Până la termenul limită de transpunere, numai 12 state membre au notificat Comisiei că au finalizat transpunerea directivei. Prin urmare, împotriva celorlalte state membre Comisia a inițiat acțiuni în constatarea neîndeplinirii obligațiilor pentru necomunicarea măsurilor naționale de transpunere: BE, BG, IE, EL, ES, IT, CY, LT, HU, MT, NL, PT, RO, SI și UK. Toate aceste acțiuni în constatarea neîndeplinirii obligațiilor au fost închise până la 8 decembrie 2016. Întârzierea adoptării și a notificării măsurilor naționale de transpunere au întârziat analiza Comisiei și publicarea rapoartelor de transpunere.

Articolul 4 alineatul (4) pedepsește vizionarea cu bună știință de spectacole pornografice care implică participarea unui copil. AT, BG, CY, DE, ES, FI, IE, IT, LT, MT, RO, SI, SK și UK (Gibraltar) au în vigoare o legislație care transpune această dispoziție a directivei. Informațiile furnizate de celelalte state membre nu au fost concludente.

În conformitate cu articolul 4 alineatul (3), statele membre trebuie să sancționeze constrângerea sau forțarea unui copil să participe la spectacole pornografice sau amenințarea unui copil în acest scop. AT, BG, CY, DE, EL, ES, IE, IT, LT, MT, NL, SI, SK și UK (Gibraltar) au în vigoare o legislație care transpune această dispoziție a directivei. Statele membre folosesc formulări diferite pentru a ilustra „constrângerea, forța și amenințarea”. De exemplu, BG, DE, HR, HU, IT, PL și SI se referă la „forță și amenințare”, BG la „forță, amenințare cu vătămare gravă”, EL la „constrângere sau violență ori amenințare” și ES la „utilizare de violență sau amenințare”.

În ceea ce privește incitarea sau recrutarea unui copil în scopul participării la spectacole pornografice [articolul 4 alineatul (2)], AT, BG, CY, DE, EL, ES, IT, LT, MT, NL, RO, SK și UK (Gibraltar) au adoptat o legislație care transpune această dispoziție a directivei. Informațiile furnizate de celelalte state membre nu au fost concludente.

În legătură cu constrângerea, forțarea sau amenințarea unui copil în scopul practicării unor activități sexuale cu un terț [articolul 3 alineatul (6)], CY, DE, FR, LU, MT, NL și PT se referă în mod explicit în legislația proprie la comiterea infracțiunii cu un terț, în vreme ce AT, BG, CZ, ES, HU, IE, IT, LT, RO, SE și SI acoperă acest aspect în mod implicit sau prin prevederi cu privire la viol, violență sexuală, abuz sexual prin constrângere, forță sau amenințare.

Pe de altă parte, majoritatea statelor membre au adoptat o legislație care pedepsește întreținerea de relații sexuale cu un copil în cazul în care se recurge la constrângere, forță sau amenințări, cu nivelul de pedepse impus de directivă [articolul 3 alineatul (5) punctul (iii)]. Întrucât CY, DE, LU și MT menționează „constrângere, forță sau amenințări”, alte state membre utilizează ca termeni „violență și amenințări” (CZ, EL, FI, FR, LT, LU, LV, NL, PT, SE și SK), „forță și amenințări” (BE, BG, DE, HR, HU, IT, PL și SI), „violență și intimidări” (ES), „împotriva voinței copilului” (EE), „constrângere cu uz de forță” (AT) sau altă terminologie.

CY, CZ, DE, EE, FR, IE, IT, LT, LV, MT, PL, SI și SK includ infracțiuni care pedepsesc întreținerea oricărui act sexual cu un copil care nu are vârsta consimțământului sexual într-o manieră similară cu cea prevăzută la articolul 3 alineatul (4). AT, BE, BG, ES, HR, LU RO, PT și SE diferențiază între acte care implică penetrarea și cele care nu implică penetrarea.

În ceea ce privește prostituția infantilă, CY și SK au inclus o definiție explicită în legislația proprie de transpunere care conține elemente ale articolului 2 litera (d). Pe de altă parte, în AT, BG, CZ, DE, EL, LT, LU, SE, SI și UK transpunerea decurge din jurisprudență și din alte surse, coroborate cu infracțiunea de prostituție infantilă [articolul 4 alineatele (5)-(7)], în vreme ce, în cazul BE, EE, ES, FI, FR, HR, IT, MT, NL, PL, PT și RO, transpunerea decurge exclusiv din infracțiunea de prostituție infantilă.

BE, CY, EE, EL, ES, HR, IE, IT, LV, PT, RO, SE, SK și UK (Gibraltar) utilizează termenul „pornografie infantilă” în legislația acestora. Toate celelalte state membre utilizează termeni diferiți, precum reprezentări pornografice (AT), material pornografic (BG), lucrări pornografice (CZ), imagine sau reprezentare pornografică (FR) și altele.

Vârsta consimțământului sexual variază la nivelul statelor membre: 14 ani (AT, BG, DE, EE, HU și PT), 15 ani (CZ, FR, HR, PL, SE, SI și SK), 16 ani (BE, ES, LT, LU, LV, NL și UK), 17 ani (CY și IE) și 18 ani (MT). FI, IT și RO aplică vârste diferite ale consimțământului sexual în funcție de natura infracțiunii. În EL, vârsta consimțământului este diferită pentru activități homosexuale masculine (17 ani) și activități heterosexuale consensuale și activități homosexuale feminine (15 ani).

Articolul 5 alineatele (7) și (8) reprezintă dispoziții opționale care vizează aplicabilitatea articolului 5 unor situații specifice. Toate statele membre cu excepția AT, DE, ES, SE și UK [articolul 5 alineatul (7)] și AT și DE [articolul 5 alineatul (8)] au decis să nu le aplice.

Articolul 4 alineatul (6) pedepsește constrângerea sau forțarea unui copil să practice prostituția infantilă sau amenințarea unui copil în astfel de scopuri. AT, BG, CY, CZ, DE, EE, EL, ES, FR, HR, IT, LT, LU, MT, NL, PT, RO, SI, SK și UK (Scoția) au în vigoare o legislație care transpune această dispoziție a directivei. Informațiile furnizate de celelalte state membre nu au fost concludente.

În conformitate cu articolul 4 alineatul (5), statele membre pedepsesc determinarea sau recrutarea unui copil în scopul participării la prostituția infantilă sau obținerea de foloase sau exploatarea în alt fel a unui copil în astfel de scopuri. BE, BG, CY, CZ, DE, EL, ES, FR, HR, IT, LT, LU, MT, NL, PT, RO, SE, SI, SK și UK au în vigoare o legislație care transpune această dispoziție a directivei. Informațiile furnizate de celelalte state membre nu au fost concludente.

În vreme ce unele state membre (BG, CY, DE, HR, FR, IT, LU și SI) au introdus dispoziții specifice care vizează punerea sub sechestru și confiscarea în cazul infracțiunilor menționate la articolele 3, 4 și 5, restul statelor membre se bazează pe norme generale de drept penal în materie de punere sub sechestru și confiscare, care se aplică tuturor infracțiunilor penale.

Articolul 9 litera (f) prevede o circumstanță agravantă atunci când infractorul a pus în pericol viața copilului în mod intenționat sau din culpă. Majoritatea statelor membre au în vigoare o legislație care transpune această dispoziție. Pentru BE, CZ, ES, FI, FR, IE, IT, LV, SK și UK, informațiile nu au fost concludente.

Conform articolului 9 litera (e), dacă infractorul a fost condamnat în trecut pentru infracțiuni de aceeași natură, aceasta ar trebui să constituie circumstanță agravantă. AT, BE, CZ, HR, IT, LV, PT și SK prevăd o circumstanță agravantă generală, indiferent dacă infracțiunea ulterioară are sau nu un caracter similar. Pe de altă parte, pentru a constitui circumstanță agravantă este necesară săvârșirea unei infracțiuni în BG, CY, EE, ES, FI, HU, MT și PL. Examinarea separată a ambelor opțiuni (infracțiuni similare și infracțiuni independente) este prevăzută în FR și LT.

Conform articolului 9 litera (c), faptul că infracțiunea a fost săvârșită de mai multe persoane acționând împreună ar trebui considerat circumstanță agravantă. În vreme ce CY, HR și IT se referă în mod explicit la „mai multe persoane” acționând împreună, alte state membre folosesc o terminologie diferită. De exemplu, BE menționează „una sau mai multe persoane, BG, EL, MT, NL și PT „două sau mai multe persoane, DE și SE „mai mult de o persoană”.

Articolul 9 alineatul (b) se referă la infracțiunile săvârșite de către un membru al familiei copilului, de către o persoană care coabitează cu copilul sau de către o persoană care a abuzat de poziția sa recunoscută de încredere sau de autoritate asupra copilului. Majoritatea statelor membre au în vigoare o legislație care transpune această dispoziție. Pentru AT, BE, BG, DE, ES, IE, LT, LU, PL, RO, SI și UK (Anglia/Țara Galilor, Scoția și Gibraltar), informațiile nu au fost concludente.

Unele state membre (AT, BE, BG, EL, FI, HR, HU, IT, LU, PL și SI) au transpus articolul 16 alineatul (2) printr-o dispoziție generală care obligă sau încurajează raportarea infracțiunilor și/sau oferirea de sprijin persoanelor în nevoie. Alte state membre (BG, CY, CZ, EE, ES, FR, HR, LT, LV, NL, PT, RO, SE și SK) l-au transpus printr-o dispoziție juridică mai specifică, stipulând obligativitatea raportării infracțiunilor comise împotriva copiilor. UK (Anglia/Țara Galilor, Irlanda de Nord și Scoția) utilizează măsuri fără caracter legislativ.

În ceea ce privește articolul 16 alineatul (1), legislația din HR, MT, PT, SI și UK (Anglia/Țara Galilor, Irlanda de Nord și Gibraltar) prevede o obligație generală de a raporta infracțiunile. În schimb, legislația din majoritatea statelor membre conține o dispoziție specifică referitoare la raportarea infracțiunilor în scopul protejării copiilor (AT, BG, CY, CZ, DE, EE, EL, ES, FI, HU, IT, LT, LV, NL, RO și SE). În plus, BG, CY, CZ, DE, EL, FI, HU, IT, LV, RO, SE și SK prevăd o obligație specifică impusă anumitor categorii profesionale (precum cadre didactice, medici, psihologi, asistenți medicali) de a notifica autoritățile competente.

Articolul 15 alineatul (2) impune statelor membre să permită urmărirea penală a infracțiunilor pentru o perioadă suficientă după ce victima a împlinit vârsta majoratului. AT, BE, CY, EE, EL, ES, HR, HU, IE, LV, MT, PL, RO, SE, SI și UK au în vigoare o legislație care transpune această dispoziție. În BG, CZ, DE, FI, IT, LT, NL și SK, termenul de prescripție pentru unele infracțiuni începe de la data comiterii infracțiunii. Aceasta înseamnă că victimele copii, îndeosebi cele abuzate la o vârstă foarte fragedă, ar putea să nu beneficieze de suficient timp după împlinirea vârstei majoratului pentru a obține urmărirea penală.

Conform articolului 15 alineatul (1), statele membre iau măsurile necesare pentru a se asigura că cercetarea sau urmărirea penală a infracțiunilor menționate la articolele 3-7 nu este condiționată de depunerea unei plângeri sau de formularea unei acuzații de către victimă sau de reprezentantul acesteia și că procedurile penale pot continua chiar dacă persoana în cauză și-a retras declarațiile. În vreme ce legislațiile naționale din CY, NL, PL și PT urmează în mod explicit principiul enunțat la articolul 15 alineatul (1), AT, BE, BG, CZ, DE, EE, EL, ES, FI, FR, HR, HU, IT, LT, LU, LV, MT, RO, SE, SI și SK au transpus această dispoziție prin intermediul normelor generale de drept penal care reglementează inițierea anchetelor sau a urmăririlor penale. În UK (Anglia/Țara Galilor, Irlanda de Nord și Scoția), procurorii pot iniția sau continua procedurile penale în cazul în care constată că există suficiente probe pentru a oferi o perspectivă realistă asupra condamnării și că urmărirea penală este în interesul public. IE aplică același principiul de interes public.

Persoanele sunt încurajate să raporteze abuzurile îndeosebi prin intermediul liniilor telefonice de asistență/urgență, cum ar fi Child Focus (număr de telefon 116000) în BE sau Child Line (116111) în LT.

2.1.15.Competența și coordonarea urmăririi penale (articolul 17)

Articolul 17 stabilește norme privind stabilirea competenței de către statele membre asupra infracțiunilor menționate în directivă.

Articolul 17 alineatul (1) vizează jurisdicția în care infracțiunea a fost săvârșită, în totalitate sau parțial, pe teritoriul unui stat membru sau dacă autorul infracțiunii este unul dintre resortisanții săi. Majoritatea statelor membre au în vigoare o legislație care transpune această dispoziție. Pentru CY, IE, LV, NL, SI, PT și UK (Gibraltar), informațiile nu au fost concludente.

Conform articolului 17 alineatul (2), un stat membru are opțiunea de a-și extinde competența în privința unei infracțiuni săvârșite în afara teritoriului său. De exemplu, în cazul în care infracțiunea a fost săvârșită împotriva unuia dintre resortisanții săi sau împotriva unei persoane care își are reședința obișnuită pe teritoriul său [articolul 17 alineatul (2) litera (a)], infracțiunea a fost săvârșită în folosul unei persoane juridice care își are sediul pe teritoriul său [articolul 17 alineatul (2) litera (b)] sau autorul infracțiunii își are reședința obișnuită pe teritoriul său [articolul 17 alineatul (2) litera (c)]. Majoritatea statelor membre au decis să aplice opțiunile prevăzute la articolul 17 alineatul (2) litera (a) (AT, BE, BG, CZ, EE, EL, ES, FI, FR, HR, HU, IT, MT, NL, PL, PT, RO, SI și SK) și la articolul 17 alineatul (2) litera(c) (AT, BE, ES, FI, FR, HR, IE, LT, LU, LV, MT, NL, PT, RO, SE și SK), în vreme ce mai puține dintre acestea au decis să aplice opțiunile enunțate la articolul 17 alineatul (2) litera (b) (CY, CZ, ES, HR, IT, LV, MT, PL, PT, RO și SI).

Articolul 17 alineatul (3) impune statelor membre să se asigure că competența acestora include situațiile în care o infracțiune este săvârșită prin mijloace ale tehnologiei informației și comunicațiilor accesate de pe teritoriul lor, indiferent dacă acestea se află sau nu pe teritoriul lor. În vreme ce CY, EL, MT și PT au o dispoziție specifică ce urmează formularea din directivă și se referă în mod direct la infracțiunile săvârșite prin mijloace ale tehnologiei informației și comunicațiilor, AT, BE, BG, DE, EE, ES, FI, FR, HR, HU, IE, IT, LT, RO, SI, SK și UK utilizează o dispoziție generală care stabilește competența în privința infracțiunilor săvârșite pe teritoriul lor.

Articolul 17 alineatul (4) interzice stabilirea cerinței dublei incriminări pentru urmărirea penală a infracțiunilor săvârșite în afara teritoriului statului membru în cauză, atunci când autorul infracțiunii este unul dintre resortisanții săi. BG, CZ, HU, IT, LV, MT, SK și UK (Anglia/Țara Galilor și Irlanda de Nord) nu prevăd cerința dublei incriminări la stabilirea competenței în privința unei infracțiuni. În pofida stipulării unei clauze privind dubla incriminare, AT, BE, DE, EE, EL, ES, FI, FR, HR, LT, LU, NL și SE prevăd excepții specifice pentru toate infracțiunile menționate la articolul 17 alineatul (4).

Conform articolului 17 alineatul (5), fiecare stat membru se asigură că propria sa competență nu este subordonată condiției ca urmărirea penală să poată fi începută numai în urma unei plângeri depuse de victimă la locul în care a fost săvârșită infracțiunea sau în urma unui denunț din partea statului locului în care a fost săvârșită infracțiunea. Majoritatea statelor membre au în vigoare o legislație care transpune această dispoziție. Pentru LU și SI, informațiile furnizate nu au fost concludente.

2.2.Asistență și protecție acordate victimelor (articolele 18-20)

2.2.1.Dispoziții generale privind asistența, sprijinul și măsurile de protecție pentru copiii victime (articolul 18)

Articolul 18 conține dispoziții generale privind asistența, sprijinul și măsurile de protecție pentru copiii victime:

Conform articolului 18 alineatul (1), copiilor victime li se acordă asistență, sprijin și protecție, avându-se în vedere interesul superior al copilului. Majoritatea statelor membre au în vigoare o legislație care transpune această dispoziție. Informațiile furnizate de BE, DE, LV și SI nu au fost concludente.

Articolul 18 alineatul (2) obligă statele membre să ia măsurile necesare pentru a se oferi asistență și sprijin copilului de îndată ce autoritățile competente au motive întemeiate să creadă că este posibil ca acesta să fie victimă. Aproape jumătate dintre statele membre au în vigoare măsuri care transpun această dispoziție. Pentru AT, BE, BG, DE, EL, ES, FR, IT, LU, NL, PL, SI și UK (Anglia/Țara Galilor, Irlanda de Nord și Scoția), informațiile nu au fost concludente.

Articolul 18 alineatul (3) impune statelor membre să se asigure că, atunci când există incertitudine cu privire la vârsta unei persoane și atunci când există motive pentru a crede că persoana este copil, se prezumă că persoana respectivă este copil pentru a primi acces imediat la asistență. În vreme ce în BG, CY, EL și LT formularea din legislația de transpunere a acestei dispoziții este foarte asemănătoare cu cea din directivă, legislația din EE, ES, HR, LV, MT, PT, RO și UK (Anglia/Țara Galilor și Gibraltar) conține o prezumție generală de minoritate în favoarea victimei până la proba contrarie. Pentru AT, BE, CZ, DE, FI, FR, HU, IE, IT, LU, PL, SE, SI, SK și UK (Scoția), informațiile nu au fost concludente.

2.2.2.Asistență și sprijin acordate victimelor (articolul 19)

Articolul 19 conține dispoziții generale privind asistența, sprijinul și măsurile de protecție pentru copiii victime și familiile lor:

Conform articolului 19 alineatul (1), statele membre se asigură că se acordă asistență și sprijin victimelor înainte de procedurile penale, pe parcursul acestora și pentru o perioadă de timp corespunzătoare după încheierea lor, asigurând în special protecția copiilor care raportează cazuri de abuzuri care au loc în cadrul familiilor lor. Majoritatea statelor membre au în vigoare o legislație care transpune această dispoziție. Informațiile furnizate de DE, HU, IE, IT, LV, PL, RO, SI și SK nu au fost concludente.

Articolul 19 alineatul (2) impune statelor membre să se asigure că asistența și sprijinul acordate copiilor victime nu sunt condiționate de dorința victimei de a coopera pe parcursul cercetărilor penale, al urmăririi penale sau în faza de judecată. În vreme ce legislația din CY, EL, MT și UK (Anglia/Țara Galilor și Gibraltar) utilizează o formulare foarte asemănătoare cu cea din directivă, majoritatea statelor membre [AT, BE, BG, CZ, EE, ES, FI, FR, HR, HU, IE, IT, LT, LU, LV, NL, PL, PT, RO, SE, SK și UK (Irlanda de Nord și Scoția)] utilizau o varietate de dispoziții privind asistența și sprijinul. Informațiile furnizate de DE și SI nu au fost concludente.

Conform articolului 19 alineatul (3), statele membre se asigură că asistența și sprijinul în favoarea copiilor victime sunt acordate în urma unei evaluări individuale a situației specifice a fiecărei victime, ținându-se seama de opiniile, nevoile și preocupările copilului. Majoritatea statelor membre au introdus măsuri care transpun această dispoziție. Informațiile furnizate de DE, EL, IT, LT, LU, LV, NL, PL, SI și UK (Scoția) nu au fost concludente.

Conform articolului 19 alineatul (4), copiii victime ale infracțiunilor sexuale sunt considerați victime deosebit de vulnerabile în temeiul Deciziei-cadru 2001/220/JAI, înlocuită din 2012 cu Directiva privind drepturile victimelor . Majoritatea statelor membre au adoptat măsuri care transpun această dispoziție. Informațiile furnizate de DE, EL, IE, IT, SI și UK (Scoția) nu au fost concludente.