RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 15/17

Avizul Comitetului Regiunilor pe tema „Măsurarea progreselor – dincolo de PIB”

2011/C 15/04

COMITETUL REGIUNILOR

— observă că PIB-ul nu măsoară cu precizie capacitatea unei societăți de a aborda chestiuni precum schimbările climatice, eficiența utilizării resurselor, calitatea vieții sau incluziunea socială. De aceea, propune ca indicatorii selectați pentru a orienta elaborarea politicilor și strategiilor publice să fie în conformitate cu prioritățile Strategiei Europa 2020;

— constată că cele cinci acțiuni propuse în comunicare pentru evaluarea realizărilor economice și a progresului social – și anume: a) completarea PIB-ului cu indicatori sociali și de mediu; b) informații în timp cvasi-real pentru luarea deciziilor; c) raportări mai exacte cu privire la distribuție și la inegalități; d) elaborarea unui tablou de bord european al dezvoltării durabile; e) extinderea conturilor naționale la teme sociale și de mediu – sunt adecvate și servesc drept bază pentru propunerile prezentate în Strategia Europa 2020. Aceste acțiuni nu trebuie să constituie doar instrumente de evaluare posterioară, ci trebuie utilizate și în procesul decizional;

— consideră că este necesară îmbunătățirea metodologiei în vederea obținerii în timp util de informații cât mai cuprinzătoare și mai apropiate de realitate, care să permită elaborarea unor indicatori care să faciliteze procesul decizional. Subliniază că indicii care ar putea fi utilizați de autoritățile locale, regionale, naționale și europene trebuie să fie omogeni și să favorizeze crearea și difuzarea inovațiilor sociale și coerența în adoptarea deciziilor;

— consideră că Eurostat ar trebui să țină seama de propunerile incluse în comunicare, însă ar trebui să includă statistici regionale privitoare la aspecte mai ample precum calitatea vieții, durabilitatea, distribuția veniturilor și a bunurilor;

— subliniază că, după 2013, acțiunea fondurilor structurale, inclusiv a Fondului de coeziune, nu poate și nu trebuie să se bazeze numai pe PIB-ul pe cap de locuitor;

— susține conținutul comunicării și este de acord cu punctul de vedere al Comisiei, conform căruia PIB-ul este un indicator important pentru măsurarea creșterii economice și a bunăstării din Europa și din regiunile sale. Pentru elaborarea și evaluarea politicilor UE este însă de dorit să se dezvolte indicatori complementari, prin care să se poată măsura mai exact progresul înregistrat în ceea ce privește îndeplinirea în mod durabil a obiectivelor sociale, economice și de mediu.

Raportor : dl Vicente ÁLVAREZ ARECES (ES-PSE), președintele Comunității Autonome Principatul Asturias Document de referință : Comunicarea Comisiei către Consiliu și Parlamentul European – Dincolo de PIB: măsurarea progreselor într-o lume în schimbare COM(2009) 433 final

I. RECOMANDĂRI POLITICE

COMITETUL REGIUNILOR

A. Observații generale

1. întâmpină cu satisfacție această comunicare, care oferă Comitetului Regiunilor ocazia de a continua dezbaterea privind viitorul Uniunii într-o lume aflată în continuă schimbare. Este esențial să se identifice indicatorii care reflectă adecvat realitatea asupra căreia putem acționa în mod eficient, pentru a crea un nou model de creștere economică;

2. amintește că aspecte legate de tema acestei comunicări au fost abordate în repetate rânduri de către CoR. În cadrul dezbaterii privind Strategia de la Lisabona după 2010, CoR a solicitat recent (CdR 25/2009) ca următoarea strategie să aibă drept obiectiv general explicit calitatea ridicată a vieții și bunăstarea tuturor cetățenilor UE, reiterând faptul că lupta împotriva sărăciei și a inegalității veniturilor necesită o abordare teritorială într-o gamă largă de domenii politice. De asemenea, CoR a observat că se înregistrează „o creștere a nivelului de insatisfacție față de utilizarea PIB-ului ca indicator principal de măsurare a performanței economice”, și a solicitat „elaborarea unor noi indicatori care sunt mult mai pertinenți pentru a măsura nivelul de prosperitate, bunăstare și calitate a vieții în Europa”;

3. amintește, de asemenea, că în avizul său prospectiv „Viitorul politicii de coeziune” (CdR 210/2009 fin) a pledat în favoarea unei „(…) abordări diferențiate în ceea ce privește utilizarea unor indicatori aleși cu grijă și semnificativi pentru evaluarea politicii de coeziune, astfel încât să se ajungă la utilizarea cu țintă precisă a mijloacelor de finanțare și să se poată prezenta o imagine completă a impactului politicii structurale”;

4. consideră că dezbaterea privind indicatorii care merg dincolo de PIB este o dezbatere politică, care trebuie să ne ajute să explicăm ce înseamnă bunăstarea pentru generațiile actuale și viitoare și care sunt cele mai adecvate politici pentru a atinge această bunăstare;

5. semnalează că Comisia Europeană (în colaborare cu Eurostat), Comisia pentru măsurarea performanței economice și a progresului social – așa-numita Comisie Stiglitz-Sen-Fitoussi – și OCDE lucrează în același scop;

6. constată că cele cinci acțiuni propuse în comunicare pentru evaluarea realizărilor economice și a progresului social – și anume: a) completarea PIB-ului cu indicatori sociali și de mediu; b) informații în timp cvasi-real pentru luarea deciziilor; c) raportări mai exacte cu privire la distribuție și la inegalități; d) elaborarea unui tablou de bord european al dezvoltării durabile; e) extinderea conturilor naționale la teme sociale și de mediu – sunt adecvate și servesc drept bază pentru propunerile prezentate în Strategia Europa 2020. Aceste acțiuni nu trebuie să constituie doar instrumente de evaluare posterioară, ci trebuie utilizate și în procesul decizional;

7. amintește că această comunicare coincide atât cu lansarea Strategiei Europa 2020 și cu dezbaterea politică care va configura dezvoltarea Uniunii pe termen mediu și lung, cât și cu dezbaterea privind perspectivele financiare după 2013, și va influența, fără îndoială, orientarea politicii de coeziune și, prin urmare, suportul său financiar. Indicatorii adecvați vor înlesni identificarea diferențelor care se pot observa la nivel regional și local în UE în materie de venituri, de nivel de educație (atât formală, cât și non-formală), de disponibilitate a serviciilor publice, de calitate a serviciilor de sănătate și de ofertă de resurse culturale;

8. în acest sens, ar trebui luat în considerare studiul intitulat „Regiuni 2020” al Direcției Politică Regională, care utilizează indicatori regionali pentru a determina situația fiecărei regiuni în fața diferitelor provocări, precum și poziția relativă a acesteia față de alte regiuni învecinate;

9. semnalează că, în ciuda faptului că rolul autorităților locale și regionale nu este subliniat în comunicarea Comisiei, proiectele de bune practici care au avut succes sugerează că aceste autorități ar putea juca un rol-cheie în adoptarea și diseminarea unui mod mai global de măsurare a progresului societății (din punct de vedere economic, social și de mediu), cu condiția să dispună de capacitățile și de resursele necesare, printre care se numără sprijinul financiar din partea UE sau a surselor naționale. Condiția necesară pentru ca indicatorii meniți să măsoare bunăstarea în sens mai larg să se impună este posibilitatea de a-i defalca la nivel local și regional. În acest sens, este necesară cooperarea din partea autorităților locale și regionale;

10. subliniază că principiul egalității de șanse trebuie să aibă în vedere mai ales locuitorii din zonele rurale și din cele îndepărtate, din zonele afectate de tranziția industrială și din regiunile cu dezavantaje naturale și demografice grave și permanente, cum ar fi regiunile cele mai nordice cu densitate foarte scăzută a populației, precum și regiunile insulare, ultraperiferice, transfrontaliere și muntoase. În cadrul obiectivului de reducere a disparităților dintre teritoriile Uniunii trebuie să se acorde o atenție deosebită acestor zone. Fragilitatea acestor teritorii se datorează tensiunilor economice, sociale, demografice, geografice, istorice, teritoriale și de mediu. Acestor aspecte trebuie să li se acorde o atenție specială în momentul elaborării unui set de indicatori, care ar trebui să pună în evidență existența și accesibilitatea infrastructurilor și serviciilor de interes general pentru locuitorii din aceste zone. Setul de indicatori ar trebui să țină seama de angajamentele asumate în Agenda teritorială și în Carta de la Leipzig, în vederea încurajării policentrismului și a unei noi relații reciproce structurale între zonele urbane și cele rurale. În mod evident, natura acestei relații reciproce va condiționa cadrul de mediu și va contribui, de asemenea, la sporirea calității politicilor locale și regionale;

11. consideră că Eurostat ar trebui să țină seama de propunerile incluse în această comunicare, însă ar trebui să includă statistici regionale privitoare la aspecte mai ample precum calitatea vieții, durabilitatea, distribuția veniturilor și a bunurilor. Anuarul statistic regional al Eurostat ar trebui să fie supus unei dezbateri politice anuale și să servească la reorientarea politicilor UE;

B. Indicele de creștere a produsului intern brut este inadecvat pentru a orienta politicile secolului XXI

12. observă că, în Comunicarea „Dincolo de PIB: măsurarea progreselor într-o lume în schimbare”, Comisia recunoaște în mod expres limitele indicatorului PIB, propunând totodată discutarea unor formule pentru completarea acestuia cu alți indicatori. Totuși, nu ezită să declare în concluziile comunicării că, în ciuda tuturor lacunelor sale, este în continuare cel mai bun instrument de măsurare a performanței economiei de piață. Această afirmație este discutabilă, dat fiind că în comunicare se tratează progresul social și bunăstarea, iar în aceste domenii PIB-ul nu este cel mai relevant indicator;

13. observă că sunt în curs de desfășurare negocieri internaționale în vederea elaborării unui acord al Națiunilor Unite care să reglementeze acțiunile la nivel mondial în domeniul schimbărilor climatice după 2012, când va expira prima perioadă de angajament din cadrul Protocolului de la Kyoto; de asemenea, amintește că UE s-a angajat unilateral să-și reducă emisiile, până în 2020, cu cel puțin 20 % față de nivelul din 1990, oferindu-se să aducă această reducere la 30 %, cu condiția ca și alte țări dezvoltate sau în curs de dezvoltare cu niveluri ridicate de emisii să-și asume partea lor de responsabilitate în eforturile de atenuare a schimbărilor climatice, în cadrul unui acord global. Dovezile științifice arată că, până în 2050, va fi nevoie de reduceri suplimentare de cel puțin 50 % față de nivelul din 1990. Acestea sunt obiective ambițioase, care vor necesita o tranziție către o economie cu emisii scăzute de dioxid de carbon, în care metodele de producție și modelele de consum trebuie să fie mai puțin energofage și mai eficiente în utilizarea resurselor. Este esențial ca principalii indicatori economici să reflecte această nouă direcție;

14. amintește că, după cum afirmă OCDE, PIB-ul este un indicator al producției, și nu al bunăstării pe care o obține populația din această producție. Într-adevăr, multe activități cuprinse în PIB presupun o reducere a bunăstării cetățenilor (de exemplu, costurile ridicate de transport generate de congestionarea traficului cauzată de parcurgerea unor distanțe lungi de la domiciliu până la locul de muncă) sau includ acțiuni destinate remedierii impactului negativ al anumitor activități asupra mediului. În plus, bunăstarea cetățenilor depinde de veniturile de care dispun sau de accesibilitatea și costul bunurilor publice. În același sens se pronunță și raportul Comisiei Stiglitz-Sen-Fitoussi, afirmând că „îndoielile privind capacitatea PIB-ului de a măsura în mod corect bunăstarea și chiar activitatea pieței există de multă vreme” (1);

15. subliniază, de asemenea, faptul că PIB-ul nu ia în considerare efectul factorilor care afectează mediul înconjurător, cum ar fi problemele legate de insuficiența resurselor, emisiile de CO2, impactul produselor poluante, calitatea apei, biodiversitatea, impactul concentrării urbane sau al depopulării rurale. Nu acoperă nici aspectele sociale de importanță majoră, cum sunt inegalitățile în distribuția veniturilor între persoane și regiuni, sărăcia sau starea de sănătate. De asemenea, nu evaluează activitățile care nu sunt recunoscute pe piață, cum ar fi munca fără forme legale, munca la domiciliu, voluntariatul sau timpul liber;

16. observă, în plus, că lipsesc date esențiale. PIB-ul unei țări poate crește prin exploatarea intensivă a resurselor naturale, însă capitalul țării se va reduce, fiind disponibil în mai mică măsură pentru generațiile viitoare. În același timp, Comitetul atrage atenția asupra pericolului de a privi creșterea economică ca pe un element opus celorlalte aspecte ale bunăstării. Experiența ne arată că o evoluție economică pozitivă este, de cele mai multe ori, condiția necesară pentru a se ține seama de celelalte aspecte ale bunăstării în elaborarea politicilor;

17. le transmite instituțiilor Uniunii opinia sa, potrivit căreia sunt necesare unificarea și clarificarea mesajelor pe care UE dorește să le transmită cetățenilor atunci când utilizează indicatori legați de PIB sau de PIB-ul pe cap de locuitor. Este nevoie de o politică de comunicare mai transparentă;

18. observă că, în documentele oficiale ale Uniunii, inclusiv în tratate și în unele regulamente, se utilizează, alături de PIB, și alți indicatori conecși. De exemplu, pentru definirea și clasificarea regiunilor cărora li se aplică obiectivul „convergență” (perioada 2007-2013), se utilizează PIB-ul pe cap de locuitor. Pentru determinarea statelor care sunt eligibile pentru cofinanțare din Fondul de coeziune, se utilizează venitul național brut (VNB) pe cap de locuitor. Tot la VNB se recurge și în perspectivele financiare, pentru a se stabili limita cheltuielilor bugetare. Mai mult, în Protocolul nr. 28 privind coeziunea economică, socială și teritorială, nu PIB-ul, și nici VNB-ul, ci produsul național brut (PNB) pe cap de locuitor servește drept referință pentru a se stabili care state membre sunt eligibile pentru a primi contribuții din partea Fondului de coeziune;

19. subliniază că, după 2013, acțiunea fondurilor structurale, inclusiv a Fondului de coeziune, nu poate și nu trebuie să se bazeze numai pe PIB-ul pe cap de locuitor;

C. Acțiuni pentru o mai bună măsurare a progresului într-o lume în schimbare: observații privind indicatorii menționați în comunicare

20. este de acord cu ideea exprimată în comunicare, mai precis cu intenția Comisiei de a elabora un indice de mediu cuprinzător, precum și de a îmbunătăți indicatorii referitori la calitatea vieții. Așadar, sprijină ferm pregătirea unui proiect-pilot pentru elaborarea unui indice de mediu cuprinzător , care să includă aspecte cum ar fi emisiile de gaze cu efect de seră, pierderea spațiilor naturale, poluarea atmosferică, utilizarea apei și generarea de deșeuri. Dat fiind că există deja metodologiile necesare pentru determinarea acestui indice compus, CoR solicită Comisiei să facă publice lucrările pregătitoare și să le prezinte rapid spre dezbatere în cursul anului 2010, așa cum se prevede în comunicare. După cum evidențiază Comisia în comunicare, indicatorii nu ar trebui să măsoare numai schimbările negative sau pozitive ale mediului, ci și nivelul calității mediului. Cu toate acestea, este important ca indicatorii de mediu să nu încurajeze utilizarea nedurabilă a resurselor;

21. amintește că PIB-ul nu este un indicator cuprinzător deoarece, în prezent, costurile sociale și ecologice nu se reflectă în întregime în prețurile produselor și ale serviciilor. De aceea, CoR solicită Comisiei și statelor membre să-și continue eforturile, pentru ca în viitoarea legislație să se aibă în vedere costurile economice reale ale unui produs;

22. în plus, acest indice, care va evalua rezultatele eforturilor de protecție a teritoriilor Uniunii și a cărui valoare cantitativă va semnala progresele sau regresele în materie de mediu, trebuie să cuprindă nu numai țările, ci și regiunile Uniunii. Comisia ar trebui să introducă în metodologia sa elementele necesare pentru extinderea domeniului de aplicare a indicelui. Pe de altă parte, ar trebui concepute instrumente europene de stimulare pentru acele teritorii care îndeplinesc sau depășesc obiectivele stabilite;

23. amintește că, în cursul conferinței UE pe tema indicatorilor care să meargă dincolo de PIB, Președinția portugheză a UE a solicitat ca progresele să poată fi măsurate, la diferite niveluri teritoriale, în mod total comparabil, semnalând că indicatorii care exclud posibilitatea efectuării de comparații între regiuni ar avea o valoare limitată. Așadar, Consiliul de la Lisabona a recomandat stabilirea unei legături mai clare între indicatorii macroeconomici și dimensiunea regională;

24. consideră că este importantă elaborarea unui indicator al calității mediului (care să nu rămână o simplă posibilitate, după cum se afirmă în comunicare), care nu numai să arate numărul de cetățeni europeni care trăiesc într-un mediu sănătos, ci și să facă cunoscute teritoriile în care este atinsă această calitate, astfel încât să poată fi identificate politicile care au făcut-o posibilă. Prin urmare, propunem ca analiza calității mediului să se efectueze la nivelul diferitelor teritorii ale UE, pentru a se înlesni comparația între acestea; în acest scop, este important ca hărțile și indicatorii prioritari elaborați de Agenția Europeană de Mediu să joace un rol important în definirea caracteristicilor fiecărei regiuni europene, astfel încât să se poată elabora o politică mai adecvată pentru fiecare teritoriu și o strategie de solidaritate cu acele regiuni care, din motive istorice, întâmpină dificultăți majore în sporirea calității mediului. Acordarea de sprijin pentru crearea de observatoare regionale ale mediului ar fi o măsură extrem de importantă pentru monitorizarea și elaborarea politicilor de jos în sus, prin care fiecare regiune și-ar arăta specificitatea și elementele comune cu restul regiunilor europene. Acest demers ar facilita existența unor politici flexibile și asimetrice la nivel european, încurajând totodată legăturile care favorizează cooperarea interregională;

25. în ce privește calitatea vieții și bunăstarea, este important să existe indicatori precum serviciile publice, sănătatea, divertismentul, bogăția, mobilitatea și mediul curat, care sunt dovezi și, în același timp, cauze ale unui mediu înconjurător de bună sau de proastă calitate. Într-un cuvânt, o societate sau o regiune prezintă o dezvoltare durabilă sănătoasă dacă dimensiunile sale economice (producție, distribuție și consum) sunt compatibile cu factorii sociali și de mediu. Studiile OCDE privind percepția bunăstării de către cetățeni sunt importante pentru utilizarea acestor indicatori;

26. sprijină ideea furnizării de informații în timp cvasi-real pentru luarea de decizii, atât în ce privește indicatorii de mediu, cât și cei sociali, considerând că prezentarea de anul trecut a sistemului de schimb de informații de mediu (SEIS) constituie un progres important în acest sens. Trebuie depășit decalajul de doi sau trei ani dintre obținerea datelor de mediu și obținerea datelor economice; în ce privește indicatorii sociali actuali, amintește că Eurostat lucrează în prezent la realizarea unui sondaj armonizat, care nu a fost publicat, pentru anii 2006, 2007, 2008 și 2009, cu rezultate privind condițiile de viață ale familiilor din toate țările Uniunii. Așadar, există deja o structură de bază care poate fi adaptată la nivel regional; prin urmare, propune să se ia măsuri în vederea elaborării unui sondaj social armonizat la nivel european și pe baze regionale, care să devină o referință pentru politica de coeziune și pentru luarea de decizii la nivelurile local și regional;

27. consideră că informațiile privind distribuția veniturilor și inegalitățile sunt de o importanță majoră și este de acord cu următoarea afirmație inclusă în comunicare: „Coeziunea socială și economică reprezintă un obiectiv general al Comunității. Scopul este reducerea disparităților dintre regiuni și categorii sociale”; cu toate acestea, Comitetul deplânge absența unei referiri explicite la coeziunea teritorială, perspectivă care trimite, în special, la aspectele legate de mediu și la dezavantajele naturale de care suferă unele teritorii și care constituie un handicap pentru dezvoltarea lor. Aceste aspecte trebuie luate în considerare în momentul realizării analizelor care vor servi drept bază pentru adoptarea deciziilor; în acest scop, ele trebuie cuantificate și apoi supuse unei analize comparative; distribuția bogăției este o sursă de îngrijorare crescândă, deoarece, chiar dacă PIB-ul pe cap de locuitor crește, poate să crească și numărul de persoane expuse riscului sărăciei. De aceea sunt necesare informații mai precise despre distribuție și inegalități, care să permită o mai bună definire a politicilor de coeziune socială, economică și teritorială; în plus, examinarea nivelului de educație a forței de muncă dintr-o regiune (atât angajați, cât și șomeri) constituie un indicator-cheie, dat fiind că înțelegerea disparităților în materie de nivel de educație dintre categoriile sociale poate contribui la elaborarea unor răspunsuri politice adecvate; în plus, ar trebui examinate separat efectele directe și indirecte ale recentei recesiuni și impactul acesteia asupra bunăstării diferitelor regiuni și grupuri sociale, pentru a dobândi cunoștințe relevante, a face propuneri și a face față situațiilor viitoare prin măsuri preventive;

28. cu toate acestea, referitor la indicatorii sociali, Comitetul consideră că nu trebuie să se ajungă la situații de sărăcie pentru a se face legătura dintre problemele inegalităților regionale sau personale și impactul asupra mediului. Nu trebuie decât să ne gândim că sporirea inegalităților, mai ales dacă aceste inegalități implică o scădere a capacității de colectare a impozitelor, va îngreuna efectuarea restructurărilor necesare pentru o nouă dezvoltare durabilă. De asemenea, nivelul scăzut al veniturilor limitează capacitatea gospodăriilor de a realiza schimbările în modelul de consum pe care le necesită această creștere durabilă. Pe de altă parte, este evident că un model de comportament durabil va genera, pe termen mediu și lung, economii care vor compensa investiția inițială; așadar, indicatorii inegalității veniturilor și ai diferențelor regionale trebuie să se situeze în centrul atenției pentru deciziile strategice din viitor;

29. sprijină proiectul de elaborare a unui tablou de bord al dezvoltării durabile, prezentat în comunicare. În orice caz, utilitatea acestui tablou de bord trebuie să fie maximă și să se îndepărteze de sistemul academic de evaluare ex-post. Altfel spus, tabloul de bord – care trebuie să cuprindă toate țările și regiunile, asigurând compatibilitatea sistemelor statistice de la fiecare nivel – trebuie să fie un instrument de acțiune, de elaborare a unor orientări care să servească la conceperea politicilor sectoriale și regionale ale Uniunii Europene, permițând astfel includerea capacității de inovare socială și, prin urmare, în mod special a factorului „durabilitate” în orice construcție strategică, recurgerea mai frecventă la evaluarea comparativă a celor mai bune practici, precum și accelerarea realizării obiectivelor de dezvoltare. Comitetul solicită Comisiei să prezinte versiunea-pilot a tabloului de bord, promisă în comunicare;

30. noii indicatori trebuie să fie solizi, fiabili și recunoscuți pe scară largă, pentru a putea măsura progresul către o economie eficientă din punct de vedere ecologic, și trebuie să constituie baza pentru elaborarea unui tablou de bord al dezvoltării durabile, și anume în domeniile social, economic și de mediu. Biodiversitatea trebuie să facă parte din acești noi indicatori;

31. în ce privește contabilitatea integrată economie-mediu, încurajează eforturile care se depun în vederea creării unei contabilități ecologice. În anumite domenii s-au realizat progrese semnificative, datorită coordonării eforturilor Eurostat, ale institutelor de statistică ale statelor membre și ale OCDE, însă ele trebuie extinse la toate țările UE, astfel încât în 2013 să dispunem deja de conturi de mediu pentru consumul de energie și pentru tratarea deșeurilor, precum și de conturi monetare pentru subvențiile legate de mediu, într-un cadru juridic comun; de asemenea, este necesar ca sistemul european de conturi (SEC) să-și completeze tabloul de bord al indicatorilor sociali – cum ar fi venitul disponibil al gospodăriilor sau cifra ajustată a veniturilor gospodăriilor – transpunându-l în toate statele membre și regiunile UE și promovându-i utilizarea, dat fiind că reflectă în mai mare măsură consumul și economiile decât indicatorul actual al PIB-ului pe cap de locuitor;

D. Subsidiaritate, proporționalitate și o mai bună reglementare

32. consideră că aspectele abordate în această comunicare intră sub incidența celei de-a treia părți a TFUE, titlurile XVIII și XX, care tratează coeziunea economică și socială și mediul;

33. consideră că domeniile politice acoperite de comunicare nu sunt de competența exclusivă a Uniunii Europene, motiv pentru care se aplică principiul subsidiarității. Cu toate acestea, trebuie observat că există aspecte transnaționale care nu pot fi reglementate adecvat prin acțiunea independentă a statelor membre sau a autorităților locale și regionale. De aceea, obiectivele vizate vor fi îndeplinite mai eficient prin intermediul politicilor comune sau al acțiunilor coordonate;

34. consideră că acțiunile prevăzute în comunicare par a fi în conformitate cu principiul proporționalității, dat fiind că nu merg mai departe de ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor stabilite. În principal, Comisia intenționează să elaboreze indicatori și alte instrumente de supraveghere, cum ar fi tabloul de bord european al dezvoltării durabile;

35. referitor la îmbunătățirea reglementării, solicită Comisiei Europene să recunoască în mai mare măsură rolul autorităților locale și regionale, în special în ce privește necesitatea de a sprijini participarea acestora la elaborarea unei noi abordări pentru măsurarea progresului social și ecologic. Comisia ar trebui să acorde asistență și resurse pentru crearea unor baze de date statistice la nivel local și regional care să cuprindă întreaga Uniune Europeană. Aceste baze de date vor servi la facilitarea elaborării de indicatori la nivelul UE;

36. amintește că statele membre și autoritățile locale și regionale au elaborat deja o gamă largă de indicatori de mediu, economici, sociali și tehnologici, individuali și diferențiați, care ar putea contribui la elaborarea unor indicatori europeni care să reflecte situația din statele membre, inclusiv la nivel local și regional, pentru a permite astfel comparații între regiunile și localitățile din întreaga UE; pe lângă indicatorii de la nivelul UE, ar fi util să se dispună de informații din alte țări, precum și de informații colectate de organismele internaționale;

E. Rezumat și concluzii finale

37. este în mod evident necesară completarea PIB-ului cu statistici care să acopere și alte aspecte economice, sociale și de mediu de care depinde în mare măsură bunăstarea cetățenilor; PIB-ul nu este conceput pentru a măsura cu precizie progresul economic și social pe termen lung, și mai ales capacitatea unei societăți de a aborda chestiuni precum schimbările climatice, eficiența utilizării resurselor, calitatea vieții sau incluziunea socială. De aceea, propune ca indicatorii selectați pentru a orienta elaborarea politicilor și strategiilor publice să fie în conformitate cu prioritățile Strategiei Europa 2020;

38. consideră că indicatorul tradițional al PIB-ului trebuie îmbunătățit și completat cu criterii legate de mediu și de bunăstarea socială. În acest sens, crede că este adecvată crearea unui indice de mediu cuprinzător, precum și a unui sondaj social armonizat la nivel european, național și regional;

39. consideră că este necesară îmbunătățirea metodologiei în vederea obținerii în timp util de informații cât mai cuprinzătoare și mai apropiate de realitate, care să permită elaborarea unor indicatori care să faciliteze procesul decizional. Subliniază că indicii care ar putea fi utilizați de autoritățile locale, regionale, naționale și europene trebuie să fie omogeni și să favorizeze crearea și difuzarea inovațiilor sociale și coerența în adoptarea deciziilor. De asemenea, este necesară o mai bună înțelegere a relației dintre diferiții indicatori de bunăstare, în special datorită faptului că indicatorii care au rolul de a completa PIB-ul sunt modificați adesea cu mare întârziere;

40. solicită ca selectarea și conținutul indicatorilor să fie rezultatul unei ample participări de jos în sus a comunităților locale, a regiunilor, a statelor și a Uniunii la un proces de dezbatere care, prin cumulare, să garanteze eficiența obiectivelor și legitimitatea acțiunii politice a UE, printr-o mai puternică identificare a cetățenilor cu eforturile de ieșire din criză și de menținere a calității mediului și a vieții;

41. observă că, după extinderea Uniunii din 1995, s-a introdus un indicator al densității populației. Acest indicator a arătat care sunt obstacolele în calea dezvoltării în regiunile cu populație redusă din nordul Europei, obstacole printre care se numără distanțele lungi, costurile ridicate pentru asigurarea de servicii și de infrastructură și o bază economică necorespunzătoare pentru crearea de întreprinderi. Astfel de indicatori simpli ar trebui utilizați în continuare, de exemplu pentru a ghida politica de coeziune;

42. solicită Uniunii Europene să lucreze în continuare în coordonare cu alte instituții internaționale cum ar fi OCDE, Banca Mondială, Organizația Internațională a Muncii și institutele de statistică, astfel încât eforturile pe care trebuie să le depunem în cadrul UE să fie în consonanță cu cele realizate la nivel mondial de alte organisme internaționale;

43. atrage atenția asupra faptului că este esențial ca indicatorii să fie în conformitate cu obiectivele principale ale noii strategii și ale perspectivelor financiare după 2013. Strategiile UE se reflectă în bugete și trebuie să se întemeieze pe ambiții viitoare de îmbunătățire a unei realități care nu se poate baza decât pe două surse de informații – statisticile și opinia cetățenilor –, precum și pe spiritul de leadership al instituțiilor democratice europene;

44. susține conținutul comunicării și este de acord cu punctul de vedere al Comisiei, conform căruia PIB-ul este un indicator important pentru măsurarea creșterii economice și a bunăstării din Europa și din regiunile sale. Pentru elaborarea și evaluarea politicilor UE este însă de dorit să se dezvolte indicatori complementari, prin care să se poată măsura mai exact progresul înregistrat în ceea ce privește îndeplinirea în mod durabil a obiectivelor sociale, economice și de mediu.

Bruxelles, 5 octombrie 2010 Președinta Comitetului Regiunilor Mercedes BRESSO

(1) Stiglitz Joseph, Sen Amartya și Fittousi Jean Paul, Issues Paper, Commission on the Measurement of the Economic Perfomance and Social Progress (Document al Comisiei pentru măsurarea performanței economice și a progresului social), 25.7.2008.