RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 168/1

Aviz al Comitetului Economic si Social European privind „Dezvoltarea lanțului de valori și de aprovizionare în contextul european și global”

(2007/C 168/01)

La 6 iulie 2006, în conformitate cu articolul 29 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, Comitetul Economic și Social European a hotărât să elaboreze un aviz cu privire la Dezvoltarea lanțului de valori și de aprovizionare în contextul european și global.

Această decizie a fost confirmată la 26 octombrie 2006.

Comisia consultativă pentru mutații industriale, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 6 martie 2007. Raportor: dl van IERSEL. Co-raportor: dl GIBELLIERI.

În cea de a 435-a sesiune plenară, care a avut loc la 25 și 26 aprilie 2007 (ședința din 25 aprilie), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 130 voturi pentru, 1 vot împotrivă și 4 abțineri.

Partea I — Concluzii și recomandări

A. CESE solicită concentrarea atenției factorilor de decizie și abordări interactive la nivel comunitar și național pentru dezvoltarea lanțului de valori și de aprovizionare sau, mai degrabă, a noțiunii de industrie în rețea și de interacțiune între societăți.

B. Aceste procese dinamice impun adaptare și adaptabilitate în derularea tuturor activităților dintr-o societate, inclusiv definirea și proiectarea produselor, serviciile, marketingul și managementul resurselor financiare și umane. Aceste activități sunt adesea externalizate. Crearea de rețele se referă la faptul că societățile devin din ce în ce mai interconectate la nivel mondial și că producția și serviciile devin din ce în ce mai integrate.

C. Există diferențe importante în modul în care societățile sunt influențate de această stare de fapt, în funcție de dimensiune, de poziția în lanțurile/rețelele de aprovizionare și de sectoarele în care funcționează. Marile societăți multinaționale sunt, în general, bine poziționate în acest proces de creare de rețele, în toate etapele sale. Dimpotrivă, furnizorii de dimensiuni mici sau medii, care participă în stadiile inițiale sau intermediare (furnizori primi, secunzi, terți etc.), se confruntă adesea cu obstacole, așa cum se arată în Partea II. În prezentul document, aceștia sunt numiți în continuare SII (societăți inițiale și intermediare — un termen creat special pentru prezentul aviz) (1).

D. Majoritatea covârșitoare a locurilor de muncă din sectorul privat se află în societăți de dimensiuni mai mici (a se vedea punctul C). Cele mai inovatoare și creative dintre acestea sunt de o importanță decisivă în economia în rețea. Dezvoltarea a atins o asemenea amploare, încât nu are un impact semnificativ doar la nivel microeconomic, ci și la nivel macroeconomic.

E. CESE consideră necesară îmbunătățirea mediului în care funcționează aceste societăți. Prezentul aviz (a se vedea punctele 3 și 4 din Partea II) identifică principalele provocări și avansează o serie de propuneri de politici, precum: — schimbarea atitudinii față de SII; — îmbunătățirea cooperării și încrederii reciproce între aceste societăți; — facilitarea accesului la mijloacele de finanțare; — reducerea efectelor de blocare sau excludere din rețele; — asigurarea drepturilor de proprietate intelectuală; — combaterea denaturării concurenței printr-o utilizare consecventă, mai eficientă și oportună a instrumentelor UE de protejare a comerțului, pentru evitarea importurilor neloiale; — încurajarea competențelor și a spiritului întreprinzător; — atragerea tinerilor calificați, mai ales a inginerilor, către SII; — punerea în aplicare a noii politicii industriale a UE, inclusiv a abordării sectoriale; — utilizarea optimă a celui de-al 7-lea program-cadru pentru cercetare; — adoptarea legislației specifice în domeniu și reducerea birocrației.

F. Lipsa unei definiții clare a SII face dificilă înțelegerea pe deplin a importanței acestora în contextul proceselor de mutații industriale și de globalizare. Ar trebui să se facă mult mai mult pentru creșterea gradului de conștientizare a rolului acestora. Dacă se pun în aplicare unele propuneri/toate propunerile de la punctul E, societățile însele trebuie să îndeplinească o serie de condiții preliminare, factorii de decizie trebuie să îndeplinească alte condiții și împreună un număr și mai mare de condiții. În orice caz, punerea în aplicare trebuie să se realizeze în strânsă cooperare cu toate părțile interesate relevante. În același context, comitetele de dialog sectorial ce funcționează la nivel european și național ar trebui să fie în măsură să ofere factorilor de decizie politici o orientare comună, credibilă.

Partea II — Motive

1. Introducere

1.1 Este greșit să vorbim despre apariția lanțurilor de aprovizionare ca despre un fenomen modern, căci acestea au existat, într-o formă sau alta, încă de la începuturile producției organizate.

1.2 Trebuie însă menționat că interesul puternic față de lanțurile de aprovizionare a crescut în ultimele decenii, ca urmare a dezvoltării accelerate generate de progresul tehnologic, de globalizare și de toate efectele acestora care se fac simțite pe piață. Acest subiect este dezbătut pe larg în numeroase publicații și conferințe din întreaga lume. Succesiunea lineară convențională este înlocuită de rețele complexe și de procese de producție integrate care se extind, adesea, la nivelul mai multor societăți și țări.

1.3 În prezent, lanțurile de valori și de aprovizionare sunt din ce în ce mai interconectate și în multe domenii există în prezent o adevărată rețea globală. Astfel se explică folosirea mai degrabă a termenului de „rețea” decât de „lanț”, deoarece primul este fără îndoială mai efemer decât cel de-al doilea.

1.4 Rețelele generatoare de valori (sau, mai simplu, „rețelele de valori”) devin ele însele din ce în ce mai extinse și globalizate. Rețeaua de valori paneuropeană, amplificată prin recenta extindere a UE, face parte din acest proces.

1.5 Devine evident că autoîmbunătățirea nu mai este suficientă pentru satisfacerea nevoilor societăților. Deși utile și dezirabile, beneficiile obținute din programe introspective în cadrul societăților, nu le permit să profite de șansele oferite de un adevărat sistem global de afaceri. Societățile trebuie să vadă mai departe de propriile structuri dacă vor să supraviețuiască în lumea modernă.

1.6 Prin urmare, gestionarea și logistica rețelelor au câștigat din ce în ce mai mult teren, deoarece societățile investesc tot mai mult timp și resurse financiare pentru asigurarea unor rezultate optime, prin modernizarea și coordonarea rețelei din ce în ce mai complexe de activități și servicii, care sunt esențiale pentru operațiunile industriale și comerciale moderne.

1.7 Responsabilitatea cadrelor de conducere și cerințele profesionale pe care trebuie să le îndeplinească forța de muncă la toate nivelurile s-au schimbat semnificativ, deoarece sunt necesare decizii și atitudini care să asigure niveluri optime de cooperare între cumpărători, furnizori și societăți.

1.8 Acest lucru este valabil pentru toate categoriile de societăți, fie ele mari, mijlocii sau mici, în pofida diferențelor și interacțiunii dintre sectoare. Totuși, se pare că marile societăți multinaționale sunt mai bine poziționate în procesul actual decât SII (2).

1.9 De fapt, două treimi dintre angajații sectorului privat din Europa lucrează în societăți mici și mijlocii. Multe dintre acestea sunt SII. Prin urmare, prosperitatea acestui tip de societăți nu comportă numai o dimensiune microeconomică, ci și un impact macroeconomic.

1.10 Deși subiectul prezentului aviz este dezvoltarea lanțului de valori și de aprovizionare, accentul se pune în principal pe SII inovatoare (de înaltă tehnologie și calitate), cu potențial de creștere și de funcționare pe plan internațional sau care sunt deja prezente pe piața mondială (3).

1.11 Prin urmare, trebuie dezvoltate și îmbunătățite metodele și mijloacele de creare a unui mediu sănătos și durabil pentru ca acest tip de societăți să prospere și să-și exploateze la maximum potențialul.

1.12 Deși lanțurile/rețelele de aprovizionare diferă de la un sector la altul, s-a considerat adecvată ilustrarea analizei realizate în acest document prin punerea accentului pe un singur sector. Prin urmare, anexa 2 la prezentul aviz prezintă un studiu de caz din industria de automobile, care ilustrează clar anumite aspecte în cauză. Această ramură industrială a fost aleasă pentru complexitatea evidentă a lanțurilor/rețelelor sale de aprovizionare, așa cum reiese din anexa 1.

1.13 Societățile europene optează adesea pentru externalizarea uneia sau mai multor verigi din lanțurile de aprovizionare. Acestea importă apoi mărfurile produse în această etapă și le adaugă un plus de valoare înainte de a le introduce în rețeaua de valori. Este important ca, pe parcursul procesului, să se asigure condițiile necesare pentru păstrarea celui mai ridicat nivel posibil de profit, de ocupare a forței de muncă și de know-how în Europa. Aceasta este o chestiune critică, deoarece know-how-ul devine din ce în ce mai mult un factor de producție de sine stătător, care traversează rețelele de creare de valori prin finanțarea fără frontiere mai degrabă decât prin finanțarea transfrontalieră (4).

1.14 Prezentul document prezintă modul în care UE poate contribui mai bine la menținerea unor părți importante (cu valoare adăugată) ale lanțului de aprovizionare în Europa (5).

2. Rețelele de valori și mutațiile industriale

2.1 Fenomenul mutațiilor industriale este strâns legat de crearea de valori într-o societate în rețea, în care servicii precum consultanța, ingineria, logistica sau marketingul joacă un rol important. Deoarece integrarea pe verticală este redusă, crearea de valori în timpul prelucrării este adesea transferată furnizorului. Acest proces devine cu atât mai multidimensional, cu cât mulți dintre acești furnizori fac parte, de asemenea, din rețele globale care creează noi interdependențe între furnizori.

2.2 Dar ce înseamnă, de fapt, termenul „global”? Pe lângă rolul evident al SUA și al Japoniei, alte regiuni ale lumii au devenit din ce în ce mai vizibile în ultimele decenii, printre acestea numărându-se așa-numitele țări BRIC (Brazilia, Rusia, India, China). Cu toate acestea, trebuie subliniat că, în această grupă, există statutul de membru de rangul doi, influența, în special, a Indiei și Chinei „modificând substanțial întreaga hartă mondială a lanțului de aprovizionare și a creării de valori” (6).

2.3 Ținând seama de acest lucru, Europa trebuie să-și consolideze capacitatea de a concura prin adăugarea de valoare, căci o concurență bazată exclusiv pe costuri nu este realistă și nici compatibilă cu valorile sociale și durabile ale Uniunii Europene.

2.4 Lanțurile și rețelele de aprovizionare se extind, deoarece procesele industriale se caracterizează tot mai mult prin fragmentarea liniilor de producție și specializarea produselor cu ajutorul tehnologiilor și al personalizării. Producătorii pot standardiza componentele principale ale produselor și, în același timp, pot lăsa loc pentru adaptarea în funcție de cerințele clienților. Acest fenomen este cunoscut sub numele de „personalizare în masă”.

2.5 Acești factori sunt stimulați de interacțiunea dintre industria producătoare și servicii (7), ceea ce conduce la o estompare a granițelor dintre sectoare. Tehnologiile informației și comunicațiilor (ITC) contribuie la această stare de fapt prin creșterea interoperabilității și a numărului de servicii electronice.

2.6 Firmele europene ar trebui să aibă ca obiectiv crearea de rețele de aprovizionare care prelucrează „produse complexe” (un sistem de produse și servicii) care țintesc piețele de nișă cu valoare adăugată ridicată. Chiar și fabricile însele au devenit produse complexe comerciale.

2.7 Noile cicluri tehnologice pun un accent și mai mare pe managementul resurselor umane la toate nivelurile și subliniază necesitatea învățării continue ca parte esențială a competitivității și a capacității de inserție profesională.

2.8 Ciclul de viață al produselor se reduce și se modifică în urma interacțiunii în continuă creștere dintre servicii și producție și pe măsură ce competiția și cooperarea (anterioară competiției) din multe domenii devin globale.

2.9 Structura societăților și relația dinamică dintre societăți sunt influențate puternic de aceste schimbări continue. Acestea necesită în permanență adaptare și reorganizare. Specializarea proceselor de producție, personalizarea și dezvoltarea serviciilor legate de producție conduc din ce în ce mai mult la externalizare. În schimb, externalizarea poate conduce la un grad și mai înalt de specializare și descentralizare.

2.10 Concentrarea prin fuziuni și achiziții are loc în paralel cu aceste procese. Cu cât acestea se petrec mai departe de consumator, cu atât sunt mai prezente concentrarea și consolidarea.

2.11 Externalizarea și delocalizarea au loc la scară globală (8). Economiile în tranziție din noile state membre, precum și din Asia, sunt adânc implicate în acest proces, fiecare oferind propriile sale avantaje și propriul potențial de piață. Asia devine centrul indiscutabil al producției și prestării de servicii cu costuri reduse. În China și India, se dezvoltă tehnologia independentă. Aceste procese pot să ducă la relocalizarea activităților, cu pierderea de locuri de muncă reale. Acest lucru poate crea un sentiment de nesiguranță în rândurile salariaților. Pe de altă parte, relocalizarea poate și să sporească numărul de angajați în societățile din Europa (9).

2.12 Situațiile complexe generate de numeroasele tranzacții, fuziuni și achiziții care au loc în lume arată că relocalizarea, ca rezultat al schimbărilor apărute la liniile de producție și de servicii, nu este un proces linear sau unidirecțional. Costurile de producție reprezintă doar o parte din gama largă de mulți alți factori. În această ecuație, intră, de asemenea, o serie de alți factori care nu fac însă obiectul acestui aviz. Printre aceștia se numără logistica complexă, cheltuielile ridicate de transport, protecția mediului, cadrul normativ, protejarea proprietății intelectuale și disponibilitatea materiilor prime, precum și tehnologia și cunoștințele de specialitate. Dacă se ține seama de toate aceste aspecte, uneori este avantajos ca producția și serviciile să revină în Europa.

2.13 Pe de altă parte, relocalizarea poate afecta și activitățile inovatoare, ceea ce ar reprezenta o pierdere de know-how pentru Europa. Relocalizarea poate într-adevăr slăbi capacitatea de inovare pe termen lung a industriilor europene dacă baza de cunoștințe și cercetare din UE nu este consolidată. În acest context, este grăitoare creșterea numărului de ingineri din India și China (45 % din numărul total de ingineri la nivel mondial).

2.14 În plus, tendința tinerilor cu înaltă calificare de a părăsi Europa și de a lucra pentru societăți mari (10) poate avea ca rezultat lipsa personalului calificat în SII europene.

2.15 Societățile mari sunt adesea mai bine pregătite decât SII să se înfrunte cu provocările menționate mai sus. În general, acestea au acces relativ ușor la bănci și la piețele de capital, sunt implicate în toate tipurile de interacțiune și interoperabilitate cu alte societăți, au acces la o gamă largă de piețe și deschid drumul în procesul de externalizare. Totuși, sunt mai puțin flexibile decât societățile mai mici.

3. Provocări pentru SII

3.1 Toți indicatorii arată că procesele de fragmentare a producției, de personalizare, precum și cel de creare a rețelelor globale vor continua. În majoritatea domeniilor, marile societăți multinaționale acționează ca lideri strategici, dar majoritatea activităților sunt realizate de un număr tot mai mare de SII.

3.2 În ciuda potențialului ridicat, SII sunt nevoite câteodată să recurgă la abordări pe termen mai scurt, trebuie să facă eforturi foarte mari pentru a pătrunde pe piețe noi, depind frecvent de comenzi periodice din partea clienților mari și, adesea, nu au suficient acces la piețele de capital. În afară de acestea, SII sunt foarte expuse riscurilor de dereglare a lanțului de aprovizionare care pot apărea din cauza reducerilor de costuri cerute în mod constant de clienții mari. În continuare, se atrage atenția asupra provocărilor majore cu care se confruntă acestea.

Adoptarea mentalității corespunzătoare

3.3 Multe îmbunătățiri ale condițiilor-cadru din societățile mici și mijlocii depind de atitudinea societății și de cea din cadrul societăților comerciale. În unele state membre și regiuni, atitudinea față de acest tip de societăți este mai favorabilă decât în altele. De aceea, trebuie încurajat schimbul de cele mai bune practici.

Încrederea reciprocă și cooperarea între IIC

3.4 SII trebuie încurajate să fie deschise spre cooperare și dezvoltarea de proiecte comune. Cooperarea și proiectele comune pot întări pozițiile pe piață și pot susține negocierile furnizorilor cu clienții importanți. De asemenea, acestea pot compensa efectele negative ale blocajului în rețelele logistice sau ale excluderii din aceste rețele.

3.5 Ar trebui încurajată folosirea de software open source (11) și accesul liber la tehnologii și standarde de inginerie. Interfațarea eficientă a SII cu institutele de cercetare este foarte importantă.

3.6 Grupările și rețelele din jurul principalelor societăți și din zonele industriale din mediile foarte industrializate și cu tehnologii avansate pot fi de foarte mare ajutor în acest scop (12), deoarece vor încuraja cooperarea dorită între societăți. Sunt esențiale deschiderea manifestată față de universitățile și institutele tehnologice din apropiere și atitudinea favorabilă a autorităților locale și regionale. „Zonele industriale” din jurul centrelor tehnologice, parcurile științifice și universitățile pot aduce avantaje importante societăților mici.

Mediul financiar

3.7 Băncile și actorii financiari, în general, trebuie încurajați să adopte o atitudine mai deschisă față de asumarea riscurilor. Datele statistice demonstrează că atitudinea pozitivă față de risc în mediul financiar din Statele Unite este extrem de benefică. În orice caz, accesul liber pe piața de capital din Europa este necesar cu atât mai mult cu cât, în foarte multe cazuri, sarcinile financiare generate de procesele de producție tind să fie transferate de la societățile mari la furnizorii mici.

3.8 De exemplu, în industria de automobile, externalizarea a creat o problemă financiară pentru multe societăți, deoarece atât procesul de dezvoltare, cât și perioada de amortizare sunt îndelungate, presupunând adesea o perioadă de dezvoltare de 3 până la 5 ani și o perioadă de amortizare de 5 până la 7 ani. În SUA, această problemă a fost parțial rezolvată printr-un acces mai ușor la capitalul privat și, în multe țări în curs de dezvoltare, prin reglementări fiscale foarte generoase și ajutoare de stat. Condițiile din Europa trebuie neapărat îmbunătățite în acest domeniu, în special în ceea ce privește SII și nevoile lor de a finanța activitățile de cercetare și dezvoltare pentru inovații tehnologice. Pe lângă măsurile guvernamentale, băncile — inclusiv Banca Europeană de Investiții (BEI), care lucrează în strânsă cooperare cu bănci partenere din Europa — și fondurile de capitaluri de investiții trebuie, de asemenea, să își îndeplinească rolul.

3.9 CESE observă cu interes orientările prezentate în comunicarea Comisiei „Punerea în aplicare a programului comunitar Lisabona: finanțarea creșterii IMM-urilor — promovarea valorii adăugate europene” (13). Este necesară crearea unei legături mai durabile între instituțiile financiare și fondurile de capitaluri de investiții, pe de o parte, și întreprinderile mici și mijlocii, pe de altă parte.

Efectele de blocare sau excludere din rețele

3.10 Dependența de clienții importanți este un motiv de îngrijorare, mai ales în regiunile monoindustriale, dacă SII sunt blocate în lanțurile de aprovizionare respectiv sunt excluse din acestea. Atunci când colaborează cu societăți mari, furnizorul va fi adesea nevoit să folosească tehnologia cerută de acestea. Deservirea unui singur client mare poate avea ca rezultat blocarea furnizorului la folosirea unei singure tehnologii specifice.

3.11 Același lucru se poate întâmpla furnizorilor care sunt excluși deoarece nu au instrumentele necesare pentru a pătrunde pe alte piețe și pentru a participa în alte lanțuri sau rețele de aprovizionare.

3.12 Totuși, marile societăți nu vor să fie în totalitate dependente de un furnizor, deși uneori acest lucru se întâmplă. În unele cazuri, marii producători de automobile preferă furnizori unici, în special în domeniile cercetării, dezvoltării și producerii de componente și sisteme noi pentru produsul final. Situația normală este însă aceea în care concurența dintre furnizori este aprigă.

3.13 În anumite situații, în special în industria de automobile, s-a observat că costurile de dezvoltare tehnică au fost transferate furnizorului, căruia i s-a solicitat, de asemenea, să împărtășească concurenței cunoștințele pe care le deține. Acest lucru poate fi o problemă, în special pentru furnizorii nemonopoliști.

3.14 Efectele de blocare sau excludere din rețele tind să crească o dată cu creșterea numărului de aplicații ITC, deși acest efect nu este — cu certitudine — numai un aspect ce ține de tehnologia informației. Adesea, licențele sunt dificil de obținut. Lipsa standardizării și interoperabilității, pe de o parte, și folosirea sporadică a tehnologiei open source, pe de altă parte, sunt o piedică în calea investițiilor.

3.15 Și în acest caz (a se vedea punctul 3.7), cooperarea și gruparea pot ajuta la depășirea neajunsurilor generate de procesele menționate mai sus, în special în regiunile monoindustriale.

Drepturile de proprietate intelectuală (IPR)

3.16 Proprietatea intelectuală este esențială (14). Protejarea drepturilor de proprietate intelectuală reprezintă o provocare specială pentru SII, multe dintre acestea fiind întreprinderi mici și mijlocii. Problemele întâlnite de aceste societăți în finanțarea activităților de cercetare și dezvoltare au fost, în general, deja menționate, iar lucrurile nu ar trebui să se înrăutățească prin crearea unei situații în care concurenții culeg roadele.

3.17 Brevetele joacă un rol crucial. CESE și-a manifestat în multe avize îngrijorarea profundă cu privire la „întârzierile repetate de introducere a brevetului comunitar”, care au afectat credibilitatea politicii de cercetare a UE și au dus la eșecul promovării „cercetării inovatoare menite să îmbunătățească competitivitatea” (15). Incapacitatea de a rezolva această chestiune importantă duce la creșterea semnificativă a cheltuielilor pentru protejarea inovațiilor (mai ales în comparație cu SUA și Japonia), acestea depășind uneori posibilitățile unor SII.

3.18 Problema costurilor ridicate de protecție a drepturilor de proprietate intelectuală este agravată, în plus, de un nivel redus de eficiență, datorat deseori faptului că normele nu sunt puse în aplicare. În relațiile comerciale cu China, problema contrafacerii trebuie tratată cu prioritate. Din cauza acestei probleme, multe societăți de înaltă tehnologie nu sunt dispuse să-și crească investițiile în China sau chiar doresc să le retragă (16).

3.19 Anexa 2 exemplifică gravitatea contrafacerii și încălcării drepturilor de proprietate intelectuală în domeniul componentelor pentru automobile.

Folosirea noilor posibilități — importanța competențelor și a spiritului antreprenorial

3.20 SII specializate dispun de propriile lor atuuri. Trecerea de la operațiunile la scară largă la descentralizare și abordări personalizate deschide noi posibilități, cu condiția de a dezvolta, de asemenea, competențele corespunzătoare.

3.21 Faptul că, în Europa, majoritatea tinerilor absolvenți preferă să lucreze pentru marile societăți, în loc de SII, reprezintă un motiv de îngrijorare. Există o nevoie evidentă de încurajare a oamenilor să lucreze în SII prin îmbunătățirea perspectivelor de carieră. Această problemă este cu atât mai gravă pentru SII atunci când numărul absolvenților este insuficient, cum este cazul în specializările din domeniul ingineriei.

3.22 Așa numitul sistem de „formare duală”, care constă în formare și muncă în paralel, actualmente utilizat în diferite state membre, cum ar fi Germania, Austria și Luxemburg („duale Ausbildung”), se poate dovedi foarte folositor pentru SII.

3.23 Este esențială dezvoltarea calificării și competențelor angajaților; atât persoanele însele, cât și întreprinderile pot contribui la ridicarea standardelor (17). Îmbunătățirea mediului de lucru poate fi avantajoasă din acest punct de vedere. Noțiunea modernă de management al resurselor umane, precum și revizuirea sistematică a programelor educaționale și de formare profesională pot ajuta la crearea de locuri de muncă. Aceste chestiuni trebuie tratate în cadrul abordărilor sectoriale, inclusiv în cadrul dialogului dintre partenerii sociali.

3.24 Pe lângă corelarea directă dintre sistemele educaționale eficiente și calitatea competențelor angajaților, importanța triunghiului educație-inovație-cercetare este inestimabilă. Din acest punct de vedere, noua inițiativă a UE „Regiunile, actori ai schimbării economice” poate juca un rol important, întrucât pune accentul pe dimensiunea regională și pe impactul cercetării, al competențelor tehnologice și al grupărilor economice (18).

3.25 Pentru a beneficia pe deplin de oportunitățile oferite SII prin îmbunătățirea competențelor și a spiritului antreprenorial, nu se poate neglija importanța dimensiunii teritoriale. Globalizarea, care implică o tot mai mare estompare a frontierelor naționale, aduce cu sine necesitatea unei consolidări corespunzătoare a proximității regionale. Aceasta poate fi realizată prin: — programe de strategie regională; — dialog social teritorial; — inițiative pe verticală și parteneriate regionale, pe baza specialităților regionale; — mobilitatea cercetătorilor între societăți și universități.

3.26 Spiritul antreprenorial este foarte important și la fel sunt și creativitatea și flexibilitatea, respectiv capacitatea de adaptare rapidă la situațiile în schimbare. Față de societățile mari, întreprinderile mici și mijlocii au adesea o capacitate mai mare de a răspunde provocărilor. Acești factori ar putea să ajute întreprinderile mici și mijlocii să profite de pe urma fragmentării și personalizării rețelelor (19).

4. Propuneri de politici

4.1 Pentru a mări eficiența lanțurilor de valori și aprovizionare, este esențială crearea unui mediu de afaceri sănătos pentru SII. CESE consideră că există două instrumente principale care vor susține prezența europeană în rețelele mondiale: politica industrială reînnoită (care include abordarea sectorială) și cel de-al 7-lea program cadru (FP7).

Politica industrială

4.2 În cadrul politicii industriale, SII ar trebui implicate în mod mai sistematic. Comisia și Consiliul ar trebui să efectueze evaluări preliminare mai exacte ale impactului noilor reglementări asupra întreprinderilor high tech, în domenii cum ar fi dezvoltarea tehnologică și stabilirea de standarde. Prea adesea, termenul „industrie” se referă, limitativ, la marile societăți. SII, adesea neglijate, trebuie consultate separat.

4.3 CESE subliniază importanța ITC pentru SII. Din acest punct de vedere, este complet de acord cu obiectivele definite de Comisie în comunicarea sa intitulată „Întărirea încrederii în piețele electronice business-to-business” (20).

4.4 Comisia a instituit, de asemenea, Rețeaua Europeană E-Business de Sprijin pentru IMM-uri (eBSN). CESE este de acord cu principalul obiectiv al eBSN, acela de a regrupa experți în e-business din Europa și de a împărtăși experiențe și a bune practici.

4.5 Un aspect esențial al politicii industriale a UE este un dialog deschis privind direcțiile și tehnologiile viitoare dintr-o perspectivă sectorială, astfel cum este prevăzut în platformele tehnologice europene actuale. Deși granițele dintre sectoare se estompează, o abordare sectorială este totuși adecvată în acest domeniu și oferă posibilități binevenite pentru SII.

4.6 Importanța inovației trebuie pusă în evidență cât mai mult. CESE susține propunerea Comisiei de a dezvolta piețe propice inovației, prin lansarea unei noi inițiative de piață-pilot, care să aibă ca scop facilitarea creării și a marketingului noilor produse și servicii inovatoare în domenii promițătoare (21).

4.7 Este important ca SII să participe la platforme tehnologice. Se speră că se vor găsi mai multe metode și mijloace pentru îndepărtarea obstacolelor din acest domeniu. Trebuie elaborată o agendă de cercetare strategică, în care să fie implicate SII. Cu toate acestea, experiența cotidiană a acestor platforme pune în lumină și slăbiciunile tradiționale ale multora din aceste societăți, precum lipsa încrederii reciproce, lipsa de timp, de reprezentanți disponibili și, adesea, de concentrare strategică.

4.8 Pentru definirea unei agende de cercetare strategică, grupul la nivel înalt Manufuture (22) a făcut o analiză care conține idei similare privind, pe de o parte, modificarea produselor noi cu valoare adăugată și combinarea producției și a serviciilor și, pe de altă parte, formele inovatoare de producție (23).

4.9 Mai mult, efectele de blocare și de excludere la nivelul lanțurilor de aprovizionare adesea împiedică participarea efectivă la platforme, atunci când SII — chiar și cele cu un potențial semnificativ — nu pot lua parte la sisteme interoperabile.

4.10 CESE consideră că ar trebui elaborată o viziune strategică pentru SII, care ar putea ajuta la depășirea handicapurilor care apar ca urmare a blocărilor în rețelele logistice sau a excluderii din acestea. Obiectivul ar trebui să fie interoperabilitatea. Aceasta ar putea fi obținută prin: a) o inițiativă ad-hoc având ca scop colaborarea dintre furnizorii de software pentru deservirea mai multor clienți; b) reducerea prețului sau chiar oferirea gratuită a instrumentelor necesare acestor întreprinderi (24), scopul fiind ca SII să poată deservi mai mulți clienți (25).

4.11 În opinia CESE, același scop ar putea fi promovat prin crearea de forumuri ale UE pentru cooperarea dintre SII în vederea punerii în comun a creativității și inovației în Europa.

4.12 Un aspect important este facilitarea accesului la piețele de finanțare.

4.12.1 CESE este de părere că băncile și alți operatori financiari, cum ar fi fondurile cu capital de risc, trebuie încurajate să adopte o atitudine mai favorabilă asumării de riscuri, de exemplu prin investiții în SII de înaltă tehnologie.

4.12.2 Un exemplu specific ar fi facilitarea accesului SII la piața de capital și la fondurile de capital privat, prin adaptarea la întârzierile care pot rezulta din perioadele de dezvoltare sau de amortizare îndelungate, care reprezintă o sursă potențială de probleme. În acest context, ar trebui întărit rolul Băncii Europene de Investiții (BEI) și al Fondului European de Investiții (FEI), pentru facilitarea accesului la instrumente de împrumut, capitaluri de risc și mecanisme de garantare (26).

4.12.3 CESE estimează că instituții financiare precum BEI pot juca un rol de susținere mai mare, în special în cadrul unor consorții care includ bănci locale, care cunosc bine societățile din zona lor.

4.12.4 Având în vedere politica industrială reînnoită și parteneriatele industrie-cercetare, BEI lucrează acum la elaborarea unui nou instrument financiar comun cu DG Cercetare, numit facilitatea de finanțare pentru partajarea riscului (Risk Sharing Finance facility — RSFF). Scopul acestuia este de a îmbunătăți accesul la finanțarea prin împrumuturi, în special pentru cercetarea din sectorul privat și activitățile conexe cu un profil de risc mai mare decât media, care nu este acoperit de piață.

4.13 Politica fiscală este responsabilitatea statelor membre. Cu toate acestea, ar fi binevenită o discuție privind măsurile fiscale de dorit la nivelul UE pentru reducerea vulnerabilității întreprinderilor europene în rețele de valori și de aprovizionare mondiale.

4.14 UE trebuie să includă între obiectivele politicii sale comerciale protecția drepturilor de proprietate intelectuală a întreprinderilor mici și mijlocii, având în vedere atitudinile, adesea neloiale și prea puțin fiabile, ale piețelor (mari) emergente față de societățile europene.

4.15 Resursele umane sunt esențiale. Mai mult decât oricând, sistemele educative constituie un pilon indispensabil pentru o creștere economică susținută. Educația, învățământul profesional și formarea continuă reprezintă o responsabilitate comună a persoanelor, a societăților, a partenerilor sociali și a autorităților publice (27).

4.16 Discuțiile sectoriale între partenerii sociale ar trebui să cuprindă abordări adaptate ale managementului resurselor umane, inclusiv crearea de programe de instruire menite să furnizeze calificările profesionale cerute. Acestea ar trebui să țină seamă, de asemenea, de dimensiunea regională a mutațiilor industriale și, în special, de inițiativa UE „Regiunile, actori ai schimbării economice” (28).

Al șaptelea Program-cadru (FP7)

4.17 În cadrul celui de-al șaptelea program-cadru, care este legat de obiectivele politicii industriale reînnoite, ar trebui să se acorde o atenție specială legăturilor cu întreprinderile mici și mijlocii, în special prin instrumentul RSFF, elaborat împreună cu BEI (29). Participarea SII la proiectele ITC avansate, sprijinite financiar prin FP7, este esențială pentru a permite integrarea SII în rețele avansate și participarea la cooperări.

4.18 CESE consideră că FP7 poate contribui la crearea unei politici de inovație permanentă, care să implice legături strânse între centrele de cunoaștere (universități, institute de cercetare, școli de formare profesională) și activitatea industrială. Lanțurile sau rețelele de valori și de aprovizionare reprezintă un element esențial al acestei politici, obiectivul programului fiind sprijinirea dezvoltării unor noi „produse complexe” (numite de asemenea și „produse/servicii” sau „servicii integrate pentru produse”) și a unor noi procese. Scopul acestor inițiative este crearea, în Europa, a unui mediu de rețele, viabil și unic, care ar fi avantajos și pentru SII.

4.19 CESE observă faptul că este dificil pentru întreprinderile mici și mijlocii să se angajeze în proiecte de cercetare și dezvoltare, din cauza procedurilor birocratice. O procedură de licitație de cel puțin un an este mult prea lungă pentru aceste societăți.

4.20 Este de dorit să se creeze condiții adecvate pentru dezvoltarea unor întreprinderi în rețea puternice, legate prin structuri transparente de interconectare. CESE pledează ca FP7 să ajute la dezvoltarea sistematică a unor concepte și operațiuni în rețea optime, într-un mediu industrial dinamic și complex.

4.21 În mod similar, ar trebui încurajată crearea de structuri de gestionare a lanțurilor logistice și de aprovizionare, atât la nivel strategic, cât și la nivel operațional.

4.22 În cazul industriilor mai puțin tehnologizate care sunt legate în mod fizic de Europa, programele de cercetare pot sprijini creșteri continue de productivitate și de eficiență, în vederea menținerii unui avantaj concurențial.

4.23 Printre multele aspecte de care întreprinderile trebuie să țină seamă pentru a beneficia pe deplin de programele de cercetare ale UE este importanța înființării de rețele adecvate. Deși, în prezent, nu face parte din mentalitatea SII din Europa, cooperarea preconcurențială între societăți se poate dovedi foarte utilă; același lucru se aplică promovării relațiilor de cooperare.

4.24 Astfel, cel de-al șaptelea program-cadru își propune să contribuie la o industrie în rețea orientată spre cunoaștere, bazată pe standarde europene, toate acestea reprezentând elemente importante pentru cooperare, conectare și interoperabilitate.

4.25 CESE consideră că FP7 oferă o mare șansă de a crește eficiența lanțurilor de valori și de aprovizionare și invită toate părțile implicate să asigure deplina punere în aplicare a acestuia. Aceasta se referă nu numai la tehnologiile care îmbunătățesc interconectarea rețelelor (în general ITC), ci și la alte tehnologii de asistare, cum ar fi nanotehnologia.

4.26 În același timp cu evoluțiile politicii industriale, contextele și acțiunile regionale și locale sunt, de asemenea, importante în cel de-al șaptelea program-cadru, în special în ceea ce privește cooperarea SII cu societățile mari, cu universitățile, institutele tehnologice și cu centrele de formare profesională din vecinătate (30).

Bruxelles, 25 aprilie 2007. Președintele Comitetului Economic si Social European Dimitris DIMITRIADIS

(1) Prin urmare, prezentul aviz nu se referă la întreprinderile mici şi mijlocii, astfel cum au fost definite de Comisia Europeană şi de majoritatea statelor membre („IMM-uri”). Societăţile mai mici la care se face referire sunt furnizori care pot avea sute de angajaţi, în timp ce furnizorii mijlocii pot avea şi mii de angajaţi. Ambii ocupă o poziţie iniţială sau intermediară în lanţurile de valori; cu alte cuvinte, aceştia nu sunt producătorii/furnizorii finali — de obicei, mai mari. Aceste societăţi nu se definesc pe baza datelor cuantificabile (cifra de afaceri, numărul de angajaţi etc.), ci mai degrabă pe baza poziţiei lor în lanţurile de valori şi de aprovizionare. Deoarece furnizorii de materii prime sunt, în general, societăţi mari, nu sunt luaţi în discuţie în acest aviz, cu toate că se situează în prima etapă a proceselor de producţie.

(2) A se vedea punctul C şi nota de subsol 1.

(3) A se vedea nota de subsol nr. 1.

(4) A se vedea în acest sens „The Three Rounds of Globalisation”, Ashutosh Sheshabalaya (autor), The Globalist, ed. de joi, 19 octombrie 2006

(http://www.theglobalist.com/DBWeb/printStoryId.aspx?StoryId=5687).

(5) Sfera de aplicare a prezentului aviz se bazează pe avize anterioare sau în curs de elaborare: „Serviciile şi sectoarele producătoare europene: interacţiuni şi impactul asupra ocupării forţei de muncă, a competitivităţii şi a productivităţii” (trad. prov.) (CCMI/035 — CESE 1146/2006; JO C 318, 23.12.2006); „Inovaţiile: impactul mutaţiilor industriale şi rolul BEI” (CCMI/038, în curs de elaborare); „Guvernanţa teritorială a mutaţiilor industriale: rolul partenerilor sociali şi contribuţia programului-cadru pentru concurenţă şi inovaţie” (CCMI/031 — CESE 1144/2006; JO C 318, 23.12.2006), „Politica europeană în domeniul logisticii” (trad. prov.) (TEN/240, în curs de elaborare); „Propunerea de regulament al Parlamentului European şi al Consiliului privind îmbunătăţirea siguranţei lanţului de aprovizionare — transportului de mărfuri” (TEN/249 — CESE 1580/2006, nepublicat încă în JO); „Societăţi mari de comerţ cu amănuntul — tendinţe şi efecte asupra fermierilor şi consumatorilor” (NAT/262 — CESE 381/2005; JO C 255, 14.10.2005).

(6) Ibid.

(7) Acest subiect a fost tratat pe larg în avizul CESE privind Serviciile şi industriile producătoare din Europa: procesele de interacţiune şi efectele asupra ocupării forţei de muncă, concurenţei şi productivităţii (CCMI/035; CESE 1146/2006).

(8) CCMI a analizat în amănunt fenomenul de relocalizare a societăţilor, domeniul de aplicare, efectele, provocările şi şansele oferite de acesta. Rezultatul acestei analize (aviz, raport de informare, studiu extern, conferinţă) este prezentat în publicaţia intitulată „Relocarea — provocări şi şanse”. (ISBN: 92-830-0668-2;

(http://www.eesc.europa.eu/documents/publications/index_en.asp?culture=EN&id=141&details=1).

(9) Offshoring Research Network, un consorţiu transatlantic alcătuit din 6 institute de cercetare, a realizat de curând cel mai recent studiu bienal privind evoluţiile relocalizărilor de societăţi. Erasmus Strategic Renewal Centre (Centrul Erasmus pentru reînnoire strategică), cu sediul la Rotterdam, a efectuat un studiu pentru societăţile olandeze, concluziile fiind următoarele:„În 57 % dintre cazuri, transferul activităţilor comerciale nu a avut nici un efect asupra locurilor de muncă de la societatea olandeză. În 39 % din cazurile de transfer al activităţilor, s-au înregistrat scăderi ale numărului de angajaţi şi numai în 4 % din cazurile de transfer au fost create noi locuri de muncă în Olanda. Studiul arată că se creează în medie 37,8 noi locuri de muncă la locaţia din străinătate şi că se pierd în medie 3,5 locuri de muncă în Olanda. Cu alte cuvinte, pentru fiecare loc de muncă pierdut în Olanda se creează alte 10,8 noi locuri de muncă în locaţia din străinătate.”.

(10) A se vedea punctul 3.22.

(11) Vezi studiul recent privind impactul software-ului open source asupra sectorului ITC din Europa, publicat de MERIT pentru Comisia Europeană (DG ENTR) la 26.1.2007 (raportul final întocmit la 20.11.2006).

http://ec.europa.eu/enterprise/ict/policy/doc/2006-11-20-flossimpact.pdf.

(12) Un exemplu foarte bun, printre multe altele, este regiunea Eindhoven-Louvain, în care interacţiunea dintre universităţi şi societăţi (concentrate în jurul societăţii multinaţionale Philips) creează un mediu avantajos pentru multe IMM-uri cu tehnologie avansată.

(13) COM(2006) 349 final, care este analizat de Comitet în cadrul raportului său de informare „Potenţialul comercial, în special al IMM-urilor (Strategia Lisabona)” (INT/324, în curs de elaborare). Acest raport face parte dintre activităţile întreprinse ca urmare a solicitării Consiliului European din 23-24 martie 2006 adresate CESE (punctul 12 din Concluziile Preşedinţiei) de a elabora un raport de sinteză pentru susţinerea Parteneriatului pentru creşterea economică şi a numărului de locuri de muncă de la începutul anului 2008.

(14) A se vedea punctul 16 din anexa 2, care se referă la abuzul/încălcarea drepturilor de proprietate intelectuală în livrarea de automobile.

(15) A se vedea avizele CESE 89/2007 (nepublicat încă în JO), punctul 1.1.4 şi CESE 729/2006 (JO C 195, 18.08.06), punctul 3.3.4.

(16) NRC Handelsblad, unul dintre principalele ziare olandeze, 4 noiembrie 2006.

(17) „Cunoştinţele trebuie identificate, dobândite, stocate, dezvoltate şi utilizate în comun în scopul creşterii valorii şi a eficacităţii unei întreprinderi. Aceasta înseamnă ca întreprinderile trebuie să se transforme în «organizaţii în care se învaţă» (learning organisations), iar locurile de muncă trebuie să devină medii de muncă şi formare continue. În acest scop, proiectul KNOWMOVE a elaborat şi a testat în faze pilot abordări de management al cunoştinţelor care pot trece în revistă, organiza şi stoca experienţele salariaţilor mai în vârstă şi exemple de cele mai bune practici într-o bază de date care poate fi folosită de fiecare salariat din întreprindere.”

(A se vedea: (http://www.clepa.be/htm/main/promo%20banner/CLEPA%20events/maintopics_KnowMove%202%20Final%20Event.htm, unde este prezentată conferinţa „Securing Growth, Innovation and Employment in a Changing Automotive Industry”, organizată de CLEPA în cadrul diseminării finale a proiectului KNOWMOVE).

(18) Această iniţiativă pentru perioada 2007-2013 a fost adoptată la 8 noiembrie 2006 de Comisia Europeană, în conformitate cu obiectivul privind „Cooperarea teritorială”. (http://ec.europa.eu/regional_policy/cooperation/interregional/ecochange/index_en.cfm).

(19) A se vedea, de exemplu, Hidden Champions, Lessons from 500 of the World's Best Unknown Companies (Campioni necunoscuţi. Lecţii din experienţa celor mai bune 500 de întreprinderi necunoscute din lume), de Hermann Simon (Harvard Business School Press, 1996). Hidden Champions oferă o descriere a mai multor întreprinderi, majoritatea germane, lideri mondiali pe pieţele lor, cum ar fi cea a maşinilor de etichetat sticle, a căilor ferate model, a substanţelor aromatice, a pământului pentru ghivece şi a cutiilor de prezentare în muzee.

(20) COM(2004) 479 final.

(21) A se vedea Comunicarea Comisiei privind „Punerea în practică a cunoştinţelor. O strategie de inovare pe scară largă pentru UE” [COM(2006) 502 final], „O Europă modernă, propice inovaţiei” [COM(2006) 589 final] şi „Reforma economică şi competitivitatea: mesaje cheie din Raportul privind competitivitatea europeană pe 2006” (COM(2006) 697 final). CCMI, la rândul său, este pe cale de a elabora un aviz din proprie iniţiativă intitulat „Inovaţia: impactul asupra mutaţiilor industriale şi rolul BEI” (CCMI/038).

(22) Grupul la nivel înalt Manufuture este organul de conducere al Platformei tehnologice europene Manufuture, lansate în decembrie 2004 pentru a propune o strategie bazată pe cercetare şi inovaţie, capabilă să crească viteza transformărilor industriale în Europa, să asigure locuri de muncă cu o înaltă valoare adăugată şi să obţină o parte importantă din capacitatea de producţie mondială în viitoare economie bazată pe cunoaştere. Pentru mai multe informaţii:

http://www.manufuture.org/platform.html.

(23) În raportul său publicat în septembrie 2006 (disponibil numai în limba engleză), grupul la nivel înalt Manufuture argumentează că, datorită cererii de produse personalizate cu termene scurte de livrare, atenţia întreprinderilor trebuie să se transfere de la proiectarea şi vânzarea produselor fizice la furnizarea unui sistem de produse şi servicii care sunt capabile, împreună, să răspundă cerinţelor utilizatorilor, reducând, în acelaşi timp, costurile totale ale ciclului de viaţă şi impactul asupra mediului (a se vedea punctul 4, pagina 15). Producţia inovatoare„include noi modele de afaceri, noi moduri de «inginerie de producţie» şi capacitatea de a profita de ştiinţele şi tehnologiile de producţie inovatoare” (rezumat, pagina 9). „Producţia în reţea şi integrată înlocuieşte succesiunea lineară convenţională a proceselor cu reţele complexe de producţie a căror funcţionare implică adesea mai multe societăţi şi ţări (punctul 5, pagina 15)”.

(24) Un exemplu existent este Digital Business Eco-systems.

(25) Două exemple de succes sunt maşina de diagnosticare universală, prin care atelierele auto devin interoperabile, şi GSM, al cărui succes se datorează faptului că industria a căzut de acord de bun la început cu privire la formatele de bază, la standardele şi la metodele de schimb.

(26) Accesul la sursele de finanţare pentru IMM-uri ar trebui îmbunătăţit prin noile posibilităţi oferite prin Programul de competitivitate şi inovaţie (CIP) în ceea ce priveşte capitalul de risc şi garanţiile, gestionat de Fondul European de Investiţii (FEI), precum şi prin noua iniţiativă elaborată în cadrul unui parteneriat între FEI şi DG Politici Regionale (JEREMIE) pentru mărirea accesului la finanţare pentru IMM-urile din zonele de dezvoltare regională.

(27) Fondurile structurale europene (în primul rând Fondul Social European) şi programele UE (de exemplu Life Learning 2007-2013) susţin o abordare strategică vizând întărirea capitalului uman şi fizic. Fondul European de Adaptare la Globalizare (FEAG), de asemenea, este menit să ofere sprijin suplimentar recalificării şi găsirii unui loc de muncă pentru lucrătorii concediaţi în urma mutaţiilor structurale substanţiale ale modelelor comerţului mondial.

(28) A se vedea nota de subsol nr. 13.

(29) Pentru dezvoltarea unor produse financiare mai orientate spre risc, BEI lucrează la un nou instrument financiar comun cu Comisia (DG RTD), numit Facilitatea de finanţare pentru împărţirea riscului (RSFF). Scopul acestuia este de a îmbunătăţi accesul la finanţarea datoriilor, în special pentru cercetarea în sectorul privat şi în activităţile conexe cu un profil de risc mai mare decât media, care nu este acoperit uşor de piaţă. RSFF va fi disponibil pentru beneficiarii eligibili, indiferent de dimensiunea şi felul proprietăţii acestora. Această facilitate va sprijini, de asemenea, iniţiative europene de cercetare, precum infrastructuri de cercetare, platforme europene de tehnologie (ETP), iniţiative tehnologice comune sau proiecte asumate în conformitate cu Eureka.

(30) A se vedea avizul CESE privind „Guvernanţa teritorială a mutaţiilor industriale: rolul partenerilor sociali şi contribuţia Programului de competitivitate şi inovaţie” (CCMI/031 — CESE 1144/2006, JO C 318, 23.12.2006), în special secţiunea 1 („Concluzii şi recomandări”) şi secţiunea 4 („Abordarea teritorială integrată (ITA) şi sistemele de prevedere pentru cercetarea şi inovaţia locală şi regională”).