COMISIA EUROPEANĂ Bruxelles, 15.12.2021 COM(2021) 803 final 2021/0425(COD) Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI privind normele comune pentru piețele interne ale gazelor din surse regenerabile, gazelor naturale și hidrogenului {SEC(2021) 431 final} - {SWD(2021) 455 final} - {SWD(2021) 456 final} - {SWD(2021) 457 final} - {SWD(2021) 458 final}



EXPUNERE DE MOTIVE 1.CONTEXTUL PROPUNERII •Motivele și obiectivele propunerii 1.1 Introducere Uniunea Europeană și-a stabilit un obiectiv ambițios, și anume acela de a fi primul continent neutru din punct de vedere climatic până în 2050. În acest scop, statele membre și Parlamentul European au convenit, în Legea europeană a climei, să reducă emisiile de gaze cu efect de seră cu cel puțin 55 % până în 2030. Pentru a atinge aceste obiective și, în același timp, pentru a contribui la competitivitate, la creșterea economică și la crearea de locuri de muncă, sistemul energetic necesită o schimbare sistemică: trebuie să reducem utilizarea combustibililor fosili – inclusiv a gazelor fosile – și să sporim utilizarea surselor regenerabile de energie. Prin urmare, trebuie să concepem astăzi o tranziție ambițioasă a sectorului gazelor către gaze cu emisii scăzute de carbon și gaze din surse regenerabile. Gazele fosile reprezintă aproximativ 95 % din combustibilii gazoși consumați în prezent în UE. Combustibilii gazoși reprezintă aproximativ 22 % din consumul total de energie al UE în prezent (inclusiv aproximativ 20 % din producția de energie electrică a UE și 39 % din producția de energie termică). Conform scenariilor relevante utilizate în evaluarea impactului aferentă Planului privind obiectivul climatic, ponderea combustibililor gazoși în consumul total de energie al UE în 2050 ar fi de aproximativ 20 %. Combustibilii gazoși vor juca un rol important în mixul energetic până în 2050, necesitând decarbonizarea sectorului gazelor prin intermediul unui concept orientat către viitor pentru piețe competitive ale gazelor decarbonizate. În pofida contribuției lor minore la mixul energetic actual al UE, biogazul, biometanul, hidrogenul din surse regenerabile și cu emisii scăzute de carbon, precum și metanul sintetic (toate împreună fiind gaze din surse regenerabile și gaze cu emisii scăzute de carbon) ar reprezenta aproximativ 2/3 din combustibilii gazoși din cadrul mixului energetic din 2050, gazele fosile cu CSC/U (captarea și stocarea carbonului și utilizarea acestuia) reprezentând restul. Prezenta inițiativă face parte, de asemenea, din pachetul „Pregătiți pentru 55”. Ea se referă la organizarea pieței gazelor, inclusiv a hidrogenului, și va elimina barierele de reglementare existente, creând condițiile necesare pentru ca acest lucru să fie realizat într-un mod eficient din punctul de vedere al costurilor. Aceasta este o parte importantă a trecerii la un sistem energetic integrat care să reducă la minimum costurile tranziției către neutralitatea climatică, în special pentru consumatori, și să deschidă noi oportunități de reducere a facturilor la energie ale acestora, precum și o participare activă la piață. Se preconizează că hidrogenul va fi utilizat în principal în domeniile în care electrificarea nu este o opțiune, inclusiv în sectoarele industriale energointensive actuale (de exemplu, rafinării, îngrășăminte, siderurgie) și în anumite sectoare de transport cu vehicule grele (transportul maritim, aviația, vehiculele grele de lung parcurs). Dezvoltarea unei infrastructuri dedicate hidrogenului este necesară pentru a valorifica întregul potențial al acestui vector energetic în aplicații de utilizare finală specifice. Obiectivul promovării gazelor din surse regenerabile și al gazelor cu emisii scăzute de carbon este de a decarboniza aceste sectoare, de a spori flexibilitatea sistemului de energie electrică datorită tehnologiilor de tip „power-to-X”, de a consolida siguranța aprovizionării prin reducerea dependenței de importurile de gaze naturale și de a permite stocarea (și producerea) energiei electrice. Acest lucru permite conectarea diferitelor sectoare ale economiei, împreună cu alte forme de stocare și de flexibilitate, precum bateriile și răspunsul părții de consum. De asemenea, el va sprijini producția proprie și utilizarea inteligentă a aprovizionării distribuite cu energie, contribuind la un mai mare grad de abilitare a consumatorilor. Consumatorii au nevoie și de informații clare și ușor accesibile pentru a contribui la schimbarea modelelor de consum energetic și la trecerea la soluții regenerabile și cu emisii scăzute de carbon, în mod similar cu ceea ce pot face pe piața energiei electrice. Deși se urmărește un maximum de hidrogen din surse regenerabile începând din 2030, pe termen scurt și mediu există alte forme de gaze cu emisii scăzute de carbon care pot juca un rol, în special hidrogenul cu emisii scăzute de carbon, în principal pentru a reduce rapid emisiile generate de producția de hidrogen existentă și pentru a sprijini adoptarea în paralel și în viitor a hidrogenului din surse regenerabile. În conformitate cu strategia UE privind hidrogenul, producția de hidrogen din surse regenerabile în UE ar trebui să atingă 1 milion de tone până în 2024 și până la 10 milioane de tone până în 2030. Din acel moment, hidrogenul din surse regenerabile ar trebui să fie utilizat la scară largă și să înlocuiască hidrogenul cu emisii scăzute de carbon. O dezvoltare eficientă și sustenabilă a gazelor din surse regenerabile și a gazelor cu emisii scăzute de carbon, precum și a pieței hidrogenului necesită adaptarea cadrului de piață. Acest lucru se datorează faptului că gazele din surse regenerabile și gazele cu emisii scăzute de carbon se confruntă în prezent cu bariere de reglementare în ceea ce privește accesul la piață și la rețea, ceea ce reprezintă un dezavantaj față de gazele naturale. Mai mult, pentru ca o piață a gazelor decarbonizate să fie creată și să contribuie la tranziția energetică, sunt necesare ponderi semnificativ mai mari ale surselor regenerabile de energie în cadrul unui sistem energetic integrat, cu o participare activă a consumatorilor pe piețe concurențiale. Acest lucru ar trebui să le permită consumatorilor să beneficieze de prețuri accesibile, de standarde bune de servicii și de o alegere eficace a ofertelor care să reflecte evoluțiile tehnologice. Este probabil ca utilizarea unor tipuri diverse de gaze din surse regenerabile și de gaze cu emisii scăzute de carbon să apară în paralel și se preconizează că acestea se vor dezvolta într-un ritm diferit în întreaga UE: ·o infrastructură pe bază de hidrogen va completa în mod treptat rețeaua de gaze naturale; ·o infrastructură pentru gaze în cadrul căreia gazele fosile vor fi înlocuite treptat de alte surse de metan. În plus, evenimentele legate de creșterea prețurilor la energie ne-au reamintit că reziliența sistemului energetic european este din ce în ce mai importantă, pe măsură ce sistemul energetic al UE încorporează o energie din surse regenerabile mai descentralizată, iar combustibilii fosili sunt eliminați treptat. Siguranța aprovizionării și măsurile de pregătire pentru riscuri din sectorul gazelor trebuie să fie adecvate pentru tranziția către o energie curată. Comunicarea Comisiei privind un set de măsuri de acțiune și de sprijin pentru abordarea creșterii prețurilor energiei evidențiază interacțiunea dintre siguranța aprovizionării, utilizarea optimă a capacităților de stocare și volatilitatea prețurilor la energie. 1.2 Obiectivele propunerii Prezenta inițiativă urmărește să faciliteze pătrunderea în sistemul energetic a gazelor din surse regenerabile și a gazelor cu emisii scăzute de carbon, facilitând tranziția de la gazele naturale, și să permită acestor noi gaze să își joace rolul necesar în vederea atingerii obiectivului de neutralitate climatică a UE în 2050. În acest context, ea abordează următoarele domenii: Nivelul scăzut de implicare și de protecție a clienților pe piața cu amănuntul a gazelor ecologice. Pentru ca noile gaze să joace un rol deplin în tranziția energetică, normele privind piața cu amănuntul trebuie să le permită clienților să opteze pentru gaze din surse regenerabile și gaze cu emisii scăzute de carbon. Acest lucru nu se întâmplă în prezent. Mai mult, la nivelul UE nu există un sistem comun de terminologie și de certificare pentru combustibilii și gazele cu emisii scăzute de carbon. În plus, piețele cu amănuntul ale gazelor prezintă o concentrare a pieței și niveluri scăzute de noi intrări și de inovare. Acest lucru îi împiedică pe clienți să beneficieze de concurență alegând opțiuni cu emisii scăzute de carbon. Pentru a putea face alegeri sustenabile în ceea ce privește energia, clienții au nevoie de informații suficiente cu privire la consumul lor de energie și la proveniența acestei energii, precum și instrumente eficiente pentru a putea participa la piață. Mai mult, statele membre trebuie să ia măsurile necesare pentru a proteja clienții vulnerabili și pe cei afectați de sărăcia energetică. Piața gazelor decarbonizate nu trebuie dezvoltată fără ca aceștia să poată beneficia pe deplin de ea. Infrastructura pentru hidrogen și piețele hidrogenului. Cadrul de reglementare actual pentru purtătorii de energie gazoși nu abordează implementarea hidrogenului ca purtător de energie independent prin intermediul unor rețele de hidrogen dedicate. La nivelul UE nu există norme privind investițiile bazate pe tarife în rețele sau privind proprietatea și exploatarea rețelelor de hidrogen dedicate. În plus, nu există norme armonizate privind calitatea hidrogenului (pur). În consecință, există bariere în calea dezvoltării unei infrastructuri transfrontaliere de hidrogen eficiente din punctul de vedere al costurilor și a unei piețe concurențiale a hidrogenului, care reprezintă o condiție prealabilă pentru adoptarea producției și consumului de hidrogen. Prezenta propunere urmărește să remedieze aceste deficiențe. Ea include o propunere de sistem de terminologie și de certificare a hidrogenului cu emisii scăzute de carbon și a combustibililor cu emisii scăzute de carbon.

Gazele din surse regenerabile și gazele cu emisii scăzute de carbon din cadrul infrastructurii și a piețelor actuale ale gazelor, precum și securitatea energetică. În ziua de astăzi, gazele din surse regenerabile și gazele cu emisii scăzute de carbon reprezintă o pondere minoră în mixul energetic al UE. Pentru a valorifica potențialul acestora, o condiție prealabilă esențială o reprezintă accesul la piața angro a gazelor, și anume la punctele de tranzacționare virtuale. Eliminarea costurilor pentru comerțul transfrontalier cu aceste gaze și facilitarea racordării instalațiilor de producție vor îmbunătăți, de asemenea, argumentele economice. Diferențele în ceea ce privește parametrii de calitate a gazelor și volumul de hidrogen adăugat în sistemul de gaze naturale pot afecta proiectarea infrastructurii de gaze, aplicațiile la nivelul utilizatorilor finali și interoperabilitatea sistemelor transfrontaliere, riscând astfel să fragmenteze piața internă. Cu toate acestea, normele actuale privind calitatea gazelor nu sunt adecvate pentru a face față evoluțiilor viitoare. În ceea ce privește GNL, abordarea barierelor reziduale legate de accesul la terminalele de GNL ar putea deschide calea pentru importul de gaze din surse regenerabile și de gaze cu emisii scăzute de carbon din străinătate, sprijinind decarbonizarea pieței gazelor din UE. În fine, menținerea și consolidarea rezilienței în cadrul tranziției necesită măsuri adecvate pentru siguranța aprovizionării. Planificarea rețelelor. Astfel cum s-a subliniat în Strategia pentru integrarea sistemului energetic a Comisiei, planificarea și exploatarea în mod coordonat a întregului sistem energetic al UE, la nivelul mai multor purtători de energie, infrastructuri și sectoare de consum, reprezintă o condiție prealabilă pentru atingerea obiectivelor climatice pentru 2050. Schemele și practicile actuale de planificare a rețelelor sunt deficitare, deoarece există discrepanțe între planul de dezvoltare a rețelei pe zece ani („TYNDP”) la nivelul UE și planurile naționale de dezvoltare a rețelei („NDP”). O mai bună legătură între TYNDP și NDP ar permite un schimb transnațional de informații privind utilizarea sistemelor de transport. Siguranța aprovizionării și înmagazinarea. Ca reacție la creșterile semnificative ale prețurilor la energie la nivelul UE în toamna anului 2021, Consiliul European a invitat Comisia să ia rapid în considerare măsuri pe termen mediu și lung care să sporească reziliența sistemului energetic al UE, inclusiv măsuri care să sporească siguranța aprovizionării. Pentru a contribui la un răspuns în timp util la această criză și la o posibilă nouă criză la nivelul Uniunii, prezenta propunere include măsuri specifice de îmbunătățire a cooperării și a rezilienței, în principal pentru a asigura o utilizare mai eficace și mai coordonată a capacităților de înmagazinare și a mecanismelor de solidaritate operațională. Măsurile sunt menite să consolideze în timp util reziliența sistemului energetic al UE la șocurile viitoare. Ele includ măsurile prevăzute în prezentul regulament și în Regulamentul (UE) 2017/1938 privind siguranța furnizării de gaze. Pentru a se asigura un răspuns coerent, măsurile privind siguranța aprovizionării fac parte din prezenta propunere legislativă și nu sunt înaintate ca propunere legislativă separată. După cum s-a arătat în Comunicarea privind prețurile energiei din 13 octombrie 2021 intitulată „Un set de măsuri de acțiune și de sprijin pentru abordarea creșterii prețurilor energiei”, coordonarea siguranței aprovizionării la nivel transfrontalier este esențială pentru reziliența la șocurile viitoare. Măsurile propuse impun statelor membre să includă în mod explicit capacitățile de înmagazinare în evaluările lor privind riscurile la adresa siguranței aprovizionării atât la nivel național, cât și regional, incluzând riscurile legate de controlul exercitat asupra capacităților de înmagazinare de către entități din țări terțe. Statele membre trebuie să aibă în vedere măsuri de înmagazinare prin cooperare regională în cazul unor riscuri neabordate. Propunerea definește condiții favorizante pentru desfășurarea unor achiziții comune voluntare de stocuri strategice de gaze care să fie utilizate în caz de urgență. De asemenea, se introduc măsuri pentru îmbunătățirea transparenței și a accesului la capacitățile de înmagazinare, pentru abordarea riscurilor de securitate cibernetică în domeniul gazelor și pentru facilitarea acordurilor bilaterale de solidaritate între statele membre în caz de criză. Comisia încurajează statele membre să nu aștepte pentru a lua măsuri de solidaritate, astfel încât, chiar și în situații de criză gravă, gospodăriile să primească gazele de care au nevoie. •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat Inițiativa propusă este strâns legată și complementară propunerilor legislative prezentate în contextul pachetului „Pregătiți pentru 55” în vederea implementării Pactului verde european, printre care: Directiva revizuită privind energia din surse regenerabile („RED II”), care este principalul instrument al UE de reglementare a promovării energiei din surse regenerabile. Ea are ca scop să accelereze pătrunderea în sistemul energetic a energiei din surse regenerabile, inclusiv a gazelor din surse regenerabile. Propunerea sa de modificare sporește la 40 % obiectivul privind sursele regenerabile de energie din mixul energetic al UE și promovează adoptarea combustibililor din surse regenerabile, precum hidrogenul din surse regenerabile, în industrie și în transporturi, cu obiective suplimentare. În legătură cu această inițiativă, RED II definește hidrogenul din surse regenerabile ca fiind „combustibili de origine nebiologică din surse regenerabile” și „combustibili din biomasă” care ating o reducere de 70 % a emisiilor de gaze cu efect de seră în comparație cu combustibilii fosili, stabilind obiective secundare specifice pentru consumul de hidrogen din surse regenerabile (50 % din consumul total de hidrogen în scopuri energetice și de materie primă în industrie până în 2030 și 2,6 % din energia furnizată sectorului transporturilor). Directiva privind eficiența energetică („DEE”) și Directiva conexă privind performanța energetică a clădirilor („DPEC”), inclusiv propunerile de modificare a acestora, interacționează cu prezenta inițiativă deoarece afectează nivelul și structura cererii de gaze. Măsurile de eficiență energetică pot atenua sărăcia energetică și pot reduce vulnerabilitatea consumatorilor. Întrucât combustibilii gazoși domină în prezent furnizarea de încălzire și de răcire și centralele de cogenerare din Europa, utilizarea lor eficientă rămâne în centrul măsurilor de eficiență energetică. Directiva privind gazele și Regulamentul privind gazele sunt coerente cu principiul „eficiența energetică înainte de toate”: o piață a UE deschisă și competitivă, cu prețuri care reflectă costurile de producție ale purtătorilor de energie, costurile emisiilor de carbon și costurile și beneficiile externe, ar furniza în mod eficient hidrogen curat și sigur utilizatorilor finali care îl apreciază cel mai mult. Regulamentul TEN-E, propus de Comisie în decembrie 2020, urmărește să sprijine mai bine modernizarea infrastructurii energetice transfrontaliere europene, pentru Pactul verde european. El introduce infrastructura pentru hidrogen ca o nouă categorie de infrastructură pentru dezvoltarea rețelei europene. Prezenta inițiativă completează propunerea de regulament TEN-E, deoarece se axează pe alinierea planurilor naționale la cerințele planului de dezvoltare a rețelei pe zece ani la nivelul întregii Europe. Astfel cum s-a anunțat în strategia UE de reducere a emisiilor de metan, Comisia va propune acte legislative pentru reducerea emisiilor de metan în sectorul energetic. Inițiativa va urmări să îmbunătățească informațiile cu privire la toate emisiile de metan legate de energie. Prezenta inițiativă este complementară, deoarece urmărește să faciliteze pătrunderea gazelor din surse regenerabile și a gazelor cu emisii scăzute de carbon, permițând tranziția de la gazele naturale. •Coerența cu alte politici ale Uniunii Sistemul de comercializare a certificatelor de emisii („ETS”) crește prețul utilizării combustibililor fosili în raport cu gazele din surse regenerabile și gazele cu emisii scăzute de carbon și, prin urmare, stimulează cererea de astfel de gaze și investițiile în tehnologiile de producție conexe. Comisia a propus consolidarea și extinderea acestuia, inclusiv în ceea ce privește sectorul aviației, transportul maritim și rutier și clădirile. În acest sistem sunt incluse toate instalațiile de producție a hidrogenului, precum și electrolizoarele cu o capacitate de producție de peste 25 de tone/zi. Fondul pentru inovare, care a fost instituit prin Directiva privind sistemul UE de comercializare a certificatelor de emisii (EU ETS) pentru perioada 2021-2030, este unul dintre instrumentele de finanțare care sprijină tranziția către o Europă neutră din punct de vedere climatic până în 2050. Fondul pentru inovare, care a fost instituit prin Directiva EU ETS pentru perioada 2021-2030, este unul dintre instrumentele de finanțare care sprijină tranziția către o Europă neutră din punct de vedere climatic până în 2050. Revizuirea Directivei privind impozitarea energiei urmărește să alinieze impozitarea produselor energetice la politicile UE în domeniul energiei și al climei, să promoveze tehnologiile curate și să elimine scutirile perimate și cotele reduse care încurajează în prezent utilizarea combustibililor fosili. În temeiul directivei revizuite, produsele reglementate de directivă sunt grupate și clasificate în funcție de performanța lor de mediu. În consecință, revizuirea stabilește niveluri minime preferențiale de impozitare de 0,15 EUR/GJ (față de 10,75 EUR/GJ în cazul combustibililor fosili) pentru combustibilii pe bază de hidrogen din surse regenerabile și de hidrogen cu emisii scăzute de carbon utilizați drept carburanți. Pentru combustibilii pe bază de hidrogen din surse regenerabile și de hidrogen cu emisii scăzute de carbon utilizați drept combustibili pentru încălzire, revizuirea stabilește niveluri minime preferențiale de impozitare de 0,15 EUR/GJ (față de 0,6 EUR/GJ în cazul gazelor naturale). Regulamentul revizuit privind instalarea infrastructurii pentru combustibili alternativi (RICA), care va abroga Directiva 2014/94/UE privind instalarea infrastructurii pentru combustibili alternativi (DICA), propus de Comisie în iulie 2021, urmărește să abordeze problema creșterii emisiilor în transportul rutier pentru a sprijini tranziția către un parc auto cu emisii aproape zero până în 2050. Regulamentul impune statelor membre să își extindă rețeaua de infrastructură de reîncărcare și de realimentare în conformitate cu vânzările de autoturisme cu emisii zero și să instaleze puncte de încărcare și de alimentare la intervale regulate pe autostrăzile majore. Revizuirea Regulamentului privind infrastructura pentru combustibili alternativi va necesita câte o stație de realimentare (min. 2 t/zi, 700 bari) la fiecare 150 km de-a lungul rețelei centrale TEN-T și în fiecare nod urban până în 2030; acest lucru ar avea ca rezultat aproximativ 700 de puncte de realimentare cu hidrogen de-a lungul nodurilor de transport și 88 de puncte de realimentare cu hidrogen în nodurile urbane. Modificarea Regulamentului de stabilire a standardelor privind emisiile de CO2 pentru autoturisme și camionete urmărește să asigure o cale clară, începând din 2025, în direcția transporturilor cu emisii zero. Regulamentul definește în special vehiculele cu emisii zero ca fiind vehicule electrice cu baterie, vehicule cu pile de combustie și alte vehicule alimentate cu hidrogen și stabilește un obiectiv de emisii medii zero ale noilor parcuri de vehicule până în 2030. Propunerea FuelEU în domeniul maritim vizează creșterea ponderii combustibililor alternativi durabili cu emisii scăzute de carbon și fără emisii de carbon în mixul energetic al transportului maritim internațional, inclusiv: biocombustibili lichizi, e-lichide, gaze decarbonizate (inclusiv bio-GNL și e-gaz), hidrogen decarbonizat și combustibili decarbonizați derivați din hidrogen (inclusiv metan și amoniac). Accentul pus pe combustibili și pe tehnologiile energetice ar trebui să permită reduceri semnificative și rapide ale emisiilor, utilizând pe deplin tehnologiile și infrastructura existente, împreună cu stimulentele oferite de alte măsuri care urmează să fie propuse. De asemenea, va facilita definirea căilor de decarbonizare pentru întregul cluster maritim. Propunerea ReFuelEU în domeniul aviației, care vizează promovarea potențialului combustibililor de aviație durabili de a reduce amprenta de GES a aviației, este încă în mare măsură neexploatată. Pentru a-și reduce în mod semnificativ emisiile, sectorul aviației va trebui să își reducă dependența actuală de combustibilii de aviație fosili și să se bazeze din ce în ce mai mult pe utilizarea combustibililor de aviație durabili (CAD) în anii care vin. Propunerea stabilește o pondere minimă de 0,7 % a „combustibililor de aviație sintetici” în combustibilii de aviație furnizați operatorilor de aeronave în cazul în care „combustibilii de aviație sintetici” sunt combustibili de origine nebiologică din surse regenerabile, astfel cum sunt definiți în directiva privind energia din surse regenerabile. 2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE •Temeiul juridic Obiectivele prezentei inițiative nu pot fi atinse la nivel național. Măsurile planificate în cadrul prezentei inițiative urmăresc să avanseze cele patru obiective prevăzute la articolul 194 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TFUE), contribuind în același timp la decarbonizarea economiei UE. Măsurile planificate urmează să fie adoptate în temeiul articolului 194 alineatul (2) din TFUE coroborat cu articolul 114 alineatul (1) din TFUE. În domeniul energiei, UE deține competență partajată în temeiul articolului 4 alineatul (2) litera (i) din TFUE.

Prezenta inițiativă se bazează, de asemenea, pe un set cuprinzător de acte legislative care au fost adoptate și actualizate în ultimele două decenii. În scopul creării unei piețe interne a energiei, UE a adoptat patru pachete legislative consecutive în perioada 1996-2019, cu obiectivul general de a integra piețele și de a liberaliza piețele naționale ale energiei electrice și ale gazelor. Aceste dispoziții acoperă o gamă largă de aspecte, de la accesul la piață la transparență, la drepturile consumatorilor, la sporirea lichidității piețelor gazelor și la independența autorităților de reglementare. •Subsidiaritatea (în cazul competenței neexclusive) În prezent, la nivelul UE nu există norme care să reglementeze rețelele sau piețele dedicate hidrogenului și nici hidrogenul cu emisii scăzute de carbon și combustibilii cu emisii scăzute de carbon. Având în vedere eforturile actuale de la nivelul UE și de la nivel național de a promova utilizarea hidrogenului din surse regenerabile ca înlocuitor pentru combustibilii fosili, statele membre ar fi stimulate să adopte norme privind transportul hidrogenului printr-o infrastructură dedicată la nivel național. Acest lucru creează riscul unui peisaj de reglementare fragmentat în întreaga UE, ceea ce ar putea împiedica integrarea rețelelor și a piețelor naționale ale hidrogenului, împiedicând sau descurajând astfel comerțul transfrontalier cu hidrogen. Armonizarea normelor privind infrastructura pentru hidrogen într-o etapă ulterioară (și anume, după intrarea în vigoare a legislației naționale) ar duce la sporirea sarcinilor administrative pentru statele membre și la creșterea costurilor de reglementare și a incertitudinii pentru întreprinderi, în special în ceea ce privește investițiile pe termen lung în producția de hidrogen și în infrastructura de transport. Crearea unui cadru de reglementare la nivelul UE pentru rețele și piețe dedicate hidrogenului ar promova integrarea și interconectarea rețelelor și piețelor naționale ale hidrogenului. Existența unor norme la nivelul UE privind planificarea, finanțarea și exploatarea unor astfel de rețele dedicate hidrogenului ar crea previzibilitate pe termen lung pentru potențialii investitori în acest tip de infrastructură pe termen lung, în special pentru interconexiunile transfrontaliere (care, în caz contrar, ar putea face obiectul unor legislații naționale diferite și potențial divergente). În privința biometanului, în lipsa unei inițiative la nivelul UE este probabil ca până în 2030 să existe în continuare un mozaic de reglementare în ceea ce privește accesul la piețele angro, obligațiile de conectare și măsurile de coordonare între operatorii de sisteme de transport (OST) și operatorii de sisteme de distribuție (OSD). În mod similar, în lipsa unui anumit nivel de armonizare la nivelul UE, producătorii de gaze din surse regenerabile și de gaze cu emisii scăzute de carbon se vor confrunta cu costuri de conectare și de injectare foarte diferite în întreaga UE, ceea ce va duce la condiții de concurență inegale. Fără o legislație suplimentară la nivelul UE, statele membre ar continua să aplice standarde diferite de calitate a gazelor și norme diferite privind nivelurile de adăugare de hidrogen în rețelele de gaze naturale, riscând să restricționeze fluxurile transfrontaliere și să segmenteze piața. Standardele de calitate a gazelor ar continua să fie definite în principal de parametrii de calitate ai gazelor naturale, limitând integrarea gazelor din surse regenerabile în rețea. Toate aceste aspecte ar putea reduce comerțul transfrontalier cu gaze din surse regenerabile și cu gaze cu emisii scăzute de carbon, care ar putea fi compensat prin creșterea importurilor de gaze naturale. Utilizarea terminalelor de GNL și a importurilor ar putea rămâne limitată la gazele naturale, în pofida faptului că nu ar fi necesară adaptarea terminalelor de GNL în cazul în care ar fi disponibil metan sintetic sau biometan competitiv din surse din afara UE. Planificarea națională a rețelei va trebui să fie realizată numai în statele membre în care activează operatori de transport independenți (OTI) și operatori de sistem independenți (OSI) certificați. În timp ce majoritatea statelor membre au un plan național unic de dezvoltare în domeniul gazelor, pe baza căruia operatorii din sectorul gazelor cooperează, la nivel transsectorial există încă o cooperare limitată. Pregătirea coordonată la nivelul UE pentru situații de urgență în sectorul actual al gazelor s-a dovedit a fi mai eficientă decât măsurile luate doar la nivel național. •Proporționalitatea Inițiativa respectă principiul proporționalității. Ea se încadrează în domeniul de aplicare al articolului 194 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Intervenția politică este proporțională cu amploarea și natura problemelor definite, precum și cu realizarea obiectivelor stabilite. Propunerea nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului general urmărit de a facilita decarbonizarea combustibililor gazoși într-un mod competitiv, cu cele mai mici costuri economice, asigurând în același timp securitatea energetică și plasând consumatorii în centrul piețelor energetice. Setul preferat de opțiuni este considerat proporțional și se bazează, în măsura posibilului, pe abordări existente. Echilibrul dintre obligații și luarea în considerare a diferitelor capacități de a acționa ale statelor membre și entităților private este considerat adecvat, având în vedere imperativul realizării neutralității climatice până în 2050. •Alegerea instrumentului Pe baza evaluării globale a cadrului de reglementare actual pentru piața gazelor, instrumentele alese sunt o directivă de reformare a Directivei 2009/73/CE și un regulament de reformare a Regulamentului nr. 715/2009. Alegerea unei reformări a acestor acte juridice existente va spori claritatea juridică. Este posibil ca utilizarea unui act de modificare să fi fost inadecvată pentru a aborda o gamă largă de noi dispoziții. Prin urmare, alegerea instrumentelor necesită o revizuire a normelor deja adoptate și implementate, ca evoluție naturală a legislației actuale, având în vedere aceste schimbări. Prin Regulamentul privind gazele vor trebui modificate și alte acte, după cum urmează: Regulamentul (UE) 2017/1938 privind siguranța aprovizionării, Regulamentul (UE) 2019/942 privind ACER și Regulamentul (UE) 1227/2011 privind integritatea și transparența pieței angro de energie. 3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX-POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI •Evaluări ex post/verificarea adecvării legislației existente Intrarea în vigoare a celui de al treilea pachet privind energia a contribuit în mod pozitiv la concurența și performanța piețelor interne ale energiei. Cu toate acestea, cadrul de reglementare actual pentru gaze se axează pe gazele naturale pe bază de combustibili fosili și nu anticipează pe deplin apariția unor alternative la gazul metan (inclusiv gazele naturale și biometanul), precum hidrogenul. Este necesară o reexaminare a cadrului actual de reglementare a pieței gazelor, care a fost deja anunțat în Comunicarea Comisiei Europene intitulată „O strategie pentru hidrogen: pentru o Europă neutră climatic”. Dat fiind potențialul diferit al statelor membre ale UE în ceea ce privește producția de hidrogen din surse regenerabile și de hidrogen cu emisii scăzute de carbon, un cadru de piață adecvat ar putea facilita îndeplinirea de către hidrogen a rolului său de purtător de energie și de catalizator al integrării sistemului energetic. Pe această bază, au fost identificați patru factori principali în cadrul domeniului problematic I din evaluarea impactului: (i) decarbonizarea va duce la apariția unui lanț valoric european al hidrogenului, bazat pe o piață transfrontalieră a hidrogenului; (ii) lipsa investițiilor în infrastructura pentru hidrogen împiedică dezvoltarea pieței; (iii) infrastructura pentru hidrogen poate constitui un monopol natural, ducând la apariția unor structuri de piață neconcurențiale; (iv) existența unor norme divergente privind calitatea hidrogenului ar putea împiedica fluxurile transfrontaliere și genera costuri suplimentare.

Normele existente în domeniul gazelor, care se axează pe gazele naturale pe bază de combustibili fosili importate în principal din afara UE, nu abordează caracteristicile specifice ale producției descentralizate de gaze din surse regenerabile și de gaze cu emisii scăzute de carbon din cadrul UE. În plus, volumele tot mai mari de biometan, de hidrogen, dar și de GNL afectează calitatea gazelor și, prin urmare, proiectarea infrastructurii de gaze și a aparatelor de la nivelul utilizării finale. În special, evaluarea impactului recunoaște cinci factori principali legați de acest domeniu problematic: (i) accesul limitat la piață și la rețea pentru producătorii locali de biometan racordați la rețelele de distribuție, divergența normelor privind obligația de racordare și costurile racordării la rețea pentru gazele din surse regenerabile și gazele cu emisii scăzute de carbon, precum și tarifele de intrare/ieșire din interiorul UE împiedică crearea unei piețe interne a gazelor pe deplin integrate, lichide și interoperabile în UE; (ii) diferențele în ceea ce privește calitatea gazelor și nivelurile de adăugare de hidrogen în rețelele de gaze naturale pot avea un impact negativ asupra fluxurilor transfrontaliere și a utilizatorilor finali, iar normele actuale privind calitatea gazelor nu sunt adecvate pentru a face față evoluțiilor viitoare; (iii) terminale de GNL echipate pentru a recepționa în principal gaze naturale, accesul limitat al noilor gaze la terminalele de GNL; (iv) contractele de furnizare pe termen lung pentru gazele naturale din surse fosile pot bloca gazele naturale în sistem și pot împiedica furnizarea de gaze din surse regenerabile în vederea obiectivului pentru 2050; (v) măsurile actuale în materie de securitate energetică abordează numai riscurile legate de aprovizionarea cu gaze naturale și nu și de aprovizionarea cu gaze din surse regenerabile și cu gaze cu emisii scăzute de carbon. În ceea ce privește planificarea rețelei, cooperarea dintre OST și autoritățile de reglementare trebuie să evolueze în continuare. Pătrunderea tot mai mare a surselor de energie intermitente necesită o mai bună integrare a întregului sistem energetic și o mai mare interconectare a infrastructurii, pe baza unei abordări mai holistice și mai incluzive. Evaluarea impactului evidențiază trei factori principali în ceea ce privește acest domeniu problematic: (i) planificarea rețelelor variază de la un stat membru la altul și de la un OST la altul și există o planificare separată pentru energia electrică și pentru gaze; (ii) lipsa transparenței în ceea ce privește potențialul de reafectare sau dezafectare a infrastructurii existente; (iii) OSD nu sunt incluși în mod explicit în planificarea OST. Mai mult, o strategie mai armonizată de dezvoltare a sistemului ar spori și mai mult interconexiunile dintre sistemele de energie electrică și de gaze, inclusiv cel de hidrogen. Evaluarea a arătat că trebuie îmbunătățită concurența pentru a se asigura faptul că toate beneficiile integrării pieței sunt transferate consumatorilor din UE. În plus, consumatorii sunt în continuare privați de instrumentele necesare pentru a se implica activ pe piață. Dispozițiile privind protecția consumatorilor din legislația analizată se dovedesc a fi doar parțial adecvate scopului. În special, protecția clienților vulnerabili este încă inegală între statele membre, iar sărăcia energetică continuă să fie semnificativă în întreaga UE. În consecință, s-au identificat trei factori determinanți ai problemelor din domeniul problematic IV: (i) potențialul de concurență neexploatat de pe piețele cu amănuntul; (ii) abilitarea insuficientă a clienților în ceea ce privește schimbarea furnizorului, instrumentele de comparare a prețurilor, informațiile privind facturarea, comunitățile energetice și accesul la date și (iii) protecția inadecvată a consumatorilor, în special în ceea ce privește persoanele vulnerabile și cele afectate de sărăcia energetică. •Consultări cu părțile interesate În conformitate cu Orientările privind o mai bună legiferare, Comisia a realizat o consultare cuprinzătoare și incluzivă a părților interesate, pe baza unei strategii de consultare care a inclus o serie de metode și de instrumente. Această strategie a urmărit să asigure luarea în considerare a tuturor dovezilor relevante, inclusiv a datelor privind costurile, a impactului societal și a beneficiilor inițiativei. Au fost utilizate mai multe instrumente de consultare: o consultare privind evaluarea inițială a impactului (foaia de parcurs), o consultare publică online bazată pe un chestionar, o prezentare din partea Comisiei și feedbackul părților interesate, inclusiv Forumul de reglementare a gazelor, discuții cu statele membre, cu membri ai Parlamentului European și cu autoritățile naționale de reglementare, precum și discuții cu părțile interesate în cadrul unui atelier amplu cu părțile interesate. Comisia a primit 263 de răspunsuri la consultarea publică deschisă. În general, respondenții au confirmat că, în opinia lor, este necesară revizuirea Directivei privind gazele și a Regulamentului privind gazele pentru a contribui la atingerea obiectivelor de decarbonizare. Mai mult, peste 60 % dintre respondenți se așteaptă ca schimbările tehnologice și de reglementare necesare pentru decarbonizarea pieței gazelor să prezinte potențialul de a crea noi locuri de muncă până în 2030. În ceea ce privește dezvoltarea infrastructurii și a piețelor pentru hidrogen, marea majoritate a respondenților sprijină introducerea de reglementări într-un stadiu incipient pentru a promova o piață și o infrastructură a hidrogenului funcțională și competitivă. Respondenții au pledat pentru un cadru legislativ al UE care să definească principiile de reglementare esențiale și să adopte o abordare în etape. O mare majoritate a respondenților sprijină, de exemplu, accesul la rețea al terților, normele privind accesul la conductele, terminalele de import și capacitățile de înmagazinare pentru hidrogen și pledează pentru separarea activităților din rețea. Majoritatea respondenților au considerat că este important să se definească de timpuriu rolul părților private în dezvoltarea infrastructurii pentru hidrogen. O mare majoritate a respondenților consideră, de asemenea, că rețelele private existente și viitoare pot fi exceptate (temporar) de la anumite cerințe de reglementare, dar că trebuie asigurată convergența cu un cadru de reglementare unic. Marea majoritate a respondenților consideră că drepturile și cerințele de autorizare pentru noile infrastructuri de hidrogen ar trebui să fie similare cu cele aplicabile în prezent conductelor de gaz metan. În ceea ce privește promovarea accesului gazelor din surse regenerabile și al gazelor cu emisii scăzute de carbon la infrastructura și piața existentă a gazelor, părțile interesate convin asupra necesității de a revizui actualul cadru de reglementare pentru a contribui la atingerea obiectivelor de decarbonizare. Majoritatea părților interesate consideră că este important să se asigure accesul integral la piață și să se faciliteze injectarea de gaze din surse regenerabile și de gaze cu emisii scăzute de carbon în rețeaua de gaze. Numeroși respondenți pledează pentru obligația operatorilor de rețea de a conecta producătorii de gaze din surse regenerabile și de gaze cu emisii scăzute de carbon și de a introduce o reducere a taxei de injectare. Majoritatea respondenților sprijină și îmbunătățirea cadrului de transparență pentru terminalele GNL. De asemenea, există un sprijin puternic pentru aplicarea armonizată a unor standarde de calitate a gazelor la nivelul întregii UE, pentru consolidarea coordonării transfrontaliere și pentru sporirea transparenței. Respondenții au opinii împărțite în ceea ce privește adăugarea de hidrogen în rețelele de gaze naturale, dar majoritatea sunt de acord că aceasta poate oferi un prim pas rapid și eficient din punctul de vedere al costurilor în direcția decarbonizării sistemului energetic, în pofida costurilor tehnice ridicate. Puține părți interesate sprijină eliminarea tarifelor transfrontaliere intra-UE. Majoritatea respondenților consideră că provocările în materie de securitate și măsurile de securitate cibernetică specifice gazelor sunt importante. În ceea ce privește integrarea planificării rețelelor, majoritatea părților interesate sprijină alinierea calendarului planului de dezvoltare a rețelei (NDP) la TYNDP, precum și un plan unic privind gazele, indiferent de modelul de separare ales. Majoritatea respondenților au exprimat un sprijin și mai puternic pentru un scenariu comun privind energia electrică și gazele. Un număr semnificativ de părți interesate solicită includerea proiectelor privind hidrogenul în NDP. Majoritatea părților interesate sunt de acord cu rolul OSD de a furniza și de a partaja informații, mai mulți respondenți sprijinind, de asemenea, propunerea ca OSD să își prezinte propriul plan, inclusiv optimizarea sistemelor în diferite sectoare. Respondenții au preferat, de asemenea, un plan comun privind gazele și energia electrică, față de scenarii comune cu planuri separate. Mai multe părți interesate au subliniat că opțiunea preferată ar fi un plan comun privind metanul și hidrogenul, cu un plan separat privind energia electrică. În ceea ce privește implicarea și protecția clienților pe piețele cu amănuntul ale gazelor ecologice, majoritatea părților interesate au solicitat un nivel de ambiție mai mare în ceea ce privește dispozițiile referitoare la cetățeni/consumatori, prin reflectarea celor aferente pieței energiei electrice. De asemenea, dispozițiile privind sărăcia energetică ar trebui să contribuie la asigurarea faptului că consumatorii nu plătesc costul trecerii la opțiuni bazate pe gaze curate. Reprezentanții sectorului privat sprijină planurile de eliminare treptată a prețurilor reglementate, în timp ce unele organizații ale consumatorilor ar opta pentru menținerea acestora pentru a proteja consumatorii vulnerabili și pe cei afectați de sărăcia energetică. Aproape jumătate din toți respondenții doresc ca dispozițiile privind comparabilitatea ofertelor și accesibilitatea datelor, transparența, sistemele de contorizare inteligentă și schimbarea furnizorului să fie consolidate. Niciun respondent nu a susținut abordarea fără caracter normativ. •Obținerea și utilizarea expertizei Inițiativa propusă și evaluarea impactului care stă la baza acesteia se bazează pe dovezile obținute din contribuția părților interesate la consultările ample desfășurate în acest sens, precum și pe analiza literaturii de specialitate și pe modelizare. Analiza literaturii de specialitate a inclus rezultatele unei serii de studii tematice privind elemente esențiale, precum rolul infrastructurii, pieței și producției de hidrogen și de gaze decarbonizate, care au fost efectuate pentru evaluarea impactului sau care au contribuit la aceasta, precum și evaluările efectuate pentru alte inițiative relevante ale Comisiei. În cadrul analizei au fost luate în considerare, de asemenea, concluziile adoptate în cadrul mai multor forumuri ale părților interesate, în special în cadrul forumului privind reglementarea gazelor (Forumul de la Madrid) și în cadrul forumului privind reglementarea energiei electrice (Forumul de la Florența). Discuțiile cu statele membre, cu membri ai Parlamentului European, cu autoritățile naționale de reglementare, cu ACER și cu alte părți interesate au fost, de asemenea, luate în considerare. •Evaluarea impactului În conformitate cu orientările privind o mai bună legiferare, Comisia a efectuat o evaluare a impactului pentru mai multe opțiuni de politică. Această activitate a fost sprijinită de o consultare în cadrul Comisiei prin intermediul unui grup de coordonare interservicii. Evaluarea impactului a fost prezentată Comitetului de control normativ (CCN) și discutată cu acesta. Comitetul de control normativ a emis un „aviz pozitiv cu rezerve”. Rezervele au fost abordate în special prin: (i) integrarea concluziilor evaluării în descrierea problemei, (ii) precizarea rolului inițiativei ca parte a cadrului favorabil al pachetului „Pregătiți pentru 55”, (iii) clarificarea nivelului de referință al impactului opțiunilor de politică, (iv) o distincție mai clară între diferiți actori, în special între producătorii și consumatorii de gaze naturale și de hidrogen, (v) furnizarea unei evaluări a modului în care inițiativa poate avea un impact diferit pentru IMM-uri în comparație cu alte întreprinderi (mai mari), (vi) o mai bună reflectare a opiniilor divergente și minoritare la nivelul întregului raport, inclusiv în ceea ce privește definirea problemei, elaborarea opțiunilor, analiza impactului și alegerea opțiunii preferate, (vii) îmbunătățirea prezentării raportului și (viii) completarea tabelelor de costuri și beneficii în formatul corespunzător. Pe parcursul activității de evaluare a impactului, au fost luate în considerare o serie de măsuri, în cadrul a patru domenii problematice, pentru a aborda problemele identificate și factorii determinanți ai problemelor în vederea atingerii obiectivelor inițiativei: în urma unei evaluări a eficacității, eficienței, coerenței și proporționalității acestora, s-a constatat că un pachet de opțiuni preferate este cel mai potrivit pentru a contribui la obiectivele stabilite. Domeniul problematic I: Infrastructura pentru hidrogen și piețele hidrogenului Domeniul problematic I are în vedere următoarele opțiuni de politică: licitarea drepturilor de exploatare a rețelei de hidrogen (opțiunea 1); introducerea unor principii de reglementare fundamentale inspirate de cele aplicabile în prezent pieței gazelor naturale, dar adaptate la stadiul de dezvoltare a piețelor hidrogenului (opțiunea 2) și instituirea unui regim de reglementare complet dezvoltat pentru hidrogen (similar celui aplicabil în prezent sectorului gazelor naturale), fără a fi necesară tranziția către o piață a hidrogenului mai matură (opțiunea 3). Opțiunea preferată este introducerea unor principii de reglementare esențiale de la bun început, oferind în același timp claritate cu privire la regimul de reglementare final (viitor). (Opțiunea 2b „Principii de reglementare fundamentale cu viziune”). Principalul beneficiu al acestei opțiuni este că stimulează integrarea pieței, oferă claritate investitorilor, evită apariția unor structuri de piață neconcurențiale, precum și costurile ajustărilor ex-post ale normelor odată ce piața este matură, dar lasă flexibilitate pentru a adapta regulamentul la intensificarea treptată a sectorului hidrogenului. Domeniul problematic II: Gazele din surse regenerabile și gazele cu emisii scăzute de carbon din cadrul infrastructurii și a piețelor actuale ale gazelor, precum și securitatea energetică Domeniul problematic II conține opțiuni care promovează accesul gazelor din surse regenerabile și al gazelor cu emisii scăzute de carbon la piața și infrastructura existentă pentru gaze. Toate opțiunile includ, de asemenea, un nivel progresiv de intervenție pentru abordarea motivelor de îngrijorare legate de securitatea energetică, în special extinderea instrumentelor, a standardelor și a procedurilor existente la gazele din surse regenerabile și la gazele cu emisii scăzute de carbon, o solidaritate efectivă și abordarea riscurilor legate de securitatea cibernetică pentru sectorul gazelor. Opțiunea 3 „Permiterea și promovarea accesului integral la piață al gazelor din surse regenerabile și al gazelor cu emisii scăzute de carbon” este opțiunea preferată pentru domeniul problematic II. Această opțiune conține măsuri de sprijinire a accesului gazelor din surse regenerabile și al gazelor cu emisii scăzute de carbon la piața angro, la terminalele de GNL și la rețeaua de transport (indiferent de locul de conectare), inclusiv reduceri tarifare pentru injectarea în rețea și pentru transportul transfrontalier. Calitatea gazelor ar fi guvernată de o abordare armonizată la nivelul UE pentru punctele de interconectare transfrontaliere, lăsând în același timp o marjă de flexibilitate statelor membre. Plafonul permis pentru adăugarea de hidrogen în rețelele de gaze naturale este stabilit la 5 % pentru toate punctele transfrontaliere – un nivel eficient din punctul de vedere al costurilor în ceea ce privește costurile de adaptare și de reducere a emisiilor.

Favorizarea și promovarea unei piețe integrale a gazelor din surse regenerabile și a gazelor cu emisii scăzute de carbon: Măsurile prevăzute sunt coerente cu eforturile Uniunii de combatere a schimbărilor climatice și necesare pentru atingerea obiectivelor Pactului verde european. Principalul beneficiu este acela că măsurile vor reduce costurile de producție pentru producătorii de gaze din surse regenerabile și de gaze cu emisii scăzute de carbon, vor spori concurența, lichiditatea și schimburile comerciale pentru gazele din surse regenerabile, încurajând în același timp o reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră. Acest lucru constituie un avantaj pentru consumatori si contribuabili, deoarece sprijinul ar putea fi redus. De asemenea, în acest mod se vor limita riscurile pentru securitatea energetică și se vor economisi timp și resurse, se vor reduce incertitudinile, se va îmbunătăți eficiența măsurilor de urgență și se vor consolida cerințele specifice de securitate pentru întreprinderile din sectorul gazelor. Domeniul problematic III: Planificarea rețelei Domeniul problematic III are în vedere opțiuni privind planificarea rețelei integrate. Opțiunea preferată pentru domeniul problematic III este opțiunea 2 „Planificare la nivel național pe baza unor scenarii europene”. Această opțiune permite planificarea la nivel național, dar impune ca aceasta să se bazeze pe scenarii comune pentru gaze și pentru energie electrică, aliniate la TYNDP și legate de planul național privind energia și clima relevant. Ea include toți actorii relevanți (OSD) și permite identificarea conductelor care pot fi utilizate pentru reconversia de la metan la H2, la un nivel de detaliu care nu ar fi ușor de realizat la nivel european. Stabilirea planificării naționale pe baza unor scenarii europene: Principalul beneficiu este că acest lucru va elimina riscurile ca OST din sectorul energiei electrice și al gazelor să planifice evoluția sistemelor lor pe baza unor ipoteze incompatibile. Acest lucru permite integrarea sectorului și un plan de sistem conceptual, menținând în același timp beneficiile unor planuri sectoriale mai detaliate de dezvoltare a rețelei. El asigură o viziune comună a diferitelor părți interesate, ceea ce implică faptul că planificarea rețelei ține seama de strategiile de decarbonizare la nivel național și la nivelul UE, reducând riscul de blocaje potențiale în sistem sau de active depreciate. Domeniul problematic IV: Nivelul scăzut de implicare și de protecție a clienților pe piața cu amănuntul a gazelor ecologice Domeniul problematic IV conține opțiuni care postulează o abordare fără caracter normativ în ceea ce privește concurența și implicarea consumatorilor sau necesită, în schimb, abordarea factorilor determinanți ai problemelor prin noi acte legislative, reflectând în mare parte ceea ce s-a stabilit deja în sectorul energiei electrice. În lumina analizei efectuate, opțiunea preferată este opțiunea 2 „Legislație flexibilă”, care reflectă protecția consumatorilor de pe piața energiei electrice și dispozițiile privind abilitarea acestora. Este foarte probabil ca această opțiune să fie cea mai eficace, eficientă și coerentă cu alte domenii problematice. Principalul beneficiu este acela că va oferi un potențial semnificativ de economisire, va ajuta noii furnizori și prestatori de servicii să intre pe piață și să dezvolte produse inovatoare, ceea ce va duce la creșterea concurenței, la implicarea consumatorilor și la beneficii economice. De asemenea, acest lucru ar permite cetățenilor și comunităților să sporească acceptarea socială, să mobilizeze capital privat și să faciliteze utilizarea gazelor din surse regenerabile și a gazelor cu emisii scăzute de carbon. Reducerea riscului de investiții excesive va avea un impact pozitiv asupra mediului. •Adecvarea reglementărilor și simplificarea Propunerile de modificare a legislației existente sunt concepute în conformitate cu opțiunile de politică cele mai eficiente din punctul de vedere al costurilor analizate în evaluarea impactului, Se preconizează ca unele dintre opțiunile preferate să ducă la sporirea costurilor administrative, de implementare și de asigurare a respectării legislației pentru organismele de reglementare și pentru operatorii de piață. De exemplu, măsurile propuse ar putea duce la intensificarea schimburilor administrative dintre ANR-uri și transportatorii de gaze naturale, la sporirea eforturilor de coordonare dintre OSD și OST și la continuarea eforturilor de reglementare și de implementare de către statele membre și autoritățile naționale. Cu toate acestea, cadrul modificat este preconizat să genereze, de asemenea, costuri de reglementare mai scăzute și mai eficiente. În plus, evaluarea impactului arată că măsurile propuse oferă opțiunile de reglementare cele mai eficiente din punctul de vedere al costurilor pentru a atinge obiectivul general al inițiativei, și anume stabilirea de norme pentru transportul, distribuirea, furnizarea și înmagazinarea metanului și a gazelor pe bază de hidrogen care pot sprijini decarbonizarea sistemului energetic, asigurând în același timp o energie sigură și la prețuri accesibile. Costurile de reglementare pe termen scurt pe care le implică unele dintre măsurile preferate trebuie evaluate în raport cu costurile și eforturile pe care le-ar necesita o integrare și o decarbonizare tardivă a sistemului energetic pe termen lung. Beneficiile preconizate ale opțiunilor în ceea ce privește sprijinul pentru sursele regenerabile, integrarea sistemului energetic, protecția consumatorilor și securitatea energetică vor depăși cu mult costurile administrative și de implementare imediate. Propunerea contribuie, de asemenea, la simplificarea cadrului de reglementare actual prin armonizarea dispozițiilor privind infrastructura și piața gazelor cu noua arhitectură de reglementare concepută de pachetul privind energia curată pentru sectorul energiei electrice. Se preconizează că o mai mare aliniere între sectoare va aduce beneficii în multe domenii de reglementare, în special în ceea ce privește abilitarea și protecția consumatorilor, guvernanța și supravegherea reglementară. De asemenea, se prevăd contribuții similare în privința introducerii timpurii a unui cadru de reglementare pentru infrastructurile și piețele hidrogenului. Deși aceste norme vor spori probabil costurile administrative imediate și sarcinile de reglementare pentru autoritățile naționale și pentru operatorii de piață, se preconizează că o armonizare timpurie a principiilor de reglementare pentru hidrogen va reduce în mod semnificativ costurile viitoare de asigurare a conformității și va preveni riscul unor divergențe majore în materie de reglementare și al unor costuri de implementare mari. •Drepturi fundamentale Protejarea valorilor UE și a drepturilor fundamentale și a securității cetățenilor într-un mediu energetic verde și digital în curs de dezvoltare este de o importanță capitală. Măsurile de politică propuse privind gestionarea datelor au fost elaborate ținând seama de acest lucru, urmărind să asigure un acces și o utilizare pe scară largă a tehnologiilor digitale și a serviciilor bazate pe date și garantând în același timp un nivel ridicat al dreptului la viață privată și la protecția datelor cu caracter personal, astfel cum este consacrat la articolele 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a UE și în Regulamentul general privind protecția datelor. 4.IMPLICAȚIILE BUGETARE Impactul asupra bugetului UE asociat propunerii din cadrul prezentului pachet se referă la resursele umane ale Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER) și ale Direcției Generale (DG) Energie a Comisiei Europene, care sunt descrise în fișa financiară legislativă ce însoțește propunerea Comisiei de reformare a [Regulamentului privind gazele]. În esență, noile sarcini care urmează să fie îndeplinite de ACER, în special în ceea ce privește normele care facilitează dezvoltarea unui sector competitiv al hidrogenului, dar și complexitatea tot mai mare a piețelor gazelor datorată unei ponderi în creștere a altor gaze decât gazele naturale, necesită introducerea treptată a 21 de ENI suplimentare în ACER începând din 2023. În vederea implementării noilor norme propuse pentru un sector nou și în creștere, a integrării unor noi tipuri de gaze în infrastructura și pe piața gazelor, precum și a asigurării respectării dispozițiilor consolidate privind consumatorii, și resursele umane ale DG Energie trebuie sporite cu 5 ENI suplimentare. 5.ALTE ELEMENTE •Planuri de implementare și măsuri de monitorizare, de evaluare și de raportare Monitorizarea progreselor va consta într-o abordare pe două niveluri a raportării anuale de către ACER și într-o evaluare efectuată de Comisie. Mandatul ACER de monitorizare și de raportare anuală a performanței pieței în cadrul raportului său anual de monitorizare a pieței [obligație prevăzută în Regulamentul (CE) nr. 715/2009] va fi menținut, domeniul său de aplicare fiind extins la hidrogen. În termen de un an de la adoptarea propunerilor, Comisia va invita ACER să își revizuiască și să își actualizeze indicatorii de monitorizare actuali (cu implicarea părților interesate afectate) pentru a asigura relevanța continuă a acestora pentru monitorizarea progreselor înregistrate în direcția îndeplinirii obiectivelor care stau la baza prezentelor propuneri. ACER se va baza în continuare pe sursele de date deja consacrate care sunt utilizate pentru pregătirea raportului de monitorizare a pieței, completate cu date relevante privind hidrogenul.

Raportarea anuală a ACER va înlocui obligațiile de raportare ale Comisiei care există încă în temeiul Directivei privind gazele. Propunerile detaliate vor asigura faptul că monitorizarea de către ACER este complementară altor exerciții de monitorizare (în special monitorizării în temeiul guvernanței uniunii energetice și a acțiunilor climatice), evitându-se orice suprapunere. Comisia va efectua o evaluare completă a impactului inițiativelor propuse, inclusiv a eficacității, eficienței, relevanței și coerenței continue a propunerilor, într-un anumit termen de la intrarea în vigoare a măsurilor adoptate (cu titlu indicativ, cinci ani). Până la 31 decembrie 2030, Comisia va reexamina prezenta directivă și va prezenta un raport Parlamentului European și Consiliului. •Documente explicative (în cazul directivelor) În urma hotărârii Curții de Justiție a Uniunii Europene în cauza Comisia/Belgia (cauza C-543/17), statele membre trebuie să anexeze la notificările măsurilor naționale de transpunere informații suficient de clare și de precise care să indice ce dispoziții din legislația națională transpun ce dispoziții ale unei directive. Aceste informații trebuie furnizate pentru fiecare obligație, nu doar la „nivel de articol”. Dacă statele membre respectă această obligație, ele nu ar trebui, în principiu, să trimită Comisiei documente explicative privind transpunerea. Regulamentul va fi pus în aplicare în mod direct și uniform în statele membre și, prin urmare, nu necesită un document explicativ. •Explicarea detaliată a dispozițiilor specifice ale propunerii Propunerea de directivă revizuită constă în zece capitole, care cuprind 90 de articole. Capitolul 1 – Obiect, domeniu de aplicare și definiții Acest capitol stabilește obiectul și domeniul de aplicare al normelor privind transportul, distribuirea, furnizarea și înmagazinarea gazelor utilizând sistemul pentru gaze naturale, precum și al normelor privind transportul, furnizarea și înmagazinarea hidrogenului utilizând sistemul de hidrogen. De asemenea, el definește principalii termeni utilizați în propunerea de directivă. Capitolul 2 – Norme generale de organizare a piețelor Acest capitol stabilește normele pentru asigurarea unor piețe competitive, orientate către consumatori, flexibile și nediscriminatorii pentru gaze. El conține dispoziții privind accesul la piață, precum libertatea de alegere a furnizorului, prețurile de furnizare bazate pe piață, obligațiile de serviciu public, sustenabilitatea, certificarea gazelor din surse regenerabile și a gazelor cu emisii scăzute de carbon, promovarea cooperării regionale, precum și norme tehnice. Capitolul 3 – Abilitarea și protecția consumatorilor și piețele cu amănuntul Acest capitol prevede, în special, un set de drepturi ale consumatorilor: el detaliază drepturile contractuale de bază, drepturile și comisioanele de schimbare a furnizorului, precum și normele privind instrumentele de comparare, clienții activi și comunitățile energetice ale cetățenilor. De asemenea, el conține dispoziții privind facturarea, contorizarea inteligentă și convențională și gestionarea datelor. Acest capitol mai cuprinde și dispoziții privind punctele unice de contact, dreptul la soluționarea extrajudiciară a litigiilor, clienții vulnerabili și piețele cu amănuntul. Capitolul 4 – Accesul terților la infrastructură Acest capitol este împărțit în 3 secțiuni, pentru a trata următoarele: accesul la infrastructura de gaze naturale, accesul la infrastructura de hidrogen și refuzul accesului și al conectării. Capitolul 5 – Norme aplicabile operatorilor de transport, de instalații de înmagazinare și de sistem pentru gazele naturale Acest capitol detaliază sarcinile operatorilor de sisteme de transport, de înmagazinare și de GNL, confidențialitatea și competențele decizionale. Capitolul 6 – Operarea sistemului de distribuție a gazelor naturale Acest capitol stabilește desemnarea operatorilor de sisteme de distribuție, sarcinile acestora, competențele decizionale în ceea ce privește racordarea la sistemul de distribuție a noilor instalații de producție a gazelor din surse regenerabile și a gazelor cu emisii scăzute de carbon, separarea operatorilor de sisteme de distribuție, obligațiile de confidențialitate ale operatorilor de sisteme de distribuție, dispozițiile privind sistemele de distribuție închise și operatorul combinat.

Capitolul 7 – Norme aplicabile rețelelor specifice de hidrogen Acest capitol prevede, în special, sarcinile operatorilor de rețele, de instalații de înmagazinare și de terminale de hidrogen, dispoziții privind rețelele de hidrogen existente, rețelele de hidrogen limitate din punct de vedere geografic, interconexiunile cu țări terțe și confidențialitatea pentru operatori. Capitolul 8 – Planificarea rețelei integrate Acest capitol detaliază dezvoltarea rețelei și competențele pentru adoptarea de decizii privind investițiile, raportarea cu privire la dezvoltarea rețelei de hidrogen, precum și finanțarea infrastructurilor de hidrogen transfrontaliere. Capitolul 9 – Separarea operatorilor de sisteme de transport Acest capitol este împărțit în șase secțiuni, pentru a trata următoarele: separarea proprietății, operatorii de sistem independenți, operatorii de transport independenți, separarea operatorilor de rețele de hidrogen dedicate și desemnarea acestora, certificarea operatorilor de sisteme de gaze naturale și de hidrogen și separarea și transparența conturilor. Capitolul 10 – Autoritățile de reglementare Acest capitol se axează pe desemnarea și pe independența autorităților de reglementare, pe obiectivele generale ale autorităților de reglementare, pe îndatoririle și competențele acestora, pe regimul de reglementare cu privire la aspectele transfrontaliere, pe conformitatea cu codurile de rețea și orientările, precum și pe păstrarea evidențelor. Capitolul 11 – Dispoziții finale Ultimul capitol se axează pe dispozițiile finale și include articole privind, în special, măsurile de salvgardare, condițiile de concurență echitabile, acordurile tehnice, derogările, procedura de delegare a competențelor, exercitarea delegării, procedura comitetului, raportarea, abrogarea, transpunerea, intrarea în vigoare, destinatarii. Anexa 1 se referă la cerințele minime privind facturarea și informațiile referitoare la facturare. Anexa 2 tratează contorizarea inteligentă a gazelor naturale. Anexa 3 conține un tabel de corespondență. Propunerea de regulament revizuit constă în opt capitole, care cuprind 69 de articole. Capitolul 1 – Obiect, domeniu de aplicare și definiții Acest capitol stabilește obiectul și domeniul de aplicare al normelor referitoare la obiectivele uniunii energetice, la cadrul privind clima și energia, precum și la consumatori. De asemenea, el definește principalii termeni utilizați în propunerea de regulament. Capitolul 2 – Norme generale privind organizarea piețelor și accesul la infrastructură Acest capitol stabilește principiile generale, precum și separarea bazei reglementate a activelor, serviciile de acces al terților, evaluarea pieței pentru gazele din surse regenerabile și gazele cu emisii scăzute de carbon, principiile mecanismelor de alocare a capacității și ale procedurii de gestionare a congestiilor, comercializarea drepturilor la capacitate, normele de echilibrare și taxele de dezechilibru, certificarea și cooperarea operatorilor de sisteme de transport. Capitolul 3 – Accesul la rețea Acest capitol detaliază tarifele de acces la rețele și reducerile.

Capitolul 4 – Exploatarea sistemelor de transport și de înmagazinare și a terminalelor de GNL și de hidrogen Acest capitol stabilește dispoziții privind capacitatea fermă pentru gazele din surse regenerabile și pentru gazele cu emisii scăzute de carbon, coordonarea transfrontalieră privind calitatea gazelor, adăugarea de hidrogen în rețelele de gaze naturale, Rețeaua europeană a operatorilor de sisteme de transport de gaze, monitorizarea de către ACER, autoritățile de reglementare, consultările, costurile, cooperarea regională, TYNDP, cerințele de transparență și ținerea evidențelor. Capitolul 5 – Exploatarea sistemelor de distribuție Acest capitol stabilește normele privind capacitatea fermă pentru gazele din surse regenerabile și pentru gazele cu emisii scăzute de carbon, cooperarea dintre OSD și OST, cerința de transparență, Entitatea europeană pentru operatorii de sisteme de distribuție. El include proceduri și sarcini. Capitolul 6 – Accesul la rețele de hidrogen dedicate Acest capitol se axează pe coordonarea transfrontalieră privind calitatea hidrogenului, pe Rețeaua europeană a operatorilor de rețele de hidrogen, pe sarcinile acesteia, pe TYNDP pentru hidrogen, pe costuri și pe consultare, pe monitorizarea de către ACER, pe cooperarea regională și pe cerințele de transparență. Capitolul 7 – Coduri de rețea și orientări Acest capitol stabilește dispoziții privind adoptarea de coduri de rețea și de orientări, instituirea codurilor de rețea, modificarea codurilor de rețea și a orientărilor, dreptul statelor membre de a prevedea măsuri mai detaliate, furnizarea de informații și confidențialitatea, precum și sancțiuni. Toate cele trei norme sunt adaptate la hidrogen. Capitolul 8 – Dispoziții finale Acest capitol se axează pe dispozițiile finale și include articole privind, în special, noua infrastructură de gaze naturale și de hidrogen, procedura comitetului, scutiri, derogări, exercitarea delegării, modificarea regulamentelor, modificarea Regulamentului privind siguranța furnizării de gaze pentru a-l extinde la gazele din surse regenerabile și la gazele cu emisii scăzute de carbon și pentru a include măsuri privind securitatea cibernetică, solidaritatea și înmagazinarea, abrogarea și intrarea în vigoare. Anexa 1 conține orientări. Anexa 2 conține un tabel de corespondență. 🡻 2009/73/CE (adaptat) 2021/0425 (COD) Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI privind normele comune pentru piața internă în sectorul ⌦ piețele interne ale ⌫ ⌦ gazelor din surse regenerabile, ⌫ ⌦ gazelor naturale și hidrogenului ⌫, și de abrogare a Directivei 2003/55/CE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene ⌦ privind funcționarea Uniunii Europene ⌫, în special articolul 47 alineatul (2), articolul 55 și articolul 95 ⌦ articolul 194 alineatul (2) ⌫, având în vedere propunerea Comisiei ⌦ Europene ⌫, ⌦ după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, ⌫ având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European, având în vedere avizul Comitetului Regiunilor, hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat ⌦ cu procedura legislativă ordinară ⌫, întrucât: ⇩ nou (1)Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului a fost modificată substanțial în numeroase rânduri. Întrucât se impun noi modificări, este necesar, din motive de claritate, să se procedeze la reformarea directivei menționate. 🡻 2009/72/CE considerentul 1 (adaptat) (2)Piața internă a gazelor naturale, care a fost implementată treptat în întreaga Comunitate ⌦ Uniune ⌫ începând cu 1999, are drept obiectiv să ofere tuturor consumatorilor din Uniunea Europeană, indiferent dacă sunt persoane fizice sau juridice, posibilități reale de alegere, precum și noi oportunități de afaceri și un comerț transfrontalier mai intens, pentru a asigura obținerea de progrese în materie de eficiență, prețuri competitive și îmbunătățirea calității serviciilor, precum și pentru a contribui la siguranța aprovizionării alimentării și la dezvoltarea durabilă. 🡻 2009/73/CE considerentul 2 (adaptat) ⇨ nou (3)Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă de gaze naturale ⌦ și Directiva 2009/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului ⌫ aua adus contribuții semnificative la crearea unei piețe interne a gazelor naturale. ⇩ nou (4)Ca parte a pachetului „Energie curată pentru toți europenii” propus de Comisie la 30 noiembrie 2016, Regulamentul (UE) 2019/943 și Directiva (UE) 2019/944 au reprezentat un nou pas în dezvoltarea pieței interne a energiei electrice, având în centrul său cetățenii și contribuind la obiectivele Uniunii de tranziție către un sistem energetic curat și de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră. Piața internă a gazelor naturale ar trebui construită pe aceleași principii și, în special, ar trebui să asigure un nivel egal de protecție a consumatorilor.

(5)Uniunea urmărește să reducă emisiile de gaze cu efect de seră. Prin urmare, a adaptat o serie de inițiative pentru atingerea acestui obiectiv, inclusiv Strategia pentru integrarea sistemului energetic și Strategia pentru hidrogen, publicate de Comisie în iulie 2020, care stabilesc modalitățile de actualizare a piețelor energiei, inclusiv decarbonizarea piețelor gazelor, precum și Regulamentul (UE) 2018/1999 și Regulamentul (UE) 2021/1119. Prezenta directivă ar trebui să contribuie la realizarea acestor obiective, garantând siguranța aprovizionării și buna funcționare a pieței interne a gazelor, inclusiv a hidrogenului. (6)Prezenta directivă urmărește să faciliteze penetrarea în sistemul energetic a gazelor din surse regenerabile și a gazelor cu emisii scăzute de carbon, permițând tranziția de la gazele fosile, precum și să permită acestor noi gaze să joace un rol important în atingerea obiectivelor climatice ale UE pentru 2030 și a neutralității climatice până în 2050. Directiva își propune de asemenea să instituie un cadru de reglementare care să le permită tuturor participanților la piață și să-i stimuleze să ia în considerare rolul de tranziție al gazelor fosile atunci când își planifică activitățile pentru a evita efectele de blocare și pentru a asigura eliminarea treptată și în timp util a gazelor fosile, în special în toate sectoarele industriale relevante și în scopul încălzirii. (7)Strategia UE pentru hidrogen recunoaște că, întrucât statele membre ale UE au un potențial diferit pentru producția de hidrogen din surse regenerabile, o piață a UE deschisă și competitivă, cu un comerț transfrontalier neîngrădit, are beneficii importante pentru concurență, accesibilitatea prețurilor și siguranța aprovizionării. În plus, ea subliniază că trecerea la o piață lichidă cu comercializarea hidrogenului ca produs de bază ar facilita intrarea pe piață a unor noi producători și ar fi benefică pentru o integrare mai profundă cu alți purtători de energie. Strategia ar putea crea semnale de preț viabile pentru investiții și decizii operaționale. Normele prevăzute în prezenta directivă ar trebui, prin urmare, să faciliteze emergența piețelor hidrogenului, comercializarea hidrogenului ca produs de bază și platformele de tranzacționare lichidă, iar statele membre ar trebui să elimine orice bariere nejustificate în acest sens. Deși recunosc diferențele inerente, normele existente care au permis desfășurarea unor operațiuni comerciale eficiente, elaborate pentru piețele energiei electrice și gazelor și pentru tranzacționarea acestora, ar trebui să devină aplicabile piețelor hidrogenului din Uniune în măsura în care acest lucru este potrivit și într-un interval de timp adecvat. (8)În conformitate cu Strategia UE pentru hidrogen, se preconizează că hidrogenul din surse regenerabile va fi utilizat la scară largă începând cu 2030 în scopul decarbonizării anumitor sectoare, de la aviație și transportul maritim la sectoarele industriale greu de decarbonizat. Toți consumatorii finali racordați la sisteme de hidrogen vor beneficia de drepturile de bază ale consumatorilor aplicabile consumatorilor finali racordați la sistemul de gaze naturale, cum ar fi dreptul de a schimba furnizorul și informații exacte privind facturarea. În cazurile în care clienții (de exemplu, consumatorii industriali) sunt racordați la rețeaua de hidrogen, vor beneficia de aceleași drepturi de protecție a consumatorilor aplicabile consumatorilor de gaze naturale. Cu toate acestea, dispozițiile privind consumatorii menite să încurajeze participarea gospodăriilor pe piață, cum ar fi instrumentele de comparare a prețurilor, clienții activi și comunitățile de energie ale cetățenilor, nu se aplică sistemului de hidrogen. (9)În conformitate cu Strategia UE pentru hidrogen, prioritatea UE este de a dezvolta hidrogenul din surse regenerabile produs prin utilizarea predominantă a energiei eoliene și solare. Hidrogenul din surse regenerabile este opțiunea cea mai compatibilă cu obiectivul UE de neutralitate climatică și de poluare zero pe termen lung și cea mai coerentă cu un sistem energetic integrat. Cu toate acestea, combustibilii cu emisii scăzute de carbon (CESC), cum ar fi hidrogenul cu emisii scăzute de carbon (HESC), pot juca un rol în tranziția energetică, în special pe termen scurt și mediu, pentru a reduce rapid emisiile combustibililor existenți și pentru a sprijini utilizarea combustibililor din surse regenerabile, cum ar fi hidrogenul din surse regenerabile. Pentru a sprijini tranziția, este necesar să se stabilească un prag pentru reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră pentru hidrogenul cu emisii scăzute de carbon și combustibilii gazoși sintetici. Un astfel de prag ar trebui să devină mai strict pentru hidrogenul produs în instalațiile care încep să funcționeze de la 1 ianuarie 2031, pentru a ține seama de evoluțiile tehnologice și pentru a stimula mai bine progresele dinamice în direcția reducerii emisiilor de gaze cu efect de seră generate de producția de hidrogen. Strategia de integrare a sistemului energetic a evidențiat necesitatea de a implementa un sistem de certificare la nivelul UE pentru a acoperi, de asemenea, combustibilii cu emisii scăzute de carbon, cu scopul de a permite statelor membre să le compare cu alte opțiuni de decarbonizare și să le considere ca o soluție viabilă în mixul lor energetic. Pentru a se asigura că CESC au același impact asupra decarbonizării ca unele alternative din surse regenerabile, este important ca aceștia să fie certificați prin aplicarea unei abordări metodologice similare, bazată pe o evaluare a ciclului de viață, a emisiilor lor totale de gaze cu efect de seră („GES”). Acest lucru ar permite implementarea unui sistem cuprinzător de certificare la nivelul UE, care să acopere întregul mix energetic al Uniunii. Având în vedere că CESC și HESC nu sunt combustibili din surse regenerabile, terminologia și certificarea acestora nu au putut fi incluse în propunerea de revizuire a Directivei (UE) 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului. Prin urmare, includerea lor în prezenta directivă elimină această lacună. 🡻 2009/73/CE considerentul 3 (10)Libertățile pe care tratatul le garantează cetățenilor Uniunii – printre altele, libera circulație a mărfurilor, libertatea de stabilire și libertatea de a presta servicii – pot fi efective numai în cadrul unei piețe deschise în totalitate, care permite tuturor consumatorilor să își aleagă liber furnizorii și tuturor furnizorilor să își livreze liber produsele clienților. 🡻 2009/73/CE considerentul 4 (4)Cu toate acestea, în prezent, există obstacole în calea vânzării de gaze naturale, în condiții de egalitate, fără discriminare sau vreun dezavantaj în cadrul Comunității. Nu există, în special, un acces nediscriminatoriu la rețea și nici un nivel comparabil în ceea ce privește supravegherea normativă din fiecare stat membru. 🡻 2009/73/CE considerentul 5 (5)Comunicarea Comisiei din 10 ianuarie 2007 intitulată „O politică energetică pentru Europa” a subliniat importanța finalizării pieței interne a gazelor naturale și a creării unor condiții de concurență echitabile pentru toate întreprinderile din sectorul gazelor naturale stabilite în Comunitate. Comunicările Comisiei din 10 ianuarie 2007 intitulate: „Perspectivele pentru piața internă a gazelor naturale și a energiei electrice” și „Anchetă efectuată în temeiul articolului 17 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 în sectoarele europene ale gazelor naturale și energiei electrice (raport final)” au demonstrat că normele și măsurile actuale nu asigură cadrul necesar în vederea îndeplinirii obiectivului de a realiza o piață internă funcțională. 🡻 2009/73/CE considerentul 48 (adaptat) ⇨ nou (11)Interesele consumatorilor ar trebui să se afle în centrul prezentei directive iar calitatea serviciilor ar trebui să reprezinte una dintre principalele responsabilități ale întreprinderilor din sectorul gazelor naturale. Drepturile actuale ale consumatorilor ⇨ și drepturile de acces la serviciile esențiale, inclusiv la energie, precum și protecția împotriva sărăciei energetice, astfel cum se prevede în comunicarea privind Pilonul european al drepturilor sociale, ⇦ trebuie să fie consolidate și garantate și ar trebui să includă o mai mare transparență. Protecția consumatorilor ar trebui să garanteze că toți consumatorii din spațiul comunitar extins ⌦ al Uniunii ⌫ beneficiază de o piață competitivă ⌦ a gazelor ⌫. Respectarea drepturilor consumatorilor ar trebui asigurată de statele membre sau, atunci când un stat membru a stabilit astfel, de autoritățile de reglementare. ⇩ nou

(12)Pilonul european al drepturilor sociale plasează energia printre serviciile esențiale la care toată lumea trebuie să aibă acces și solicită măsuri de sprijin pentru persoanele aflate în dificultate (principiul 20). Obiectivul de dezvoltare durabilă nr. 7 al ONU (ODD 7) solicită, de asemenea, asigurarea accesului tuturor la energie la prețuri abordabile, din surse sigure, durabile și moderne. 🡻 2009/73/CE considerentul 47 (adaptat) (13)ObligațiileCerințele de serviciu public și standardele comune minime care rezultă din acestea necesită o mai bună consolidare pentru a se asigura faptul că toți consumatorii, în special cei vulnerabili, pot beneficia de pe urma concurenței și a prețurilor echitabile. Obligațiile de serviciu public ar trebui definite la nivel național, ținând seama de circumstanțele naționale; legislația comunitară ⌦ Uniunii ⌫ ar trebui totuși respectată de către statele membre. Cetățenii Uniunii, precum și întreprinderile mici și mijlocii, atunci când statele membre consideră oportun acest lucru, ar trebui să aibă posibilitatea de a beneficia de pe urma obligațiilor specifice serviciului public, în special în ceea ce privește siguranța alimentării și prețuri rezonabile. ⇩ nou (14)Statele membre ar trebui să dispună de o marjă largă de apreciere pentru a impune obligații de serviciu public întreprinderilor din sectorul gazelor în urmărirea unor obiective de interes economic general. Cu toate acestea, obligațiile de serviciu public sub forma stabilirii prețurilor pentru furnizarea de gaze naturale constituie o măsură care denaturează în mod fundamental concurența și care conduce adesea la acumularea de deficite tarifare, la limitarea posibilităților de alegere ale consumatorilor, la stimulente mai slabe pentru economisirea de energie și pentru investițiile în eficiența energetică, la standarde mai scăzute ale serviciilor, la niveluri mai scăzute de implicare și satisfacție a consumatorilor și la restrângerea concurenței, precum și la reducerea numărului de produse și servicii inovatoare de pe piață. În consecință, statele membre ar trebui să aplice alte instrumente de politică, în special măsuri specifice de politică socială, pentru a garanta accesibilitatea din punct de vedere financiar a aprovizionării cu gaze naturale a cetățenilor lor. Intervențiile publice în stabilirea prețurilor pentru furnizarea de gaze naturale ar trebui să se desfășoare numai ca obligații de serviciu public și ar trebui să facă obiectul unor condiții specifice. O piață cu amănuntul a gazelor naturale complet liberalizată și funcțională este de natură să stimuleze concurența la nivelul prețurilor și al altor factori între furnizorii existenți și să ofere stimulente noilor intrați pe piață, îmbunătățind astfel opțiunile consumatorilor și satisfacția acestora. (15)Obligațiile de serviciu public sub forma stabilirii prețurilor pentru furnizarea de gaze naturale ar trebui utilizate fără a aduce atingere principiului piețelor deschise, în circumstanțe și cu beneficiari clar definiți, și ar trebui să aibă o durată limitată. Pentru a atenua efectele de denaturare exercitate de obligațiile de serviciu public asupra stabilirii prețurilor pentru furnizarea gazelor naturale, statele membre care aplică astfel de intervenții ar trebui să instituie măsuri suplimentare, inclusiv măsuri de prevenire a denaturării stabilirii prețurilor pe piața angro. Statele membre ar trebui să se asigure că toți beneficiarii prețurilor reglementate sunt în măsură să beneficieze pe deplin, atunci când doresc acest lucru, de ofertele de pe piața concurențială. În acest scop, ele ar trebui să fie informate în mod direct și periodic cu privire la ofertele și economiile disponibile pe piața concurențială și ar trebui să beneficieze de asistență pentru a răspunde la ofertele bazate pe piață și pentru a beneficia de acestea. (16)Intervențiile publice în stabilirea prețurilor pentru furnizarea de gaze naturale nu ar trebui să conducă la subvenționarea încrucișată directă între diferitele categorii de clienți. În conformitate cu acest principiu, sistemele de prețuri nu trebuie să determine, în mod explicit, anumite categorii de clienți să suporte costul intervențiilor asupra prețurilor care afectează alte categorii de clienți. 🡻 2009/73/CE considerentul 49 (adaptat) ⇨ nou (17)Consumatorii ar trebui să aibă la dispoziție informații clare și inteligibile cu privire la drepturile lor în raport cu sectorul energiei. Comisia ar trebui să stabilească ⌦ a stabilit ⌫, după consultarea părților interesate relevante, inclusiv a statelor membre, a autorităților de reglementare naționale, a organizațiilor de consumatori și a întreprinderilor din sectorul gazelor naturale, o listă de control a consumatorului european de energie, care să fie accesibilă, ușor de utilizat și care să ofere consumatorilor informații practice referitoare la drepturilor lor. Această listă de control ar trebui să fie ⇨ ținută la zi ⇦, pusă la dispoziția tuturor consumatorilor și să fie făcută publică. ⇩ nou (18)Statele membre ar trebui să țină seama de faptul că reușita tranziției depinde de investiții sporite în educația și competențele lucrătorilor din industria gazelor naturale, inclusiv în legătură cu dezvoltarea infrastructurii. O astfel de mențiune ar fi în conformitate cu propunerea de revizuire a DEE [2021/0203 (COD)]. (19)Normele pieței ar trebui să protejeze clienții și să le ofere posibilitatea de a opta pentru produse cu emisii scăzute de carbon, pentru ca noile gaze din surse regenerabile și noile gaze cu emisii scăzute de carbon să fie pe deplin integrate în tranziția energetică. (20)Gazele naturale joacă în continuare un rol esențial în aprovizionarea cu energie, deoarece consumul de energie al gospodăriilor, reprezentat de gazele naturale, este în continuare mai mare decât consumul reprezentat de energia electrică. Deși electrificarea este un element-cheie al tranziției verzi, în viitor se va menține un consum casnic de gaze naturale, care va include un volum tot mai mare de gaze din surse regenerabile. (21)Întrucât sectorul gazelor naturale, inclusiv piața cu amănuntul a gazelor naturale, nu a făcut parte din pachetul „Energie curată pentru toți europenii”, dispozițiile conexe privind implicarea și protecția consumatorilor nu au fost adaptate la nevoile tranziției energetice, ceea ce corespunde, în schimb, situației din urmă cu peste un deceniu, când a fost adoptat cel de-al treilea pachet privind energia. (22)Piața gazelor naturale este martora unui nivel scăzut de satisfacție și de implicare a clienților, precum și a unei absorbții lente a noilor gaze din surse regenerabile și a noilor gaze cu emisii scăzute de carbon, toate acestea reflectând concurența limitată din multe state membre. Spre deosebire de prețurile în scădere de pe piețele angro, prețurile gazelor naturale pentru consumatorii casnici au crescut în ultimul deceniu, aceștia trebuind să plătească de două sau de trei ori mai mult pentru consumul de gaze naturale decât consumatorii industriali.

(23)La fel ca în sectorul energiei electrice, flexibilitățile pieței și un cadru juridic adecvat al Uniunii privind drepturile consumatorilor în sectorul gazelor naturale sunt esențiale pentru a asigura faptul că aceștia pot participa la tranziția energetică și pot beneficia de prețuri accesibile, de standarde bune de servicii și de opțiuni reale la alegerea ofertelor, care să reflecte evoluțiile tehnologice. (24)Trecerea de la gazele fosile la alternative din surse regenerabile se va concretiza dacă energia din surse regenerabile devine o alegere atractivă și nediscriminatorie pentru consumatori, bazată pe informații cu adevărat transparente, costurile de tranziție fiind distribuite în mod echitabil între diferite grupuri de consumatori și actori de pe piață. (25)Pentru a eficientiza piața cu amănuntul a gazelor, este necesară eliminarea obstacolelor concurențiale și tehnice care stau în calea apariției unor noi servicii, a unor servicii mai bune și a unor prețuri mai mici pentru consumatori, asigurând totodată protecția consumatorilor vulnerabili și a celor afectați de sărăcia energetică. (26)Pentru a asigura un nivel ridicat de protecție și capacitare a consumatorilor în mod consecvent în toate sectoarele energetice, cadrul legislativ din legislația privind decarbonizarea pieței gazelor ar trebui să reflecte protecția consumatorilor de pe piața energiei electrice și, după caz, dispozițiile de abilitare ale acesteia. (27)Pentru a fi coerentă și eficace, această abordare în oglindă ar trebui să cuprindă toate dispozițiile privind protecția și abilitarea consumatorilor, ori de câte ori acest lucru este fezabil și adaptabil la piața gazelor. Ar trebui să se treacă de la drepturile contractuale de bază la norme privind informațiile de facturare, schimbarea furnizorului de energie, disponibilitatea unor instrumente fiabile de comparare, protejarea consumatorilor vulnerabili și afectați de sărăcia energetică, asigurarea unei protecții adecvate a datelor în cazul contoarelor inteligente și gestionarea datelor, precum și la norme eficiente de soluționare alternativă a litigiilor. (28)Urmărind coerența transsectorială a dispozițiilor, sarcinile administrațiilor naționale și ale întreprinderilor ar trebui să fie limitate și proporționale, luându-se în calcul și experiența acumulată în cadrul pachetului „Energie curată pentru toți europenii”. (29)Se preconizează că modernizarea sectorului gazelor naturale va genera beneficii economice substanțiale, atât în ceea ce privește îmbunătățirea concurenței de pe piața cu amănuntul, cât și beneficiile sociale și distributive, precum și abilitarea consumatorilor, inclusiv consolidarea drepturilor contractuale și îmbunătățirea informațiilor disponibile privind consumul și sursele de energie, determinând alegeri mai ecologice. Comunitățile de interes energetic ar trebui să contribuie la utilizarea gazelor din surse regenerabile. (30)Schimbarea furnizorului este un indicator important al implicării consumatorilor, precum și un instrument important de stimulare a concurenței pe piața gazelor naturale. Ratele de schimbare a furnizorului rămân inconsecvente în rândul statelor membre, iar consumatorii sunt descurajați să-și schimbe furnizorul din cauza comisioanelor de renunțare anticipată și de reziliere. Deși eliminarea acestor taxe ar putea limita opțiunile consumatorilor prin excluderea produselor care se bazează pe recompensarea fidelității consumatorilor, limitarea și mai mare a utilizării lor ar trebui să îmbunătățească bunăstarea consumatorilor, implicarea lor și concurența pe piață. (31)Este probabil ca reducerea duratei de schimbare a furnizorului să încurajeze clienții să caute oferte mai bune pentru energie și să-și schimbe furnizorul. Introducerea sporită a tehnologiei informației va însemna că, până în anul 2026, procesul tehnic de schimbare a furnizorului, constând în înregistrarea unui nou furnizor în cadrul unui punct de contorizare la operatorul de pe piață, ar trebui în mod obișnuit să poată fi finalizat în decurs de 24 de ore în orice zi lucrătoare. Asigurarea posibilității ca, până la data menționată, procesul tehnic de schimbare a furnizorului să aibă loc în termen de 24 de ore ar reduce la minimum durata de schimbare a furnizorului, contribuind la creșterea gradului de implicare a consumatorilor și a concurenței de pe piața cu amănuntul. (32)Există o serie de factori care împiedică consumatorii să acceseze și să înțeleagă diferitele surse de informații despre piață pe care le au la dispoziție, precum și să acționeze pe baza acestora. Ca atare, comparabilitatea ofertelor ar trebui îmbunătățită, iar obstacolele din calea schimbării furnizorului ar trebui minimizate cât mai mult posibil fără a limita inutil posibilitățile de alegere ale consumatorilor. (33)Instrumentele independente de comparare, inclusiv site-urile internet, oferă clienților mai mici un mijloc eficient de a evalua avantajele diverselor oferte de energie electrică disponibile pe piață. Aceste instrumente ar trebui să urmărească includerea unei game cât mai largi de oferte disponibile și acoperirea cât mai completă a pieței pentru a oferi clientului o imagine reprezentativă. Este esențial să se asigure clienților mai mici accesul la cel puțin un instrument de comparare și ca informațiile prezentate de astfel de instrumente să fie demne de încredere, imparțiale și transparente. În acest scop, statele membre ar putea să prevadă ca acest lucru să se realizeze prin intermediul unui instrument de comparare gestionat de o autoritate națională sau de o societate privată. (34)Consumatorii finali ar trebui, de asemenea, să poată să consume, să stocheze și să vândă gaze autogenerate din surse regenerabile și să participe la toate piețele de gaze naturale prin furnizarea de servicii de sistem, de exemplu prin stocarea energiei. Statele membre ar trebui să poată avea dispoziții diferite în legislația lor națională în ceea ce privește impozitele și taxele pentru clienții activi individuali și care acționează în comun. (35)Recunoscând rolul pe care îl pot juca în decarbonizarea sistemului energetic, anumite categorii de inițiative cetățenești în domeniul energiei ar trebui să fie recunoscute pe piața gazelor naturale la nivelul Uniunii drept „comunități de energie ale cetățenilor”. Aceste comunități ar trebui să faciliteze utilizarea gazelor din surse regenerabile în sistemul de gaze naturale. Pentru a li se oferi un cadru favorabil, ar trebui să se stabilească un tratament echitabil, condiții de concurență echitabile și un catalog bine definit al drepturilor și obligațiilor, care să reflecte, în general, structura membrilor, cerințele de guvernanță și scopul comunităților de energie ale cetățenilor potrivit Directivei (UE) 2019/944. (36)Dispozițiile privind comunitățile de energie ale cetățenilor nu exclud existența altor inițiative cetățenești, cum ar fi comunitățile de energie din surse regenerabile din Directiva (UE) 2018/2001 sau cele care decurg din acorduri de drept privat. Calitatea de membru al unei comunități de energie a cetățenilor ar trebui să fie deschisă tuturor categoriilor de entități. Cu toate acestea, competențele decizionale din cadrul unei comunități de energie a cetățenilor ar trebui să fie limitate la membrii sau acționarii care nu sunt implicați într-o activitate comercială pe scară largă și pentru care sectorul energetic nu constituie un domeniu principal de activitate economică. Aceasta înseamnă că aceste comunități de energie ale cetățenilor și membrii sau acționarii individuali trebuie să fie independenți din punct de vedere financiar și economic de entitățile implicate în astfel de activități, fără a aduce atingere posibilității ca aceste comunități de energie ale cetățenilor să delege gestionarea instalațiilor necesare pentru activitățile lor, inclusiv instalarea, exploatarea, prelucrarea și întreținerea datelor. (37)Facturile și informațiile de facturare reprezintă un mijloc important de informare și de abilitare a clienților finali. Facturile la energie rămân cele mai frecvente preocupări ale consumatorilor și sursa plângerilor formulate de aceștia, un factor care contribuie la menținerea nivelurilor scăzute de satisfacție a consumatorilor și de implicare a acestora în sectorul gazelor naturale. Dispozițiile privind informațiile de facturare în sectorul gazelor naturale au rămas în urma drepturilor acordate consumatorilor din sectorul energiei electrice. Prin urmare, este necesară alinierea acestora și stabilirea unor cerințe minime privind facturile și informațiile de facturare în sectorul gazelor naturale, astfel încât consumatorii să aibă acces la informații transparente și ușor de înțeles. Facturile ar trebui să transmită consumatorilor finali informații privind consumul și costurile aferente, facilitând astfel compararea ofertelor și schimbarea furnizorului, precum și informații privind drepturile consumatorilor (cum ar fi cele privind soluționarea alternativă a litigiilor). În plus, facturile ar trebui să fie un instrument de implicare activă a consumatorilor pe piață, astfel încât ei să își poată gestiona modelele de consum și să poată face alegeri mai ecologice. (38)Furnizarea periodică de informații de facturare exacte, bazate pe consumul real de gaze, facilitată de contorizarea inteligentă, este importantă pentru a-i ajuta pe consumatori să își controleze consumul de gaze și costurile aferente. Cu toate acestea, clienții, în special clienții casnici, ar trebui să aibă acces la modalități flexibile de efectuare a plăților pentru facturile lor. 🡻 2009/73/CE considerentul 47 (adaptat) ⇨ nou (39)Un aspect esențial în ceea ce privește aprovizionarea consumatorilor îl reprezintă accesul la date obiective și transparente privind consumul. În consecință, consumatorii ar trebui să aibă acces la aceste date privind consumul, prețurile asociate și costurile serviciului, astfel încât să poată invita concurenții să le prezinte o ofertă pe baza acestor date ⌦ informații ⌫. Consumatorii ar trebui, de asemenea, să aibă dreptul de a fi informați în mod corespunzător cu privire la consumul lor de energie. Plățile anticipate ⇨ nu ar trebui să reprezinte un dezavantaj disproporționat pentru utilizatorii acestora ⇦ ar trebui să reflecte consumul probabil de gaze naturale, iar diferitele sisteme de plată ar trebui să fie nediscriminatorii. Informațiile privind costurile energiei, furnizate clienților la intervale de timp suficient de frecvente vor stimula ⌦ ar trebui să stimuleze ⌫ economisirea de energie, deoarece oferă clienților date care reflectă direct efectele pe care investițiile lor le-au avut asupra eficienței energetice și efectele schimbărilor comportamentului de consum.

🡻 2009/73/CE considerentul 52 (adaptat) ⇨ nou (40)⇨ Atunci când se decide la nivel național în privința introducerii sistemelor de contorizare inteligentă a gazelor ⇦, Aar trebui ⌦ ca această decizie să poată fi luată ⌫ să fie posibilă introducerea unor sisteme de contorizare inteligente pe baza unei evaluări economice. ⇨ Această evaluare economică ar trebui să țină seama de beneficiile pe termen lung ale introducerii sistemelor de contorizare inteligentă pentru consumatori și întregul lanț valoric. ⇦ În cazul în care evaluarea demonstrează că introducerea unor astfel de sisteme de contorizare este rezonabilă din punct de vedere economic și eficientă din punct de vedere al costurilor doar în cazul consumatorilor cu un anumit consum de gaze ⇨ naturale ⇦, statele membre ar trebui să ia acest lucru în considerare atunci când implementează sisteme de contorizare inteligente ⌦ trec la implementare ⌫. ⇨ Cu toate acestea, astfel de evaluări ar trebui să fie revizuite periodic, ca răspuns la schimbările semnificative ale ipotezelor subiacente, și cel puțin din patru în patru ani, având în vedere ritmul rapid al evoluțiilor tehnologice. ⇦ ⇩ nou (41)Pentru a sprijini participarea activă pe piață a clienților finali, sistemele de contorizare inteligentă care urmează a fi instalate ar trebui să acorde atenția cuvenită utilizării standardelor relevante disponibile, inclusiv a celor care permit interoperabilitatea la nivelul modelului de date și al nivelului de aplicație, utilizării celor mai bune practici, precum și importanței dezvoltării schimbului de date și utilizării serviciilor de energie viitoare și inovatoare. În plus, sistemele de contorizare inteligentă introduse nu ar trebui să reprezinte un obstacol în calea schimbării furnizorului în cazul consumatorilor de gaze naturale și ar trebui să fie dotate cu funcționalități adecvate care să le dea clienților finali acces rapid la datele referitoare la consumul propriu, să le permită să-și moduleze comportamentul energetic, să fie recompensați pentru aceasta și să facă economii la facturi. (42)Statele membre care nu introduc în mod sistematic sisteme de contorizare inteligentă ar trebui să le ofere consumatorilor posibilitatea de a beneficia de instalarea unui contor inteligent, la cerere și în condiții echitabile și rezonabile, și ar trebui să le ofere toate informațiile relevante. (43)În prezent, în statele membre s-au elaborat sau sunt în curs de elaborare diferite modele de gestionare a datelor ca urmare a introducerii sistemelor de contorizare inteligentă. Indiferent de modelul de gestionare a datelor, este important ca statele membre să stabilească norme transparente în temeiul cărora datele să poată fi accesate în condiții nediscriminatorii, dar și să asigure cel mai înalt nivel de securitate cibernetică și de protecție a datelor și im