1.INTRODUCERE

Dialogul social este o piatră de temelie a modelului social european. Unul dintre obiectivele-cheie ale UE este îmbunătățirea condițiilor de trai și de muncă. Dialogul social și negocierile colective sunt modalități fundamentale de realizare a acestui obiectiv, contribuind la creșterea productivității, asigurând, în același timp, echitatea socială, un mediu de lucru de calitate și democrația la locul de muncă. O Europă socială puternică necesită parteneri sociali puternici. Dialogul social este, prin urmare, unul dintre principiile-cheie ale Pilonului european al drepturilor sociale.

Partenerii sociali puternici au un rol esențial în eficacitatea și echilibrul managementului schimbării. Schimbările climatice, digitalizarea și tendințele demografice schimbă rapid lumea, inclusiv lumea muncii. Pandemia de COVID-19 a accelerat unele dintre aceste schimbări. Dialogul social are un caracter fundamental în privința identificării unor modalități echilibrate de abordare a schimbărilor de pe piața muncii. La nivelul UE, dialogul social s-a aflat în avangarda conceperii și punerii în aplicare a politicilor de limitare a impactului pandemiei. La nivel sectorial și corporativ, partenerii sociali au stabilit rapid noi protocoale privind securitatea și sănătatea în muncă (SSM) ori au pus în aplicare programe de formare. La nivel național, aceștia au sprijinit autoritățile în ceea ce privește acordarea de asistență financiară lucrătorilor și întreprinderilor. Partenerii sociali joacă, de asemenea, un rol esențial în combaterea efectelor profunde ale războiului de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei, prin facilitarea integrării pe piața muncii a persoanelor strămutate din Ucraina, precum și a altor refugiați și migranți, și prin găsirea unor soluții durabile de ajustare a salariilor și a contractelor colective de muncă drept răspuns la criza costului vieții și la nivelurile ridicate ale inflației.

Implicarea partenerilor sociali îmbunătățește procesul de elaborare a politicilor și de legiferare. Partenerii sociali dispun de cunoștințe și experiență de neegalat în ceea ce privește ocuparea forței de muncă și situația socială „de pe teren”. Contribuția lor poate asigura un echilibru adecvat între interesele lucrătorilor și cele ale angajatorilor și poate îmbunătăți acceptabilitatea și eficacitatea politicilor și legislației. Partenerii sociali au un rol unic comparativ cu alte părți interesate. Tratatul (articolul 154 din TFUE) prevede obligația Comisiei de a consulta partenerii sociali cu privire la propunerile din domeniul politicii sociale (și anume, care intră sub incidența articolului 153 din TFUE), pentru a permite partenerilor sociali să negocieze acorduri, dacă doresc acest lucru. Acordurile partenerilor sociali pot fi puse în aplicare prin intermediul dreptului Uniunii (articolul 155 din TFUE). Dialogurile structurate la nivelul UE sunt organizate periodic cu partenerii sociali în contextul semestrului european pentru coordonarea politicilor economice și în domeniul ocupării forței de muncă în toate momentele-cheie ale ciclului.

UE promovează rolul partenerilor sociali și încurajează îmbunătățirea dialogului social. Promovarea dialogului social este un obiectiv comun al UE și al statelor sale membre, ținând seama de diversitatea sistemelor naționale și respectând autonomia partenerilor sociali. Pentru a sprijini acoperirea negocierilor colective și pentru a consolida capacitatea partenerilor sociali, a încuraja implicarea acestora și a le proteja autonomia, se impun a fi depuse eforturi suplimentare, atât la nivel național, cât și la nivelul UE. În Planul de acțiune privind Pilonul european al drepturilor sociale din martie 2021, Comisia a anunțat că va prezenta o inițiativă de sprijinire a dialogului social la nivel național și la nivelul UE, în urma consultărilor cu partenerii sociali. Dialogul social consolidat la toate nivelurile a făcut, de asemenea, obiectul recomandărilor la cel mai înalt nivel politic prin Angajamentul social de la Porto semnat de președinția portugheză a Consiliului UE, de Parlamentul European, de Comisia Europeană, de partenerii sociali și de platforma socială. Inițiativa privind dialogul social, menționată și în Comunicarea Comisiei intitulată „Conferința privind viitorul Europei – Transpunerea viziunii în acțiuni concrete” din iunie 2022, aduce o contribuție semnificativă la acțiunile ulterioare conferinței.

Prezenta comunicare a Comisiei prevede o serie de măsuri concrete pentru continuarea consolidării dialogului social european, fiind însoțită de o propunere de recomandare a Consiliului privind modalitățile de consolidare a dialogului social național și a negocierilor colective. Comisia a elaborat această inițiativă cu implicarea strânsă a partenerilor sociali și a organizat, de asemenea, schimburi de opinii cu Parlamentul European, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor.

2.DIALOGUL SOCIAL NAȚIONAL

Demersurile și procesele în domeniul dialogului social variază de la un stat membru la altul: în ceea ce privește relațiile colective de muncă, rolul negocierii colective în stabilirea condițiilor de lucru, apartenența și capacitatea organizațiilor, structurile formale pentru implicarea partenerilor sociali în elaborarea și punerea în aplicare a politicilor, precum și importanța lor pe plan politic. Sistemele de negociere colectivă ale statelor membre variază, de asemenea, în ceea ce privește gradul lor de centralizare sau descentralizare.

Majoritatea statelor membre dispun de una sau mai multe structuri oficiale de dialog social la nivel național, în cadrul cărora reprezentanții angajatorilor, ai sindicatelor și ai guvernului pot dezbate chestiuni economice și sociale de ordin general. Rolul și competențele acestor organisme variază în mare măsură, dar acestea joacă, de obicei, un rol consultativ și de consiliere cu privire la proiectele legislative și în materie de politici, în special în domeniile legate de ocuparea forței de muncă, și pot oferi uneori un forum pentru negocierea acordurilor. Numeroase state membre au, de asemenea, organisme tripartite care se ocupă de aspecte specifice, cum ar fi securitatea socială, ocuparea forței de muncă, formarea, securitatea și sănătatea în muncă. Dialogul social tripartit productiv, care implică autoritățile publice, depinde de un dialog social bipartit puternic.

Dialogul social este supus presiunii de a obține rezultate într-o lume a muncii aflată în schimbare. În timp ce densitatea angajatorilor (ponderea angajatorilor care sunt membri ai organizațiilor patronale) s-a menținut la un nivel relativ stabil, densitatea sindicală a scăzut (în medie) în toate statele membre. Tranziția activității economice de la industria prelucrătoare la serviciile din sectorul privat și lumea muncii în schimbare îngreunează recrutarea de noi membri de către organizațiile sindicale și patronale. Un număr mare de lucrători care își desfășoară activitatea în majoritatea formelor mai noi de ocupare a forței de muncă, inclusiv un număr tot mai mare de lucrători independenți, nu sunt reprezentați. Același lucru este valabil și pentru lucrătorii cu contracte de muncă pe durată determinată al căror număr este în creștere, dar care sunt mai puțin susceptibili de a se afilia la o organizație sindicală. Flexibilitatea în ceea ce privește perioada în care se desfășoară activitatea și locul în care se desfășoară aceasta îngreunează organizarea de către reprezentanții lucrătorilor a unei forțe de muncă atât de fragmentate. În ultimii ani, organizațiile partenerilor sociali au luat inițiative pentru a atrage noi membri sau pentru a consolida vocea anumitor grupuri slab reprezentate (în special, tinerii și lucrătorii din cadrul platformelor) prin strategii specifice și eforturi de recrutare și prin crearea unor structuri specifice în cadrul organizațiilor. În ceea ce privește egalitatea de gen, ponderea femeilor în cadrul sindicatelor variază în mod semnificativ pe teritoriul UE, tendința generală fiind de creștere a numărului de femei membre, în pofida declinului apartenenței sindicale în ansamblu. Femeile sunt în continuare slab reprezentate în posturile de conducere.

Ponderea lucrătorilor care fac obiectul contractelor colective de muncă a scăzut semnificativ în ultimii 30 de ani. Aceasta a scăzut de la o medie estimată la nivelul UE de aproximativ 66 % în 2000 la aproximativ 56 % în 2019, scăderi deosebit de mari fiind înregistrate în Europa Centrală și de Est [graficul 1]. În toate statele membre, s-a observat o acțiune amplă în direcția descentralizării negocierilor către nivelul întreprinderilor. Potrivit Organizației pentru Cooperare și Dezvoltare Economică (OCDE), gradul de acoperire al negocierilor colective este ridicat (peste 50 %) numai în țările în care există cel puțin o formă de negociere sectorială. În țările în care negocierile au loc în principal la nivel de întreprindere, gradul de acoperire al negocierilor colective este, de regulă, scăzut. Coordonarea între sectoare și unități de negociere, precum și nivelul de coordonare sunt dimensiuni deosebit de importante ale negocierii colective.

Gradul și calitatea implicării partenerilor sociali în procesul de elaborare a politicilor variază considerabil de la un stat membru la altul. Deși calitatea implicării partenerilor sociali s-a menținut la un nivel stabil în ultimii ani în majoritatea statelor membre, implicarea lor promptă și semnificativă diferă foarte mult de la o țară la alta. Diferitele contexte, proceduri și practici instituționale constituie o parte dintre motivele în acest sens . În special, calitatea și eficacitatea dialogului social în statele membre sunt evaluate de Comitetul pentru Ocuparea Forței de Muncă în cadrul evaluării sale anuale a dialogului social. Cele mai recente concluzii aprobate de Consiliu în iunie 2022 subliniază, printre altele, importanța alocării unui timp suficient pentru consultări pe tot parcursul procesului de elaborare a politicilor, precum și importanța asigurării unor cadre instituționale adecvate și a abordării chestiunilor legate de consolidarea capacităților și de scăderea gradului de acoperire al negocierilor colective . Parlamentul European a subliniat, de asemenea, că sistemele solide de negociere colectivă sporesc reziliența statelor membre în perioadele de criză economică și că statele membre ar trebui să ia măsuri pentru a promova o densitate sindicală ridicată, precum și pentru a inversa tendința de declin în ceea ce privește gradul de acoperire al negocierilor colective.

Graficul 1: Acoperirea negocierilor colective în UE, 2000-2019

Numărul angajaților acoperiți de contractul colectiv de muncă, împărțit la numărul total de salariați (în %, 2000 și 2019).

Notă: (1) Cele mai recente date disponibile sunt din 2019 (AT, BE, CZ, HU, IT, LT, NL, PL, PT), 2018 (BG, DE, DK, ES, FR, LU, LV, SE), 2017 (EL, FI, IE, SI, RO), 2016 (CY, MT), 2015 (SK) și 2014 (HR). (2) În cazul IT, acoperirea a fost revizuită la 100 %, ca urmare a faptului că salariile de bază stabilite în contractele colective de muncă sunt utilizate de instanțele pentru litigii de muncă ca referință pentru aplicarea principiului constituțional al remunerației proporționale și suficiente. Acoperirea negocierilor colective de 100 % în RO și EL în 2000 se explică prin existența unor mecanisme care extind contractele colective la toate întreprinderile, în timp ce scăderea se datorează în principal eliminării acestor mecanisme de extindere și altor schimbări care conduc la descentralizarea negocierilor colective.

Sursă: Pentru anul 2000 sau cel mai apropiat – baza de date ICTWSS, versiunea 6.1, Universitatea din Amsterdam. Variabila AdjCov (# 111). Pentru cele mai recente date disponibile – baza de date OCDE/AIAS (2021)

UE dispune de o serie de instrumente care vizează consolidarea dialogului social național. Directiva privind salariul minim prevede în sarcina statelor membre adoptarea unor măsuri care să vină în sprijinul partenerilor sociali în sensul dezvoltării capacității acestora de a se angaja în negocieri colective pentru stabilirea salariilor, precum și în sensul încurajării negocierilor constructive, semnificative și informate în ceea ce privește salariile. Directiva prevede, de asemenea, ca statele membre în care rata de acoperire a negocierilor colective este sub pragul de 80 % din numărul lucrătorilor să instituie un cadru favorabil negocierilor colective și să stabilească un plan de acțiune pentru promovarea acestora. Tranzițiile tehnologice în curs și automatizarea sporită se manifestă rapid ca restructurări la nivelul întregii economii. În acest context, cadrul de calitate al UE pentru restructurare din 2013 sprijină întreprinderile să anticipeze schimbările și să atenueze consecințele restructurării la nivel social și asupra pieței muncii. Un vast cadru de directive privind informarea și consultarea lucrătorilor, atât la nivel național cât și la nivel transnațional, instituie, de asemenea, norme pentru protejarea drepturilor lucrătorilor la nivel de întreprindere, în special în perioadele de restructurare. Parlamentul European are în vedere o rezoluție conținând recomandări adresate Comisiei referitoare la revizuirea Directivei privind comitetele europene de întreprindere. Directivele UE privind achizițiile publice prevăd obligația statelor membre de a respecta dreptul de organizare și negociere colectivă în conformitate cu Convenția nr. 87 a OIM privind libertatea sindicală și apărarea dreptului sindical și Convenția nr. 98 a OIM privind aplicarea principiilor dreptului de organizare și negociere colectivă.