În plus, compararea transfrontalieră a modului în care statele membre au progresat în acest sens a fost dificilă. Acest fapt se datorează diversității abordărilor naționale și regionale și utilizării unor parametri și metodologii diferite. Prin urmare, legislatorii UE au decis să stabilească, în cadrul directivei, un mecanism de evaluare comparativă pentru a calcula nivelul optim din punctul de vedere al costurilor al cerințelor de performanță energetică pentru clădirile noi și cele existente, atât rezidențiale (locuințe unifamiliale și apartamente), cât și nerezidențiale (birouri, clădiri de învățământ, spitale etc.). Acest mecanism indică situațiile în care statele membre stabilesc cerințe de performanță care sunt sub nivelurile optime din punctul de vedere al costurilor, în sensul că există un potențial neexploatat de economisire rentabilă a energiei în parcurile imobiliare naționale.

Mecanismul de evaluare comparativă se bazează pe un cadru care permite compararea măsurilor care favorizează eficiența energetică, a măsurilor care încorporează surse de energie regenerabile și a diferitelor combinații ale acestor măsuri. Metodologia se bazează pe performanțele energetice primare și pe costuri și ia în considerare durata de viață a clădirilor.

Acest cadru permite Comisiei să evalueze progresele înregistrate de statele membre în ceea ce privește atingerea nivelurilor optime, din punctul de vedere al costurilor, ale cerințelor minime de performanță energetică. Progresele înregistrate de statele membre în punerea în aplicare a dispozițiilor directivei privind cerințele minime de performanță energetică, optime din punctul de vedere al costurilor, au fost luate în considerare în momentul evaluării condițiilor prealabile în cadrul fondurilor structurale și de investiții europene pentru eficiență energetică în infrastructură, clădiri publice și locuințe. Valorile optime de referință în funcție de costuri sunt utilizate și de către Banca Europeană de Investiții pentru a evalua eficacitatea preconizată a investițiilor în proiecte și programe de renovare și modernizare a clădirilor.

Următoarele secțiuni explică cadrul metodologic, cadrul juridic și cerințele, precum și progresele înregistrate de statele membre în ceea ce privește atingerea nivelurilor optime, din punctul de vedere al costurilor, ale cerințelor minime de performanță energetică.

2.Ce înseamnă optimizarea în funcție de costuri?

Nivelul optim din punctul de vedere al costurilor este definit la articolul 2 alineatul (14) din directivă. El reprezintă performanța energetică (măsurată în kWh/m2 de energie primară) care determină cel mai redus cost pe durata ciclului de viață estimat al clădirii (30 de ani pentru clădirile rezidențiale și de 20 ani pentru clădiri nerezidențiale). Calcularea costurilor (exprimată în valoare actualizată netă) include costuri de investiții în măsuri privind eficiența energetică și energia regenerabilă, costuri de întreținere și de exploatare, costurile energetice, veniturile din energia produsă și costurile de eliminare (costurile de demolare la sfârșitul duratei de viață a unei clădiri).

Cadrul metodologic privind optimizarea în funcție de costuri se bazează pe un cadru convențional pentru analiza cost-beneficiu. Acesta nu ține seama de toți factorii externi care pot afecta calcularea costurilor de utilizare a clădirilor de-a lungul ciclului de viață. În mod similar, efectele pozitive asupra societății ale investițiilor în eficiența energetică și integrarea energiei din surse regenerabile în clădiri nu sunt nici ele luate în considerare în cadrul metodologic optim din punctul de vedere al costurilor. Acestea pot include crearea de locuri de muncă și de bunăstare, creșterea productivității, îmbunătățirea stării de sănătate a ocupanților clădirilor și valoarea clădirilor. Deoarece multe dintre beneficiile eficienței energetice nu sunt contabilizate în metodologie, statele membre pot opta pentru definirea unor cerințe minime care sunt superioare nivelurilor optime din punctul de vedere al costurilor.

Cadrul metodologic privind optimizarea în funcție de costuri ar trebui să fie înțeles ca un instrument menit să sprijine statele membre în vederea stabilirii cerințelor minime de performanță energetică pentru clădiri și a actualizării acestora, ținând seama de progresele tehnice și de evoluțiile pieței. Acesta stabilește principiile pentru compararea măsurilor care vizează eficiența energetică, a măsurilor care încorporează surse de energie regenerabile și a combinațiilor de astfel de măsuri.

Deși metodologia optimizării în funcție de costuri stabilește cadrul pentru calcul, ea permite statelor membre o flexibilitate considerabilă pentru a selecta parametrii de calcul (de exemplu, clădirile de referință, metoda de calcul a performanței energetice, măsuri privind eficiența energetică și energia regenerabilă, costurile, prețurile la energie și ratele de actualizare). Prin urmare, nu este posibil să se compare în mod direct nivelurile optime din punctul de vedere al costurilor în toate statele membre. Cu toate acestea, metodologia poate fi utilizată pentru definirea valorilor naționale de referință pentru cerințele minime de performanță energetică la nivel național, precum și pentru evaluarea și compararea nivelurilor respective de ambiție pentru care aceste cerințe au fost stabilite la nivelul statelor membre.

În concluzie, utilizarea cadrului metodologic privind optimizarea în funcție de costuri contribuie la stabilirea unor cerințe minime de performanță pentru clădirile noi și cele deja existente, precum și pentru elementele de clădiri (de exemplu, pereți, acoperiș, ferestre etc.) în conformitate cu potențialul tehnic și economic de economisire a energiei și cu condițiile naționale și regionale specifice. În plus, acesta permite definirea nivelurilor de eficiență care sunt rentabile pentru gospodării și investitori. Drept urmare, statele membre nu vor stabili cerințe prea permisive, care ar putea frâna realizarea economiilor de energie. Mai mult, participanții pe piață dispun de informații cu privire la cele mai rentabile măsuri privind eficiența energetică și energia din surse regenerabile atât pentru clădirile noi cât și pentru cele existente, precum și pentru înlocuirea elementelor individuale ale unei clădiri.

3.Cadrul juridic

Dispozițiile privind calcularea nivelurilor optime din punctul de vedere al costurilor, ca bază pentru stabilirea și revizuirea cerințelor minime de performanță energetică la nivel național și regional, reprezintă un element esențial al Directivei privind performanța energetică a clădirilor. Articolul 4 alineatul (1) din directivă prevede că statele membre se asigură că cerințele minime de performanță energetică pentru clădiri sau unități de clădiri sunt stabilite în funcție de nivelurile optime din punctul de vedere al costurilor. Articolul 5 stabilește cadrul metodologic, obligația statelor membre de a raporta calculele Comisiei și obligația Comisiei de a raporta Parlamentului European și Consiliului cu privire la progresele înregistrate de statele membre.

În Regulamentul delegat (UE) al Comisiei nr. 244/2012 (denumit în continuare „regulamentul”) sunt prevăzute dispoziții detaliate privind cerințele minime de performanță energetică în vederea atingerii nivelurilor optime din punctul de vedere al costurilor. Metodologia prevăzută în regulament a fost stabilită în conformitate cu anexa III la directivă și este completată prin orientări generale care nu sunt obligatorii din punct de vedere juridic.

Regulamentul include în anexa III un model care poate fi utilizat de statele membre pentru calcularea nivelurilor optime din punctul de vedere al costurilor și raportarea acestora către Comisie. Regulamentul prevede, de asemenea, principalele aspecte care trebuie abordate în cadrul rapoartelor naționale privind optimizarea în funcție de costuri în temeiul anexei I la directiva menționată. Rapoartele naționale ar trebui să cuprindă toate datele de intrare și ipotezele utilizate, precum și un calcul al diferenței dintre cerințele minime de performanță energetică și nivelurile optime calculate din punctul de vedere al costurilor. În mod ideal, cerințele minime de performanță energetică ar trebui să fie stabilite ca niveluri optime calculate din punctul de vedere al costurilor, astfel încât să nu existe diferențe sau decalaje între cele două. În caz contrar, ele ar trebui să fie stabilite la un nivel mai ridicat pentru a reflecta beneficiile eficienței energetice, care nu se reflectă în metodologia optimizării în funcție de costuri.

Cu toate acestea, în cazul în care există un decalaj, dacă cerințele minime de performanță energetică sunt mai ridicate decât nivelurile optime calculate din punctul de vedere al costurilor, statele membre trebuie să îl justifice sau să includă un plan de reducere a acestuia înainte de următoarea revizuire a calculelor nivelurilor optime din punctul de vedere al costurilor. Considerentul 14 din directivă sugerează că se poate considera că există un decalaj semnificativ atunci când nivelurile optime din punctul de vedere al costurilor sunt cu 15 % mai mici decât cerințele minime în vigoare.

4.Prezentare generală a calculelor naționale ale optimizării în funcție de costuri

În total, în cursul celui de-al doilea semestru al anului 2013 și în 2014, Comisia a primit 30 de rapoarte din partea a 27 de state membre. Regatul Unit a prezentat un raport pentru Marea Britanie și Irlanda de Nord și un raport separat pentru Gibraltar. Belgia a prezentat rapoarte separate pentru regiunile Bruxelles-Capitală, Flandra și Valonia. Grecia nu a prezentat un raport național privind optimizarea în funcție de costuri înainte de data prezentului raport.

Majoritatea statelor membre au respectat cadrul metodologic privind optimizarea în funcție de costuri pentru calcularea și raportarea nivelurilor optime din punctul de vedere al costurilor, în conformitate cu directiva și regulamentul. Evaluarea tehnică a detaliilor calculelor optimizării în funcție de costuri la nivel național a fost efectuată de un contractor extern și este disponibilă online. Cazurile de nedepunere și depunere incompletă sunt monitorizate în mod corespunzător de Comisie.

Calculul nivelurilor optime în funcție de costuri constă din mai multe etape:

definirea clădirilor de referință;