2.

propune o nouă viziune politică globală asupra violenței pe motive de gen, care să includă: — un instrument de drept penal sub forma unei directive împotriva violenței pe motive de gen; — măsuri care să vizeze cadrul celor 6 P privind violența împotriva femeilor (politici, prevenire, protecție, punere sub urmărire penală, și parteneriat); — solicită statelor membre să se asigure că cei care au comis actele sunt pedepsiți în funcție de gravitatea infracțiunii; — solicitarea ca statele membre să asigure instruirea oficialilor care intră în contact cu cazurile de violență împotriva femeilor, inclusiv personalul care operează în domeniul aplicării legii, al protecției sociale, în serviciile de îngrijire medicală și în centrele de ajutor de urgență, pentru a detecta, identifica și reacționa într-un mod adecvat în astfel de cazuri, acordând o atenție specială nevoilor și drepturilor victimelor; — cerința ca statele membre să acorde atenția cuvenită, să înregistreze și să desfășoare anchete cu privire la toate formele de infracțiuni de violență bazată pe gen, pentru a începe urmărirea penală publică; — planuri de creare a unor reguli specifice de anchetare pentru personalul din poliție și pentru personalul medical, pentru a asigura probele în cazurile de violență pe motive de gen; — crearea unui parteneriat cu instituțiile de educație universitară, care să vizeze furnizarea de cursuri de pregătire privind violența pe motive de gen pentru persoanele care lucrează în domeniile relevante, mai ales judecătorii, ofițerii din poliția judiciară, personalul din sănătate și educație, precum și cei care acordă sprijin victimelor; — propuneri de măsuri pentru a ajuta victimele să-și reconstruiască viața, abordând nevoile specifice ale diferitelor categorii de victime, cum ar fi femeile aparținând minorităților, garantându-le în același timp siguranța și contribuind la restabilirea lor fizică și psihologică, precum și de măsuri de încurajare a schimburilor de informații și a celor mai bune practici privind supraviețuitorii violenței împotriva femeilor; — integrarea mecanismelor specifice de identificare și diagnostic în spitalele de urgență și în rețeaua de îngrijiri de bază, pentru a asigura un acces și un sistem de monitorizare mai eficient pentru victimele respective; — solicită statelor membre să ofere adăpost victimelor violenței pe motive de gen, în cooperarea cu ONG-urile relevante; — cerințe minimale cu privire la numărul de structuri de asistență (centre cu resurse specifice), raportat la 10 000 de locuitori, pentru victimele violenței de gen; — crearea unei carte europene care să prevadă un nivel minim de servicii de asistență care să fie oferite victimelor violenței împotriva femeilor, incluzând: dreptul la asistență juridică; înființarea de adăposturi care să ofere victimelor protecție și cazare temporară; servicii de consiliere psihologică de urgență, furnizate gratuit de specialiști, într-un mod descentralizat și accesibil, precum și servicii de asistență financiară care să vizeze promovarea independenței victimelor și înlesnirea revenirii lor la o viață normală și în câmpul muncii; — standarde minimale de asigurare a unei asistențe profesionalizate, sub forma consilierii din partea unui membru al profesiilor juridice, indiferent de rolul avut în procesul penal; — mecanisme de facilitare a accesului la asistență juridică, care să dea victimelor posibilitatea de a-și afirma drepturile în întreaga Uniune; — planuri de elaborare a unor orientări metodologice și de colectare de noi informații, pentru a obține date statistice comparabile privind violența pe motive de gen, inclusiv mutilarea genitală a femeilor, pentru a evalua amploarea problemei și pentru a oferi o bază pentru modificarea acțiunilor întreprinse în legătură cu aceasta; — declararea, în următorii cinci ani, a unui An european de combatere a violenței împotriva femeilor, pentru a crește gradul de conștientizare a cetățenilor europeni cu privire la această problemă; — adresarea unei solicitări Comisiei și statelor membre pentru a lua măsuri preventive adecvate, printre care și campanii de sensibilizare, în cooperare cu ONG-urile, atunci când este cazul; — implementarea unor măsuri în cadrul acordurilor salariale și o mai bună coordonare între angajatori, sindicate și întreprinderi, precum și între organele de conducere ale acestora, pentru a oferi victimelor informații pertinente cu privire la dreptul muncii; — creșterea numărului de instanțe cu competențe specifice în cazurile de violență de gen; alocarea unui volum mai mare de resurse și materiale de instruire cu privire la violența de gen, destinate judecătorilor, procurorilor și avocaților; și ameliorarea unităților specializate din cadrul organelor de aplicare a legii, mărind personalul acestora și îmbunătățindu-le formarea și dotările;