În 2017, s-a înregistrat un consum mai mare de energie, în principal în sectorul transporturilor (o creștere anuală de +2,5 %) și în industrie (+1,6 %). Consumul de energie nu s-a modificat în sectorul serviciilor, iar în sectorul rezidențial a scăzut (-0,5 %).

În 2017, sectorul transporturilor a reprezentat 34 % din consumul final de energie, urmat de sectorul rezidențial și de cel industrial (fiecare cu 25 %), de sectorul serviciilor (13 %) și de alte sectoare (3 %).

Consumul de energie primară din UE a scăzut cu 9,2 %, de la 1 720 Mtep în 2005, la 1 561 Mtep în 2017. Această valoare este cu 5,3 % peste obiectivul de 1 483 Mtep pentru 2020. Aceasta a scăzut în medie cu 0,8 % pe an în perioada 2005-2017, însă a crescut din nou începând cu anul 2015. În 2017, s-a înregistrat o creștere anuală de 0,9 %.

3.Obiectivele naționale

Până în 2017, 17 state membre au reușit să reducă sau să mențină nivelul consumului final de energie sub traiectoria lor liniară ipotetică pentru atingerea obiectivelor estimate până în 2020. Cu toate acestea, în ceea ce privește consumul de energie primară, 15 state membre se aflau încă peste traiectoriile lor liniare ipotetice în 2017. Per ansamblu, în 2017, consumul final de energie din 17 state membre (o scădere față de 18 state în 2015) se afla sub nivelul prevăzut de obiectivul lor indicativ pentru 2020 privind consumul final de energie. În 2017, doar 14 state membre (o scădere față de la 17 state în 2015) au atins sau au reușit să își mențină nivelul consumului de energie primară sub obiectivul orientativ pentru 2020.

Trebuie avut în vedere că, spre deosebire de contribuțiile la obiectivul pentru 2030, nu există nicio cerință ca obiectivele naționale pentru 2020 să se adauge obiectivului UE. De fapt, există un decalaj între suma obiectivelor naționale și obiectivul UE. În ceea ce privește consumul final de energie, obiectivele naționale orientative se ridică în total la 1 085 Mtep, adică cu 1 Mtep sub obiectivul UE; în ceea ce privește consumul de energie primară, acestea totalizează 1 533 Mtep, adică cu 50 Mtep peste obiectivul UE.

4.Tendințele consumului de energie în statele membre

Față de 2005, consumul final de energie a scăzut în toate statele membre, exceptând Cipru, Lituania, Malta, Austria și Polonia. Cu toate acestea, comparativ cu 2016, consumul final de energie a crescut în 24 de state membre în 2017, cele mai mari creșteri înregistrându-se în Slovacia (+7 %), Malta (+6,7 %) și Polonia (+6,5 %). Cele mai mari scăderi s-au înregistrat în Belgia (-1,2 %), Regatul Unit (-0,8 %) și Italia (-0,6 %).

Față de 2005, consumul de energie primară a scăzut în toate statele membre, exceptând Estonia, Cipru și Polonia. Țările cu cel mai mare declin al consumului de energie primară sunt Lituania (-23,4 %), Grecia (-23,2 %), Regatul Unit (-20,8 %) și Italia (-17 %). Cu toate acestea, în 2017, consumul de energie primară a crescut în 20 de state membre față de anul precedent, cele mai mari creșteri înregistrându-se în Malta (+12,9 %), România (+5,7 %) și Spania (+5,4 %). Estonia a înregistrat cea mai mare scădere de la an la an (-4,2 %) față de 2016, urmată de Regatul Unit (-1,6 %) și Irlanda (-1,4 %).

Tendința descendentă s-a inversat în perioada de trei ani din 2014 până în 2017, întrucât consumul final de energie a crescut în toate statele membre, iar consumul de energie primară, în 23 de state membre, față de 2014. Cu toate acestea, creșterea consumului primar în această perioadă a fost mai mică decât creșterea PIB. Acest lucru se traduce printr-o reducere a intensității energetice primare în toate statele membre, cu șase excepții (Belgia, Grecia, Italia, Ungaria, Austria și Portugalia).

Figura 2: Evoluția relativă a consumului de energie primară, a intensității energiei primare și a PIB-ului, 2014-2017

Sursa: Eurostat

Pentru a înțelege mai bine factorii care stau la baza creșterilor recente ale consumului de energie, Comisia Europeană a organizat un atelier dedicat experților, în cadrul căruia s-au oferit contribuții pentru elaborarea unui raport care prezintă factorii determinanți ai tendințelor recente privind consumul de energie. Analiza factorilor posibili care au influențat creșterea tendințelor consumului în perioada de după 2014 arată că există diferențe între sectoare: principala creștere a consumului de energie a fost observată în sectorul clădirilor (rezidențiale și de servicii) în pofida unei ușoare tendințe descendente în 2017, urmat de sectorul transporturilor, în timp ce consumul de energie în industrie a crescut foarte puțin. Consumul asociat aprovizionării cu energie (producție, transport și distribuție) a scăzut din cauza tranziției către energia din surse regenerabile în producția de energie electrică. Raportul a confirmat, de asemenea, că nu există un motiv unic pentru creșterea consumului de energie în UE față de 2014. Creșterea ar putea fi parțial rezultatul unei bune performanțe economice începând cu 2014, datorată în parte prețurilor scăzute ale petrolului și în parte, iernii cu temperaturi mai scăzute din 2015 și 2016, iar combinația acestor elemente va varia în funcție de sectoare.

Pentru a discuta despre tendințele crescânde privind consumul de energie și a identifica posibilele soluții pentru a readuce UE pe drumul cel bun spre îndeplinirea obiectivelor în materie de eficiență energetică pentru 2020, reprezentanții statelor membre s-au reunit de două ori în toamna anului 2018 în cadrul unui grup operativ dedicat creat de Comisie. Raportul privind activitatea desfășurată de grupul operativ a identificat câteva cauze suplimentare ale creșterii consumului de energie legate de contextul național. Printre acestea s-au numărat: (i) punerea în aplicare cu întârziere a politicilor în materie de eficiență energetică; (ii) o diferență între economiile de energie estimate și economiile de energie efectiv realizate; (iii) acordarea unei atenții insuficiente impactului aspectelor comportamentale, cum ar fi efectul de revenire; (iv) lipsa finanțării pentru politicile în materie de eficiență energetică; și (v) restricții legate de normele UE privind ajutoarele de stat.

O analiză mai detaliată din punct de vedere cantitativ a diferiților factori aflați la baza evoluțiilor consumului de energie este posibilă grație analizei de descompunere realizate de JRC și Odyssee-Mure. Cu toate acestea, ambele analize acoperă numai datele până în 2016.

Principalul factor de reducere a consumului de energie primară a fost scăderea cererii finale de energie, ca urmare a îmbunătățirii intensității energetice finale (figura 3). Aceasta a contribuit la o scădere totală a energiei primare de 122 Mtep, echivalentul a 7 % din consumul în 2005. Îmbunătățirea eficienței transformării a reprezentat o scădere de 30 Mtep în perioada 2005-2016. Reducerea pierderilor din distribuție și a consumului din sectorul de conversie a generat o reducere suplimentară de 9,5 Mtep a consumului de energie primară. Ponderea în creștere a energiei din surse regenerabile în consumul brut final de energie, care a evoluat de la 9 % la 17 % la nivelul UE, a redus, de asemenea, nivelurile consumului de energie primară. Cu toate acestea, creșterea utilizării energiei electrice a avut un efect de contrabalansare, astfel că, per ansamblu, efectul eficienței transformării de -30 Mtep (echivalentul unui declin de -2 % față de consumul de energie primară din 2005) a fost mai curând moderat.