoltarea rurală la nivelul UE (cu indicatori-țintă comuni asociați) precum și prin introducerea modificărilor necesare având în vedere experiența acumulată până în prezent.

Regulamentul include, de asemenea, parteneriatul european pentru inovare privind productivitatea și durabilitatea agriculturii, destinat să promoveze utilizarea eficientă a resurselor, să creeze legături între cercetare și practică și, în general, să încurajeze inovarea. Parteneriatul acționează prin intermediul unor grupuri operaționale responsabile cu proiecte inovatoare și este sprijinit de o rețea.

Pe baza propunerii prezentate de către Comisie la 6 octombrie 2011 care prevede norme comune pentru toate fondurile care funcționează într-un cadru strategic comun, pilonul II al PAC trebuie să colaboreze în mod coordonat și complementar atât cu pilonul I, cât și cu alte fonduri ale UE [în special cu Fondul european de dezvoltare regională (FEDER), cu Fondul social european (FSE), cu Fondul de coeziune și cu Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime (EMFF)]. Fondurile sunt plasate într-un cadru strategic comun (CSC) la nivelul UE, care va fi transpus în contracte de parteneriat la nivel național ce includ obiective comune și norme privind funcționarea lor. Prin stabilirea de norme comune pentru toate fondurile care funcționează într-un cadru strategic comun, proiectele vor deveni mai ușor de manevrat atât de către beneficiari, cât și de către autoritățile naționale și, în plus, se va facilita implementarea proiectelor integrate.

În acest context, politica de dezvoltare rurală menține obiectivele strategice pe termen lung legate de contribuția la competitivitatea agriculturii, la gestionarea durabilă a resurselor naturale, la politicile climatice și la dezvoltarea teritorială echilibrată a zonelor rurale. În concordanță cu strategia Europa 2020, aceste obiective generale ale sprijinului pentru dezvoltare rurală pentru perioada 2014-2020 sunt exprimate mai detaliat prin următoarele șase priorități ale UE:

- încurajarea transferului de cunoștințe și a inovării în agricultură, silvicultură și zonele rurale;

- creșterea competitivității tuturor tipurilor de agricultură și creșterea viabilității exploatațiilor;

- promovarea organizării lanțurilor alimentare și a gestionării riscurilor în agricultură;

- refacerea, conservarea și consolidarea ecosistemelor care depind de agricultură și silvicultură;

- promovarea utilizării eficiente a resurselor și sprijinirea tranziției către o economie cu emisii reduse de carbon și rezistentă la schimbările climatice în sectoarele agricol, alimentar și silvic;

- promovarea incluziunii sociale, a reducerii sărăciei și a dezvoltării economice în zonele rurale.

Aceste priorități trebuie să constituie baza programării, care include definirea indicatorilor-țintă pentru fiecare dintre ele. Regulamentul include norme privind elaborarea, aprobarea și revizuirea programelor care urmează în mare măsură normele actuale și oferă subprogramelor (de exemplu, celor privind tinerii fermieri, micii fermieri, zonele montane, lanțurile de aprovizionare scurte) posibilitatea de a beneficia de intensități mai mari ale ajutoarelor.

Lista măsurilor individuale a fost simplificată, iar măsurile individuale au fost revizuite, fiind introduse o serie de ajustări în scopul soluționării unor probleme legate de domeniul de aplicare, de implementare și de acceptare, evidențiate în cursul perioadei actuale. Deoarece majoritatea măsurilor deservesc potențial mai multe obiective sau priorități, nu se mai consideră oportună gruparea lor în axe; programarea pe baza priorităților trebuie să asigure programe echilibrate. Se instituie o măsură specifică privind agricultura ecologică și se introduce o nouă delimitare a zonelor care se confruntă cu constrângeri naturale specifice. Se consolidează dispoziția referitoare la sprijinirea acțiunilor comune de protecție a mediului.

Măsura actuală privind cooperarea este semnificativ consolidată și extinsă pentru a sprijini o gamă largă de tipuri de cooperare (economică, de mediu și socială) între mai multe categorii de beneficiari potențiali. În prezent, măsura acoperă în mod explicit atât proiecte-pilot, cât și acțiuni de cooperare care depășesc granițele regionale și naționale. Abordarea Leader și cea bazată pe interconectare vor continua să joace un rol important, în special în ceea ce privește dezvoltarea zonelor rurale și diseminarea inovării. Sprijinul acordat prin axa Leader va fi coerent și coordonat cu sprijinul pentru dezvoltare locală acordat din alte fonduri cu gestiune partajată ale UE. Un premiu pentru proiecte inovatoare de cooperare pe plan local va sprijini inițiativele transfrontaliere favorabile inovării.

Un set de instrumente pentru gestionarea riscurilor, printre care sprijinul destinat fondurilor mutuale și un nou instrument de stabilizare a veniturilor, oferă noi posibilități de combatere a volatilității puternice a piețelor agricole, despre care se preconizează că va continua pe termen mediu.

Eliminarea actualului sistem de axe va permite, de asemenea, raționalizarea programării de către statele membre.

În fine, se propune valorificarea cadrului comun de monitorizare și evaluare (CCME) introdus în perioada actuală, care va fi simplificat și ameliorat pe baza experienței dobândite până în prezent. O listă comună de indicatori va fi legată de prioritățile de politică, în scopul monitorizării și al evaluării.

4. IMPLICAŢII BUGETARE

În conformitate cu propunerea privind CFM, o parte semnificativă a bugetului UE trebuie să rămână în continuare dedicată agriculturii, care reprezintă o politică comună de importanță strategică. Astfel, în contextul prețurilor actuale, se propune alocarea a 317,2 miliarde EUR pentru pilonul I și a 101,2 miliarde EUR pentru pilonul II, în perioada 2014-2020, în vederea desfășurării principalelor activități din cadrul PAC.

Fondurile alocate pilonului I și pilonului II sunt completate cu fonduri suplimentare de 17,1 miliarde EUR, din care 5,1 miliarde EUR pentru cercetare și inovare, 2,5 miliarde EUR pentru siguranța alimentară și 2,8 miliarde EUR pentru ajutoarele alimentare acordate persoanelor celor mai defavorizate, în cadrul altor rubrici din CFM; de asemenea, se va constitui o nouă rezervă de 3,9 miliarde EUR pentru situații de criză în sectorul agricol, iar 2,8 miliarde EUR vor fi alocați Fondului european de ajustare la globalizare, care nu face parte din CFM, ceea ce face ca bugetul total să se ridice la 435,6 miliarde EUR în perioada 2014-2020.

În ceea ce privește distribuția sprijinului între statele membre, propunerea prevede ca în cazul tuturor statelor membre în care valoarea plăților directe este mai mică de 90 % din media UE să fie acoperită o treime din acest decalaj. Plafoanele naționale prevăzute de regulamentul privind plățile directe se calculează pe baza acestei propuneri.

Distribuirea sprijinului pentru dezvoltare rurală se bazează pe criterii obiective legate de obiectivele de politică, ținând seama de distribuția actuală. Așa cum se întâmplă în prezent, regiunile mai puțin dezvoltate trebuie să beneficieze în continuare de rate de cofinanțare mai ridicate, care se vor aplica și anumitor măsuri precum cele privind transferul de cunoștințe, grupurile de producători, cooperarea și axa Leader.

Se prevede un anumit grad de flexibilitate a transferurilor între piloni (până la 5 % din plățile directe): din pilonul I în pilonul II pentru a permite statelor membre să își consolideze politica de dezvoltare rurală. și din pilonul II în pilonul I pentru statele membre în care nivelul plăților directe rămâne mai mic de 90 % din media UE.

Informații detaliate cu privire la impactul financiar al propunerilor de reformă a PAC sunt prezentate în fișa financiară care însoțește propunerile.

2011/0282 (COD)

Propunere de

REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI

privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR)

PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolele 42 și 43,

având în vedere propunerea Comisiei Europene[7],

după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European[8],

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[9],

după consultarea Autorității Europene pentru Protecţia Datelor[10]

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,

întrucât:

1. Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor , „PAC în perspectiva anului 2020: Cum răspundem provocărilor viitorului legate de alimentație, resurse naturale și teritorii”[11] (denumită în continuare „Comunicarea privind PAC în perspectiva anului 2020”) prezintă potențialele provocări, obiective și orientări pentru politica agricolă comună (denumită în continuare „PAC”) după 2013. În lumina dezbaterii pe marginea respectivei comunicări, PAC trebuie reformată cu începere de la 1 ianuarie 2014. Reforma respectivă trebuie să includă toate instrumentele principale ale PAC, inclusiv Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR)[12]. Ținând seama de amploarea acestei reformei, este necesar ca Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 să fie abrogat și înlocuit cu un text nou.

2. Este necesar ca o politică de dezvoltare rurală să însoțească și să completeze plățile directe și măsurile de piață ale PAC, contribuind astfel la îndeplinirea obiectivelor politicii respective, prevăzute în Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „tratatul”). De asemenea, o politică de dezvoltare rurală trebuie să includă principalele obiective de politică prezentate în comunicarea Comisiei din 3 martie 2010 intitulată „Europa 2020 O strategie europeană pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii”[13] (denumită în continuare „strategia Europa 2020”), și să fie coerentă cu obiectivele generale legate de politica de coeziune economică și socială prevăzute în tratat.

3. Dat fiind că obiectivul prezentului regulament, și anume dezvoltarea rurală, nu poate fi atins în mod suficient de către statele membre, având în vedere legăturile existente între dezvoltarea rurală și celelalte instrumente ale PAC, amploarea disparităților dintre diversele zone rurale și caracterul limitat al resurselor financiare ale statelor membre într-o Uniune extinsă, și că, în consecință, acesta poate fi atins mai bine la nivelul Uniunii datorită garanției multianuale a finanțelor Uniunii și prin concentrarea asupra priorităților acesteia, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut la articolul 5 alineatul (4) din tratatul respectiv, prezentul regulament nu depășește măsura necesară pentru atingerea acestui obiectiv.

4. În vederea completării sau a modificării anumitor elemente neesențiale din prezentul regulament, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 290 din tratat. Este foarte important ca, pe durata lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să desfășoare consultări corespunzătoare, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia trebuie să asigure transmiterea simultană, la timp și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și către Consiliu.

5. Pentru a se asigura dezvoltarea durabilă a zonelor rurale, este necesar să se pună accentul pe un număr limitat de priorități fundamentale privind transferul de cunoștințe și inovarea în agricultură, în silvicultură și în zonele rurale, competitivitatea tuturor tipurilor de agricultură și viabilitatea exploatațiilor, organizarea lanțului alimentar și gestionarea riscurilor în agricultură, refacerea, conservarea și consolidarea ecosistemelor dependente de agricultură și de silvicultură, utilizarea eficientă a resurselor și tranziția către o economie cu emisii reduse de carbon în sectoarele agricol, alimentar și silvic, precum și promovarea incluziunii sociale, a reducerii sărăciei și a dezvoltării economice a zonelor rurale. În acest scop, trebuie să se țină seama de diversitatea situațiilor care afectează zonele rurale cu caracteristici diferite sau diferitele categorii de beneficiari potențiali, precum și de obiectivele transversale legate de inovare, de protecția mediului și de atenuarea efectelor schimbărilor climatice și de adaptarea la acestea. Acțiunile de atenuare a schimbărilor climatice trebuie să vizeze atât limitarea emisiilor din agricultură și silvicultură, generate de activități-cheie precum producția animalieră și utilizarea îngrășămintelor, cât și conservarea absorbanților de carbon și intensificarea activității de sechestrare a carbonului în ceea ce privește exploatarea terenurilor, schimbarea destinaţiei terenurilor şi silvicultura. Prioritatea Uniunii în materie de dezvoltare rurală privind transferul de cunoștințe și inovarea în agricultură, silvicultură și zonele rurale trebuie să se aplice orizontal, în legătură cu celelalte priorități ale Uniunii în materie de dezvoltare rurală.

6. Prioritățile Uniunii în materie de dezvoltare rurală trebuie realizate în contextul dezvoltării durabile și al promovării de către Uniune a obiectivului de protecție și îmbunătățire a mediului, astfel cum se prevede la articolele 11 și 19 din tratat, ținând seama de principiul „poluatorul plătește”. Statele membre trebuie să furnizeze informații cu privire la sprijinul acordat pentru atingerea obiectivelor în materie de schimbări climatice, în concordanță cu obiectivul ambițios de a aloca în acest scop cel puțin 20 % din bugetul Uniunii, utilizând o metodologie adoptată de Comisie.

7. Activitățile Fondului european agricol pentru dezoltare rurală (denumit în continuare „FEADR”) și operațiunile la care contribuie acesta trebuie să fie coerente și compatibile cu sprijinul acordat din alte instrumente ale PAC. Pentru a se asigura alocarea optimă și utilizarea eficientă a resurselor Uniunii, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește definirea excepțiilor de la regula potrivit căreia nu se acordă niciun sprijin în temeiul prezentului regulament pentru operațiuni sprijinite în cadrul organizărilor comune ale pieței.

8. Pentru a se asigura demararea imediată și implementarea eficientă a programelor de dezvoltare rurală, sprijinul acordat din FEADR trebuie să se bazeze pe existența unor condiții-cadru administrative fiabile. Prin urmare, statele membre trebuie să evalueze conformitatea cu anumite condiții ex ante . Fiecare stat membru trebuie să elaboreze fie un program național de dezvoltare rurală pentru întregul său teritoriu, fie un set de programe regionale. Fiecare program trebuie să identifice o strategie pentru atingerea obiectivelor în raport cu prioritățile Uniunii, precum și o serie de măsuri. Programarea trebuie să respecte prioritățile Uniunii în materie de dezvoltare rurală, fiind totodată adaptată la contextele naționale, și să completeze celelalte politici ale Uniunii, în special politica în domeniul piețelor agricole, politica de coeziune și politica comună în domeniul pescuitului. Statele membre care optează pentru un set de programe regionale trebuie să poată elabora, de asemenea, un cadru național care să nu dispună de o alocare bugetară separată, pentru a facilita coordonarea între regiuni în vederea soluționării problemelor existente pe plan național.

9. Statele membre trebuie să poată include în programele lor de dezvoltare rurală subprograme tematice pentru a răspunde unor necesități specifice în domenii care sunt deosebit de importante pentru ele. Subprogramele tematice trebuie să vizeze, printre altele, tinerii fermieri, fermele mici, zonele montane și crearea unor lanțuri scurte de aprovizionare. Subprogramele tematice trebuie utilizate, de asemenea, pentru a oferi posibilitatea de a aborda problema restructurării sectoarelor agricole care au un impact puternic asupra dezvoltării zonelor rurale. Pentru a spori eficiența intervenției acestor subprograme tematice, trebuie ca statele membre să fie autorizate să prevadă rate de sprijin mai ridicate pentru anumite operațiuni care fac obiectul subprogramelor respective.

10. Programele de dezvoltare rurală trebuie să identifice necesitățile zonei acoperite și să descrie o strategie coerentă de satisfacere a acestora, ținând seama de prioritățile Uniunii în materie de dezvoltare rurală. Această strategie trebuie să se bazeze pe stabilirea unor obiective specifice. Trebuie determinate legăturile dintre necesitățile identificate, obiectivele specifice stabilite și măsurile alese pentru atingerea acestora. Programele de dezvoltare rurală trebuie să conțină, de asemenea, toate informațiile necesare pentru evaluarea conformității acestora cu cerințele prezentului regulament.

11. Obiectivele programelor de dezvoltare rurală trebuie stabilite în raport cu un set de indicatori-țintă, comun tuturor statelor membre. În vederea facilitării acestui exercițiu, trebuie definite zonele care fac obiectul acestor indicatori, în conformitate cu prioritățile Uniunii în materie de dezvoltare rurală. Având în vedere aplicarea orizontală a priorității Uniunii în materie de dezvoltare rurală privind transferul de cunoștințe în agricultură și silvicultură, intervențiile realizate în temeiul acestei priorități trebuie considerate ca fiind utile pentru indicatorii-țintă definiți pentru celelalte priorități ale Uniunii.

12. Este necesar să se stabilească anumite norme privind programarea și revizuirea programelor de dezvoltare rurală. Trebuie prevăzută o procedură mai simplă de revizuire, care să nu afecteze strategia programelor sau contribuțiile financiare corespunzătoare ale Uniunii.

13. Pentru a se garanta certitudinea juridică și claritatea în privința procedurii de urmat în caz de modificare a programelor, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește stabilirea criteriilor pe baza cărora modificările propuse ale obiectivelor cuantificate ale programelor să fie considerate majore, creându-se astfel necesitatea modificării programului cu ajutorul unui act de punere în aplicare, adoptat în conformitate cu articolul 91 din prezentul regulament.

14. Evoluția și specializarea agriculturii și a silviculturii, în special provocările cu care se confruntă microîntreprinderile și întreprinderile mici și mijlocii (denumite în continuare „IMM-uri”) din zonele rurale, necesită un nivel corespunzător de formare tehnică și economică, precum și o capacitate mai mare de acces la cunoștințe și informații și de partajare a acestora, inclusiv sub forma difuzării celor mai bune practici de producție agricolă și forestieră. Transferul de cunoștințe și acțiunile de informare nu trebuie să se facă numai sub forma cursurilor de formare tradiționale, ci trebuie, de asemenea, să fie adaptate la necesitățile actorilor din mediul rural. Prin urmare, trebuie sprijinite, în egală măsură, atelierele de lucru, îndrumarea profesională, activitățile demonstrative, acțiunile de informare, dar și schemele de schimb de exploatații pe termen scurt sau cele de vizitare a exploatațiilor. Cunoștințele și informațiile dobândite trebuie să permită fermierilor, deținătorilor de păduri, persoanelor implicate în sectorul alimentar și IMM-urilor rurale în special să-și sporească competitivitatea și să utilizeze mai eficient resursele, dar și să își îmbunătățească performanțele de mediu, contribuind totodată la sustenabilitatea economiei rurale. Pentru a se asigura eficacitatea transferului de cunoștințe și a acțiunilor de informare în privința obținerii acestor rezultate, trebuie să li se impună furnizorilor de servicii de transfer de cunoștințe obligația de a deține toate capacitățile corespunzătoare.

15. Pentru a se garanta că serviciile de transfer de cunoștințe furnizate de organismele competente sunt, în ceea ce privește calitatea și natura lor, în concordanță cu obiectivele politicii de dezvoltare rurală și pentru a se asigura o mai bună direcționare a fondurilor și diferențierea clară a schemelor de schimb de exploatații și a celor de vizitare a exploatațiilor față de măsuri similare din cadrul altor scheme ale Uniunii, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește calificările minime ale organismelor care furnizează servicii de transfer de cunoștințe, costurile eligibile, precum și durata și conținutul schemelor de schimb de exploatații și al celor de vizitare a exploatațiilor.

16. Serviciile de consiliere agricolă ajută fermierii, deținătorii de păduri și IMM-urile din zonele rurale să amelioreze gestionarea durabilă și performanța generală a exploatației sau întreprinderii lor. Prin urmare, trebuie încurajată atât înființarea acestor servicii, cât și utilizarea lor de către fermieri, deținători de păduri și IMM-uri. În vederea ameliorării calității și a eficacității consultanței oferite, trebuie să se prevadă dispoziții cu privire la calificările minime și la formarea periodică a consultanților. Serviciile de consiliere agricolă prevăzute în Regulamentul (UE) nr. HR/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din […][14] trebuie să ajute fermierii să evalueze performanța exploatației lor agricole și să identifice ameliorările necesare în ceea ce privește cerințele de reglementare în materie de gestionare, bunele condiții agricole și de mediu, practicile agricole benefice pentru climă și mediu prevăzute în Regulamentul (UE) nr. DP/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din […][15], cerințele sau acțiunile legate de atenuarea efectelor schimbărilor climatice și de adaptarea la acestea, de protejarea biodiversității și a apelor, de notificarea bolilor animalelor și de inovare, cel puțin astfel cum sunt prevăzute în anexa I la Regulamentul (UE) nr. HR/2012. Acolo unde este necesar, consultanța trebuie să vizeze și normele de securitate a muncii. În plus, consultanța poate acoperi și aspecte legate de performanțele economice, agricole și de mediu ale exploatației sau întreprinderii. Serviciile de gestionare a exploatației și de înlocuire în cadrul exploataţiei trebuie să ajute fermierii să amelioreze și să faciliteze gestionarea exploatației lor.

17. Pentru a se garanta că natura și calitatea serviciilor de consiliere furnizate de organismele și autoritățile competente sunt conforme cu obiectivele politicii de dezvoltare rurală, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește specificarea mai detaliată a calificărilor minime ale autorităților și organismelor care oferă servicii de consiliere.

18. Schemele de calitate la nivelul Uniunii sau la nivel național pentru produsele agricole și alimentare oferă consumatorilor asigurări cu privire la calitatea și la caracteristicile produselor sau ale procesului de producție utilizat ca urmare a participării fermierilor la aceste scheme, conferă valoare adăugată produselor în cauză și sporesc oportunitățile de piață ale acestora. Prin urmare, fermierii trebuie încurajați să participe la aceste scheme. Având în vedere faptul că, în momentul aderării la aceste scheme și în primii ani de participare, costurile și obligațiile suplimentare impuse fermierilor ca urmare a participării lor nu sunt remunerate integral de către piață, sprijinul trebuie să fie limitat la noii participanți și să acopere o perioadă de maximum cinci ani. Având în vedere caracteristicile speciale ale bumbacului ca produs agricol, trebuie reglementate și schemele de calitate în acest sector. Pentru a se garanta utilizarea eficientă și eficace a resurselor financiare ale FEADR, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește schemele de calitate ale Uniunii care pot fi vizate de această măsură.

19. Pentru a ameliora performanțele economice și de mediu ale exploatațiilor agricole și ale întreprinderilor din mediul rural, a eficientiza sectorul comercializării și prelucrării produselor agricole, a asigura infrastructura necesară dezvoltarea agriculturii şi a sprijini investiţiile care nu sunt remunerative, dar care sunt necesare pentru realizarea obiectivelor de mediu, trebuie să se acorde sprijin pentru investițiile fizice care contribuie la atingerea acestor obiective. În perioada de programare 2007-2013, diferitele domenii de intervenție au făcut obiectul mai multor măsuri. În scopul simplificării, dar și pentru a permite beneficiarilor să conceapă și să realizeze proiecte integrate cu o valoare adăugată mai mare, trebuie să existe o singură măsură care să acopere toate aceste tipuri de investiții fizice. Pentru ca sprijinul să fie mai bine direcționat, statele membre trebuie să stabilească, pe baza rezultatelor analizei „SWOT” (a punctelor tari, a punctelor slabe, a oportunităților și amenințărilor), un prag pentru exploatațiile agricole care pot beneficia de ajutorul pentru investiții legate de sprijinirea viabilității exploatațiilor.

20. Sectorul agricol este expus, mai mult decât alte sectoare, daunelor cauzate potențialului său de producție de dezastrele naturale. Pentru a susține viabilitatea și competitivitatea exploatațiilor confruntate cu asemenea dezastre, trebuie să li se acorde fermierilor ajutoare pentru refacerea potențialului agricol degradat. De asemenea, statele membre trebuie să se asigure că nu are loc o supracompensare a daunelor, ca urmare a combinării schemelor de compensare ale Uniunii (în special măsura de gestionare a riscurilor) cu cele naționale și cu cele private. Pentru a se garanta utilizarea eficientă și eficace a resurselor bugetare ale FEADR, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește definirea costurilor eligibile în temeiul acestei măsuri.

21. Crearea și dezvoltarea de noi activități economice sub formă de noi exploatații, noi întreprinderi sau noi investiții în activități neagricole sunt esențiale pentru dezvoltarea și competitivitatea zonelor rurale. O măsură de dezvoltare a exploatațiilor și întreprinderilor trebuie să faciliteze instalarea inițială a tinerilor fermieri și ajustarea structurală ulterioară a exploatațiilor lor, diversificarea activităților neagricole în cadrul exploatațiilor, precum și înființarea și dezvoltarea IMM-urilor neagricole în zonele rurale Trebuie încurajată, de asemenea, dezvoltarea fermelor mici care sunt potențial viabile din punct de vedere economic. Pentru a se asigura viabilitatea noilor activități economice sprijinite în cadrul acestei măsuri, sprijinul trebuie condiționat de prezentarea unui plan de afaceri. Sprijinul pentru înființarea de întreprinderi trebuie să acopere numai perioada inițială de activitate a întreprinderii și nu trebuie să devină un ajutor de exploatare. Prin urmare, dacă statele membre optează pentru acordarea ajutorului în tranșe, acestea trebuie eșalonate pe o perioadă de maximum cinci ani. În plus, pentru a încuraja restructurarea sectorului agricol, trebuie să se acorde sprijin sub forma unor plăți anuale fermierilor care participă la schema pentru micii fermieri prevăzută în titlul V din Regulamentul (UE) nr.DP/2012 care se angajează să își transfere întreaga exploatație și drepturile de plată corespunzătoare altui fermier care nu participă la schema respectivă.

22. IMM-urile constituie coloana vertebrală a economiei rurale a Uniunii. Dezvoltarea exploatațiilor agricole și a întreprinderilor neagricole trebuie să aibă drept scop promovarea ocupării forței de muncă și crearea de locuri de muncă de calitate în zonele rurale, menținerea locurilor de muncă deja existente, reducerea fluctuațiilor sezoniere în sectorul ocupării forței de muncă, dezvoltarea sectoarelor neagricole în afara agriculturii și a sectorului agroalimentar, promovând totodată integrarea întreprinderilor și legăturile intersectoriale la nivel local. Trebuie încurajate atât proiectele care integrează simultan agricultura, turismul rural, prin promovarea turismului durabil și responsabil în zonele rurale, și patrimoniul natural și cultural, cât și investițiile în materie de energie din surse regenerabile.

23. Pentru a se garanta utilizarea eficientă și eficace a resurselor bugetare ale FEADR și pentru a se garanta protecția drepturilor beneficiarilor și a se evita discriminarea între aceștia, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește stabilirea condițiilor în care persoanele juridice pot fi considerate tineri fermieri, stabilirea unei perioade de grație pentru dobândirea competențelor profesionale, conținutul minim al planurilor de afaceri și criteriile care trebuie utilizate de către statele membre pentru definirea fermelor mici și a pragurilor superioare și inferioare pentru determinarea eligibilității unei operațiuni în cadrul sprijinului pentru tinerii fermieri sau, respectiv, pentru dezvoltarea fermelor mici.

24. Dezvoltarea infrastructurii locale și a serviciilor locale de bază în zonele rurale, inclusiv a celor de agrement și culturale, reînnoirea satelor și activitățile care vizează refacerea și modernizarea patrimoniului cultural și natural al satelor și al peisajelor rurale reprezintă elemente esențiale în cadrul oricărui efort de a valorifica potențialul de creștere și de a promova sustenabilitatea zonelor rurale. Prin urmare, trebuie să se acorde sprijin pentru operațiunile desfășurate în acest scop, inclusiv pentru cele vizând accesul la tehnologiile informației și comunicațiilor și dezvoltarea benzii largi rapide și ultrarapide. În conformitate cu aceste obiective, trebuie încurajate dezvoltarea serviciilor și a infrastructurii care conduc la incluziune socială și inversarea tendințelor de declin economic și social și de depopulare a zonelor rurale. Pentru a se atinge eficacitatea maximă în cazul sprijinului respectiv, operațiunile care fac obiectul acestuia trebuie implementate în conformitate cu planurile de dezvoltare a municipalităților și a serviciilor lor de bază, dacă există asemenea planuri, elaborate de una sau mai multe comune rurale. În vederea asigurării coerenței cu obiectivele Uniunii în domeniul climei, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește definirea tipurilor de infrastructură pentru energia din surse regenerabile care vor fi eligibile pentru sprijin.

25. Silvicultura este parte integrantă a dezvoltării rurale, iar sprijinul pentru utilizarea terenurilor într-un mod durabil și benefic pentru climă trebuie să cuprindă dezvoltarea zonelor împădurite și gestionarea durabilă a pădurilor. În perioada de programare 2007-2013, diferitele tipuri de sprijin pentru investiții în silvicultură și pentru gestionarea acesteia au făcut obiectul mai multor măsuri. În scopul simplificării, dar și pentru a permite beneficiarilor să conceapă și să realizeze proiecte integrate cu valoare adăugată mai mare, trebuie să existe o singură măsură care să acopere toate tipurile de sprijin pentru investiții în silvicultură și pentru gestionarea acesteia. Această măsură trebuie să cuprindă extinderea și ameliorarea resurselor forestiere prin împădurirea terenurilor și prin crearea de sisteme agroforestiere care să combine agricultura extensivă cu sisteme forestiere, refacerea pădurilor afectate de incendii sau de alte dezastre naturale și măsuri de prevenire pertinente, investiții în noi tehnologii forestiere și în prelucrarea și comercializarea produselor forestiere care vizează ameliorarea performanțelor economice și de mediu ale deținătorilor de păduri și investiții neproductive care sporesc reziliența ecosistemelor și rezistența la schimbările climatice, precum și valoarea ecologică a ecosistemelor forestiere. Sprijinul nu trebuie să ducă la denaturarea concurenței și nu trebuie să aibă efecte asupra pieței. Prin urmare, trebuie impuse limitări în ceea ce privește dimensiunile și forma juridică ale beneficiarilor. În zonele clasificate de statele membre ca zone cu risc mediu sau ridicat de incendii, trebuie luate măsuri de prevenire a acestora. Toate măsurile preventive trebuie să facă parte dintr-un plan de protecție a pădurilor. În cazul acțiunilor de refacere a potențialului forestier distrus, un organism științific public trebuie să recunoască în mod oficial faptul că a avut loc un dezastru natural. Măsura în favoarea silviculturii trebuie luată în lumina angajamentelor asumate de Uniune și de statele membre pe plan internațional și să se bazeze pe planurile forestiere naționale și subnaționale ale statelor membre sau pe baza unor instrumente echivalente care trebuie să țină seama de angajamentele luate în cadrul conferințelor ministeriale privind protecția pădurilor în Europa. Măsura respectivă trebuie să contribuie la implementarea strategiei forestiere a Uniunii[16]. Pentru a se asigura faptul că împădurirea terenurilor agricole este în concordanță cu obiectivele politicii în domeniul mediului, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește definirea anumitor cerințe minime în materie de protecție a mediului.

26. Pentru a se asigura utilizarea eficientă și eficace a resurselor bugetare ale FEADR, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește stabilirea condițiilor în care statele membre pot atesta producerea efectivă a unui dezastru natural, invazia unor dăunători sau izbucnirea unei maladii și definirea tipurilor de măsuri preventive eligibile pentru sprijinul acordat din FEADR.

27. Grupurile de producători ajută fermierii să facă față împreună provocărilor cauzate de creșterea concurenței și de consolidarea piețelor din aval în ceea ce privește comercializarea produselor lor, inclusiv pe piețele locale. Prin urmare, trebuie încurajată înființarea grupurilor de producători. Pentru a se garanta utilizarea optimă a resurselor financiare limitate, de sprijin trebuie să beneficieze numai grupurile de producători care se califică drept IMM-uri. Pentru ca grupul de producători să poată deveni o entitate viabilă, una dintre condițiile care trebuie îndeplinite pentru recunoașterea unui grup de producători de către statele membre este prezentarea unui plan de afaceri. Pentru a se evita acordarea unui ajutor de exploatare și pentru a se menține rolul de stimulent al sprijinului, durata maximă a acestuia trebuie limitată la cinci ani.

28. Plățile acordate în cadrul măsurilor de agromediu și al celor climatice trebuie să joace în continuare un rol important în sprijinirea dezvoltării durabile a zonelor rurale și în satisfacerea cererii tot mai mari de servicii ecologice a societății. Acestea trebuie, de asemenea, să continue să încurajeze fermierii și alți gestionari de terenuri să deservească întreaga societate prin introducerea sau menținerea unor practici agricole care să contribuie la atenuarea efectelor schimbărilor climatice și la adaptarea la acestea și care să fie compatibile cu protecția și ameliorarea mediului, a peisajului și a caracteristicilor acestuia, a resurselor naturale, a solului și a diversității genetice. În acest context, trebuie să se acorde o atenție deosebită conservării resurselor genetice în agricultură și necesităților suplimentare ale sistemelor agricole de înaltă valoare naturală. Plățile trebuie să contribuie la acoperirea costurilor suplimentare și a pierderilor de venit generate de angajamentele luate și să acopere doar angajamentele care depășesc standardele și cerințele obligatorii relevante, în conformitate cu principiul „poluatorul plătește”. În multe situații, sinergiile care rezultă din angajamente luate în comun de către un grup de fermieri înmulțesc beneficiile ecologice și climatice. Cu toate acestea, acțiunile comune presupun costuri tranzacționale suplimentare care trebuie compensate în mod adecvat. Pentru a se asigura că fermierii și alți gestionari de terenuri sunt în măsură să implementeze în mod corect angajamentele luate, statele membre trebuie să le ofere posibilitatea de a dobândi competențele și cunoștințele necesare. Statele membre trebuie să mențină nivelul eforturilor depuse în perioada de programare 2007-2013 și să aibă obligația de a cheltui cel puțin 25 % din contribuția totală a FEADR la fiecare program de dezvoltare rurală pentru atenuarea efectelor schimbărilor climatice și adaptarea la acestea, precum și pentru gestionarea terenurilor, prin măsurile de agromediu și climatice, prin măsurile de sprijinire a agriculturii ecologice și prin măsurile privind acordarea de plăți zonelor care se confruntă cu constrângeri naturale sau cu alte constrângeri specifice.

29. Pentru a se asigura definirea angajamentelor de agromediu și climatice, în conformitate cu obiectivele generale ale UE legate de protecția mediului, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește stabilirea condițiilor de prelungire anuală a angajamentelor după perioada inițială, a angajamentelor privind extensificarea sau gestionarea diferită a creșterii animalelor, limitarea utilizării îngrășămintelor, a produselor de protecție a plantelor sau a altor produse, creșterea raselor locale aflate în pericol de abandon sau conservarea resurselor genetice vegetale și operațiunile eligibile legate de conservarea resurselor genetice în agricultură.

30. Plățile pentru trecerea la agricultura ecologică sau pentru menținerea acesteia trebuie să încurajeze fermierii să participe la scheme de acest tip, răspunzând astfel cererii crescânde a societății în ceea ce privește practicile agricole ecologice și standardele ridicate de bunăstare a animalelor. Pentru a mări sinergia la nivelul beneficiilor în materie de biodiversitate aduse de această măsură, contractele colective sau colaborarea între fermieri trebuie încurajate pentru a include zone adiacente mai vaste. Pentru evitarea revenirii în masă a fermierilor la agricultura tradițională, trebuie sprijinite atât măsurile de conversie, cât și cele de menținere. Plățile trebuie să contribuie la acoperirea costurilor suplimentare suportate și a pierderilor de venit generate de angajamente și să acopere doar angajamentele care depășesc standardele și cerințele obligatorii relevante.

31. Trebuie să se acorde în continuare un sprijin fermierilor și deținătorilor de păduri, pentru a putea face față dezavantajelor specifice din zonele în cauză, determinate de implementarea Directivei 2009/147/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice[17] și a Directivei 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică[18], pentru a contribui la gestionarea eficace a siturilor Natura 2000. Totodată, trebuie să fie pus la dispoziția fermierilor un sprijin care să-i ajute să facă față dezavantajelor din zonele bazinelor hidrografice, cauzate de implementarea Directivei 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a cadrului comunitar de acțiune în domeniul strategiei apelor[19]. Sprijinul trebuie să fie legat de cerințele specifice, descrise în programul de dezvoltare rurală, care depășesc standardele și cerințele obligatorii relevante. În plus, necesitățile specifice ale zonelor Natura 2000 trebuie luate în considerare de către statele membre în cadrul elaborării generale a programelor lor de dezvoltare rurală.

32. Plățile acordate fermierilor din zonele montane sau din alte zone care se confruntă cu constrângeri naturale sau cu alte constrângeri specifice trebuie să contribuie, prin încurajarea utilizării neîntrerupte a terenurilor agricole, la conservarea spațiului rural, precum și la menținerea și promovarea unor sisteme agricole durabile. Pentru a se garanta eficiența acestui sprijin, plățile trebuie să îi despăgubească pe fermieri pentru pierderile de venit și pentru costurile suplimentare legate de dezavantajele din zona în cauză.

33. Pentru a se asigura utilizarea eficientă a fondurilor Uniunii și tratamentul echitabil al fermierilor din întreaga Uniune, zonele montane și zonele care se confruntă cu constrângeri naturale sau cu alte constrângeri specifice trebuie definite în conformitate cu criterii obiective. În cazul zonelor care se confruntă cu constrângeri naturale, aceste criterii trebuie să fie de natură bio-fizică și să se bazeze pe dovezi științifice solide. Trebuie adoptate măsuri tranzitorii pentru a se facilita eliminarea progresivă a plăților în zonele care nu vor mai fi considerate zone care se confruntă cu constrângeri naturale, ca urmare a aplicării criteriilor respective.

34. Fermierii trebuie încurajați și în viitor să aplice standarde ridicate de bunăstare a animalelor, prin acordarea sprijinului numai acelora care se angajează să adopte standarde de creștere a animalelor care depășesc standardele obligatorii relevante. Pentru a se asigura conformitatea angajamentelor în materie de bunăstare a animalelor cu politica generală a Uniunii în acest domeniu, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește definirea zonelor în care angajamentele respective trebuie să asigure standarde îmbunătățite cu privire la metodele de producție.

35. Trebuie să se acorde în continuare plăți deținătorilor de păduri care furnizează servicii de conservare a pădurilor care sunt ecologice sau benefice pentru climă prin asumarea de angajamente vizând ameliorarea biodiversității, conservarea ecosistemelor forestiere de înaltă valoare, îmbunătățirea potențialului lor de atenuare a schimbărilor climatice și de adaptare la acestea și consolidarea caracterului protector al pădurilor în ceea ce privește eroziunea solului, conservarea resurselor de apă și pericolele naturale. În acest context, trebuie să se acorde o atenție specială conservării și promovării resurselor genetice forestiere. Se acordă plăți pentru angajamentele de silvomediu care depășesc standardele obligatorii relevante prevăzute de legislația națională. Pentru a se garanta utilizarea eficientă și eficace a resurselor bugetare ale FEADR, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește tipurile de operațiuni eligibile pentru sprijin în temeiul acestei măsuri.

36. În perioada de programare 2007-2013, a fost sprijinit în mod explicit numai un singur tip de cooperare în cadrul politicii de dezvoltare rurală: cooperarea în vederea dezvoltării de noi produse, procedee și tehnologii în sectoarele agroalimentar și forestier Sprijinul pentru acest tip de cooperare rămâne necesar, dar trebuie adaptat pentru a satisface mai bine cerințele economiei bazate pe cunoaștere. În acest context, trebuie prevăzută posibilitatea ca proiectele realizate de un singur operator să fie finanțate în temeiul acestei măsuri, cu condiția ca rezultatele obținute să fie diseminate, atingându-se astfel obiectivul de difuzare a noilor practici, procese sau produse. În plus a devenit evident că sprijinirea unei game mult mai largi de tipuri de cooperare, implicând o gamă mai variată de beneficiari, de la operatori mici la unii mai mari, poate contribui la atingerea obiectivelor politicii de dezvoltare rurală, prin faptul că îi ajută pe operatorii din zonele rurale să depășească dezavantajele de natură economică, ecologică și de altă natură ale fragmentării. Prin urmare, această măsură trebuie extinsă. Sprijinul acordat micilor operatori în scopul organizării de procese de lucru comune și al partajării facilităților și resurselor trebuie să îi ajute pe aceștia să devină viabili din punct de vedere economic, în pofida dimensiunilor lor reduse. Sprijinul acordat pentru cooperarea orizontală și verticală între actorii din lanțul de aprovizionare, precum și pentru promovarea de activități la nivel local trebuie să catalizeze dezvoltarea rațională din punct de vedere economic a lanțurilor scurte de aprovizionare, a piețelor locale și a lanțurilor alimentare locale. Sprijinul acordat pentru abordarea colectivă a proiectelor din domeniul protecției mediului și a practicilor ecologice trebuie să contribuie la realizarea de beneficii ecologice și climatice mai mari și mai coerente decât cele care ar putea fi obținute de operatori individuali acționând pe cont propriu (de exemplu, prin practici utilizate pe suprafețe de teren mai vaste și nefragmentate). În aceste domenii variate sprijinul trebuie să se acorde sub forme diverse. Grupurile și rețelele sunt deosebit de importante pentru partajarea expertizei și pentru dezvoltarea de expertize, servicii și produse noi și specializate. Proiectele-pilot reprezintă importante instrumente pentru testarea aplicabilității comerciale, în diferite contexte, a tehnologiilor, tehnicilor și practicilor, precum și pentru adaptarea acestora acolo unde este necesar. Grupurile operaționale reprezintă un element-pivot al parteneriatului european pentru inovare (denumit în continuare „PEI”) privind productivitatea și durabilitatea agriculturii. Un alt instrument important îl constituie strategiile de dezvoltare locală, care funcționează în afara cadrului de dezvoltare locală al axei LEADER – între actori publici și privați din zone urbane și rurale. Spre deosebire de abordarea LEADER, aceste parteneriate și strategii ar putea fi limitate la un singur sector și/sau la obiective de dezvoltare relativ specifice, inclusiv cele menționate mai sus. Organizațiile interprofesionale trebuie, de asemenea, să fie eligibile pentru sprijin în cadrul acestei măsuri. Acest sprijin trebuie limitat la o perioadă de 7 ani, excepție făcându-se în cazul acțiunilor colective în domeniul mediului și al climei, în situații justificate corespunzător.

37. În prezent, fermierii sunt expuși la riscuri economice și de mediu tot mai mari, ca urmare a schimbărilor climatice și a volatilității ridicate a prețurilor. În acest context, gestionarea eficientă a riscurilor dobândește o importanță tot mai mare pentru fermieri. Din acest motiv, trebuie instituită o măsură de gestionare a riscurilor, pentru a ajuta fermierii să facă față celor mai comune riscuri cu care se confruntă. Prin urmare, această măsură trebuie să contribuie la acoperirea primelor plătite de fermieri pentru asigurarea culturilor, a animalelor și a plantelor, precum și la acoperirea creării de fonduri mutuale și a compensațiilor plătite de aceste fonduri fermierilor pentru pierderile suferite ca urmare a izbucnirii unor boli ale animalelor sau plantelor sau în urma unor incidente de mediu. De asemenea, măsura respectivă trebuie să includă un instrument de stabilizare a veniturilor sub forma unui fond mutual pentru sprijinirea fermierilor care se confruntă cu scăderi dramatice ale veniturilor. Pentru a se asigura egalitatea de tratament între fermierii din întreaga Uniune, evitarea denaturării concurenței și respectarea obligațiilor internaționale ale Uniunii, trebuie prevăzute condiții specifice pentru acordarea sprijinului în cadrul acestor măsuri. Pentru a se garanta utilizarea eficientă și eficace a resurselor bugetare ale FEADR, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește definirea duratei minime și maxime a împrumuturilor comerciale acordate fondurilor mutuale.

38. Timp de mai mulți ani, abordarea LEADER privind dezvoltarea locală s-a dovedit a fi utilă pentru promovarea dezvoltării zonelor rurale, ținând seama de toate necesitățile multisectoriale legate de dezvoltarea rurală endogenă prin intermediul abordării sale ascendente. În consecință, axa LEADER trebuie menținută și în viitor, iar aplicarea sa trebuie să rămână obligatorie pentru toate programele de dezvoltare rurală.

39. Pentru a se asigura aplicarea strategiilor de dezvoltare locală la un nivel teritorial care să le permită să obțină rezultate care să contribuie în mod eficace la realizarea priorităților Uniunii în materie de dezvoltare rurală și de inovare, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește stabilirea criteriilor de populație pentru zona care urmează să facă obiectul fiecărei strategii și prezentarea în detaliu a costurilor de pregătire și de animare pentru care urmează să se acorde sprijin.

40. Sprijinul acordat din FEADR pentru dezvoltarea locală din cadrul axei LEADER trebuie să acopere toate aspectele pregătirii și ale implementării strategiilor de dezvoltare locală, funcționarea grupurilor de acțiune locală, precum și cooperarea între teritorii și grupuri care aplică o abordare ascendentă, gestionată de comunitate, în materie de dezvoltare locală. Pentru a permite partenerilor din zonele rurale care nu aplică încă axa LEADER să testeze și să elaboreze proiectul unei strategii de dezvoltare locală și operațiunile din cadrul acesteia, trebuie finanțat, de asemenea, „un kit de inițiere LEADER”. Pentru a se garanta utilizarea eficientă și eficace a resurselor bugetare ale FEADR, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat privind definirea detaliată, în cazul grupurilor de acțiune locală, a costurilor de animare eligibile.

41. Investițiile sunt comune multora dintre măsurile de dezvoltare rurală prevăzute în prezentul regulament și pot viza operațiuni de natură foarte diversă. Pentru a se asigura claritatea implementării acestor operațiuni, trebuie prevăzute anumite norme comune pentru toate investițiile. Aceste norme comune trebuie să definească tipurile de cheltuieli care pot fi considerate cheltuieli de investiții și să garanteze că se acordă sprijin numai pentru investițiile care creează o valoare nouă în agricultură. Pentru a se ține seama de particularitățile legate de anumite tipuri de investiții, precum achiziționarea de echipamente la mâna a doua și simplele investiții de înlocuire, și totodată pentru a se garanta utilizarea eficientă a fondurilor FEADR, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește stabilirea condițiilor în care anumite tipuri de investiții pot fi considerate cheltuieli eligibile. Pentru a facilita realizarea proiectelor de investiții, trebuie ca statele membre să poată plăti avansuri. Pentru a se asigura eficiența, echitatea și efectul durabil al ajutorului acordat din FEADR, trebuie prevăzute norme care să garanteze că investițiile aferente operațiunilor sunt durabile și că sprijinul acordat din FEADR nu este utilizat în scopul denaturării concurenței.

42. Anumite măsuri legate de suprafețe prevăzute în prezentul regulament implică asumarea de către o parte a beneficiarilor a unor angajamente care se întind pe o perioadă de cel puțin cinci ani. În cursul acestei perioade, situația exploatației sau a beneficiarilor se poate modifica. Prin urmare, trebuie prevăzute norme pentru stabilirea procedurii de urmat în aceste cazuri. În vederea asigurării implementării eficiente a măsurilor legate de suprafață și a protejării intereselor financiare ale Uniunii, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește stabilirea condițiilor aplicabile în caz de transfer parțial al unei exploatații și definirea altor situații în care nu se solicită rambursarea ajutorului.

43. Anumite măsuri din prezentul regulament prevăd, ca o condiție pentru acordarea sprijinului, ca beneficiarii să-și asume angajamente care depășesc nivelul de referință relevant definit prin standarde sau cerințe obligatorii. Având în vedere posibilele modificări ale legislației în perioada angajamentelor, care determină modificarea nivelului de referință, trebuie prevăzute dispoziții cu privire la revizuirea contractelor în cauză, pentru a se asigura respectarea permanentă a acestei condiții.

44. Pentru a garanta că resursele financiare alocate dezvoltării rurale sunt utilizate în modul cel mai eficient posibil și pentru a orienta măsurile din cadrul programelor de dezvoltare rurală în conformitate cu prioritățile Uniunii în materie de dezvoltare rurală, dar și pentru a garanta egalitatea de tratament între solicitanți, statele membre trebuie să stabilească criterii de selecție pentru selectarea proiectelor. Pot fi făcute excepții de la această regulă numai în cazul măsurilor prin care se acordă sprijin sub formă de plăți pentru prestarea de servicii de agromediu sau legate de bunăstarea animalelor. În aplicarea criteriilor de selecție trebuie să se țină seama de principiul proporționalității în ceea ce privește subvențiile mici.

45. FEADR trebuie să sprijine, prin intermediul asistenței tehnice, acțiuni legate de implementarea programelor de dezvoltare rurală, inclusiv suportând costurile aferente protecției simbolurilor și abrevierilor legate de schemele de calitate ale Uniunii pentru care se poate acorda sprijin pentru participare în temeiul prezentului regulament și cheltuielile efectuate de statele membre pentru delimitarea zonelor care se confruntă cu constrângeri naturale. Pentru a se garanta utilizarea eficientă a resurselor bugetare ale FEADR, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește activitățile de control care pot fi finanțate în cadrul asistenței tehnice.

46. Interconectarea rețelelor, a organizațiilor și a administrațiilor naționale implicate în diversele etape ale implementării programelor, organizată în contextul rețelei europene pentru dezvoltare rurală, a dovedit că poate juca un rol foarte important în ameliorarea calității programelor de dezvoltare rurală printr-o mai mare implicare a părților interesate în guvernanța dezvoltării rurale, precum și în informarea publicului larg cu privire la beneficiile acesteia. Prin urmare, interconectarea trebuie finanțată în cadrul asistenței tehnice la nivelul Uniunii.

47. Pentru a contribui la realizarea obiectivelor PEI privind productivitatea și durabilitatea agriculturii, trebuie creată o rețea PEI în scopul interconectării grupurilor operaționale, a serviciilor de consiliere și a cercetătorilor implicați în implementarea acțiunilor de orientare a inovării în agricultură. Această rețea trebuie finanțată în cadrul asistenței tehnice la nivelul Uniunii.

48. În perioada de programare 2007-2013, în cadrul rețelei europene pentru dezvoltare rurală a funcționat o rețea de experți evaluatori. Pentru a se ține seama de necesitățile specifice în materie de evaluare, trebuie creată, pentru perioada de programare 2014-2020, o rețea europeană de evaluare pentru dezvoltarea rurală care să reunească toți actorii implicați în activități de evaluare, pentru a se facilita schimburile de expertiză în domeniu. Această rețea trebuie finanțată în cadrul asistenței tehnice.

49. Statele membre trebuie să rezerve o parte din suma totală destinată asistenței tehnice în cadrul fiecărui program de dezvoltare rurală pentru finanțarea înființării și a operării unei rețele rurale naționale care să reunească organizațiile și administrațiile implicate în dezvoltarea rurală, inclusiv parteneriatul, în scopul unei mai mari implicări a acestora în implementarea programului și în ameliorarea calității programelor de dezvoltare rurală. Fiecare rețea rurală națională trebuie să elaboreze și să implementeze un plan de acțiune.

50. FEADR trebuie să semnaleze recunoașterea din partea Uniunii a modului în care abordările în materie de dezvoltare locală și dimensiunea transnațională se pot consolida reciproc, în special în contextul aplicării unui spirit inovator. Acest lucru trebuie realizat prin premierea unui număr limitat de proiecte care să exemplifice aceste caracteristici. Premiile trebuie să completeze alte surse de finanțare disponibile prin intermediul politicii de dezvoltare rurală, conferind recunoaștere oricărui proiect principal adecvat, indiferent dacă acesta a fost sau nu finanțat și în cadrul unui program de dezvoltare rurală.

51. Programele de dezvoltare rurală trebuie să prevadă acțiuni inovatoare de promovare a unui sector agricol eficient din punctul de vedere al utilizării resurselor, productiv și cu emisii scăzute de carbon, cu sprijinul PEI privind productivitatea și durabilitatea agriculturii. PEI trebuie să aibă drept scop promovarea unei puneri în practică mai rapide și mai vaste a soluțiilor inovatoare. PEI trebuie să creeze valoare adăugată prin stimularea adoptării instrumentelor legate de inovare și creșterea eficacității acestora, precum și prin creșterea sinergiilor dintre ele. PEI trebuie să elimine lacunele prin crearea unor legături mai strânse între cercetare și activitățile agricole practice.

52. Implementarea proiectelor inovatoare în contextul PEI privind productivitatea și durabilitatea agriculturii trebuie întreprinsă de grupuri operaționale din care să facă parte fermieri, cercetători, consultanți, întreprinderi și alți actori interesați de inovarea din sectorul agricol. Pentru a se garanta că rezultatele acestor proiecte sunt profitabile pentru întregul sector, acestea trebuie să fie diseminate.

53. Trebuie să se adopte dispoziții pentru determinarea cuantumului total al sprijinului acordat de Uniune pentru dezvoltarea rurală în temeiul prezentului regulament pentru perioada 1 ianuarie 2014 - 31 decembrie 2020, a defalcării anuale a acestuia și a cuantumului minim care trebuie concentrat în regiunile mai puțin dezvoltate, în conformitate cu cadrul financiar multianual pentru perioada 2014 - 2020 și cu Acordul interinstituțional privind cooperarea în domeniul bugetar și buna gestiune financiară[20] pentru aceeași perioadă. Creditele disponibile trebuie indexate forfetar în vederea programării.

54. Pentru a se facilita gestionarea fondurilor FEADR trebuie stabilită, în ceea ce privește cheltuielile publice efectuate în statele membre, o rată unică a contribuției FEADR la programele de dezvoltare rurală. Pentru a se ține seama de importanța deosebită sau de natura anumitor tipuri de operațiuni, trebuie stabilite rate specifice ale contribuției în legătură cu acestea . Pentru a se atenua constrângerile specifice cauzate de nivelul de dezvoltare, de distanță și de izolare, trebuie stabilită, pentru regiunile mai puțin dezvoltate, pentru regiunile ultraperiferice menționate în tratat și pentru insulele mici din Marea Egee, o rată adecvată a contribuției FEADR.

55. Fondurile eliberate în statele membre ca urmare a aplicării plafonului superior plăților directe primite de fermele individuale de mari dimensiuni în cadrul primului pilon al PAC trebuie rezervate pentru finanțarea, în fiecare stat membru, a proiectelor legate de inovare, pentru a ajuta fermele, inclusiv fermele mari, să-și sporească competitivitatea în cadrul obiectivelor PAC. Aceste proiecte trebuie să fie inițiate de fermieri, indiferent de mărimea fermelor lor, de grupuri operaționale din cadrul PEI, de grupuri de acțiune locală sau de grupuri de parteneri implicați în sectorul agricol

56. Statele membre trebuie să ia toate măsurile necesare și să pună în aplicare dispoziții adecvate pentru a garanta că măsurile lor de dezvoltare rurală pot face obiectul unor verificări și controale. În acest scop, autoritatea de gestionare și agenția de plăți trebuie să prevadă o evaluare ex ante și să procedeze la evaluarea măsurilor pe durata întregului proces de implementare al programului. Măsurile care nu respectă această condiție trebuie ajustate.

57. Comisia și statele membre trebuie să ia toate măsurile necesare pentru a asigura buna gestiune a programelor de dezvoltare rurală. În acest context, Comisia trebuie să efectueze controalele adecvate, iar statele membre trebuie să ia măsuri pentru a garanta buna funcționare a sistemelor lor de gestionare.

58. Trebuie să existe o autoritate unică de gestionare care să fie responsabilă pentru gestionarea și implementarea fiecărui program de dezvoltare rurală. Sarcinile acesteia trebuie specificate în prezentul regulament. Autoritatea de gestionare trebuie să poată delega o parte din sarcinile sale, rămânând totodată responsabilă de eficiența și corectitudinea gestionării. În cazul în care un program de dezvoltare rurală conține subprograme tematice, autoritatea de gestionare trebuie să poată desemna un alt organism care să desfășoare toate activitățile de gestionare și de implementare a subprogramelor respective în legătură cu alocările financiare care au fost identificate pentru acestea în cadrul programului, asigurând totodată buna gestiune financiară a subprogramelor respective.

59. Fiecare program de dezvoltare rurală trebuie monitorizat pentru a se putea urmări periodic implementarea programului și progresele realizate în vederea atingerii obiectivelor stabilite ale programului. Demonstrarea și ameliorarea eficacității și a impactului acțiunilor din cadrul FEADR depinde și de realizarea unei evaluări corespunzătoare pe parcursul etapelor de pregătire, de implementare și de finalizare a unui program. Prin urmare, Comisia și statele membre trebuie să instituie în comun un sistem de monitorizare și evaluare care să aibă ca obiectiv demonstrarea progreselor realizate și evaluarea impactului și a eficienței implementării politicii de dezvoltare rurală.

60. Pentru a se asigura faptul că informațiile pot fi agregate la nivelul Uniunii, trebuie ca un set de indicatori comuni să facă parte din sistem. Informațiile-cheie privind implementarea programelor de dezvoltare rurală trebuie înregistrate și păstrate pe suport electronic, pentru a se facilita agregarea datelor. Prin urmare, trebuie să se prevadă obligația beneficiarilor de a transmite informațiile minime necesare pentru monitorizare și evaluare.

61. Responsabilitatea pentru monitorizarea programelor trebuie partajată între autoritatea de gestionare și un comitet de monitorizare instituit în acest scop. Comitetul de monitorizare trebuie să aibă sarcina de a monitoriza eficacitatea implementării programului. În acest scop, trebuie specificate responsabilitățile comitetului în cauză.

62. Monitorizarea unui program trebuie să implice întocmirea unui raport anual de punere în aplicare care trebuie transmis Comisiei.

63. Fiecare program de dezvoltare rurală trebuie evaluat în vederea ameliorării calității sale și a demonstrării rezultatelor obținute.

64. Articolele 107, 108 și 109 din tratat trebuie aplicate sprijinului pentru măsurile de dezvoltare rurală din cadrul prezentului regulament. Cu toate acestea, trebuie să se prevadă că, dată fiind specificitatea sectorului agricol, articolele 107, 108 și 109 din tratat nu trebuie să se aplice măsurilor de dezvoltare rurală privind operațiunile care intră sub incidența articolului 42 din tratat și care se desfășoară în temeiul prezentului regulament și în conformitate cu acesta, și nici plăților efectuate de statele membre în scopul acordării unei finanțări suplimentare la nivel național pentru operațiunile din domeniul dezvoltării rurale pentru care se acordă sprijin din partea Uniunii și care intră sub incidența articolului 42 din tratat.

65. În plus, în vederea asigurării coerenței cu măsurile de dezvoltare rurală eligibile pentru sprijin din partea Uniunii și pentru a simplifica procedurile, plățile efectuate de statele membre, acordate ca finanțare națională suplimentară pentru operațiunile de dezvoltare rurală pentru care se acordă sprijin din partea Uniunii și care intră sub incidența articolului 42 din tratat, trebuie autorizate în cadrul procesului de elaborare a programelor în temeiul procedurii de notificare în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament. Pentru a se asigura monitorizarea corespunzătoare a plăților respective, la evaluarea acestora Comisia trebuie să aplice, prin analogie, criteriile stabilite pentru aplicarea articolului 107 din tratat. Pentru a se asigura că nu se implementează decât finanțarea națională suplimentară autorizată de Comisie, statul membru în cauză nu trebuie să pună în aplicare finanțarea suplimentară propusă pentru dezvoltarea rurală decât după aprobarea acesteia. Plățile efectuate de statele membre în scopul acordării unei finanțări suplimentare la nivel național pentru operațiuni din domeniul dezvoltării rurale pentru care se acordă sprijin din partea Uniunii și care nu intră sub incidența articolului 42 din tratat trebuie să fie notificate Comisiei în temeiul articolului 108 alineatul (3) din tratat, cu excepția cazului în care acestea intră sub incidența unei reglementări adoptate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 994/98 al Consiliului[21] și nu pot fi realizate decât după ce această procedură a avut ca rezultat aprobarea finală de Comisie.

66. Trebuie instituit un sistem electronic de informații pentru a se asigura un schimb de date eficient și sigur.

67. Se aplică legislația Uniunii privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date, în special Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date[22] și Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date[23].

68. Pentru a se asigura condiții uniforme pentru implementarea prezentului regulament în ceea ce privește prezentarea programelor de dezvoltare rurală, aprobarea și modificarea programelor, procedurile și calendarele pentru aprobarea programelor, procedurile și calendarele pentru aprobarea modificărilor aduse programelor, inclusiv intrarea lor în vigoare și frecvența prezentării lor, condiții specifice pentru implementarea măsurilor de dezvoltare rurală, structura și funcționarea rețelelor instituite prin prezentul regulament, adoptarea sistemului de monitorizare și evaluare, normele pentru operarea sistemului de informare, trebuie să se delege Comisiei competențe de executare. Competențele respective trebuie exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie[24].

69. Noua schemă de sprijin prevăzută în prezentul regulament înlocuiește schema de sprijin instituită prin Regulamentul (CE) nr. 1698/2005. Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 trebuie abrogat de la 1 ianuarie 2014.

70. Pentru a se facilita o tranziție fără probleme de la sistemul stabilit prin Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 la sistemul stabilit prin prezentul regulament, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat în ceea ce privește stabilirea de dispoziții tranzitorii,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

CUPRINS

REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) 10

TITLUL I Obiective și strategie 29

Capitolul I Domeniu de aplicare și definiții 29

Capitolul II Misiune, obiective, priorități și coerență 32

TITLUL II Programarea 35

Capitolul I Conținutul programării 35

Capitolul II Pregătirea, aprobarea și modificarea programelor de dezvoltare rurală 39

TITLUL III Sprijinul pentru dezvoltarea rurală 42

Capitolul I Măsuri 42

Secțiunea 1 Măsuri individuale 42

Secțiunea 2 Leader 67

Capitolul II Dispoziții comune pentru mai multe măsuri 69

Capitolul III Asistența tehnică și interconectarea 72

Capitolul IV Premiul pentru cooperare locală inovatoare în zonele rurale 77

TITLUL IV PEI privind productivitatea și durabilitatea agriculturii 79

TITLUL V Dispoziții financiare 81

TITLUL VI Gestionare, control și publicitate 86

TITLUL VII Monitorizare și evaluare 89

Capitolul I Dispoziții generale 89

Secțiunea 1 Instituirea unui sistem de monitorizare și evaluare și obiectivele acestuia 89

Secțiunea 2 Dispoziții tehnice 90

Capitolul II Monitorizarea 91

Capitolul III Evaluarea 93

TITLUL VIII Dispoziții privind concurența 95

TITLUL IX Competențele Comisiei, dispoziții comune și dispoziții tranzitorii și finale 96

Capitolul I Competențele Comisiei 96

Capitolul II Dispoziții comune 97

Capitolul III Dispoziții tranzitorii și finale 97

ANEXA I Cuantumuri și rate de sprijin 99

ANEXA II Criterii biofizice pentru delimitarea zonelor care se confruntă cu constrângeri naturale 103

ANEXA III Lista indicativă a măsurilor și a operațiunilor cu relevanță deosebită pentru subprogramele tematice prevăzute la articolul 8 105

ANEXA IV Condiții ex ante pentru dezvoltarea rurală 107

ANEXA V Lista indicativă a măsurilor importante pentru una sau mai multe priorități ale Uniunii în materie de dezvoltare rurală 114

TITLUL IObiective și strategie

Capitolul I Domeniu de aplicare și definiții

Articolul 1

Domeniul de aplicare

71. Prezentul regulament:

72. stabilește normele generale care reglementează sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat de Uniune din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (denumit în continuare „FEADR”), instituit prin Regulamentul (UE) nr. HR/2012.

73. definește obiectivele la care trebuie să contribuie politica de dezvoltare rurală și prioritățile relevante ale Uniunii în materie de dezvoltare rurală;

74. evidențiază contextul strategic pentru politica de dezvoltare rurală;

75. definește măsurile din cadrul politicii de dezvoltare rurală;

76. stabilește norme privind programarea, interconectarea, gestionarea, monitorizarea și evaluarea, pe baza împărțirii responsabilităților între statele membre și Comisie;

77. stabilește norme care să garanteze coordonarea FEADR cu alte instrumente ale Uniunii.

78. Prezentul regulament completează dispozițiile părții II din Regulamentul (UE) nr. [CSF/2012].

Articolul 2

Definiții

79. În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:

80. „programare”: procesul de organizare, de luare a deciziilor și de alocare a resurselor financiare în mai multe etape, care vizează implementarea, pe o bază multianuală, a acțiunii comune a Uniunii și a statelor membre pentru realizarea priorităților Uniunii în materie de dezvoltare rurală;

81. „regiune”: unitate teritorială corespunzătoare nivelului 1 sau 2 din Nomenclatorul Unităţilor Teritoriale pentru Statistică (nivelurile NUTS 1 și 2) în sensul Regulamentului (CE) nr. 1059/2003 al Parlamentului European și al Consiliului[25];

82. „măsură”: un set de operațiuni care contribuie la realizarea uneia sau mai multora dintre prioritățile Uniunii în materie de dezvoltare rurală;

83. „operațiune”: un proiect, un grup de proiecte, un contract, un aranjament sau o altă acţiune, selectat(ă) conform criteriilor stabilite pentru programul de dezvoltare rurală în cauză şi implementat(ă) de unul sau mai mulţi beneficiari, care permit realizarea uneia sau mai multora dintre prioritățile Uniunii în materie de dezvoltare rurală;

84. „beneficiar”: o persoană fizică sau juridică sau alt organism public sau privat responsabil cu implementarea operațiunilor sau destinatar al sprijinului;

85. „sistem de monitorizare și evaluare”: o abordare generală elaborată de Comisie și de statele membre, care definește un număr limitat de indicatori comuni cu privire la situația de referință, precum și la execuția financiară, la realizările, la rezultatele și la impactul programelor;

86. „strategie de dezvoltare locală”: un set coerent de operațiuni vizând să răspundă obiectivelor și nevoilor locale, care contribuie la realizarea priorităților Uniunii în materie de dezvoltare rurală, implementate în cadrul unui parteneriat la nivelul corespunzător;

87. „rata sprijinului”: rata contribuției publice totale la o operațiune;

88. „cheltuieli publice”: orice contribuție publică la finanțarea operațiunilor, provenind din bugetul statului, al autorităților regionale și locale, al Uniunii și orice alte cheltuieli similare. Orice contribuție la finanțarea operațiunilor care provine din bugetul organismelor de drept public sau al asociațiilor formate dintr-una sau mai multe autorități regionale sau locale sau organisme de drept public, în sensul Directivei 2004/18/CE[26], este considerată contribuție publică.

89. „regiuni mai puțin dezvoltate”: regiuni ale căror produs intern brut (PIB) pe cap de locuitor este mai mic de 75 % din PIB-ul mediu al UE-27.

90. „microîntreprinderi și întreprinderi mici și mijlocii” (denumite în continuare „IMM-uri”): microîntreprinderi și întreprinderi mici și mijlocii astfel cum sunt definite în Recomandarea 2003/361/CE a Comisiei[27];

91. „cost tranzacțional”: un cost aferent unui angajament dar care nu este imputabil direct implementării acestuia;

92. „teren agricol utilizat” (denumit în continuare „TAU”): teren agricol utilizat, în sensul Regulamentului (CE) nr. 1200/2009 al Comisiei din 30 noiembrie 2009[28];

93. „pierderi economice”: orice costuri suplimentare suportate de un fermier ca urmare a unor măsuri excepționale luate de acesta în scopul reducerii aprovizionării pieței în cauză sau orice pierdere substanțială de producție;

94. „fenomen meteorologic nefavorabil”: condiții meteorologice, cum sunt gerul, furtunile și grindina, gheața, ploile torențiale sau secetele grave, care pot fi asimilate unui dezastru natural;

95. „boli ale animalelor”: boli care figurează pe lista bolilor animalelor stabilită de Organizația Mondială pentru Sănătatea Animalelor sau în anexa la Decizia 90/424/CEE a Consiliului[29];

96. „incident de mediu”: apariția unui caz specific de poluare, de contaminare sau de degradare în ceea ce privește calitatea mediului, legată de un eveniment specific și limitată din punct de vedere geografic. Această definiție nu acoperă riscurile generale de mediu care nu sunt legate de un eveniment specific precum schimbările climatice sau poluarea atmosferică;

97. „dezastru natural”: un eveniment natural de natură biotică sau abiotică, ce generează perturbări importante ale sistemelor de producție agricolă și ale structurilor forestiere, cauzând în cele din urmă importante daune economice sectoarelor agricol și forestier;

98. „eveniment catastrofal”: un eveniment neprevăzut de natură biotică sau abiotică, provocat de acțiunea oamenilor, care generează perturbări importante ale sistemelor de producție agricolă și ale structurilor forestiere, cauzând în cele din urmă importante daune economice sectoarelor agricol și forestier;

99. „lanț scurt de aprovizionare”: un lanț de aprovizionare care implică un număr limitat de operatori economici angajați în activități de cooperare și de dezvoltare economică locală, precum și relații geografice și sociale strânse între producători și consumatori;

100. „tânăr fermier”: un fermier cu vârsta mai mică de 40 de ani la momentul depunerii cererii, care deține competențele și calificările profesionale adecvate și care se stabilește pentru prima dată într-o exploatație agricolă ca șef al acesteia;

101. „operațiune finalizată” înseamnă o operațiune care a fost finalizată din punct de vedere material sau implementată integral și în privința căreia toate plățile conexe au fost efectuate de către beneficiari, iar contribuția publică corespunzătoare a fost plătită beneficiarilor;

102. „obiective tematice”: obiectivele tematice definite la articolul 9 din Regulamentul (UE) nr. [CSF/2012] al Parlamentului European și al Consiliului[30].

103. „Cadrul strategic comun (denumit în continuare ‹‹CSC››)”: cadrul strategic comun la care se face referire la articolul 10 din Regulamentul (UE) nr. [CSF/2012].

104. În ceea ce privește definiția tânărului fermier, prevăzută la alineatul (1) litera (u), se deleagă Comisiei competența de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 90 privind condițiile în care o persoană juridică poate fi considerată „tânăr fermier”, inclusiv stabilirea unei perioade de grație pentru dobândirea competențelor profesionale.

Capitolul IIMisiune, obiective, priorități și coerență

Articolul 3

Misiune

FEADR contribuie la strategia Europa 2020 prin promovarea dezvoltării rurale durabile în întreaga Uniune, venind în completarea celorlalte instrumente ale politicii agricole comune (denumită în continuare „PAC”), a politicii de coeziune și a politicii comune în domeniul pescuitului. FEADR contribuie la realizarea în Uniune a unui sector agricol mai echilibrat din punct de vedere teritorial și ecologic, mai benefic pentru climă, mai rezilient și mai inovator.

Articolul 4

Obiective

În cadrul general al PAC, sprijinul pentru dezvoltare rurală contribuie la atingerea următoarelor obiective:

105. competitivitatea agriculturii;

106. gestionarea durabilă a resurselor naturale și combaterea schimbărilor climatice;

107. o dezvoltare teritorială echilibrată a zonelor rurale.

Articolul 5

Prioritățile Uniunii în materie de dezvoltare rurală

Obiectivele dezvoltării rurale, a căror realizare contribuie la strategia Europa 2002 pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii, trebuie atinse prin intermediul următoarelor șase priorități ale Uniunii în materie de dezvoltare rurală, care transpun obiectivele tematice ale CSC:

108. încurajarea transferului de cunoștințe și a inovării în agricultură, în silvicultură și în zonele rurale, cu accent pe următoarele aspecte:

109. încurajarea inovării și a creării unei baze de cunoștințe în zonele rurale;

110. consolidarea legăturilor dintre agricultură și silvicultură, pe de o parte, și cercetare și inovare, pe de altă parte.

111. încurajarea învățării pe tot parcursul vieţii și a formării profesionale în sectoarele agricol și forestier;

112. creșterea competitivității tuturor tipurilor de agricultură și creșterea viabilității exploatațiilor, cu accent pe următoarele aspecte:

113. facilitarea restructurării exploatațiilor care se confruntă cu probleme structurale majore, în special a celor cu un nivel redus de participare la piață, a exploatațiilor orientate spre piață din anumite sectoare și a exploatațiilor care au nevoie să își diversifice activitățile agricole;

114. facilitarea reînnoirii generațiilor în sectorul agricol.

115. promovarea organizării lanțului alimentar și a gestionării riscurilor în agricultură, cu accent pe următoarele sectoare:

116. o mai bună integrare a producătorilor primari în lanțul alimentar prin intermediul schemelor de calitate, al promovării pe piețele locale și în cadrul circuitelor scurte de aprovizionare, al grupurilor de producători și al organizațiilor interprofesionale;

117. sprijinirea gestionării riscurilor la nivelul exploatațiilor.

118. refacerea, conservarea și consolidarea ecosistemelor care depind de agricultură și de silvicultură, cu accent pe următoarele aspecte:

119. refacerea și conservarea biodiversității, inclusiv în zonele Natura 2000 și în cadrul activităților agricole de mare valoare naturală, precum și a stării peisajelor europene;

120. ameliorarea gestionării apelor;

121. ameliorarea gestionării solului.

122. promovarea utilizării eficiente a resurselor și sprijinirea tranziției către o economie cu emisii reduse de carbon și rezistentă la schimbările climatice în sectoarele agricol, alimentar și silvic, cu accent pe următoarele aspecte:

123. eficientizarea utilizării apei în agricultură;

124. eficientizarea utilizării energiei în sectorul agroalimentar;

125. facilitarea furnizării și a utilizării surselor regenerabile de energie, a subproduselor, a deșeurilor, a reziduurilor și a altor materii prime nealimentare, în scopul bioeconomiei;

126. reducerea emisiilor de oxizi de azot și de metan din agricultură;

127. promovarea sechestrării carbonului în agricultură și silvicultură;

128. promovarea incluziunii sociale, a reducerii sărăciei și a dezvoltării economice în zonele rurale, cu accent pe următoarele aspecte:

129. facilitarea diversificării, a înființării de noi întreprinderi mici și a creării de locuri de muncă;

130. încurajarea dezvoltării locale în zonele rurale;

131. sporirea accesibilității, a utilizării și a calității tehnologiilor informației și comunicațiilor (TIC) în zonele rurale.

Toate aceste priorități contribuie la realizarea obiectivelor transversale legate de inovare, de protecția mediului și de atenuarea efe