RO    RO 
 
 
 COMISIA  
EUROPEANĂ   
Bruxelles, 20.5.2015  
COM(2015) 204 final  
  
RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU  
privind indicarea obligatorie a țării de origine sau a locului de proveniență a alimentelor 
neprelucrate, a alimentelor dintr -un singur ingredient și a ingredientelor care reprezintă 
peste 50  % dintr -un aliment   
 
2 
 CUPRINS  
1. Introducere  ................................ ................................ ................................ ...................  2 
2. Indicarea în mod obligatoriu sau voluntar a originii pe etichete  ................................ .. 3 
3. Sfera alimentelor în cauză  ................................ ................................ ............................  4 
4. Perspectivă asupra sectorului și asupra lanțului de aprovizionare  ...............................  4 
4.1. Perspectivă asupra sectorului alimentar al UE  ................................ .............................  4 
4.2. Perspectivă asupra lanțului de aprovizionare pentru producția de alimente  ................  4 
4.3. Utilizarea sistemelor voluntare de indicare a originii pe etichete și a sisteme lor de 
calitate ale UE  ................................ ................................ ................................ ..............  5 
5. Atitudinile consumatorilor față de informarea privind originea alimentelor  ...............  5 
6. Posibile scenarii și modalități de indicare a originii pentru furnizarea pe etichete a 
informațiilor privind originea alimentelor neprelucrate, a alime ntelor dintr -un singur 
ingredient și a ingredientelor care reprezintă peste 50  % dintr -un aliment  ..................  6 
7. Analiza costurilor și beneficiilor diferitelor scenarii  ................................ ...................  7 
7.1. Impactul asupra comportamentului consumatorilor  ................................ .....................  7 
7.2. Impacturi economice  ................................ ................................ ................................ .... 8 
7.2.1.  Costuri operaționale pentru OSA  ................................ ................................ .................  8 
7.2.2.  Impactul asupra pieței interne și asupra comerțului internațional  ...............................  8 
7.2.3.  Sarcina administrativă pentru întrepr inderi  ................................ ................................ .. 9 
7.2.4.  Sarcina suplimentară asupra autorităților publice  ................................ ........................  9 
7.2.5.  Costuri pentru consumatori  ................................ ................................ ..........................  9 
7.2.6.  Impacturi asupra mediului ................................ ................................ ..........................  10 
7.3. Costuri și beneficii ale diferitelor scenarii  ................................ ................................ . 10 
8. Concluzii  ................................ ................................ ................................ ....................  12 
 
3 
 RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU  
privind indicarea obligatorie a țării de origine sau a locului de proveniență a alimentelor 
neprelucrate, a alimentelor dintr -un singur ingredient și a ingredientelor care reprezintă 
peste 50  % dintr -un aliment  
1. INTRODUCERE  
În conformitate cu articolul 26 alineatele  (5) și (6) din Regulamentul (UE) 
nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului privind informarea 
consumatorilor cu privire la produsele alimentare (denumit în continuare 
„regulamentul ICPA”)1, Comisia trebuie să prezinte Parlamentului European și 
Consiliului o serie de rapoarte referitoare la posibilitatea extinderii obl igației de 
indicare a originii pe etichete la următoarele categorii de alimente:  
(a) alte tipuri de carne decât carnea de vită, de porc, de oaie, de capră și de pasăre;  
(b) lapte;  
(c) laptele utilizat ca ingredient în produsele lactate;  
(d) produsele alimentare neprelucrate;  
(e) produsele dintr -un singur ingredient;  
(f) ingrediente care reprezintă mai mult de 50  % dintr -un produs alimentar.  
Prezentul raport se referă la alimentele neprelucrate, la alimentele dintr -un singur 
ingredient și la ingrediente le care reprezintă mai mult de 50  % dintr -un aliment.  
În conformitate cu articolul 26 alineatul  (7) din regulamentul ICPA, raportul 
analizează:  
– nevoia de informare a consumatorului;  
– fezabilitatea unei astfel de etichetări; și  
– costurile și beneficiile rezul tate din introducerea unor astfel de măsuri, inclusiv 
impactul juridic asupra pieței interne și impactul asupra comerțului 
internațional.  
Prezentul raport se bazează în principal pe rezultatele unui studiu extern comandat de 
DG SANTE și realizat de Food Ch ain Evaluation Consortium (FCEC)2, care a inclus 
                                                 
1 Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2011 
privind informarea consumatorilor cu privire la produsele alimentare (JO L 304, 22.11.2011, p.18).  
2 Studiu privind indicarea obligatorie a țării de origine sau a locului de proveniență a produselor 
alimentare neprelucrate, a produselor dintr -un singur ingredient și a ingredientelor care reprezintă peste 
 
4 
 atât sondaje în rândul consumatorilor, al operatorilor din sectorul alimentar (OSA) și 
al autorităților competente din statele membre, cât și studii de caz și alte surse 
disponibile pe acest subiect.  
DG GRO W a efectuat un test asupra unor IMM -uri, rezultatele acestuia fiind 
cuprinse în studiul FCEC.  
2. INDICAREA ÎN MOD OBLI GATORIU SAU VOLUNTAR  A ORIGINII PE ETICHE TE 
În prezent, există norme obligatorii privind indicarea originii pe etichetă pentru mai 
multe sectoare, de exemplu pentru miere3, fructe și legume4, pește5 (nu produse din 
pește precum pește preparat sau conservat), carne de vită și produse din carne de 
vită6, ulei de măsline7, vin8, ouă9 și carne de pasăre importată10.  
Regulamentul ICPA a introdus  obligativitatea indicării pe etichetă a originii cărnii 
proaspete, refrigerate sau congelate de porc, oaie, capră și pasăre, modalitățile de 
indicare fiind stabilite în Regulamentul de punere în aplicare al Comisiei (UE) 
nr. 1337/201311. 
                                                                                                                                                         
50 % dintr -un produs alimentar - Raport final - Food Chain Evaluation Consortium (FCEC) -  
http://ec.europa.eu/food/food/labellingnutrition/foodlabelling/index_en.htm   
3 Regulamentul  (UE) nr.  1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 
de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole (JO L 347, 20.12.2013, p 1671).  
4 Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări 
comune a piețelor agricole și privind dispoziții sp ecifice referitoare la anumite produse agricole 
(„Regulamentul unic OCP”) și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 543/2011 al Comisiei din 7 
iunie 2011 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului în 
ceea ce  privește sectorul fructelor și legumelor și sectorul fructelor și legumelor prelucrate (JO L 157, 
15.6.2011, p. 1 -163).  
5 Regulamentul  (UE) nr.  1379/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 
privind organizarea comună a piețel or în sectorul produselor pescărești și de acvacultură (JO L 354, 
28.12.2013, p 1).  
6 Regulamentul (CE) nr.  1760/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iulie 2000 de 
stabilire a unui sistem de identificare și înregistrare a bovinelor și p rivind etichetarea cărnii de vită și 
mânzat și a produselor din carne de vită și mânzat (JO L  204, 11.8.2000, p.  1).  
7 Regulamentul de punere în aplicare (CE) nr. 29/2012 al Comisiei din 13 ianuarie 2012 privind 
standardele de comercializare a uleiului de  măsline (JO L 12, 14.1.2012, p. 14 -21). 
8 Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări 
comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole 
(„Regulamentu l unic OCP”).  
9 Regulamentul (CE) nr.  589/2008 al Comisiei din 23 iunie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a 
Regulamentului (CE) nr.  1234/2007 al Consiliului privind standardele de comercializare aplicabile 
ouălor (JO L 163, 24.6.2008, p. 6 -23). 
10 Regulamentul (CE) nr.  543/2008 al Comisiei din 16 iunie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a 
Regulamentului (CE) nr.  1234/2007 al Consiliului în ceea ce privește standardele de comercializare a 
cărnii de pasăre (JO L 157, 17.6.2008, p. 46 -87). 
11 Regula mentul de punere în aplicare (UE) nr. 1337/2013 al Comisiei din 13 decembrie 2013 de stabilire 
a normelor de aplicare a Regulamentului (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al 
Consiliului în ceea ce privește indicarea țării de origine sau a locul ui de proveniență pentru carnea 
proaspătă, refrigerată sau congelată de animale din specia porcină, ovină, caprină și de păsări de curte 
(JO L 335, 14.12.2013, p. 19).  
 
5 
 În afara acestor n orme privind indicarea obligatorie a originii pe etichete, OSA sunt 
liberi să indice din proprie inițiativă pe etichete țara sau regiunea de proveniență, cu 
condiția respectării dispozițiilor aplicabile ale regulamentului ICPA.  
3. SFERA ALIMENTELOR ÎN CAUZĂ  
Termenul „produse neprelucrate” este definit în regulamentul ICPA și înseamnă 
produsele alimentare care nu au fost prelucrate și include produsele care au fost 
divizate, separate, tranșate, decupate, dezosate, tocate, jupuite, măcinate, tăiate, 
curăț ate, decorticate, măcinate, răcite, înghețate, congelate sau decongelate. De 
exemplu, făina, orezul și salatele din legume verzi tăiate sunt considerate alimente 
neprelucrate.  
Cu toate acestea, în regulamentul ICPA nu există o definiție pentru „alimentele dintr -
un singur ingredient”. În sensul prezentului raport, aceste alimente sunt înțelese ca 
alimente care conțin numai un ingredient sau o materie primă. De exemplu, zahărul, 
piureul de tomate, uleiurile vegetale obținute dintr -un singur produs vegetal, ca rtofii 
pentru prăjit congelați, atunci când acestor alimente nu li s -au adăugat aditivi sau 
sare. 
În același timp, în regulamentul ICPA nu există o definiție pentru „ingredientele care 
reprezintă peste 50  % dintr -un aliment” și nu se precizează la ce se re feră pragul de 
50% (volum, greutate, etc.). Ingredientele din această categorie ar putea fi, de 
exemplu, tomatele dintr -un sos de tomate, fructele din sucurile de fructe, făina din 
pâine (sectorul de panificație).  
4. PERSPECTIVĂ ASUPRA SE CTORULUI ȘI ASUPRA  LANȚULUI DE APROVIZI ONARE  
4.1. Perspectivă asupra sectorului alimentar al UE  
Sectorul alimentelor și băuturilor din UE are o cifră de afaceri de 1  048 de 
miliarde  EUR, generează o valoare adăugată de 206  miliarde EUR și angajează 
4,2 milioane de persoane,  fiind astfel cel mai mare sector manufacturier și principalul 
angajator din UE.  
Există 286  000 de societăți în acest sector, 99  % dintre ele fiind IMM -uri (inclusiv 
microîntreprinderi).  
4.2. Perspectivă asupra lanțului de aprovizionare pentru producția de  alimente  
OSA din UE procură materii prime din mai multe surse, în aproape toate sectoarele 
alimentare. Pentru bunuri precum cafeaua sau făina, sursele de materii prime diferite 
sunt necesare pentru menținerea calității dorite a produsului și pentru a se e vita 
variațiile legate de anotimpuri. De asemenea, prețul este un parametru esențial, iar 
originea materiilor prime este adesea schimbată pentru a minimiza costurile. Potrivit 
studiului FCEC, 50  % dintre OSA modifică de cel puțin 3 ori pe an originea 
ingre dientelor lor atunci când utilizează mai multe surse. Cu cât este mai complex și 
 
6 
 mai sofisticat lanțul de aprovizionare, cu atât devine mai împovărătoare indicarea pe 
etichetă a originii.  
În ceea ce privește trasabilitatea, în conformitate cu legislația UE  privind siguranța 
alimentară12, OSA trebuie să -și poată identifica furnizorii imediați și clienții. Această 
trasabilitate de tip „un pas înainte, un pas înapoi” este, de obicei, singura trasabilitate 
asigurată, doar 29  % dintre OSA mergând mai departe de a ceastă cerință prin 
instituirea unui sistem de trasabilitate mai complet.  
4.3. Utilizarea sistemelor voluntare de indicare a originii pe etichete și a sistemelor 
de calitate ale UE  
Consultarea cu părțile interesate a dezvăluit că indicarea voluntară a orig inii pe 
etichete a fost rareori aplicată în sectoarele alimentare vizate de raport. Când sunt 
utilizate, sistemele de acest gen vizează doar o mică parte a producției de un anumit 
produs (de exemplu, < 1  % din piața cafelei în ansamblul ei) și cuprind în p rincipal 
segmentul cu cea mai ridicată valoare. Produsele care poartă logourile sistemelor de 
calitate ale UE, precum cele pentru denumirea de origine protejată (DOP), indicația 
geografică protejată (IGP) sau specialitatea tradițională garantată (STG) nu 
predomină în majoritatea categoriilor de alimente cuprinse în sfera raportului. Aceste 
indicații nu se referă întotdeauna la proveniența materiilor prime, dar pot fi legate, de 
exemplu, de un know -how regional și pot face referire la locul producției.  
5. ATITUDINILE CONSUMATOR ILOR FAȚĂ DE INFORMA REA PRIVIND ORIGINEA  
ALIMENTELOR  
Studiile în rândul consumatorilor arată că, printre aspectele care influențează 
comportamentul acestora, indicarea originii pe etichete se clasează după factori 
precum prețul, gustul,  datele „a se consuma de preferință înainte de”/„a se consuma 
înainte de”, comoditatea și/sau aspectul.  
În general, interesul față de indicarea originii pe etichete pare mai redus în cazul 
produselor relevante pentru studiul de față, dar se manifestă, totu și, în cazul a trei 
sferturi dintre consumatorii care au oferit răspunsuri în cadrul studiului FCEC. În 
acest studiu, interesul declarat de consumatori față de locul cultivării/creșterii pare la 
fel de important ca interesul consumatorilor față de locul pr oducției, dar când li s -au 
adresat întrebări despre cazuri concrete, consumatorii au preferat în mod clar 
informațiile referitoare la locul producției.  
Majoritatea covârșitoare a consumatorilor intervievați ar prefera informații privind 
originea la nivelu l țării.  
În ceea ce privește motivele pentru care consumatorii doresc indicarea originii pe 
etichete, există diferențe importante între statele membre. În proporție de 42,8  %, 
consumatorii din UE intervievați ar utiliza indicarea originii pe etichete pent ru a 
                                                 
12 Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianu arie 2002 de 
stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității 
Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor 
alimentare (JO L 31, 1.2.2002, p. 1 ). 
 
7 
 favoriza producția națională sau locală în detrimentul alimentelor cu alte origini. În 
cazul a 12,9  % dintre consumatorii UE, indicarea originii pe etichete ar oferi 
asigurări referitoare la calitatea produsului alimentar. Motivele legate de mediu 
justifică interesul a aproximativ 12,8  % dintre consumatorii din UE. De asemenea, 
indicarea originii pe etichete ar asigura 10,8  % dintre consumatorii din UE în privința 
siguranței alimentelor pe care le cumpără.  
Totuși, trebuie menționat faptul că, în vreme  ce unele dintre motivele de mai sus care 
justifică interesul față de originea alimentelor pot fi considerate legitime (de 
exemplu, sprijinul pentru produsele locale, caracteristicile produsului și preocupările 
legate de mediu), alte motive care au fost me nționate nu sunt pertinente. Este vorba 
în special de cazul în care originea este asociată cu siguranța, întrucât produsele 
fabricate oriunde în UE sau importate în UE trebuie să fie „sigure”. Într -adevăr, 
scopul principal al legislației UE privind aliment ele este de a garanta siguranța 
alimentară. Auditurile efectuate de serviciul responsabil al Comisiei (Oficiul 
Alimentar și Veterinar al Direcției Generale Sănătate și Siguranță Alimentară) în 
statele membre oferă ample dovezi privind nivelul mereu înalt d e siguranță pe care îl 
oferă implementarea legislației UE. De asemenea, sunt efectuate audituri în țări terțe, 
pentru a se asigura că produsele exportate îndeplinesc standardele UE în materie de 
siguranță.  
În ceea ce privește disponibilitatea consumatorilo r de a plăti pentru a primi informații 
privind originea, datele sunt dispersate și uneori contradictorii, fapt care s -ar putea 
datora unei metodologii care influențează rezultatele. Studiile precedente referitoare 
la disponibilitatea consumatorilor de a pl ăti au arătat că, în pofida interesului pentru 
o anumită informație, consumatorii nu sunt gata să cumpere produse la un preț mai 
mare pentru a avea informația respectivă13. Studiul FCEC a estimat însă o mare 
disponibilitate de a plăti pentru produsele cupri nse în sfera studiului (+30  % pentru 
informații la nivelul UE, +40 -50 % pentru informații la nivel de țară). De asemenea, 
ar trebui menționat faptul că există o discrepanță semnificativă între intențiile 
consumatorilor și comportamentul lor efectiv.  
6. POSIBILE SCENARII ȘI MO DALITĂȚI DE INDICARE  A ORIGINII PENTRU FU RNIZAREA 
PE ETICHETE A INFORM AȚIILOR PRIVIND ORIG INEA ALIMENTELOR NEP RELUCRATE , 
A ALIMENTELOR DINTR -UN SINGUR INGREDIENT  ȘI A INGREDIENTELOR CARE 
REPREZINTĂ PESTE 50 % DINTR -UN ALIMENT  
În scopul prezentului raport sunt analizate următoarele scenarii:  
– Scenariul 1: indicarea voluntară a originii pe etichete (statu -quo);  
– Scenariul 2: indicarea obligatorie a originii pe etichete, cu mențiunea „UE/non 
UE” sau „UE/țară terță”;  
– Scenariul 3: indicarea o bligatorie a originii pe etichete, cu precizarea statului 
membru sau a țării terțe;  
                                                 
13 Raport al Comisiei către Parlamentul European și Consiliu privind indicarea obligatorie a țării de 
origine sau a locului de proveniență a cărnii utilizate ca ingredient [COM(2013)755].  
 
8 
 – Scenariul 4: indicarea obligatorie pe etichete a altor entități geografice 
(regiuni).  
În ceea ce privește scenariile 2, 3 și 4, au fost studiate modalități diferite pentru 
fiecare dintre cele trei categorii principale de produse:  
– Modalitatea a: locul producției: originea ar fi definită de Codul Vamal, mai 
exact țara în care a fost obținut produsul în întregime sau cea în care produsul a 
suferit ultima prelucrare substanțial ă; 
– Modalitatea b: locul cultivării/creșterii materiei prime principale, mai exact 
locul recoltării fructelor, legumelor și cerealelor sau locul pescuirii în cazul 
produselor pescărești prelucrate;  
– Modalitatea c: ambele modalități de mai sus.  
7. ANALIZA COS TURILOR ȘI BENEFICII LOR DIFERITELOR SCEN ARII  
7.1. Impactul asupra comportamentului consumatorilor  
În cadrul scenariului 1, cantitatea informațiilor privind originea ar depinde de cererea 
consumatorului. Prețurile alimentelor nefiind afectate această opțiu ne ar mulțumi 
consumatorii care acordă o mare importanță prețurilor alimentelor. Noile norme 
privind indicarea voluntară a originii ar evita, în orice caz, inducerea în eroare a 
consumatorilor privind originea ingredientului principal al alimentelor declar ate a 
avea o anumită origine, deoarece o origine diferită a ingredientului principal ar trebui 
semnalată.  
Scenariul 2 ar satisface consumatorii doar dacă produsul, din perspectiva 
consumatorilor, este perceput ca fiind mai sigur sau de mai bună calitate în  
comparație cu țările non -UE, lucru incert. De asemenea, se consideră că informațiile 
la acest nivel sunt adesea prea generice și nu justifică costurile suplimentare 
suportate de consumatorii finali, chiar dacă acest cost suplimentar poate fi mai redus 
decât cele din cadrul scenariilor 3 și 4.  
Se preconizează că scenariul 3 ar duce la o îmbunătățire a nivelului de satisfacție al 
consumatorilor și, totodată, la un impact sporit asupra costurilor de producție, în 
comparație cu scenariul 2, deci la o creștere mai accentuată a prețurilor pentru 
consumatori. De asemenea, impactul unei astfel de indicări a originii pe etichete ar 
determina o preferință pentru produsele naționale.  
Al patrulea scenariu nu pare preferabil pentru consumatori în comparație cu opțiunea 
indicării originii la nivelul țării. Se preconizează, totodată, că această opțiune ar duce 
la costuri suplimentare mult mai mari pentru OSA și deci la prețuri mai mari pentru 
consumatori.  
 
9 
 7.2. Impacturi economice  
Date fiind faptul că OSA au pus sub semnul întrebării fezabilitatea scenariului 4 și 
lipsa unui interes mai mare din partea consumatorilor în comparație cu scenariul 3, 
impactul economic este raportat doar pentru primele trei scenarii.  
Deoarece studiul implică o serie amplă de categorii de alimente, nu a fost posibilă 
agregarea datelor privind impactul economic. Așadar, cuantificarea impactului 
economic a rămas la nivelul studiilor de caz concrete și este raportată în studiul 
FCEC.  
7.2.1.  Costuri operaționale pentru OSA  
În cadrul scenariului  1, costurile operaționale ar fi menținute la nivelurile actuale. În 
cadrul scenariilor 2 și 3, OSA care ar opta pentru o singură origine sau pentru un 
număr limitat de origini s -ar confrunta cu costuri operaționale suplimentare (unice și 
recurente), din c auza adaptărilor necesare în ceea ce privește practicile de 
aprovizionare, sistemele de trasabilitate, procesul de producție și practicile de 
ambalare și comercializare. În cadrul scenariului 3, potrivit estimărilor, costurile 
operaționale vor crește cu 10 -15 % în sectoarele care nu gestionează un număr mare 
de origini diferite, dar creșterea poate ajunge în multe cazuri la 30  %. 
Unele dintre aceste costuri ar fi atenuate dacă ar fi selectat scenariul 2 sau dacă 
scenariul 3 ar fi aplicat cu posibilitatea in dicării pe etichete a mai multor țări 
(permițându -se originile mixte într -un anumit produs sau indicarea pe etichete a 
originilor diferite care ar putea apărea ulterior pe parcursul procesului de producție). 
De asemenea, OSA estimează că, în general, modal itatea care implică indicarea pe 
etichete a locului de producție este mai puțin costisitoare decât indicarea locului 
cultivării/creșterii, având în vedere numărul mai redus de locuri de producție în 
comparație cu numărul originilor materiilor prime și sist emul de trasabilitate mai 
puțin extins necesar.  
7.2.2.  Impactul asupra pieței interne și asupra comerțului internațional  
În cadrul scenariului 2, se preconizează că piața internă nu ar fi afectată, deoarece 
scenariul nu diferențiază între originile din in teriorul statelor membre. Totuși, în 
funcție de reacția consumatorilor față de eticheta „UE/non UE” și, de asemenea, în 
funcție de adaptarea practicilor de aprovizionare ale OSA, comerțul internațional 
poate fi afectat, ceea ce aduce în discuție problema a cordurilor comerciale 
internaționale existente pentru unele dintre produsele cuprinse în studii, precum 
zahărul. De asemenea, țările terțe și -au evidențiat îngrijorările legate de potențiala 
pierdere în materie de exporturi spre UE din cauza costurilor sup limentare legate de 
producție și etichetare și din cauza reorientării preconizate a OSA din UE spre 
furnizori din UE.  
Pe lângă un impact similar cu cel al scenariului 2 asupra comerțului internațional, 
scenariul 3 riscă, de asemenea, să aibă un impact asup ra pieței interne, din cauza unei 
posibile naționalizări a lanțurilor de aprovizionare cu alimente, deoarece aproape 
jumătate dintre consumatorii respondenți au indicat că ar prefera produse din propria 
țară. În cadrul acestui scenariu, deși produsele UE a r putea avea de câștigat de pe 
 
10 
 urma preferinței consumatorilor de pe piața UE, sarcina suplimentară și rigiditatea 
practicilor de aprovizionare ar penaliza OSA din UE pe piața internațională.  
7.2.3.  Sarcina administrativă pentru întreprinderi  
Pentru OSA ca re se confruntă cu materii prime de origini diferite, sarcina 
administrativă suplimentară ar fi generată de înregistrarea originii la livrarea 
materiilor prime și de adaptarea sistemului de trasabilitate. Costurile fixe ar 
reprezenta o parte importantă a s arcinii suplimentare și ar penaliza și mai mult IMM -
urile. Doar IMM -urile care se aprovizionează dintr -un singur loc sau dintr -un număr 
limitat de locuri nu ar fi penalizate.  
Scenariul 1 ar avea ca rezultat o sarcină administrativă neglijabilă, care ar afe cta 
numai întreprinderile care indică originea alimentului final și numai dacă aceasta este 
diferită de cea a ingredientului (ingredientelor) principal (principale). De asemenea, 
sarcina totală este estimată ca fiind mai mică în cadrul scenariului 2 decât în cadrul 
scenariului 3 și mai mică pentru modalitatea a decât pentru modalitatea b.  
7.2.4.  Sarcina suplimentară asupra autorităților publice  
Pentru autoritățile publice, estimările statelor membre privind creșterea costurilor 
generate de controale diferă  foarte mult. În ipoteza în care nu cresc fondurile alocate 
autorităților de control prin bugetele de stat, aceste noi norme pot duce la o reducere 
a frecvenței controalelor sau la o schimbare a priorităților, ceea ce, împreună cu 
absența unei metode anali tice de verificare a originii alimentelor, poate duce la un 
risc de fraudă sporit.  
7.2.5.  Costuri pentru consumatori  
Se preconizează că furnizarea de informații privind originea va duce la costuri mai 
mari care, cu siguranță, ar fi suportate mai ales de co nsumatori (pe baza studiului 
FCEC). Potrivit studiului, importanța acestor creșteri de costuri ar varia de la o 
creștere nesemnificativă a costurilor la o creștere accentuată, în funcție de aliment, de 
sectorul alimentar și de statul membru.  
Scenariul 1 nu  este susceptibil de a duce la o majorare globală a prețurilor. Doar 
produsele despre care se furnizează informații privind originea în mod voluntar ar 
putea fi afectate.  
Scenariile 2 și 3 sunt susceptibile de a determina o creștere globală a prețurilor de  
consum, care va fi mult mai mare în cazul scenariului 3. Așadar, scenariul 3 – și, 
într-o mai mică măsură, scenariul 2 – ar putea duce la scăderea consumului 
alimentelor cuprinse în sfera raportului dacă creșterea costurilor este substanțială sau 
la creșt erea bugetului alocat de consumatori pentru cumpărarea acestor alimente, care 
pot fi adesea alimente de bază.  
De asemenea, ar trebui menționat că, în cadrul scenariului 3, naționalizarea lanțului 
alimentar ar avea un impact asupra ocupării forței de muncă,  din cauza reorganizării 
lanțului de producție a alimentelor, cu impacturi pozitive în unele cazuri și negative 
în altele.  
 
11 
 7.2.6.  Impacturi asupra mediului  
Introducerea unor norme obligatorii referitoare la informațiile privind originea ar 
putea duce la cr eșterea cantităților de deșeuri alimentare și la o eficiență energetică 
mai redusă, din cauza înmulțirii liniilor sau a loturilor de producție, a alimentelor 
distincte (unități de stoc) pe piața UE și a canalelor de distribuție necesare pentru 
distribuția lor. Acest impact ar fi mult mai pronunțat în cazul scenariului 3, în 
comparație cu scenariul 2, în vreme ce scenariul 1 nu ar avea niciun impact sau ar 
avea un impact minim.  
Totuși, scenariile 2 și 3 ar putea oferi un stimulent pentru consumul de produse 
realizate local, ceea ce ar putea avea un impact benefic asupra mediului, prin 
limitarea potențialului de poluare generată de transport.  
7.3. Costuri și beneficii ale diferitelor scenarii  
Tabelul următor prezintă un rezumat al avantajelor și dezavantajelor  diferitelor 
scenarii privind indicarea originii pe etichete.  
Scenarii  Impactul asupra consumatorilor 
pe baza studiului FCEC  Impacturile economice pe baza studiului 
FCEC  
Scenariul 1 – 
Menținerea 
indicării 
voluntare a 
originii  Costuri  Nu garantează furnizarea 
sistematică de informații privind 
originea către consumatori  
 Costurile operaționale suplimentare ar fi 
menținute la un nivel minim  
Sarcină administrativă limitată pentru 
întreprinderi și pentru autoritățile publice  
Creșteri de preț limitate sa u inexistente  
Avantaj
e Prețurile alimentelor ar fi menținute 
la nivelurile actuale, exceptând 
cazurile în care se aplică indicarea 
voluntară a originii, iar originea 
ingredientului principal este diferită  
Consumatorii care nu acordă o 
anumită importanță originii nu ar 
trebui să suporte costuri 
suplimentare legate de origine  
Consumatorii interesați să cunoască 
originea pot opta pentru produsele 
pe care sunt indicate aceste 
informații  Acest scenariu nu ar duce la segmentarea 
pieței interne și, prin urmare, comerțul în 
interiorul UE nu ar fi afectat  
Lipsa unei sarcini suplimentare ar permite 
menținerea competitivității OSA din UE 
pe piața internațională  
Scenariul 2 – 
indicarea 
obligatorie a 
originii pe 
etichete la 
nivel „UE/non 
UE” sau 
„UE/țară 
terță”  Costuri  Informațiile privind originea 
furnizate nu ar fi foarte utile, 
deoarece ar fi prea generale  
Informațiile pot ridica întrebări 
suplimentare privind originea mai 
precisă a alimentelor, chiar și în 
rândul consumatorilor care nu 
solicitau a priori  astfel de OSA ar trebui să suporte anumite costuri 
operaționale, din cauza adaptărilor lanțului 
de aprovizionare și ale produ cției 
Pentru majoritatea sectoarelor, se 
estimează că aceste costuri ar varia între 
neglijabile și moderate în cazul modalității 
a, și între moderate și ridicate în cazul 
modalităților b și c  
 
12 
 Scenarii  Impactul asupra consumatorilor 
pe baza studiului FCEC  Impacturile economice pe baza studiului 
FCEC  
informații, generând o oarecare 
frustrare  
Costurile suplimentare legate de 
origine ar urma, probabil, să fie 
suportate de consumatori  Sarcină administrativă suplimentară pentru 
întreprinderi și pent ru autoritățile publice, 
dar mai redusă decât în cazul scenariului 3  
 
 Avantaj
e Garantează furnizarea sistematică 
de informații privind originea către 
consumatori  
Ar putea fi percepută ca o etichetă 
de calitate și siguranță a alimentelor  Mai flexibil în privința practicilor de 
aprovizionare în comparație cu scenariul 3  
Prin recunoașterea calității și siguranței 
alimentare a UE, acest scenariu ar putea 
contribui la o mai bună poziționare a 
produselor alimentare din UE în comerțul 
internațional  
Scenariul 3  – 
indicarea 
obligatorie a 
originii pe 
etichete la 
nivel de stat 
membru/țară 
terță Costuri  Impactul asupra prețurilor 
produselor finale ar fi considerabil 
mai mare decât în cazul scenariului 
2 
Acest lucru ar putea afecta bugetul 
alocat de consumatori pentr u hrană, 
deoarece multe produse alimentare 
ar intra în domeniul de aplicare al 
cerinței legale  Toți OSA ar suporta anumite costuri 
operaționale, din cauza dublării 
instalațiilor de depozitare, a fragmentării 
proceselor de producție, a sistemelor de 
trasabi litate mai complete și a modificării 
etichetelor  
Potrivit studiului FCEC, sunt preconizate 
creșteri ale costurilor operaționale cu 10 -
15 % în sectoarele care nu gestionează un 
număr mare de origini diferite, dar 
creșterea poate ajunge în multe cazuri la 
30 % 
Sarcina administrativă pentru OSA și 
pentru autoritățile de control ar fi mai mare 
decât în cazul scenariului 2  
Acest scenariu ar duce la o mai mare 
segmentare a pieței în cadrul diferitelor 
sectoare alimentare, la naționalizarea 
lanțului de aprovizio nare cu alimente și la 
o scădere a competitivității pe piața 
internațională  
Avantaj
e Garantează furnizarea sistematică 
de informații privind originea către 
consumatori  
Îmbunătățirea încrederii 
consumatorilor în alimente.  Ar putea stimula anumite vânzări pe piața 
internă, din cauza naționalismului 
alimentar  
 
13 
 Scenarii  Impactul asupra consumatorilor 
pe baza studiului FCEC  Impacturile economice pe baza studiului 
FCEC  
Scenariul 4 – 
indicarea 
obligatorie a 
originii pe 
etichete la un 
nivel inferior 
(de regiune)   Interesul consumatorilor nu ar fi 
mai mare, în comparație cu 
scenariul 3  Impact mai mare, în comparație cu  
scenariul 3  
8. CONCLUZII  
În ceea ce privește factorii care afectează deciziile de cumpărare ale consumatorilor, 
interesul acestora pentru indicarea originii pe etichete se clasează după factori 
precum prețul, gustul, datele „a se consuma de preferință înainte de”/„a se consuma 
înainte de”, comoditatea și/sau aspectul. Deși consumatorii, în proporție de două 
treimi până la trei sferturi, se arată interesați de indicarea pe etichete a originii 
alimentelor neprelucrate, a alimentelor dintr -un singur ingred ient și a ingredientelor 
care reprezintă peste 50  % dintr -un aliment, această proporție este mai redusă decât 
în cazul unor categorii de alimente precum carnea, produsele din carne sau produsele 
lactate.  
Consumatorii leagă informațiile privind originea de diverse aspecte ale produselor, 
precum calitatea, siguranța și preocupările legate de mediu și declară, de asemenea, 
că ar cumpăra produse naționale pentru a sprijini economia țării lor, în această 
privință existând diferențe importante între statele membr e. Consumatorii ar prefera 
ca informațiile privind originea să fie la nivel de țară, în detrimentul nivelului 
UE/non UE, și par mai interesați de locul producției decât de locul cultivării/creșterii 
materiei prime.  
Alimentele neprelucrate, alimentele dintr -un singur ingredient și ingredientele care 
reprezintă peste 50  % dintr -un aliment sunt categorii de alimente care cuprind 
produse foarte diferite, interesul consumatorilor față de informațiile privind originea 
și impactul economic al impunerii indicării o bligatorii a informațiilor privind 
originea fiind foarte variate.  
Lanțurile de aprovizionare pentru cele trei categorii de alimente cuprinse în sfera 
raportului arată că originea ingredientelor variază adesea în scopul menținerii 
prețurilor de achiziție la  un nivel scăzut și pentru a se păstra calitatea produsului 
final. Așadar, indicarea obligatorie a originii pe etichete la nivelul UE și chiar mai 
mult la nivelul țării este extrem de complex de implementat în multe sectoare 
alimentare, ducând la creșteri substanțiale ale costurilor de producție, care în 
definitiv ar fi suportate de consumatori.  
Indicarea în mod voluntar a originii pe etichete ar fi scenariul care ar perturba cel mai 
puțin piața și ar menține costurile de producție la nivelurile actuale. Ac eastă variantă 
nu este o soluție care să răspundă cererii consumatorilor de informații sistematice 
privind originea, însă aceștia ar putea, dacă doresc, să opteze pentru alimentele în 
cazul cărora informațiile privind originea sunt furnizate în mod volunta r de operatorii 
 
14 
 din sectorul alimentar. Indicarea obligatorie a originii pe etichete la nivelul UE 
(„UE/non UE” sau „UE/țară terță”) duce la creșteri mai puțin semnificative ale 
costurilor de producție, la o sarcină mai redusă atât pentru operatorii din se ctorul 
alimentar, cât și pentru autoritățile competente din statele membre, dar satisfacția 
consumatorilor nu ar fi la fel de mare ca în cazul indicării obligatorii a originii pe 
etichete la nivel de țară. Spre deosebire de indicarea originii pe etichete l a nivelul 
UE, indicarea la nivel de țară ar avea un impact puternic asupra pieței interne, cu o 
posibilă creștere a consumului de alimente locale în cazul anumitor piețe.  
Ambele scenarii, indicarea originii la nivelul UE și la nivel de țară, ar putea avea un 
impact asupra aprovizionării cu alimente la nivel internațional și ar interfera cu 
acordurile comerciale existente cu țările terțe. Normele suplimentare privind 
etichetarea ar putea reduce competitivitatea operatorilor din sectorul alimentar din 
UE pe p iața internațională, în vreme ce operatorii din sectorul alimentar din țările 
terțe sunt îngrijorați în privința eventualelor costuri de producție suplimentare și a 
pierderii în materie de exporturi spre UE, deoarece consumatorii ar prefera 
alimentele orig inare din UE.  
În sfârșit, obligativitatea indicării originii pe etichete ar constitui o sarcină 
suplimentară pentru autoritățile competente din statele membre, în special în mediul 
economic actual, dacă autoritățile respective s -ar confrunta cu impunerea u nor 
eventuale sarcini de control noi legate de astfel de cerințe suplimentare.  
Pe acest fond și având în vedere politicile Comisiei în materie de mai bună 
reglementare, opțiunea adecvată pare indicarea voluntară a originii pe etichete, 
combinată cu sistemele deja existente de indicare obligatorie a originii pe etichetele 
anumitor alimente sau categorii de alimente. Această opțiune menține prețurile de 
vânzare la nivelurile actuale și le permite totuși consumatorilor să aleagă produse cu 
origini speci fice dacă doresc să facă acest lucru, însă nu afectează competitivitatea 
operatorilor din sectorul alimentar și nu are un impact asupra pieței interne și a 
comerțului internațional.