RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 326/1

În temeiul dispozițiilor articolului 287 alineatele (1) și (4) din TFUE și ale articolelor 129 și 143 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1081/2010 al Parlamentului European și al Consiliului, precum și ale articolelor 139 și 156 din Regulamentul (CE) nr. 215/2008 al Consiliului din 18 februarie 2008 privind regulamentul financiar aplicabil celui de Al zecelea fond european de dezvoltare

Curtea de Conturi a Uniunii Europene, în ședința sa din 8 septembrie 2011, a adoptat

RAPOARTELE ANUALE

privind exercițiul financiar 2010.

Rapoartele, însoțite de răspunsurile instituțiilor la observațiile Curții, au fost transmise autorităților responsabile de acordarea descărcării de gestiune, precum și celorlalte instituții.

Membrii Curții de Conturi sunt:

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA (președinte), David BOSTOCK, Morten Louis LEVYSOHN, Ioannis SARMAS, Igors LUDBORŽS, Jan KINŠT, Kersti KALJULAID, Massimo VARI, Juan RAMALLO, Olavi ALA-NISSILÄ, Karel PINXTEN, Ovidiu ISPIR, Nadejda SANDOLOVA, Michel CRETIN, Harald NOACK, Henri GRETHEN, Eoin O'SHEA, Szabolcs FAZAKAS, Louis GALEA, Ladislav BALKO, Augustyn KUBIK, Milan Martin CVIKL, Rasa BUDBERGYTĖ, Lazaros S. LAZAROU, Gijs DE VRIES, Harald WÖGERBAUER, Hans Gustaf WESSBERG.

RAPORTUL ANUAL REFERITOR LA EXECUȚIA BUGETULUI

2011/C 326/01

CUPRINS

Introducere generală

Capitolul 1 — Declarația de asigurare și informații în sprijinul acesteia

Capitolul 2 — Venituri

Capitolul 3 — Agricultură și resurse naturale

Capitolul 4 — Coeziune, energie și transporturi

Capitolul 5 — Ajutorul extern, dezvoltarea și extinderea

Capitolul 6 — Cercetare și alte politici interne

Capitolul 7 — Cheltuielile administrative și alte cheltuieli

Capitolul 8 — Obținerea de rezultate pornind de la bugetul UE

Anexă — Informații financiare privind bugetul general

INTRODUCERE GENERALĂ 0.1. Curtea de Conturi Europeană este instituția creată prin tratat cu scopul de a efectua auditul finanțelor Uniunii Europene (UE). În calitate de auditor extern al Uniunii Europene, Curtea joacă rolul de gardian independent al intereselor financiare ale cetățenilor Uniunii și contribuie la îmbunătățirea gestiunii financiare a UE. Mai multe informații cu privire la Curte sunt disponibile în raportul său anual de activitate; acest raport este disponibil pe site-ul Curții (www.eca.europa.eu), alături de rapoartele speciale ale instituției privind programele de cheltuieli și veniturile UE și de avizele sale referitoare la acte legislative noi sau modificate. 0.2. Prezentul document reprezintă cel de al 34-lea raport anual al Curții cu privire la execuția bugetului UE și se referă la exercițiul financiar 2010. Pentru fondurile europene de dezvoltare, se publică un raport anual separat. 0.3. Bugetul general al Uniunii Europene se adoptă anual de către Consiliu și Parlamentul European. Raportul anual al Curții, alături de rapoartele speciale ale Curții, furnizează o bază pentru procedura de descărcare de gestiune, prin care Parlamentul European se pronunță cu privire la îndeplinirea sau la neîndeplinirea în mod satisfăcător de către Comisia Europeană a responsabilităților acesteia de execuție a bugetului. Curtea de Conturi transmite raportul său anual parlamentelor naționale simultan cu transmiterea acestuia către Parlamentul European și către Consiliu. 0.4. Partea centrală a raportului anual o constituie declarația de asigurare a Curții („DAS”) cu privire la fiabilitatea conturilor anuale ale Uniunii Europene și la legalitatea și regularitatea operațiunilor („regularitatea operațiunilor” ca denumire generică în raport). Raportul începe cu prezentarea declarației de asigurare, restul raportului tratând, în cea mai mare parte, activitățile de audit subiacente acestei declarații. — Capitolul 1 conține declarația de asigurare, la care se adaugă o prezentare generală a rezultatelor auditului Curții cu privire la fiabilitatea conturilor și la regularitatea operațiunilor și o prezentare sintetică a gestiunii bugetului în exercițiul 2010. — Capitolele 2-7 prezintă constatările de audit în mod detaliat, sub forma unor „aprecieri specifice” privind veniturile și cheltuielile UE. Capitolul 2 se referă la partea de venituri a bugetului UE; capitolele 3-7 tratează cinci grupuri de domenii de politici, domeniile de politici respective corespunzând celor în cadrul cărora sunt autorizate și înregistrate cheltuielile de la bugetul UE. Aceste grupuri de domenii de politici corespund în linii mari rubricilor utilizate în Cadrul financiar 2007-2013, care prezintă planurile generale multianuale de cheltuieli ale UE. 0.5. Aprecierile specifice se bazează pe următoarele elemente principale: rezultatele testelor efectuate de Curte cu scopul de a verifica regularitatea operațiunilor; evaluarea eficacității principalelor sisteme de supraveghere și de control utilizate pentru veniturile sau pentru cheltuielile în cauză; și examinarea fiabilității luărilor de poziție ale Comisiei. 0.6. Prezentul raport anual diferă de rapoartele anuale precedente prin câteva aspecte importante: — Forma și conținutul declarației de asigurare reflectă o serie de modificări intervenite la nivelul standardelor internaționale de audit, modificări care au intrat în vigoare la începutul anului 2011 (1). — Structura aprecierilor specifice a fost modificată, pentru a se furniza o mai bună analiză a cheltuielilor UE. Capitolul 4 tratează cheltuielile UE aferente energiei și transporturilor, precum și cheltuielile efectuate prin fondurile structurale și prin Fondul de coeziune. Domeniile educației, cetățeniei, afacerilor economice și financiare și cercetării sunt tratate în capitolul 6 – Cercetare și alte politici interne. — Un capitol nou-introdus (capitolul 8) vizează aspectele legate de auditul performanței și analizează evaluarea cu privire la performanță prezentată în rapoartele anuale de activitate a trei dintre directorii generali ai Comisiei, trecând în revistă, în același timp, principalele teme comune din cadrul rapoartelor speciale adoptate de Curte în 2010. 0.7. Răspunsurile Comisiei sau, după caz, ale altor instituții și organe ale UE la observațiile Curții figurează în prezentul document. În unele din răspunsurile sale, Comisia reinterpretează constatările Curții sau atribuie Curții concluzii pe care aceasta nu le-a enunțat. Atunci când își formulează constatările și concluziile, Curtea ia în considerare observațiile prezentate de entitatea auditată, însă, în calitatea sa de auditor extern, Curtea are responsabilitatea de a-și face cunoscute constatările de audit, de a formula concluzii pe baza acestor constatări și de a furniza astfel o evaluare independentă și imparțială a fiabilității conturilor și a legalității și regularității operațiunilor. (1) În special, standardul ISSAI 1705 – Modifications to the Opinion in the Independent Auditor’s Report (Exprimarea unei opinii modificate în raportul auditorului independent) și standardul ISSAI 4200 – Compliance Audit Related to the Audit of Financial Statements (Auditul conformității legat de auditul situațiilor financiare).

CAPITOLUL 1 Declarația de asigurare și informații în sprijinul acesteia CUPRINS Declarația de asigurare a Curții furnizată Parlamentului European și Consiliului – Raport independent de audit Opinia privind fiabilitatea conturilor Opinia privind legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente conturilor Introducere Constatările de audit privind exercițiul financiar 2010 Fiabilitatea conturilor Regularitatea operațiunilor Sinteza aprecierilor specifice formulate în vederea DAS Comparație cu rezultatele privind exercițiile anterioare Fiabilitatea luărilor de poziție ale Comisiei Rapoartele anuale de activitate și declarațiile directorilor generali Opinia auditorului intern al Comisiei Raportul de sinteză al Comisiei Implicațiile recurgerii din ce în ce mai frecvente la prefinanțări Gestiunea bugetară DECLARAȚIA DE ASIGURARE A CURȚII FURNIZATĂ PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI CONSILIULUI – RAPORT INDEPENDENT DE AUDIT (1) (2) (3) Fiabilitatea conturilor Legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente conturilor Veniturile Angajamentele Plățile 8 septembrie 2011 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA Președinte European Court of Auditors 12, rue Alcide De Gasperi, 1615 Luxembourg, LUXEMBURG OBSERVAȚIILE CURȚII RĂSPUNSURILE COMISIEI INTRODUCERE 1.1. În cuprinsul acestui capitol al raportului anual, Curtea: — descrie contextul în care se furnizează declarația de asigurare și prezintă sintetic și analizează constatările de audit și concluziile subiacente declarației de asigurare (a se vedea punctele 1.2-1.25); — examinează implicațiile recurgerii din ce în ce mai frecvente la prefinanțări în finanțele Uniunii și conturile Comisiei (a se vedea punctele 1.26-1.37); — prezintă sintetic execuția bugetului aferent exercițiului 2010 (a se vedea punctele 1.38-1.44); — explică modul în care își desfășoară Curtea auditul în vederea furnizării declarației de asigurare (a se vedea anexa 1.1 ); — prezintă acțiunile întreprinse de Comisie în urma observațiilor formulate în anii anteriori cu privire la fiabilitatea conturilor. Capitolul include, de asemenea, reacțiile Comisiei în urma recomandărilor formulate de Curte cu privire la recuperări și la corecții financiare în Raportul anual 2009 (a se vedea anexa 1.2 ). 1.2. Curtea de Conturi furnizează Parlamentului European și Consiliului o declarație de asigurare (DAS) (5) cu privire la fiabilitatea conturilor, precum și la legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente. Curtea poate să prezinte, în completarea acestei declarații, aprecieri specifice pentru fiecare domeniu major de activități ale Uniunii Europene (6). 1.3. Obiectivul activităților de audit referitoare la fiabilitatea conturilor Uniunii Europene este de a stabili în ce măsură au fost înregistrate în mod corespunzător veniturile, cheltuielile, activele și pasivele, precum și în ce măsură conturile anuale reflectă fidel situația financiară de la 31 decembrie 2010 și rezultatele operațiunilor Uniunii și fluxurile de numerar ale acesteia pentru exercițiul încheiat la această dată (a se vedea punctele 1.6-1.8). 1.4. Obiectivul activităților de audit referitoare la regularitatea operațiunilor subiacente conturilor exercițiului 2010 este de a stabili în ce măsură aceste operațiuni au fost conforme cu reglementările sau cu prevederile contractuale aplicabile și în ce măsură sumele aferente au fost calculate corect (a se vedea punctele 1.9-1.14 pentru o trecere în revistă a rezultatelor și capitolele 2-7 pentru informații mai detaliate). 1.5. Curtea a analizat fiabilitatea luărilor de poziție ale Comisiei, și anume declarațiile directorilor generali și rapoartele anuale de activitate ale serviciilor Comisiei, precum și raportul de sinteză aferent, cu scopul de a evalua dacă aceste documente furnizează o evaluare corectă a calității gestiunii financiare și măsura în care ele contribuie la obținerea de către Curte a asigurării pentru ansamblul bugetului (a se vedea punctele 1.17-1.20 și punctele 1.23-1.25, precum și secțiunea intitulată „Fiabilitatea luărilor de poziție ale Comisiei” din cadrul capitolelor 2-7). În cadrul acestor activități de audit se înscrie și examinarea opiniei generale de audit formulate, pentru prima dată, de auditorul intern al Comisiei cu privire la gestiunea financiară asigurată de aceasta în cursul exercițiului bugetar 2010 (a se vedea punctele 1.21-1.22). CONSTATĂRILE DE AUDIT PRIVIND EXERCIȚIUL FINANCIAR 2010 Fiabilitatea conturilor 1.6. Observațiile Curții se referă la conturile anuale ale Uniunii Europene (denumite în continuare „conturile”) pentru exercițiul financiar 2010, întocmite de contabilul Comisiei și aprobate de Comisie în conformitate cu articolul 129 din Regulamentul financiar din 25 iunie 2002 (7) și primite de Curte la 27 iulie 2011. Conturile cuprind: (a) situațiile financiare consolidate, care includ bilanțul (prezintă activele și pasivele la sfârșitul exercițiului), contul rezultatului economic (prezintă veniturile și cheltuielile aferente exercițiului), tabelul fluxurilor de numerar (indică modul în care modificările produse în conturi afectează numerarul și echivalentele de numerar), situația modificărilor de capital (explică modificările survenite în activele nete), precum și notele la acestea, și (b) rapoartele consolidate privind execuția bugetară, care tratează veniturile și cheltuielile aferente exercițiului respectiv. 1.7. Contabilul Comisiei a transmis Curții o scrisoare cuprinzând declarațiile/luările de poziție ale Comisiei, în care confirmă că, sub rezerva anumitor limitări nesemnificative (8), conturile sunt exhaustive și fiabile. 1.8. În urma auditului Curții cu privire la conturile privind exercițiul 2010, s-a constatat că acestea nu conțin denaturări semnificative (a se vedea însă punctele 1.26-1.37 și informațiile privind situația acțiunilor întreprinse în urma observațiilor formulate cu privire la fiabilitatea conturilor exercițiilor anterioare, prezentate în anexa 1.2 ). Regularitatea operațiunilor Sinteza aprecierilor specifice formulate în vederea DAS 1.9. Curtea formulează mai multe aprecieri specifice: referitor la venituri, în cadrul capitolului 2, și referitor la grupuri de domenii de politici corespunzătoare celor din bugetul întocmit pe activități (Activity Based Budgeting – ABB), în capitolele 3-7 (a se vedea tabelul 1.1 ). Fiecare apreciere specifică cuprinde o introducere, constatări și concluzii referitoare la regularitatea operațiunilor, la eficacitatea sistemelor și la fiabilitatea luărilor de poziție ale Comisiei și raportează, de asemenea, acțiunile întreprinse de Comisie pentru a da curs recomandărilor formulate anterior de Curte. 1.10. Pentru exercițiul 2010, grupul de politici Cercetare și alte politici interne, prezentat în capitolul 6, este constituit din grupuri/domenii de politici care făceau obiectul altor aprecieri specifice în cadrul Raportului anual 2009 (9). Tabelul 1.1 – Plățile în 2010, pe capitole din raportul anual (milioane de euro) Secțiuni (S) și titluri (T) (43) corespunzătoare nomenclaturii bugetare din 2010, defalcate pe capitole din raportul anual al Curții Plăți efectuate în 2010 (44) Capitole din raportul anual Agricultură și resurse naturale 56 841 Agricultură și dezvoltare rurală (T.05) Mediu (T.07) Afaceri maritime și pescuit (T.11) Sănătate și protecția consumatorilor (T.17) Coeziune, energie și transporturi 40 630 Ocuparea forței de muncă și afaceri sociale (T.04) Energie și transporturi (T.06) Politică regională (T.13) Ajutorul extern, dezvoltarea și extinderea 6 543 Relații externe (T.19) Dezvoltare și relații cu statele din Africa, Caraibe și Pacific (ACP) (T.21) Extindere (T.22) Ajutor umanitar (T.23) Cercetare și alte politici interne 8 953 Afaceri economice și financiare (T.01) Întreprinderi (T.02) Concurență (T.03) Cercetare (T.08) Societatea informațională și media (T.09) Cercetare directă (T.10) Piața internă (T.12) Educație și cultură (T.15) Comunicare (T.16) Spațiul de libertate, securitate și justiție (T.18) Comerț (T.20) Cheltuielile administrative și alte cheltuieli 9 264 Parlamentul (S. I) Consiliul (S. II) Comisia (S. III) Curtea de Justiție (S. IV) Curtea de Conturi (S. V) Comitetul Economic și Social (S. VI) Comitetul Regiunilor (S. VII) Ombudsmanul European (S. VIII) Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (S. IX) Total general 122 231 1.11. Curtea concluzionează că veniturile aferente exercițiului (127 795 de milioane de euro) (10) și plățile din cadrul grupului de politici Cheltuieli administrative și alte cheltuieli (9 264 de milioane de euro) nu au fost afectate de un nivel semnificativ de eroare și că sistemele aferente de supraveghere și de control erau eficace (a se vedea tabelul 1.2 și punctele 2.41-2.42 și 7.33-7.34). De asemenea, angajamentele nu au fost afectate de un nivel semnificativ de eroare, indiferent de grupul de politici de care țin. 1.12. Curtea concluzionează că grupul de politici Cercetare și alte politici interne (8 953 de milioane de euro) nu a fost afectat de un nivel semnificativ de eroare și că sistemele de supraveghere și de control erau parțial eficace în asigurarea regularității plăților. Cu toate acestea, plățile intermediare și finale efectuate pentru programele-cadru (PC) de cercetare au fost afectate de un nivel semnificativ de eroare (a se vedea tabelul 1.2 și punctele 6.48-6.49). Curtea concluzionează, de asemenea, că grupul de politici Ajutorul extern, dezvoltarea și extinderea (6 543 de milioane de euro) nu a fost afectat de un nivel semnificativ de eroare și că sistemele de supraveghere și de control erau parțial eficace în asigurarea regularității plăților. Cu toate acestea, plățile intermediare și finale au fost afectate de un nivel semnificativ de eroare (a se vedea tabelul 1.2 și punctele 5.35-5.36). 1.13. Curtea concluzionează că grupurile de politici Agricultură și resurse naturale (55 990 de milioane de euro – valoarea cheltuielilor rambursate) și Coeziune, energie și transporturi (37 556 de milioane de euro – valoarea cheltuielilor rambursate) au fost afectate de un nivel semnificativ de eroare. Cu toate acestea, plățile directe efectuate către fermieri în cadrul sistemului IACS (11) nu au fost afectate de un nivel semnificativ de eroare. Curtea concluzionează, de asemenea, că sistemele de supraveghere și de control auditate pentru grupul de politici Agricultură și resurse naturale erau parțial eficace. Curtea concluzionează, totodată, pentru grupul de politici Coeziune, energie și transporturi, că autoritățile de audit erau, în ansamblu, parțial eficace în asigurarea regularității operațiunilor (a se vedea tabelul 1.2 și punctele 3.55-3.56 și 4.47-4.48). 1.13. Concluzia Curții pentru agricultură și resurse naturale confirmă tendința pozitivă conform căreia, în ultimii ani, indicele de eroare cel mai probabil se apropie de pragul de semnificație de 2 %. Comisia subliniază, de asemenea, că pentru cheltuielile din Fondul european de garantare agricolă (FEGA), care în 2010 au reprezentat 77 % din totalul cheltuielilor de la acest capitol, eroarea cea mai probabilă este cu mult sub pragul de semnificație și că pentru plățile directe prevăzute de sistemul integrat de gestiune și control (SIGC) aceasta este chiar mai redusă. În plus, riscul pentru bugetul UE este acoperit în mod corespunzător de procedura privind verificarea conformității. A se vedea, de asemenea, răspunsul la punctul 3.17. Comisia consideră că IACS este, în general, un sistem de control eficace pentru limitarea riscului de eroare sau de cheltuieli neconforme cu reglementările. În ceea ce privește dezvoltarea rurală, Comisia consideră că sistemele de supraveghere și de control sunt îmbunătățite în mod constant. În ceea ce privește politica de coeziune, Comisia constată că, pentru al doilea an consecutiv, nivelul de eroare rămâne cu mult inferior celui raportat de Curte în perioada 2006-2008. Comisia consideră că această evoluție pozitivă reflectă intensificarea dispozițiilor privind controlul prevăzute de perioada de programare 2007-2013 și a planului său de acțiune din 2008 (a se vedea, de asemenea, răspunsul la punctul 4.24). 1.14. Curtea concluzionează că, per ansamblu, plățile au fost afectate de un nivel semnificativ de eroare și că sistemele de supraveghere și de control aferente plăților erau, în general, parțial eficace (a se vedea tabelul 1.2 ). Tabelul 1.2 – Sinteza constatărilor privind exercițiul 2010 în ceea ce privește regularitatea operațiunilor Grup de politici Plăți (în milioane de euro) Indicele de eroare cel mai probabil (MLE) (%) Intervalul de certitudine (%) Frecvența erorilor (45) (%) Evaluarea sistemelor de supraveghere și de control (46) Limita inferioară a indicelui de eroare (LEL) Limita superioară a indicelui de eroare (UEL) Agricultură și resurse naturale 55 990 (47) 2,3 0,8 3,8 37 Parțial eficace Coeziune, energie și transporturi 37 556 (48) 7,7 4,7 10,7 49 Parțial eficace Ajutorul extern, dezvoltarea și extinderea 6 543 1,7 0,1 3,3 23 Parțial eficace Cercetare și alte politici interne 8 953 1,4 0,6 2,1 39 Parțial eficace Cheltuielile administrative și alte cheltuieli 9 264 0,4 0,0 1,1 7 Eficace Ansamblul populației auditate 118 306 (49) 3,7 2,6 4,8 36 Parțial eficace Venituri 127 795 0,0 nu se aplică nu se aplică nu se aplică Eficace Comparație cu rezultatele privind exercițiile anterioare 1.15. Rezultatele auditului Curții indică, pentru exercițiul 2010, o creștere a indicelui de eroare celui mai probabil estimat de Curte pentru plățile grupului de politici Coeziune, energie și transporturi (12) în raport cu grupul de politici Coeziune în 2009 (13). Indicele de eroare cel mai probabil estimat de Curte pentru plățile din cadrul celorlalte grupuri de politici a rămas relativ stabil. 1.15-1.16. De-a lungul anilor, majoritatea indicilor de eroare au fost stabili sau au scăzut. Cu toate acestea, pentru 2010, progresele realizate în mai multe domenii nu au compensat o creștere moderată în domeniul politicii de coeziune, rezultând astfel o ușoară creștere globală pentru buget în ansamblul său. În ceea ce privește domeniul politicii de coeziune, Comisia constată că indicele de eroare cel mai probabil pentru 2010 este cu mult sub nivelurile înregistrate în exercițiile financiare 2006-2008. Limita inferioară de eroare din 2010, și anume 4,7 %, poate fi comparată în mod favorabil cu cea de 11 % din 2008. 1.16. Luați în ansamblu, acești indici conduc la o creștere a indicelui de eroare celui mai probabil estimat de Curte pentru ansamblul plăților, de la 3,3 % în 2009 la 3,7 % în 2010 (a se vedea graficul 1.1 ) (14). Conform constatărilor Curții, în jur de o treime din operațiunile testate au fost afectate de eroare (în 2009, proporția a fost de un sfert din numărul total al operațiunilor). Fiabilitatea luărilor de poziție ale Comisiei Rapoartele anuale de activitate și declarațiile directorilor generali 1.17. Toți directorii generali raportează, în fiecare an, cu privire la modul în care și-au exercitat atribuțiile, în cadrul unui raport de activitate. Fiecare astfel de raport este însoțit de o declarație care acoperă, printre altele, măsura în care resursele au fost utilizate în scopurile pentru care au fost destinate și măsura în care procedurile de control garantează legalitatea și regularitatea operațiunilor. 1.18. Toți directorii generali au declarat că au fost respectate cerințele menționate anterior. Treisprezece direcții generale sau servicii au exprimat una sau mai multe rezerve (15), dintre care majoritatea se referă la deficiențe privind regularitatea operațiunilor subiacente (a se vedea anexele x.3 la capitolele 2-7). 1.19. Directorii generali exprimă rezerve în declarațiile de asigurare pe care le furnizează bazându-se pe evaluarea importanței deficiențelor și/sau a observațiilor legate de diferitele elemente constitutive ale rapoartelor lor anuale de activitate. Unul dintre elementele acestei evaluări, care a câștigat în importanță în special în 2010, îl constituie calculul unui risc rezidual sau al unui indice de eroare reziduală – în general, estimarea, pe bază multianuală, a impactului mecanismelor de control asupra indicelui de eroare – care este comparat apoi cu pragul de semnificație de 2 % pentru a stabili dacă este necesară exprimarea unei rezerve. 1.19-1.20. Practica standard a Comisiei prevede calcularea valorii reziduale care prezintă un risc, ca procent din activitatea relevantă de întocmire a bugetului pe activități (ABB), care este comparată cu pragul de semnificație de 2 % pentru a determina dacă o rezervă este necesară. În plus, Comisia subliniază că respectivul calcul al indicelui erorii reziduale este doar una dintre metodele puse la dispoziția ordonatorului de credite delegat (OCD) pentru a estima valoarea care prezintă un risc. Întrucât sistemele de gestionare și de control variază semnificativ între domeniile politice, departamentele Comisiei au abordări diferite în luarea în considerare și calcularea indicilor de eroare reziduală. Comisia este de acord cu faptul că orientările existente nu pot fi suficient de detaliate pentru a asigura o utilizare coerentă a terminologiei și a criteriilor de către toate serviciile. Aceasta a pus la punct procedura de evaluare inter pares pentru a se asigura că există coerență, în cazul în care diferite direcții generale pun în aplicare programe similare. Orientarea trebuie să permită OCD o marjă de apreciere în fiecare caz în parte. Deși cuantificarea riscurilor în rapoartele anuale de activitate (RAA) este destinată să ofere o indicație a valorilor care prezintă un risc și să estimeze corecțiile financiare potențiale pentru plățile efectuate în anul de referință, directorul general are la dispoziția sa alte instrumente pentru a proteja fondurile UE, precum întreruperile, suspendările de plăți și corecțiile financiare. Cuantificarea riscului în RAA nu are aceeași funcție ca și indicele de eroare stabilit de Curtea de Conturi și Comisia consideră, prin urmare, că acestea nu pot și nu ar trebui comparate. Directorul general poate analiza dacă există „măsuri de atenuare”, care să limiteze riscurile. În ceea ce privește politica de coeziune, cerințele legale existente sunt într-adevăr măsuri de atenuare și evaluarea privind expunerea la riscuri în 2010 ar trebui să țină seama de acele mecanisme de control complementare care pot să meargă mult mai departe de anul de referință al Curții în materie de audit [auditurile anuale efectuate de autoritățile naționale de audit, auditurile suplimentare efectuate de către Direcția Generală Politică Regională (DG REGIO) și Direcția Generală Ocuparea Forței de Muncă, Afaceri Sociale și Incluziune (EMPL), auditurile de finalizare la încheierea programelor]. 1.20. Instrucțiunile permanente privind elaborarea rapoartelor anuale de activitate difuzate de Secretariatul General și de Direcția Generală Buget nu conțin orientări privind modul în care trebuie să se estimeze riscul rezidual sau indicele de eroare reziduală. În consecință, există divergențe în modul în care direcțiile generale în cauză aplică acest concept (de exemplu, anticiparea de către acestea a recuperărilor preconizate fără a stabili o legătură cu sumele efective, necuantificarea, în cazul anumitor programe, a riscurilor de eroare de 5 % sau mai mici, considerând că un astfel de risc este acoperit de cota de reținere la plată prevăzută în reglementări (16), excluderea rezultatelor de audit negative pentru programele de audit demarate de puțin timp și cu un grad limitat de acoperire). Opinia auditorului intern al Comisiei 1.21. Auditorul intern al Comisiei a formulat, pentru prima dată, o opinie generală (17) privind situația controlului în cadrul Comisiei. Opinia se bazează, în special, pe asigurările furnizate în rapoartele anuale de activitate și pe activitatea desfășurată de Serviciul de Audit Intern al Comisiei și de structurile de audit intern ale diferitelor direcții generale în perioada 2008-2010. 1.22. Sfera opiniei generale de audit se limitează la propriul cadru de control intern al Comisiei. Or, peste 90 % din ansamblul erorilor sunt detectate în afara Comisiei, la nivelul beneficiarilor. Potrivit evaluării auditorului intern al Comisiei, acest cadru este, în ansamblul său, adecvat. Totuși, Curtea dorește să atragă atenția asupra faptului că sistemele de supraveghere și de control instituite nu reușesc să prevină sau să identifice și să corecteze erorile într-o măsură suficientă pentru ca operațiunile subiacente bugetului să fie, per ansamblu, conforme cu legile și reglementările în vigoare. 1.22. Sfera avizului auditorului intern include sistemele de control pe care Comisia le instituie pentru a aborda problema indicelui de eroare de la nivelul beneficiarilor. Atunci când examinează sistemele de control ale Comisiei, auditorul intern al Comisiei urmărește să se asigure că fiecare serviciu a pus în aplicare o strategie de control potrivit căreia costurile controalelor sunt proporționale cu riscurile de eroare din tranzacțiile subiacente, strategie care este eficientă în ceea ce privește scăderea numărului erorilor din declarațiile de costuri prezentate de beneficiari, precum și pentru a recupera sumele plătite în mod necuvenit, atunci când erorile apar. Raportul de sinteză al Comisiei 1.23. În introducerea la raportul de sinteză (18), se declară că, prin adoptarea acestuia, Comisia își asumă răspunderea politică (19) cu privire la execuția bugetului UE de către membrii conducerii sale. Comisia constată că directorii generali au reușit să corecteze deficiențele în cazul a 25 % din rezervele formulate în 2009. În opinia sa, îmbunătățirile în cauză includ o mai bună conformitate cu normele privind eligibilitatea cheltuielilor declarate de beneficiari. 1.24. Comisia recunoaște însă că există în continuare domenii care necesită îmbunătățiri, în special în ceea ce privește gestiunea partajată, și propune măsuri în vederea remedierii acestor probleme, cum ar fi: 1.24. — revizuirea, pentru perioada de după 2013, a Regulamentului financiar și a regulamentelor sectoriale, cu scopul de a îmbunătăți conceperea schemelor de finanțare, de a reduce riscul de erori, de a diminua sarcina administrativă pentru beneficiari și alte părți interesate și de a reduce costurile de funcționare în ceea ce privește controalele; — a se vedea răspunsul la punctul 1.37. — exercitarea cu rigurozitate a rolului de supraveghere care îi revine și aplicarea, sistematic și în timp util, a întreruperilor de plăți, a procedurilor de suspendare și a corecțiilor financiare, în toate cazurile în care se detectează deficiențe grave în ceea ce privește controlul; — într-adevăr, Comisia și serviciile acesteia și-au exercitat rolul de supraveghere prin 63 de decizii de întrerupere a termenelor de plată (49 FEDR și 14 FSE), prin adoptarea unei decizii de suspendare pentru programul operațional 2007-2013 și prin 5 decizii de suspendare (FSE) pentru programele operaționale din perioada 2000-2006, în cazul cărora au fost constatate deficiențe grave sau nereguli, până la luarea de către statele membre a măsurilor corective necesare. Comisia continuă această politică strictă în 2011, luând 52 de decizii de întrerupere a termenelor de plată (40 pentru FEDR și 12 pentru FSE) în primul semestru al anului. — intensificarea eforturilor în domeniul coeziunii pentru a remedia creșterea semnificativă în raport cu exercițiul 2009 a indicelui de eroare și a volumului de plăți afectate de eroare, care au la origine numărul mai mare de operațiuni și cuantumurile mai mari de cheltuieli declarate; — modernizarea normelor UE în materie de achiziții publice, care constituie o sursă importantă de eroare, în special în domeniul coeziunii (20); — continuarea ameliorării lizibilității și a gradului de comparabilitate a rapoartelor anuale de activitate. 1.25. În raportul său de sinteză, Comisia a luat notă de rapoartele furnizate de conducere, afirmând că acestea „reconfortează Colegiul cu privire la punerea în aplicare a guvernanței și a controlului intern în serviciile sale și oferă un grad de asigurare rezonabil cu privire la capacitatea sa de a-și atinge obiectivele” (21). Curtea subliniază însă că o serie de probleme pe care le identificase anterior (22) nu au fost încă soluționate: 1.25. — în anumite domenii, sfera de cuprindere și amploarea rezervelor ar trebui să fie mai largă (a se vedea punctele 1.20, 3.52-3.54, 4.45-4.46, 5.31-5.34 și 6.46-6.47 și anexele x.3 la capitolele 2-7); — Comisia consideră că sfera de aplicare sau mărimea rezervelor este adecvată (a se vedea răspunsurile la punctele 1.19-1.20, 3.52-3.54, 4.46 și 5.33-5.34). — datele care trebuie furnizate de statele membre cu privire la recuperări sau la retrageri continuă să fie incomplete sau nu au fost încă auditate și/sau validate de Comisie (a se vedea punctul 3 din anexa 1.2 ); — informațiile privind recuperările sunt incluse în nota 6 anexată conturilor. În ceea ce privește politica de coeziune, pentru perioada de programare 2000-2006, Comisia verifică dacă informațiile prezentate pentru încheierea programelor sunt complete și fiabile. Pentru perioada de programare 2007-2013, Comisia realizează o anchetă de audit specifică asupra sistemelor de recuperări ale statelor membre, pentru a obține o garanție cu privire la calitatea datelor prezentate în rapoartele anuale privind recuperările și retragerile. Este de așteptat ca primele rezultate ale acestui audit să fie luate în considerare în rapoartele anuale de activitate pe anul 2011. — diferența dintre mecanismele de corecție financiară și recuperări (corecțiile financiare se aplică ca urmare a deficiențelor identificate în sistemele de supraveghere și de control, în vreme ce recuperările sunt legate de plăți neconforme cu reglementările), precum și impactul acestora (corecțiile financiare sunt suportate de contribuabili, în vreme ce recuperările sunt plătite de diferiții beneficiari în cauză) nu sunt încă luate în considerare în mod adecvat (a se vedea punctul 3 din anexa 1.2 ). — Comisia raportează în conturile sale la nivelul bugetului UE și consideră că recuperările sunt esențiale pentru protejarea bugetului UE. Comisia înțelege faptul că referirea Curții la recuperări privește recuperările la nivelul beneficiarilor din statele membre și solicită ca informațiile raportate să se refere la astfel de recuperări. Cu toate acestea, în domeniile gestiunii partajate această responsabilitate le revine statelor membre, astfel cum se precizează în răspunsurile Comisiei la punctul 1.39 din Raportul anual al Curții din 2009. Imediat ce un stat membru a rambursat fondurile plătite în mod necuvenit (prin recuperare efectivă sau prin compensare), Comisia consideră că bugetul UE este protejat. Cu toate acestea, statele membre au obligația de a recupera sumele plătite în mod necuvenit, ori de câte ori este posibil și oportun. IMPLICAȚIILE RECURGERII DIN CE ÎN CE MAI FRECVENTE LA PREFINANȚĂRI 1.26. O parte semnificativă a plăților efectuate de Comisie oferă finanțare în avans pentru costuri care vor fi suportate la o dată ulterioară de organisme din exteriorul Comisiei. Atunci când sunt identificate corect ca fiind prefinanțări, aceste plăți nu sunt tratate în conturile Uniunii, la data la care sunt efectuate, cu titlu de cheltuieli definitive, fiind, în schimb, înscrise la activ în bilanț până la prezentarea unor justificări pentru costurile suportate (sau, mai rar, până la executarea activității prevăzute). Pe această bază, Comisia înregistrează cheltuiala corespunzătoare în contul rezultatului economic și închide suma înscrisă în bilanț. 1.27. Dacă plățile în avans sunt contabilizate în conturi cu titlu de cheltuieli definitive, nu există niciun document contabil care să indice obligația de a prezenta probe privind utilizarea finală care s-a dat fondurilor. Acest lucru sporește riscul ca utilizarea fondurilor să nu fie justificată și ca neregularitățile să nu fie detectate sau să fie detectate doar după trecerea unui interval considerabil de timp, ceea ce poate complica și mai mult recuperarea sumelor plătite în mod necuvenit. 1.27. Serviciile contabile ale Comisiei își continuă activitatea privind clarificarea aspectelor legate de recunoașterea și închiderea prefinanțării (a se vedea, de asemenea, răspunsul la punctul 1.37). Fără a aduce atingere valabilității principiului enunțat în a doua parte a observațiilor Curții, trebuie remarcat că, de exemplu, în cazul instrumentelor de inginerie financiară (FEI) temeiul juridic prevede numai un control al eligibilității cheltuielilor ocazionate la încheierea programului sau la sfârșitul perioadei de programare (în funcție de evenimentul care survine mai întâi). Prin urmare, indiferent de tratamentul contabil aplicat plăților în numerar efectuate de către Comisie către statele membre, eventualele nereguli vor fi depistate numai în momentul respectiv. Creșterea considerabilă a volumului de prefinanțări între 2005 și 2010 1.28. Valoarea brută înregistrată în contabilitate a prefinanțărilor acumulate a crescut de peste două ori în decursul ultimelor șase exerciții (de la 39 de miliarde la 84 de miliarde de euro, a se vedea primul rând din tabelul 1.3 ). De asemenea, în cursul procedurii de separare a exercițiilor (23), Comisia estimează cheltuielile suportate până la sfârșitul exercițiului de către beneficiari pentru care încă nu s-au primit cereri de plată. Aceste cheltuieli angajate (a se vedea al doilea rând din tabelul 1.3 ) se scad din valoarea brută aferentă a prefinanțărilor neînchise. Suma netă a prefinanțărilor care rezultă în bilanț (a se vedea al treilea rând din tabelul 1.3 ) a crescut și ea substanțial, dar nu într-un ritm la fel de susținut (de la 29 de miliarde la 49 de miliarde de euro). 1.28. Comisia monitorizează situația privind creșterea sumelor de prefinanțare. O bună parte din această creștere este justificată prin trecerea la o nouă perioadă de programare (2007-2013), precum și prin plata prefinanțărilor în conformitate cu legislația privind gestiunea partajată. Cu toate acestea, serviciile contabile ale Comisiei continuă să colaboreze cu direcțiile generale operaționale (DG) pentru a încerca să se păstreze sumele de prefinanțare deschise la un nivel cât mai redus posibil, dar acest lucru poate fi adesea în conflict cu legislația de bază. Tabelul 1.3 – Evoluția prefinanțărilor (50) și a cheltuielilor angajate corespunzătoare între anii 2005 și 2010 (în milioane de euro) 31.12.2005 31.12.2006 31.12.2007 31.12.2008 31.12.2009 31.12.2010 Diferența între 2005 și 2010 Suma în % Valoarea totală brută a prefinanțărilor (înainte de separarea exercițiilor) 38 854 43 129 55 099 73 754 84 761 84 387 45 533 117 % Cheltuieli angajate 9 489 12 649 20 501 34 469 35 934 34 966 25 477 268 % Valoarea totală netă a prefinanțărilor (după separarea exercițiilor) 29 365 30 480 34 598 39 285 48 827 49 421 20 056 68 % Date inexacte sau incomplete privind prefinanțările Neînchiderea prefinanțărilor 1.29. Deși este întotdeauna probabil să fie necesar să se recurgă, într-o anumită măsură, la estimări atunci când se închid prefinanțări, unele direcții generale care activează în domeniul politicilor interne sau al acțiunilor externe continuă să înscrie estimări în conturi chiar și atunci când au acceptat declarații de cheltuieli ca bază adecvată pentru efectuarea de plăți viitoare către beneficiar (24). Recurgerea la estimări pentru cheltuielile angajate s-a intensificat considerabil cu trecerea timpului, trecând de la mai puțin de un sfert din suma avansată, în 2005, la aproape jumătate, în 2010 (a se vedea al doilea rând din tabelul 1.3 ). Curtea și-a exprimat preocuparea față de intensificarea acestei practici (25). 1.29. Comisia înțelege preocuparea Curții în acest domeniu și a depus eforturi pentru a soluționa această problemă. În contextul revizuirii actuale a Regulamentului financiar, Comisia a propus ca închiderea periodică a prefinanțărilor să devină obligatorie. Din cauza riscului de eroare în declarațiile de cheltuieli necertificate și/sau neauditate, o serie de ordonatori de credite delegați sunt reticenți în a face plăți pe baza unor astfel de declarații. Aceștia utilizează apoi declarațiile de cheltuieli necertificate și/sau neauditate ca un indicator al progresului înregistrat în acțiunile subvenționate și plata prefinanțărilor suplimentare, în scopul de a asigura un flux continuu de trezorerie pentru proiectele subvenționate. Prin urmare, închiderea este amânată până la încheierea proiectului. Este important de menționat că atât Comisia, cât și beneficiarii/contractanții (în special în domeniul politicilor interne și ajutorului extern) se vor confrunta cu o provocare în ceea ce privește volumul de muncă administrativă în cazul în care închiderea periodică a prefinanțărilor devine mai eficace. Înregistrarea incompletă a prefinanțărilor 1.30. Cu începere din 2009, s-a constatat o creștere substanțială a plăților – în principal în cadrul instrumentelor de inginerie financiară – pentru care justificarea costurilor și/sau a activității derulate este prevăzută abia la o dată ulterioară. Auditul a pus în lumină un număr semnificativ de cazuri în care, inițial, Comisia nu a înregistrat corect plățile ca dând naștere unui activ. Astfel, contravenind principiului prevalenței economicului asupra juridicului (26), conturile dădeau impresia că beneficiarii fondurilor au furnizat o justificare integrală a utilizării acestora, chiar dacă, în practică, lucrurile nu stăteau astfel. 1.30. Acest aspect a fost identificat pentru prima dată la începutul anului 2011. Cadrul juridic pentru gestionarea partajată nu impune ca sumele corespunzătoare plătite ca avans să fie revendicate de la Comisie într-o declarație separată de costuri și nici nu solicită o anumită raportare periodică privind utilizarea acestora de către beneficiarul final. A se vedea, de asemenea, răspunsurile la punctele 1.31 și 1.32. Instrumentele de inginerie financiară 1.31. Contribuțiile la instrumentele de inginerie financiară constituie principalul element vizat de această problemă. Reglementările aplicabile din domeniile coeziunii și dezvoltării rurale (27) prevăd ca declarațiile de cheltuieli să includă plățile efectuate din programele operaționale pentru constituirea fondurilor care asigură implementarea instrumentelor de inginerie financiară, precum și cele efectuate pentru a contribui la aceste fonduri. Comisia a adoptat practica de a înregistra în integralitatea lor sumele declarate de statele membre cu titlu de cheltuieli în contul rezultatului economic, ca și cum ar fi avut loc procesarea definitivă a declarației de cheltuieli. 1.31. În absența oricăror informații referitoare la plățile efectuate către FEI, care nu sunt solicitate de la statele membre în temeiul juridic aplicabil, Comisia nu a avut inițial nicio altă opțiune în afara luării în considerare a acestor plăți ca și cheltuieli. Pe baza informațiile pe care le-a solicitat și le-a obținut de la statele membre în iunie 2011, Comisia a tratat plățile către FEI ca active în conturile pentru 2010, inclusiv cifrele comparative pentru 2009. A se vedea notele 2.5, 2.9, 2.10 și 3.4 la conturile consolidate unde sunt furnizate toate detaliile. A se vedea, de asemenea, răspunsul la punctul 1.32. 1.32. Cu toate acestea, conform regulamentelor sectoriale, autoritățile din statele membre au obligația de a prezenta doar la o dată ulterioară (de obicei, la sfârșitul perioadei aferente programului) o declarație finală privind modul în care au fost utilizate aceste sume sub formă de participare la capital, împrumuturi și garanții acordate beneficiarilor finali. Aceasta înseamnă că, în 2010, Comisia nu dispunea de informații detaliate cu privire la sumele utilizate efectiv de instrumentele de inginerie financiară și abia după descoperirea acestei probleme, la începutul anului 2011, a fost în măsură să colecteze informațiile necesare de la statele membre. În consecință, în jur de 4,8 miliarde de euro nu au fost înregistrate ca prefinanțări în bilanțul din cadrul conturilor provizorii pentru exercițiul 2010 (28). 1.32. Ar trebui remarcat că informațiile solicitate și obținute de la statele membre nu privesc sumele efectiv cheltuite de FEI, ci sumele care reprezintă contribuții la FEI. Ținând seama de criteriul costuri-beneficii, Comisia a realizat o estimare a sumelor neutilizate pe o bază liniară și le-a reclasificat ca active. Activele în valoare de 4,8 miliarde de euro vor fi complet amortizate până la sfârșitul anului 2015, ca urmare a aplicării temeiului juridic actual. A se vedea, de asemenea, răspunsul la punctul 4.32. Alte scheme de ajutoare 1.33. În plus, există un număr de alte scheme de granturi care permit acordarea de avansuri în numerar beneficiarilor înainte de depunerea de către aceștia a declarațiilor finale de cheltuieli. În practică, acestea sunt tratate și ele ca și când ar fi cheltuieli definitive, nefiind deci recunoscute și prezentate în bilanț. Comisia are dificultăți în a cuantifica suma în cauză. 1.33. În ceea ce privește FEI menționate mai sus, pentru schemele de ajutor, temeiul juridic nu prevede niciun fel de raportare specifică privind sumele plătite și folosirea lor. Până în prezent, Comisia are indicii că în cadrul schemelor de ajutor, avansurile sunt plătite pentru o perioadă mai scurtă decât pentru FEI. Mișcările inerente datorate activității normale și timpul necesar pentru declararea cheltuielilor suportate efectiv fac dificilă cuantificarea impactului financiar al unor astfel de avansuri. A se vedea, de asemenea, răspunsul la punctul 1.36. Măsurile luate de Comisie 1.34. Comisia a făcut demersuri pentru a obține informații suficiente în scopul întocmirii conturilor finale. Potrivit informațiilor primite de la statele membre la sfârșitul lunii iunie 2011, contribuția furnizată de UE în contul instrumentelor de inginerie financiară totalizează 6,4 miliarde de euro. Luând ca punct de plecare estimarea sumelor care, până la 31.12.2010, nu au fost utilizate de instrumentele de inginerie financiară, ajustarea cea mai semnificativă care trebuia operată consta în reclasificarea de la cheltuieli la active în conturile aferente exercițiilor 2009 și 2010 (a se vedea notele 2.5, 2.9, 2.10 și 3.4 la conturile aferente exercițiului 2010, în care se explică ajustările operate). Concluzii și recomandări 1.35. Comisia a corectat problemele semnificative legate de caracterul exhaustiv al modului în care erau trecute în evidențe prefinanțările, procedând la efectuarea de înregistrări operate în cadrul procedurii de separare a exercițiilor și la efectuarea de ajustări (a se vedea punctul 1.34). Totuși, lipsa informațiilor actualizate cu privire la fondurile UE utilizate efectiv de statele membre reduce în mod considerabil utilitatea pe care o prezintă informațiile contabile pentru gestiune, în special pentru Comisie în exercitarea responsabilităților care îi revin pentru execuția bugetului. 1.35. Comisia dorește să sublinieze volumul și importanța informațiilor colectate privind contribuțiile plătite la FEI, ceea ce reprezintă un pas important în direcția unor informații contabile mai exacte. 1.36. Comisia trebuie să ia în continuare măsuri astfel încât să se asigure că sunt disponibile informațiile necesare, că tratamentul operațiunilor este consecvent în conturi și că toate direcțiile generale țin evidențe contabile exhaustive, exacte și actualizate. 1.36. Tratamentul contabil aplicat a fost consecvent în ceea ce privește 4 DG-uri care aplică gestiunea partajată în conformitate cu temeiul juridic. În plus, în acest stadiu nu ar fi fezabilă modificarea regimului aplicat declarațiilor de cheltuieli prezentate de statele membre. În schimb, Comisia va continua să calculeze o estimare a sumelor neutilizate la sfârșitul anului și să facă ajustările contabile necesare. Trebuie să se țină seama de eficiența costurilor, întrucât Comisia trebuie să evite ca raportarea privind avansurile solicitate de beneficiari să devină extrem de complexă și împovărătoare pentru toate părțile implicate. Comisia a propus deja o modificare corespunzătoare a actualei baze juridice sectoriale în Regulamentul privind fondurile structurale. De asemenea, va introduce dispoziții corespunzătoare în propunerile pentru viitoarele temeiuri juridice. 1.37. Având în vederea recurgerea din ce în ce mai frecventă la prefinanțări în bugetul UE și la noi tipuri de instrumente financiare, Comisia trebuie să reexamineze fără întârziere norma contabilă relevantă, pentru a furniza orientări adecvate cu privire la recunoașterea și închiderea prefinanțărilor. Acest demers ar trebui să fie însoțit de intensificarea supravegherii (29). 1.37. Comisia subliniază că ar trebui să se facă o distincție între prefinanțarea acordată în temeiul ajutoarelor externe și al politicilor interne și plățile anticipate efectuate în cadrul gestiunii partajate, în special în ceea ce privește instrumentele de inginerie financiară. Comisia subliniază, de asemenea, că abordarea închiderii prefinanțării înainte de efectuarea plăților finale nu este doar o chestiune de orientare în materie contabilă. În practică, aceasta înseamnă rambursarea declarațiilor intermediare de cheltuieli al căror grad de conformitate cu normele de eligibilitate complicate trebuie să fie mai întâi verificată. Aceasta nu poate fi obținută fără o creștere substanțială a volumului de muncă administrativă, atât pentru beneficiari, cât și pentru serviciile Comisiei. În plus, aceasta ar necesita efectuarea de modificări în Regulamentul financiar și în legislația sectorială care, în prezent, permite prefinanțări succesive pe baza progreselor efectuate în legătură cu acțiunile subvenționate. Comisia a propus deja, în cadrul reexaminării articolului relevant din Regulamentul financiar, ca închiderea periodică a prefinanțării să devină obligatorie. În cele din urmă, Comisia ar dori să sublinieze că serviciile sale de contabilitate au furnizat orientări, formare și au organizat ateliere pe tema prefinanțării în 2010 și 2011, iar acest lucru va continua. GESTIUNEA BUGETARĂ 1.38. În această secțiune, este prezentată sintetic execuția bugetului general al Uniunii Europene pentru exercițiul 2010. Creditele bugetare pentru angajamente și pentru plăți 1.39. Totalul creditelor disponibile în cursul exercițiului financiar 2010, luând în considerare creditele reportate (30), veniturile alocate (31) și bugetele rectificative (32), se ridică la 147, 3 miliarde de euro, în cazul celor pentru angajamente, respectiv la 130,5 miliarde de euro, în cazul celor pentru plăți, ceea ce reprezintă o creștere de 0,9 %, respectiv, de 4,8 %, în raport cu creditele disponibile în cursul exercițiului 2009 (a se vedea diagramele III și IV din anexa la prezentul raport anual). 1.40. Creditele bugetare de angajament aferente exercițiului au depășit cu 0,6 miliarde de euro plafonul cadrului financiar, cauza fiind utilizarea de fonduri pentru care este permis acest lucru (33). Totalul creditelor de plată s-a situat cu 11,4 miliarde de euro sub plafon. Ratele de execuție bugetară 1.41. Comisia elaborează o serie de documente, care conțin, printre altele, următoarele informații privind execuția bugetului Uniunii Europene (34): 1.41. — la sfârșitul exercițiului 2010, excedentul bugetar era de 4,5 miliarde de euro (2009: 2,3 miliarde de euro); — în 2010, ratele de utilizare pentru angajamente și pentru plăți au fost de 99 %, respectiv de 97 %; — în 2010, au fost dezangajate angajamente restante acumulate în valoare de 3,3 miliarde de euro (2009: 1,9 miliarde de euro). Creșterea înregistrată în ceea ce privește dezangajările provine în mare parte de la titlul 04 – Ocuparea forței de muncă și afaceri sociale (1,4 miliarde de euro); — în 2010, DG EMPL a primit cererile finale pentru perioada de programare 2000-2006 a FSE. Pentru programele pentru care suma totală declarată a fost mai mică decât programarea financiară, DG EMPL a dezangajat angajamentele restante excedentare (RAL). — s-au reportat din exercițiul 2010 în exercițiul 2011 credite de plată necheltuite [excluzând veniturile alocate (35)] în valoare de 1,5 miliarde de euro; — pentru domeniile de politici Agricultură și dezvoltare rurală (titlul 05), Coeziune (titlurile 04 și 13) și Afaceri maritime și pescuit (titlul 11), rata globală de utilizare a creditelor de plată a fost de 98 %; — în domeniul de politici Politică regională, cuantumul creditelor de plată a fost mai mare decât fusese prevăzut (106 % din bugetul inițial). Această diferență a fost finanțată prin intermediul unor transferuri, care se ridică la 1,8 miliarde de euro, în principal de la titlurile 04 (Ocuparea forței de muncă și afaceri sociale) și 05 (Agricultură și dezvoltare rurală), în cazul cărora s-a înregistrat un volum al plăților mai mic decât se preconizase, ca urmare a întreruperii și a suspendării plăților către Fondul social european (rată de execuție de 88 %), a unui volum financiar mai mic aferent cererilor de plată în domeniul dezvoltării rurale (rată de execuție de 94 %) sau a ritmului lent de procesare a închiderii diverselor programe (36). — execuția FSE a atins doar 88 % în 2010, datorită unor plăți blocate ca urmare a detectării unor deficiențe sau nereguli sistemice grave ca rezultat al activității de audit pentru unele programe din 2000-2006 (suspendări ale plăților) și din 2007-2013 (întreruperi de plată). Pentru unele programe spaniole, franceze și italiene din perioada de programare 2000-2006, pentru care creditele de plată au fost reportate din 2009 în 2010, rămânând blocate în acest stadiu, procedurile de suspendare și de corecție financiară vor fi unificate cu cele ale plăților finale prelucrate în contextul declarațiilor de încheiere pentru 2000-2006 (în toate cazurile, cu excepția unuia). În conformitate cu Regulamentul financiar, reportarea creditelor nu poate fi transferată către o altă linie bugetară, astfel încât acestea au rămas neutilizate în 2010. 1.42. În cursul exercițiului financiar 2010, s-au adus modificări regulamentelor relevante (37) pentru a prevedea plata unor prefinanțări suplimentare pentru acțiunile structurale din perioada 2007-2013. În baza regulamentelor adaptate, s-au vărsat acelor state membre care sunt afectate în mod deosebit de criza economică plăți în avans suplimentare în valoare de 371 de milioane de euro în cadrul Fondului social european, în valoare de 404 milioane de euro în cadrul Fondului de coeziune, și în valoare de 0,8 milioane de euro în cadrul Fondului european pentru pescuit. Pentru domeniul Agricultură și dezvoltare rurală, statelor membre li s-au vărsat, în cursul exercițiului bugetar 2010, prefinanțări suplimentare în valoare de 401 milioane de euro fără niciun temei juridic adecvat. Suma în cauză este raportată în capitolul 3, fiind calificată ca eroare privind legalitatea și regularitatea (38). 1.42. Plățile în avans în valoare de 401 milioane de euro pentru dezvoltarea rurală nu reprezintă plăți în neregulă către beneficiarii finali. În plus, recuperarea sumelor în cauză este în curs și va fi finalizată până la sfârșitul lui 2011. Angajamente bugetare restante 1.43. Cuantumul angajamentelor bugetare restante, care reprezintă angajamente deschise pentru care nu au fost încă făcute plăți și/sau dezangajări (39), a crescut cu 17 miliarde de euro (9,7 %), ajungând la 194 de miliarde de euro, în principal în domeniile de politici finanțate prin credite diferențiate (40). Aceste angajamente restante reprezintă echivalentul valorii angajamentelor diferențiate corespunzând a 2,2 exerciții sau al valorii plăților diferențiate corespunzând a 2,8 exerciții, la rata de utilizare din 2010, în domeniile de politici în cauză. 1.43-1.44. Angajamentele restante rezultă din gestionarea normală a programelor multianuale și din creșterea nivelului general de angajamente noi. În ceea ce privește fondurile structurale, mărimea RAL este controlată prin regula N + 2/N + 3, astfel cum este definită prin regulamentele corespunzătoare. Conform acestei reguli, nivelul preconizat al RAL trebuie să fie echivalent cu 2 sau 3 ani de angajamente. Prin urmare, majoritatea angajamentelor bugetare restante este „normală” în lumina normelor care stau la baza acestora. În plus, autoritatea bugetară este informată în fiecare an cu privire la angajamentele restante potențial anormale. Comisia monitorizează aceste angajamente, care trebuie să fie dezangajate. 1.44. Majoritatea angajamentelor restante se regăsesc în grupul de politici Coeziune (a se vedea graficul 1.2 ). Angajamentele restante s-au ridicat, în acest domeniu, la 128 de miliarde de euro (41) (în jur de 66 % din suma totală a angajamentelor restante), reprezentând valoarea angajamentelor pe 2,6 exerciții sau valoarea plăților pe 3,4 exerciții în domeniul în cauză, la rata de utilizare din 2010. Marea majoritate a acestor angajamente restante (113,2 miliarde de euro, 88 % din suma totală) corespunde perioadei în curs, 2007-2013. Acest lucru indică impactul eforturilor întreprinse pentru a efectua plăți în contul angajamentelor restante înaintea aplicării regulii privind dezangajarea automată (regula „n+ 2”/regula „n+ 3” (42)). (1) Situațiile financiare consolidate cuprind: bilanțul, contul rezultatului economic, tabelul fluxurilor de numerar, situația modificărilor de capital, o sinteză a principalelor politici contabile, precum și alte note explicative (inclusiv raportarea pe segmente). (2) Rapoartele consolidate privind execuția bugetară cuprind rapoartele consolidate (propriu-zise) privind execuția bugetară, precum și o sinteză a principiilor bugetare și alte note explicative. (3) Normele contabile adoptate de contabilul Comisiei se bazează pe Standardele internaționale de contabilitate pentru sectorul public (International Public Sector Accounting Standards – IPSAS) emise de Federația Internațională a Contabililor sau, dacă nu este cazul utilizării acestora, pe Standardele internaționale de contabilitate (International Accounting Standards – IAS)/Standardele internaționale de raportare financiară (International Financial Reporting Standards – IFRS) emise de Consiliul pentru Standarde Internaționale de Contabilitate (International Accounting Standards Board – IASB). În conformitate cu Regulamentul financiar, situațiile financiare consolidate pentru exercițiul financiar 2010 au fost întocmite (așa cum se procedează cu începere încă din exercițiul financiar 2005) pe baza acestor norme contabile adoptate de contabilul Comisiei, prin intermediul cărora principiile contabile bazate pe contabilitatea de angajamente sunt adaptate la mediul specific al Uniunii Europene, în timp ce rapoartele consolidate privind execuția bugetară continuă să se bazeze în principal pe mișcări de numerar. (4) A se vedea JO C 303, 9.11.2010, p. 10-12. (5) Acronim din limba franceză pentru Déclaration d’assurance. (6) A se vedea articolul 287 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. (7) Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, 16.9.2002, p. 1), modificat ultima dată prin Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1081/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 311, 26.11.2010, p. 9), prevede transmiterea conturilor finale înainte de data de 31 iulie a următorului exercițiu financiar. (8) A se vedea punctul 1 din anexa 1.2 . (9) Partea referitoare la cercetare din fostul grup de politici Cercetare, energie și transport era tratată în capitolul 5, fostul grup de politici Educație și cetățenie era tratat în capitolul 7, iar fostul grup de politici Afaceri economice și financiare era tratat anterior în capitolul 8 (pentru mai multe detalii, a se vedea punctul 6.1). În plus, partea referitoare la energie și transport din cadrul fostului grup de politici Cercetare, energie și transport este tratată în prezent în capitolul 4, împreună cu fostul grup de politici Coeziune. (10) Pentru informații referitoare la sfera auditului privind veniturile, a se vedea punctele 2.7-2.13. (11) Integrated Administration and Control System – Sistemul integrat de administrare și control. (12) A se vedea tabelul 1.2 din prezentul raport anual și anexele x.1 corespunzătoare diferitelor grupuri de politici, precum și punctele 4.17-4.19 referitoare la grupul de politici Coeziune din Raportul anual 2009. (13) În 2010, energia și transporturile au constituit 7 % din grupul de politici consolidat (a se vedea, de asemenea, nota de subsol 9). (14) A se vedea, de asemenea, punctul 1.26 din Raportul anual 2009. (15) Numărul total al rezervelor a scăzut de la 20, în 2009, la 17, în 2010. Trebuie ținut seama de faptul că, în 2010, Direcția Generală Energie și Transporturi s-a scindat în două direcții generale (Direcția Generală Mobilitate și Transporturi și Direcția Generală Energie), și că, prin urmare, rezerva exprimată pentru exercițiul 2009 a fost reportată sub forma a două rezerve. (16) A se vedea anexa 4.3 . (17) A se vedea punctul 2.3 din Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu și Curtea de Conturi – Sinteza realizărilor Comisiei în materie de gestiune în 2010, COM(2011) 323 final, 1 iunie 2011: „Auditorul intern al Comisiei consideră că, în 2010, Comisia a instituit proceduri de gestionare a riscurilor, de control intern și de guvernanță adecvate pentru a oferi o asigurare rezonabilă cu privire la atingerea obiectivelor sale financiare, cu excepția acelor domenii ale gestiunii financiare cu privire la care directorii generali și-au exprimat rezerve în declarațiile lor de asigurare și sub rezerva observațiilor cu privire la gestionarea riscurilor privind erorile din tranzacțiile subiacente.” (18) Comunicare a Comisiei către Parlamentul European, Consiliu și Curtea de Conturi – Sinteza realizărilor Comisiei în materie de gestiune în 2010, COM(2011) 323 final, 1 iunie 2011. (19) În temeiul articolului 317 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE). (20) A se vedea Cartea verde privind modernizarea politicii UE în domeniul achizițiilor publice (Directivele 2004/18/CE și 2004/17/CE). (21) A se vedea punctul 2.3 din COM(2011) 323 final, 1 iunie 2011. (22) A se vedea punctul 1.31 din Raportul anual 2009 al Curții. (23) Procedura de separare a exercițiilor financiare vizează să asigure înregistrarea exhaustivă și exactă a veniturilor și a cheltuielilor în perioada contabilă corectă. (24) A se vedea punctul 1.28 prima liniuță din Raportul anual 2006 al Curții, punctul 1.23 a doua liniuță, punctul 1.24 a doua liniuță și punctul 1.26 din Raportul anual 2007, punctul 1.14 din Raportul anual 2008 și punctul 1.12 din Raportul anual 2009. (25) În Avizul nr. 6/2010 referitor la o propunere de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Uniunii Europene, Curtea și-a exprimat preocupările în ceea ce privește creșterea foarte puternică a prefinanțărilor neînchise și a subliniat că este necesară luarea unor măsuri. (26) Standardul internațional de contabilitate pentru sectorul public IPSAS 1 definește acest principiu după cum urmează: „Dacă informațiile reprezintă fidel tranzacțiile și alte evenimente pe care își propun să le reprezinte, este necesar ca ele să fie contabilizate și prezentate în conformitate cu fondul lor economic și cu realitatea economică și nu numai în forma juridică. Fondul economic al tranzacțiilor și al altor evenimente nu este întotdeauna în concordanță cu forma lor juridică” (anexa A la Handbook of International Public Sector Accounting Pronouncements 2011, volumul 1, p. 70). A se vedea, de asemenea, articolul 124 din Regulamentul financiar. (27) A se vedea secțiunea 4 articolul 44 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului (JO L 210, 31.7.2010, p. 25), secțiunea 8 articolele 43-46, pentru Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european și Fondul de coeziune, din Regulamentul (CE) nr. 1828/2006 al Comisiei (JO L 371, 27.12.2006, p. 1), articolul 71 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului (JO L 277, 21.10.2005, p. 1) și articolele 50-52, pentru Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală, din Regulamentul (CE) nr. 1974/2006 al Comisiei (JO L 368, 23.12.2006, p. 15). (28) Această sumă este alcătuită din prefinanțări pe termen lung (3 820 de milioane de euro) și din prefinanțări pe termen scurt (955 de milioane de euro). (29) A se vedea, de asemenea, punctul 1.43 din Raportul anual 2008. (30) Creditele reportate din exercițiul 2009 se ridică la 0,3 miliarde de euro, în cazul celor pentru angajamente, respectiv la 1,8 miliarde de euro, în cazul celor pentru plăți. (31) Veniturile alocate aferente exercițiului 2010 (a se vedea, de asemenea, nota de subsol 35) se ridică la 5,4 miliarde de euro, în cazul angajamentelor, respectiv la 5,8 miliarde de euro, în cazul plăților. (32) Cele opt bugete rectificative aprobate în cursul anului 2010 au avut drept rezultat o creștere, per ansamblu, de 99 de milioane de euro a creditelor pentru angajamente și o creștere, per ansamblu, de 19 milioane de euro a creditelor pentru plăți. (33) Conform Acordului interinstituțional între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (JO C 139, 14.6.2006, p. 1), anumite credite de angajament, precum cele pentru Rezerva pentru ajutor de urgență, pentru Fondul de solidaritate al Uniunii Europene și pentru Fondul european de adaptare la globalizare, pot fi înscrise în buget peste plafoanele stabilite. (34) Informații detaliate privind execuția bugetară în 2010 se pot obține din partea II a Conturilor anuale ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2010 și din următoarele documente ale Comisiei (Direcția Generală Buget): Raport de gestiune bugetară și financiară – Exercițiul financiar 2010, care însoțește conturile Uniunii, și Analysis of the budgetary implementation of the Structural and Cohesion Funds in 2010 (Analiza execuției bugetare a fondurilor structurale și a Fondului de coeziune în 2010). (35) Veniturile alocate cuprind, printre altele, restituirile care decurg în urma recuperării sumelor plătite eronat, care sunt realocate liniei bugetare din care au provenit inițial, contribuțiile statelor care fac parte din AELS pentru majorarea anumitor linii bugetare sau veniturile provenite de la terțe părți cu care au fost încheiate acorduri care presupun vărsarea de către acestea a unei contribuții financiare la activități ale Uniunii Europene. (36) Raport de gestiune bugetară și financiară – Exercițiul financiar 2010, care însoțește conturile Uniunii. (37) Regulamentul (CE) nr. 1198/2006 al Consiliului (JO L 223, 15.8.2006, p. 1) și Regulamentul (CE) nr. 1083/2006. (38) A se vedea punctele 3.13, 3.15 și 3.22. (39) Angajamentele bugetare restante reprezintă o consecință directă a cheltuielilor diferențiate, întrucât programele de cheltuieli se întind pe mai mulți ani, iar angajamentele se contractează în exerciții anterioare efectuării plăților care le corespund. Întrucât angajamentele se lichidează prin efectuarea de plăți, efectul pe termen lung al faptului că angajamentele depășesc în mod semnificativ plățile constă într-o acumulare inevitabilă de angajamente restante, care este transferată apoi de la un exercițiu la altul. (40) Bugetul face distincția între două tipuri de credite: credite nediferențiate și credite diferențiate. Creditele nediferențiate sunt utilizate pentru finanțarea operațiunilor anuale, de exemplu cheltuielile administrative. Creditele diferențiate au fost introduse pentru a gestiona operațiunile multianuale, plățile aferente acestora putând fi efectuate în cursul exercițiului în care a fost contractat angajamentul și în cursul exercițiilor următoare. Creditele diferențiate sunt utilizate în principal pentru fondurile structurale și pentru Fondul de coeziune. (41) Pentru grupul de politici Coeziune, a se vedea Raport de gestiune bugetară și financiară – Exercițiul financiar 2010, care însoțește conturile Uniunii, p. 23 și p. 36-41. (42) Termenul stabilit de regula „n+ 2”/„n+ 3” prevede dezangajarea automată a totalității fondurilor care nu au fost cheltuite sau care nu fac obiectul unei cereri de plată până la sfârșitul celui de al doilea/celui de al treilea exercițiu care urmează exercițiului în care au fost alocate. În cadrul celui de „al treilea pachet cuprinzând măsuri de simplificare”, regula „n+ 2”/„n+ 3” a fost modificată ultima dată pentru angajamentele aferente exercițiului 2007 în domeniul coeziunii [a se vedea Regulamentul (CE) nr. 1083/2006, modificat prin Regulamentul (UE) nr. 539/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 158, 24.6.2010, p. 1)]. Acest lucru nu a avut însă niciun impact semnificativ asupra ratei de utilizare a creditelor de plată. (43) Titlurile bugetare 14 și 24-31 din secțiunea III a bugetului general, care se referă în principal la cheltuieli administrative, sunt incluse în secțiunea privind Comisia Europeană din capitolul 7. (44) Cheltuielile administrative sunt deduse din sumele totale aferente grupurilor de politici și sunt prezentate separat într-o rubrică specială, ceea ce dă naștere la diferențe față de sumele menționate în capitolele 3-6. (45) Frecvența erorilor reprezintă proporția din eșantion care este afectată de erori cuantificabile și necuantificabile. (46) Sistemele sunt clasificate ca fiind „parțial eficace” atunci când se consideră că anumite mecanisme de control funcționează în mod corespunzător, în timp ce altele nu. Prin urmare, luate în ansamblu, acestea pot să nu reușească să limiteze la un nivel acceptabil erorile din operațiunile subiacente. Pentru detalii, a se vedea secțiunea „Sfera și abordarea auditului” din capitolele 2-7. (47) Cheltuieli rambursate (a se vedea punctul 3.16). (48) Cheltuieli rambursate (a se vedea punctul 4.23). (49) Diferența dintre plățile din 2010 (122 231 de milioane de euro – a se vedea tabelul 1.1 ) și suma totală aferentă ansamblului populației auditate în contextul regularității operațiunilor corespunde plăților în avans pentru grupurile de politici Agricultură și resurse naturale (851 de milioane de euro) și Coeziune, energie și transporturi (3 074 de milioane de euro) (a se vedea punctele 3.16 și 4.23). (50) Nu sunt incluse cheltuielile înregistrate în avans pentru instrumentele de inginerie financiară, în cuantum de 4 775 de milioane de euro în 2010 și în cuantum de 2 153 de milioane de euro în 2009 (a se vedea punctele 1.31-1.33). ANEXA 1.1 ABORDAREA ȘI METODOLOGIA AUDITULUI PARTEA 1 – Abordarea și metodologia auditului în ceea ce privește fiabilitatea conturilor 1. Pentru a evalua în ce măsură conturile consolidate, care sunt constituite din situațiile financiare consolidate și din rapoartele consolidate privind execuția bugetului (1), prezintă în mod fidel, sub toate aspectele semnificative, situația financiară a Uniunii Europene, precum și rezultatele operațiunilor și fluxurile de numerar la sfârșitul exercițiului, se utilizează următoarele principale criterii de evaluare: (a) legalitatea și regularitatea: conturile sunt întocmite în conformitate cu normele și există credite bugetare disponibile; (b) exhaustivitatea: sunt înscrise în conturi toate operațiunile care implică venituri sau cheltuieli și toate activele și pasivele (inclusiv elementele extrabilanțiere) aferente perioadei; (c) realitatea operațiunilor și existența activelor și a pasivelor: orice operațiune care implică venituri sau cheltuieli este justificată de producerea unui eveniment care este aferent entității și perioadei în cauză; activul sau pasivul există la data întocmirii bilanțului și aparține entității care raportează informațiile financiare; (d) evaluare și estimare: operațiunile care implică venituri sau cheltuieli, precum și activele și pasivele sunt înscrise în conturi la o valoare adecvată și care respectă principiul prudenței; (e) prezentarea informațiilor: operațiunile care implică venituri sau cheltuieli, precum și activele și pasivele sunt prezentate și descrise în conformitate cu normele și convențiile contabile aplicabile și respectând principiul transparenței. 2. Auditul constă în următoarele elemente de bază: (a) o actualizare a evaluării mediului de control contabil; (b) verificarea funcționării principalelor proceduri contabile și a procesului de închidere a exercițiului; (c) verificări analitice (coerența și verosimilitatea) ale principalelor date contabile; (d) analize și reconcilieri ale conturilor și/sau ale soldurilor și (e) teste de fond efectuate cu privire la angajamente, plăți și posturi specifice din bilanț, pe baza unor eșantioane reprezentative. PARTEA 2 – Abordarea și metodologia auditului în ceea ce privește regularitatea operațiunilor 3. Abordarea adoptată de Curte în ceea ce privește auditul regularității operațiunilor subiacente conturilor cuprinde: — teste directe efectuate pe operațiuni din fiecare domeniu de venituri sau cheltuieli (a se vedea tabelul 1.1 ), cu scopul de a stabili gradul de regularitate al acestora; și — o evaluare a eficacității sistemelor de supraveghere și de control care asigură regularitatea operațiunilor. 4. În completarea acestora, se recurge, de asemenea, la probele furnizate în urma activităților desfășurate de alți auditori (dacă sunt pertinente) și la o analiză a declarațiilor/luărilor de poziție ale conducerii Comisiei. Cum testează Curtea operațiunile? 5. Testele directe pe operațiuni pentru fiecare apreciere specifică (capitolele 2-7) se efectuează pe baza unui eșantion reprezentativ de sume încasate (în cazul veniturilor) și de plăți din cadrul grupului de politici în cauză (2). În urma acestor teste, se obține o estimare statistică a gradului de neregularitate a operațiunilor din cadrul populației în cauză. 6. Pentru a determina dimensiunea eșantioanelor necesare pentru a obține un rezultat fiabil, Curtea recurge la un model de asigurare de audit. Acesta comportă o evaluare a riscului de producere a unor erori în cadrul operațiunilor (riscul inerent), precum și o evaluare a riscului ca sistemele să nu reușească să prevină producerea unor astfel de erori sau să nu reușească să le detecteze și să le corecteze (riscul de control). 7. Testele efectuate pe operațiuni presupun verificarea în detaliu a fiecărei operațiuni selecționate în cadrul eșantioanelor, cu scopul de a determina dacă declarațiile de cheltuieli sau plățile au fost calculate corect și au respectat normele și reglementările aplicabile. Curtea extrage un eșantion de operațiuni înregistrate în conturile bugetare și urmărește parcursul plății până la nivelul beneficiarului final (de exemplu un fermier, un organizator de cursuri de formare, un promotor al unui proiect derulat în cadrul asistenței pentru dezvoltare), verificând respectarea condițiilor aplicabile la fiecare nivel. În cazul în care o operațiune (indiferent la ce nivel) este calculată incorect sau nu este conformă cu o cerință normativă sau cu dispozițiile contractuale, se consideră că operațiunea respectivă conține o eroare. Cum evaluează și prezintă Curtea rezultatele testelor efectuate pe operațiuni? 8. Cauzele care determină producerea erorilor în cadrul operațiunilor sunt diverse. Erorile pot lua un număr de forme diferite, în funcție de norma sau de obligația contractuală nerespectată și de natura acestei nerespectări. Eroarea dintr-o operațiune dată nu afectează întotdeauna suma totală plătită. 9. Curtea clasifică erorile: — ca fiind cuantificabile sau necuantificabile, în funcție de posibilitatea de a măsura proporția afectată de eroare din suma plătită de la bugetul UE sau din suma primită la buget, și — în funcție de natura lor, în special pe următoarele categorii: erori privind eligibilitatea (plata nu întrunește criteriile de eligibilitate), erori privind realitatea operațiunilor (rambursarea unor cheltuieli pentru care nu există probe că ar fi fost suportate efectiv) sau erori privind exactitatea (plată calculată incorect). 10. Achizițiile publice constituie unul dintre domeniile în care Curtea detectează cu frecvență erori. Legislația UE în materie de achiziții publice constă, în esență, într-o serie de cerințe procedurale. Pentru a garanta principiul de bază al concurenței prevăzut în tratat, este necesar, printre altele, să se publice contractele care urmează să se atribuie și să se evalueze ofertele în raport cu criterii anume definite, iar contractele nu pot fi scindate artificial pentru a obține valori mai mici decât pragurile stabilite pentru organizarea procedurilor de atribuire. 11. În scopul auditului, Curtea atribuie diferite valori nerespectării unei cerințe procedurale. Curtea: (a) consideră că erorile sunt „grave” atunci când contracarează obiectivele normelor în materie de achiziții publice: concurența loială și atribuirea contractului ofertantului celui mai calificat (3); (b) cuantifică impactul încălcărilor „grave” ale normelor în materie de achiziții publice, considerându-le ca fiind eroare cuantificabilă 100 % (4), cu alte cuvinte ca afectând valoarea integrală a plății aferente contractului; (c) tratează erorile mai puțin grave, care nu afectează rezultatul procedurii de atribuire, ca erori necuantificabile (5). Modul în care Curtea cuantifică aceste abateri poate fi diferit de abordarea utilizată de Comisie sau de statele membre atunci când iau decizii cu privire la acțiunile care ar trebui întreprinse ca urmare a aplicării incorecte a normelor de achiziții publice. 12. Curtea indică frecvența cu care se produc erorile, precizând care este proporția din eșantion care este afectată de erori cuantificabile și necuantificabile. Această proporție reprezintă o estimare a gradului de răspândire a erorilor în cadrul grupului de politici în ansamblu. Această informație este prezentată în anexele x.1 din capitolele 2-7, atunci când s-a constatat un nivel semnificativ de eroare. 13. Pe baza erorilor pe care le-a cuantificat, Curtea aplică tehnici statistice standard pentru a estima indicele de eroare cel mai probabil (the most likely error – MLE) pentru fiecare apreciere specifică și pentru cheltuielile bugetului în ansamblu. MLE reprezintă media ponderată a indicilor de eroare, exprimați procentual, detectați în cadrul eșantionului (6). De asemenea, Curtea estimează, pentru fiecare apreciere specifică (precum și pentru cheltuielile în ansamblu), apelând din nou la tehnici statistice standard și cu un grad de certitudine de 95 %, intervalul în care se situează indicele de eroare care afectează populația. Acesta este intervalul dintre limita inferioară a indicelui de eroare (lower error limit – LEL) și limita superioară a indicelui de eroare (upper error limit – UEL) (7) (a se vedea ilustrația prezentată în continuare). 14. Procentajul zonei colorate de sub curbă indică gradul de probabilitate ca indicele de eroare real care afectează populația să fie situat între LEL și UEL. 15. Atunci când își planifică activitățile de audit, Curtea urmărește să inițieze proceduri care să îi permită să compare indicele de eroare estimat care afectează populația cu un prag de semnificație, stabilit în faza planificării, de 2 %. Curtea evaluează rezultatele de audit în funcție de acest prag de semnificație și ține cont, atunci când își formulează opinia de audit, de natura și de contextul erorilor, precum și de sumele corespunzătoare acestora. Cum evaluează Curtea sistemele și cum raportează rezultatele? 16. Comisia, precum și statele membre și statele beneficiare în cazul gestiunii partajate sau descentralizate, instituie sisteme de supraveghere și de control în vederea gestionării riscurilor la care este expus bugetul, inclusiv regularitatea operațiunilor. Evaluarea eficacității sistemelor în ceea ce privește asigurarea regularității reprezintă deci o procedură esențială de audit, cu o utilitate specială pentru identificarea recomandărilor în vederea realizării de îmbunătățiri. 17. Fiecare grup de politici, inclusiv veniturile, este reglementat de o multitudine de sisteme diferite. Prin urmare, în fiecare an, Curtea selectează, de obicei, un eșantion de sisteme în vederea evaluării. Rezultatele evaluărilor sistemelor sunt prezentate sub forma unui tabel intitulat „Rezultatele examinării sistemelor”, care figurează în anexele x.2 care însoțesc capitolele 2-7. Sistemele sunt clasificate ca fiind eficace în reducerea riscului de eroare la nivelul operațiunilor, parțial eficace (atunci când există un număr de deficiențe care afectează eficacitatea operațională) sau ineficace (atunci când deficiențele sunt generalizate și, prin urmare, subminează în totalitate eficacitatea operațională). 18. În plus, atunci când dispune de probe de audit, Curtea furnizează o evaluare globală a sistemelor aferente grupului de politici (furnizată, de asemenea, în anexele x.2 ce însoțesc capitolele 2-7), care ține seama atât de evaluarea sistemelor selectate, cât și de rezultatele testelor efectuate pe operațiuni. Cum evaluează Curtea luările de poziție ale Comisiei și cum raportează rezultatele? 19. Așa cum prevăd standardele internaționale de audit, Curtea primește de la Comisie o scrisoare cuprinzând declarațiile/luările de poziție ale acesteia, în care aceasta confirmă că s-a achitat de responsabilitățile care îi revin și că a prezentat toate informațiile care ar putea avea relevanță pentru auditor. De asemenea, Comisia confirmă că a prezentat toate informațiile în ceea ce privește evaluarea riscului de fraudă, toate informațiile cu privire la fraude sau la suspiciuni de fraudă de care are cunoștință, precum și toate cazurile semnificative de nerespectare a legilor și reglementărilor. 20. În plus, capitolele 2-7 au analizat rapoartele anuale de activitate ale diferitelor direcții generale relevante. Acestea raportează cu privire la îndeplinirea obiectivelor politicilor și la sistemele de gestiune și de control instituite pentru a asigura regularitatea operațiunilor și utilizarea optimă a resurselor. Fiecare raport anual de activitate este însoțit de o declarație a directorului general, care acoperă aspecte precum măsura în care resursele au fost utilizate în scopurile pentru care au fost destinate și măsura în care procedurile de control garantează regularitatea operațiunilor. (8) 21. Curtea evaluează rapoartele anuale de activitate și declarațiile care le însoțesc cu scopul de a stabili în ce măsură acestea oferă o imagine corectă a gestiunii financiare din perspectiva regularității operațiunilor. Rezultatele acestei evaluări sunt raportate în secțiunea intitulată „Fiabilitatea luărilor de poziție ale Comisiei” din cadrul capitolelor 2-7 și – în cazul în care constatările prezintă o importanță deosebită – prin formularea unei observații după prezentarea concluziilor privind regularitatea operațiunilor și eficacitatea sistemelor. Cum ajunge Curtea la opiniile pe care le exprimă în declarația de asigurare? 22. Curtea își formulează opinia cu privire la regularitatea operațiunilor subiacente conturilor Uniunii Europene, care este prezentată în declarația de asigurare, bazându-se pe toate activitățile de audit care sunt descrise în capitolele 2-7 din prezentul raport, precum și pe o evaluare a gradului de răspândire a nivelului de eroare. Unul dintre elementele esențiale este analizarea rezultatelor testelor efectuate pe operațiunile aferente cheltuielilor. Per ansamblu, suma totală a cheltuielilor aferente exercițiului 2010 este afectată de un indice de eroare de 3,7 %, conform celei mai bune estimări realizate de Curte. Curtea are în proporție de 95 % certitudinea că indicele de eroare din cadrul populației se situează între 2,6 % și 4,8 %. Indicele de eroare constatat variază în funcție de diversele domenii de politici, după cum se arată în capitolele 3-7. Conform evaluării Curții, nivelul de eroare este generalizat, atingând majoritatea domeniilor de cheltuieli. Curtea exprimă o opinie globală privind regularitatea angajamentelor bazându-se pe un eșantion orizontal suplimentar. Neregularitate sau fraudă 23. În marea lor majoritate, erorile sunt cauzate de aplicarea incorectă sau de neînțelegerea normelor adesea complexe care reglementează schemele de cheltuieli ale Uniunii Europene. În cazul în care are motive să suspecteze activități frauduloase, Curtea informează în acest sens OLAF, oficiul antifraudă al Uniunii, care are responsabilitatea de a efectua investigații în consecință. În practică, Curtea semnalează către OLAF în jur de trei cazuri pe an, în urma activităților de audit pe care le desfășoară. (1) Inclusiv notele explicative. (2) În plus față de acesta, se mai extrage un eșantion reprezentativ orizontal de angajamente, care face obiectul unor teste privind conformitatea cu normele și reglementările aplicabile. (3) Există două sisteme principale de atribuire a contractelor: oferta cu prețul cel mai scăzut și oferta cea mai avantajoasă. (4) Exemple de eroare cuantificabilă: concurență limitată (cu excepția cazurilor în care acest lucru este permis în mod explicit de cadrul juridic) sau inexistentă în cazul contractului principal sau al unui contract suplimentar; evaluarea incorectă a ofertelor, cu impact asupra rezultatului procedurii de atribuire; modificarea substanțială a obiectului contractului; scindarea contractului în mai multe contracte pentru șantiere de construcții diferite, dar care îndeplinesc aceeași funcție economică. De regulă, Curtea adoptă o abordare diferită atunci când este vorba de instituții UE care au aplicat incorect directivele în materie de achiziții publice, pe motivul că, în general, contractele în cauză rămân în continuare valabile. Aceste erori nu sunt cuantificate în DAS. (5) Exemple de eroare necuantificabilă: evaluarea incorectă a ofertelor fără ca acest lucru să aibă un impact asupra rezultatului procedurii de atribuire, deficiențe de ordin formal în cadrul procedurii de achiziții sau al caietului de sarcini, nerespectarea unor aspecte de ordin formal ale cerințelor privind transparența. (6) , unde ASI reprezintă intervalul mediu de eșantionare (average sampling interval), iar i reprezintă numărul operațiunilor din eșantion. (7) and , unde t este factorul de distribuție t, n este dimensiunea eșantionului, iar s este abaterea standard a erorilor exprimate ca procentaj. (8) Informații suplimentare cu privire la aceste procese, precum și linkurile către rapoartele cele mai recente se regăsesc la adresa: http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/index_en.htm. ANEXA 1.2 SITUAȚIA ACȚIUNILOR ÎNTREPRINSE ÎN URMA OBSERVAȚIILOR FORMULATE CU PRIVIRE LA FIABILITATEA CONTURILOR EXERCIȚIILOR ANTERIOARE Observații formulate cu privire la exerciții anterioare Progresele realizate Răspunsul Comisiei Analiza Curții 1. Scrisoarea cuprinzând declarațiile contabilului Scrisoarea cuprinzând declarațiile contabilului Scrisoarea cuprinzând declarațiile contabilului-șef Scrisoarea cuprinzând declarațiile contabilului Scrisorile cuprinzând declarațiile contabilului Comisiei au evidențiat că contabilii anumitor entități consolidate au omis anumite declarații sau le-au modificat. În special, nu au fost transmise informațiile obligatorii cu privire la validarea sistemelor locale și a sistemelor contabile. Referitor la conturile consolidate aferente exercițiului 2010, contabilul Comisiei: — afirmă că sistemele contabile și/sau sistemele locale din patru agenții și din două întreprinderi comune care au făcut pentru prima dată obiectul consolidării conturilor nu au fost validate sau au fost doar parțial validate. Contabilul subliniază că aceste validări constituie responsabilitatea contabililor entităților în cauză; — atrage atenția asupra faptului că una dintre agențiile executive a utilizat modelul de anul trecut pentru scrisoarea cuprinzând declarațiile conducerii, ceea ce a condus la omiterea anumitor declarații care au fost adăugate anul acesta. Cu toate acestea, contabilul Comisiei a subliniat că, în opinia sa, aceste aspecte nu au un impact semnificativ asupra conturilor Comisiei. Lipsa subliniată de validări nu afectează fiabilitatea conturilor. Curtea a ținut cont de asigurarea globală furnizată de scrisoarea cuprinzând declarațiile contabilului. În cursul auditurilor pe care le va desfășura în viitor, Curtea va urmări acțiunile întreprinse ca urmare a diverselor probleme reliefate. 2. Prefinanțările, datoriile pe termen scurt și procedurile de separare a exercițiilor financiare Prefinanțările, datoriile pe termen scurt și procedurile de separare a exercițiilor financiare Prefinanțările, datoriile pe termen scurt și procedurile de separare a exercițiilor financiare Prefinanțările, datoriile pe termen scurt și procedurile de separare a exercițiilor financiare În cazul prefinanțărilor, al datoriilor pe termen scurt și al procedurilor aferente de separare a exercițiilor financiare, Curtea a identificat erori de natură contabilă cu un impact financiar care nu era semnificativ per ansamblu, dar cu o frecvență ridicată. Aceste constatări evidențiază că este necesar să se aducă în continuare îmbunătățiri în ceea ce privește datele contabile de bază la nivelul anumitor direcții generale. În ceea ce privește contabilizarea prefinanțărilor, Curtea a pus în evidență, de asemenea, următoarele probleme: — procedura de închidere a prefinanțărilor neînchise nu se efectuează întotdeauna în mod corect. Un număr de închideri fie nu s-au efectuat deloc, fie s-au efectuat pentru sume incorecte, și — unele direcții generale nu prelucrează informațiile disponibile cu privire la progresele realizate și la costurile suportate aferente și nu închid prefinanțările corespondente în funcție de aceste progrese, recurgând în schimb la aproximații atunci când realizează calculele aferente separării exercițiilor. Mai mult, anumite direcții generale nu au respectat obligația de a înregistra facturile și declarațiile de cheltuieli în termenul de cinci zile lucrătoare de la primire. Comisia a continuat să depună eforturi în vederea îmbunătățirii exactității datelor sale contabile derulând o serie de acțiuni, cum ar fi proiectul privind calitatea contabilității și validarea sistemelor locale. În pofida eforturilor depuse de serviciile aflate în subordinea contabilului în vederea îmbunătățirii situației, Curtea a constatat că mai multe direcții generale cu competențe în domeniul politicilor interne și al acțiunilor externe continuă să înregistreze estimări în conturi chiar și atunci când au o bază adecvată pentru închiderea prefinanțărilor corespondente (a se vedea punctul 1.29). În urma auditului efectuat pe eșantioane reprezentative de prefinanțări și de facturi/declarații de cheltuieli, Curtea a identificat din nou erori cu un impact financiar care nu era semnificativ per ansamblu, dar cu o frecvență ridicată. Prin urmare, Comisia ar trebui să depună în continuare eforturi în vederea îmbunătățirii datelor contabile de bază de la nivelul anumitor direcții generale. În pofida îmbunătățirilor constatate în ceea ce privește intervalul de timp în care se înregistrează declarațiile de cheltuieli noi, anumite direcții generale încă nu respectă pe deplin obligația de a înregistra la timp facturile și declarațiile de cheltuieli. A se vedea răspunsul Comisiei la punctul 1.29. Comisia va continua eforturile pentru a îmbunătăți exactitatea datelor contabile prin intermediul unor acțiuni în curs, cum ar fi proiectele privind calitatea contabilității. Curtea va continua să urmărească acțiunile întreprinse ca urmare a diverselor probleme identificate. În plus, auditul desfășurat cu privire la exercițiul 2010 a scos în evidență o nouă problemă, și anume cea legată de numărul semnificativ de cazuri în care, inițial, Comisia nu a înregistrat corect plățile ca dând naștere unui activ (de exemplu, instrumentele de inginerie financiară). Această problemă a fost soluționată în conturile finale, după primirea informațiilor de la statele membre în iunie 2011 (a se vedea punctul 1.32). Comisia a propus să aducă modificări cadrului juridic actual și va formula propuneri corespunzătoare pentru perioada care va urma anului 2013. 3. Informațiile privind recuperările și corecțiile financiare Informațiile privind recuperările și corecțiile financiare Informațiile privind recuperările și corecțiile financiare Informațiile privind recuperările și corecțiile financiare Deși Comisia a luat măsuri în vederea creșterii volumului și a calității informațiilor pe care le furnizează cu privire la mecanismele de corecție aplicate bugetului UE, informațiile pe care le furnizează nu sunt încă complet fiabile, întrucât Comisia nu primește întotdeauna informații fiabile de la statele membre. Controalele efectuate la fața locului de Comisie au arătat că sistemele de înregistrare și raportare a datelor încă nu sunt complet fiabile în toate statele membre. Comisia a urmărit eventualele incoerențe din cadrul acestor date și a adresat recomandări statelor membre vizând ameliorarea situației. Fiabilitatea datelor privind recuperările furnizate de statele membre s-a îmbunătățit în comparație cu anul trecut, însă Comisia este de acord că aceasta trebuie să fie în continuare ameliorată. În acest sens, Comisia a lansat la începutul anului 2011 un audit al sistemelor statelor membre în domeniul recuperărilor, pe baza raportării efectuate în fiecare an, la 31 martie, cu obiectivul de a îmbunătăți raportarea corecțiilor financiare naționale către Comisie și pentru a asigura exhaustivitatea, precizia și promptitudinea raportării. Curtea va continua să urmărească acțiunile întreprinse ca urmare a diverselor probleme identificate. Ea își menține poziția că ar trebui să se furnizeze o reconciliere între erori și recuperările și/sau corecțiile financiare corespunzătoare în toate situațiile în care acest lucru este posibil. În plus, ar trebui să se analizeze necesitatea de a perfecționa orientările de raportare financiară care precizează ce informații ar trebui incluse și cum ar trebui acestea tratate. În legătură cu cererea Curții de a fi îmbunătățite orientările privind prezentarea informațiilor privind recuperările și corecțiile financiare, Comisia a publicat instrucțiuni referitoare la închidere, însă acestea ar trebui îmbunătățite în continuare. Comisia va continua să îmbunătățească orientările privind închiderea și instrucțiunile pentru închiderea exercițiului 2011. În cazul unora dintre domeniile de cheltuieli, informațiile furnizate de Comisie nu reconciliază următoarele elemente: exercițiul în cursul căruia se efectuează plata în cauză, exercițiul în cursul căruia se detectează eroarea în cauză și exercițiul în cursul căruia corecția financiară antrenată este prezentată în notele la conturi. Încă nu se prezintă informații care să permită o reconciliere între plăți, erori și corecții financiare. Comisia efectuează controale privind toate cheltuielile, la câțiva ani de la încheierea exercițiului financiar în care s-a înregistrat efectiv o anumită plată, în principal la încheierea programului. De asemenea, corecția financiară poate fi rezultatul detectării deficiențelor sistemelor de control ale statelor membre, caz în care nu există legătură directă cu plățile. În consecință, nu este nici posibilă, nici relevantă concilierea exercițiului financiar în care s-a făcut plata în cauză cu exercițiul financiar în care corecția financiară este prezentată în notele anexate conturilor. Documentele justificative care trebuie să fie furnizate de către statul membru la încheierea programului sunt stabilite în cadrul juridic. Toate documentele justificative referitoare la cheltuieli și audituri sunt ținute la dispoziția Comisiei de către autoritatea de gestionare a programului operațional. La sfârșitul exercițiului 2009, pentru domeniul coeziunii, rămânea de executat o sumă totală de 2,3 miliarde de euro (adică de „încasat”, prin primirea unei rambursări de către Comisie sau prin scăderea sumelor respective din declarația de cheltuieli, de către statul membru). În 2010, în cazul coeziunii, suma care încă nu era executată a crescut cu aproximativ 0,2 miliarde de euro (respectiv, sumele confirmate/cu privire la care s-a luat o decizie, dar neexecutate încă au crescut de la 2 327 de milioane de euro în 2009 la 2 516 milioane de euro în 2010). Rata scăzută de execuție de 71 % se explică prin faptul că procesul de închidere se află în curs. Cererile de plată primite la sfârșitul anului 2010 nu sunt încă autorizate, ceea ce înseamnă că corecțiile financiare aferente, pentru o sumă totală de 2,3 miliarde de euro, nu pot fi luate în considerare pentru cifrele privind execuția aferente exercițiului 2010 (a se vedea nota 6 la conturile aferente exercițiului 2010, secțiunea 6.3.3. „corecții financiare – cifre cumulate și rata de execuție”). Pentru unele dintre programele 2000-2006, atât din rezultatele Curții, cât și din ale Comisiei reiese că existau deja îndoieli cu privire la exhaustivitatea și fiabilitatea cifrelor înregistrate și raportate cu privire la retrageri și recuperări. Chiar dacă auditurile efectuate de Comisie au identificat îmbunătățiri în toate statele membre pe perioada 2007-2010, Comisia rămâne prudentă în ceea ce privește închiderea și a solicitat autorităților din toate programele să raporteze cu privire la măsurile (inclusiv corecțiile financiare) întreprinse la nivel național în privința tuturor neregulilor înregistrate în registrul debitorilor pentru fiecare program. Comisia nu va închide programele până când nu consideră aceste informații ca fiind coerente și complete. Pentru cadrul de reglementare 2007-2013, până la data de 31 martie a fiecărui an, autoritatea de certificare trebuie să trimită Comisiei o declarație în legătură cu anul precedent, privind corecțiile financiare. Aceste noi dispoziții privind sistemul de raportare oferă informații mai fiabile și uniforme în format electronic (prin intermediul SFC 2007) privind corecțiile efectuate. Mai mult, DG REGIO și DG EMPL și-au revizuit propriile strategii de audit pentru a include un modul specific de auditare a celor mai riscante sistemele pentru recuperări, începând cu a doua jumătate a anului 2011. Comisia își menține opinia potrivit căreia, având în vedere caracterul multianual al sistemelor de corecție pentru programele gestionate în modul de gestiune partajată (corecții financiare care nu sunt întotdeauna puse în aplicare în același an în care au fost acceptate de către statele membre), o reconciliere a plăților, a erorilor și a corecțiilor financiare oferă foarte puțină valoare adăugată. Mai mult, întrucât sistemul de declarare a cheltuielilor este cumulativ pe o perioadă multianuală și, în unele cazuri, este vorba de corecții de sistem, această reconciliere este aproape imposibilă. Cu toate că notele explicative la conturile consolidate cuprind informații cu privire la faptul că este probabil ca unele plăți să fie corectate la o dată ulterioară de serviciile Comisiei sau de statele membre, ele nu identifică încă sumele și domeniile de cheltuieli care pot face obiectul unor proceduri ulterioare de verificare sau de verificare și validare a conturilor. Sumele care pot face obiectul unor proceduri ulterioare de verificare sau de verificare și validare a conturilor nu sunt încă prezentate în notele la conturile consolidate (spre deosebire de sumele cuantificabile aferente recuperărilor potențiale). Astfel cum s-a răspuns în anii anteriori, Regulamentul financiar permite Comisiei să efectueze controale privind toate cheltuielile și după câțiva ani de la încheierea exercițiului financiar în care s-au înregistrat efectiv cheltuielile respective. Conturile nu ar trebui să sugereze că, din cauza controalelor viitoare, toate cheltuielile în cauză trebuie să fie acceptate. În caz contrar, toate cheltuielile bugetare ar putea fi considerate provizorii până la efectuarea unui control ex post sau expirarea termenului de prescripție respectiv. În cazurile în care sumele reprezentând recuperările potențiale se pot cuantifica, acestea sunt precizate în nota 6 anexată conturilor consolidate. În domeniul agriculturii, o decizie de validare financiară se ia după aproximativ șase luni de la încheierea exercițiului financiar în cauză, prin care Comisia stabilește valoarea cheltuielilor recunoscute ca putând fi plătite din bugetul UE pentru exercițiul respectiv. Acest rol al deciziei de validare financiară nu este pusă sub semnul întrebării de faptul că se pot impune statelor membre corecții financiare ulterioare prin intermediul deciziilor referitoare la conformitate. Valoarea cheltuielilor care ar putea fi excluse de la finanțarea UE, prin astfel de decizii ulterioare de conformitate, este indicată într-o notă anexată la situațiile financiare. Atât sumele cuantificabile reprezentând recuperări potențiale de către statele membre, cât și suma cheltuielilor care ar putea fi