RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 29.1.2007 
COM(2007) 30 final 
  
COMUNICAREA COMISIEI C ĂTRE CONSILIU ŞI PARLAMENTUL EUROPEAN 
Revizuirea gestion ării rezervelor de pe şti de adâncime 
 
RO 2   RO COMUNICAREA COMISIEI C ĂTRE CONSILIU ŞI PARLAMENTUL EUROPEAN 
Revizuirea gestion ării rezervelor de pe şti de adâncime 
CUPRINS 
1. Introducere ................................................................................................................. .. 3 
2. Perspectiv ă de ansamblu asupra regulamentel or comunitare privind zonele  
de pescuit în adâncime ................................................................................................. 4 
3. Eficien ţa regulamentelor .............................................................................................. 5 
3.1. M ăsurile adoptate sunt suficiente?............................................................................... 5 
3.1.1. Nivelurile TAC.......................................................................................................... ... 5 
3.1.2. Caracterul adecvat al TAC-urilor pr ivind gestionarea rezervelor de pe şti  
de adâncime.................................................................................................................. 6 
3.1.3. Gestionarea efortului de pescuit în rezervele de pe şti de adâncime............................. 7 
3.2. Punerea în aplicare a regulamentelor:.......................................................................... 8 3.2.1. E şantionare ştiinţifică şi programe de observare ......................................................... 8 
3.2.2. Lista porturilor desemnate............................................................................................ 9 3.2.3. Lista navelor cu licen ţe de pescuit în adâncime........................................................... 9 
3.2.4. Declararea efortului de pescuit..................................................................................... 9 3.2.5. Monitorizare şi control............................................................................................... 10 
4. Concluzii ................................................................................................................... . 10 
ANEXĂ............................................................................................................................... ..... 12 
 
RO 3   RO 1. I NTRODUCERE  
Domeniul de aplicare al acestei revizuiri se limiteaz ă la zonele de pescuit în adâncime 
exploatate în apele comunitare şi în zonele de reglementare al e Comisiei pentru pescuitul în 
zona de nord-est a Ocea nului Atlantic (NEAFC) şi ale Comitetului de pescuit la Atlanticul 
est-central (CECAF). În consecin ţă, aceasta nu ia în considerare zonele de pescuit care sunt 
exploatate în alte zone reglementate, precum cele ale Organiza ţiei de Pescuit în Atlanticul de 
Nord-Vest (NAFO), ale Organiza ţiei pentru pescuitul în zona de  sud-est a Oceanului Atlantic 
(SEAFO) sau în alte zone nereglementate ale m ării libere. 
De asemenea, revizuirea este centrat ă mai mult asupra gestion ării rezervelor de pe şti de 
adâncime decât asupra considera ţiilor mai largi privind ecosistemul, precum protejarea 
habitatelor vulnerabile. Aceasta este  doar o chestiune de alegere tematic ă şi nu implic ă faptul 
că impactul zonelor de pescui t în adâncime asupra ecosistemului ar fi un subiect mai pu ţin 
important în viziunea Comisiei. 
Speciile de adâncime sunt, în general,  considerate ca fiind speciile care tr ăiesc la adâncimi 
mai mari de 400 de metri. La asemenea adâncimi exist ă foarte pu ţină lumină, astfel încât 
lanţul alimentar depinde de resturile alimentare pr ovenite din straturile su perioare ale coloanei 
de apă, productivitatea fiind, în consecin ţă, foarte sc ăzută. Speciile de pe şti de adâncime au, în 
general, o durat ă a vieţii mai îndelungat ă, cresc greu şi ajung târziu la maturitate. De 
asemenea, în general, rata fecundit ăţii este scăzută. Toate aceste caracteristici le fac deosebit 
de vulnerabile la pescuitul excesiv. 
Cu câteva excep ţii, zonele de pescuit de specii de adâncime au ap ărut şi s-au extins înainte s ă 
existe suficiente informa ţii pentru a orienta gestionarea acestora. Aceasta se poate observa în 
special în ultimul deceniu, în timpul c ăruia s-a intensificat exploa tarea a numeroase specii, pe 
măsură ce pescuitul s-a extins în ape ma i adânci sau în noi zone. Exist ă foarte pu ţine date cu 
privire la debarc ări şi efortul de pescuit, iar capturile aruncate înapoi în mare sunt, în mare 
parte, nedeclarate, cu toate c ă pot reprezenta o ca ntitate semnificativ ă. Prin urmare, este dificil 
pentru Consiliul Interna ţional pentru Explorarea Apelor Maritime (ICES) s ă sugereze un nivel 
de exploatare care ar putea fi durabil; cu toate acestea, ICES atrage aten ţia asupra faptului c ă 
cele mai exploatate specii de adâncime au fost  capturate în afara li mitelor biologice sigure şi 
că ar trebui s ă se reducă imediat efortul de pescuit. Autorizarea unor noi zone de pescuit ar 
trebui permis ă numai atunci când dezvoltarea acestora este foarte lent ă şi sunt înso ţite de 
programe de colectare a datelor care s ă permită evaluarea st ării rezervelor de pe şte. 
Capturile din majoritatea zonelor de pescuit în adâncime sunt mixte. De exemplu, s-au 
înregistrat aproximativ 70 de spec ii de adâncime în capturile tr aulerelor care vizau grenadierul 
de stâncă. Cu excep ţia pagubelor directe care pot fi cauzate  habitatului de une ltele de pescuit 
folosite, se cunosc prea pu ţine informa ţii despre efectele zonelor de pescuit în adâncime 
asupra ecosistemului. ICES a solicitat punere a la dispozi ţia grupului de lucru a tuturor 
informaţiilor pertinente, precum şi crearea de programe de monitorizare direct ă, de exemplu, 
prin folosirea navelor de cercetare. 
 
RO 4   RO 2. P ERSPECTIV Ă DE ANSAMBLU ASUPRA REGULAMENTELOR COMUNITARE PRIVIND 
ZONELE DE PESCUIT ÎN ADÂNCIME  
Capturile totale admisibile (TAC) au  fost introduse pentru prima dat ă pentru câteva dintre 
aceste specii în 2002 [Regulamentul (CE) nr. 2340/2002 al Consiliului]1 pe baza unei 
propuneri a Comisiei care a luat în consider are un istoric al pescuitului de zece ani (1990-
1999). Întrucât consilierea ştiinţifică în materie de rezerve de pe şti de adâncime este 
disponibil ă din doi în doi ani, Regulamentul 2340/2002 a fixat TAC-urile privind pescuitul în 
adâncime pentru 2003 şi 2004. 
După extinderea Comunit ăţii în 2004, a fost necesar ă stabilirea cotelor pentru noile state 
membre, în conformitate cu articolul 57 din Actul de Aderare. Dac ă nu s-ar fi realizat acest 
lucru, noile state membre ar fi trebuit s ă înceteze orice form ă de pescuit în momentul intr ării 
în Comunitate, în ciuda faptului c ă deţineau deja posibilit ăţi de pescuit legitime. 
Regulamentul (CE) nr. 2269/20042 al Consiliului a fixat cotele pentru statele aderente 
folosind o metod ă similară celei utilizate pentru a aloca cotele în Regulamentul 2340/2002, 
însă pe baza istoricului capturi lor pentru perioada 1993-2002, şi nu 1990-1999. În 
Regulamentul 2269/2004 cotele alocate noilor state membre au fost ad ăugate cotelor din 
Regulamentul 2340/2002, alocate statelor membre  existente, rezultând astfel o cre ştere a 
TAC-urilor comunitare. Cheile de alocare total ă rezultate au fost folosite drept baz ă pentru a 
stabili TAC-urile, în anii urm ători, pentru toate statele membre. Alocarea TAC-urilor a 
reprezentat o ches tiune problematic ă, întrucât cei care aveau zone  de pescuit stabilite de mult ă 
vreme au primit cote mai mari de resurse decât cei care aspirau s ă dezvolte posibilit ăţi de 
pescuit alternativ dar nu aveau vechime în dome niu, într-un moment în care zonele de pescuit 
tradiţionale axate asupra codul ui deveneau din ce în ce mai restrictive. 
Regulamentul privind TAC-urile şi cotele a fost completat de Regulamentul (CE) nr. 
2347/20023 al Consiliului de stabilire a cerin ţelor specifice de acces şi a condiţiilor asociate 
care se aplic ă pescuitului rezervelor de  specii de adâncime. Acest Regulament a vizat fixarea 
unui plafon în privin ţa expansiunii efortului de pescuit de  specii de adâncime prin obligarea 
tuturor navelor care captureaz ă peste 10 tone de specii de adâncime pe an s ă deţină un permis 
de pescuit în adâncime, în caz contrar, capturil e lor de specii de adâncime vor fi limitate la 
100 kg per ie şire. În plus, capacitatea total ă a navelor de ţinătoare de permise de pescuit în 
adâncime a fost limitat ă la capacitatea agregat ă a navelor care au pesc uit peste 10 tone de 
specii de adâncime în oricare an din peri oada 1998-2000 inclusiv (2000-2003 pentru noile 
state membre). Regulamentul 2347/2002 a introdus, de asemenea, cerin ţe de raportare şi de 
control speciale, inclusiv planuri de e şantionare convenite, prezen ţa observatorilor şi obligaţia 
de a debarca numai în porturile desemnate. Mai multe obliga ţii privind colectarea datelor sunt 
specificate în Regulamentul (CE) nr. 1581/20044 al Comisiei. 
Regulamentele 2340/2002 şi 2269/2004 au fost înlocuite de Regulamentul (CE) nr. 
2270/20045 al Consiliului care a stabilit TA C-urile privind rezervele de pe şti de adâncime 
pentru 2005 şi 2006. Acest Regulament a introdus, de as emenea, TAC-uri asupra unor rezerve 
de peşti pentru care capturile nu fuseser ă restricţionate anterior. În plus, în lumina consilierii 
ştiinţifice conform c ăreia rezervele de pe şte pion portocaliu în Divizia VI erau puternic 
                                                 
1 JO L 356, 31.12.2002, p. 1-11. 
2 JO L 396, 31.12.2004, p. 1-3. 
3 JO L 351, 28.12.2002, p. 6-11. 
4 JO L 289, 10.9.2004, p. 6-53. 
5 JO L 396, 31.12.2004, p. 4-12. 
 
RO 5   RO epuizate, acest Regulament a stabilit o zon ă închisă pentru aceast ă specie la vest de Regatul 
Unit şi Irlanda. Este interzis navelor care pescuiesc în zona închis ă să debarce pe şte pion 
portocaliu. Navele care pescuiesc pe şte pion portocaliu aflate în tranzit în zona închis ă trebuie 
să menţină o viteză minimă de 8 noduri pentru a garanta c ă nu desfăşoară nicio opera ţiune de 
pescuit în zona respectiv ă. 
Textul principal al consilierii ştiinţifice privind rezervele de pe şti de adâncime este publicat 
din doi în doi ani, îns ă, uneori, exist ă consiliere specific ă pentru anumite rezerve de pe şte sau 
decizii luate în cadrul organiza ţiilor zonelor de pescui t regionale, care necesit ă luarea de 
măsuri specifice într-un timp relativ scurt. Un astfel de exemplu este recomandarea adoptat ă 
de NEAFC conform c ăreia efortul de pescuit în rezervele de pe şti de adâncime ar trebui redus 
cu 30% în 2005 şi 2006. În loc s ă modifice Regulamentele 2347/2002 şi 2270/2004, Comisia 
a inclus obliga ţia de reducere a efortului de pescuit în kilowa ţi-zile de pescuit cu 30% fa ţă de 
nivelurile din 2003 în propune rile sale privind Regul amentul (CE) nr. 27/20056 şi 
Regulamentul (CE) nr. 51/20067 ale Consiliului de stabilire a posibilit ăţilor de pescuit pentru 
2005 şi 2006 în conformitate cu recomandarea NEAFC. Cu toate acestea, Consiliul de 
Miniştri a acceptat numai dou ă reduceri succesive de 10% di n efortul de pescuit în 2005 şi 
2006. 
3. E FICIENŢA REGULAMENTELOR  
Două aspecte trebuie luate în cons iderare atunci când se evalueaz ă eficienţa regulamentelor. 
Primul este acela de a stabili dac ă măsurile adoptate sunt sufici ente pentru protejarea 
rezervelor de pe şti de adâncime. Al doilea const ă în stabilirea dac ă aceste m ăsuri au fost puse 
în aplicare în mod corect şi dacă au adus, în consecin ţă, rezultatele dorite. 
3.1. M ăsurile adoptate sunt suficiente? 
3.1.1. Nivelurile TAC 
Încercările de a reglementa zonele de pescui t în adâncime sunt relativ recente. Mai 
mult, ele au fost motivate de necesitatea de a opri ori încetini expansiunea rapid ă a 
zonelor de pescuit de specii despre care se cunoa şte foarte pu ţin. Lipsa unor 
cunoştinţe de bază privind biologia sp eciilor de adâncime şi a ecosistemului apelor 
de adâncime arat ă că TAC şi limitele de efort stabilite au fost, într-o anumit ă măsură, 
arbitrare. Respectarea în  totalitate a abord ării de precau ţie ar fi însemnat stabilirea 
unei TAC şi a unor limit ări a efortului de pescuit mult mai sc ăzute sau chiar 
închiderea zonelor de pescuit. 
TAC-urile fixate pentru 2003 şi 2004 au reprezentat un pas în direc ţia cea bun ă, însă, 
în majoritatea cazurilor, au fost prea mari pentru ca rezervele de pe şte să poată 
deveni durabile. Mai mult, capturile declar ate privind majoritatea stocurilor de pe şte 
au fost considerabil mai mici decât TAC-urile, sugerând, astfel, c ă TAC-urile nu erau 
restrictive pentru zonele de pescuit.  Prin propunerea nive lurilor TAC pentru 
rezervele de pe şti de adâncime pentru 2005 şi 2006, Comisia a încercat s ă se asigure 
că acestea vor fi într-adev ăr restrictive, folosind volumul real de capturi ca baz ă de 
pornire şi nu TAC-urile existente. Atunci când consilierea ştiinţifică a indicat 
                                                 
6 JO L 12, 14.1.2005, p. 1-151. 
7 JO L 16, 20.1.2006, p. 1-183. 
 
RO 6   RO necesitatea unei reduceri se mnificative a efortului de  pescuit sau a volumului 
capturilor f ără a specifica o cifr ă anume, s-a propus o reducere de 30% a 
posibilităţilor de capturi. Când consilierea ştiinţifică a indicat necesitatea de a reduce 
efortul de pescuit sau volumul  capturilor specificând o cifr ă anume, atunci aceast ă 
cifră a fost utilizat ă pentru a calcula captura total ă admisibil ă propusă. Cu toate 
acestea, pentru a atenua impactul social-economic, captura total ă admisibil ă propusă 
nu a fost niciodat ă mai mică de 50% din captura înregistrat ă în 2003.  
Consiliul de Mini ştri nu a acceptat metodologia Comisiei, adoptând, în schimb, 
reduceri mai modeste de maxim 15% din TAC-urile existente şi nu din volumul de 
capturi declarate. Aceasta s-a datorat dificult ăţilor politice privind prezentarea unor 
reduceri, aparent semnificative, a posibilit ăţilor de pescuit în  rezervele de pe şti de 
adâncime într-un moment când acestea erau v ăzute drept alternative la zonele de 
pescuit de platform ă aflate în declin. Cu toate acest ea, pentru rezervele pentru care s-
au propus TAC-uri pentru prima dat ă în Regulamentul 2270/2004, Consiliul a 
acceptat propunerea Comisiei de a efectua reduceri între 30% şi 50% din nivelul real 
de capturi declarate. 
Tabelul anexat face o compara ţie între TAC-urile rezultate pentru 2005 şi 2006 şi 
capturile declarate pentru anul 2005. În majoritatea cazurilor, volumul capturilor a 
fost considerabil mai mic decât TAC-urile, sugerând c ă TAC-urile nu sunt, înc ă, 
suficient de restrictive. 
3.1.2. Caracterul adecvat al TAC-urilor pr ivind gestionarea rezervelor de pe şti de 
adâncime 
Cu mici excep ţii, zonele de pescuit în adâncime prind un amestec de specii, cu toate 
că doar una sau dou ă dintre ele sunt vizate în m od deliberat. Anumite specii de 
adâncime din zone ce ajung pân ă la coastele platformei continentale, precum 
mihalţul-de-mare şi Brosme brosme, pot fi, de asem enea, considerate drept capturi 
secundare în zone neriti ce de pescuit demersal. 
Pentru ca TAC-urile s ă fie eficiente în zonele de pe scuit mixte, TAC-urile alocate 
stocurilor individuale trebuie stabilite în corela ţie unele fa ţă de altele, la niveluri care 
să diminueze capturile aruncate înapoi în mare şi capturile secundare. Acest lucru 
este deosebit de greu de realizat, chiar şi în zonele de pescuit neritice mixte, despre 
care exist ă mult mai multe informa ţii disponibile privind rata capturilor şi rata 
capturilor aruncate înapoi în mare. Pentru rezervele de pe şti de adâncime, TAC-urile 
individuale au fost fixate num ai pe baza capturilor declarat e oficial, din toate zonele 
de pescuit luate împreun ă, existând prea pu ţine informa ţii despre compozi ţia capturii 
pentru fiecare dintre zonele  de pescuit implicate sau de spre rata capturilor aruncate 
înapoi în mare. Mai mult, din cele 48 de specii enumerate în anexele I şi II la 
Regulamentul 2347/2002, sunt stabilite TAC- uri numai pentru 9 dintre acestea. 
Majoritatea celorlalte specii sunt pesc uite mult prea sporadic sau în cantit ăţi prea 
mici pentru a putea st abili TAC-uri. Din p ăcate, num ărul restrâns de specii gestionate 
prin TAC-uri a încurajat declararea inexact ă a speciilor capturate  pentru a evita 
imputarea acestora asupra cotelor stabilite. 
O altă problemă care apare în încercarea de a gestiona rezervele de pe şti de adâncime 
prin folosirea TAC-urilor este faptul c ă nu exist ă suficiente informa ţii despre 
structura geografic ă a rezervelor de specii de adâncime. Drept urmare, TAC-urile 
 
RO 7   RO sunt, deseori, fixate asupr a unor zone de gestionare imense, în parte pentru a 
împiedica declara ţiile false care ar putea ap ărea dacă zonele TAC ar fi definite mai 
riguros. Pericolul de a exclude, în mod neinten ţionat, o zon ă din regimul TAC a fost 
ilustrat prin dezvoltarea unei zone de pescuit care viza grenadierul de stânc ă în apele 
norvegiene ale Zonei ICES III. Re gulamentul 2270/2004 a fixat o cot ă totală 
admisibilă de 1 590 de tone pentru ICES III, cu specificarea c ă aceasta se aplic ă 
apelor comunitare şi interna ţionale. În consecin ţă, TAC nu includea apele 
norvegiene, cu toate c ă istoricul capturilor înregistrate , pe care s-a bazat cota TAC, 
includea şi capturi efectuate în apele norvegiene. Aceast ă portiţă a fost exploatat ă de 
numeroase nave daneze care pesc uiau în mod legal sub protec ţia unor drepturi 
istorice recunoscute de Norvegia şi care şi-au mărit, astfel, volumul de capturi de 
grenadier de stânc ă la peste 14 000 tone în 2005.  
În ciuda dificult ăţilor şi a deficien ţelor, TAC-urile au avut probabil un anumit efect 
asupra diminu ării mortalit ăţii peştilor în cazul principalelor specii vizate. Cu toate 
acestea, este clar c ă gestionarea de lung ă durată a stocurilor de pe şti de adâncime 
trebuie să vină în completarea TAC-urilor cu noi m ăsuri, în special aceea de a 
restricţiona efortul de pescuit. 
3.1.3. Gestionarea efortului de pescuit în rezervele de pe şti de adâncime 
În conformitate cu articolul 4 din Re gulamentul 2347/2002, capacitatea navelor care 
deţin permise de pescuit în adâncime este limitat ă la capacitatea agregat ă a tuturor 
navelor care au prins peste 10 tone de orice tip de amestec de specii de adâncime, în 
oricare dintre anii 1998, 1999 sau 2000. Scopul acestui plafon de capacitate era de a limita expansiunea zonelor de pescuit în adâncime, dar, în practic ă, probabil c ă nu a 
avut niciun efect. 
Unul dintre motive este faptul c ă anumite stocuri de pe şti de adâncime sunt 
considerate ca fiind capturi secundare în zonele de pescuit care vizeaz ă speciile 
neritice. Exemplele privind mihal ţul-de-mare şi Brosme brosme au fost deja 
menţionate. Un alt exemplu prive şte specia Argentina silus, men ţionată în 
Regulamentul 2347/2002 ca fiind o specie de adâncime, dar care este considerat ă 
captură secundar ă în zonele de pescuit de putasu. Aceasta înseamn ă că plafoanele de 
capacitate includ nave care nu vizeaz ă stocuri de pe şti de adâncime şi care reprezint ă 
o proporţie cu mult mai mare din capacitatea total ă a flotei decât o sugereaz ă 
importanţa relativă a zonelor de pescuit în adâncime. 
O a doua problem ă constă în faptul c ă articolul 4 stipuleaz ă că trebuie s ă fie inclus ă 
în plafon capacitatea cumulat ă a tuturor navelor care au capturat peste 10 tone în 
oricare din anii 1998-2000. Dac ă un vas a capturat 10 tone de specii de adâncime 
într-un singur an în  perioada respectiv ă, iar un alt vas a capturat 10 tone într-un alt an 
din aceea şi perioadă, capacitatea ambelor nave ar fi inclus ă în plafonul de capacitate. 
Rezultatul este c ă plafoanele sunt irealist de mari şi nu restric ţionează numărul de 
nave care pescuiesc specii de adâncime. 
Această lacună a subminat, de asemenea, eficien ţa reducerilor de efort impuse de 
Regulamentele 27/2005 şi 51/2006 care impun reduceri de 10% şi, respectiv, 20% 
din numărul de kilowa ţi-zile de pescuit desf ăşurate de navele care de ţin licenţe de 
pescuit în adâncime, în compara ţie cu nivelurile desf ăşurate în 2003 (anul în care 
Regulamentul 2347/2002 a intrat în vigoare şi, prin urmare, primul an pentru care 
 
RO 8   RO există date fiabile privind efortu l de pescuit). Dat fiind c ă multe nave de ţinătoare de 
licenţe de pescuit în adâncime nu pescuiesc specii de adâncime, reducerile de efort 
nu diminueaz ă neapărat rata de exploatare a acestora şi pot ajunge chiar s ă 
restricţioneze, inutil, efortul de pescuit al  altor zone de pe scuit. Într-adev ăr, pentru a 
evita ca reducerea nominal ă a efortului de pescuit de specii de adâncime s ă fie 
dominată de reducerile de efort în zonele de pescuit de putasu, care includ o captur ă 
secundară de Argentina silus, Regulamentul 51/2006 exclude Argentina silus de pe 
lista speciilor de adâncime în vederea calcul ării efortului de pescuit. 
Atunci când se evalueaz ă caracterul adecvat al m ăsurilor adoptate, se constat ă că nu 
este clar, în mod evident, dac ă cele două reduceri succesive de 10% ale efortului de 
pescuit pentru 2005 şi 2006, în compara ţie cu nivelurile ef ortului în 2003, sunt 
suficiente pentru a respecta Recomandare a NEAFC de a reduce efortul de pescuit 
privind rezervele de pe şti de adâncime cu 30% fa ţă de niveluri anterioare ridicate. 
Această chestiune este abordat ă mai departe în sec ţiunea 4.2.4 privind declararea 
nivelurilor eforturilo r de pescuit de c ătre statele membre. 
3.2. Punerea în aplicare a regulamentelor: 
3.2.1. E şantionare ştiinţifică şi programe de observare 
Articolul 8 din Regulamentul 2347/ 2002 a impus statelor membre s ă pregătească un 
program de observare în vederea colect ării de informa ţii privind activit ăţile navelor 
deţinătoare de licen ţe de pescuit în adâncime. Aceste informa ţii trebuiau s ă fie 
evaluate de Comisie în termen  de 6 luni de la data intr ării în vigoare a 
regulamentului. 
Acest termen nu a putut fi respectat. În momentul adopt ării Regulamentului 
2347/2002, statele membre care dispuneau de cote alocate pentru resursele de pe şti 
de adâncime erau Belgia, Danemarca, Fran ţa, Germania, Irlanda, Ţările de Jos, 
Portugalia, Spania, Suedia şi Regatul Unit. La sfâr şitul lunii martie a anului 2003, la 
trei luni dup ă intrarea în vigoare a Regulamentului 2347/2002, singurul stat care a 
trimis un plan de e şantionare a fost Germania. Suedia a informat Comisia c ă estima 
capturile sale de specii de adâncime prea mici pent ru a justifica un plan de 
eşantionare. În urma unor aten ţionări scrise, Fran ţa, Germania, Irlanda, Portugalia, 
Spania şi Regatul Unit au trimis planuri de e şantionare. Belgia, Danemarca, Ţările de 
Jos şi Suedia nu au trimis niciun plan de e şantionare, cu toate c ă STECF a constatat 
că, în cazul acestor ţări, cotele de pe şti de adâncime sunt foarte mici. În urma 
extinderii, noile state membre ar fi trebuit, şi ele, să trimită planuri de e şantionare, 
însă nu s-a primit niciunul. 
O deficien ţă majoră a Regulamentului 2347/2002 este faptul c ă nu există o strategie 
clar definit ă, ceea ce înseamn ă că, deşi cerinţa de a pune în aplicare un plan de 
eşantionare este îndeplinit ă, calitatea datelor ob ţinute poate fi inferioar ă sau 
regruparea datelor ob ţinute de la diferitele state membre se poate dovedi dificil ă. 
Raportul grupului de lucru ICES privi nd pescuitul în adâncime se refer ă la utilizarea 
datelor colectate în urma unui program de observare în cazul a numai câtorva rezerve 
de peşte, de exemplu, grenadierul de stânc ă în Vb, XII, VI şi VII. 
 
RO 9   RO 3.2.2. Lista porturilor desemnate 
În conformitate cu articolul 7 din Re gulamentul 2347/2002, debarcarea de specii de 
adâncime în cantit ăţi mai mari de 100 kg poate fi efectuat ă numai în porturile 
desemnate. O list ă a acestor porturi ar fi trebuit s ă fie trimis ă Comisiei în termen de 
60 de zile de la data intr ării în vigoare a prezentului re gulament. În termen de 30 de 
zile de la data trimiterii listei, trebuie comunicate procedurile de inspec ţie şi de 
supraveghere asociate privind debarcarea speciilor de adâncime în acele porturi. 
Toate statele membre au trimis li ste cu porturile desemnate, îns ă procedurile de 
inspecţie şi de supraveghere asociate au fost trimise numai de Belgia, Danemarca, 
Franţa, Germania, Irlanda, Letonia, Ţările de Jos, Polonia, Portugalia, Spania, Suedia 
şi Regatul Unit. 
Din nou, faptul c ă nu se ofer ă linii directoare în privin ţa procedurilor de inspec ţie şi 
de supraveghere constituie o deficien ţă a Regulamentului 2347/2002. Mai mult, 
inspecţia debarc ărilor de specii de adâncime este, de regul ă, realizată în paralel cu 
inspecţia cantităţilor mult mai mari de debarc ări demersale, fiind considerat ă, uneori, 
ca având o prioritate redus ă. 
3.2.3. Lista navelor cu licen ţe de pescuit în adâncime 
Numai Portugalia şi Spania s-au supus obliga ţiei stipulate în articolul 7 din 
Regulamentul (CE) nr. 1627/948 al Consiliului de  a furniza o list ă a navelor c ărora li 
s-au emis licen ţe de pescuit în adâncime. 
3.2.4. Declararea efortului de pescuit 
Articolul 9 din Regulamentul 2347/2002 al Consiliului stipuleaz ă că statele membre 
trebuie să comunice, la fiecare jum ătate de an calendaristic, informa ţiile privind 
capturile de specii de  adâncime precum şi efortul de pescuit desf ăşurat, exprimate în 
kilowaţi-zile de pescuit, defalcate pe fiecare tr imestru al anului, clasificate pe tip de 
unelte, specii, precum şi informaţii privind capturile de specii adi ţionale enumerate în 
anexa II din acela şi regulament. 
Rapoartele bianuale trebuiau s ă fie folosite pentru a furniza informa ţii detaliate 
privind nivelurile efortului de pescuit pe ti p de unelte pentru a permite o identificare 
mai exact ă a zonelor de pesc uit în adâncime în  scopul unei reper ări mai bune a 
reducerilor de efort. Comunitatea a sus ţinut cu tărie o astfel de abordare în cadrul 
întâlnirilor anuale succesive ale NEAFC. Cu  toate acestea, niciun stat membru nu a 
raportat, în mod curent, informa ţiile privind efortul de pescuit; câteva state membre 
au furnizat informa ţii mai detaliate privind ultimii ani, ca urmare a unei cereri din 
partea Comisiei. 
Unele state membre, dar nu toate, au furnizat, totu şi, informa ţii ca urmare a unei 
cereri din partea Comisiei de a trimite nive lurile efortului de pescuit agregat pentru 
perioada 1998-2004. Scopul acestei cerer i a fost de a evalua dac ă reducerea de 10% a 
efortului de pescuit pentru 2005, fa ţă de nivelurile ef ortului în 2003, impus ă de 
                                                 
8 JO L 171, 6.7.1994, p. 7-13. 
 
RO 10   RO Regulamentul 27/2005, va fi suficient ă pentru a respecta re comandarea NEAFC de a 
reduce efortul de pescuit cu 30% fa ţă de nivelurile anterioare ridicate. 
Danemarca, Fran ţa, Irlanda, Ţările de Jos, Portugalia, Spania, Suedia, Germania şi 
Regatul Unit au furnizat date despre ef orturile agregate pr ivind perioada 2000-2005 
(sau estim ări privind efortul de pescu it pentru perioada anterioar ă anului 2003 când 
Regulamentul 2347/2002 a intrat în vigoare). Aceste date arat ă că efortul de pescuit 
în 2005 a reprezentat cel mult 65% din efortul desf ăşurat în 2000, sugerând c ă, într-
adevăr, Comunitatea a respect at recomandarea NEAFC. 
3.2.5. Monitorizare şi control 
Articolul 7 din Regulamentul 2270/2004 a introdus o zon ă de protec ţie a peştelui 
pion portocaliu. Navelor de ţinătoare de licen ţe de pescuit în adâncime care intr ă în 
această zonă le este interzis s ă reţină la bord, s ă debarce ori s ă transbordeze orice 
cantitate de pe şte pion portocaliu, precum şi să debarce orice cantitate de pe şte pion 
portocaliu la sfâr şitul ieşirii, cu excep ţia cazului în care toate uneltele aflate la bordul 
navei sunt fixate şi arimate în timpul petrecut în acea zon ă, iar viteza medie în timpul 
tranzitării este de cel pu ţin 8 noduri. 
Punerea în aplicarea a acestor m ăsuri necesit ă monitorizarea îndeaproape a datelor 
VMS şi, în special, declan şarea unei alarme în momentul în care viteza uneia dintre 
nave scade sub 8 noduri. Se pare c ă acest aspect nu a fost pus în aplicare în mod 
eficient în toate statele membre. În special, sistemul de alarme existent în centrele de 
monitorizare a pescuitului (CMP) nu sunt, în general, programate s ă emită o 
avertizare automat ă atunci când o nav ă de pescuit pescuie şte sau tranziteaz ă în zone 
reglementate. Aceasta înseamn ă că, deşi posibil din punct de vedere tehnic, CMP-
urile nu informeaz ă inspectorii locali în privin ţa activităţilor suspecte desf ăşurate de 
nave specifice în z ona de pescuit. Dac ă acest lucru ar fi f ăcut, inspectorii ar putea s ă 
controleze în mod ţintit aceste nave în momentul în care sosesc în port. 
În secţiunea 4.1.3 s-a constatat c ă definiţia navelor necesitând licen ţe de pescuit în 
adâncime este prea larg ă, incluzând multe nave care realizeaz ă doar capturi 
nesemnificative de specii de adâncime. La fel ca limitarea eficien ţei reducerilor 
efortului de pescuit în adâncime, aceasta  poate duce, de asemenea, la apari ţia unor 
probleme în ceea ce prive şte rezervele de pe şti de alt tip decât cei de adâncime. 
Aceasta se datoreaz ă faptului c ă, fiind de ţinătoarea unei licen ţe de pescuit în 
adâncime, o nav ă poate pescui în mod legitim în zone în care un stat membru are 
alocate cote pentru speciile de adânci me. Cu toate acestea, aceasta nu înseamn ă că 
nava pescuie şte neapărat specii de adâncime în acele zone. În unele cazuri, licen ţa de 
pescuit în adâncime a of erit un cadru legal activit ăţilor de pescuit în zone în care 
nava nu are dreptul s ă pescuiasc ă speciile care sunt vizate în realitate. 
4. C ONCLUZII  
• Multe rezerve de pe şti de adâncime au o productivitate atât de sc ăzută încât nivelurile de 
exploatare durabil ă sunt, probabil, prea joas e pentru a sprijini o zon ă de pescuit viabil ă din 
punct de vedere economic. În consecin ţă, trebuie s ă se recunoasc ă faptul că nivelurile 
actuale de exploatare ale ace stor rezerve trebuie, inevit abil, reduse, fie din proprie 
iniţiativă, pentru conservarea rezervelor, fie pentru  a preveni epuizarea acestora. Mai mult, 
 
RO 11   RO este nevoie de atât de mult timp pentru refacerea rezervelor de pe şte încât reducerea 
exploatării trebuie considerat ă ca fiind permanent ă şi nu drept un mijloc de a reface 
rezervele pentru a permite rate de ex ploatare mai mari, pe termen lung.  
• În orice caz, m ăsurile în prezent în vigoare au fo st puse în aplicare într-o manier ă mult prea 
ineficient ă pentru a permite protej area rezervelor de pe şti de adâncime. 
• Controalele actuale privind ef ortul de pesc uit se aplic ă tuturor zonelor de pescuit 
combinate; cu toate acestea, unele par s ă fie mai durabile decât altele. Nevoia cea mai 
presantă constă într-o informare mai bun ă cu privire la diversele z one de pescuit care prind 
specii de adâncime, astfel încât nivelurile efortului de pescuit s ă poată fi ajustate în fiecare 
zonă în mod individual, în func ţie de speciile vizate şi speciile secundare. Acordarea 
licenţelor pentru fiecare zon ă de pescuit ar trebui s ă depindă de existen ţa unui istoric 
adecvat al navei în cauz ă. 
• Planurile de e şantionare pentru a colecta informa ţii ştiinţifice ar trebui stabilite dup ă 
consultare atât la nivel comunitar, cât şi cu alte p ărţi contractante din NEAFC. Una dintre 
cele mai aspre critici care ar putea fi adus ă legislaţiei existente este c ă, în ciuda obliga ţiei 
de a aduna şi raporta date, nu a ex istat deloc sau prea pu ţină orientare asupra modului în 
care ar trebui f ăcut acest lucru. Drept urmare, con ţinutul şi calitatea planurilor de 
eşantionare au diferit de la un stat membru la altul. Mai mult, deoarece nu a existat un 
format de raportare prestabilit, a fost dificil ă globalizarea tuturor datelor colectate. 
Formatul de raportare a datelor ar trebui, în consecin ţă, să fie specificat în mod clar, iar 
accesul grupurilor de lucru ştiinţifice la aceste date ar trebui s ă fie simplificat. 
• Procedurile de monitorizare şi control trebuie s ă fie mai riguroase, incluzând proceduri 
clare de raportare a datelor VMS. 
• Ar trebui s ă se pună un accent mai mare asupra importan ţei colectării de date pertinente 
pentru a putea evalua impactul pe care z onele de pescuit în adâncime îl au asupra 
ecosistemului, atât de la nave le de pescuit comerciale, cât şi în urma studiilor coordonate 
ale navelor de cercetare. 
 
RO 12   RO ANEXĂ 
Rata de utilizare a cotelor alocate pentru anul 2005 
Specie:  Zonă TAC 2005-2006  Capturi 2005   Utilizare  
          
Rechini de adâncime V, VI, VII, VIII, IX  6 763 3 294 49%
Rechini de adâncime X 120 16 13%
Rechini de adâncime şi 
Deania histricosa  şi  
Deania profondorum  XII 243 148 61%
Sabie neagr ă I, II, III, IV  30 3 10%
Sabie neagr ă V, VI, VII, XII  3 042 2 977 98%
Sabie neagr ă VIII, IX, X  4 000 3 389 85%
Sabie neagr ă CECAF 34.1.2.  4 285 3 195 75%
Specii de baryx I, II, III, IV, V, VI, 
VII, VIII, IX, X, XII, XIV  328 302 92%
Brosme brosme I, II, XIV  35 5 13%
Brosme brosme III  40 7 18%
Brosme brosme IV  317 115 36%
Brosme brosme V, VI, VII  604 452 75%
Grenadier de stânc ă I, II, IV, Va  20 2 8%
Grenadier de stânc ă III  1 590 881 55%
Grenadier de stânc ă Vb, VI, VII 5 253 3 388 64%
Grenadier de stânc ă VIII, IX, X, XII, XIV  7 190 5 683 79%
Peşte pion portocaliu VI  88 67 76%
Peşte pion portocaliu VII  1 148 260 23%
Peşte pion portocaliu I, II, III, IV, V, VIII, 
IX, X, XI, XII, XIV  102 60 59%
Mihalţ-de-mare albastru  II, IV, V  119 27 22%
Mihalţ-de-mare albastru III  25 1 5%
Mihalţ-de-mare albastru VI, VII  3 137 3 066 98%
Doradă roşie VI, VII, VIII 298 223 75%
Doradă roşie IX  1 080 430 40%
Doradă roşie X  1 136 1 119 98%
Phycis spp. I, II, III, IV  36 5 14%
Phycis spp. V, VI, VII  2 028 1 545 76%
Phycis spp. VIII, IX  267 269 101%
Phycis spp. X, XII  63 36 57%