[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 24.6.2008

COM(2008) 378 final

COMUNICARE A COMISIEI

Raport anual al Comisiei Europene către Parlamentul European privind funcționarea sistemului şcolilor europene în anul 2007

COMUNICARE A COMISIEI

Raport anual al Comisiei Europene către Parlamentul European privind funcționarea sistemului şcolilor europene în anul 2007

INTRODUCERE

Anul 2007 s-a caracterizat printr-o activitate intensă de reformă în vederea beneficiilor viitoare pe care le poate asigura un sistem al şcolilor europene mai deschis şi mai eficient. În acelaşi timp însă, la nivel practic, deficienţele sistemului actual au devenit şi mai vizibile, combinat cu un grad inacceptabil de neglijenţă din partea unor state membre în îndeplinirea obligaţiilor prevăzute în convenţia semnată de toate statele membre în cadrul cooperării interguvernamentale ce constituie baza sistemului actual al şcolilor europene.

Prima discuţie la nivel ministerial privind reforma şcolilor europene, care a avut loc la sfârşitul anului 2006, a condus la înfiinţarea în 2007 a numeroase grupuri de lucru care şi-au concentrat eforturile asupra stabilirii de opţiuni realiste pentru dezvoltarea viitoare a sistemului.

Necesitatea dezvoltării sistemului şcolilor europene este recunoscută de toate părţile interesate. Deschiderea sistemului către o serie mai largă de şcoli acreditate (aşa numitele şcoli „de tip II”, convenită la nivel ministerial, este menită să răspundă provocărilor cu care se confruntă ţările gazdă ale agenţiilor UE şi ale altor instituţii UE în ceea ce priveşte posibilitatea de a oferi servicii de educaţie proprii scoliilor europene. Mai mult, posibilitatea - convenită, de asemenea, la nivel ministerial - de a da ţărilor UE care nu găzduiesc pe teritoriul lor agenţii sau instituţii UE, posibilitatea de a oferi curriculum european unui public mai larg (aşa zisele şcoli de „tipul III”) ar trebui să devină şi mai tangibilă odată cu desfăşurarea primului proiect pilot. Baza pentru organizarea actuală a ambelor tipuri de şcoală II şi III a fost creată în 2007.

În ceea ce priveşte aspectele practice de zi cu zi, problemele legate de supraaglomerare în numeroase şcoli europene a continuat să fie foarte îngrijorătoare în 2007; aceste probleme nu creează doar probleme majore elevilor din şcolile suprapopulate dar impun, de asemenea, restricţii în ceea ce priveşte politica înscrierilor, în detrimentul şi spre frustrarea elevilor noi şi a familiilor acestora. La Bruxelles, Comisia a trebuit să ceară efectuarea de exerciţii specifice de evacuare pentru a putea fi evaluate aspectele privind siguranţa în anumite şcoli.

Toate acestea au avut un efect negativ pronunţat: Secretarul general al şcolilor europene estimează că numai în Bruxelles peste 400 de elevi au ales soluţii alternative şcolilor europene datorită restricţiilor legate de posibilitatea optării pentru o anumită şcoală, restricţii datorate supraaglomerării. Cu toate acestea, guvernul belgian a anunţat în septembrie 2007 că disponibilitatea unei a patra şcoli europene la Bruxelles se amână cu cel puţin un an: fapt care este în contradicţie cu obligaţiile sale şi cu angajamentele făcute anterior în legătură cu şcolile suprapopulate.

De asemenea, câteva state membre nu îşi îndeplinesc complet angajamentele asumate în cadrul convenţiei. De exemplu, în 2007 au fost ridicate încă o dată mai multe probleme privind nu doar deficitul de profesori detaşaţi, în principal cei din Regatul Unit şi Irlanda, dar şi descreşterea dramatică, la nivel general, a numărului de detaşări. Lipsa de profesori detaşaţi se adaugă poverii financiare asupra contribuţiei UE, ea fiind astfel suportată, în mod indirect, de către toate statele membre.

EVOLUţII IMPORTANTE ÎN 2007

Prezentare a situației generale din şcolile europene

Sistemul şcolilor europene a continuat să se extindă pe parcursul anului 2007 ajungându-se în prezent la un număr de 14 şcoli în şapte ţări, cu un total de peste 21 000 de elevi. Mai jos este prezentată pe scurt situaţia din diversele locaţii[1].

Bruxelles

În Bruxelles situaţia a continuat să fie critică, iar şcolile Bruxelles I (Uccle) şi II (Woluwe) au funcţionat aproape de capacitatea lor maximă sau peste. Bruxelles III (Ixelles) a cunoscut o uşoară ameliorare, dar a continuat să primească elevi, depăşind cu mult capacitatea sa nominală[2]. În septembrie 2007 a fost deschisă şcoala Bruxelles IV într-un sediu provizoriu la Berkendael. Politica restrictivă de înscrieri care s-a aplicat în Bruxelles pentru anul şcolar 2007-2008 a constat în redirecţionarea la Berkendael a tuturor cererilor de înscriere (cu excepţia fraţilor elevilor deja înscrişi la şcolile Bruxelles I, II şi III) pentru secţiile şi pentru nivelurile deschise acolo. Aceasta s-a aplicat pentru secţiile engleză, franceză, germană, italiană şi olandeză de la nivel de grădiniţă până la clasa a treia ciclul primar. Această restricţie, care a fost regretabilă şi care a creat inconvenienţe unui anumit număr de părinţi care nu au putut opta liber pentru şcoala pe care o preferau, a reuşit cu toate acestea să stagneze suprapopularea, chiar dacă reducerea nu a fost una semnificativă.

Conform celor afirmate de Secretarul general al şcolilor europene, peste 200 de părinţi cărora li s-a oferit un loc la Berkendael au decis să nu îşi înscrie copiii la această şcoală. Aceasta ridică la 400 numărul estimativ al elevilor potenţiali care sunt în afara sistemului ca urmare a politicii restrictive de înscriere din ultimii doi ani. Au fost înregistrate la Camera de recurs peste 50 de recursuri înaintate de un număr de peste 100 de familii, fapt care demonstrează nivelul ridicat de frustrare resimţită de mulţi părinţi.

În ciuda numărului relativ limitat de copii (160 în loc de numărul preconizat – 550), deschiderea şcolii de la Berkendael s-a desfăşurat într-o atmosferă pozitivă şi constructivă. Semnalele din partea părinţilor copiilor înscrişi sunt foarte pozitive, iar Comisia este sigură că şcoala de la Berkendael se va dezvolta, spre avantajul elevilor înscrişi.

În plus, Comisia cunoaşte toate dificultăţile cu care se confruntă numeroşi părinţi din cauza locaţiei şi, pentru unii dintre aceştia, din cauza distanţei geografice a sediului de tranziţie de la Berkendael pe care o consideră excesiv de mare şi datorită planurilor de mutare ulterioară la Laeken a elevilor înscrişi. Anunţul autorităţilor belgiene din septembrie 2007 privind întârzierea cu cel puţin un an, din motive legate de buget, a şcolii din Laeken, a complicat şi mai mult situaţia. Într-adevăr acesta a avut un efect foarte negativ asupra opţiunilor de planificare pentru anii următori şi a amplificat incertitudinea şi îngrijorările. Consiliul superior şi-a exprimat profunda dezamăgire în legătură cu acţiunea guvernului belgian, care reprezintă contrariul iniţiativelor oficiale anterioare, la cel mai înalt nivel, ale dlui Verhofstadt, primul ministru la acea vreme. Mai mult, Consiliul superior a subliniat că are nevoie de infrastructură suficientă până în septembrie 2009 pentru primirea numărului de elevi preconizat.

Comisia este foarte preocupată de situaţia generală în Bruxelles la diferite niveluri. În special, Comisia regretă că în prezent nu există o viziune pe termen lung în ceea ce priveşte posibilităţile de înscriere, consecinţă a incertitudinilor constante legate de existenţa infrastructurii necesare. De asemenea, Comisia subliniază faptul că, datorită supraaglomerării, a lansat în paralel cererea de a se efectua un exerciţiu de siguranţă şi un exerciţiu de evacuare în caz de incendiu în şcolile Bruxelles I, II şi III pentru a evalua capacităţile de evacuare şi de acces pentru vehiculele serviciilor de urgenţă în timpul orelor de vârf.

Activitatea Autorităţii centrale pentru înscrieri din Bruxelles

Autoritatea centrală pentru înscrieri a avut peste 15 reuniuni şi a reuşit, conform mandatului atribuit de Consiliul superior, să atingă un număr de peste 1 700 de înscrieri în anul şcolar 2007/2008, în Bruxelles[3]. Secretarul general a prezentat un raport privind rezultatele Consiliului superior, în octombrie 2007, şi a concluzionat că Autoritatea centrală pentru înscrieri şi-a îndeplinit mandatul.

La reuniunea din octombrie 2007 a Consiliului superior, Comisia a cerut ca numărul membrilor Autorităţii centrale pentru înscrieri să fie extins pentru a include un reprezentant al grupului de interese al părinţilor ai căror copii încă nu au fost înscrişi într-o şcoală europeană. Comisia nu a primit sprijin pentru propunerea sa în Consiliul superior[4], care a votat împotrivă. Cu toate acestea Comisia a obţinut acordul ca un reprezentant al părinţilor viitorilor elevi să poată participa la reuniunile la care se discută despre politica de înscriere pentru anul şcolar 2008/2009.

Contestaţiile în legătură cu sistemul de cale de atac instituit de regulamentele şcolilor europene, prin care părinţii nu pot să facă un recurs împotriva deciziilor prin care le este refuzată înscrierea copiilor lor, odată ce acestea sunt confirmate de Camera de recurs a şcolilor europene, au persistat.

Luxemburg

La Luxembourg cele două şcoli au continuat să coexiste în sediul din Kirchberg. Complexul pedagogic Luxembourg II primeşte doar preşcolari şi elevi din clasele primare în cele opt secţii lingvistice care funcţionează în prezent, în timp ce elevii de nivel gimnazial şi liceal frecventează şcoala Luxemburg I. Au continuat pregătirile în vederea deschiderii unui sediu permanent pentru Luxemburg II la Bertrange/Mamer, prevăzută pentru 2011. Execuţia la timp în vederea deschiderii unui sediu permanent este cu adevărat crucială deoarece supraaglomerarea a devenit deja o problemă. În consecinţă, o politică restrictivă a înscrierilor pentru copiii ai căror părinţi nu provin din rândurile personalului UE este inevitabilă, iar pe parcursul anului nu au mai fost semnate noi contracte cu organizaţii/firme.

Pe 18 decembrie 2007, autorităţile luxemburgheze au adoptat legislaţia prin care se autorizează construirea celei de a doua şcoli europene, infrastructura de transport necesară şi bugetele corespunzătoare.

Asociaţiile de părinţi preferă o împărţire mai degrabă pe grupe de vârstă decât pe secţii lingvistice între Luxembourg I şi II. Cu toate acestea, decizia luată de Consiliul Superior în octombrie 2003 rămâne în vigoare şi, în această etapă, autorităţile luxemburgheze nu pot schimba planurile arhitecturale, care sunt într-o fază avansată de execuţie.

Alte şcoli

Alicante

Şcoala din Alicante funcţionează de şapte ani şi a cunoscut o creştere a numărului de elevi ai căror părinţi provin din rândurile personalului UE, care acum reprezintă 40% din numărul total de elevi. Şcoala a încheiat etapa de început odată cu cea de a doua promoţie de elevi care au absolvit bacalaureatul în proporţie de 100%.

Bergen

Şcoala din Bergen a cunoscut o scădere a populaţiei şcolare, numărând în prezent aproximativ 550 de elevi. În consecinţă, şcoala se confruntă cu problema organizării, într-un mod eficient, de grupe şi clase cu efective mici. Şcoala se confruntă, de asemenea, cu problema desfiinţării progresive a secţiilor de limbă germană şi italiană. Cu toate acestea şcoala este reprezentată în grupul pilot responsabil pentru elaborarea contractelor de obiective, ca parte a exerciţiului de reformă.

Culham

În aprilie 2007 Consiliul Superior a hotărât cu privire la închiderea treptată a şcolii europene din Culham, în decursul unei perioade de 7 ani, începând cu 2010. Aceasta se datorează viitoarei mutări a proiectului Joint European Torus (JET) la Cadarache (Franţa), în 2016. Regatul Unit analizează în prezent diverse posibilităţi pentru păstrarea pe viitor a şcolii şi pentru adaptarea planului său de învăţământ în vederea oferirii bacalaureatului european (viitorul bacalaureat de tipul III) în cadrul sistemului naţional britanic. Comisia încurajează această iniţiativă care este în interesul elevilor şi al personalului.

Frankfurt

Numărul elevilor din şcoala din Frankfurt a continuat să crească, iar acum există probleme serioase legate de extinderea şcolii. Având în vedere că Banca Centrală Europeană urmează să fie relocalizată la Frankfurt, este crucial să se profite de această conjunctură şi să se asigure acestei şcoli, în expansiune, un spaţiu mai potrivit. Cu toate acestea, pe parcursul lui 2007, autorităţile germane nu au dat nici un indiciu clar cu privire la ceea ce s-ar putea întâmpla în viitor. Această chestiune trebuie să constituie o prioritate majoră pentru 2008.

Karlsruhe

În 2007, după mai mulţi ani de scădere a numărului de elevi, populaţia şcolară s-a stabilizat. Aceasta se datorează în principal companiilor internaţionale localizate în zonă (copiii personalului UE reprezintă aproximativ 15%). Şcoala primeşte sprijin financiar continuu şi binevenit din partea autorităţilor oraşului Karlsruhe şi ale landului Baden-Wurtenberg. În plus, oraşul contribuie cu până la 50% la construcţia unei noi clădiri pentru cantină, ceilalţi 50% fiind colectaţi de la sponsori. Lucrările de construcţie au început la sfârşitul lui 2007. Închiderea treptată a secţiilor de limbă italiană şi olandeză ale şcolii este în curs de realizare.

Mol.

Şcoala din Moll a solicitat înfiinţarea unei secţii de limbă engleză. Această propunere a fost aprobată de Consiliul Superior la începutul lui 2008. Şcoala va raporta cu privire la evoluţiile celorlalte secţii lingvistice deoarece se pare că unele dintre ele sunt periculos de aproape de pragul de închidere. Şcoala va raporta, de asemenea, cu privire la tendinţa înregistrată în ceea ce priveşte rata copiilor personalului UE care frecventează şcoala (în prezent de aproximativ 20%).

München

Populaţia şcolară în München continuă să crească, iar infrastructura reprezintă o problemă actuală serioasă. După instalarea noii secţii de grădiniţă, cea veche a fost demolată pentru a fi înlocuită cu o nouă cantină, un hol de intrare şi un laborator suplimentar, precum şi un spaţiu pentru birouri. A fost solicitat un spaţiu suplimentar sub forma unor barăci cu trei etaje pentru a se putea asigura, temporar, mai multe locuri.

Varese

La Varese dificultatea principală pentru şcoală a continuat să o reprezinte problema infrastructurii inadecvate. Secretarul general al şcolilor europene şi vicepreşedintele Comisiei Kallas au solicitat autorităţilor italiene să finanţeze un buget suplimentar pentru şcoală în 2006. Din nefericire autorităţile nu au reuşit să facă aceasta în 2007, deşi a fost trimisă o petiţie în acest sens, semnată de peste 1 200 de părinţi. În schimb a fost redusă contribuţia obişnuită pentru întreţinere.

La nivel organizaţional, problema administrării cantinei şcolare separat de organizaţia şcolii în sine a continuat să constituie un subiect de dezbatere. Spre sfârşitul anului a fost găsită până la urmă o soluţie de către părinţi, care constă în înfiinţarea unei cooperative care va primi sprijin financiar timp de câţiva ani. Consiliul superior a acceptat această soluţie, prin procedură scrisă, la începutul lui 2008.

Obligaţiile ţărilor gazdă

Aşa cum a fost indicat în Raportul anual pe 2006, principala îngrijorare a Comisiei este legată de neîndeplinirea de către unele state membre a anumitor obligaţii, aşa cum au fost ele stabilite în Convenţia privind definirea statutului şcolilor europene[5].

După cum a fost prezentat la titlul 2.2, anunţul autorităţilor belgiene din septembrie 2007 privind întârzierea cu cel puţin un an a stabilirii la Laeken a sediului permanent al celei de-a patra şcoli europene, precum şi lipsa de claritate în ceea ce priveşte viitorul, sunt exemplele cele mai ilustrative în acest sens[6]. Situaţia actuală de supraaglomerare, la care se adaugă incertitudinea, este în mod clar inacceptabilă.

Un alt exemplu îl reprezintă cazul şcolii din Varese şi lipsa facilităţilor. Cu toate că şcoala se confruntă cu constrângeri şi condiţii inacceptabile, autorităţile italiene nu au manifestat până la acest moment voinţa de a rezolva situaţia în anul 2007, în ciuda contactelor oficiale ale Secretarului general al şcolilor europene şi ale vicepreşedintelui Kallas.

La un nivel mai general, problema nedetaşării profesorilor din anumite state membre a fost exacerbată în 2007. Pentru a se completa locurile vacante, rezultat al detaşărilor insuficiente de către statele membre, profesorii sunt recrutaţi la nivel local. Consecinţa financiară este următoarea: costurile cu salariile profesorilor respectivi sunt transferate de la bugetul statelor membre la partea de buget care revine UE (care, bineînţeles, provine de la toate statele membre, inclusiv de la statele care îşi respectă obligaţiile). Exemplul cel mai alarmant a fost cel al Regatului Unit care a făcut cunoscut printr-o scrisoare din octombrie 2007 faptul că a decis în mod unilateral să limiteze numărul de profesori detaşaţi la şcolile europene la 20-25 de posturi pe an. Acest număr nu acoperă nici pe departe nevoia actuală.

Un alt exemplu de îndeplinire insuficientă a obligaţiilor a devenit evident atunci când Comisia a decis să acţioneze în justiţie Belgia pentru mai multe datorii majore legate de costul mobilei şi echipamentelor la două şcoli din Bruxelles, unele dintre aceste datorii fiind vechi de peste 10 ani. În acelaşi timp aceste costuri au trebuit să fie acoperite din contribuţia financiară a Comisiei.

În urma unui dialog ce a durat mai mulţi ani cu Comisia şi Secretariatul şcolilor europene pe această temă, timp în care Belgia afirmase în mod constant că încerca să găsească o soluţie potrivită, în octombrie 2006 ministrul belgian de finanţe a respins oficial angajamentul de a acoperi aceste costuri. În consecinţă, având în vedere că acest fapt contravenea regulilor de bază ale Tratatului CE, în octombrie 2007 Comisia a trimis autorităţilor belgiene o scrisoare de somaţie, cu termen de răspuns două luni. Autorităţile belgiene au solicitat mai mult timp pentru răspuns, apoi au transmis un răspuns negativ, la sfârşitul lui februarie 2008. Se au în vedere demersuri viitoare în această problemă.

BUGET şI FINANţE

Bugetul pe 2007

Bugetul alocat iniţial şcolilor europene de către autoritatea bugetară a UE în 2007 a fost de 129,66 de milioane EUR. Totalul dispoziţiilor bugetare a fost de 242 de milioane EUR. Cea mai recentă defalcare a diverselor contribuții la bugetul total a fost după cum urmează:

55 % din bugetul UE;

22,7 % din partea statelor membre;

6,4% din partea OEB[7]

Restul sub formă de taxe şcolare din partea firmelor care au încheiat acorduri cu şcolile şi din partea copiilor ai căror părinţi nu provin din rândurile personalului UE şi din alte surse.

Școlile Europene au cerut şi au primit 98,24% din contribuția totală alocată în 2007 (127,38 de milioane EUR) și au încheiat bugetul anual cu un excedent de aproximativ 7,6 de milioane EUR.

Partea de buget alocată copiilor cu cerinţe educaţionale speciale (CES) a crescut cu 36% în ultimii trei ani. Comisia a subliniat de nenumărate ori necesitatea ca raportul anual pe această temă să includă o analiză mai calitativă a situației pentru a oferi date reale în vederea unor îmbunătățiri ulterioare. În ciuda acestor eforturi, integrarea elevilor cu grave dificultăți de învățare nu este întotdeauna posibilă.

Regulamentul financiar

Noul regulament financiar a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2007. Aceasta reprezintă un pas înainte important în ceea ce priveşte guvernanţa, contabilitatea şi o mai mare transparenţă şi eficienţă ale sistemului de gestionare a controlului intern. În aprilie 2007, Consiliul Superior a aprobat crearea unei funcţii de audit intern în cadrul biroului Secretarului General, care şi-a început activitatea în luna iulie. În luna decembrie a fost prezentat Comitetului administrativ şi financiar un plan de audit pe următorii trei ani.

GUVERNANţă şI REFORMă

Urmarea reuniunii ministeriale –activitatea în vederea reformării

În 2007 Comisia a făcut în mod constant presiuni în vederea avansării procesului de reformă. Mai multe grupuri de lucru au fost active pe parcursul anului, iar Comitetul de coordonare[8] a motivat în mod activ statele membre în vederea continuării procesului de reformă şi reflecţie.

Grupul de lucru pentru repartiţia cheltuielilor

Grupul de lucru pentru „repartiţia cheltuielilor” a prezentat un raport preliminar în cursul anului 2007. Acest raport abordează problema complexă cu privire la modul în care costurile urmează să fie redistribuite între statele membre pentru ca întregul sistem să fie mai echitabil. Până în prezent grupul de lucru a stabilit că o contribuţie echitabilă din partea statelor membre este acea contribuţie care are drept bază de calcul numărul de copii din aceeaşi ţară care frecventează şcolile europene. Chestiunea este urgentă întrucât Regatul Unit limitează în prezent numărul detaşărilor de profesori la şcoli în aşteptarea rezultatelor reformei în această problemă specifică, rezultate care îi vor reduce din povara financiară. Absenţa detaşărilor din Regatul Unit creează pentru multe şcoli probleme practice considerabile.

În lumina raportului preliminar prezentat de către grupul de lucru, Consiliul superior a considerat că este nevoie să se rafineze în continuare opţiunile practice disponibile şi să se efectueze o analiză de impact.

În 2008 sprijinul politic la nivel înalt al soluţiei viitoare va fi crucial pentru acest aspect sensibil al reformei. În acest context Comisia lucrează de asemenea şi asupra unei metode de stabilire a contribuţiei de la bugetul UE pentru copiii personalului, din viitoarele şcoli acreditate.

Grupul de lucru pentru acreditare

Grupul de lucru privind acreditarea a concluzionat că procesul actual de acreditare este satisfăcător din punct de vedere al nevoilor unei şcoli acreditate situate în apropierea unui serviciu al Comisiei, unei agenţii a UE sau a unui alt organism (de tipul II) şi ale şcolilor naţionale care solicită acreditare fără a fi neapărat situate în apropierea unei agenţii UE sau a unui alt organism (şcolile de tipul III). El a stabilit o soluţie provizorie de acordare a bacalaureatului european în şcolile acreditate care sunt în aşteptarea rezultatelor studiilor externe de evaluare a bacalaureatului european, care sunt prevăzute pentru 2009.

În plus, grupul a stabilit, în linii mari, termenii de referinţă ai unui proiect pilot pentru şcolile de tipul III. Scopul proiectului pilot va fi acela de a evalua capacitatea sistemului de a absorbi şcolile de tipul III. Şapte state membre s-au declarat interesate şi, în cazul în care Consiliul superior va decide astfel, ele vor fi invitate să prezinte un document de intenţie. Acordul actual de acreditare şi cooperare va fi modificat pentru a se permite efectuarea de controale de calitate bianuale (în loc de anuale) şi va impune o procedură de control alcătuită din trei componente care constau în autoevaluare, program de evaluare la nivel naţional şi inspecţii legate de procesul de acreditare. Toate costurile proiectelor pilot vor fi suportate de către statele membre.

Consiliul Superior a aprobat concluziile grupului de lucru care includ chiar şi o soluţie temporară pentru elevii şcolii acreditate din Parma. Şcoala a solicitat acreditarea pentru anul 6 de studiu – învăţământ secundar, care să fie acordată retroactiv din septembrie 2007.

În eforturile sale de a pune punct dezbaterii juridice privind şcolile de tipul III, grupul de lucru a avansat Consiliului superior ideea că ar trebui să existe o revizuire a acordului din 1984 privind bacalaureatul european, în ceea ce priveşte aspectele tehnice. Această propunere a fost aprobată.

Grupul de lucru pentru contractele de obiective

Grupul de lucru pentru contractele de obiective a lansat un proiect pilot în 2007, în trei şcoli europene: Bergen, München şi Bruxelles I (Uccle). În octombrie 2007 celor trei şcoli pilot li s-a cerut să reflecteze asupra a ceea ce ar însemna în practică punerea în aplicare a unui contract de obiective pentru şcoala lor.

Grupul de lucru continuă discuţia privind definirea şi conţinutul unui contract de obiective, nivelul de autonomie al şcolii şi rolul guvernanţei centrale. Grupul a concluzionat că în contractul de obiective ar trebui să se facă referire la buget şi la raportul anual al şcolii.

Deşi nu toate aspectele sunt finalizate încă, este clar că există nevoia unor schimbări structurale în şcoli. În consecinţă, în prezent sunt analizate compoziţia şi atribuţiile consiliilor şi comitetelor şcolare existente, cât şi a celor noi.

Rolul guvernanţei centrale şi autonomia financiară şi pedagogică a şcolilor sunt supuse unui proces de clarificare. Odată ce conceptul şi nivelul de autonomie sunt clar stabilite, va fi posibilă elaborarea de metode şi criterii de evaluare şi raportare.

Activităţi de acreditare

Şcoala din Heraklion a primit un raport de audit favorabil pe parcursul anului şi este pe punctul de a semna acordul de acreditare pentru ciclurile preşcolar şi primar.

Datorită deschiderii Agenţiei Europene pentru Produse Chimice în iunie 2007 la Helsinki, Finlanda a lansat procedura de acreditare a unei şcoli şi a operat în legislaţia sa naţională schimbările necesare. Franţa, de asemenea, a lansat procesul de acreditare pentru o şcoală din Strasbourg. Consiliul superior a salutat cu satisfacţie ambele proiecte. Progresele realizate de Grupul de lucru pentru acreditare şi aprobarea Consiliului Superior au făcut posibilă, pentru şcoala acreditată din Parma, solicitarea acreditării pentru anul 6 de studiu – învăţământ secundar.

Comunicare, dialog şi informații

Comisia a continuat să acorde o atenţie deosebită aspectelor legate de comunicare şi informare care privesc părinţii şi personalul. Nu mai puţin de şapte mesaje au fost transmise personalului pentru a-l informa cu privire la ultimele evoluţii. Informaţii sunt prezentate cu regularitate pe pagina internet corespunzătoare de pe site-ul vicepreşedintelui Kallas. Comisia a avut de asemenea o grijă deosebită să aibă întâlniri cu asociaţiile de părinţi şi cu reprezentanţii personalului pentru a discuta chestiunile curente, în vederea pregătirii pentru a fi prezentate la reuniunile Consiliului superior.

Comisia a primit şi a răspuns la numeroase întrebări oficiale depuse de Parlamentul European cu privire la şcoli; a întâlnit numeroşi părinţi şi a corespondat, în scris, cu un mare număr dintre ei cu privire la chestiuni de ordin practic. Comisia a participat la reuniuni de informare cu asociaţiile interpărinţi, noii membri ai personalului Comisiei, precum şi la reuniuni de informare cu părinţii viitorilor elevi etc. Au fost publicate numeroase articole în care pot fi găsite informaţii practice în buletinul săptămânal de ştiri intern al Comisiei ”Comisia în direct”.

Preşedintele Barroso a avut discuţii legate de şcolile europene cu numeroşi omologi şi, în special, cu autorităţile belgiene competente. Cererea adresată acum un an autorităţilor belgiene de a participa la o reuniune deschisă cu personalul pentru a le face cunoscută acestora politica cu privire la cea de a patra şcoală din Bruxelles a rămas fără răspuns, cu toate că problema a fost ridicată în cadrul grupului operativ UE-Belgia.

Activitatea preşedinţiilor şcolilor europene în 2007 – Portugalia şi Finlanda

În august 2007, preşedinţia portugheză a şcolilor europene a predat această funcţie Finlandei. Anul şcolar 2006-2007 sub preşedinţia portugheză a fost o perioadă de adoptare de decizii, concretizate prin acordul privind orientarea politică adoptat la reuniunea ministerială din noiembrie 2006, care vizează îmbunătăţirea guvernanţei, precum şi cu adoptarea, în consecinţă, a planului de acţiune de către Consiliul superior, în ianuarie 2007.

Preşedinţia finlandeză a deţinut responsabilitatea conducerii fazei ulterioare a procesului de reformă, cea de activitate intensă, care a presupus elaborarea măsurilor practice care să facă din reformă o realitate.

În decembrie 2007, vicepreşedintele Kallas s-a întâlnit cu dna. Sari Sarkooma, ministrul finlandez al educaţiei şi au avut o discuţie foarte fructuoasă privind avansarea procesului de reformă. Ei au convenit asupra importanţei unui imbold politic la nivel înalt pentru consolidarea progreselor obţinute până în prezent.

VIITORUL SISTEMULUI – REUNIUNE MINISTERIALă

De la jumătatea anului 2008 Suedia este cea care va deţine preşedinţia şcolilor europene. Anul 2008/2009 va fi unul crucial pentru punerea practică în aplicare a reformei. Evenimentele din 2007 au arătat că starea de fapt nu mai poate reprezenta o opţiune, iar sistemul actual are multe deficienţe în ceea ce priveşte guvernanţa şi eficienţa, care trebuie să fie remediate.

Provocările cooperării interguvernamentale au fost în mod serios încercate în 2007, prin toate dificultăţile curente descrise în acest raport, şi anume supraaglomerarea, voinţă politică insuficientă din partea unor state membre şi extinderea sistemului.

În martie 2008 Consiliul superior a discutat problemele reformei în cadrul unei reuniuni extraordinare, în vederea prezentării rezultatelor la nivel ministerial în iunie 2008.

Comisia a susţinut puternic această reformă care este indispensabilă pentru supravieţuirea sistemului. Problema guvernanţei rămâne elementul esenţial al reformei, în vederea îmbunătăţirii eficienţei la nivel global a sistemului.

Din punctul de vedere al Comisiei, este necesar ca reforma să reuşească, şi să facă acest lucru repede; ea are nevoie de sprijin politic la cel mai înalt nivel pentru ca sistemul şcolilor europene să fie viabil în continuare.

[1] Pentru statistici detaliate privind populaţia şcolară şi secţiile lingvistice a se vedea Raportul anual al Secretarului General: 2912-D-2006-en-2

[2] Capacitatea nominală înseamnă capacitatea pentru care a fost construită şcoala. Capacitatea maximă include amenajări suplimentare, precum clădiri din prefabricate amplasate în incinta şcolii (fără extinderea facilităţilor comune precum locuri de joacă, cantine etc.

[3] Pentru detalii privind politica înscrierilor în anul şcolar 2007/2008 a se vedea 512-D-2006-en-7 pe pagina internet http://www.eursc.eu/index.php?id=2

[4] Consiliul Superior este alcătuit din reprezentanţi cu drept de vot ai celor 27 de state membre, ai Comisiei şi , pentru unele teme, un reprezentant din partea asociaţiilor de părinţi şi un reprezentant din partea Comitetului cadrelor didactice. Este prezent şi un reprezentant al Oficiului European pentru Brevete din München, care votează în chestiunile care privesc Münchenul.

[5] Jurnalul Oficial L 212 din 17/8/1994, pp. 0003-0014.

[6] Scrisoarea din 10/9/2007 a vice prim ministrului şi a ministrului de finanţe dl. Reynders, adresată dlui. Ryan, Secretarul General al şcolilor europene.

[7] Oficiul European de Brevete (OEB)

[8] Este constituit din preşedinţiile trecută, curentă şi viitoare ale şcolilor europene, plus Comisia şi Secretarul general.