Mai precis, în sectorul energiei eoliene onshore, costurile generale de instalare, exploatare și întreținere, precum și costurile totale egalizate ale producerii de energie (Levelized Costs of Electricity – LCOE) au scăzut în ultimul deceniu din cauza economiilor de scară, a creșterii concurenței și a maturizării industriei. În perioada 2010-2020, media ponderată globală a LCOE a scăzut cu 54 %, de la 0,089 USD/kWh la 0,041 USD/kWh. În plus, tehnologia turbinelor eoliene onshore a înregistrat progrese semnificative în ultimii ani. Factori precum creșterea în înălțime a turnului, creșterea în diametru a rotorului și creșterea dimensiunilor și fiabilității turbinelor au promovat în ansamblu o capacitate sporită.

Pe lângă sprijinul din ce în ce mai mare pentru vehiculele electrice și mobilitatea durabilă, schema de sprijin predominantă pentru T-SRE în UE continuă să fie o cotă obligatorie pentru combustibilii din surse regenerabile. În 2020, toate țările din UE au utilizat o schemă de obligații, predominant o cotă, ca principală schemă de sprijin pentru creșterea ponderii T-SRE. Deși sistemele de cote diferă în detaliu, toate impun furnizorilor de combustibili să asigure o anumită proporție de combustibili din surse regenerabile ori să utilizeze combustibili din surse regenerabile pentru a reduce intensitatea medie a emisiilor de gaze cu efect de seră generate de combustibilii utilizați în transporturi. Cotele impuse înregistrează, în general, o creștere de la an la an și au vizat deseori o cotă de 10 % până în 2020.

În plus, în 2020, statele membre au sprijinit implementarea unor sisteme de E-SRE la scară mai mică în locuințe și comunități. De exemplu, în acest an, Belgia, Danemarca, Lituania, Ungaria, Țările de Jos, Polonia, Grecia, Italia, Cipru și Letonia au instituit scheme de sprijin pentru contorizarea netă a prosumatorilor.

Articolul 19 din RED II prevede, în plus, că statele membre se asigură că, atunci când un producător primește sprijin financiar din partea unei scheme de sprijin, valoarea de piață a garanției de origine aferente aceleiași producții este luată în considerare în mod adecvat în cadrul schemei de sprijin relevante. Prin urmare, statele membre dispun de modalități diferite de a contabiliza energia electrică care beneficiază de sprijin și, în general, de modalități diferite de stabilire a propriilor sisteme de GO.

·Creșterea gradului de acceptare publică a politicilor și proiectelor în domeniul energiei este esențială pentru a asigura o tranziție energetică susținută și reușită. Aceasta include implicarea timpurie a cetățenilor și, eventual, stimulente financiare, cum ar fi, de exemplu, cele create în Danemarca. Orientările menționate mai sus oferă exemple suplimentare.

·Utilizarea biocombustibililor pe bază de deșeuri poate contribui în mod durabil la decarbonizarea transporturilor, în special în cazul modurilor dificil de electrificat, împreună cu combustibilii din surse regenerabile de origine nebiologică. Directiva RED II stabilește un obiectiv de 3,5 % pentru ponderea biocarburanților avansați în 2030. Începând cu 2016, consumul din UE a crescut de peste două ori, ajungând la 1 224 ktep în 2020. Statele membre aflate pe primele locuri în această tranziție sunt Suedia, cu o cotă de 3,6 % a materiilor prime enumerate în anexa IX A, urmată de Estonia, Finlanda, Italia și Țările de Jos, care au depășit 1 % în 2020.

·Deși în mod normal este nevoie de timp pentru a spori substanțial nivelul de implementare a surselor regenerabile de energie, prin acțiuni de politică specifice se pot obține rezultate rapide. De exemplu, în 2020, Irlanda avea un singur parc eolian deținut de comunitate. Ulterior, această țară a întreprins acțiuni axate pe comunitatea de energie și bazate pe Schema de sprijin pentru energia din surse regenerabile și pe Cadrul comunitar favorabil, ceea ce a dus la aplicarea cu succes a 17 noi proiecte ale comunităților de energie, care beneficiază de sprijin în toate etapele lor (sprijin financiar și servicii de consolidare a capacităților), inclusiv de sprijin pentru dezvoltarea și exploatarea proiectelor. Printre acțiuni se numără și o licitație destinată comunităților în vederea obținerii de sprijin operațional, a creării unui fond al comunității de energie și a instituirii unui proces anual specific de racordare la rețea.

5.Concluzie

Prin atingerea obiectivelor pentru 2020 la nivelul UE și pentru toate statele membre, cu excepția unuia singur, cadrul RED I s-a dovedit a fi unul de succes în ceea ce privește realizarea creșterii preconizate a consumului de energie din surse regenerabile. Cu toate acestea, reiese în mod clar că, pentru a atinge noul obiectiv de 45 % propus de Comisie în planul REPowerEU, va fi necesară o creștere bruscă a implementării energiei din surse regenerabile – ceea ce va conduce aproape la triplarea creșterii medii anuale de 0,8 puncte procentuale din ultimul deceniu.

Transpunerea urgentă și integrală a Directivei RED II din 2018 privind energia din surse regenerabile este esențială pentru succesul tranziției energetice, deoarece pune bazele unei implementări pe scară mai largă a surselor regenerabile de energie. În prezent, Comisia verifică transpunerea și a lansat proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, aflate în diferite stadii, împotriva tuturor statelor membre. În plus, adoptarea și punerea în aplicare a revizuirii RED II – și a măsurilor sectoriale însoțitoare – vor fi esențiale pentru atingerea obiectivelor în 2030. Propunerea Comisiei din 18 mai 2022 vizează eliminarea barierelor semnificative din calea implementării cu succes a SRE prin simplificarea și scurtarea procedurilor de acordare a autorizațiilor. Prin urmare, Comisia invită Parlamentul European și Consiliul să adopte propunerea până la sfârșitul anului 2022, astfel încât aceasta să poată intra în vigoare cât mai curând posibil. În plus, statele membre ar trebui să includă în proiectelor lor actualizate de PNEC, prevăzute pentru 2023, contribuții naționale în conformitate cu obiectivul de 45 % la nivelul UE propus de Comisie.

Este încă prea devreme pentru a face previziuni în ceea ce privește atingerea potențială a obiectivului pentru 2030 la nivelul UE în ansamblu sau la nivelul fiecărui stat membru în parte. Primele estimări sugerează că, în 2021, ponderea energiei din surse regenerabile la nivelul UE a înregistrat doar o ușoară creștere (22,2-22,4 %), indicând un nivel al creșterii consumului de energie din surse regenerabile aproximativ egal cu nivelul creșterii consumului final de energie în legătură cu redresarea economică după ce măsurile luate în contextul pandemiei de COVID-19 au fost relaxate sau eliminate.

Per ansamblu, în mai multe sectoare au putut fi observate recent evoluții pozitive, ceea ce indică faptul că implementarea energiei din surse regenerabile înregistrează progrese. În sectorul energiei electrice, primele indicii sugerează că 2022 va fi un an record pentru piața europeană a energiei solare fotovoltaice, cu o creștere anuală a implementării pe cele mai mari piețe ale statelor membre ale UE între 17 % și 26 % . În sectorul transporturilor, cel mai recent raport trimestrial arată o creștere de 53 % de la an la an în ceea ce privește vehiculele electrice pe bază de baterii . În sectorul construcțiilor, cele mai recente rapoarte de piață arată pentru 2021 o creștere rapidă a vânzărilor de pompe de căldură aer-aer la nivel european, în creștere cu 34 % . În Finlanda, 75 000 de pompe de căldură au fost vândute în primele șase luni ale anului 2022, în creștere cu 80 % comparativ cu aceeași perioadă a anului trecut. În sectorul industrial, anul 2021 a fost un an record pentru contractele de achiziție de energie electrică din surse regenerabile încheiate la nivel de întreprinderi, noile contracte semnate având o valoare de 6,7 GW .

O serie de state membre și-au asumat deja angajamente ambițioase pentru 2030, cum ar fi o pondere de 80 % a energiei electrice din surse regenerabile în Germania și chiar 100 % în Austria și Estonia. Portugalia și-a devansat obiectivul de 80 % privind energia electrică din surse regenerabile cu patru ani, până în 2026. În plus, Țările de Jos aproape și-au dublat obiectivul pentru 2030 în materie de energie offshore, de la 11,5 GW la 21 GW.