COMISIA EUROPEAN Ă 
Bruxelles, 6.10.2011 
SEC(2011) 1139 final 
  
DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI 
REZUMAT AL EVALU ĂRII IMPACTULUI 
care înso ţeşte documentul 
Propunere de 
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI 
 
privind dispozi țiile specifice aplicabile Fondului european de dezvoltare regional ă și 
obiectivului referitor la investi țiile pentru cre ștere economic ă și ocuparea for ței de 
muncă și de abrogare a Regulame ntului (CE) nr. 1080/2006 
 
și 
 
Propunere de 
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI 
 
privind Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1084/2006 
 
și 
 
Propunere de 
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI 
 
privind dispozi ții specifice pentru sus ținerea din partea Fondului european de 
dezvoltare regional ă pentru obiectivul de cooperare teritorial ă european ă 
{COM(2011) 614 final} 
{SEC(2011) 1138 final}  
 
        {COM(2011) 611 final}         {COM(2011) 612 final} 
 
 2REZUMAT 
Prezentul document constituie evaluarea impactul ui propunerilor legislative de regulamente 
de stabilire a unor dispozi ții aplicabile Fondului european  de dezvoltare regional ă (FEDER), 
Fondului de coeziune (FC) și obiectivului cooper ării teritorial e europene.  
 El face parte dintr-un pachet de evalu ări ale impactului care include, de asemenea, evaluarea 
impactului propunerii de regulament de stabilire a unor dispozi ții comune privind Fondul 
european de dezvoltare regional ă, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul 
european agricol pentru dezvoltare rural ă și Fondul european pentru pescuit și afaceri 
maritime, care fac obiectul cadrului strategic comun, precum și de stabilire a unor dispozi ții 
generale privind Fondul europ ean de dezvoltare regional ă, Fondul social european și Fondul 
de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 (regulamentul privind 
dispozițiile comune) și evaluarea impactului propunerii de regulament referitor la FSE. 
1. DEFINIREA PROBLEMEI  
Politica regional ă european ă are de jucat un rol important în mobilizarea resurselor locale și în 
dezvoltarea poten țialului endogen. Cu toate acestea, astfel cum se subliniaz ă în Revizuirea 
bugetului UE, „bugetul UE ar tre bui utilizat pentru a finan ța bunuri publice ale UE, ac țiuni pe 
care nu le pot finan ța statele membre și regiunile sau atunci câ nd acesta poate asigura 
obținerea de rezultate mai bune”.  
Evaluarea impactului se concentreaz ă exclusiv asupra celor 3 domenii în care experien ța a 
demonstrat c ă sunt necesare ajust ări. 
1.1. Sprijinul acordat întreprinderilor 
Sprijinul acordat întreprinderilor în temeiu l politicii de coeziune a produs rezultate 
semnificative. Exist ă date concrete care arat ă că, în perioada 2000-2006, politica de coeziune 
a contribuit la crearea a cel pu țin 1 milion de locuri de munc ă brute în cadrul proiectelor 
sprijinite. Totu și, această politică nu este suficient de concentrat ă asupra IMM-urilor și a 
inovării.  
În cazul IMM-urilor, accesul la finan țare pe pia ța investițiilor este deosebit de problematic. 
Motivele sprijinirii întreprinderilor mari sunt diferite, deoarece ele nu se confrunt ă, în general, 
cu lipsa accesului la finan țare. Datele empirice arat ă că ajutorul direct acordat IMM-urilor 
este mai eficient, în timp ce, „în cazul în treprinderilor mai mari , excluderea investi țiilor 
private poate prevala asupra efectelor pozitive”. Finan țarea investi țiilor productive ale 
întreprinderilor mari, în cazul c ărora interven ția publică nu este necesar ă, a suscitat critici 
conform c ărora finan țările sunt acordate unor întreprinderi care nu au cu adev ărat nevoie de 
ele și, prin urmare, aceste finan țări exclud investi țiile private, în loc s ă aducă o valoare 
adăugată.  
Prioritățile sprijinului acordat întreprinderilor variaz ă între state membre: unele state pun un 
accent puternic pe spriji nul pentru investi ții, în timp ce altele prefer ă măsurile„ mai lejere”, 
precum inovarea. Totu și, în alte state membre, sprijinul  acordat în afara domeniului inov ării 
continuă să joace un rol foarte important. Domeniul actual de interven ție al FEDER este 
definit în linii prea generale și permite acordarea unui sprijin ge neral întreprinderilor pentru 
stimularea spiritului antreprenorial în  toate sectoarele, indiferent dac ă există sau nu o 
 
 3disfuncționalitate a pie ței în sectorul respectiv și independent de contribu ția sectorului 
respectiv la cre șterea economic ă și la ocuparea for ței de munc ă.  
Astfel, principalele probleme ale actualului domeniu de interven ție al FEDER constau în 
domeniul de aplicare prea general al  ajutorului acordat întreprinderilor și în necesitatea de a 
maximiza eficacitatea și valoarea ad ăugată a acestuia.  
1.2. Sprijinirea investi țiilor în infrastructuri 
Principala problem ă identificat ă la nivelul finan țării infrastructurilor de transport în cadrul 
politicii de coeziune actuale este incapacitatea de a asig ura o concentrare suficient ă asupra 
priorităților UE. Fondurile alocate în temeiul polit icii de coeziune s-au axat, desigur, pe 
prioritățile definite în orient ările TEN-T, dar nu neap ărat pe cele considerate ini țial, în 
momentul definirii lor, ca prezentând cea mai important ă valoare ad ăugată european ă. 
Provocarea pentru politi ca de coeziune const ă în a aduce, pân ă în 2020, o contribu ție efectivă 
la nevoile de investi ții în infrastructurile de baz ă ale TEN-T (30 de miliarde EUR), în țările 
care beneficiaz ă de Fondul de coeziune.  
În plus, este important s ă se amelioreze coordonarea dife ritelor instrumente ale UE care 
intervin în finan țarea rețelei TEN-T. Pân ă în prezent, programul TEN-T s-a concentrat pe 
măsuri „lejere”, precum finan țarea studiilor de fezabilit ate, iar Fondul de coeziune și-a axat 
intervenția pe investi ții în infrastructuri. Problema coordon ării a devenit deosebit de relevant ă, 
întrucât domeniul de interven ție al Fondului de coeziune, astfel  cum este definit în tratat, 
vizează investițiile fizice în re țeaua TEN-T, care vor fi finan țate, de asemenea, prin noua 
facilitate propus ă, intitulată „Conectarea Europei”. 
1.3. Cooperarea teritorial ă 
În ceea ce prive ște cooperarea teritorial ă, valoarea ad ăugată a cooperării teritoriale  europene 
constă în faptul c ă aceasta permite realizarea unor ac țiuni comune, necesare pentru a aborda 
provocări care dep ășesc, din ce în ce mai mult, grani țele naționale și regionale:  
• probleme transfrontaliere; 
• schimb de bune practici; 
• cooperare atunci când exist ă economii de scar ă și o masă critică; 
• cooperare destinat ă îmbunătățirii guvernan ței; 
• cooperare în materie de securitate și de stabilitate la frontierele externe ale UE și 
relații reciproc avantajoase. 
Obiectivul cooper ării teritoriale europene este finan țat de FEDER cu un buget total de 
8,7 miliarde EUR, care reprezint ă 2,5% din fondurile totale al ocate politicii de coeziune 
pentru perioada 2007-2013. 
În ciuda capacit ății lor de interven ție în ceea ce prive ște aspectele men ționate mai sus, 
programele de cooperare teritorial ă european ă pot fi, în continuare, îmbun ătățite, ca urmare a: 
 
 4• lipsei de priorit ăți strategice, care conduce la  strategii de interven ție foarte generale, 
ceea ce îngreuneaz ă realizarea unor obiective co ncrete clar definite; 
• lipsei unei coordon ări eficiente pentru ob ținerea unui echilibru între cerin țele 
prevăzute în regulamentele UE și cadrele juridice ale stat elor membre implicate. 
1.4. Justificarea ac țiunii UE 
Acțiunea UE se justific ă atât din punctul de vedere al obie ctivelor stabilite la articolul 174 din 
tratat, cât și în ceea ce prive ște principiul subsidiarit ății. Dreptul de a ac ționa este constituit 
prin articolul 3 din Tratatul privind Uniunea European ă, care prevede c ă „[Uniunea] 
promoveaz ă coeziunea economic ă, socială și teritorial ă și solidaritatea între statele membre”, 
precum și prin articolul 175 din TFUE, care solicit ă în mod explicit Uniunii s ă pună în 
aplicare aceast ă politică prin intermediul fondurilor structurale și prin articolul 177, care 
definește rolul Fondului de coeziune.  
2. OBIECTIVE  
Obiectivul general  este definit la articolul 176 din TFUE, care dispune c ă FEDER „este 
menit să contribuie la corectarea principalelo r dezechilibre regionale din Uniune, prin 
participarea la dezvoltarea și ajustarea structural ă a regiunilor r ămase în urm ă și la reconversia 
regiunilor industriale afla te în declin”. Astfel cum prevede articolul 177 din tratat, obiectivul 
Fondului de coeziune este de a finan ța „proiecte în domeniul mediului și în acela al re țelelor 
transeuropene de infrastructur ă a transporturilor”. 
Având în vedere domeniul de aplicare al prezentei evalu ări a impactului, obiectivele specifice  
constau în garantarea faptului c ă FEDER și Fondul de coeziune sunt cheltuite:  
• în mod eficace; 
• în mod eficient; 
• astfel încât s ă aducă o important ă valoare ad ăugată european ă. 
Obiectivele opera ționale  legate de diferitele aspecte examinate sunt urm ătoarele:  
• sprijinul acordat întreprinder ilor: garantarea faptului c ă sprijinul pentru investi ții 
acordat întreprinderilor contribuie la o cre ștere economic ă durabilă și la ocuparea 
forței de munc ă și că sprijinul pentru inovare c ontribuie la dezvoltarea poten țialului 
local și regional; 
• investițiile în infrastructuri: garantarea unei concentr ări suficiente asupra priorit ăților 
europene; 
• cooperarea teritorial ă: garantarea unei concentr ări suficiente asupra priorit ăților 
europene și a unei flexibilit ăți, pentru statele membre și regiuni, în ceea ce prive ște 
alegerea obiectivelor tematice.  
 
 53. OPțIUNI STRATEGICE  
Diferitele op țiuni incluse în evaluarea impactului vizeaz ă soluționarea problemei domeniului 
de interven ție în conformitate cu obiectivele definite. Ele reflect ă diverse posibilit ăți, de la o 
adaptare moderat ă a dispozi țiilor actuale la schimb ări mai radicale.  
3.1.1.  Opțiunea 1 – Nicio modificare a politicii 
• FEDER ar continua s ă aibă un domeniu de interven ție larg, axat pe investi țiile 
productive și pe dezvoltarea poten țialului endogen. 
• Un ajutor direct ar fi acordat în principal, dar nu ex clusiv, IMM-urilor. 
3.1.2.  Opțiunea 2 – Un sprijin mai bine or ientat pentru întreprinderile 
mari, concentrându-se pe C&D, pe inovare și pe tehnologiile generice 
esențiale  
• Ajutoarele pentru investi țiile productive generale, destinate cre ării și salvgard ării 
locurilor de munc ă, ar fi limitate la IMM-uri. 
• Atât întreprinderile mari cât și cele mici ar beneficia de sprijin pentru dezvoltarea 
potențialului endogen, prin sprijinirea dezvolt ării regionale și locale, precum și a 
cercetării și a inovării. 
3.1.3.  Opțiunea 3 – Întreprinder ile mari nu beneficiaz ă de granturi; 
IMM-urile pot recurge doar la împrumuturi și la finan țare prin capitaluri 
proprii 
• Toate investi țiile productive ar fi sprijinite prin instrumente de finan țare inovatoare, 
altele decât granturile. 
3.2. Domeniul de aplicare al sprijinirii infrastructurilor în temeiul 
FEDER și al Fondului de coeziune 
3.2.1.  Opțiunea 1 – Statu-quo  
• FEDER și Fondul de coeziune ar continua s ă finanțeze infrastructuri esen țiale în toate 
regiunile UE, fondurile fiind concentrate în regiunile mai pu țin dezvoltate. Finan țarea 
din Fondul de coeziune ar fi disponibil ă doar pentru statele membre s ărace. 
• În regiunile mai pu țin dezvoltate s-ar pune accentul pe  proiectele prioritare de interes 
european identificate în noul cadru TEN-T, precum și pe infrastructurile secundare. 
• În plus, programul TEN-T ar continua s ă finanțeze proiecte de infrastructur ă care 
prezintă o important ă valoare ad ăugată la nivelul UE în regiunile dezvoltate, 
concentrându-se, în special, asupra interven țiilor „lejere” (de exemplu, studii de 
fezabilitate etc.). 
• Programele opera ționale naționale ar viza investi țiile în infrastructuri, priorit ățile fiind 
stabilite la nivel na țional. 
 
 63.2.2.  Opțiunea 2 – O mai mare concentrare asupra priorit ăților 
europene în proiectele majore de investi ții în infrastructuri în regiunile mai 
puțin dezvoltate și asupra facilit ății „Conectarea Europei” în regiunile mai 
dezvoltate 
• Fondul de coeziune ar finan ța investițiile în infrastructurile care apar țin domeniului 
priorităților europene strategice. Fondul ar fi disponibil doar pentru statele membre 
sărace. 
• FEDER ar viza proiectele de interes na țional și/sau regional.  
• Proiectele majore de investi ții în infrastructuri ar fi  incluse în programele na ționale și 
alinierea investi țiilor la priorit ățile UE ar fi asigurat ă prin intermediul unei liste 
obligatorii de proiecte de investi ții strategice care trebuie realizate pân ă în 2020. 
Aceste proiecte ar fi selectate și negociate cu statele membre și incluse în contractele 
de parteneriat. Ar fi rezervate fonduri pentru finan țarea acestor proiecte.  
• Condițiile ex-ante  existente în domeniul planific ării strategice ar completa accentul 
pus pe investi țiile strategice în transporturile durabile.  
• Investițiile de importan ță națională și regional ă a r  f i  așezate în ordinea priorit ății în 
funcție de contribu ția lor la durabilitate și la rețea.  
• Facilitatea „Conectar ea Europei” ar completa investi țiile politicii de coeziune în 
infrastructura fizic ă, și nu doar investi țiile nemateriale. F acilitatea „Conectarea 
Europei” ar finan ța proiectele de infrastructur ă care prezint ă o puternic ă valoare 
adăugată la nivelul UE. O parte din bugetul Fondul ui de coeziune (10 miliarde EUR) 
ar fi rezervat ă pentru facilitatea „Conectarea Europei”. 
3.2.3.  Opțiunea 3 – O mai mare concentr are asupra infrastructurii 
naționale prin intermediul Fondului de coeziune  
• Fondul de coeziune ar finan ța investițiile în infrastructurile care apar țin domeniului 
priorităților europene strategice privind re țeaua TEN-T de baz ă și globală.  
• FEDER ar viza proiectele de interes na țional și/sau regional. 
• Ca în cazul op țiunii 2, proiectele majore de investi ții în infrastructuri ar fi incluse în 
programele na ționale.  
• Facilitatea „Conectarea Europei” și-ar concentra investi țiile doar în statele membre 
mai dezvoltate și ar finan ța proiectele de infrastructur ă care prezint ă o important ă 
valoare ad ăugată la nivelul UE.  
• Fondul de coeziune ar finan ța proiecte în statele membre mai pu țin dezvoltate și ar fi, 
prin urmare, complementar din pu nct de vedere geografic facilit ății „Conectarea 
Europei”. Nu ar avea loc niciun transfer de  10 miliarde EUR din Fondul de coeziune 
către facilitatea „Conectarea Europei”.  
 
 73.3. Cooperarea teritorial ă 
3.3.1.  Opțiunea 1 – Nicio modificare a politicii 
• Prioritățile programelor de cooperare ar continua s ă fie definite în linii generale.  
• Nu s-ar stabili nicio leg ătură formală între programele de cooperare și programele 
aparținând obiectivului de convergen ță sau de competitivitate. 
3.3.2.  Opțiunea 2 – Concentrare tematic ă și consolidarea leg ăturilor cu 
alte programe 
• Cooperarea transfrontalier ă și transnațională ar avea de ales dintr-un num ăr limitat de 
obiective tematice.  
• Aspectele referitoare la cooperare ar face parte integrant ă din cadrul strategic general.  
3.3.3.  Opțiunea 3 – Integrarea cooper ării în programele regionale 
• Nu ar mai exista programe de cooperare teritorial ă distincte. 
• Activitățile de cooperare ar fi rea lizate în cadrul programelor regionale existente, care 
ar include posibilitatea realiz ării unor ac țiuni de cooperare. 
4. COMPARAREA OP țIUNILOR  
Domeniul de aplicare al sprijinului ac ordat întreprinderilor în temeiul FEDER 
În cazul op țiunii fără nicio modificare a politicii, un domeniu de interven ție relativ larg le-ar 
permite statelor membre o flexibilitate suficient ă pentru a alege domeniile de interven ție cele 
mai adaptate la provoc ările cu care se confrunt ă, cea mai mare parte a sprijinului 
îndreptându-se c ătre IMM-uri și către CDTI (cercetare, dezvoltare tehnologic ă și inovare). Cu 
toate acestea, întreprinderile mari ar continua s ă beneficieze de sprijin pentru investi ții, ceea 
ce poate conduce la excluderea investi țiilor private prin finan țarea public ă.  
În cadrul op țiunii 2, sprijinul acordat întreprinderilor mari ar fi limitat la anumite investi ții 
specifice destinate s ă favorizeze dez voltarea poten țialului endogen al regi unii, în special în 
domeniul inov ării, al noilor tehnologii și al cercet ării, precum și în domeniul cooper ării și al 
inițiativelor comune între întreprinderile mari, IMM-uri și alte institu ții. În plus, aceast ă 
opțiune ar permite, de asemenea, consolidarea ro lului instrumentelor care nu sunt bazate pe 
granturi, în special în ceea ce prive ște sprijinul pentru investi ții care este asociat, în general, 
cu riscuri mai sc ăzute și cu pierderi nerecuperabile  mai ridicate decât investi țiile în activit ăți 
inovatoare și cu risc ridicat. Aceste m ăsuri ar reduce pierderi le nerecuperabile, dar și 
flexibilitatea statelor membre. 
În cadrul op țiunii 3, interzicerea utiliz ării granturilor pentru sprijinirea întreprinderilor mari ar 
crește eficien ța finanțării și efectul de pârghie. Totu și, activitățile inovatoare și de cercetare 
necesare pentru atingerea obiectiv elor principale ale UE ar putea fi descurajate, deoarece 
sprijinul nerambursabil este mai eficace în cazu l proiectelor inovatoare, implicând o intens ă 
activitate de C&D și aflate departe de pia ță. Trecerea de la ajutoare le nerambursabile la 
 
 8ajutoarele rambursabile pentru  întreprinderile mari ar putea implica, de asemenea, o cre ștere 
semnificativ ă a costurilor administrative pentru autorit ățile de management.  
Opțiunea 2 este cea preferat ă, deoarece ar permite ameliorarea eficacit ății sprijinului și a 
contribuției sale la dezvoltarea poten țialului local și regional, precum și la creșterea 
economic ă și la ocuparea for ței de munc ă.  
Domeniul de aplicare al sprijinirii infrastructurilor în temeiul FEDER și al Fondului de 
coeziune 
În cazul op țiunii fără nicio modificare a politicii, avantajele produse de finan țarea 
infrastructurilor de c ătre UE ar continua. Cu toate aces tea, concentrarea asupra priorit ăților 
europene referitoare la re țea nu ar fi optim ă, iar investi țiile în infrastructuri în regiunile mai 
bogate ar conduce la pi erderi de eficien ță. În lipsa unei coordon ări între politica de coeziune și 
facilitatea „Conectarea Europei”, finan țarea UE pentru infrastructur ă ar continua s ă fie 
fragmentat ă.  
În cadrul op țiunii 2, o mai mare c oncentrare asupra priorit ăților europene și a facilit ății 
„Conectarea Europei” și rezervarea unei sume de 10 miliarde EUR din Fondul de coeziune ar 
permite concentrarea fondur ilor asupra proiectelor prioritare ale UE. Totu și, această opțiune 
ar reduce flexibilitatea statelor membre și a regiunilor. 
În cadrul op țiunii 3, investi țiile în infrastructuri ar continua s ă fie concentrate, în principal, în 
regiunile de convergen ță, care au cele mai importante nevoi în materie de infrastructuri de 
bază. Principalul avantaj al acestei op țiuni const ă în faptul c ă le acordă țărilor care beneficiaz ă 
de Fondul de coeziune o flexibilitate total ă pentru a aborda priorit ățile regionale și naționale 
în aceste regiuni. Principalul dezavantaj al acestei op țiuni este concentrarea insuficient ă a 
Fondului de coeziune asupra proiectelor TEN-T de baz ă. 
Opțiunea 2 este cea preferat ă, având în vedere valoarea ad ăugată pe care o aduce la nivelul 
UE și coordonarea între facilita tea „Conectarea Europei” și Fondul de coeziune. 
 
Cooperarea teritorial ă 
În cazul op țiunii fără nicio modificare a politicii, programele de cooperare teritorial ă 
europeană ar beneficia de o mai mare flexibilitate în alegerea domeniilor de politic ă pe care ar 
dori să le abordeze. Totu și, această opțiune se caracterizeaz ă printr-o lips ă generală de 
priorități strategice și printr-o definire imprecis ă a realizărilor așteptate în cadrul programelor. 
În plus, în cadrul acestei op țiuni ar fi dificil s ă se asigure complementaritatea cu alte programe 
ale UE.  
Opțiunea 2 ar permite o mai bun ă aliniere a programelor de  cooperare la Strategia 
Europa 2020. Ea ar conduce la o am eliorare a logicii de interven ție în cadrul programelor, 
datorită stabilirii obiectivelor programului, a realiz ărilor și a rezultatelor a șteptate. În plus, ar 
crește sinergiile cu programele opera ționale regionale. Totu și, această opțiune ar putea avea 
drept consecin ță reducerea flexibilit ății la nivelul conceperii programului.  
 
 9Opțiunea 3 ar permite cre șterea sinergiilor și adăugarea unei dimensiuni europene în cadrul 
programelor regionale. Totu și, ea ar permite cooperarea doar în  cadrul unor proiecte specifice 
și nu ar favoriza dezvoltarea pe termen lung a unei strategii integrate pentru un teritoriu 
transfrontalier sau transna țional. De asemenea, dimensiunea european ă ar risca s ă fie neglijat ă 
la nivelul program ării. Elaborarea proiectelor comune ar fi mai dificil ă în lipsa unei structuri 
de sprijin.  
Opțiunea 2 este cea preferat ă, deoarece este mai axat ă pe priorit ățile europene, clarific ă logica 
de interven ție a programelor și crește valoarea ad ăugată.  
5. MONITORIZARE șI EVALUARE  
Sistemele de monitorizare și de evaluare a politicii de coeziune vor fi consolidate în 
comparație cu situa ția actuală și vor acorda o aten ție sporită rezultatelor și alinierii la Strategia 
Europa 2020. În mod concret, aceasta ar presupune urm ătoarele măsuri concrete:  
• Programele ar preciza în mod clar schimb ările urmărite, contribu ția lor la îndeplinirea 
obiectivelor Strategiei Europa 2020 și modul în care alocarea resurselor pentru 
intervenții specifice (realiz ări) va contribui la schimb ări (rezultate). Evolu ția ar fi 
exprimată prin indicatori de realiz ări și de rezultate. Dup ă caz, s-ar utiliza un set de 
indicatori comuni, alinia ți la obiectivele Stra tegiei Europa 2020.  
• Fiecare program ar include un cadru de performan ță care ar fixa obiective de etap ă 
cuantificate pentru fiecare ax ă prioritară, pornind de la un num ăr limitat de indicatori 
referitori la program, pentru a oferi o indica ție clară a progreselor re alizate în direc ția 
priorităților Strategiei Europa 2020.   
• Aceste obiective de etap ă corespunz ătoare cadrului de performan ță ar fi propuse de 
statul membru și convenite între Comisie și statele membre.  
• Contractul de parteneriat ar con ține un rezumat al obiectivelor de etap ă stabilite, al 
metodologiei și al principiilor-cheie.  
Performan țele programelor opera ționale ar fi monitorizate în mod periodic, pe baza 
indicatorilor referitori la program. Rapoartel e anuale de punere în  aplicare ar compara 
obiectivele și realizările și ar analiza motivele neîndeplinirii sau ale dep ășirii obiectivelor. 
Comitetele de monitorizare ar reflecta asupra necesit ății de a introduce modific ări sau asupra 
altor inițiative pentru a se asigura c ă programul r ămâne pe calea cea bun ă. De asemenea, 
rezultatele ar fi monitorizate și comunicate pe m ăsură ce datele ar deveni disponibile, apoi ar 
fi examinate în cadrul reuniunilo r comitetului de monitorizare și al reuniunilor anuale de 
revizuire.  
Sunt prev ăzute două momente de revizuire formal ă a progreselor realizate în raport cu 
obiectivele de etap ă definite în cadrul de performan ță. Comisia ar efectua, în 2017, o prim ă 
revizuire a progreselor înregistrate în ceea ce prive ște îndeplinirea obiectivelor de etap ă 
convenite, pe baza rapoartelor anuale de punere în aplicare referitoare la absorb ția fondurilor 
și la realizări. O a doua revizuire ar avea loc în 2019.