EXPUNERE DE MOTIVE

CONTEXTUL PROPUNERII

Directiva privind piețele instrumentelor financiare (MiFID), în vigoare din noiembrie 2007, reprezintă un pilon principal al integrării piețelor financiare din UE. Este vorba de fapt despre un set de documente adoptate în conformitate cu procesul „Lamfalussy”[1], care include o directivă cadru (Directiva 2004/39/CE)[2], o directivă de punere în aplicare (Directiva 2006/73/CE)[3] și un regulament de punere în aplicare (Regulamentul 1287/2006)[4]. MiFID stabilește un cadru normativ pentru furnizarea de servicii de investiții în domeniul instrumentelor financiare (de exemplu, servicii de brokeraj, consultanță, dealing, administrare de portofoliu, subscriere) de către bănci și societăți de investiții și pentru exploatarea de către operatori a piețelor reglementate. Documentul mai stabilește atribuțiile și responsabilitățile autorităților competente naționale în raport cu aceste activități.

Obiectivul principal este creșterea gradului de integrare, competitivitate și eficiență a piețelor financiare din UE. În termeni concreți, MiFID a eliminat posibilitatea statelor membre de a impune desfășurarea pe anumite piețe bursiere a tuturor tranzacțiilor cu instrumente financiare și a făcut posibilă concurența dintre bursele tradiționale și locurile de tranzacționare alternative, în întreaga Europă. Directiva a oferit în egală măsură băncilor și societăților de investiții un „pașaport” consolidat pentru a furniza servicii de investiții peste tot în UE, cu condiția respectării unor cerințe în materie de organizare și raportare și a unor reguli complexe concepute pentru a-i proteja pe investitori.

După trei ani jumătate de la intrarea în vigoare, se constată o concurență mai intensă între locurile de tranzacționare a instrumentelor financiare și o gamă mai largă de opțiuni pentru investitori în ceea ce privește furnizorii de servicii și instrumentele financiare disponibile. Aceste progrese au fost amplificate și de evoluțiile tehnologice care au avut loc între timp. În linii generale, costurile aferente tranzacțiilor au scăzut, iar gradul de integrare a crescut[5].

Au apărut însă și anumite probleme. În primul rând, noul mediu, mai competitiv, a generat noi provocări. Avantajele rezultate din concurența sporită nu s-au distribuit egal între participanții la piață și nu au fost întotdeauna transferate investitorilor finali, fie ei de detaliu (retail) sau en gros (wholesale). Fragmentarea pieței generată de concurență a făcut ca mediul de tranzacționare să devină mai complex, mai ales în ceea ce privește colectarea datelor referitoare la tranzacții. În al doilea rând, anumite dispoziții ale MiFID au fost depășite de evoluțiile tehnologice și de piață. Există riscul subminării interesului comun de a avea condiții de concurență transparente și echitabile pentru locurile de tranzacționare și societățile de investiții. În al treilea rând, criza financiară a scos la iveală deficiențele existente în ceea ce privește reglementarea altor instrumente decât acțiunile, tranzacționate mai ales între investitori profesioniști. Teoriile anterioare, conform cărora un grad minim de transparență, supraveghere și protecție a investitorilor în cadrul acestui tip de tranzacții este mai probabil să favorizeze eficiența pieței, nu mai sunt valabile. În fine, procesul rapid de inovare și gradul tot mai mare de complexitate a instrumentelor financiare subliniază importanța unui nivel ridicat și actualizat al protecției investitorilor. Cu toate că și-au dovedit din plin eficacitatea în contextul crizei financiare, normele complexe prevăzute de MiFID necesită totuși îmbunătățiri specifice și ambițioase.

Revizuirea MiFID constituie așadar o parte integrantă a reformelor destinate să instituie un sistem financiar mai sigur, mai solid, mai transparent și mai responsabil, în beneficiul economiei și al societății în ansamblu, în context post-criză și să asigure o piață financiară mai integrată, mai eficientă și mai competitivă în UE[6]. Ea reprezintă în același timp un vehicul esențial pentru îndeplinirea angajamentului asumat în cadrul G20[7] de a identifica soluții pentru acele zone ale sistemului financiar care sunt mai puțin reglementate și mai opace și de a îmbunătăți organizarea, transparența și supravegherea diferitelor segmente ale pieței, în special în cazul instrumentelor tranzacționate extrabursier (OTC)[8], completând astfel propunerea legislativă referitoare la instrumentele derivate extrabursiere, contrapartidele centrale și registrele centrale de tranzacții[9].

Sunt , de asemenea, necesare îmbunătățiri care să vizeze aspecte concrete, având scopul de a amplifica supravegherea și transparența piețelor instrumentelor derivate pe mărfuri, astfel încât să se asigure rolul lor în ceea ce privește operațiunile de acoperire a riscului și de descoperire a prețurilor. Aceste schimbări se impun și în lumina evoluțiilor structurilor și tehnologiilor specifice pieței, pentru a se garanta concurența loială și eficiența piețelor. Pe lângă toate acestea, mai sunt necesare și anumite schimbări ale cadrului de protecție a investitorilor, ținându-se cont de evoluția practicilor în materie, cu scopul de a cultiva încrederea investitorilor.

În cele din urmă, conform recomandărilor Grupului de Larosière și concluziilor Consiliului ECOFIN[10], UE s-a angajat să reducă la minimum, acolo unde este cazul, marja de manevră a statelor membre în cazul directivelor UE privind serviciile financiare. Această abordare constituie un element comun pentru toate domeniile acoperite de revizuirea MiFID și va contribui la instituirea unui set unic de norme pentru piețele financiare din UE, va facilita crearea în continuare a unor condiții echitabile pentru statele membre și participanții la piață, va îmbunătăți supravegherea și aplicarea, va reduce costurile suportate de participanții la piață, va ameliora condițiile de acces și va spori competitivitatea mondială a sectorului financiar din UE.

Ca atare, propunerea de modificare a MiFID se împarte în două. Pe de o parte, regulamentul stabilește cerințele legate de comunicarea informațiilor către public și de transmiterea datelor referitoare la tranzacții către autoritățile competente, îndepărtând astfel barierele din calea accesului nediscriminatoriu la mecanismele de compensare, precum și tranzacționarea obligatorie a instrumentelor derivate în locuri de tranzacționare organizate și acțiuni specifice în domeniul supravegherii cu privire la instrumentele financiare și la pozițiile pe instrumente derivate, precum și la furnizarea serviciilor de către societățile fără sucursale din țări terțe. Pe de altă parte, directiva modifică cerințele specifice privind furnizarea de servicii de investiții, domeniul de aplicare a derogărilor prevăzute de actuala directivă, cerințele organizaționale și de conduită profesională pentru societățile de investiții, cerințele organizaționale pentru locurile de tranzacționare, obligațiile curente și de autorizare aplicabile furnizorilor de servicii de date, atribuțiile autorităților competente, sancțiunile și regulile aplicabile societăților din țări terțe care operează prin sucursale.

REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

Inițiativa este rezultatul unui dialog amplu și continuu, precum și al consultărilor cu toate părțile interesate importante, inclusiv autorități de reglementare din domeniul valorilor mobiliare, cu toate tipurile de participanți la piață, inclusiv emitenți și investitori de detaliu (retail). Ea se bazează pe opiniile exprimate în cadrul consultării publice organizate în perioada 8 decembrie 2010 – 2 februarie 2011[11]și în cadrul audierii publice desfășurate pe 20 și 21 septembrie 2010[12], care s-a bucurat de un public numeros, precum și pe contribuțiile obținute în cursul unor reuniuni ample la care au participat, începând cu decembrie 2009, o gamă largă de grupuri de părți interesate. În fine, propunerea ia în considerare observațiile și analiza incluse în documentele și recomandările tehnice publicate de Comitetul autorităților europene de reglementare a piețelor valorilor mobiliare (CESR), în prezent Autoritatea pentru valori mobiliare și piețe (AEVMP)[13].

Pe lângă aceasta, în vederea pregătirii procesului de revizuire a MiFID, au fost comandate două studii[14], efectuate de consultanți externi. Primul, comandat firmei PriceWaterhouseCoopers la 10 februarie 2010 și primit la 13 iulie 2010, s-a axat pe datele colectate cu privire la activitățile de piață și alte aspecte legate de MiFID. Al doilea, încredințat la 21 iulie 2010 firmei Europe Economics, în urma unei licitații deschise, și primit la 23 iunie 2011, s-a concentrat pe o analiză costuri-beneficii a diferitelor opțiuni strategice care ar putea fi luate în considerare în contextul revizuirii MiFID.

În conformitate cu politica sa pentru „o mai bună legiferare”, Comisia a realizat o evaluare a impactului politicilor alternative. Au fost analizate mai multe opțiuni strategice, în funcție de diferite criterii: transparența operațiunilor pentru autoritățile de reglementare și participanții la piață, protecția și încrederea investitorilor, condiții echitabile pentru piețele și sistemele de tranzacționare din UE și raportul cost-eficacitate, altfel spus măsura în care opțiunile reușesc să asigure atingerea obiectivelor și să faciliteze funcționarea pieței valorilor mobiliare în mod rentabil și eficient. În linii generale, se estimează că revizuirea MiFID va genera costuri one-off de punere în conformitate cuprinse între 512 și 732 milioane EUR și costuri recurente cuprinse între 312 și 586 milioane EUR. Impactul acestor costuri asupra cheltuielilor operaționale totale ale sectorului bancar din UE ar fi de 0,10-0,15% pentru costurile one-off și de 0,06-0,12% pentru cele recurente. Aceste valori sunt cu mult inferioare costurilor impuse la momentul introducerii MiFID. Efectele costurilor one-off asociate introducerii MiFID au fost estimate la 0,56% (pentru băncile de economii și băncile de retail) și la 0,68% (pentru băncile de investiții) din totalul cheltuielilor operaționale, în timp ce costurile recurente de punere în conformitate au fost estimate la 0,11% (pentru băncile de economii și băncile de retail), respectiv 0,17% (pentru băncile de investiții) din totalul cheltuielilor operaționale.

ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII

Temei juridic

Propunerea are la bază articolul 114 alineatul (1) din TFUE, care oferă temeiul juridic pentru un regulament de instituire a unor dispoziții uniforme vizând funcționarea pieței interne.

Directiva se referă în principal la accesul societăților la activitățile economice și are la bază articolul 53 din TFUE, însă, dată fiind necesitatea unui set uniform de norme care să reglementeze modul în care se desfășoară aceste activități economice, se justifică utilizarea unui temei juridic diferit, pe baza căruia să poată fi creat un regulament.

Regulamentul este necesar pentru a acorda AEVMP anumite competențe directe specifice în domeniul intervenției asupra produselor și în cel al administrării pozițiilor. În ceea ce privește transparența tranzacțiilor și raportarea datelor referitoare la acestea, aplicarea normelor depinde adesea de praguri numerice și de anumite coduri de identificare. Orice deviere la nivel național ar conduce la denaturări ale pieței și la arbitraj de reglementare, împiedicând dezvoltarea unui cadru echitabil. Impunerea unui regulament asigură aplicarea directă a cerințelor de către societățile de investiții și promovează un cadru echitabil prin eliminarea cerințelor naționale divergente care ar rezulta în urma transpunerii unei directive.

Regulamentul propus ar indica și faptul că societățile de investiții respectă, în mare măsură, pe toate piețele din UE, aceleași reguli rezultate dintr-un cadru juridic uniform, ceea ce va spori certitudinea juridică și va facilita considerabil operațiunile societăților care își desfășoară activitatea în diverse jurisdicții. De asemenea, un regulament ar permite UE să implementeze mai repede eventualele modificări viitoare, deoarece acestea se pot aplica aproape imediat după adoptare. Astfel, UE ar putea să respecte termenele de aplicare stabilite la nivel internațional și să fie în pas cu cele mai importante evoluții ale pieței.

Subsidiaritate și proporționalitate

Conform principiului subsidiarității [articolul 5 alineatul (3) din TFUE], UE intervine numai dacă obiectivele preconizate nu pot fi realizate în mod satisfăcător de statele membre și, prin urmare, datorită dimensiunilor și efectelor acțiunii preconizate, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii Europene.

Majoritatea aspectelor abordate în cadrul revizuirii sunt acoperite și de actualul cadru juridic MiFID. Piețele financiare sunt transfrontaliere prin natura lor, iar această caracteristică se accentuează tot mai mult. Așadar, condițiile în care societățile și operatorii concurează pe piață în acest context, fie ele legate de regulile privind transparența pre și post-tranzacționare, de protecția investitorilor sau de evaluarea și controlul riscurilor de către participanții la piață, trebuie să fie comune pentru toate statele membre și, de aceea, constituie în prezent elementul central al MiFID. Este acum nevoie să se acționeze la nivel european pentru a se modifica și actualiza cadrul de reglementare prevăzut de MiFID, luându-se în considerare schimbările produse pe piețele financiare de la implementarea sa. Îmbunătățirile pe care directiva le-a adus deja în ceea ce privește integrarea și eficiența piețelor și serviciilor financiare din Europa ar fi astfel amplificate prin ajustări corespunzătoare, cu scopul de a asigura realizarea obiectivelor aferente unui cadru de reglementare solid pentru piața unică. Datorită acestei integrări, intervenția izolată la nivel național ar fi mult mai puțin eficientă și ar duce la fragmentarea piețelor, având drept rezultat arbitrajul de reglementare și denaturarea concurenței. De exemplu, niveluri diferite de transparență a pieței sau de protecție a investitorilor în statele membre ar fragmenta piețele, ar compromite lichiditatea și eficiența și ar conduce la un arbitraj de reglementare dăunător.

La rândul său, Autoritatea pentru valori mobiliare și piețe (AEVMP) ar trebui să joace un rol esențial în implementarea noilor propuneri legislative. Unul dintre obiectivele creării unei autorități europene este acela de a îmbunătăți în viitor funcționarea pieței unice în sectorul piețelor valorilor mobiliare. Sunt necesare noi norme la nivelul Uniunii pentru a conferi AEVMP toate competențele necesare.

Propunerea respectă în totalitate principiul proporționalității, limitându-se la îndeplinirea obiectivelor fără a depăși ceea ce este necesar. Ea este compatibilă și cu principiul proporționalității, luând în considerare echilibrul corect dintre interesul public aflat în joc și rentabilitatea măsurii. Cerințele impuse diferitelor părți au fost atent calibrate. Mai exact, în formularea cerințelor, s-a ținut cont în permanență de necesitatea de a pune în echilibru elemente ca protecția investitorilor, eficiența piețelor și costurile suportate la nivel de sector. De exemplu, în ceea ce privește noile norme în materie de transparență care ar putea fi aplicate piețelor de obligațiuni și instrumente derivate, revizuirea pledează pentru un regim atent calibrat, care să ia în considerare caracteristicile specifice fiecărei clase de active și, eventual, fiecărui tip de instrumente derivate.

Respectarea articolelor 290 și 291 din TFUE

Pe 23 septembrie 2009, Comisia a adoptat propuneri de regulamente de înființare a autorităților europene de supraveghere - ABE, AEAPO și AEVMP. Comisia dorește să reamintească aici declarațiile pe care le-a făcut în legătură cu articolele 290 și 291 din TFUE la adoptarea acestor regulamente: „În ceea ce privește procesul de adoptare a standardelor de reglementare, Comisia subliniază caracterul unic al sectorului serviciilor financiare, rezultând din structura Lamfalussy și recunoscut în mod explicit în declarația nr. 39 anexată la TFUE. Cu toate acestea, Comisia are îndoieli majore în ceea ce privește conformitatea cu articolele 290 și 291 din TFUE a restricțiilor impuse rolului său în adoptarea actelor delegate și a măsurilor de punere în aplicare.”

Explicarea detaliată a propunerii

Generalități – condiții de concurență echitabile

Un obiectiv central al propunerii este să garanteze că toate activitățile organizate de tranzacționare se desfășoară în locuri de tranzacționare reglementate: piețe reglementate, sisteme multilaterale de tranzacționare ( multilateral trading facilities - MTF) și sisteme organizate de tranzacționare ( organised trading facilities - OTF). Tuturor locurilor de tranzacționare li se vor aplica aceleași cerințe privind transparența pre și post-tranzacționare. De asemenea, cerințele legate de aspecte organizaționale și de supravegherea pieței aplicabile celor trei tipuri de sisteme sunt aproape identice. Astfel, se va asigura un cadru concurențial echitabil acolo unde activitățile care reunesc interesele terțelor părți în materie de tranzacționare sunt similare din punct de vedere funcțional. Este totuși important ca cerințele legate de transparență să fie calibrate pentru diferite tipuri de instrumente, și anume acțiuni, obligațiuni și instrumente derivate, și pentru diferite moduri de tranzacționare, în speță sisteme pe bază de ordine sau de cotații.

În cazul tuturor celor trei tipuri de locuri de tranzacționare, operatorul platformei este neutru. Piețele reglementate și sistemele multilaterale de tranzacționare sunt caracterizate de executarea nediscreționară a tranzacțiilor. Aceasta înseamnă că tranzacțiile se execută conform unor reguli prestabilite. De asemenea, ele se află în concurență pentru a oferi acces unui număr cât mai mare de participanți, cu condiția respectării mai multor criterii transparente.

În schimb, operatorii care activează în cadrul OTF dispun de o anumită putere discreționară în ceea ce privește executarea tranzacțiilor. În consecință, operatorii trebuie să respecte, în raport cu clienții care utilizează platforma, cerințele legate de protecția investitorilor, de conduita profesională și de buna executare. Astfel, dat fiind faptul că atât regulile privind accesul, cât și metodologia de execuție în cadrul unui OTF trebuie să fie transparente și clare, ele permit operatorilor să furnizeze clienților un serviciu care, din punct de vedere calitativ și chiar funcțional, este diferit de cele oferite membrilor și participanților pe piețele reglementate și în cadrul MTF. Totuși, pentru a garanta atât neutralitatea operatorilor OTF în raport cu toate tranzacțiile efectuate, cât și faptul că drepturile datorate clienților reuniți astfel nu pot fi compromise de posibilitatea de a obține profituri pe socoteala lor, este necesar să se interzică operatorilor OTF să tranzacționeze angajând capitaluri proprii.

În fine, tranzacționarea organizată poate avea loc și prin internalizare sistematică. Un internalizator sistematic (IS) poate să execute tranzacții ale clienților angajând capitaluri proprii. Un IS nu poate însă să reunească interese de vânzare și cumpărare ale terților, din punct de vedere funcțional, în același mod în care acest lucru s-ar întâmpla în cadrul unui MTF sau al unui OTF și, ca atare, nu constituie un loc de tranzacționare. Se vor aplica regulile privind buna executare și alte reguli de conduită profesională, iar clientul va ști clar când tranzacționează cu firma de investiții și când tranzacționează cu terțe părți. În cazul IS se aplică cerințe specifice privind transparența pre-tranzacționare și accesul. Din nou, cerințele în materie de transparență vor fi calibrate pentru diferite tipuri de instrumente, și anume acțiuni, obligațiuni și instrumente derivate, și se vor aplica în funcție de praguri anume stabilite. Orice tranzacționare în nume propriu, efectuată de către societățile de investiții cu clienții, inclusiv cu alte societăți de investiții, este astfel considerată ca fiind extrabursieră (OTC). Activitățile de tranzacționare OTC neconforme cu definiția activității IS, care va deveni mai exhaustivă în urma modificării legislației de punere în aplicare, nu vor putea fi nici sistematice, nici regulate.

Extinderea regulilor privind transparența la instrumentele asimilabile acțiunilor și la exprimările executabile ale interesului ( actionable indications of interests ) (titlul II, capitolul 1 – articolele 3-6)

Principala rațiune care justifică nevoia de transparență este legată de necesitatea de a le oferi investitorilor acces la informații privind posibilitățile curente de tranzacționare, de a facilita formarea prețurilor și de a asista societățile în efortul de a asigura buna executare în raport cu clienții. MiFID a instituit norme în materie de transparență, atât pre cât și post-tranzacționare, care se aplică acțiunilor admise la tranzacționare pe piețe reglementate, inclusiv în situația în care acțiunile respective sunt tranzacționate în cadrul unui MTF sau extrabursier (OTC).

Dispozițiile propuse extind, într-o primă fază, regulile de transparență aplicabile la instrumentele asimilabile acțiunilor, cum ar fi certificatele de acțiuni, fondurile tranzacționate la bursă, certificatele și alte instrumente financiare similare emise de societăți. Aceste instrumente sunt similare cu acțiunile și ar trebui așadar să facă obiectul aceluiași regim de transparență. Extinderea cerințelor de transparență se va aplica și în cazul exprimărilor executabile ale interesului (IOI). Astfel se va evita utilizarea IOI cu scopul de a furniza informații unui anumit grup de participanți la piață, în timp ce altele ar fi excluse.

Mai multă consecvență în aplicarea derogărilor de la cerințele de transparență pre-tranzacționare pe piețele de acțiuni (articolul 4)

Dispozițiile propuse vizează o mai mare consecvență și coerență în aplicarea derogărilor de la cerințele de transparență pre-tranzacționare. Motivele care stau la baza aplicării acestor derogări în cazul obligației de a publica în timp real ordinele și cotațiile curente sunt în continuare valabile. De exemplu, operațiunile de mari dimensiuni merită un tratament special pentru a se evita un impact prea mare asupra pieței în momentul executării lor. Totuși, se impun îmbunătățiri în ceea ce privește calibrarea, conținutul real și aplicarea consecventă. Așadar, dispozițiile propuse vor obliga autoritățile competente să informeze AEVMP în legătură cu utilizarea derogărilor pe piețele de care răspund, iar AEVMP va emite avize cu privire la compatibilitatea derogărilor cu cerințele stabilite prin prezentul regulament și eventualele actele delegate.

Extinderea regulilor privind transparența la obligațiuni, produse financiare structurate și instrumente derivate (titlul II, capitolul 2, articolele 7-10)

Dispozițiile extind principiile regulilor privind transparența, aplicabile până în prezent numai pe piețele de acțiuni, și la obligațiuni, produse financiare structurate, certificate de emisii și instrumente derivate. Această extindere se justifică prin faptul că nu se consideră suficient nivelul existent de transparență aplicat în cazul acestor produse care, în majoritatea cazurilor, sunt tranzacționate extrabursier.

Dispozițiile prevăd noi cerințe în ceea ce privește transparența pre și post-tranzacționare pentru aceste patru clase de instrumente. Aceste cerințe vor fi identice pentru cele trei tipuri de locuri de tranzacționare – piețe reglementate, MTF-uri și OTF-uri – dar vor fi calibrate în funcție de instrumentele tranzacționate. Derogările vor fi definite în actele delegate.

În cazul piețelor reglementate, cerințele privind transparența se vor extinde la obligațiuni, produse financiare structurate, certificate de emisii și instrumente derivate admise la tranzacționare. În cazul MTF-urilor și al OTF-urilor, ele vor fi extinse la obligațiuni și produse financiare structurate admise la tranzacționare pe o piață reglementată sau pentru care s-a publicat un prospect, precum și la certificate de emisii și instrumente derivate tranzacționate în cadrul MTF-urilor și al OTF-urilor.

În ceea ce privește cerințele privind transparența pre-tranzacționare, autoritățile competente vor putea la început să utilizeze derogări pentru anumite tipuri de instrumente în funcție de modelul de piață, lichiditate sau alte criterii relevante. De asemenea, ele vor putea să aplice un set de diferite derogări pentru a scuti anumite tranzacții de respectarea obligațiilor privind transparența. În ambele cazuri, în ceea ce privește acțiunile, autoritățile competente vor avea obligația de a notifica AEVMP cu privire la modul în care intenționează să utilizeze derogările, iar AEVMP va emite un aviz cu privire la compatibilitatea derogării cu cerințele legale. Formatul și nivelul de detaliu al informațiilor pre-tranzacționare de furnizat, precum și exceptarea și derogările de la aceste cerințe, vor fi definite în actele delegate.

În ceea ce privește transparența post-tranzacționare, dispozițiile propuse oferă, în anumite cazuri, posibilitatea de a decala publicarea, în funcție de dimensiunea și de tipul tranzacțiilor. La fel ca în cazul transparenței pre-tranzacționare, nivelul de detaliu al informațiilor și condițiile în care se acceptă decalarea publicării vor fi stabilite prin acte delegate.

O consolidare a datelor mai accentuată și mai eficientă (titlul II, capitolul 3, articolele 11-12)

Furnizarea datelor de piață cu privire la calitatea, formatul, costul și capacitatea de consolidare este esențială pentru a susține principiile fundamentale promovate de MiFID în materie de transparență, concurență și protecție a investitorilor. În acest domeniu, dispozițiile propuse în regulament și în directivă introduc o serie de modificări esențiale.

Conform regulamentului, ele vor contribui la reducerea costului datelor prin faptul că vor impune în cazul locurilor de tranzacționare - piețe reglementate, MTF-uri sau OTF-uri – obligația de a face publice gratuit informațiile post-tranzacționare la 15 minute de la executarea tranzacției și de a furniza separat datele pre și post-tranzacționare, precum și prin faptul că vor acorda Comisiei posibilitatea de a clarifica prin acte delegate ce anume constituie o bază comercială rezonabilă.

Prezentul regulament mai prevede obligația societăților de investiții de a face publice tranzacțiile executate în afara locurilor de tranzacționare prin intermediul unor mecanisme de publicare aprobate, reglementate la rândul lor de directivă. Aceste măsuri ar trebui să îmbunătățească semnificativ calitatea datelor OTC și, în consecință, să faciliteze consolidarea.

Transparență pentru societățile de investiții care efectuează tranzacții extrabursiere, inclusiv pentru internalizatorii sistematici (titlul III, articolele 13-20)

Pentru a menține condiții de concurență echitabile, a susține descoperirea prețurilor în contextul pieței și a proteja investitorii de detaliu, sunt propuse reguli specifice privind transparența pentru societățile de investiții care acționează ca internalizatori sistematici. Regulile existente privind transparența pe care trebuie să le respecte internalizatorii sistematici se vor aplica acțiunilor și instrumentelor asimilabile acțiunilor, în același timp, se vor introduce noi dispoziții pentru obligațiuni, produse financiare structurate admise la tranzacționare pe o piață reglementată sau pentru care s-a publicat un prospect, pentru certificate de emisii și pentru instrumente derivate care sunt eligibile pentru compensare sau sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată sau sunt tranzacționate în cadrul unui MTF sau al unui OTF. În plus, pentru acțiuni și pentru instrumentele asimilabile acțiunilor, se introduce un nivel minim al cotației și se cere afișarea de cotații bilaterale. Se propune ca o serie de reguli post-tranzacționare identice cu cele aplicabile tranzacțiilor desfășurate în locuri de tranzacționare să se aplice tuturor acțiunilor, inclusiv instrumentelor asimilabile acțiunilor, precum și obligațiunilor și produselor financiare structurate pentru care s-a publicat un prospect, certificatelor de emisii și instrumentelor derivate care sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată sau sunt tranzacționate în cadrul unui MTF sau al unui OTF, precum și instrumentelor derivate care sunt eligibile pentru compensare sau care sunt raportate către un registru de tranzacții.

Raportarea tranzacțiilor (titlul IV, articolele 21-23)

Raportarea tranzacțiilor în temeiul MiFID le permite entităților de supraveghere să monitorizeze activitățile societăților de investiții, să asigure respectarea dispozițiilor MiFID și să monitorizeze abuzurile în temeiul Directivei privind abuzul de piață (MAD). Raportarea tranzacțiilor este utilă și pentru monitorizarea generală a pieței. Dispozițiile propuse vor îmbunătăți calitatea raportării tranzacțiilor în mai multe privințe.

Va trebui ca toate tranzacțiile cu instrumente financiare să fie raportate autorităților competente, cu excepția tranzacțiilor cu instrumente financiare care fie nu sunt tranzacționate în mod organizat, fie nu sunt susceptibile de a face obiectul abuzului de piață și nu pot fi folosite în scopuri abuzive. Autoritățile competente vor avea acces deplin la dosare în orice etapă de executare a ordinului, de la decizia inițială de tranzacționare și până la execuție.

În primul rând, modificările creează o nouă obligație pentru piețele reglementate, MTF-uri și OTF-uri, și anume aceea de a stoca datele referitoare la ordine într-un mod accesibil entităților de supraveghere, timp de cel puțin 5 ani. Acest lucru va permite autorităților competente să monitorizeze tentativele de abuz de piață și de manipulare a carnetelor de ordine (order book). Va trebui ca informațiile stocate să conțină și toate informațiile solicitate pentru tranzacțiile raportate, incluzând mai ales datele de identificare ale clientului și ale persoanelor responsabile de executarea tranzacției, de exemplu traderii, sau algoritmi informatici.

În al doilea rând, obligația de raportare a tranzacțiilor, care până în prezent se limita la instrumentele financiare admise la tranzacționare pe o piață reglementată, inclusiv tranzacțiile cu astfel de instrumente executate în afara pieței, se va extinde substanțial și se va alinia astfel la obligațiile impuse prin normele referitoare la abuzul de piață. Singurele instrumente cărora nu li se va aplica această cerință vor fi: (i) instrumentele care nu sunt nici admise la tranzacționare, nici tranzacționate în cadrul unui MTF sau OTF, (ii) instrumentele a căror valoare nu depinde de cea a unui instrument financiar admis la tranzacționare sau tranzacționat în cadrul unui MTF sau OTF și (iii) instrumentele a căror tranzacționare nu poate avea impact asupra unui instrument admis la tranzacționare sau tranzacționat în cadrului unui MTF sau OTF.

În al treilea rând, dispozițiile vor îmbunătăți calitatea raportării, pe de o parte prin asigurarea unei mai bune identificări a clienților în numele cărora societatea de investiții a executat tranzacția și a persoanelor responsabile de executarea sa și, pe de altă parte, prin obligația impusă piețelor reglementate, MTF-urilor și OTF-urilor de a raporta detalii referitoare la tranzacțiile executate de societăți care nu fac obiectul obligațiilor generale de raportare. În plus, în ceea ce privește calitatea, dispozițiile propuse vor impune ca raportarea să se realizeze prin mecanisme de raportare aprobate, în temeiul directivei, de autoritățile competente.

Pentru ca rapoartele referitoare la tranzacții și informațiile stocate legate de ordine, inclusiv algoritmii informatici, să poată identifica clienții și persoanele responsabile de executarea tranzacțiilor, societățile de investiții vor avea obligația de a transmite mai departe aceste informații atunci când trimit un ordin către o altă societate. În cazul în care nu doresc să comunice informațiile respective altor societăți, ele vor avea, de asemenea, opțiunea de a raporta un ordin ca și când ar fi vorba despre o tranzacție.

În al patrulea rând, din motive legate de costuri și de eficiență, ar trebui să se evite dubla raportare a tranzacțiilor, adică atât în temeiul MiFID, cât și către registrele de tranzacții (EMIR), conform noilor cerințe de raportare propuse. Prin urmare, registrele de tranzacții vor avea obligația de a prezenta rapoarte autorităților competente.

În cele din urmă, dacă aceste schimbări se vor dovedi insuficiente pentru a oferi o imagine de ansamblu corectă și completă asupra activității de tranzacționare și asupra pozițiilor individuale, există o clauză de revizuire care prevede că, la 2 ani de la intrarea în vigoare a regulamentului, Comisia poate introduce măsuri prin care să impună ca rapoartele societăților de investiții să intre direct într-un sistem instituit de AEVMP.

Tranzacționarea instrumentelor derivate (titlul V, articolele 24-27)

În cadrul eforturilor depuse în prezent pentru îmbunătățirea stabilității, transparenței și supravegherii piețelor instrumentelor derivate OTC, G20 a convenit asupra faptului că tranzacționarea instrumentelor OTC standardizate ar trebui să fie transferată pe piețele bursiere și pe platformele electronice de tranzacționare ori de câte ori este cazul.

În conformitate cu cerințele propuse deja de Comisie (EMIR) în vederea intensificării compensării centrale a instrumentelor derivate OTC, dispozițiile propuse în prezentul regulament vor impune ca tranzacționarea instrumentelor derivate dezvoltate în mod corespunzător să aibă loc numai în cadrul unor platforme eligibile, și anume pe piețe reglementate, în cadrul MTF-urilor sau al OTF-urilor. Această obligație va fi impusă atât contrapărților financiare, cât și celor nefinanciare care depășesc pragul de compensare prevăzut în EMIR. Conform dispozițiilor, sarcina definirii listei de instrumente derivate cărora li se poate impune această obligație va reveni Comisiei și AEVMP, prin intermediul standardelor tehnice și luând în considerare lichiditatea instrumentelor respective.

Accesul nediscriminatoriu la compensare (titlul VI, articolele 28-30)

Pe lângă cerințele Directivei 2004/39/CE, prin care se interzice statelor membre să restricționeze fără motiv accesul la infrastructura post-tranzacționare, cum ar fi sistemele de contrapărți centrale (CPC) și de decontare, este necesar ca prezentul regulament să elimine și alte bariere comerciale care pot fi folosite pentru a submina concurența în sectorul compensării instrumentelor financiare. Obstacolele pot lua diverse forme: contrapărți centrale care nu furnizează servicii de compensare anumitor locuri de tranzacționare, locuri de tranzacționare care nu furnizează fluxuri de date eventualelor noi organisme de compensare sau locuri de tranzacționare ori organisme de compensare care nu primesc informații despre valori de referință sau indici.

Dispozițiile propuse vor interzice practicile discriminatorii și vor viza eliminarea obstacolelor de natură să împiedice concurența în domeniul compensării instrumentelor financiare. Astfel va crește concurența în domeniul compensării instrumentelor financiare, vor scădea costurile cu investițiile și cu împrumuturile, se vor elimina ineficiențele și se va promova inovarea pe piețele europene.

Supravegherea produselor și a pozițiilor (titlul VII, articolele 31-35)

În urma concluziilor Consiliului cu privire la consolidarea supravegherii financiare în UE (10 iunie 2009), a existat un consens general cu privire la faptul că eficacitatea supravegherii și a aplicării legislației trebuie îmbunătățită, iar autoritățile competente trebuie să dispună de noi atribuții, adaptate perioadei post-criză, mai ales în ceea ce privește capacitatea de a verifica produsele și serviciile oferite.

În primul rând, modificările propuse vor îmbunătăți semnificativ supravegherea produselor și a serviciilor prin crearea posibilității ca autoritățile competente să stabilească interdicții permanente asupra anumitor produse, activități sau practici cu coordonarea AEVMP, pe de o parte, și ca AEVMP să interzică la rândul său, cu titlu temporar, anumite produse, practici și servicii, pe de altă parte. Interdicția ar consta în excluderea sau restrângerea comercializării sau vânzării unor instrumente financiare sau s-ar aplica anumitor practici sau persoane implicate în activitățile respective. Dispozițiile stabilesc condițiile de activare a ambelor tipuri de interdicții, care pot fi aplicate atunci când există motive de îngrijorare legate de protecția investitorilor sau dacă este amenințată funcționarea normală a piețelor financiare sau stabilitatea sistemului financiar.

În al doilea rând, pe lângă atribuțiile propuse în directiva revizuită, care oferă autorităților competente posibilitatea administrării pozițiilor, inclusiv stabilirea unor limite ale acestora, dispozițiile propuse în regulament introduc rolul AEVMP de a coordona măsurile luate la nivel național. De asemenea, se acordă AEVMP competența de a administra sau limita pozițiile participanților la piață. Dispozițiile propuse stabilesc condiții precise în acest sens, mai exact în cazul unei amenințări la adresa bunei funcționări a piețelor sau a modalităților de livrare a mărfurilor fizice sau la adresa stabilității sistemului financiar al Uniunii.

Certificate de emisii ( articolul 1)

Spre deosebire de tranzacționarea instrumentelor derivate, piețele secundare spot pentru certificate de emisii UE (EU emission allowances -EUA) sunt într-o foarte mare măsură nereglementate. Pe piețele spot s-au înregistrat o serie de practici frauduloase, care subminează încrederea în schema de comercializare a emisiilor (ETS) instituită prin Directiva ETS[15]. În paralel cu măsurile luate în temeiul Directivei UE ETS în scopul consolidării sistemului de registre de certificate de emisii și a condițiilor necesare pentru deschiderea unui cont în vederea tranzacționării certificatelor, propunerea va duce la includerea întregii piețe a certificatelor în sfera de reglementare a pieței financiare. Atât piețele spot, cât și piețele instrumentelor derivate vor fi supravegheate de o entitate unică. Se va aplica MiFID și Directiva 2003/6/CE privind abuzul de piață, ceea ce va crește din toate punctele de vedere gradul de securitate al pieței, fără a afecta însă scopul acesteia, și anume reducerea emisiilor. În plus, se va asigura astfel coerența cu normele care se aplică deja instrumentelor derivate EUA, precum și un grad mai mare de securitate, deoarece băncile și societățile de investiții, entități obligate să monitorizeze activitatea de tranzacționare pentru a depista fraudele, abuzurile și spălarea banilor, și-ar asuma un rol mai important în procesul de selecție a potențialilor traderi de pe piețele spot.

Furnizarea serviciilor de investiții de către societăți fără sucursale din țări terțe (titlul VIII, articolele 36-39)

Propunerea creează un cadru armonizat care să ofere acces pe piețele UE societăților și operatorilor situați în țări terțe. Obiectivul este acela de a depăși fragmentarea actuală sub formă de regimuri naționale la nivelul țărilor terțe și de a asigura condiții de concurență echitabile pentru toate entitățile care oferă servicii financiare pe teritoriul UE. Propunerea introduce un regim bazat pe o evaluare preliminară a echivalenței jurisdicțiilor țărilor terțe de către Comisie. Societățile din țări terțe pentru care s-a adoptat o decizie de echivalență vor putea solicita să presteze servicii în Uniune. Furnizarea de servicii pentru clienții de detaliu va necesita crearea de sucursale. Se va impune ca societățile din țări terțe să fie autorizate în statul membru unde se înființează sucursala, iar aceasta va intra sub incidența cerințelor UE în anumite domenii (cerințe organizaționale, reguli de conduită profesională, conflicte de interese, transparență și altele). Serviciile prestate către contrapărți eligibile nu vor necesita înființarea unei sucursale; societățile din țări terțe pot furniza astfel de servicii cu condiția să fie luate în evidență de AEVMP. Ele vor fi supravegheate în țara de origine. Se vor impune acorduri de cooperare adecvate între entitățile de supraveghere din țările terțe, autoritățile competente naționale și AEVMP.

IMPLICAȚIILE BUGETARE

Implicațiile bugetare ale propunerii sunt legate de sarcina atribuită AEVMP, după cum se precizează în fișa financiară legislativă care însoțește prezenta propunere. Implicațiile bugetare specifice pentru Comisie sunt evaluate, de asemenea, în cadrul fișei financiare.

Propunerea are implicații asupra bugetului comunitar.

2011/0296 (COD)

Propunere de

REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI

privind piețele instrumentelor financiare și de modificare a Regulamentului [EMIR] privind instrumentele derivate extrabursiere, contrapărțile centrale și registrele de tranzacții

(Text cu relevanță pentru SEE)

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114,

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European[16],

având în vedere avizul Autorității Europene pentru Protecția Datelor ,

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,

întrucât:

1. Criza financiară a adus în prim plan o serie de deficiențe legate de transparența piețelor financiare. Creșterea transparenței este așadar unul dintre principiile comune, menite să conducă la consolidarea sistemului financiar, așa cum se arăta și în declarația G20 de la Londra, din 2 aprilie 2009. Pentru a mări transparența și a îmbunătăți funcționarea pieței interne a instrumentelor financiare, este necesar să se instituie un nou cadru, care să stabilească cerințe uniforme în ceea ce privește transparența tranzacțiilor pe piețele instrumentelor financiare. Acest cadru ar trebui să prevadă norme detaliate pentru o gamă vastă de instrumente financiare și să completeze cerințele referitoare la transparența ordinelor și tranzacțiilor cu acțiuni, stabilite prin Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004.

2. Grupul la nivel înalt privind supravegherea financiară în UE, prezidat de Jacques de Larosière, a invitat Uniunea să pună la punct un set de reglementări financiare mai armonizat. În contextul viitoarei arhitecturi europene în domeniul supravegherii, Consiliul European din 18 și 19 iunie 2009 a subliniat necesitatea stabilirii unui cadru de reglementare unic la nivel european, aplicabil tuturor instituțiilor financiare de pe piața unică.

3. Prin urmare, noua legislație ar trebui să includă două instrumente legale diferite, și anume o directivă și prezentul regulament. Împreună, cele două instrumente vor forma cadrul legal care va guverna cerințele aplicabile societăților de investiții, piețelor reglementate și prestatorilor de servicii care au obligații de raportare. Prin urmare, prezentul regulament trebuie citit împreună cu directiva. Nevoia de a stabili un set unic de norme pentru toate instituțiile cu privire la anumite cerințe, de a evita posibilul arbitraj de reglementare și de a le oferi participaților la piață mai multă certitudine juridică și un grad mai mic de complexitate a normelor justifică utilizarea unei baze juridice care permite elaborarea unui regulament. Pentru a îndepărta și ultimele obstacole din calea bunei desfășurări a tranzacțiilor, precum și distorsiunile majore ale concurenței rezultate din diferențele dintre legislațiile naționale și pentru a preveni apariția unor eventuale noi obstacole de acest gen, este necesar să se adopte un regulament care să impună norme uniforme, aplicabile în toate statele membre. Acest act juridic direct aplicabil are ca obiectiv să contribuie în mod decisiv la buna funcționare a pieței interne și ar trebui, în consecință, să se bazeze pe dispozițiile articolului 114 TFUE, interpretat în conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene.

4. Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 a stabilit norme menite să asigure transparența pre și post-tranzacționare a tranzacțiilor cu acțiuni admise la tranzacționare pe piețe reglementate, precum și raportarea către autoritățile competente a tranzacțiilor cu instrumente financiare admise la tranzacționare pe piețe reglementate. Directiva trebuie reformată pentru a reflecta în mod corespunzător evoluțiile de pe piețele financiare, pentru a soluționa deficiențele existente și pentru a remedia lacunele semnalate, între altele, în contextul crizei financiare.

5. Dispozițiile referitoare la tranzacționare și cerințele normative în materie de transparență trebuie să ia forma unei legislații aplicabile direct tuturor societăților de investiții, care ar respecta astfel reguli uniforme pe toate piețele din Uniune, cu scopul de a asigura aplicarea uniformă a unui cadru legislativ unic, de a consolida încrederea în transparența piețelor din întreaga Uniune, de a reduce complexitatea normelor și costurile de punere în conformitate suportate de societăți, în special în cazul instituțiilor financiare care operează transfrontalier, și de a contribui la eliminarea denaturărilor concurenței. Adoptarea unui regulament care să asigure aplicabilitatea directă este cea mai potrivită modalitate de îndeplinire a acestor obiective în materie de reglementare și de a asigura existența unor condiții uniforme prin evitarea cerințelor naționale divergente rezultate în urma transpunerii unei directive.

6. Termenii de „piață reglementată” și „MTF” ar trebui definiți și aceste definiții ar trebui să fie strâns legate una de cealaltă, astfel încât să reiasă că acoperă aceleași funcții de tranzacționare organizată. Definițiile ar trebui să excludă sistemele bilaterale în cadrul cărora o societate de investiții angajează fiecare tranzacție în nume propriu, chiar și în calitate de contraparte care nu prezintă riscuri, interpusă între cumpărător și vânzător. Termenul „sisteme” include toate piețele care sunt alcătuite dintr-un ansamblu de norme și dintr-o platformă de tranzacționare, precum și pe cele a căror funcționare se bazează numai pe un ansamblu de norme. Piețele reglementate și MTF-urile nu sunt obligate să utilizeze un sistem „tehnic” pentru compararea ordinelor. O piață care se compune doar dintr-un ansamblu de norme care reglementează aspectele legate de acceptarea de membri, de acceptarea instrumentelor la tranzacționare, de tranzacționările între membri, de notificarea tranzacțiilor și, după caz, de obligațiile de transparență este o piață reglementată sau un MTF în sensul prezentei directive, iar tranzacțiile încheiate în conformitate cu aceste norme sunt considerate ca fiind încheiate în temeiul unui sistem de piață reglementată sau al unui MTF. Expresia „interese de cumpărare sau de vânzare” trebuie înțeleasă în sens larg, ca incluzând ordinele, cotațiile și exprimarea interesului. Condiția potrivit căreia interesele trebuie să fie reunite în sistem în conformitate cu norme nediscreționare stabilite de operatorul sistemului implică faptul că această întâlnire a lor se efectuează în cadrul normelor sistemului sau în cadrul protocoalelor sau procedurilor sale operaționale interne (inclusiv procedurile informatice). Prin „norme nediscreționare” se înțelege că aceste norme nu lasă societăților de investiții care utilizează un MTF nici o marjă de intervenție discreționară asupra interacțiunii intereselor exprimate. Definițiile necesită ca aceste interese să fie reunite astfel încât să conducă la un contract, ceea ce înseamnă că executarea are loc în conformitate cu normele sistemului sau cu protocoalele sau procedurile operaționale interne ale acestuia.

7. Pentru a crește transparența piețelor europene și pentru a asigura condiții egale de concurență pentru diferitele locuri care oferă servicii de tranzacționare este necesar să se introducă o nouă categorie, aceea de sistem organizat de tranzacționare (OTF). Definiția pentru această categorie este generală, astfel încât să poată include, în prezent și în viitor, toate tipurile de executare și desfășurare organizată a tranzacțiilor care nu corespund funcțiilor sau regulamentelor specifice locurilor de tranzacționare existente. În consecință, se impune aplicarea unor cerințe organizaționale și a unor reguli de transparență adecvate, care să permită descoperirea eficientă a prețurilor. Noua categorie include sistemele de încrucișare a ordinelor, care pot fi descrise ca sisteme electronice de corelare la nivel intern, exploatate de societăți de investiții, care execută ordinele unor clienți încrucișându-le cu cele ale altor clienți. Noua categorie cuprinde și sisteme eligibile pentru tranzacționarea instrumentelor derivate eligibile pentru compensare și suficient de lichide. Ea nu include sistemele în care nu există o executare sau organizare reală a tranzacțiilor, cum ar fi panourile de afișaj utilizate pentru promovarea publicitară a intereselor de vânzare și cumpărare, alte entități care agregă sau grupează interese de vânzare sau cumpărare sau servicii electronice de confirmare post-tranzacționare.

8. Această nouă categorie de sisteme organizate de tranzacționare va completa tipurile existente de locuri de tranzacționare. Spre deosebire de piețele reglementate și de sistemele multilaterale de tranzacționare, care sunt caracterizate de executarea nediscreționară a tranzacțiilor, operatorul unui sistem organizat de tranzacționare ar trebui să aibă o marjă de manevră discreționară în ceea ce privește modul de executare a unei tranzacții. În consecință, tranzacțiilor încheiate în cadrul unui OTF exploatat de o societate de investiții sau de un operator de piață ar trebui să li se aplice obligații legate de conduita profesională, buna execuție și tratarea ordinelor. Cu toate acestea, având în vedere că un OTF constituie o adevărată platformă de tranzacționare, operatorul platformei ar trebui să fie neutru. Așadar, operatorul unui OTF nu ar trebui să aibă permisiunea de a executa în cadrul sistemului tranzacții între interese multiple de vânzare și cumpărare ale unor terțe părți, inclusiv ordine ale clienților reunite în cadrul sistemului, angajând capitaluri proprii. Aceasta exclude și posibilitatea ca ei să acționeze ca internalizatori sistematici în cadrul OTF-ului pe care îl exploatează.

9. Activitățile organizate de tranzacționare ar trebui să se desfășoare în locuri reglementate și să fie complet transparente, atât înainte, cât și după tranzacționare. Așadar, cerințele legate de transparență trebuie să se aplice tuturor tipurilor de locuri de tranzacționare și tuturor instrumentelor financiare tranzacționate în cadrul acestora.

10. Tranzacționarea certificatelor de acțiuni, a fondurilor tranzacționate la bursă, a certificatelor, a instrumentelor financiare similare și a altor acțiuni decât cele admise la tranzacționare pe o piață reglementată are loc în general în același mod și îndeplinește un scop economic aproape identic cu cel al tranzacționării acțiunilor admise pe o piață reglementată. Așadar, dispozițiile în materie de transparență aplicabile acțiunilor admise la tranzacționare pe piețe reglementate ar trebui extinse și în ceea ce privește aceste instrumente.

11. Cu toate că, în principiu, se admite necesitatea unui sistem de derogări de la cerințele de transparență pre-tranzacționare pentru a sprijini funcționarea eficientă a piețelor, dispozițiile în materie de derogare aplicabile în prezent cu privire la acțiuni în temeiul Directivei 2004/39/CE și al Regulamentului (CE) nr. 1287/2006 al Comisiei din 10 august 2006 de punere în aplicare a Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind obligațiile întreprinderilor de investiții de păstrare a evidenței și înregistrărilor, raportarea tranzacțiilor, transparența pieței, admiterea de instrumente financiare în tranzacții și definiția termenilor în sensul directivei în cauză[17] trebuie analizate pentru a se stabili dacă mai sunt adecvate în ceea ce privește sfera de aplicare și condițiile aplicabile. Pentru a asigura aplicarea uniformă a derogărilor de la cerințele de transparență pre-tranzacționare în ceea ce privește acțiunile și eventual și alte instrumente similare și produse altele decât acțiunile, pentru modele de piață și tipuri și volume de ordine specifice, Autoritatea pentru valori mobiliare și piețe (AEVMP) ar trebui să evalueze compatibilitatea solicitărilor individuale de aplicare a derogărilor cu prezentul regulament și cu viitoarele acte delegate. Evaluarea AEVMP ar trebui să ia forma unui aviz, în conformitate cu articolul 29 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010. În plus, AEVMP ar trebui să analizeze derogările existente pentru acțiuni într-un interval de timp adecvat și să stabilească, conform aceleiași proceduri, dacă acestea respectă în continuare dispozițiile prezentului regulament și ale actelor delegate viitoare.

12. Criza financiară a evidențiat o serie de deficiențe legate de modul în care se pun la dispoziția participanților la piață informații referitoare la posibilitățile de tranzacționare și la prețurile instrumentelor financiare altele decât acțiunile, mai exact în ceea ce privește momentul ales, granularitatea, accesul egal și fiabilitatea. Este necesar să se introducă cerințe de transparență pre și post-tranzacționare, care să țină cont de diferitele caracteristici și structuri de piață ale anumitor tipuri de instrumente, altele decât acțiunile. Pentru a crea un cadru solid în materie de transparență pentru toate instrumentele relevante, aceste cerințe ar trebui să se aplice obligațiunilor și produselor financiare structurate care ar putea fi sau sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată sau sunt tranzacționate într-un sistem multilateral de tranzacționare (MTF - multilateral trading facility ) sau într-un sistem organizat de tranzacționare (OTF - organised trading facility ), instrumentelor derivate tranzacționate sau admise la tranzacționare pe piețe reglementate, MTF-uri sau OTF-uri ori considerate a fi eligibile pentru compensare centrală și, în cazul transparenței post-tranzacționare, instrumentelor derivate comunicate registrelor de tranzacții. Așadar, singurele instrumente financiare cărora nu li s-ar aplica obligațiile în materie de transparență ar fi cele tranzacționate exclusiv extrabursier (OTC) sau cele care sunt considerate a fi deosebit de nelichide sau ca având o structură specifică.

13. Este necesar să se introducă un nivel adecvat al transparenței în tranzacționare pe piețele de obligațiuni, produse financiare structurate și instrumente derivate, pentru a facilita evaluarea produselor și eficiența formării prețurilor. Produsele financiare structurate ar trebui să includă în special titluri garantate cu active conform definiției de la articolul 2 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 809/2004, care cuprind, printre altele, instrumente cu risc ridicat de tip CDO (collateralised debt obligations).

14. Pentru a asigura uniformitatea condițiilor aplicabile diferitelor locuri de tranzacționare, ar trebui ca aceleași cerințe de transparență pre și post-tranzacționare să se aplice tuturor tipurilor de locuri de tranzacționare. Cerințele de transparență ar trebui calibrate pentru diferite tipuri de instrumente, inclusiv acțiuni, obligațiuni și instrumente derivate, și pentru diferite tipuri de tranzacționare, inclusiv sisteme pe bază de ordine sau de cotații, precum și sisteme de brokeraj hibride sau vocale; ele are trebui de asemenea să țină cont de volumele emisiilor, de mărimea tranzacțiilor și de caracteristicile piețelor naționale.

15. Pentru a garanta că tranzacțiile efectuate extrabursier nu pun în pericol descoperirea eficientă a prețurilor sau condițiile de concurență echitabile și transparente la nivelul modalităților de tranzacționare, ar trebui să se aplice cerințe adecvate de transparență pre-tranzacționare tuturor societăților de investiții care efectuează în nume propriu tranzacții cu instrumente financiare OTC, în măsura în care acest demers are loc în calitatea lor de internalizatori sistematici pentru acțiuni, certificate de acțiuni, fonduri tranzacționate la bursă, certificate sau alte instrumente financiare similare, precum și obligațiuni, produse financiare structurate și instrumente derivate eligibile pentru compensare.

16. O societate de investiții care execută ordinele clienților angajând capitaluri proprii ar trebui considerată internalizator sistematic, cu excepția cazului în care tranzacțiile se desfășoară în afara piețelor reglementate, MTF și OTF sau în mod ocazional, ad hoc sau neregulat. Internalizatorii sistematici ar trebui definiți ca societăți de investiții care, în mod organizat, frecvent și sistematic, tranzacționează în nume propriu executând ordinele clienților în afara unei piețe reglementate, a unui MTF sau a unui OTF. Pentru a asigura aplicarea obiectivă și eficace a acestei definiții în cazul societăților de investiții, orice tranzacție bilaterală cu clienții ar trebui să fie relevantă, iar criteriile cantitative ar trebui să completeze criteriile calitative pentru identificarea societăților de investiții care au obligația de a se înregistra ca internalizatori sistematici prevăzute la articolul 21 din Regulamentul nr. 1287/2006 al Comisiei de punere în aplicare a Directivei 2004/39/CE. Spre deosebire de un OTF, care este un sistem sau mecanism în cadrul căruia interacționează multiple interese de vânzare și cumpărare ale unor terțe părți, un internalizator sistematic nu ar trebui să fie autorizat să reunească interese de vânzare și cumpărare ale unor terțe părți.

17. Internalizatorii sistematici pot decide să acorde acces la cotațiile lor fie numai clienților lor de detaliu, fie numai clienților lor profesionali, fie ambelor categorii. Nu ar trebui însă să li se permită să exercite o discriminare în interiorul acestor categorii de clienți. Internalizatorii sistematici nu sunt obligați să publice cotații ferme pentru tranzacțiile superioare mărimii normale a pieței. Mărimea standard a pieței pentru orice clasă de instrumente financiare nu ar trebui să fie semnificativ disproporționat în comparație cu orice instrument financiar din clasa respectivă.

18. Prezentul regulament nu își propune să impună aplicarea de norme de transparență pre-tranzacționare în cazul tranzacțiilor extrabursiere (OTC) care, prin natura lor, se petrec ad-hoc și în mod neregulat, se efectuează cu contrapărți en gros și fac parte dintr-o relație comercială care se caracterizează ea însăși prin tranzacții ce depășesc mărimea standard al pieței și se efectuează în afara sistemelor utilizate în mod obișnuit de societatea respectivă pentru a-și desfășura activitatea de internalizator sistematic.

19. Utilizatorii ar trebui să aibă acces imediat și ușor la datele despre piață, într-un format cât mai dezagregat, care să le permită investitorilor și furnizorilor de servicii de date ai acestora să adapteze în cel mai înalt grad posibil soluțiile oferite. Așadar, datele privind transparența pre și post-tranzacționare ar trebui puse la dispoziția publicului într-un mod „degrupat”, pentru a reduce costurile participanților la piață care achiziționează date.

20. Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date[18] și Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date[19] ar trebui să se aplice integral în ceea ce privește schimbul, transmiterea și prelucrarea datelor cu caracter personal în sensul prezentului regulament, mai exact al titlului IV, de către statele membre și AEVMP.

21. Având în vedere acordul la care au ajuns părțile în cadrul summitului G20 de la Pittsburgh din 25 septembrie 2009 cu privire la desfășurarea tranzacțiilor cu contracte pe instrumente derivate OTC standardizate în cadrul piețelor bursiere sau al platformelor de tranzacționare electronice, acolo unde este cazul, ar trebui definită o procedură normativă formală de autorizare a tranzacțiilor între contrapărți financiare și contrapărți nefinanciare de mari dimensiuni, pentru toate instrumentele derivate considerate a fi eligibile pentru compensare și care sunt suficient de lichide pentru a fi prezente în locuri de tranzacționare care fac obiectul unor reglementări comparabile și care le permit participanților să efectueze tranzacții cu mai multe contrapărți. În evaluarea nivelului suficient de lichiditate ar trebui să se țină cont de caracteristicile pieței la nivel național, inclusiv de elemente precum numărul și tipul participanților de pe o anumită piață, precum și de caracteristicile tranzacțiilor, cum ar fi dimensiunea și frecvența tranzacțiilor pe piața respectivă.

22. Dat fiind pe de o parte acordul la care au ajuns părțile în cadrul summitului G20 de la Pittsburgh din 25 septembrie 2009 cu privire la desfășurarea tranzacțiilor cu contracte pe instrumente derivate OTC standardizate în cadrul piețelor bursiere sau, după caz, al platformelor de tranzacționare electronice precum și gradul de lichiditate relativ mai scăzut al diferitelor instrumente derivate OTC, pe de altă parte, se impune să se prevadă o gamă corespunzătoare de locuri de tranzacționare în care să aibă loc tranzacții în baza angajamentelor asumate. Toate locurile eligibile ar trebui să facă obiectul unor cerințe normative strâns aliniate în ceea ce privește aspectele organizaționale și operaționale, mecanismele de soluționare a conflictelor de interese, supravegherea tuturor activităților de tranzacționare, transparența pre și post-tranzacționare calibrată în funcție de tipul de instrument financiar, permițând interacțiunea multiplelor interese de tranzacționare ale terțelor părți. Pentru a îmbunătăți lichiditatea și condițiile de execuție, ar trebui totuși să se prevadă posibilitatea operatorilor din diversele locuri de tranzacționare de a organiza tranzacții în baza acestui angajament între multiple părți terțe, în mod discreționar.

23. Obligația de tranzacționare stabilită pentru aceste instrumente derivate ar trebui să permită concurența eficientă între locuri de tranzacționare eligibile. Ca atare, aceste locuri de tranzacționare nu ar trebui să aibă posibilitatea de a pretinde drepturi exclusive în raport cu instrumente derivate supuse acestei obligații de tranzacționare care să împiedice alte locuri de tranzacționare să ofere tranzacții cu instrumentele respective. Pentru a favoriza o concurență reală între locurile de tranzacționare în ceea ce privește instrumentele derivate, este esențial ca acestea să aibă acces nediscriminatoriu și transparent la contrapărțile centrale (CPC). Acces nediscriminatoriu la CPC ar însemna că un loc de tranzacționare are dreptul la tratament nediscriminatoriu în ceea ce privește modul în care sunt tratate contractele tranzacționate pe platforma sa în termeni de cerințe în materie de garanții și de condiții de compensare a contractelor echivalente din punct de vedere economic, de apeluri în marjă încrucișate cu contracte corelate compensate de aceeași CPC și de tarife de compensare nediscriminatorii.

24. Atribuțiile autorităților competente ar trebui completate de un mecanism explicit de interzicere sau restricționare a comercializării, distribuției și vânzării de instrumente financiare care ar genera motive de îngrijorare cu privire la protecția investitorilor, buna funcționare și integritatea piețelor financiare sau cu privire la stabilitatea sistemului financiar în ansamblul său sau la nivelul anumitor sectoare, alături de atribuții corespunzătoare pentru AEVMP în materie de coordonare și intervenție. Exercitarea acestor competențe ar trebui să depindă de îndeplinirea unor condiții specifice.

25. Autoritățile competente ar trebui să comunice AEVMP detalii cu privire la orice solicitare de reducere a unei poziții în raport cu un contract pe instrumente derivate, a oricăror limite one-off sau limite ale pozițiilor ex-ante, pentru o mai bună coordonare și convergență în modul de aplicare a acestor competențe. Datele esențiale cu privire la limitele pozițiilor ex-ante aplicate de o autoritate competentă ar trebui publicate pe site-ul web al AEVMP.

26. AEVMP ar trebui să aibă posibilitatea de a solicita informații de la orice persoană cu privire la poziția acesteia în raport cu un contract pe instrumente derivate, de a cere reducerea poziției și de a limita capacitatea persoanelor de a realiza tranzacții individuale în raport cu instrumente derivate pe mărfuri. AEVMP ar trebui să informeze apoi autoritățile competente respective în legătură cu măsurile pe care le propune și să facă publice aceste măsuri.

27. Detaliile referitoare la tranzacțiile cu instrumente financiare ar trebui comunicate autorităților competente pentru ca acestea să poată să detecteze și să investigheze eventualele cazuri de abuz de piață și să monitorizeze funcționarea corectă și organizată a piețelor și a activităților societăților de investiții. Domeniul de aplicare al supravegherii cuprinde instrumentele admise la tranzacționare pe o piață reglementată, un MTF sau un OTF, precum și toate instrumentele a căror valoare depinde de sau influențează valoarea acestor instrumente. Pentru a evita sarcinile administrative inutile ale societăților de investiții, instrumentele financiare care nu sunt tranzacționate în mod organizat și care nu prezintă riscul de a face obiectul unor abuzuri de piață ar trebui scutite de obligațiile de raportare.

28. Pentru a-și îndeplini rolul de instrumente de monitorizare a pieței, rapoartele referitoare la tranzacții ar trebui să identifice persoana care a luat decizia de a investi, precum și pe cele responsabile de executarea acesteia. La rândul lor, autoritățile competente trebuie să aibă acces deplin la dosare în orice etapă de executare a ordinului, începând cu decizia inițială de tranzacționare și până la execuție. Așadar, societățile de investiții au obligația de a ține evidența tuturor tranzacțiilor cu instrumente financiare, iar operatorii din cadrul platformelor au obligația de a ține evidența tuturor ordinelor intrate în sistemele lor. AEVMP ar trebui să coordoneze schimbul de informații dintre autoritățile competente pentru a asigura accesul lor la datele referitoare la tranzacții și ordine cu instrumente financiare aflate sub supravegherea acestora, inclusiv cele introduse în cadrul platformelor care funcționează în afara teritoriului lor.

29. Ar trebui să se evite dubla raportare a acelorași informații. Rapoartele transmise registrelor de tranzacții recunoscute sau înregistrate conform Regulamentului [EMIR] pentru instrumentele relevante, care conțin toate informațiile solicitate în scopul raportării cu privire la tranzacțiile efectuate, nu trebuie transmise și autorităților competente, deoarece registrele de tranzacții sunt cele care fac acest lucru. Regulamentul [EMIR] trebuie modificat în acest sens.

30. Schimbul sau transmiterea de informații de către autoritățile competente ar trebui să se facă în conformitate cu normele privind transferul datelor personale prevăzute de Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date[20]. Schimbul sau transmiterea de informații de către AEVMP trebuie să se efectueze în conformitate cu normele privind transferul datelor personale prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date[21], regulament care trebuie să se aplice integral prelucrării datelor personale în sensul prezentului regulament.

31. Regulamentul [EMIR] stabilește criteriile conform cărora anumite clase de instrumente derivate OTC trebuie supuse obligației de compensare. De asemenea, el prevede măsuri de combatere a denaturărilor concurenței prin impunerea accesului nediscriminatoriu la contrapărți centrale (CPC) care oferă servicii de compensare pentru instrumente derivate OTC în cadrul locurilor de tranzacționare și a accesului nediscriminatoriu la fluxuri de date (feed-uri) privind tranzacțiile în locurile de tranzacționare pentru CPC care oferă servicii de compensare a instrumentelor derivate OTC. Deoarece instrumentele derivate OTC se definesc ca fiind contracte pe instrumente derivate a căror execuție nu are loc pe piețe reglementate, este nevoie să se introducă cerințe similare pentru piețele reglementate în temeiul prezentului regulament. Instrumentele derivate tranzacționate pe piețe reglementate ar trebui să facă, la rândul lor, obiectul obligației de compensare, în condițiile în care AEVMP a impus o astfel de obligație în cazul lor.

32. Pe lângă cerințele Directivei 2004/39/CE, prin care se interzice statelor membre să restricționeze fără motiv accesul la infrastructura post-tranzacționare, cum ar fi sistemele de contrapărți centrale și de decontare, este necesar ca prezentul regulament să elimine și alte bariere comerciale care pot fi folosite pentru a submina concurența în sectorul compensării instrumentelor financiare. Pentru a se evita practicile discriminatorii, CPC ar trebui să accepte să compenseze tranzacții executate în diferite locuri de tranzacționare, în măsura în care acestea din urmă respectă cerințele operaționale și tehnice stabilite de CPC. Accesul ar trebuie interzis numai dacă nu se respectă anumite criterii de acces specificate în actele delegate.

33. Locurile de tranzacționare ar trebui să aibă și obligația de a oferi acces și fluxuri de date (feeduri), în mod transparent și nediscriminatoriu, contrapărților centrale care doresc să compenseze tranzacții executate în locurile respective. CPC și alte locuri de tranzacționare ar trebui să beneficieze în mod nediscriminatoriu și de licențe de funcționare și de informații cu privire la indici și la alte valori de referință utilizate pentru a determina valoarea instrumentelor financiare. Eliminarea barierelor și a practicilor discriminatorii va crește concurența în domeniul compensării și tranzacționării instrumentelor financiare, va scădea costurile cu investițiile și cu împrumuturile, va elimina ineficiențele și va promova inovarea pe piețele din Uniune. Comisia ar trebui să continue să monitorizeze atent evoluția infrastructurii post-tranzacționare și, acolo unde este necesar, să intervină pentru a împiedica apariția denaturărilor concurenței pe piața internă.

34. Prestarea de servicii de către societăți din țări terțe în Uniune face obiectul regimurilor și cerințelor naționale. Aceste regimuri sunt foarte diferențiate, iar firmele autorizate în baza acestora nu se bucură de libertatea de a furniza servicii și de dreptul de stabilire în alt stat membru decât în cel în care sunt deja stabilite. Este necesar să se introducă un cadru comun de reglementare la nivelul Uniunii. Regimul ar trebui să armonizeze cadrul fragmentat care există în prezent, să asigure certitudinea și tratamentul uniform al societăților din țări terțe care intră pe piața din Uniune, să garanteze că s-a realizat evaluarea de către Comisie a echivalenței în raport cu cadrul de reglementare și supraveghere al țărilor terțe și să ofere un nivel comparabil de protecție a investitorilor din UE care beneficiază de servicii din partea societăților din țări terțe.

35. Furnizarea de servicii pentru clienții de detaliu ar trebui să necesite întotdeauna înființarea unei sucursale în Uniune. Înființarea sucursalei face obiectul cerințelor referitoare la autorizare și supraveghere aplicabile în Uniune. Ar trebui să existe mecanisme corespunzătoare de cooperare între autoritatea competentă în cauză și autoritatea competentă din țara terță. Prestarea de servicii în absența sucursalelor ar trebui limitată la contrapărțile eligibile, cu condiția înregistrării pe lângă AVMP și a supravegherii în țara terță respectivă. Ar trebui să existe mecanisme corespunzătoare de cooperare între AEVMP și autoritățile competente din țara terță.

36. Dispozițiile prezentului regulament care reglementează prestarea de servicii de către societăți din țări terțe în Uniune nu ar trebui să afecteze posibilitatea persoanelor stabilite în Uniune de a beneficia de servicii de investiții furnizate de societăți din țări terțe la inițiativa lor exclusivă. Dacă o societate dintr-o țară terță furnizează servicii la inițiativa exclusivă a unei persoane stabilite în Uniune, nu se va considera că aceste servicii sunt furnizate pe teritoriul Uniunii. În cazul în care o societate dintr-o țară terță contactează clienți sau clienți potențiali din Uniune sau își promovează sau face reclamă serviciilor sau activităților sale de investiții sau auxiliare în Uniune, acestea nu vor fi considerate servicii furnizate la inițiativa exclusivă a clientului.

37. Pe piețele secundare spot unde se tranzacționează certificate de emisii (EUA) s-au constatat diverse practici frauduloase, care ar putea submina încrederea în schemele de tranzacționare a certificatelor de emisii prevăzute de Directiva 2003/87/CE; în prezent, se iau măsuri de consolidare a sistemului de registre EUA și a condițiilor de deschidere a unui cont pentru tranzacționarea certificatelor de emisii. Pentru a asigura integritatea și funcționarea eficientă a acestor piețe, inclusiv supravegherea riguroasă a activității de tranzacționare, este necesar ca măsurile prevăzute de Directiva 2003/87/CE să fie completate prin includerea integrală a certificatelor de emisii în domeniul de aplicare al prezentei directive și al Directivei 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață), prin clasificarea lor ca instrumente financiare.

38. Comisia trebuie să dispună de competența de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 290 din tratat. Mai exact, actele delegate trebuie adoptate cu privire la: detalii specifice legate de definiții, caracteristicile exacte ale cerințelor legate de transparența tranzacționării, condițiile detaliate ale derogărilor de la cerințele privind transparența pre-tranzacționare, procedurile privind publicarea decalată a datelor post-tranzacționare, criteriile de aplicare a obligațiilor privind transparența pre-tranzacționare ale internalizatorilor sistematici, dispozițiile specifice în materie de costuri referitoare la disponibilitatea datelor de piață, criteriile de acordare sau de refuz al accesului între locuri de tranzacționare și CPC, precum și modul de determinare a condițiilor în care riscurile legate de protecția investitorilor, buna funcționare și integritatea piețelor financiare sau stabilitatea sistemului financiar al Uniunii în ansamblu sau în parte justifică intervenția AEVMP.

39. Competențele de punere în aplicare legate de adoptarea deciziei de echivalență cu privire la cadrul legal și de supraveghere al țărilor terțe pentru furnizarea de servicii de către societățile din țările terțe ar trebui să se exercite în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie[22].

40. Cu toate că autoritățile competente naționale sunt mai bine plasate pentru a monitoriza evoluțiile pieței, impactul global al problemelor legate de transparența tranzacțiilor, raportarea datelor legate de acestea, tranzacționarea instrumentelor derivate și interdicțiile referitoare la anumite produse și practici pot fi înțelese cel mai bine într-un context vast, la nivelul întregii Uniuni. Din acest motiv, obiectivele prezentului regulament pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, aceasta putând adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității enunțat la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul menționat, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor respective.

41. Standardele tehnice în materie de servicii financiare trebuie să asigure o protecție adecvată a deponenților, investitorilor și consumatorilor din întreaga Uniune. Este eficient și oportun să se încredințeze AEVMP, ca organism care deține un nivel înalt de specializare, sarcina de a elabora proiecte de standarde tehnice de reglementare și de punere în aplicare care nu implică alegeri strategice și de a le înainta Comisiei.

42. Comisia ar trebui să adopte proiectele de standarde tehnice de reglementare elaborate de AEVMP în conformitate cu articolul 23 privind conținutul și specificațiile rapoartelor referitoare la tranzacții, cu articolul 26 privind criteriile de lichiditate pentru instrumentele derivate care trebuie considerate a fi supuse obligației de tranzacționare în locuri organizate și cu articolul 36 privind informațiile pe care societățile solicitante din țări terțe trebuie să le furnizeze AEVMP în cererea de înregistrare, prin acte delegate, în temeiul articolului 290 TFUE și în conformitate cu articolele 10-14 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010.

43. Comisia ar trebui să fie împuternicită, de asemenea, să adopte standarde tehnice de punere în aplicare prin intermediul actelor de punere în aplicare, în conformitate cu articolul 291 din TFUE și cu articolul 15 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010. AEVMP ar trebui să aibă responsabilitatea de a redacta și de a transmite Comisiei standarde tehnice de punere în aplicare conform articolului 26 care să precizeze dacă tranzacționarea unei clase de instrumente derivate declarată a fi supusă obligației de compensare conform Regulamentului [ ] (EMIR) sau a unui subset al acesteia trebuie sau nu să aibă loc numai în locuri de tranzacționare organizate.

44. Aplicarea cerințelor prezentului regulament ar trebui amânată pentru a permite alinierea cu aplicarea normelor transpuse ale directivei reformate și pentru a stabili toate măsurile de punere în aplicare necesare. Ulterior, întregul pachet de norme ar trebui aplicat începând cu același moment. În schimb, aplicarea competențelor în ceea ce privește măsurile de punere în aplicare nu ar trebui amânată, pentru a permite lansarea cât mai curând posibil a demersurilor necesare pentru elaborarea și adoptarea acestor măsuri de punere în aplicare.

45. Prezentul regulament respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special dreptul la protecția datelor cu caracter personal (articolul 8), libertatea de a desfășura o activitate comercială (articolul 16), dreptul la protecția consumatorilor (articolul 38), dreptul la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil (articolul 47) și dreptul de a nu fi judecat sau condamnat de două ori pentru aceeași infracțiune (articolul 50) și trebuie aplicat în conformitate cu aceste drepturi și principii,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Titlul I

OBIECT, DOMENIU DE APLICARE șI DEFINIțII

ARTICOLUL 1 Obiect și domeniu de aplicare

46. Prezentul regulament stabilește cerințe uniforme în legătură cu următoarele aspecte:

47. publicarea datelor referitoare la tranzacții;

48. raportarea tranzacțiilor către autoritățile competente;

49. tranzacționarea instrumentelor derivate în locuri organizate;

50. accesul nediscriminatoriu la compensare și accesul nediscriminatoriu la tranzacționarea valorilor de referință;

51. atribuțiile autorităților competente și ale AEVMP în ceea ce privește intervenția asupra produselor și competențele AEVMP în domeniul administrării și limitării pozițiilor;

52. furnizarea de servicii sau activități de investiții de către societățile din țări terțe în absența unei filiale.

53. Prezentul regulament se aplică societăților de investiții, instituțiilor de credit autorizate în temeiul Directivei [noua MiFID] atunci când furnizează unul sau mai multe servicii de investiții și/sau desfășoară activități de investiții, precum și piețelor reglementate.

54. Titlul V al prezentului regulament se aplică la rândul său tuturor contrapărților financiare așa cum apar definite la articolul [2(6)] și tuturor contrapărților nefinanciare reglementate de dispozițiile de la articolul [5(1b)] din Regulamentul [ ] (EMIR).

55. Titlul VI al prezentului regulament se aplică și CPC și persoanelor cu drepturi de proprietate în raport cu valorile de referință.

56. Articolul 2 Definiții

57. În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:

58. „societate de investiții” înseamnă orice persoană juridică a cărei ocupație sau activitate obișnuită constă în furnizarea unuia sau mai multor servicii de investiții în beneficiul unor terțe părți și/sau în exercitarea uneia sau mai multor activități de investiții cu titlu profesional.

Statele membre pot include în definiția societăților de investiții întreprinderi care nu sunt persoane juridice, cu următoarele condiții:

59. statutul lor juridic asigură intereselor terțelor părți un nivel de protecție echivalent cu cel oferit de o persoană juridică și

60. ele fac obiectul unei supravegheri prudențiale echivalente și adaptate formei lor juridice.

Cu toate acestea, în cazul în care furnizează servicii care implică deținerea de fonduri sau de valori mobiliare care aparțin unor terțe părți, o persoană fizică nu poate fi considerată societate de investiții în sensul prezentului regulament și al Directivei [noua MiFID] decât în cazul în care, fără a aduce atingere celorlalte cerințe stabilite de Directiva [noua MiFID], de prezentul regulament și de directiva [noua CRD], îndeplinește următoarele condiții:

61. drepturile de proprietate ale terțelor părți asupra instrumentelor și fondurilor sunt salvgardate, în special în caz de insolvență a societății sau a proprietarilor săi, de sechestru, de compensare sau de orice altă acțiune intentată de creditorii societății sau ai proprietarilor acesteia;

62. societatea este supusă unor norme care au ca obiect supravegherea solvabilității sale și a celei a proprietarilor acesteia;

63. conturile anuale ale societății sunt verificate de una sau mai multe persoane abilitate, în temeiul dreptului intern, să efectueze auditul conturilor;

64. în cazul în care societatea are un singur proprietar, acesta adoptă dispoziții pentru a asigura protecția investitorilor în caz de încetare a activității din cauza decesului, a incapacității sau a oricărei situații similare.

65. „instituții de credit” înseamnă instituții de credit conform definiției din Directiva 2006/48/CE;

66. „internalizator sistematic” înseamnă o societate de investiții care, în mod organizat, frecvent și sistematic, efectuează tranzacții în nume propriu executând ordinele clienților în afara unei piețe reglementate, a unui MTF sau a unui OTF;

67. „operator de piață” înseamnă una sau mai multe persoane care administrează și/sau exploatează activitatea unei piețe reglementate. Operatorul de piață poate fi însăși piața reglementată;

68. „piață reglementată” înseamnă un sistem multilateral, exploatat și/sau administrat de un operator de piață, care reunește sau facilitează reunirea, în cadrul sistemului și în conformitate cu normele sale nediscreționare, a unor interese multiple de vânzare și cumpărare de instrumente financiare ale unor terțe părți, într-un mod care conduce la încheierea de contracte privind instrumente financiare admise la tranzacționare pe baza normelor și sistemelor sale și care este autorizat și funcționează în mod regulat și în conformitate cu dispozițiile titlului III din Directiva [noua MiFID];

69. „sistem multilateral de tranzacționare ( multilateral trading facility - MTF)” înseamnă un sistem multilateral, exploatat de o societate de investiții sau de un operator de piață, care reunește, în cadrul său și în conformitate cu normele sale nediscreționare, interese multiple de vânzare și cumpărare de instrumente financiare ale unor terțe părți, într-un mod care conduce la încheierea de contracte în conformitate cu dispozițiile titlului II din Directiva [noua MiFID];

70. „sistem organizat de tranzacționare ( organised trading facility - OTF)” înseamnă orice sistem sau mecanism care nu este piață reglementată sau MTF, exploatat de o societate de investiții sau de un operator de piață, în cadrul căruia pot interacționa multiple interese de vânzare și cumpărare de instrumente financiare ale unor terțe părți, într-un mod care conduce la încheierea de contracte în conformitate cu dispozițiile Titlului II din Directiva [noua MiFID];

71. „instrumente financiare” înseamnă instrumentele menționate în secțiunea C a anexei I la Directiva [noua MiFID];

72. „valori mobiliare” înseamnă clasele de valori mobiliare care pot fi negociate pe piața de capital, cu excepția instrumentelor de plată, ca, de exemplu:

73. acțiunile deținute la societăți și alte valori mobiliare echivalente acțiunilor deținute la societăți, la societăți de tip parteneriat sau la alte entități, precum și certificatele reprezentative de acțiuni;

74. obligațiunile și alte titluri de creanță, inclusiv certificatele de acțiuni pentru astfel de titluri;

75. orice alte valori mobiliare care conferă dreptul de a cumpăra sau de a vinde asemenea valori sau care conduc la o decontare în numerar, stabilită în raport cu valori mobiliare, monede, rate ale dobânzii sau rentabilității, mărfuri sau alți indici ori unități de măsură;

76. „certificate de acțiuni” înseamnă valori mobiliare negociabile pe piața de capital, care reprezintă proprietatea asupra titlurilor unui emitent străin și care pot fi admise la tranzacționare pe o piață reglementată și tranzacționate independent de titlurile emitentului străin;

77. „fonduri tranzacționate la bursă” înseamnă unități ale acelor sisteme de plasament colectiv care sunt liber negociabile pe piețele de capital și, în cele mai multe cazuri, reproduc performanța unui indice;

78. „certificate” înseamnă acele valori mobiliare care sunt negociabile pe piața de capital și care, în caz de rambursare a investiției de către emitent, se situează deasupra acțiunilor, dar sub instrumentele de obligațiuni negarantate sau alte instrumente similare;

79. „produse financiare structurate” înseamnă acele valori mobiliare create în vederea securitizării și transferului riscului de credit asociat unui grup de active financiare care îl îndreptățesc pe titularul valorilor mobiliare să primească plăți regulate care depind de fluxurile de numerar aferente provenind de la activele suport;

80. „instrumente derivate” înseamnă acele instrumente financiare definite la alineatul (9) litera (c) și menționate la punctele (4)-(6) din secțiunea C a anexei I la Directiva [noua MiFID];

81. „instrumente derivate pe mărfuri” înseamnă acele instrumente financiare definite la alineatul (9) litera (c) legate de o marfă sau de un suport menționat la punctul (10) din secțiunea C a anexei I la Directiva [noua MiFID] sau la punctele (5), (6), (7) și (10) din secțiunea C a anexei I la Directiva [noua MiFID];

82. „exprimare executabilă a interesului” înseamnă un mesaj din partea unui participant către alt participant din cadrul unui sistem de tranzacționare cu privire la interesele de tranzacționare disponibile, care conține toate informațiile necesare pentru a conveni asupra unei tranzacții;

83. „autoritate competentă” înseamnă autoritatea desemnată de fiecare stat membru în conformitate cu articolul 48 din Directiva [noua MiFID], în afara cazurilor în care directivă conține o dispoziție contrară;

84. „mecanism de publicare aprobat” (approved publication arrangement - APA) înseamnă o persoană autorizată, conform dispozițiilor Directivei [noua MiFID], să furnizeze serviciul de publicare a rapoartelor privind tranzacțiile în numele societăților de investiții, în temeiul articolelor [11 și 12] din prezentul regulament;

85. „furnizor de sisteme centralizate de raportare” ( consolidated tape provider - CTP) înseamnă o persoană autorizată, în temeiul dispozițiilor stabilite în Directiva [noua MiFID], să furnizeze serviciul de colectare a rapoartelor privind tranzacțiile cu instrumente financiare enumerate la articolele [5, 6, 11 și 12] din prezentul regulament de la piețele reglementate, MTF-uri, OTF-uri și APA-uri și de consolidare a acestora într-un flux continuu de date electronice în direct care oferă în timp real date referitoare la prețuri și volume pentru fiecare instrument financiar;

86. „mecanism de raportare aprobat” (approved reporting mechanism - ARM) înseamnă o persoană autorizată, în temeiul dispozițiilor stabilite în Directiva [noua MiFID] să furnizeze autorităților competente sau AEVMP, în numele societăților de investiții, serviciul de raportare a detaliilor privind tranzacțiile;

87. „organ de conducere” înseamnă structura de conducere a unui furnizor de servicii de raportare a datelor, care include funcțiile manageriale și de supraveghere, are autoritate supremă în luarea deciziilor și este abilitată să stabilească strategia, obiectivele și direcția generală a entității. Din organul de conducere fac parte persoane care conduc efectiv activitatea entității;

88. „funcție de supraveghere” înseamnă exercitarea funcției de supraveghere a organului de conducere, care constă în supervizarea și monitorizarea procesului de luare a deciziilor de management;

89. „conducerea superioară” înseamnă persoanele care exercită funcții executive în cadrul unui furnizor de servicii de raportare a datelor și care răspund de managementul activităților de zi cu zi;

90. „valoare de referință” înseamnă orice indice comercial sau cifră publicată calculată prin aplicarea unei formule la valoarea unuia sau mai multor active sau prețuri suport prin raportare la care se determină suma de plată aferentă unui instrument financiar;

91. „loc de tranzacționare” înseamnă orice piață reglementată, MTF sau OTF;

92. „contraparte centrală” înseamnă o contraparte centrală conform definiției de la articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul [ ] (EMIR);

93. „servicii și activități de investiții” înseamnă serviciile și activitățile definite la articolul 4 alineatele (1) și (2) din Directiva [noua MiFID];

94. „instituție financiară dintr-o țară terță” înseamnă o entitate al cărei sediu principal se află într-o țară terță și care este autorizată sau deține, în temeiul legislației din țara terță respectivă, o licență pentru desfășurarea activităților enumerate în Directiva 2006/48/CE, Directiva [noua MiFID], Directiva 2009/138/CE, Directiva 2009/65/CE, Directiva 2003/41/CE sau Directiva 2011/61/UE;

95. „produs energetic angro” înseamnă contractele și instrumentele derivate definite la articolul 2 alineatul (4) din Regulamentul [REMIT].

96. Definițiile prevăzute la alineatul (1) se aplică și în cazul Directivei [noua MiFID].

97. Comisia poate adopta, prin intermediul actelor delegate în conformitate cu articolul 41, măsuri care să specifice anumite elemente tehnice ale definițiilor prevăzute la alineatul (1), pentru a le adapta în funcție de evoluțiile pieței.

TITLUL II

TRANSPARENță PENTRU LOCURILE DE TRANZACțIONARE

CAPITOLUL 1

Transparență pentru instrumentele de capitaluri proprii

Articolul 3 Cerințe privind transparența pre-tranzacționare pentru locurile de tranzacționare în ceea ce privește acțiunile, certificatele de acțiuni, fondurile tranzacționate la bursă, certificatele și alte instrumente financiare asemănătoare

98. Piețele reglementate și societățile de investiții, precum și operatorii care exploatează un MTF sau un OTF trebuie să facă publice prețurile curente de cumpărare și de vânzare, precum și amploarea intereselor de tranzacționare exprimate la aceste prețuri, afișate de sistemele lor pentru acțiuni, certificate de acțiuni, fonduri tranzacționate la bursă, certificate și alte instrumente financiare similare admise la tranzacționare sau care sunt tranzacționate printr-un MTF sau un OTF.Această cerință se aplică, de asemenea, exprimărilor executabile ale interesului.Piețele reglementate și societățile de investiții, precum și operatorii care exploatează un MTF sau un OTF pun aceste informații la dispoziția publicului în mod continuu, în timpul programului normal de tranzacționare.

99. Piețele reglementate și societățile de investiții, precum și operatorii care exploatează un MTF sau un OTF asigură accesul societăților de investiții care sunt obligate să își publice prețurile la acțiuni, certificate de acțiuni, fonduri tranzacționate la bursă, certificate și alte instrumente financiare similare în conformitate cu articolul 13, în condiții comerciale rezonabile și pe bază nediscriminatorie, la facilitățile pe care le utilizează pentru a face publice informațiile menționate la alineatul (1) .

Articolul 4 Acordarea derogărilor

100. Autoritățile competente trebuie să aibă atribuțiile necesare pentru a exonera piețele reglementate și societățile de investiții, precum și operatorii care exploatează un MTF sau un OTF de obligația de a face publice informațiile menționate la articolul 3 alineatul (1), în funcție de modelul de piață și de tipul și mărimea ordinelor, în cazurile definite în conformitate cu alineatul (3). Mai precis, autoritățile competente trebuie să aibă competența de a acorda derogări de la această obligație atunci când este vorba de ordine de dimensiuni mari în comparație cu dimensiunea normală a pieței pentru acțiunea, certificatul de acțiuni, fondul tranzacționat la bursă, certificatul și alte instrumente financiare similare, sau pentru tipul de acțiune, certificatul de acțiuni, fondul tranzacționat la bursă, certificatul și pentru alte tipuri de instrumente financiare similare în cauză.

101. Înainte de acordarea unei derogări în conformitate cu alineatul (1), autoritățile competente notifică AEVMP și celelalte autorități competente în legătură cu utilizarea prevăzută pentru fiecare cerere de derogare și furnizează o explicație referitoare la funcționarea acesteia. Notificarea intenției de a acorda o derogare trebuie efectuată cu cel puțin 6 luni înainte de data la care derogarea ar urma să producă efecte. În termen de 3 luni de la primirea notificării, AEVMP emite un aviz către autoritatea competentă în cauză, evaluând compatibilitatea fiecărei derogări cu cerințele stabilite la alineatul (1) și precizate în actul delegat adoptat în conformitate cu alineatul (3) literele (b) și (c). În cazul în care autoritatea competentă respectivă acordă o derogare și o autoritate competentă dintr-un alt stat membru nu este de acord cu acest lucru, ea poate sesiza din nou AEVMP, care poate acționa în conformitate cu atribuțiile care îi sunt conferite în conformitate cu articolul 19 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010. AEVMP monitorizează aplicarea derogărilor și prezintă Comisiei un raport anual cu privire la modul în care acestea sunt aplicate în practică.

102. Comisia adoptă, prin intermediul actelor delegate în conformitate cu articolul 41, măsuri care specifică:

103. intervalul prețurilor de cumpărare și de vânzare sau al cotațiilor propuse de formatorii de piață desemnați, precum și amploarea intereselor de tranzacționare la aceste prețuri, care trebuie făcute publice pentru toate clasele de instrumente financiare vizate;

104. mărimea sau tipul ordinelor care pot fi exceptate de la obligația de publicare pre-tranzacționare în temeiul alineatului (1), pentru toate clasele de instrumente financiare vizate;

105. modelul de piață în cazul căruia poate fi acordată derogarea de la obligația de publicare pre-tranzacționare în temeiul alineatului (1) și în special aplicabilitatea obligației în cazul metodelor de tranzacționare utilizate de piețele reglementate care încheie tranzacții în conformitate cu normele proprii, raportându-se la prețuri stabilite în afara piețelor reglementate sau prin licitații periodice pentru toate clasele de instrumente financiare vizate.

106. Derogările acordate de autoritățile competente în conformitate cu articolul 29 alineatul (2), articolul 44 alineatul (2) din Directiva 2004/39/CE și cu articolele 18 și 20 din Regulamentul (CE) nr. 1287/2006 al Comisiei înainte de data aplicării prezentului regulament trebuie să fie reexaminate de AEVMP până la [2 ani de la data aplicării prezentului regulament]. AEVMP emite un aviz către autoritatea competentă în cauză prin care evaluează compatibilitatea neîntreruptă a fiecărei derogări în parte cu cerințele prevăzute în prezentul regulament și în orice act delegat bazat pe prezentul regulament.

Articolul 5 Cerințe privind transparența post-tranzacționare pentru locurile de tranzacționare în ceea ce privește acțiunile, certificatele de acțiuni, fondurile tranzacționate la bursă, certificatele și alte instrumente financiare asemănătoare

107. Piețele reglementate și societățile de investiții, precum și operatorii care exploatează un MTF sau un OTF trebuie să facă publice prețul, volumul și momentul tranzacțiilor executate în ceea ce privește acțiunile, certificatele de acțiuni, fondurile tranzacționate la bursă, certificatele și alte instrumente financiare asemănătoare admise la tranzacționare sau care sunt tranzacționate printr-un MTF sau OTF. Piețele reglementate și societățile de investiții, precum și operatorii care exploatează un MTF sau un OTF fac publice detaliile tuturor acestor tranzacții pe cât posibil, din punct de vedere tehnic, în timp real.

108. Piețele reglementate și societățile de investiții, precum și operatorii care exploatează un MTF sau un OTF asigură accesul societăților de investiții care sunt obligate să publice detaliile tranzacțiilor lor cu acțiuni, certificate de acțiuni, fonduri tranzacționate la bursă, certificate și alte instrumente financiare asemănătoare în conformitate cu articolul 19, în condiții comerciale rezonabile și pe bază nediscriminatorie, la facilitățile pe care le utilizează pentru a face publice informațiile menționate la alineatul (1).

Articolul 6 Autorizarea publicării decalate

109. Autoritățile competente trebuie să aibă atribuțiile necesare pentru a autoriza piețele reglementate să prevadă decalarea publicării informațiilor detaliate în funcție de tipul și de mărimea tranzacțiilor. Mai precis, autoritățile competente pot autoriza publicarea decalată în cazul tranzacțiilor de dimensiuni mari în comparație cu dimensiunea normală a pieței pentru acțiunile, certificatele de acțiuni, fondurile tranzacționate la bursă, certificatele și pentru alte instrumente financiare asemănătoare, sau pentru categoria de acțiuni, certificate de acțiuni, fonduri tranzacționate la bursă, certificate sau alte instrumente financiare asemănătoare în cauză. Piețele reglementate și societățile de investiții, precum și operatorii care exploatează un MTF sau un OTF trebuie să obțină aprobarea prealabilă a autorităților competente privind măsurile propuse pentru această publicare decalată a tranzacțiilor și trebuie să prezinte aceste măsuri cu claritate participanților de pe piață și publicului în general. AEVMP monitorizează aplicarea acestor măsuri vizând publicarea decalată a tranzacțiilor și prezintă Comisiei un raport anual cu privire la modul în care ele sunt aplicate în practică.

110. Comisia adoptă, prin intermediul actelor delegate în confo