[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 4.3.2009

COM(2009) 84 final/2

CORRIGENDUMAnnule et remplace le document COM(2009) 84 final du 23.2.2009Concerne toutes les versions linguistiques (référence ajoutée dans la footnote 2)

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN

STRATEGIA UE DE SPRIJINIRE A REDUCERII RISCULUI DE DEZASTRE ÎN ȚĂRILE ÎN CURS DE DEZVOLTARE

{SEC(2009) 217}{SEC(2009) 218}{SEC(2009) 220}

1. INTRODUCERE

Dezastrele subminează dezvoltarea și pun în pericol atingerea Obiectivelor de Dezvoltare ale Mileniului (ODM). De mult timp, există indicii că reducerea riscului de dezastre (RRD) are un raport costuri-beneficii ridicat. Strategia internațională a ONU de reducere a dezastrelor (ISDR) definește reducerea riscului de dezastre ca fiind: „acțiunile întreprinse pentru reducerea riscului de dezastre și a impactului negativ al riscurilor naturale, prin eforturi sistematice de a analiza și a gestiona cauzele dezastrelor, inclusiv prin evitarea riscurilor, reducerea vulnerabilității economice și sociale în fața riscurilor, precum și printr-o mai bună pregătire pentru evenimente nefavorabile.”

UE este cel mai mare donator de ajutor din lume, dar nu are un cadru strategic care să orienteze sprijinul pe care îl acordă țărilor în curs de dezvoltare pentru reducerea riscului de dezastre. Prezenta comunicare propune o strategie a UE de sprijinire a reducerii riscului de dezastre în țările în curs de dezvoltare, atât prin intermediul cooperării pentru dezvoltare, cât și al ajutorului umanitar, pentru a contribui la susținerea cadrului de acțiune de la Hyogo, din 2005[1] și la atingerea Obiectivelor de Dezvoltare ale Mileniului.

Bazându-se pe articolul 180 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, prezenta strategie reprezintă o jumătate dintr-un pachet care acoperă aspecte legate de reducerea riscului de dezastre atât în interiorul[2], cât și în afara UE, abordând, de asemenea, și legăturile adecvate dintre cele două dimensiuni. Aceasta completează și sprijină inițiativele existente la nivelul UE privind schimbările climatice.

2. JUSTIFICARE

2.1. Numărul de dezastre este în creștere - țările în curs de dezvoltare sunt cele mai afectate

Pe parcursul ultimilor 30 de ani, atât frecvența, cât și intensitatea dezastrelor au crescut. Numărul total de dezastre raportate a crescut de la 73 în 1975 la aproximativ 440 în 2007. Numărul de catastrofe climatice aproape s-a triplat, de la 1 280 în perioada 1978-1987, la 3 435 în perioada 1998-2007[3].

Dezastrele afectează cel mai puternic țările în curs de dezvoltare, întrucât acestea sunt cele mai vulnerabile și au cele mai reduse capacități de apărare. De exemplu, un cutremur cu magnitudinea de 6,6 grade pe scara Richter, care a lovit Iranul în 2003, a omorât peste 40 000 de persoane. În schimb, un cutremur cu magnitudinea de 6,5 grade pe scara Richter, care a lovit centrul Californiei cu patru zile mai devreme, s-a soldat cu doi morți și 40 de răniți[4]. De asemenea, dezastrele deviază o parte importantă a resurselor naționale de la dezvoltare spre ajutor, redresare și reconstrucție, privând persoanele sărace de resursele necesare pentru a lupta împotriva sărăciei. În Aceh, Indonezia, se estimează că tsunamiul din 2004 a dus la creșterea procentului de persoane care trăiesc sub pragul sărăciei de la 30% la 50%[5].

În plus, în țările în curs de dezvoltare, dependența de sănătatea animalelor și plantelor (culturilor) este ridicată, astfel încât dezastrele cauzate de riscuri biologice pot avea un impact negativ asupra securității alimentare și, implicit, pot determina noi dezastre. În cazul riscurilor biologice, trebuie avut în vedere faptul că aparițiile unor boli sau paraziți, dacă nu sunt tratate în mod adecvat, pot dobândi ușor un caracter endemic, afectând, astfel, în mod substanțial situația „economică” a țării sau a regiunii și, în consecință, perspectivele economice pe termen mediu și lung.

Grupul interguvernamental privind schimbările climatice (IPCC) a constatat că unele evenimente meteorologice extreme și-au modificat frecvența și/sau intensitatea[6]. Aceste modificări ar putea să contribuie deja la creșterea numărului și a intensității dezastrelor, făcând mai necesară și mai urgentă adoptarea unei strategii eficace de reducere a riscului de dezastre.

2.2. Investiția în reducerea riscului de dezastre este profitabilă

Dezastrele pot fi evitate. Există modalități de a reduce riscurile apariției acestora și de a le limita efectele, de exemplu prin abordarea cauzelor profunde ale vulnerabilității persoanelor și prin creșterea capacității lor de apărare. Reducerea riscului de dezastre implică pregătire, limitarea efectelor și prevenire. Aceasta vizează creșterea gradului de rezistență la dezastre și se bazează pe cunoștințe privind modalitățile de gestionare a riscului, de consolidare a capacităților și utilizare a tehnologiei informației și comunicațiilor, precum și a instrumentelor de observare a pământului.

Reușite în domeniul reducerii riscului de dezastre În 2001, uraganul Michelle, de categoria patru, a fost cel mai puternic uragan care a lovit Cuba în 50 de ani. Datorită eficacității sistemului de alertă timpurie din Cuba și a planului său de pregătire pentru uragane, 700 000 de persoane au fost evacuate, iar pentru 270 000 dintre acestea au fost puse la dispoziție adăposturi provizorii și li s-au oferit produse de primă necesitate pe o perioadă mai îndelungată. Aproximativ 777 000 de animale au fost deplasate în zone sigure. Uraganul a avut efecte economice negative majore, însă s-au înregistrat numai cinci morți și 12 răniți [7]. În 1998, un tsunami a lovit partea de nord-vest a Papua-Noua Guinee, soldându-se cu 2 200 de pierderi de vieți omenești. Datorită eforturilor depuse de Centrul asiatic de reducere a dezastrelor în urma acestei catastrofe, un tsunami, produs în 2000, a distrus mii de case, dar nu s-a soldat cu morți [8]. |

Reducerea eficace a riscului de dezastre poate limita pierderile umane și materiale. Studiile sugerează că, pentru fiecare dolar investit în reducerea riscului de dezastre, beneficiile, în termeni de dezastre evitate sau atenuate, se ridică la o sumă cuprinsă între doi și patru dolari[9].

2.3. Eforturile internaționale de reducere a riscului de dezastre

În ultimii ani, accentul s-a mutat dinspre o abordare care viza în principal răspunsul în caz de dezastre, spre punerea în aplicare a unor abordări globale în domeniul reducerii riscului de dezastre. În 2005, 168 de guverne au adoptat Cadrul de acțiune de la Hyogo pentru perioada 2005-2015: consolidarea rezistenței națiunilor și a comunităților în fața dezastrelor , iar Comisia[10] sprijină pe deplin punerea în aplicare a acestuia. Provocarea constă acum în concretizarea acestui cadru în acțiuni eficiente la nivel mondial, regional, național și local. Numeroase țări în curs de dezvoltare depun eforturi considerabile pentru punerea sa în aplicare, dar întâmpină dificultăți din cauza lipsei de finanțare și de capacități[11]. Cea de-a doua Platformă globală pentru reducerea riscului de dezastre, programată pentru iunie 2009, urmărește să mențină dinamismul obținut la Hyogo și să evalueze progresele înregistrate. Creșterea gradului de conștientizare la nivel internațional este demonstrată de inițiative precum Instrumentul global de reducere a dezastrelor și de redresare (GFDRR) al Băncii Mondiale.

Negocierile derulate în contextul Convenției-cadru a Organizației Națiunilor Unite privind schimbările climatice (CCONUSC), în special Planul de acțiune de la Bali, adoptat în 2007, au identificat reducerea riscului de dezastre ca fiind unul dintre mijloacele de adaptare la schimbările climatice, în vederea reducerii impactului acestora, precum și ca o măsură complementară eforturilor pe termen lung de atenuare a schimbărilor climatice[12].

2.4. Motivele implicării UE în domeniul reducerii riscului de dezastre

Atât Consensul european privind dezvoltarea, din 2005, cât și Consensul european privind ajutorul umanitar, din 2007, angajează UE în sprijinirea politicii și acțiunilor de reducere a riscului de dezastre. În concluziile sale din 2008, privind consolidarea capacității de răspuns a UE în caz de dezastre, Consiliul a invitat Comisia să prezinte o propunere de strategie a UE de reducere a riscului de dezastre în țările în curs de dezvoltare. De asemenea, Parlamentul European a militat în mod repetat pentru o politică mai consistentă privind reducerea riscului de dezastre, precum și pentru mijloace financiare sporite.

Majoritatea statelor membre UE și Comisia sprijină în mod regulat eforturile de reducere a riscului de dezastre în toate regiunile din țările în curs de dezvoltare și pot fi invocate situații în care a existat o bună coordonare a UE, cum este cazul Bangladeshului, unde Programul global de gestionare a dezastrelor 2010-2014 va beneficia de sprijinul comun al CE și al DFID. În ciuda acestor exemple, actuala acțiune a UE nu este, totuși, ghidată de o strategie, bazându-se în principal pe proiecte/programe ad-hoc și fiind adesea necoordonată și neadecvată. De exemplu, în cei 10 ani de intervenție în domeniul pregătirii pentru dezastre, în special prin programele sale DIPECHO desfășurate în șase zone din lume predispuse la dezastre, Comisia cunoaște foarte puține exemple de cooperare formală cu statele membre. Se pare că eficacitatea acțiunii UE este afectată de o serie de factori:

- Lipsa unor cadre politice și strategice privind reducerea riscului de dezastre. Deși cadrul de la Hyogo oferă un cadru orientativ coerent privind reducerea riscului de dezastre, acesta nu este ușor de utilizat în vederea cooperării pentru dezvoltare. De exemplu, contextul regional este menționat în trecere, în ciuda avantajului comparativ și al economiilor de scară care pot fi obținute în urma acțiunii regionale. Până în prezent, numai Regatul Unit și Suedia (SIDA) au dezvoltat o politică/strategie specifică în domeniul reducerii riscului de dezastre, însă și alte state membre intenționează să facă acest lucru. Într-adevăr, în prezent, aproximativ 10 state membre și Comisia își intensifică sprijinul individual pentru reducerea riscului de dezastre. În mod inevitabil, aceasta va duce la o mai mare fragmentare și/sau suprapunere a eforturilor, în lipsa unei strategii la nivelul UE care să orienteze aceste eforturi.

- Lipsa unei poziții comune. În prezent, UE nu are o poziție comună în ceea ce privește reducerea riscului de dezastre, deși punctul său de vedere în acest domeniu este, în mod clar, convergent. Reducerea riscului de dezastre trebuie să fie inclusă în dialogul politic dintre UE și țările în curs de dezvoltare, iar eficacitatea sa va fi maximă dacă mesajul UE este coerent și coordonat. De exemplu, a fost evidentă lipsa unei prezențe distincte și coordonate a UE în cadrul primei Platforme globale pentru reducerea riscului de dezastre (2007). CCONUSC reprezintă un alt for în care ar fi necesară o poziție coordonată a UE privind reducerea riscului de dezastre și schimbările climatice.

- Progrese limitate în ceea ce privește integrarea reducerii riscului de dezastre. Având în vedere riscul pe care dezastrele îl reprezintă în ceea ce privește dezvoltarea, reducerea riscului de dezastre trebuie să fie mai bine integrată în cooperarea pentru dezvoltare a UE, însă progresele au fost, până acum, inegale și limitate și trebuie îmbunătățite[13].

- O relaționare limitată între reducerea riscului de dezastre și schimbările climatice. Reducerea riscului de dezastre constituie o parte esențială a unei adaptări de succes la schimbările climatice, iar o politică eficace de reducere a riscului de dezastre trebuie să ia din ce în ce mai mult în considerare evoluțiile referitoare la riscurile asociate acestor schimbări. Cu toate acestea, în mod practic, beneficiile și sinergiile rezultate din stabilirea unei legături între reducerea riscului de dezastre și adaptare nu sunt identificate și valorificate în mod sistematic.

Toate cele menționate anterior sugerează că o strategie a UE de sprijinire a reducerii riscului de dezastre în țările în curs de dezvoltare ar oferi UE direcția strategică ce îi lipsește în prezent, canalizând, în același timp, toate eforturile depuse în prezent în acest domeniu în UE și permițând o exploatare mai coerentă și mai coordonată a beneficiilor și a sinergiilor, inclusiv a celor legate de coerența politicii, evitarea suprapunerii eforturilor, raportul eficacitatea costurilor, eficiență și schimbul celor mai bune practici.

3. SPRE O STRATEGIE UE DE SPRIJINIRE A REDUCERII RISCULUI DE DEZASTRE ÎN țăRILE ÎN CURS DE DEZVOLTARE

Strategia propusă valorifică activitatea strategică a Comisiei Europene[14] și a statelor membre UE, precum și experiența privind reducerea riscului de dezastre, dobândită în toate regiunile din țările în curs de dezvoltare. Deși domeniile prioritare de intervenție citate mai jos sunt pe deplin conforme cu prioritățile cadrului de la Hyogo, obiectivul general al strategiei, obiectivele strategice și prioritățile de punere în aplicare reflectă în mod specific contextul parteneriatului și al cooperării existente între UE și țările în curs de dezvoltare, inclusiv la nivel regional.

3.1. Obiective

Obiectivul general este de a contribui la dezvoltarea durabilă și la eradicarea sărăciei prin reducerea, datorită unei strategii îmbunătățite de reducere a riscului de dezastre, a dificultăților pe care le determină dezastrele pentru țările și grupurile de populație cele mai sărace și mai vulnerabile .

Pentru a atinge acest obiectiv general, UE va sprijini următoarele obiective strategice:

1. sprijinirea țărilor în curs de dezvoltare în integrarea aspectelor legate de reducerea riscului de dezastre în politicile lor de dezvoltare și în realizarea unei planificări eficiente;

2. sprijinirea țărilor și a societăților în curs de dezvoltare în ceea ce privește reducerea mai eficace a riscului de dezastre prin întreprinderea unor acțiuni specifice de prevenire a dezastrelor, de limitare a efectelor lor și de pregătire pentru acestea;

3. integrarea mai eficace a aspectelor legate de reducerea riscului de dezastre în politicile și programele UE de dezvoltare și ajutor umanitar, precum și a capacității de răspuns în situații de criză, acolo unde aceasta se referă la răspunsul și la redresarea în caz de dezastre.

3.2. Acoperire geografică, domeniu de aplicare și abordare

Strategia se referă la toate țările în curs de dezvoltare și la țările și teritoriile de peste mări (TTPM)[15], dar o atenție specială va fi acordată regiunilor predispuse la dezastre, țărilor și localităților cele mai puțin dezvoltate și cu un grad ridicat de vulnerabilitate, precum și grupurilor celor mai vulnerabile[16]. De asemenea, va fi promovată colaborarea cu regiunile ultraperiferice.

Dezastrele vizate sunt cele cauzate de riscurile naturale[17] și tehnologice. Cu toate acestea, diferitele riscuri pot interacționa, rezultând un efect în lanț - de exemplu, degradarea mediului amplifică efectul inundațiilor, antrenând epidemii. De aceea, acolo unde este cazul, ar trebui adoptată o abordare care să țină seama de posibilitatea coexistenței mai multor riscuri, întrucât aceasta poate duce la o mai mare rezistență și în fața altor tipuri de dezastre. Cu toate că dezastrele pot exacerba tensiunile și instabilitatea existente, strategia nu se va referi la dezastrele provocate de om, precum conflictele sau războaiele[18]. Vor fi luate în considerare atât dezastrele lente, cât și cele rapide; atât dezastrele extinse, cât și cele localizate, dar frecvente, cum ar fi alunecările de teren, viiturile, incendiile, furtunile, focarele de boli ale oamenilor, animalelor și plantelor, ținând cont de faptul că acestea pot necesita abordări diferite.

Strategia combină sprijinul pentru integrarea temei reducerii riscului de dezastre în acțiunile externe ale UE și în strategiile țărilor în curs de dezvoltare, cu acțiuni țintite de reducere a riscului de dezastre, care pot completa, în mod util, eforturile de integrare și pot avea un impact imediat major. Exemplele includ investiții esențiale în domeniul reducerii riscului de dezastre, care au un bun potențial de multiplicare, cum ar fi programele specifice de reducere a riscului de dezastre sau sistemele regionale de alertă timpurie. Dimensiunea regională este esențială, întrucât dezastrele nu se opresc la frontiere. UE își va folosi prezența și experiența la nivel regional pentru a sprijini acțiunile care, în conformitate cu principiile avantajului comparativ și subsidiarității, sunt mai eficiente dacă sunt întreprinse la nivel regional.

4. DOMENII PRIORITARE DE INTERVENțIE

4.1. Asigurarea faptului că reducerea riscului de dezastre reprezintă o prioritate națională și locală, cu o bază instituțională solidă pentru punerea în aplicare

Realizarea de progrese la toate nivelurile în materie de reducere a riscului de dezastre nu este posibilă fără un angajament politic. UE va sprijini asumarea de către țările în curs de dezvoltare a unui rol proeminent în ceea ce privește reducerea riscului de dezastre și punerea în aplicare a cadrului de la Hyogo și va susține reducerea riscului de dezastre prin creșterea vizibilității și prin demonstrarea beneficiilor sale.

Punerea în aplicare a cadrului de la Hyogo presupune, de asemenea, sprijinirea unei mai bune integrări a reducerii riscului de dezastre în: (a) politicile și planurile de dezvoltare și de ajutor umanitar; (b) răspunsul în cazul situațiilor de criză, atunci când sunt vizate răspunsul și redresarea în caz de dezastre, precum și în (c) strategiile de adaptare la schimbările climatice. Trebuie puse la dispoziție resurse pentru a sprijini aceste eforturi la nivelul Comisiei, al statelor membre UE și al țărilor în curs de dezvoltare.

În plus, reducerea eficace a riscului de dezastre necesită o bază instituțională solidă, care poate fi consolidată și mai mult, de exemplu prin consolidarea capacităților, prin bună guvernanță, promovarea politicilor și a legislației adecvate, prin facilitarea informațiilor și prin mecanisme eficace de coordonare. Dialogul multilateral cu părțile interesate ar trebui formalizat în cadrul unor platforme naționale care să ofere orientare politică și să coordoneze activitățile. De asemenea, este importantă consolidarea capacității sistemului internațional de a transpune în practică angajamentele internaționale și de a coordona răspunsurile donatorilor UE, pentru a maximiza eficacitatea ajutorului.

Uniunea Europeană: ►va promova includerea reducerii problematicii riscului de dezastre pe agenda reuniunilor politice la nivel înalt și va face ca aceasta să devină parte a dialogului politic regulat cu țările în curs de dezvoltare; ►va sprijini integrarea problematicii reducerii riscului de dezastre în politicile și planurile de dezvoltare ale țărilor în curs de dezvoltare, inclusiv în politicile sectoriale relevante, în strategiile de adaptare la schimbările climatice și în chestiunile transversale; ►va integra mai bine reducerea riscului de dezastre în politicile, în strategiile, în programele și proiectele de sprijin susținute de UE; ►va sprijini dezvoltarea și punerea în aplicare a politicii naționale, a cadrelor juridice și instituționale pentru reducerea riscului de dezastre, inclusiv a platformelor naționale și regionale; ►va asigura o coordonare mai strânsă a sprijinului pentru reducerea riscului de dezastre în țările în curs de dezvoltare, pentru a contribui la punerea în aplicare a prezentei strategii; ►va sprijini ONU/ISDR ca organism de coordonare a punerii în aplicare a cadrului de la Hyogo. |

4.2. Identificarea, evaluarea și monitorizarea riscului de dezastre și consolidarea sistemelor de alertă timpurie

O mai bună cunoaștere a riscurilor, în special în contextul creșterii variabilității și a vulnerabilității climatice sau a creșterii imense a comerțului mondial cu animale vii și cu produse, le permite comunităților și țărilor să înțeleagă mai bine, să anticipeze și să minimizeze riscul dezastrelor și ar trebui luată în considerare în elaborarea politicilor.

Actualele lacune în analiză fac să fie necesare o mai bună identificare, precum și consolidarea capacității de analiză a riscului, promovarea unei evaluări integrate a vulnerabilității și a capacităților, modernizarea stațiilor de monitorizare a datelor și dezvoltarea de capacități fiabile de alertă timpurie, promovarea evaluării comune a pagubelor și a nevoilor postdezastru (PDNA)[19], în vederea dezvoltării unor strategii și a unor măsuri de reducere a riscului de dezastre adaptate la circumstanțele unice ale persoanelor amenințate și în vederea consolidării rezistenței acestora. Consolidarea capacităților și alegerea instrumentelor în măsură să garanteze faptul că alerta timpurie ajunge la comunitățile și la persoanele cele mai expuse riscurilor, vor fi vitale în acest proces.

O capacitate extinsă de cercetare și de elaborare a statisticilor, precum și diseminarea rezultatelor referitoare la reducerea riscului de dezastre sunt esențiale pentru completarea acestor lacune. UE are o capacitate de cercetare semnificativă, inclusiv cel de-al șaptelea Program cadru de cercetare și Centrul Comun de Cercetare, care susțin instrumente precum Kopernikus, care ar trebui să sprijine și să completeze eforturile proprii ale țărilor în curs de dezvoltare. UE se va asigura că există legăturile adecvate cu inițiativele de consolidare a cunoașterii, examinate în contextul comunicării privind abordarea comunitară a prevenirii dezastrelor naturale și a celor provocate de om.

Uniunea Europeană: ►va sprijini extinderea capacității de cercetare (științifică, tehnologică și socio-economică), precum și a celei statistice, în țările în curs de dezvoltare; ►va sprijini instituirea unei evaluări naționale a riscurilor, bazată pe o abordare multirisc, precum și schimbul de informații și de cunoștințe privind riscurile; ►va promova evaluarea comună a pagubelor și a nevoilor postdezastru în situații de catastrofe naturale (PDNA) împreună cu Banca Mondială și cu ONU, sprijinind evaluarea condusă la nivel național, pentru a crește rezistența acestor țări la crize; ►va sprijini evaluarea participativă a riscurilor la nivelul comunităților și o va pune în relație cu evaluarea de la nivel național și regional; ►va sprijini schimbul de bune practici, de idei și de experiență atât între țările în curs de dezvoltare, cât și între acestea și țările dezvoltate; ►va sprijini dezvoltarea și consolidarea sistemelor de alertă timpurie, inclusiv a celor care vizează populația, precum și consolidarea capacităților aferente. |

4.3. Utilizarea cunoașterii, inovării și educației pentru a dezvolta o cultură a siguranței și a rezistenței la toate nivelurile

Dezastrele pot fi reduse în mare măsură dacă populația este bine informată privind riscurile la care este expusă și privind eventualele opțiuni și măsuri pe care le poate lua pentru a-și reduce vulnerabilitatea și pentru a se pregăti mai bine.

Sensibilizarea opiniei publice cu privire la reducerea riscului de dezastre poate fi consolidată prin difuzarea de informații privind riscurile de dezastre către autoritățile competente și către populațiile locale, pentru a da posibilitatea persoanelor vizate să se protejeze mai bine și să ia măsurile necesare pentru a crește rezistența mijloacelor lor de subzistență în fața dezastrelor. Media poate juca un rol important. Copiii, în special, pot fi sensibilizați cu privire la reducerea riscului de dezastre prin includerea unor materiale referitoare la acest subiect în activitățile formale, nonformale și informale de educație și de formare, precum și prin facilitarea accesului la informații privind riscurile de dezastre și mijloacele de protecție.

Sprijinul pentru punerea în aplicare a unor mecanisme de asigurare bazate pe principiile pieței poate constitui, de asemenea, un instrument de creștere a sensibilizării opiniei publice cu privire la riscurile de dezastre și ar trebui să reprezinte un stimulent pentru adoptarea unui comportament susceptibil să reducă riscurile.

Uniunea Europeană: ►va sprijini campaniile și programele de sensibilizare; ►va sprijini includerea reducerii riscului de dezastre în educație și formare; ►va contribui la facilitarea accesului la informațiile privind reducerea riscului de dezastre, în special pentru persoanele aflate în zone de risc ridicat; ►va sprijini dezvoltarea sau transpunerea la o scară mai largă a programelor de gestionare a riscurilor de dezastre dezvoltate la nivelul comunităților, inclusiv utilizarea mecanismelor de asigurare bazate pe principiile pieței. |

4.4. Reducerea factorilor de risc subiacenți

Vulnerabilitatea în fața riscurilor este sporită de mai mulți factori, printre care sărăcia, amenajarea improprie a teritoriului și așezările umane nesigure, creșterea demografică rapidă, creșterea densității populației și urbanizarea rapidă, guvernarea deficitară, absența unor mecanisme de protecție socială și financiară, starea de sănătate precară și handicapul, gestionarea deficitară a resurselor naturale, degradarea mediului, inegalitățile între femei și bărbați, insecuritatea alimentară, accentuarea schimbărilor climatice și faptul că tot mai multe persoane trăiesc astăzi în zone de risc.

UE va sprijini punerea în legătură a reducerii riscului de dezastre și a acestor diferite aspecte, pentru a face ca întregul sprijin al UE să fie mai coerent și să facă față mai bine la dezastre, beneficiind, în același timp de eventualele sinergii. În special, UE se va asigura că există relaționarea necesară între programele privind resursele naturale și mediul, inclusiv cu inițiative precum AMSC (Alianța mondială împotriva schimbărilor climatice), documentul comun al Comisiei Europene și al Secretariatului General al Consiliului privind „Schimbările climatice și securitatea internațională”[20] și Planul de acțiune al UE privind clima și dezvoltarea[21]. Stabilirea unei legături între reducerea riscului de dezastre și adaptarea la schimbările climatice poate avea o serie de beneficii în termeni de nesuprapunere a efortului și a instituțiilor.

Uniunea Europeană: ►va sprijini integrarea reducerii riscului de dezastre în aspectele care constituie un factor de risc subiacent pentru producerea dezastrelor; ►va căuta modalitățile prin care să stabilească o legătură mai explicită și mai armonioasă între reducerea riscului de dezastre și obiectivele de adaptare la schimbările climatice; ►va sprijini programele și proiectele integrate referitoare la reducerea riscului de dezastre și la diferite aspecte recunoscute ca fiind factori de risc asociați (de exemplu, reducerea riscului de dezastre / adaptarea la schimbările climatice / securitatea alimentară); ►va analiza modul în care pot fi mobilizate modalități inovatoare de finanțare, atât în sprijinul reducerii riscului de dezastre, cât și al adaptării la schimbările climatice. |

4.5. Consolidarea pregătirii pentru dezastre, pentru a garanta un răspuns eficace la toate nivelurile

Pregătirea poate include mai multe tipuri de activități, precum planificarea de urgență, constituirea de stocuri de materiale și de provizii, servicii de urgență și dispozitive de permanență, comunicații, mecanisme de gestionare și coordonare a informațiilor, consolidarea capacităților în cadrul comunităților amenințate și al instituțiilor acestora, formarea personalului, antrenamente și exerciții la nivelul comunităților, precum și educația publicului.

De asemenea, activitățile de pregătire sunt în mod natural legate de activitățile de răspuns și de redresare. În acest sens, acestea oferă o bună ocazie pentru asigurarea coerenței între activitățile de gestionare a dezastrelor, care de multe ori fac parte din domeniul de competență al organizațiilor de protecție civilă, și pentru asigurarea coerenței și complementarității între dimensiunea umanitară și cea de dezvoltare, de exemplu prin dezvoltarea sau extinderea capacității naționale de a realiza evaluări ale pagubelor și nevoilor în urma unui dezastru și de a pregăti planuri de redresare și de reconstrucție, din perspectiva reducerii riscului de dezastre.

De asemenea, o planificare și o organizare eficace a pregătirii ajută comunitățile să facă față numeroaselor dezastre de dimensiuni mici și medii care au loc în mod repetat în atât de multe colectivități. Un sprijin care să permită comunităților să se ajute prin forțe proprii în caz de dezastru, precum și o pregătire financiară care să le permită să absoarbă efectele unui dezastru fără a crea probleme macroeconomice sau bugetare excesive sunt indispensabile pentru reducerea durabilă a sărăciei. Guvernele ar putea oferi stimulente/sprijin pentru a promova un comportament responsabil din partea întreprinderilor, precum și parteneriatele între sectorul public și cel privat, care sunt deosebit de importante pentru a dezvolta mecanisme de asigurare (accesibile din punct de vedere financiar) împotriva dezastrelor.

Uniunea Europeană: ►va sprijini programele de pregătire la nivelul comunităților; ►va sprijini elaborarea de planuri de pregătire și de urgență bazate pe cele mai recente evaluări ale riscurilor; ►va promova integrarea reducerii riscului de dezastre în procesele de răspuns și de redresare în caz de dezastru; ►va promova mecanismele de partajare și de transfer al riscurilor. |

5. PUNEREA ÎN APLICARE A STRATEGIEI

5.1. Prioritățile de punere în aplicare

UE va sprijini punerea în aplicare integrală a strategiei, folosindu-și experiența vastă în materie de reducere a riscului de dezastre. Cu toate acestea, se propune să se înceapă rapid în domeniile următoare, în care UE deține un avantaj comparativ:

- Dialogul politic în materie de reducere a riscului de dezastre. UE va lansa, în cadrul forurilor existente, un dialog politic privind reducerea riscului de dezastre cu toate regiunile și țările în curs de dezvoltare, inclusiv pentru a sprijini avansarea negocierilor privind schimbările climatice, referitoare la un acord post 2012 sub egida CCONUSC (Convenția-cadru a Organizației Națiunilor Unite privind schimbările climatice). De asemenea, UE va viza să asigure o prezență coordonată în cadrul celei de-a doua Platforme globale pentru reducerea riscurilor de dezastre, din iunie 2009.

- Planuri de acțiune regionale privind reducerea riscului de dezastre. UE va sprijini dezvoltarea și punerea în aplicare de planuri de acțiune privind reducerea riscului de dezastre în regiunile predispuse la dezastre. Acestea ar putea fi puse parțial în aplicare prin transpunerea pe o scară mai largă a proiectelor și programelor UE deja existente în domeniul reducerii riscului de dezastre, bazându-se pe strategiile și prioritățile țărilor în curs de dezvoltare. De asemenea, acestea ar trebui să completeze și să sprijine inițiativele de adaptare precum AMSC (Alianța mondială împotriva schimbărilor climatice). Se propune să se înceapă cu un plan de acțiune pentru Caraibe, pentru a susține, printre altele, punerea în aplicare a unei strategii generale de gestionare a dezastrelor[22]. Ar trebui să urmeze alte planuri de acțiune, de exemplu pentru America Latină, Asia de Sud-Est, Africa și Pacific.

- Integrarea reducerii riscului de dezastre în politicile și planificarea UE și ale țărilor în curs de dezvoltare și sprijinirea de investiții naționale cheie în domeniul reducerii riscului de dezastre. UE va integra reducerea riscului de dezastre în cooperarea sa pentru dezvoltare, în acțiunile sale umanitare și în eforturile de redresare, utilizând pe deplin cele mai bune practici și instrumente de integrare elaborate de Comisie și de diferite state membre, inclusiv cele referitoare la mediu, la schimbările climatice și la protecția civilă. Comisia va utiliza următoarea evaluare intermediară a documentelor de strategie naționale și regionale ca punct de plecare pentru ca, dacă este cazul, în următorul ciclu de programare care va începe în 2012, problematica privind reducerea riscului de dezastre să fie pe deplin integrată în asistența sa pentru dezvoltare.

- De asemenea, UE va sprijini integrarea reducerii riscului de dezastre în politicile și planurile naționale ale țărilor în curs de dezvoltare, inclusiv în politicile și strategiile sectoriale relevante, în special în documentele strategice privind reducerea sărăciei (PRSP), sectoarele sensibile la dezastre, precum și chestiunile transversale relevante. EU își va coordona sprijinul pentru investițiile cheie în materie de reducere a riscului de dezastre deja identificate și planificate în asemenea cadre naționale.

5.2. Colaborarea, complementaritatea și coordonarea UE

UE va pune în aplicare strategia în spiritul Declarației de la Paris privind eficacitatea ajutorului și a Codului de conduită al UE privind diviziunea muncii: valorificând mecanismele de coordonare activă; intensificând dialogului politic al UE privind reducerea riscului de dezastre în țările în curs de dezvoltare, sprijinind, în același timp, asumarea de către comunitățile locale și pe plan național a eforturilor de depășire a lacunelor instituționale care există între abordarea reducii riscului de dezastre din punct de vedere al dezvoltării, al ajutorului umanitar sau al schimbărilor climatice; promovând activ o coordonare puternică la nivel național și regional între donatori și guverne, cu un accent special asupra metodologiilor de coordonare și armonizare ale UE.

La nivel central, UE își va coordona eforturile cu alte procese de definire a politicilor, instrumente și programe importante[23], atât în cadrul UE, cât și în cadrul colaborării cu organizații regionale și internaționale, cu donatori din afara UE, cu organizații neguvernamentale internaționale și comunitare, cu Federația societăților Crucii Roșii și Semilunii Roșii, cu Banca Mondială, Națiunile Unite și cu strategia internațională a ONU de reducere a dezastrelor (ISDR).

Pentru a face să avanseze dialogul privind reducerea riscului de dezastre, pentru a monitoriza punerea în aplicare a strategiei și a favoriza coordonarea și alinierea sprijinului UE, Comisia va institui un grup de coordonare al UE privind reducerea riscului de dezastre, care să includă Comisia și statele membre UE. Acest grup de coordonare:

- în 2009, va elabora un plan de punere în aplicare pentru a clarifica acțiunile cheie, responsabilitățile, principalele instrumente și ordinea de punere în aplicare a priorităților stabilite la punctul 5.1. În 2011, va revizui acest plan, pentru a face să avanseze punerea în aplicare a restului strategiei;

- va promova înființarea de rețele de reducere a riscului de dezastre în țările și regiunile predispuse la catastrofe pentru a face schimb de informații și experiență și pentru a promova oportunitățile de colaborare și de îmbunătățire a punerii în aplicare a strategiei;

- va înființa un forum pentru consultări și schimburi periodice de informații cu societatea civilă, cu organizațiile neguvernamentale și cu reprezentanții naționali și regionali;

- va stabili un cadru adecvat de monitorizare a progreselor și a finanțării, precum și de evaluare a implementării strategiei.

5.3. Instrumentele UE de finanțare[24]

UE va pune în aplicare strategia, utilizând toată gama de instrumente de finanțare de care dispune și ținând cont de obiectivul pe care și l-a fixat de a crește asistența oficială pentru dezvoltare (AOD) la 0,56% din PNB până în 2010[25]. Într-adevăr, mai multe state membre și Comisia[26] suplimentează în prezent fondurile destinate reducerii riscului de dezastre în cadrele financiare existente. Deși prezenta comunicare nu are nicio implicație financiară suplimentară, iar acțiunile vor fi finanțate în cadrul financiar existent 2007-2013, aceasta oferă un cadru în măsură să garanteze complementaritatea și eficiența instrumentelor existente, inclusiv printr-o mai bună relaționare între finanțarea reducerii riscului de dezastre din instrumentele pentru dezvoltare și ajutor umanitar.

În ceea ce privește CE, principalele sale surse de finanțare includ Fondul european de dezvoltare (FED) și instrumentele din bugetul general al CE[27]. Diferitele fonduri alocate pentru reducerea riscului de dezastre figurează în documentele de strategie naționale și regionale pentru toate țările în curs de dezvoltare, în programele derulate intra-ACP, de pregătire pentru secetă și programele DIPECHO în contextul ajutorului umanitar, precum și în programele tematice privind securitatea alimentară și resursele de mediu/naturale. De exemplu, s-a propus alocarea a 180 de milioane de euro pentru reducerea riscului de dezastre din resursele pentru țările ACP ale celui de-al 10-lea FED[28]. Comisia va analiza posibilitatea realizării unei mai bune îmbinări între elementele de mai sus. De asemenea, cel de-al șaptelea Program-cadru pentru cercetare (PC7) și Centrul Comun de Cercetare al Comisiei sprijină un mare număr de activități de cercetare și de instrumente legate de riscuri și dezastre.

UE va mai căuta să identifice în ce măsură pot fi mobilizate modalități inovatoare de finanțare, pe lângă asistența oficială pentru dezvoltare existentă, atât în beneficiul reducerii riscului de dezastre, cât și al adaptării la schimbările climatice. Mecanismul de finanțare a eforturilor de combatere a schimbărilor climatice, în curs de elaborare de către Comisie, ar putea fi un astfel de instrument.

[1] Adoptat la Conferința mondială privind reducerea riscului de dezastre.

[2] Comunicarea Comisiei privind o abordare comunitară referitoare la prevenirea catastrofelor naturale și provocate de om (COM(2009) 82).

[3] Centrul de colaborare pentru cercetare în domeniul epidemiologiei dezastrelor.

[4] DFID (ministerul britanic pentru dezvoltare internațională) (2006): Reducing the Risk of Disasters (Reducerea riscului de dezastre).

[5] Idem.

[6] IPCC (Grupul interguvernamental privind schimbările climatice) (2007): 4th Assessment Report (Al patrulea raport de evaluare).

[7] ISDR (Strategia internațională de reducere a efectelor dezastrelor) (2004): Living with Risk: A global review of disaster reduction initiatives (Trăind expuși la risc: o analiză generală a inițiativelor de reducere a dezastrelor.)

[8] ADRC (Centrul asiatic de reducere a dezastrelor) (2001) .

[9] DFID (Departamenul pentru Dezvoltare Internațională) (2006): Reducing the Risk of Disasters (Reducerea riscului de dezastre).

[10] Întrucât numai guvernele ar putea adopta Cadrul de la Hyogo, Comisia nu l-a adoptat în mod formal.

[11] ISDR: Analiza generală 2007.

[12] Convenția-cadru a Organizației Națiunilor Unite privind schimbările climatice (CCONUSC) (2007), Planul de acțiune de la Bali, decizia 1/CP.13.

[13] Tearfund (2007): Institutional donor progress with mainstreaming DRR (Progresele înregistrate de donatorii instituționali în materie de integrare a temei reducerii riscului de dezastre în toate politicile și acțiunile comunitare).

[14] Comunicările Comisiei privind consolidarea capacității de răspuns a Uniunii în caz de catastrofe (COM(2008)130), privind construirea unei Alianțe mondiale împotriva schimbărilor climatice între Uniunea Europeană și țările sărace în curs de dezvoltare, cele mai vulnerabile la schimbările climatice (COM(2007)540), privind consolidarea răspunsului UE în caz de dezastre și de crize în țările terțe (COM(2005)153), documentul comun al Înaltului Reprezentant și al Comisiei privind schimbările climatice și securitatea internațională (S113/08) și documentul de lucru al serviciilor Comisiei privind pregătirea pentru dezastre și prevenirea acestora (2003).

[15] Lista CAD a OCDE cu beneficiarii de AOD (asistență oficială pentru dezvoltare).

[16] Urmează să fie identificate mai precis prin intermediul unei analize de risc la nivelurile relevante și pe baza vulnerabilităților și nevoilor specifice care rezultă.

[17] Biologice, geofizice sau hidrometeorologice.

[18] În asemenea situații, va fi importantă relaționarea între reducerea riscului de dezastre și eforturile de prevenire și răspuns în cazul situațiilor de criză.

[19] Platforma comună de acțiune a ONU/Băncii Mondiale/Comisiei Europene pentru „evaluările postcriză și planificarea redresării” în scenarii postdezastru (PDNA).

[20] (S113/08).

[21] Documentul 15164/04 al Consiliului.

[22] Țările est-caraibiene se numără printre cele mai predispuse la dezastre 10 țări din lume. Un plan de acțiune pentru Caraibe ar trebui, de asemenea, să fie strâns legat de punerea în aplicare a Declarației Cariforum-UE privind schimbările climatice și energia (05/08).

[23] Cum ar fi Facilitatea globală pentru reducerea riscului de dezastre și acțiunile de redresare ale Băncii Mondiale, eforturile de reducere a dezastrelor, sub egida PNUD, precum și eforturile de adaptare la schimbările climatice.

[24] Anexa II.

[25] Obiectiv reconfirmat la Doha în 2008.

[26] Angajamente efectuate în 2006 39,95 milioane de euro, iar în 2007: 65,06 milioane de euro, provenind din resurse disponibile pentru Dipecho, Cornul Africii și FED.

[27] Instrumente pentru: (i) cooperare pentru dezvoltare, (ii) ajutor umanitar, (iii) stabilitate, (iv) vecinătate și parteneriat european.

[28] Programul multianual intra-ACP urmează să fie adoptat în februarie 2009.