Acronime

COPA-COGECA : Comitetul organizaţiilor profesionale agricole – Confederaţia generală a cooperativelor agricole (Bruxelles)

EDA : European Dairy Association, Asociaţia Europeană a Laptelui (Bruxelles)

Eurostat : Oficiul de Statistică al Comunităţilor Europene

FAO : Food and Agriculture Organization of the United Nations, Organizaţia Naţiunilor Unite pentru Alimentaţie şi Agricultură (Roma)

LPD : lapte praf degresat

OCDE : Organizaţia pentru Cooperare şi Dezvoltare Economică (Paris)

OCP : Organizarea comună a pieţei

OMC : Organizaţia Mondială a Comerţului (Geneva)

PAC : Politica agricolă comună

UE : Uniunea Europeană

USDA : United States Department of Agriculture, ministerul agriculturii din Statele Unite ale Americii

ZMP : Zentrale Markt- und Preisberichtstelle GmbH, Serviciul central de informare cu privire la pieţe şi preţuri (Bonn)

Glosar de termeni principali asociaţi politicii din domeniul laptelui

Cotă pentru livrări : se referă la laptele livrat de către producători cumpărătorilor autorizaţi; în general, este vorba despre laptele colectat de fabricile de prelucrare a laptelui.

Cotă pentru vânzări directe : se referă la laptele vândut sau cedat în mod direct de către producători consumatorilor, precum şi la celelalte produse lactate vândute sau cedate de către producători.

Echivalent lapte : cantitatea de lapte utilizată pentru fabricarea unui produs lactat.

Preţ de intervenţie (sau de referinţă) pentru unt şi pentru lapte praf degresat (LPD ) : preţuri fixate de Consiliu la o valoare de 246,39 euro/100 kg pentru unt şi de 174,69 euro/100 kg pentru LPD începând cu 1 iulie 2007. În caz de dezechilibru al pieţei, organismele de intervenţie pot interveni (depozitare publică) prin achiziţionarea de unt şi/sau de LPD pe durata perioadei de intervenţie (între 1 martie şi 31 august), atunci când preţurile pieţei sunt inferioare unui anumit nivel (92 % şi 100 % din preţul de intervenţie pentru unt şi, respectiv, LPD). Achiziţiile se efectuează la un preţ echivalent cu 90 % şi 100 % din preţul de referinţă pentru unt şi, respectiv, LPD. Intervenţia este întreruptă atunci când preţul pieţei se redresează sau atunci când stocurile ating plafonul autorizat de Consiliu (30 000 de tone pentru unt şi 109 000 tone pentru LPD). Cu toate acestea, Comisia poate autoriza achiziţii superioare acestor cantităţi, prin proceduri de atribuire de contracte de achiziţii publice.

Preţ indicativ : preţul fixat de Consiliu, corespunzător nivelului de remuneraţie dorit pentru producători. Reforma PAC din 2003 a abolit preţul indicativ al laptelui şi a introdus o plată directă, decuplată de producţie, ca mijloc de sprijinire a veniturilor producătorilor.

Reforma din 2003 : reforma PAC, rezultată în urma Acordului de la Luxemburg din 26 iunie 2003, care consolidează procesul iniţiat în 1992 (reforma McSharry) şi confirmat în 1999 (reforma Agenda 2000), reformă orientată către o diminuare a susţinerii preţurilor, compensând această diminuare prin ajutoare directe la venituri. Reforma din 2003 introduce decuplarea ajutoarelor şi condiţionalitatea lor, întărind sprijinul pentru dezvoltarea rurală.

Sinteză

I. Laptele ocupă o poziţie importantă în economia agricolă a Uniunii Europene. Peste un milion de producători furnizează anual 148 de milioane de tone de lapte, cu o valoare de 41 de miliarde de euro la preţul de producţie. În activitatea de prelucrare a laptelui sunt angajate aproximativ 400 000 de persoane, generându-se o cifră de afaceri de 120 de miliarde de euro. Mater ia grasă şi proteinele conţinute în lapte sunt valorificate la fabricarea brânzetur i lor, a untului şi a laptelui pentru consum.

II. Politica pusă în aplicare de UE în domeniul laptelui urmăreşte în primul rând echilibrul pieţei, stabilitatea preţurilor, a sigurare a unui nivel de trai echitabil producătorilor şi ameliorarea competitivităţii acestora. Organizarea comună a pieţei laptelui, care există din 1968, a fost influenţată în profunzime de introducerea în 1984 a cotelor de lapte. Continuând programul Agendei 2000, reforma din 2003 a marcat începutul liberalizării sectorului prin slăbirea mecanismului de susţinere a preţuri lorşi prin crearea ajutoarelor directe la venituri .Bilanţul de sănătate din 2008 a confirmat că sectorul laptelui îşi va continua liberalizarea, preconizându-se eliminarea cotelor către 2015. Cheltuielile pentru sectorul laptelui au crescut, trecând de la 2 750 de milioane de euro în 2005 la aproximati 4 500 de milioane de euro în 2007, dacă se ţine seama de valoarea estimată a ajutoarelor directe care au fost integrate în sistemul de plăţi unice pe exploataţie.

III. Auditul desfăşurat de Curte a examinat eficacitatea gestionării de către Comisie a pieţei laptelui şi produselor lactate, în raport cu principalele obiective ale politicii din domeniul laptelui în UE.

IV. În ceea ce priveşte echilibrul pieţei, concluzia Curţii referitoare la cotele de lapte este că acestea au impus producţiei limite stricte, dar că nivelul lor s-a dovedit a fi mult timp prea ridicat în raport cu capacităţile de absorbţie ale pieţei. Produsele industriale excedentare (unt şi lapte praf) au beneficiat de finanţare comunitară. O perioadă îndelungată, cota comunitară pentru livrări a fost uşor depăşită, dar din 2004, în mod constant, aceasta nu este utilizată în totalitate. Pentru anul de piaţă 2007/2008, procentul în care cota totală a UE-27 nu a fost utilizată în totalitate este de 1 %. Sistemul actual al cotelor nu mai este în mod real constrângător decât într-un număr mic de state membre. Măsurile de sprijin pentru comercializare destinate încurajării consumului de materie grasă (unt) sau de proteine (lapte praf) pe piaţa europeană au jucat un rol limitat în decursul ultimilor ani.

V. În ceea ce priveşte obiectivul de stabilizare a preţurilor, Curtea constată că preţul nominal de producţie al laptelui a cunoscut variaţii mici în perioada 1984-2006, comparativ cu perioada care a precedat introducerea cotelor. În schimb, în termeni reali, preţul de producţie al laptelui a cunoscut o erodare continuă începând din 1984. Preţul de producţie al laptelui şi preţul său de consum nu au o evoluţie paralelă, deoarece sunt influenţate de parametri diferiţi. În perioada cuprinsă între începutul anului 2000 şi jumătatea anului 2007, preţurile nominale de consum pentru produsele lactate au crescut cu 17 %, în timp ce preţul nominal plătit producătorului a scăzut cu 6 %.

VI. Referitor la obiectivul privind garantarea nivelului de venituri pentru producători, Curtea observă că venitul producătorilor de lapte rămâne uşor superior venitului agricol mediu, care tinde să scadă în termeni reali. Ajutoarele reprezintă o parte importantă şi din ce în ce mai mare din veniturile producătorilor de lapte, cunoscând variaţii semnificative de la un stat membru la altul. Restructurarea sectorului laptelui şi scăderea constantă a numărului de exploataţii au determinat ca venitul statistic mediu al producătorilor de lapte să rămână neschimbat. Între 1995 şi 2007, UE-15 a pierdut jumătate dintre exploataţiile sale de producţie a laptelui; peste 500000 de producători şi-au încetat activitatea în această perioadă.

VII. În ceea ce priveşte obiectivul referitor la competitivitate, Curtea constată că, începând din 1984, procentul corespunzător Uniunii Europene în cadrul comerţului mondial al produselor lactate se restrânge. Ajutoarele europene pentru exportul de produse lactate s-au diminuat considerabil în ultimii ani. De fapt, producătorii europeni de produse de bază (unt şi lapte praf) nu au fost competitivi pe piaţa mondială decât atunci când preţurile erau ridicate. În afara acestor perioade, aceştia au exportat cu sprijin de la bugetul comunitar. Preţurile mondiale influenţează într-o măsură mai mică nivelul exporturilor de produse cu valoare adăugată mai mare, precum brânzeturile.

VIII. În contextul liberalizării progresive a sectorului european al laptelui, Curtea subliniază importanţa a trei factori care trebuie să reţină atenţia Comisiei şi a statelor membre:

instabilitatea pieţelor, susceptibilă să recreeze în mod rapid excedente;

accelerarea restructurării, cu riscul unei dispariţii semnificative a crescătorilor de animale din zonele cele mai defavorizate şi al unei concentrări geografice a producţiei şi, în fine,

problema competitivităţii sectorului european al laptelui, care este tributar capacităţii sale de adaptare la cererea mondială din punctul de vedere al preţurilor şi al calităţii produselor.

IX. Luând în considerare aceşti factori, Curtea recomandă:

să se continue supravegherea evoluţiei pieţei laptelui şi produselor lactate, pentru a se evita ca liberalizarea sectorului să conducă la reapariţia unei situaţii de producţie excedentară;

ca procesul de formare a preţurilor în domeniul alimentar să facă obiectul unei monitorizări regulate din partea Comisiei. Concentrarea întreprinderilor de prelucrare şi de distribuţie nu trebuie să îi plaseze pe producătorii de lapte în situaţia de a accepta orice preţ (price-takers) şi nu trebuie să limiteze posibilitatea consumatorilor finali de a beneficia, în mod echitabil, de scăderi de preţuri;

să se aprofundeze reflecţia asupra strategiilor care trebuie aplicate pentru a face faţă atât problemelor specifice din regiunile în care producţia de lapte este vulnerabilă, în special în zonele montane, cât şi consecinţelor de mediu ale concentrării geografice a producţiei de lapte;

să se continue eforturile în vederea axării producţiei de lapte cu prioritate pe satisfacerea nevoilor pieţei interne europene şi, complementar, pe producţia de brânzeturi şi de alte produse cu valoare adăugată mare, exportabile pe piaţa mondială fără susţinere bugetară.

Introducere

Piaţa laptelui şi produselor lactate

1. Laptele este unul dintre principalele produse agricole ale Uniunii Europene: peste un milion de exploataţii produc anual 148 de milioane de tone de lapte, cu o valoare aproximativă de 41 de miliarde de euro, ceea ce reprezintă 14 % din valoarea producţiei agricole europene (UE-25, 2006) [1]. Peste 60 % din carnea bovină produsă în Europa provine din creşterea animalelor pentru lapte [2]. Uniunea Europeană este pe primul loc în producţia mondială de lapte (27 %), înaintea Indiei (20 %) şi a Statelor Unite (16 %) şi cu mult înaintea Oceaniei (5 %) [3].

2. În Europa, în activitatea de prelucrare a laptelui sunt angajate aproximativ 400000 de persoane, rezultând o cifră de afaceri globală de ordinul a 120 de miliarde de euro [4]. Laptele crud livrat fabricilor de prelucrare a laptelui este transformat într-o gamă vastă de produse destinate alimentaţiei umane şi animale sau industriei (figura 1 şi anexa I). Laptele de vacă este alcătuit, în principal, din apă, lactoză, materie grasă şi proteine. Prin separarea materiei grase de proteine, se obţin untul şi laptele degresat, care este folosit mai ales la fabricarea de lapte praf degresat şi de cazeine. Brânzeturile, produsele proaspete, laptele concentrat şi laptele praf integral conţin atât materie grasă, cât şi proteine. Laptele crud este utilizat, în principal, la fabricarea brânzeturilor, urmată de fabricarea untului şi de cea a laptelui pentru consum. În 2008, în producţia de brânzeturi se utiliza un procent de 46 % din conţinutul proteic şi de 34 % din materia grasă preluate din laptele colectat în UE-27; laptelui pentru consum îi corespundea un procent de 23 % din conţinutul proteic şi de 13 % din materia grasă, iar pentru unt se utiliza un procent de 32 % din materia grasă şi practic nicio materie proteică. Trebuie menţionat că, deşi producţia de unt necesită o cantitate mai mare de lapte decât producţia de lapte pentru consum, aceasta din urmă reprezintă pentru acest sector o piaţă de desfacere mai interesantă, deoarece permite valorificarea atât a proteinelor, cât şi a materiei grase din lapte.

Figura 1

Principalele utilizări ale laptelui livrat către fabricile de prelucrare

+++++ TIFF +++++

Obiectivele politicii comunitare din domeniul laptelui

3. Politica comunitară din domeniul laptelui, asemeni altor politici sectoriale agricole, este fundamentată pe obiectivele globale ale PAC specificate la articolul 33 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene [5]. Din cauza dificultăţii de a îndeplini în mod simultan toate aceste obiective, ierarhia priorităţilor fixate pentru organizările comune ale pieţei se poate modifica de-a lungul timpului [6]. Reglementările referitoare la OCP în sectorul laptelui se referă în mod explicit la următoarele patru obiective:

- echilibrul pieţei laptelui. Echilibrul se referă la ajustarea cantitativă a ofertei în funcţie de cererea de pe piaţa laptelui şi la eliminarea excedentelor structurale [7];

- stabilizarea preţurilor la lapte şi la produsele lactate. Stabilitatea se apreciază pe baza evoluţiei preţurilor de producţie [8]. Analiza evoluţiei preţurilor de consum oferă şi ea anumite indicii cu privire la impactul OCP asupra consumatorilor;

- asigurarea unui nivel de trai echitabil pentru populaţia din sectorul agricol [9]. Creşterea venitului individual presupune creşterea productivităţii exploataţiilor. Ajustarea structurală este parte integrantă a OCP din sectorul laptelui, chiar dacă în elaborarea politicii agricole trebuie să se ţină seama de necesitatea de a opera treptat modificările adecvate [10];

- îmbunătăţirea competitivităţii produselor lactate pe pieţele internaţionale [11]. Competitivitatea trebuie obţinută, printre altele, prin alinierea preţurilor europene la cele mondiale, structural inferioare. Obiectivul privind competitivitatea a devenit una dintre axele majore ale acţiunii Comisiei, după ce în 2003 s-a luat decizia de a se reduce nivelul de sprijinire a pieţei şi de a se introduce ajutoare directe la venituri pentru producătorii de lapte [12].

Instrumentele de gestionare

4. Intrată în vigoare în 1968, organizarea comună a pieţei (OCP) în sectorul laptelui şi produselor lactate a fost una dintre primele OCP ale politicii agricole comune (PAC). Ea a cunoscut numeroase reforme, cea mai radicală, în 1984, constând în introducerea cotelor de lapte pentru a remedia problema excedentelor structurale rezultate din dezechilibrele dintre cererea şi oferta de lapte şi de produse lactate [13]. În conformitate cu deciziile cuprinse în Agenda 2000, reforma din 2003 a început liberalizarea sectorului laptelui prin reducerea susţinerii preţurilor [14] şi prin crearea de ajutoare directe la venituri. În 2007, în cadrul simplificării reglementărilor comunitare, Consiliul a integrat dispoziţiile referitoare la sectorul laptelui într-o OCP unică, acoperind totalitatea producţiilor agricole reglementate [15].

5. Reforma din 2003 a menţinut ca instrumente de gestionare a sectorului laptelui, pe lângă limitarea producţiei prin introducerea cotelor, majoritatea instrumentelor clasice de sprijin intern, de protecţie la frontiere şi de ajutor pentru export (caseta 1).

Caseta 1

Instrumentele de gestionare

Reglementările în vigoare după reforma din 2003 prevedeau următoarele instrumente de gestionare:

sistemul cotelor de lapte, pe care Consiliul l-a prelungit până la 31 martie 2015. Sistemul atribuie fiecărui stat membru o cotă naţională de livrări pentru laptele livrat cumpărătorilor (în principal fabrici de prelucrare a laptelui) şi o cotă naţională de vânzări directe pentru vânzările şi cedările directe de lapte către consumatori, precum şi pentru toate vânzările şi cedările de alte produse lactate. Producătorii primesc cote individuale pentru livrările şi/sau vânzările lor directe în limitele plafoanelor naţionale. Orice depăşire a uneia sau a alteia dintre cotele naţionale atrage plata unei "prelevări" către Comunitate de către statul membru în cauză. Reforma din 2003 a determinat o creştere a cotelor naţionale cu 1,5 % (pentru 11 state membre din UE-15) şi a prevăzut o scădere progresivă a prelevării până la 27,83 euro per 100 kg (anul de cotă 2007/2008), o scădere proporţională cu reducerea preţurilor de intervenţie;

depozitarea publică a untului şi a laptelui praf degresat, care reprezintă instrumentul de intervenţie directă pe piaţă utilizat pentru a menţine preţurile pieţei la niveluri apropiate de cele ale "preţurilor de intervenţie". Achiziţiile sunt însă limitate la o anumită perioadă a anului (de la 1 martie la 31 august);

ajutorul pentru depozitarea privată a smântânii şi a laptelui praf degresat (ajutor suprimat în 2007), a anumitor produse din unt şi a anumitor brânzeturi, în vederea regularizării cantităţilor introduse pe piaţă;

ajutoarele pentru comercializarea pe piaţa internă (în principal ajutoare pentru laptele praf degresat destinat alimentaţiei animalelor, ajutoare pentru transformarea laptelui degresat în cazeină, ajutoare pentru utilizarea untului de patiserie, ajutoare pentru cedarea de lapte în şcoli). Finalitatea acestor ajutoare este de a se limita recurgerea la mecanismul de intervenţie;

regularizarea schimburilor cu exteriorul, realizată prin intermediul taxelor de import [16] şi, atunci când preţurile europene sunt superioare preţurilor mondiale, prin intermediul restituirilor la export pentru anumite produse;

susţinerea veniturilor producătorilor de lapte în perioada 2004-2007 (prima pentru lapte şi plăţile suplimentare), menită să compenseze parţial scăderea preţului laptelui ca urmare a reducerilor succesive ale preţurilor de intervenţie [17]. Din 2007, prima pentru lapte şi plăţile suplimentare sunt în mod obligatoriu decuplate de producţie şi integrate în sistemul de plăţi unice [18].

Bilanţul de sănătate pentru exerciţiul 2008 a condus la următoarele ajustări tehnice principale: noi creşteri ale cotelor de producţie (a se vedea punctul 48), suprimarea ajutoarelor pentru depozitarea sezonieră a anumitor brânzeturi, eliminarea ajutorului pentru untul de patiserie, includerea unor măsuri de însoţire a restructurării sectorului laptelui pe lista de priorităţi pe care statele membre le pot integra în programele naţionale şi regionale de dezvoltare rurală şi posibilitatea pentru statele membre de a acorda ajutoare specifice producătorilor în limita a 3,5 % din valoarea ajutoarelor directe.

Cheltuielile bugetare

6. Cheltuielile bugetare consacrate susţinerii pieţei pentru sectorul laptelui şi produselor lactate au scăzut considerabil după introducerea cotelor de lapte şi chiar mai mult în perioada în care evoluţia preţurilor mondiale a permis întreruperea mecanismului de intervenţie, a ajutoarelor pentru comercializare şi a restituirilor la export (figura 2).

Figura 2

Cheltuielile pentru sectorul laptelui în UE (1981-2007)

+++++ TIFF +++++

7. Reforma din 2003 a avut un impact asupra organizării şi interpretării bugetului. Cheltuielile legate de pieţe au fost separate de sprijinul direct acordat fermierilor, ţinându-se cont de introducerea progresivă a decuplării. Bugetul cheltuielilor din sectorul laptelui nu reflectă deci decât costul aferent susţinerii pieţei. Primele pentru lapte şi prima suplimentară sunt contabilizate cu titlul de ajutoare directe decuplate din 2005 pentru Danemarca, Germania, Irlanda, Luxemburg şi Regatul Unit, din 2006 pentru Belgia, Spania, Franţa, Finlanda şi Italia, iar din 2007 pentru totalitatea statelor UE-15. În noile state membre [19], ajutoarele pentru producătorii de lapte au fost incluse în suma forfetară pe hectar plătită pe baza unui model simplificat şi tranzitoriu de plată unică pe suprafaţă. Începând cu bugetul 2008, ajutoarele directe pentru producătorii de lapte sunt în totalitate integrate în sistemul de plăţi unice.

8. În 2001, Comisia respingea încă ideea unei liberalizări a producţiei de lapte după modelul sectorului culturilor arabile, din cauza costului bugetar implicat prea ridicat [20]. De atunci, Comisia s-a pronunţat în favoarea liberalizării, în pofida costului inerent al acesteia. Datele disponibile confirmă, de fapt, că reorientarea OCP în sectorul laptelui nu va genera nicio economie bugetară nouă, după cum se explică în continuare.

9. În 2005, cheltuielile nete pentru sectorul laptelui s-au ridicat la peste 2750 de milioane de euro, dintre care 50 % (1 370 de milioane de euro) sunt legate de prima pentru produsele lactate şi de plăţile suplimentare [21].

10. În 2007, în pofida extinderii din 2004, cheltuielile nete contabilizate în cadrul liniilor bugetare pentru sectorul laptelui nu totalizau mai mult de 912 milioane de euro, dintre care 637 de milioane de euro vizau primele pentru lapte şi plăţile suplimentare nedecuplate. Pentru acelaşi exerciţiu, valoarea primelor pentru lapte şi a plăţilor suplimentare decuplate este estimată la 3600 de milioane de euro. Costul total al sectorului laptelui pentru contribuabil a crescut deci la peste 4500 de milioane de euro în 2007, şi anume cu 64 % mai mult faţă de cheltuielile prevăzute în bugetul din 2005 [22].

11. În 2014, când noile state membre vor primi plata integrală, doar primele pentru lapte şi plăţile suplimentare decuplate ar putea atinge peste 4700 de milioane de euro. La acestea se adaugă cheltuielile de intervenţie, ajutoarele pentru comercializare şi restituirile la export, în măsura în care aceste instrumente de piaţă nu vor fi fost complet abandonate. De notat totuşi că trecerea la ajutoarele decuplate i-ar putea determina pe unii beneficiari să abandoneze producţia de lapte.

Obiectivul Și abordarea auditului

12. Auditul a examinat eficacitatea gestionării de către Comisie a pieţei laptelui şi produselor lactate. Astfel, raportul se articulează în jurul următoarei probleme centrale.

Şi-au atins instrumentele de gestionare a pieţei laptelui şi produselor lactate principalele obiective?

Mai exact, au fost abordate următoarele aspecte specifice:

- A fost atins echilibrul pieţei?

- A fost stabilizat preţul laptelui?

- Care este impactul asupra veniturilor producătorilor?

- Au devenit produsele lactate europene mai competitive pe pieţele mondiale?

De asemenea, Curtea a identificat cele mai delicate aspecte de luat în considerare în procesul de liberalizare a pieţei, care presupune în special abandonarea sistemului cotelor de lapte.

13. Rezultatele auditului se bazează pe analiza documentaţiei disponibile, precum şi pe interviuri cu diferiţii actori din sector. Astfel, Curtea a examinat date statistice, articole, studii, rapoarte de activitate, precum şi rezultatele unor evaluări şi audituri anterioare. Au avut loc întrevederi cu Comisia (Eurostat şi DG Agricultură și Dezvoltare Rurală, Direcţiile C şi D) şi s-au efectuat vizite la organisme şi asociaţii care sunt implicate activ în sectorul laptelui sau care deţin competenţe în domeniu, în vederea completării analizelor realizate şi a verificării pertinenţei primelor concluzii referitoare la situaţia şi la perspectivele sectorului laptelui, precum şi la gestionarea OCP [23].

Observaţii

A fost atins echilibrul pieţei?

Sistemul de cote a permis limitarea producţiei de lapte…

14. Începând din 1984, majoritatea statelor membre au reuşit destul de rapid să alinieze cantităţile de lapte comercializate pe teritoriul lor sub formă de livrări sau de vânzări directe la cotele lor respective. După ce au fost depăşite reticenţele iniţiale, sistemul de cote a fost adoptat în cea mai mare parte a sectorului ca un instrument de regularizare puternic şi acceptabil din punct de vedere politic. De la aplicarea sa, sistemul s-a dovedit eficace în sensul că producţia comunitară respectă în general plafonul impus. O contribuţie certă la acceptarea acestui sistem a avut-o faptul că plafonul de producţie decis de Consiliu a rămas stabilit pentru mult timp la un nivel superior celui privind cererea internă.

15. Figura 3 prezintă evoluţia recentă a sumei cotelor naţionale atribuite şi a utilizării lor efective de către statele membre. Pe durata perioadei avute în vedere, cota pentru livrări a fost în mod frecvent depăşită în UE-15, dar în limite restrânse, şi anume, de cele mai multe ori cu mai puţin de 1 % în perioada anilor de piaţă 1995/1996-2004/2005. În schimb, pentru anul de piaţă 2004/2005 şi pentru cei ulteriori, cota comunitară pentru livrări nu este utilizată în totalitate în UE-25 şi UE-27 (caseta 2).

Figura 3

Gradul de utilizare a cotei de lapte comunitare (perioada anilor de piaţă 1993/1994-2007/2008)

+++++ TIFF +++++

Caseta 2

Un fenomen recent: neutilizarea în totalitate a cotei de lapte comunitare pentru livrări

Începând cu anul de piaţă 2004/2005, depăşirea cotelor naţionale pentru livrări de către anumite state membre nu mai compensează neutilizarea în totalitate a cotelor constatată în celelalte state membre. Pentru UE-25, valoarea netă a neutilizării în totalitate a cotelor a atins 0,613 milioane de tone pentru anul de piaţă 2004/2005 (0,5 % din cotă), 0,524 milioane de tone pentru anul de piaţă 2005/2006 (0,4 % din cotă) şi 1,919 milioane de tone pentru anul de piaţă 2006/2007 (1,4 % din cotă). Pentru anul de piaţă 2007/2008, neutilizarea în totalitate a cotelor se ridică la 1,682 milioane de tone (1,2 % din cotă) în UE-25 şi la 2,222 milioane de tone în UE-27 (1,0% din cotă).

Motivele pentru care cotele nu au fost utilizate în totalitate variază, evident, în funcţie de condiţiile specifice din fiecare stat membru. Deocamdată nu s-a realizat niciun studiu detaliat cu privire la impactul decuplării ajutoarelor asupra abandonului producţiei de lapte.

16. La nivel naţional, se observă unele aspecte constante. În perioada recentă (perioada anilor de piaţă 2002/2003-2007/2008), statele membre care şi-au depăşit cel mai frecvent cota au fost, în ordine descrescătoare din punctul de vedere al cantităţii cu care s-a depăşit cota respectivă, Italia, Germania, Ţările de Jos, Austria, Danemarca [24], Cipru şi Luxemburg. În mod repetat, cea mai mare parte a depăşirii globale (aproximativ 80 % pentru anul de piaţă 2006/2007) s-a înregistrat în Italia. Încă de la început, situaţia Italiei a fost afectată de faptul că, asemenea celorlalte state membre, cota sa naţională a fost stabilită pe baza cantităţilor produse în trecut, care erau inferioare consumului intern. Producţia ţării este stimulată de poziţia sa de importator net de lapte şi de produse lactate, ceea ce explică presiunea permanentă exercitată asupra cotei sale naţionale pentru livrări. Regatul Unit, Suedia şi, recent, Franţa sunt statele membre care utilizează din ce în ce mai puţin cota de care dispun (figura 4).

Figura 4

Gradul de utilizare a cotelor naţionale de lapte (livrări în 1000 de tone)

+++++ TIFF +++++

… însă nu a condus la dispariţia producţiei excedentare

17. Cotele de lapte au impus producţiei de lapte europene limite stricte, însă regularizarea pieţei în ansamblu a necesitat, timp de 20 de ani, recurgerea la intervenţii, la exporturi subvenţionate şi la ajutoare pentru consum pentru a se comercializa excedentele structurale de produse industriale [25]. În perioada 1984-2004, sistemul cotelor nu a eliminat producţia excedentară (figura 5). În cadrul sistemului de cote, excedentele structurale importante subvenţionate de contribuabil nu erau considerate ca fiind contrare obiectivului de echilibru.

Figura 5

Ofertă, consum şi cantităţi subvenţionate pentru produsele lactate în echivalent lapte (1986-2008)

+++++ TIFF +++++

18. În Raportul special nr. 6/2001, Curtea constata un nivel prea ridicat al cotelor fixate. Producţia de lapte europeană continua să fie excedentară, deoarece nu era aliniată la consum şi nici la exporturile nesubvenţionate, ceea ce a determinat Curtea să recomande suprimarea sistemului cotelor de lapte [26]. Nivelul cotelor a fost corectat de mai multe ori pentru a fi mai bine adaptat cererii, însă aceste ajustări au fost insuficiente. În 2002, Comisia a propus prelungirea sistemului cotelor de lapte până la 31 martie 2015, considerând că "pentru a se menţine un echilibru rezonabil al pieţei, cotele rămân necesare" [27] [traducere neoficială]. Un argument suplimentar în favoarea menţinerii cotelor a fost că, prin păstrarea structurilor de producţie în anumite limite, cotele contribuiau la menţinerea unei distribuţii teritoriale a producţiei de lapte, cu precădere în zonele rurale defavorizate [28].

19. Începând din 2004 şi ca urmare a reformei din 2003, excedentele au început să scadă datorită diminuării producţiei de lapte praf şi de unt în favoarea celei de brânzeturi şi datorită creşterii consumului intern, mai ales în noile state membre. În 2006, produsele lactate subvenţionate continuau totuşi să reprezinte 15 % din producţia de lapte europeană, însă beneficiau de un ajutor mai scăzut din cauza reducerii preţurilor de intervenţie pentru unt şi lapte praf degresat. Abia în urma creşterii semnificative a preţurilor mondiale la sfârşitul exerciţiului 2006 şi în 2007 şi a creşterii continue a consumului de brânzeturi, excedentele au dispărut temporar, ceea ce a determinat ca măsurile de ajutor pentru comercializare şi de restituiri la export să nu mai fie necesare.

Ajutoarele pentru comercializare au avut un efect limitat asupra echilibrului pieţei

20. Pentru a sprijini echilibrarea pieţei laptelui şi stabilizarea preţurilor pieţei, OCP în sectorul laptelui prevedea diferite mecanisme de comercializare [29]:

- depozitarea privată a smântânii, a anumitor produse din unt şi a anumitor brânzeturi;

- furnizarea (cedarea) de lapte elevilor în şcoli;

- utilizarea laptelui praf în alimentaţia animalelor;

- transformarea laptelui degresat în cazeină şi cazeinat;

- utilizarea untului în cadrul sistemului de ajutor pentru untul destinat fabricării produselor de patiserie şi de îngheţată.

21. Evoluţia recentă a consumului intern de materie grasă (unt, figura 6) şi de proteine (lapte praf degresat, figura 7), după stabilirea la zero a ajutoarelor pentru comercializare în 2006 şi 2007, indică faptul că cererea suplimentară determinată de ajutoarele pentru comercializare avea un efect limitat asupra echilibrului pieţei. Creşterea consumului la preţul pieţei a compensat aproape total (unt) sau semnificativ (lapte praf) diminuarea sau dispariţia consumului subvenţionat.

Figura 6

Unt: consum subvenţionat în 2006 şi consum nesubvenţionat în 2007 şi 2008

+++++ TIFF +++++

Figura 7

LPD: Consum subvenţionat în 2006 şi consum nesubvenţionat în 2007 şi 2008

+++++ TIFF +++++

A fost stabilizat preţul laptelui?

Preţul de producţie al laptelui: preţuri nominale stabile, dar în scădere în termeni reali [30]

Cotele de lapte au stabilizat preţurile nominale

22. Prima fază a funcţionării OCP a condus la o situaţie nesustenabilă. Până în 1984, OCP în sectorul laptelui a funcţionat ca un mecanism care încuraja realizarea de investiţii în vederea creşterii continue a producţiei. Producătorii mizau pe creşterea constantă a preţurilor nominale pentru a-şi finanţa extinderea şi erau încurajaţi în acest sens de creşterea anuală a preţului indicativ. Situaţia pe piaţă creată de OCP până în 1984 nu era nici stabilă, nici echilibrată, deoarece în acelaşi timp se înregistrau atât o creştere a preţurilor nominale de producţie, cât şi o producţie excedentară masivă. Cu toate acestea, pentru producători, evoluţia pieţei era previzibilă, toate modificările de preţ aşteptate evoluând, în plus, către o creştere.

23. Abia odată cu introducerea cotelor de lapte în 1984, gestionarea OCP a început să ia în considerare în acelaşi timp atât obiectivele de stabilitate, cât şi pe cele de echilibru. Sistemul cotelor de lapte a limitat oferta şi a menţinut preţurile nominale la un nivel relativ ridicat şi stabil [31]. Făcând abstracţie de variaţiile sezoniere, preţurile pentru laptele crud în UE nu au variat decât într-o mică măsură în perioada 1984-2007, comparativ cu perioada care a precedat introducerea cotelor. Preţul nominal mediu estimat de Comisie era de 29 de euro/100 kg în 2006; această medie corespunde unei game de preţuri care variază de la 20,1 euro/100 kg în Lituania până la 40,4 euro/100 kg în Cipru [32].

24. Figura 8 trasează evoluţia preţului mediu de producţie în cinci mari ţări producătoare de lapte, din 1971 până recent [33]. Aceste state membre asigură aproximativ 75 % (UE-15) sau 65 % (UE-25) din livrările de lapte.

25. Prin urmare, obiectivul de stabilitate a preţurilor a fost în mod global atins după 1984. Prioritatea acordată în această perioadă stabilităţii preţurilor nominale se reflectă şi în stagnarea aproape completă a preţului indicativ, înainte de eliminarea sa în 2004.

Figura 8

Preţul nominal al laptelui în Germania, Franţa, Italia, Ţările de Jos şi Regatul Unit (1971-2007)

(mediile anuale ponderate ale indicilor)

+++++ TIFF +++++

Figura 9

Preţul nominal plătit producătorilor de lapte în Europa, în Statele Unite ale Americii şi în Noua Zeelandă (2000-2008)

+++++ TIFF +++++

26. Producătorii europeni de lapte beneficiază, în general, de preţuri mai ridicate decât cele obţinute de producătorii din Noua Zeelandă, dar inferioare celor obţinute de producătorii elveţieni. Preţurile europene sunt destul de apropiate de cele din SUA, dar beneficiază de o mai mare stabilitate (figura 9).

În termeni reali, preţul de producţie al laptelui a suferit însă o continuă erodare

27. Creşterea permanentă a preţului laptelui în anii şaptezeci şi până în 1984 s-a produs într-un context de inflaţie generalizată. În perioada care a urmat introducerii cotelor, menţinerea preţurilor nominale de producţie maschează, în realitate, o erodare destul de accentuată a preţurilor în termeni reali. Pentru o bună perioadă de timp, producătorii de lapte nu au beneficiat de fapt deloc de preţuri stabile în termeni reali. Figura 10 sintetizează această degradare prin intermediul unui indice de preţuri de deflaţie.

Figura 10

Preţul de deflaţie al laptelui plătit producătorilor în Germania, în Franţa, în Italia, în Ţările de Jos şi în Regatul Unit (1985-2007) (Mediile anuale ponderate ale indicilor de deflaţie)

+++++ TIFF +++++

Preţul de consum al laptelui: în mare parte decuplat de preţul de producţie

28. Preţul de consum al laptelui este în mare parte decuplat de preţul de producţie, după cum s-a demonstrat într-un studiu al Comisiei conform căruia, între începutul anului 2000 şi jumătatea anului 2007, preţurile nominale de consum pentru produsele lactate au crescut cu 17 %, în timp ce preţul nominal plătit producătorului a scăzut cu 6 % [34].

29. Datele Eurostat confirmă că, per ansamblu, preţurile de consum evoluează diferit faţă de preţurile de producţie [35]. Între 1996 şi 2000, indicele preţurilor de consum al Eurostat, care includea laptele, brânzeturile şi ouăle, a rămas practic neschimbat (figura 11), în timp ce indicele preţului la lapte plătit producătorilor a scăzut, pentru ca ulterior să crească din nou (figura 8). Între 2000 şi 2007, preţurile de consum au crescut aproape linear cu aproximativ 15 %. Pentru aceeaşi perioadă, indicele preţului la lapte plătit producătorilor a scăzut timp de cinci ani consecutiv, după care a cunoscut o creştere.

30. În sectorul laptelui, ca şi în ansamblul lanţului de aprovizionare cu produse alimentare [36], formarea preţurilor de consum este un proces complex. În timp ce preţurile plătite producătorilor de către fabricile de prelucrare a laptelui urmează îndeaproape evoluţiile de pe piaţa internaţională, preţurile plătite de consumatori sunt influenţate nu numai de costul materiei prime, dar şi de alţi parametri, precum costul energiei sau cel determinat de salarii. Laptele, ca materie primă, are de fapt o influenţă relativ redusă asupra preţului de consum al produselor lactate, între 30 şi 50 %, în funcţie de produse [37].

31. O altă caracteristică a sectorului european al laptelui este concentrarea semnificativă a întreprinderilor de prelucrare şi de distribuţie [38], ceea ce le poate conferi o poziţie predominantă în fixarea preţurilor. Într-o comunicare referitoare la preţurile alimentelor [39], Comisia subliniază fenomenul de consolidare a lanţului de aprovizionare cu produse alimentare, care are consecinţe mai ales asupra produselor lactate, şi aminteşte că "autorităţile de concurenţă trebuie să se asigure că procesul de consolidare în curs de desfăşurare nu înrăutăţeşte condiţiile de concurenţă în amonte şi în aval la nivel local, în detrimentul consumatorilor şi al întreprinderilor".

32. Noua Zeelandă şi Australia au început liberalizarea sectorului de lapte în 1985 şi, respectiv, în 2000. S-a observat că dereglementarea a fost urmată de o creştere puternică a preţurilor de consum în Noua Zeelandă şi de o scădere foarte uşoară în Australia [40].

Figura 11

Piaţa europeană: indicele armonizat al preţurilor nominale de consum pentru lapte, brânzeturi şi ouă (1996-2007)

+++++ TIFF +++++

Care este impactul asupra veniturilor producătorilor?

Evoluţia venitului net al producătorilor este contrastantă, iar ajutoarele reprezintă o parte importantă şi din ce în ce mai mare din acest venit

33. Venitul net mediu al întreprinderilor agricole, în termeni reali, tinde să scadă (figura 12). La preţurile curente, fermele de lapte specializate continuă să obţină, în medie, un venit superior celui obţinut de fermieri în ansamblu, conform informaţiilor colectate de Reţeaua de informaţii contabile agricole (RICA) [41]. Venitul net pe exploataţie la preţurile curente al întreprinderilor agricole specializate în producţia de lapte [42] a evoluat în acelaşi ritm cu cel al tuturor exploataţiilor pe parcursul perioadei 1989-2006 (figura 13); există mai multe cauze care stau la baza evoluţiei veniturilor crescătorilor de animale pentru lapte:

- reorganizarea sectorului: peste 50 % dintre producători au dispărut în ultimii ani (a se vedea punctul 34);

- dimensiunea mai mare a exploataţiilor şi productivitatea aflată în constantă creştere: crescătorii de animale pentru lapte performanţi compensează scăderea preţurilor prin creşterea continuă a producţiei;

- creşterea ajutoarelor (prime pentru lapte, plată unică, ajutoare pentru dezvoltarea rurală). Conform datelor RICA, laptele furnizează aproximativ 60 % din veniturile exploataţiilor specializate în producţia de lapte, dar acest procent tinde să scadă. RICA arată, de asemenea, că partea de subvenţii [43] din venitul brut pe exploataţie variază considerabil de la un stat membru la altul; această parte a crescut simţitor între 2000 şi 2006, cu o amploare diferită în funcţie de fiecare stat membru (tabelul 1).

Figura 12

Evoluţia venitului agricol net la preţurile constante (toate tipurile de producţie, 1993-2008)

+++++ TIFF +++++

Figura 13

Evoluţia venitului net la preţurile curente pentru exploataţiile specializate în producţia de lapte (1989-2006)

+++++ TIFF +++++

Tabelul 1

Partea de subvenţii din venitul brut pe exploataţie înainte de plata impozitelor şi a taxelor pentru exploataţiile din sectorul laptelui (2000, 2004 şi 2006)

Sursa: RICA; Venitul brut pe exploataţie înainte de plata impozitelor, a taxelor şi a TVA-ului = Venitul brut pe exploataţie (SE 410) – Sold subvenţii pe exploataţie şi taxe (SE 600) + Total subvenţii pe exploataţie (SE 605).

| 2000 | 2004 | 2006 |

Belgia | 11 % | 19 % | 28 % |

Republica Cehă | | 44 % | 60 % |

Danemarca | 18 % | 28 % | 31 % |

Germania | 18 % | 31 % | 36 % |

Grecia | 14 % | | 46 % |

Spania | 5 % | 12 % | 17 % |

Estonia | | 32 % | 43 % |

Franţa | 22 % | 33 % | 40 % |

Ungaria | | 42 % | 41 % |

Irlanda | 15 % | 22 % | 36 % |

Italia | 10 % | 11 % | 16 % |

Lituania | | 35 % | 37 % |

Luxemburg | 31 % | 43 % | 46 % |

Letonia | | 58 % | 63 % |

Ţările de Jos | 4 % | 12 % | 23 % |

Austria | 32 % | 44 % | 42 % |

Polonia | | 22 % | 35 % |

Portugalia | 18 % | 27 % | 37 % |

Finlanda | 72 % | 73 % | 77 % |

Suedia | 36 % | 41 % | 56 % |

Slovacia | | 43 % | 65 % |

Slovenia | | 37 % | 37 % |

Regatul Unit | 16 % | 23 % | 34 % |

Restructurarea determină o scădere semnificativă a numărului de exploataţii

34. Obiectivul de a asigura un nivel de trai echitabil producătorilor de lapte, în special prin creşterea venitului lor individual, este în mare parte atins prin sporirea productivităţii exploataţiilor. Restructurarea sectorului laptelui şi scăderea constantă a numărului de exploataţii au ca efect menţinerea, chiar creşterea venitului statistic mediu al producătorilor de lapte. UE-15 a pierdut jumătate dintre exploataţiile din sectorul laptelui între 1995 şi 2007; cu alte cuvinte, peste 500000 de producători şi-au încetat activitatea în această perioadă. Restructurarea este vizibilă îndeosebi în Danemarca, Grecia, Spania, Italia şi Portugalia.

35. Restructurarea sectorului se traduce în toate statele membre printr-o creştere continuă a dimensiunii medii a exploataţiilor, a cotei medii pentru livrări şi a productivităţii şeptelului (anexa II).

36. Există o puternică eterogenitate a structurilor de producţie între statele membre şi în interiorul acestora:

- în Danemarca, Ţările de Jos şi Regatul Unit, dimensiunea medie a efectivelor şi a cotelor pentru livrări este semnificativ mai ridicată decât în celelalte state membre ale UE-15;

- situaţia este foarte contrastantă în noile state membre. În Republica Cehă, în Estonia, în Ungaria şi în Slovacia, cota medie pentru livrări este destul de ridicată, deoarece sectorul este dominat de un anumit număr de exploataţii foarte mari; acestea din urmă coexistă cu numeroşi mici producători, dintre care mulţi nu au primit cote pentru livrări; în schimb, în Letonia, în Lituania şi în Polonia deţinătorii de cote sunt în majoritate exploataţii familiale de dimensiuni foarte mici;

- la nivelul tuturor statelor membre din Europa Centrală şi de Est, majoritatea exploataţiilor din sectorul laptelui practică o agricultură de semisubzistenţă; 67 % dintre efective numărau maxim două vaci în 2005.

37. Există o diferenţă importantă de scară între fabricile de lapte europene şi cele ale principalilor concurenţi de pe piaţa mondială (tabelul 2). Micile exploataţii (1-29 de vaci) asigură încă 30 % din producţia europeană, însă doar 1,2 % din producţia Statelor Unite, unde efectivele de peste 2000 de vaci asigură 23 % din producţia naţională de lapte. Cea mai mare parte din producţia europeană provine din exploataţii numărând între 30 şi 49 de vaci (20 %) şi peste 50 de vaci (50 %) [44].

Tabelul 2

Structurile de producţie în Europa (2005), în Statele Unite şi în Noua Zeelandă (2006)

Surse:

(1) Eurostat (efectiv mediu = numărul de vaci/numărul de exploataţii în 2005).

(2) Livestock Improvement Corporation (LIC), New Zealand Dairy statistics 2005/2006 (Statistici 2005/2006 privind sectorul laptelui în Noua Zeelandă).

(3) USDA, Profits, costs and the changing structure of the dairy farming (Profitul, costurile şi structura schimbătoare ale activităţii de creştere a animalelor pentru lapte), septembrie 2007, şi USDA, World markets and trade (Pieţe şi comerţ internaţional), iulie 2008.

| Numărul mediu al efectivului |

UE-25 (1) | 15 |

UE-15 (1) | 35 |

UE-10 (1) | 5 |

Noua Zeelandă (2) | 322 |

Statele Unite (3) | 120 |

Au devenit produsele lactate europene mai competitive pe pieţele mondiale?

Exporturile europene de produse lactate de bază au tendinţa de a-şi reduce volumul

38. Piaţa mondială a produselor lactate este foarte restrânsă: ea nu acoperă decât 6 % din producţia mondială de lapte (2007), iar preţurile sunt volatile [45]. Această piaţă include în principal produse prelucrate având un conţinut redus de apă, cum ar fi laptele praf şi untul, precum şi brânzeturile. În 2007, UE a exportat aproximativ 9 % din producţia sa totală în echivalent lapte [46], fiind, astfel, al doilea exportator mondial, după Noua Zeelandă.

39. Preţurile mondiale pentru lapte praf şi unt sunt aproape în permanenţă inferioare preţurilor în vigoare în UE. Piaţa mondială, mai puţin profitabilă, este deci folosită mai ales ca ultim debuşeu pentru produsele pe care piaţa internă nu le poate absorbi. Preţurile mondiale influenţează într-o măsură mai mică nivelul exporturilor de produse cu valoare adăugată mai mare, precum brânzeturile.

Tabelul 3

Poziţia UE în cadrul exporturilor mondiale ale anumitor produse lactate (în %)

Sursa:Comisia Europeană, DG Agricultură şi Dezvoltare Rurală.

| 1984 | 1995 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

UE-10 | UE-15 | UE-25 | UE-27 |

Unt/ulei de unt | 48,4 | 27 | 20,8 | 19,6 | 21,8 | 30 | 41,4 | 39,7 | 29,9 | 29,1 |

Lapte praf degresat | 30 | 31,6 | 29,1 | 12,7 | 13,3 | 19,4 | 27,4 | 17,4 | 7,2 | 19,7 |

Brânzeturi | 52 | 48,6 | 28,6 | 30 | 32,3 | 30,3 | 38,8 | 34,8 | 34,1 | 35,9 |

Lapte praf integral | 70,2 | 48,1 | 37,6 | 29,8 | 28,3 | 27,6 | 28,3 | 27,2 | 23,9 | 22 |

Lapte condensat | 67,7 | 61,7 | 51,6 | 44,4 | 45,5 | 38,9 | 30,7 | 28,5 | 29 | 36,1 |

40. Poziţia UE pe piaţa mondială s-a deteriorat după introducerea cotelor de lapte, în principal în favoarea Noii Zeelande şi a Australiei. Procentul deţinut de UE în cadrul comerţului mondial de produse lactate continuă să scadă (tabelul 3) [47], iar exporturile europene de produse lactate au tendinţa de a-şi micşora volumul (figura 14).

41. Exporturile au scăzut în 2008, cu excepţia celor de lapte praf integral. Cantităţile exportate depăşesc totuşi nivelul exporturilor nesubvenţionate atins înainte de iunie 2007.

Figura 14

Exporturile UE de unt, LPD, brânzeturi şi lapte praf integral (1995-2008)

+++++ TIFF +++++

Uniunea Europeană şi-a redus semnificativ ajutoarele pentru exportul de produse lactate

42. Obiectivul ajutoarelor pentru export este de a asigura participarea Comunităţii la comerţul internaţional de lapte şi de produse lactate [48]. Restituirile la export pentru produsele lactate se bazează pe diferenţa dintre preţurile interne şi cele de la nivel mondial. Exporturile subvenţionate sunt totuşi limitate ca valoare şi ca volum de cotele GATT, pentru patru categorii de produse: unt şi ulei de unt, lapte praf degresat, brânză şi alte produse lactate [49].

43. Începând din 2004, nivelul de restituire a fost redus în mod automat, astfel încât să se ţină seama de scăderea programată a preţurilor de intervenţie pentru unt şi pentru laptele praf degresat. Exporturile europene au continuat să fie subvenţionate, din cauza diferenţei de preţ care a continuat să existe între piaţa europeană şi cea mondială după reducerea preţurilor de intervenţie. În perioada iunie 2007-decembrie 2008, nivelul de restituire fixat de Comisie a fost echivalent cu zero pentru toate produsele.

Piaţa mondială este greu accesibilă fără susţinere bugetară

44. Pentru produsele de bază precum untul şi laptele praf degresat (LPD), piaţa mondială reprezintă o alegere de gradul doi pentru producătorii europeni. În trecut, producătorii nu puteau să aibă acces pe această piaţă decât cu sprijin de la bugetul comunitar, cu excepţia perioadelor în care preţurile mondiale erau ridicate. Orice scădere semnificativă a preţurilor mondiale făcea ca produsele de bază europene să fie insuficient de competitive pe piaţa mondială.

45. Dat fiind că cererea de produse lactate pe piaţa europeană nu este elastică, creşterea producţiei după dispariţia cotelor de lapte va conduce la o sporire semnificativă a exporturilor de produse lactate din UE. Scenariul avut în vedere de Comisie în cadrul bilanţului de sănătate prevede că 70 % din producţia suplimentară va trebui exportată [50]. Comisia urmăreşte să dezvolte exporturile fără să recurgă la restituiri la export, care ar trebui să dispară până în 2013. Realizarea acestui obiectiv este condiţionată de capacitatea industriei UE de a răspunde cererii mondiale, dar depinde şi de factori monetari. La începutul lui 2009, căderea preţurilor mondiale, la care se adaugă deprecierea dolarului în raport cu euro, a readus în atenţie problema competitivităţii producătorilor europeni şi a determinat Comisia să reintroducă sistemul restituirilor la export.

Factorii cei mai importanţi care trebuie luaţi în considerare în procesul de liberalizare a sectorului laptelui

Observaţie preliminară: reforma din 2003 a marcat începutul dispariţiei cotelor de lapte

46. Reforma decisă de Consiliu în 2003, pe baza opţiunilor definite în Agenda 2000, a orientat în mod clar sectorul laptelui în direcţia eliminării cotelor: sfârşitul cotelor de lapte este programat pentru 2015. Comisia a informat cu regularitate sectorul asupra situaţiei pieţelor şi asupra evoluţiei politicii din domeniul laptelui către liberalizare [51].

47. În cadrul dereglementării progresive, deciziile privind dispariţia preţului indicativ, scăderea preţurilor de intervenţie [52] şi restricţiile cantitative pentru intervenţie au slăbit deja considerabil mecanismul de susţinere a preţurilor, care reprezenta contraponderea plafoanelor de producţie. Prin aceste decizii, Comisia avertiza sectorul că fabricarea untului şi a laptelui praf degresat va deveni mai puţin profitabilă şi că este de dorit trecerea către produse cu valoare adăugată mai mare, precum brânzeturile [53].

48. În 2008, procedura specifică de consultare a părţilor interesate în cadrul bilanţului de sănătate s-a axat în special pe modalitatea de gestionare a tranziţiei către dispariţia cotelor. Consiliul a aprobat principiul creşterii progresive a cotelor naţionale pentru a permite o "aterizare lină a sistemului" [54] [traducere neoficială]. Cotele statelor membre vor face obiectul a cinci creşteri anuale de 1 % între anii de piaţă 2009/2010 şi 2013/2014, înainte de a fi eliminate la 31 martie 2015. Prin derogare, cota Italiei a fost majorată cu 5 % începând cu anul de piaţă 2009/2010. Aceste creşteri se vor adăuga creşterii generale de 2 % a cotelor, care a intrat în vigoare la 1 aprilie 2008 (2,5 % pentru unsprezece state membre din UE-15) [55]. În plus, începând cu anul de piaţă 2009/2010, ajustarea cantităţilor livrate, calculată pe baza diferenţei dintre conţinutul real de grăsimi şi conţinutul de referinţă de grăsimi atribuit fiecărui producător, va fi mai relaxată în favoarea acestuia din urmă [56]. Un efect imediat al acestor măsuri va fi de a soluţiona în totalitate sau în mare parte problema statelor membre a căror cotă este insuficientă, printre care, în primul rând, Italia.

49. Comisia estimează că, în urma suprimării cotelor de lapte [57]:

- majoritatea exploataţiilor specializate în producţia de lapte îşi vor putea continua activitatea;

- consumatorii vor beneficia de o scădere parţială a preţurilor la produsele lactate.

50. Conform diferitelor studii, efectele generale estimate a se produce în urma suprimării cotelor sunt următoarele [58]:

- o creştere a producţiei de lapte, care ar trebui să conducă la o scădere a preţului pieţei [59];

- o scădere a venitului producătorilor, în pofida creşterii cantităţilor produse;

- un transfer de bunăstare dinspre producători către consumatori;

- o relansare a exporturilor UE, ceea ce poate determina o scădere a preţurilor mondiale.

51. Recunoscând că previziunile bazate pe aceste modele sunt de o valoare limitată [60], Curtea doreşte să atragă atenţia asupra factorilor celor mai importanţi care trebuie luaţi în considerare în procesul de liberalizare a pieţei laptelui.

Echilibrul pieţei: instabilitatea pieţelor poate recrea rapid excedente

52. Conform Comisiei, pe pieţele agricole "se preconizează […] fluctuaţii mai mari ale preţurilor decât cele observate în ultimele decade […]. Prin urmare, orice schimbări semnificative ale cererii şi ofertei ar putea duce rapid la o mai mare volatilitate a preţurilor. O capacitate îmbunătăţită de adaptare a producţiei cu ajutorul unei mai mari orientări către piaţă şi al unor dispozitive de siguranţă adecvate este esenţială pentru facilitarea reacţiilor fermierilor la condiţii de piaţă mai volatile" [61].

53. În cadrul bilanţului de sănătate, Consiliul a decis, la propunerea Comisiei, să menţină intervenţia publică pe piaţă ca "plasă de siguranţă" constând în achiziţii la intervenţie pentru unt şi pentru lapte praf degresat. Volumul achiziţiilor efectuate la preţuri fixe este limitat la plafonul de 30000 de tone pentru unt şi la 109000 de tone pentru lapte praf degresat. Dincolo de aceste limite, Comisia poate efectua achiziţii suplimentare prin proceduri de atribuire de contracte de achiziţii publice. Atunci când plafoanele au fost atinse, Comisia este deci singura care decide volumul pentru care se va achiziţiona la intervenţie şi preţul la care va avea loc intervenţia, în funcţie de evoluţia pieţei.

54. Având în vedere că UE produce aproximativ 2 milioane de tone de unt şi 900000 de tone de lapte praf degresat, este suficient un excedent de producţie de 1,5 % (unt) sau de 12,11 % (lapte praf) pentru ca plafonul de intervenţie să fie atins. Cu alte cuvinte, cele două plafoane corespund achiziţionării a aproximativ 1,8 milioane de tone de echivalent lapte din 148 de milioane produse în Europa, mai exact 1 % [62]. Din cauza dimensiunii sale reduse, plasa de siguranţă riscă să aibă o utilitate limitată, neproporţională cu importanţa riscurilor de excedente cu care s-ar putea confrunta UE în caz de criză majoră. La sfârşitul exerciţiului 2008, în contextul crizei financiare şi economice, instabilitatea pieţelor s-a tradus prin reapariţia excedentelor de unt şi de lapte praf. Stocurile de intervenţie rămăseseră goale în 2007 şi 2008, însă la sfârşitul primului trimestru din 2009 acestea conţineau 36700 de tone de unt şi 67500 de tone de lapte praf. Astfel, în trei luni, achiziţiile Comisiei au depăşit plafonul de intervenţie pentru unt şi au atins peste 60 % din plafonul pentru lapte praf.

Restructurarea producţiei de lapte: riscul de reducere importantă a producţiei în zonele cele mai defavorizate şi de concentrare geografică a acesteia

55. Comisia estimează că restructurarea sectorului va continua. Ea apreciază între 2,8 % şi 3,7 % rata de dispariţie anuală a exploataţiilor agricole în perioada 2003-2013 [63].

56. Dispariţia într-un ritm susţinut a exploataţiilor agricole şi, în special, a exploataţiilor specializate în producţia de lapte reprezintă o provocare socioeconomică în zonele defavorizate, mai ales în zonele de munte, unde producătorii au posibilităţi limitate atât în ceea ce priveşte restructurarea, cât şi reconversia [64].

57. În plus, sistemul cotelor de lapte a fost organizat pe baze naţionale, pentru a se evita, printre altele, delocalizarea progresivă a producţiei către zonele cele mai propice creşterii animalelor pentru lapte. Cu toate acestea, în 2005, cea mai mare parte a producţiei de lapte europene, şi anume aproximativ 50 %, era deja concentrată pe 11 % din teritoriul UE [65]. Riscul pentru mediu este evident: unul dintre efectele aşteptate ale dereglementării şi ale scăderii preţurilor este că producţia va fi şi mai intensă în regiunile cu randament ridicat, unde presiunea asupra mediului este deja puternică, în timp ce numeroşi crescători din zonele cel mai puţin productive, mai ales din regiunile montane [66], vor fi nevoiţi să părăsească profesia.

58. În 2001, Comisia recunoştea în mod implicit riscurile socioeconomice sau de mediu asociate restructurării sectorului, printre care în primul rând cele referitoare la menţinerea producţiei în "regiunile defavorizate ale Comunităţii, mai ales în zonele montane, unde costurile de producţie sunt mai ridicate şi producţia de lapte este adesea singura activitate agricolă posibilă" [traducere neoficială]. De asemenea, Comisia considera că "o concentrare a producţiei de lapte ar risca să provoace probleme de mediu importante" [traducere neoficială] şi ar conduce, în plus, "la o standardizare a produselor şi, astfel, la o scădere a calităţii lor" [67] [traducere neoficială].

59. Comisia a recunoscut că sunt necesare măsuri specifice în zonele cele mai defavorizate (24 % din teritoriul UE, corespunzând procentului de 57 % din suprafaţa agricolă utilă), mai ales în zonele de munte. În special, ca urmare a bilanţului de sănătate 2008, restructurarea sectorului laptelui a devenit una dintre provocările noi pe care statele membre le pot integra în programul lor de dezvoltare rurală [68].

Competitivitatea pe pieţele mondiale: un obiectiv cu repercusiuni atât pentru producători, cât şi pentru întreprinderile de prelucrare

60. Obiectivul de creştere a competitivităţii producătorilor de lapte europeni reprezintă nucleul reformei. Realizarea acestui obiectiv depinde de capacitatea sectorului european al laptelui de a se adapta la cererea mondială din punctul de vedere al preţului şi al calităţii produselor.

61. Pentru ca preţurile europene să devină competitive, trebuie ca nivelul acestora să se apropie de cel al preţurilor mondiale, structural inferioare, cunoscându-se faptul că, din 2003, ajutoarele directe şi plăţile suplimentare compensează parţial scăderea preţurilor. Liberalizarea are ca efect accentuarea influenţei pieţei mondiale a untului şi a laptelui praf asupra preţurilor de producţie practicate în UE. Convergenţa preţurilor face inevitabilă continuarea restructurării, deoarece structurile de producţie europene sunt încă foarte diferite de cele ale concurenţilor extracomunitari (a se vedea punctul 37). Cu toate acestea, în UE-15, marja exploataţiilor din sectorul laptelui nu este corelată în mod direct cu dimensiunea efectivului acestora [69]. Se constată că exploataţiile care prezintă marje pozitive nu sunt neapărat cele mai mari, ci cele cu o densitate mai mare, cu randamente mari şi cu o unitate de lucru anuală redusă.

62. În ceea ce priveşte produsele, deşi UE este pe primul loc ca exportator de brânzeturi, vânzările Uniunii pe piaţa mondială continuă să acopere, în majoritate, produsele de bază, şi anume laptele praf şi untul (date 2008). În trecut, producătorii europeni de astfel de produse nu erau competitivi decât atunci când preţurile la nivel mondial erau ridicate. Păstrarea unor cote de piaţă semnificative pe piaţa mondială presupune deci un rol mai important al producătorilor de brânzeturi şi de alte produse cu valoare adăugată mare, conform obiectivului liberalizării, care constă tocmai într-o mai mare orientare a sectorului către piaţă.

Concluzii şi recomandări

63. Politica UE din domeniul laptelui a fost concepută în vederea realizării unei game complexe de obiective, în special atingerea echilibrului pieţei, stabilizarea preţurilor laptelui şi produselor lactate, asigurarea unui nivel de trai echitabil producătorilor şi îmbunătăţirea competitivităţii produselor lactate europene pe pieţele internaţionale. Raportul Curţii analizează gradul de îndeplinire a acestor obiective şi atrage atenţia asupra celor mai importanţi factori din actualul proces de liberalizare a sectorului european al laptelui.

Echilibrul pieţei

64. Începând din 1984, cotele de lapte reprezintă cheia de boltă a politicii europene din domeniul laptelui. De la introducerea lor, ele au impus producţiei limite stricte, dar nivelul lor s-a dovedit a fi mult timp prea ridicat în raport cu capacităţile de absorbţie ale pieţei. Plafoanele naţionale au fost fixate pe baza unor cifre istorice de producţie, iar anumite cote naţionale – în special cea a Italiei – au fost depăşite în mod sistematic.

65. Sistemul cotelor a fost deci însoţit pentru o perioadă foarte îndelungată de excedente structurale subvenţionate. În urma creşterii preţurilor mondiale, la sfârşitul exerciţiului 2006 şi în 2007, pentru prima dată excedentele aproape că au dispărut. Această situaţie nu putea fi considerată ca definitivă, după cum s-a demonstrat prin reapariţia excedentelor în 2008 şi 2009.

66. Pe piaţa liberalizată prin abolirea cotelor, capacităţile de producţie vor rămâne relativ rigide, iar producătorii ar putea să nu fie în măsură să se adapteze rapid la fluctuaţiile cererii. Consiliul a decis să menţină instrumentul de intervenţie publică drept "plasă de siguranţă". Cu toate acestea, din cauza dimensiunii sale reduse, plasa de siguranţă riscă să aibă o utilitate limitată în caz de criză majoră, neproporţională cu importanţa riscurilor de excedente cu care s-ar putea confrunta UE.

Recomandarea nr. 1

Comisia trebuie să supravegheze în continuare evoluţia pieţei laptelui şi produselor lactate, aplicând măsurile necesare pentru a se evita ca dereglementarea sectorului să ducă la recrearea unei situaţii de producţie excedentară. În caz contrar, obiectivul Comisiei de a menţine un nivel minim de reglementare, de tip plasă de siguranţă, ar putea să se dovedească rapid imposibil de respectat.

Preţul laptelui

67. Fixarea preţului de referinţă şi a cotelor a permis asigurarea unei mari stabilităţi a preţurilor nominale în decursul ultimilor douăzeci de ani. Dată fiind inflaţia, preţurile reale au cunoscut însă o erodare semnificativă în cursul aceleiaşi perioade şi, în consecinţă, marjele producătorilor au fost considerabil reduse. Aceştia din urmă au fost supuşi unei presiuni constante pentru a creşte eficienţa şi productivitatea, cei mai puţin eficienţi fiind scoşi de pe piaţă, deşi acest fenomen a putut fi atenuat în anumite cazuri prin capitalizarea cotelor. Evoluţia preţurilor de consum pentru lapte şi pentru produsele lactate nu reflectă neapărat modificările preţurilor de producţie.

Recomandarea nr. 2

Recunoscând că procesul de formare a preţurilor în domeniul alimentar este extrem de complex, Curtea apreciază că acesta trebuie să facă obiectul unei monitorizări regulate din partea Comisiei. Comisia şi statele membre trebuie să se asigure că o concentrare a întreprinderilor de prelucrare şi de distribuţie nu îi plasează pe producătorii de lapte în situaţia de a accepta orice preţ (price-takers) şi nu limitează posibilitatea consumatorilor finali de a beneficia în mod echitabil de scăderi de preţuri.

Veniturile producătorilor

68. Într-un context de depreciere generală a venitului agricol, crescătorii din sectorul laptelui şi-au menţinut, în medie, un venit uşor superior celui obţinut de alţi fermieri. De fapt, ajustarea structurală este cea care permite menţinerea venitului statistic mediu al producătorilor de lapte. UE-15 a pierdut jumătate dintre exploataţiile din sectorul laptelui între 1995 şi 2007.

69. Această tendinţă de consolidare a producţiei ar trebui să se continue şi chiar să se accelereze, cu atât mai mult cu cât zonele cele mai defavorizate se confruntă cu regresul sau cu dispariţia producţiei şi cu atât mai mult cu cât este vizibilă o concentrare a producţiei în zonele cu agricultură intensivă. Această evoluţie se poate dovedi nocivă pentru mediu şi pentru structura socială a zonelor defavorizate în care producţia de lapte este una dintre puţinele activităţi agricole posibile.

Recomandarea nr. 3

În ceea ce priveşte sectorul laptelui, atât vechea politică de susţinere a preţurilor, cât şi politica actuală de ajutoare directe la venituri sunt în practică politici care nu dispun de vreun obiectiv specific, cu caracter teritorial sau social [70]. Având în vedere importanţa producţiei de lapte în economia agricolă şi impactul acesteia asupra organizării spaţiului rural, Curtea recomandă Comisiei să aprofundeze reflecţia asupra strategiilor care trebuie aplicate, pentru a face faţă:

- problemelor specifice din regiunile în care producţia de lapte este mai vulnerabilă, mai ales în zonele montane;

- consecinţelor de mediu ale concentrării geografice a producţiei de lapte.

Competitivitatea pe pieţele mondiale

70. Poziţia UE în comerţul mondial al produselor lactate nu a încetat să se restrângă din 1984. Obiectivul de a-i face competitivi pe producătorii de lapte europeni se află în centrul evoluţiei actuale către liberalizarea sectorului. Conform acordurilor OMC, ajutoarele europene pentru exportul de produse lactate s-au redus semnificativ în cursul ultimilor ani.

71. De fapt, piaţa mondială a produselor lactate vizează în principal produsele de bază, precum laptele praf şi untul. Producătorii europeni ai acestor produse au fost competitivi pe pieţele mondiale doar atunci când preţurile erau ridicate. În afara acestor perioade, ei au exportat cu sprijin de la bugetul comunitar.

72. După o perioadă de creştere puternică în ultimii ani, cererea de pe piaţa mondială este în scădere. De aceea, Comisia a reactivat în 2009 sistemul de restituiri la export, al căror nivel fusese stabilit la zero în 2007. Această soluţie nu ar mai fi totuşi posibilă pe termen mediu, dacă acordurile de comerţ internaţional aflate în curs de negociere ar avea ca rezultat eliminarea restituirilor la export. Dezvoltarea în viitor a exporturilor este condiţionată de evoluţia cererii mondiale şi de capacitatea industriei UE de a o satisface.

Recomandarea nr. 4

În ceea ce priveşte sectorul european al laptelui, piaţa mondială va rămâne o piaţă secundară, la care acesta nu va putea avea acces decât în perioadele în care preţurile mondiale vor fi ridicate. Doar producătorii de brânzeturi şi de alte produse cu valoare adăugată mare îşi vor putea revendica procente de piaţă stabile. Este deci indispensabil pentru Comisie şi statele membre să îşi continue eforturile în vederea reorientării producţiei de lapte, cu prioritate către satisfacerea nevoilor pieţei interne europene şi, complementar, către producţia de brânzeturi şi de alte produse cu valoare adăugată mare, care să poată fi exportate fără sprijin bugetar.

Prezentul raport a fost adoptat de Curtea de Conturi la Luxemburg, în şedinţa sa din 23 iulie 2009.

Pentru Curtea de Conturi

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Preşedinte

[1] Federaţia Internaţională a Laptelui, Production of cow milk (Producţia de lapte de vacă), 2007, http://www.fil-idf.org. Comisia Europeană, L’agriculture dans l’Union européenne – Informations statistiques et économiques 2008 (Agricultura în Uniunea Europeană – Date statistice şi economice 2008).

[2] Ernst and Young, OCM viande bovine. Évaluation des mesures de marché dans le secteur de la viande bovine (OCP carne bovină. Evaluarea măsurilor de piaţă în sectorul cărnii bovine), Raport final, decembrie 2007.

[3] Federaţia Internaţională a Laptelui, Production of cow milk (Producţia de lapte de vacă), 2007, http://www.fil-idf.org.

[4] Eurostat, date 2006.

[5] Conform articolului 33 din Tratatul CE, obiectivele politicii agricole comune sunt:a)creşterea productivităţii agriculturii prin promovarea progresului tehnic, prin asigurarea dezvoltării raţionale a producţiei agricole, precum şi prin utilizarea optimă a factorilor de producţie şi, în special, a forţei de muncă;b)asigurarea în acest fel a unui nivel de trai echitabil pentru populaţia agricolă, în special prin majorarea venitului individual al lucrătorilor din agricultură;c)stabilizarea pieţelor;d)garantarea siguranţei aprovizionărilor;e)asigurarea unor preţuri rezonabile de livrare către consumatori.

[6] Curtea a abordat acest aspect cu precădere în Raportul special nr. 2/99 privind impactul reformei PAC asupra sectorului cerealelor (JO C 192, 8.7.1999). Mai mult, conform jurisprudenţei Curţii de Justiţie, "instituţiile comunitare trebuie să asigure concilierea permanentă pe care o pot cere eventualele contradicţii între aceste obiective considerate individual şi, atunci când este cazul, să acorde unuia sau altuia dintre acestea o prioritate temporară impusă de fapte sau circumstanţe economice" [traducere neoficială], Hotărârea din 19 martie 1992 în cauza C-311/90, Jozef Hierl/Hauptzollamt Regensburg, punctul 13, Repertoriul 1992, p. I-02061.

[7] Considerentele 3 şi 9 din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieţei în sectorul laptelui şi produselor lactate (JO L 160, 26.6.1999, p. 48) şi considerentele 19, 36, 43 şi 60 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a pieţelor agricole şi privind dispoziţii specifice referitoare la anumite produse agricole ("Regulamentul unic OCP") (JO L 299, 16.11.2007, p. 1).

[8] Considerentele 2, 5, 9 şi 25 din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999 şi considerentele 10, 19, 43 şi 60 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.

[9] Considerentul 2 din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999 şi considerentul 10 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.

[10] Articolul 33 alineatul (2) litera (b) din Tratatul CE.

[11] Considerentul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999 şi considerentul 16 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.

[12] Considerentul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999 şi considerentul 10 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.

[13] Regulamentul (CEE) nr. 856/84 al Consiliului din 31 martie 1984 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 804/68 privind organizarea comună a pieţelor în sectorul laptelui şi al produselor lactate (JO L 90, 1.4.1984, p. 10).

[14] Mecanismul de susţinere a preţurilor a fost slăbit prin eliminarea preţului indicativ al laptelui, prin scăderea preţurilor de intervenţie, prin creşterea cotelor naţionale cu 1,5 %, precum şi prin scăderea progresivă a prelevării datorate de producători în caz de depăşire a cotelor.

[15] Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.

[16] OCP în sectorul laptelui şi produselor lactate prevedea iniţial un mecanism de prelevare la import bazat pe un "preţ-prag". Acest sistem a fost abandonat în 1995 (acordurile GATT din 15 decembrie 1993) şi înlocuit cu taxe vamale fixe.

[17] Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului (JO L 270, 21.10.2003, p. 1), articolele 95-97.

[18] Regulamentul (CE) nr. 1782/2003, articolul 47 alineatul (2).

[19] Cu excepţia Maltei şi a Sloveniei, care au optat să aplice, începând din 2007, sistemul normal de plăţi unice la nivel regional.

[20] Răspunsurile Comisiei la Raportul special nr. 6/2001 privind cotele de lapte.

[21] Cheltuielile aferente liniilor bugetare 050212, 05030216 şi 05030217.

[22] În 2004, OCDE a ajuns la concluzia că prima pentru produsele lactate nu poate decât să diminueze "bunăstarea" contribuabililor. A se vedea Analyse de la réforme de la PAC de 2003 (Analiza reformei PAC din 2003), OCDE, Paris, 2004.

[23] S-au organizat vizite la următoarele organizaţii:

- Asociaţia Europeană a Laptelui (EDA), care reprezintă interesele industriei europene a laptelui pe lângă instituţiile europene, precum şi pe lângă organisme internaţionale precum Organizaţia Mondială a Comerţului sau Comisia Codex Alimentarius;

- COPA-COGECA. Comitetul organizaţiilor profesionale agricole din Uniunea Europeană (COPA) şi Confederaţia generală a cooperativelor agricole din Uniunea Europeană (COGECA) reprezintă interesele politice ale cooperativelor şi ale fermierilor europeni în Uniunea Europeană;

- Institut für Ökonomie der Ernährungswirtschaft (Institutul pentru economia industriei agroalimentare);

- IFCN (International Farm Comparison Network, Reţeaua internaţională de comparare a exploataţiilor agricole);

- Organizaţia pentru Cooperare şi Dezvoltare Economică (OCDE).De asemenea, auditorii au participat la două seminarii consacrate viitorului în sectorul laptelui, şi anume International Management Forum Milk (Riga) şi World Dairy Summit (summit mondial în sectorul laptelui) din 2007 (Dublin), precum şi la sesiunile de informare şi de consultare organizate de Comisie în cadrul "bilanţului de sănătate 2008".

[24] Danemarca nu şi-a utilizat însă în totalitate cota în anul de piaţă 2007/2008.

[25] Comisia Europeană, DG VI, Situation et perspectives du secteur laitier. PAC 2000 (Situaţia şi perspectivele în sectorul laptelui. PAC 2000), document de lucru, aprilie 1997. AND-International/ABTQ. Évaluation de l’OCM "Lait et produits laitiers" et du règlement "Quotas" (Evaluarea OCP privind "Laptele şi produsele lactate" şi a Regulamentului "Cote"), Raport final, martie 2002.

[26] Raportul special nr. 6/2001 al Curţii de Conturi Europene privind cotele de lapte (JO C 305, 30.10.2001).

[27] Comisia Europeană, Rapport sur les quotas laitiers (Raport privind cotele de lapte), document de lucru al Comisiei, SEC(2002) 789 final, 10.7.2002.

[28] Răspunsurile Comisiei la Raportul special nr. 6/2001 privind cotele de lapte.

[29] Considerentele 19, 43 şi 60 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.

[30] Preţuri nominale sau preţuri curente: se include inflaţia monetară; preţuri reale: se deduce inflaţia monetară.

[31] Volatilitatea preţurilor tinde să se diminueze într-un sistem reglementat de cote: a se vedea în special Boussard, J.M., Price risk management instruments in agricultural and other unstable markets (Instrumente de gestionare a riscurilor privind preţurile pe pieţele agricole şi pe alte pieţe instabile), FEA Thursday seminar, São Paulo, octombrie 2003.

[32] Comisia Europeană, Statistiques du Comité de gestion du lait (Statisticile Comitetului pentru gestionarea laptelui), date comunicate de statele membre ( 22 ianuarie 2009).

[33] Dat fiind că, în producţia de lapte, fluctuaţiile de preţ pe termen scurt reflectă variaţiile sezoniere, se utilizează ca indicator al stabilităţii în statele membre evoluţia preţului mediu anual de producţie. Cu toate acestea, preţurile în valoare absolută transmise către Eurostat de către statele membre au o fiabilitate variabilă şi nu permit calculul unui preţ mediu ponderat reprezentativ din punct de vedere statistic. De aceea, evoluţia preţurilor în UE este sintetizată aici prin ponderarea indicilor statelor membre care sunt cele mai importante din punctul de vedere al producţiei.

[34] Comisia Europeană, DG AGRI, Les conséquences de l’évolution des prix des produits agricoles sur les consommateurs (Consecinţele evoluţiei preţurilor produselor agricole asupra consumatorilor), document CM/WM/PB D(2007) 34703, 13.11.2007.

[35] Comparabilitatea datelor nu este perfectă: figura 8 sintetizează evoluţia preţului plătit producătorilor în principalele cinci state membre producătoare din UE-15. Figura 11, în afara faptului că include date referitoare la ouă, se raportează la consumul întregii populaţii a UE, al cărei număr şi structură au evoluat considerabil în perioada examinată.

[36] Lanţul de aprovizionare cu produse alimentare leagă trei sectoare economice: sectorul agricol, industria agroalimentară şi sectorul distribuţiei.

[37] Conform unei anchete efectuate în Belgia, "valoarea agricolă nu reprezintă decât între 30 şi 40 % din preţul de consum al produselor lactate" [traducere neoficială], Évolution récente des prix et des coûts dans la filière du lait (Evoluţia recentă a preţurilor şi a costurilor în sectorul laptelui), Service public fédéral Économie, Bruxelles, 2008. Conform altor surse, procentajul se apropie de 50 % pentru brânzeturile de tip Gouda sau Cheddar [a se vedea în special Comisia Europeană, Les conséquences de l'évolution des prix des produits agricoles sur les consommateurs (Consecinţele evoluţiei preţurilor produselor agricole asupra consumatorilor), p. 22].

[38] Cifra de afaceri totală a celor mai importanţi 15 actori din marea distribuţie la nivel european reprezintă aproximativ 77 % din piaţa alimentară europeană. Sursa: Comisia Europeană, Développement rural dans l’Union européenne – Informations statistiques et économiques – Rapport 2008 (Dezvoltarea rurală în Uniunea Europeană – Informaţii statistice şi economice – Raport 2008).

[39] Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic şi Social European şi Comitetul Regiunilor cu privire la preţurile la alimente în Europa, COM(2008) 821 final, 9.12.2008.

[40] Gouin, D-M., La gestion de l’offre dans le secteur laitier, un mode de régulation toujours pertinent (Gestionarea ofertei în sectorul laptelui, un mod de regularizare încă pertinent), Universitatea Laval, mai 2006.

[41] Datele RICA nu sunt însă reprezentative pentru ansamblul profesiei, deoarece exploataţiile specializate din domeniul laptelui înregistrate în RICA reprezintă doar 60 %, respectiv 25 %, din exploataţiile care deţin cel puţin o vacă pentru lapte, în UE-15 şi, respectiv, UE-25. În 2006, exploataţiile specializate din domeniul laptelui înregistrate în RICA acopereau 78 % din exploataţiile specializate din domeniul laptelui din UE-25 (conform anchetei Eurostat, Farm Structure Survey 2007).

[42] RICA, OTEX 41 (Bovine-lapte). A se vedea, de asemenea, Comisia Europeană, DG AGRI G3, Milk margins in the European Union (Marjele pentru lapte în Uniunea Europeană), 2004.

[43] Ajutoarele înregistrate în variabila SE 605 din RICA includ toate tipurile de ajutoare, din surse europene sau naţionale, din cadrul primului sau celui de al doilea pilon al PAC, cuplate sau decuplate, cu excepţia subvenţiilor pentru investiţii.

[44] Eurostat, Vaches laitières – Nombre d'exploitations et effectif selon la SAU et l'effectif de vaches laitières de l'exploitation en 2005 [Vaci pentru lapte – Numărul de exploataţii şi efectivul pe suprafaţă agricolă utilizată (SAU) şi efectivul de vaci pentru lapte pe exploataţie în 2005].

[45] FAO, Perspectives de l’alimentation (Perspective privind alimentaţia), iunie 2008 şi noiembrie 2008.

[46] Sursa: ZMP.

[47] Comisia Europeană, date extrase din diferite rapoarte reunite sub titlul La situation de l'agriculture dans l'Union européenne (Situaţia agriculturii în Uniunea Europeană). Referitor la tabelul 3, trebuie menţionat că evoluţia procentului deţinut de UE în comerţul mondial al produselor lactate a fost influenţată de extinderile succesive ale Uniunii; fiecare extindere a mărit în mod automat volumul comerţului intracomunitar şi l-a redus pe cel al exporturilor.

[48] Considerentul 77 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007.

[49] Această categorie include în principal laptele praf integral, laptele concentrat, laptele pentru consum şi produsele lactate proaspete.

[50] Institutul de economie industrială (IDEI, Universitatea din Toulouse), Analyse économique des impacts de la sortie du système de quotas laitiers dans l’UE (Analiza economică a impactului ieşirii din sistemul cotelor de lapte în UE), martie 2008, p. 5.

[51] Prin aplicarea politicii de "comitologie", Comisia gestionează politica din domeniul laptelui împreună cu statele membre în cadrul Comitetului pentru gestionarea laptelui şi a produselor lactate.

[52] Pentru unt, o scădere de 7 % în iulie 2004, de 7,5 % în iulie 2005, de 8,1 % în iulie 2006 şi de 5,1 % în iulie 2007. Pentru laptele praf, o scădere de 5 % în iulie 2004, de 5,3 % în iulie 2005 şi de 5,5 % în iulie 2006.

[53] Raportul Comisiei către Consiliu, Perspective de piaţă în sectorul produselor lactate, COM(2007) 800 final.

[54] Acord privind bilanţul de sănătate, 20 noiembrie 2008, http://ec.europa.eu/agriculture/healthcheck.

[55] Regulamentul (CE) nr. 248/2008 al Consiliului din 17 martie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 în ceea ce priveşte cotele naţionale de lapte (JO L 76, 19.3.2008, p. 6).

[56] Relaxarea constrângerii privind conţinutul de grăsimi ar echivala cu o creştere de 1,5-1,7 % a cotei de lapte comunitare (şi anume, de exemplu, +0,9 % pentru Franţa, +2,2 % pentru Danemarca, +3,4 % pentru Ţările de Jos), Camerele agricole din Normandia, Bilan de santé de la PAC – Expertise technique (Bilanţul de sănătate al PAC – Expertiză tehnică), noiembrie 2008.

[57] Comisia Europeană, CAP Health Check, Impact Assessment Note no 6 (Bilanţul de sănătate al PAC, Nota nr. 6 privind evaluarea de impact), document D(2008) MK / 15332, 20 mai 2008.

[58] Institutul de economie industrială, Analyse économique des impacts de la sortie du système de quotas laitiers dans l’UE (Analiza economică a impactului ieşirii din sistemul cotelor de lapte în UE), martie 2008.OCDE, Direcţia pentru alimentaţie, agricultură şi pescuit şi Direcţia pentru schimburi, An analysis of dairy policy reform and trade liberalisation. Trade and economic effects of milk quota systems (Analiza cu privire la reforma politicii din domeniul laptelui şi la liberalizarea schimburilor de produse lactate. Efectele comerciale şi economice ale sistemelor cotelor de lapte).COM/AGR/TD/WP(2004)19/FINAL, http://ww.oecd.org/dataoecd/1/37/34456378.pdf. Langley, S., Somwaru, A. şi Normile, M.A., USDA, Trade liberalization in international dairy markets. Estimated impacts (Liberalizarea comerţului pe pieţele internaţionale în sectorul laptelui. Impacturi estimate), Economic report research number 16, februarie 2006.Consorţiul INRA-Universitatea din Wageningen, Study on the impact of future options for the Milk Quota system and the common market organisation for milk and milk products (Studiu asupra efectelor viitoarelor opţiuni referitoare la sistemul cotelor de lapte şi la organizarea comună a pieţei laptelui şi produselor lactate), iunie 2002.INRA-ESR, Quelle politique laitière pour l’Europe? Sortir du régime des quotas laitiers? Paramètres à considérer et illustration dans le cas français (Ce fel de politică pentru Europa în domeniul laptelui? Abandonarea sistemului cotelor de lapte? Parametri de luat în calcul şi exemplul francez), Journée lait du département Économie et sociologie rurales de l’Institut national de la recherche agronomique (INRA) – Ziua laptelui organizată de Departamentul de economie şi sociologie rurală din cadrul Institutului Naţional de Cercetare Agronomică (INRA – Institut national de la recherche agronomique), Paris, 8 octombrie 2001.

[59] În Uniunea Europeană, o creştere de 1 % a producţiei de lapte reprezintă o scădere a preţurilor de producţie între 3 şi 4 % [a se vedea Institutul de economie industrială, Analyse économique des impacts de la sortie du système de quotas laitiers dans l'UE (Analiza economică a impactului ieşirii din sistemul cotelor de lapte în UE), p. 47].

[60] Sectorul european al laptelui este extrem de complex şi evoluţia sa depinde de o multitudine de parametri al căror efect conjugat este greu de anticipat. Chiar şi la nivelul tendinţelor generale, modelele se pot dovedi eronate, după cum o arată faptul că preţurile nu au evoluat conform previziunilor, după reforma din 2003.

[61] Comunicare a Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic şi Social European şi Comitetul Regiunilor cu privire la preţurile la alimente în Europa, COM(2008) 821 final, 9.12.2008.

[62] Coeficienţi de echivalenţă: 1 kg pentru 20,5 litri (unt) şi 1 kg pentru 11 litri (lapte praf degresat).

[63] Comisia Europeană, Development in the structure of the agricultural sector (Evoluţia structurii sectorului agricol), TV D(2007), 27 martie 2007.

[64] Chatellier, V., Delattre, F., Les soutiens directs et le découplage dans les exploitations agricoles de montagne (Ajutoarele directe şi decuplarea pentru exploataţiile agricole de munte), Économie rurale nr. 288/iulie-august 2005.

[65] Comisia Europeană, Développement rural dans l’Union européenne – Informations statistiques et économiques – Rapport 2008 (Dezvoltarea rurală în Uniunea Europeană – Informaţii statistice şi economice – Raport 2008), decembrie 2008.

[66] În noile state membre, micii crescători care au reuşit să se integreze în cadrul pieţei obţinând cote de lapte riscă să fie cei dintâi afectaţi de o scădere a preţurilor.

[67] Răspunsurile Comisiei la Raportul special nr. 6/2001 privind cotele de lapte.

[68] Decizia 2009/61/CE a Consiliului din 19 ianuarie 2009 de modificare a Deciziei 2006/144/CE privind orientările strategice ale Comunităţii pentru dezvoltarea rurală (perioada de programare 2007-2013) (JO L 30, 31.1.2009, p. 112).

[69] O dezeconomie de scară apare atunci când creşterea producţiei nu mai este însoţită de o diminuare a costurilor medii de producţie. Această situaţie intervine atunci când oferta anumitor resurse este fixă şi nu poate fi adusă cu uşurinţă la nivelul necesar pentru a se obţine eficienţă. Aceasta poate fi cauzată de slăbiciuni ale mediului operaţional (condiţii climatice şi topografie) sau de lipsa de eficacitate a unui operator în raport cu alţii. A se vedea MacDonald, James M., O’Donoghue, Erik J., McBride, William D., Nehring, Richard F., Sandretto, Carmen L. şi Mosheim, Roberto, Profits, costs and the changing structure of dairy farming (Profitul, costurile şi structura schimbătoare ale activităţii de creştere a animalelor pentru lapte), United States Department of Agriculture (ministerul agriculturii din Statele Unite ale Americii), Economic Research Report No 47, septembrie 2007.

[70] Odată cu introducerea în 2005 a sistemului de plăţi unice, statele membre aveau în măsură mai mare posibilitatea de a direcţiona acordarea ajutoarelor directe către anumite teritorii, prin aplicarea modelului regional. Cu toate acestea, în practică, decuplarea primei pentru lapte şi a plăţilor suplimentare nu a condus la nicio reorientare a sprijinului către producătorii de lapte prezenţi în zonele defavorizate. Decuplarea s-a tradus, în toate statele membre ale UE-15, prin atribuirea unui drept specific deţinătorilor de cote de lapte sau printr-o creştere a valorii unitare a drepturilor la plată pe care deţinătorii de cote le posedau deja.

--------------------------------------------------

ANEXA I

PRODUCŢIA ŞI CONSUMUL DE LAPTE ÎN UE

Surse: (1) Cronos, (2) Comisia: răspunsurile statelor membre la chestionarul trimestrial şi (3) Comisia: January 2009 dairy monthly.

(în 1000 de tone) |

| 1984 UE-15 (1) | 1994 UE-15 (1) | 2004 UE-25 (2) | 2008 UE-27 (2) |

Producţia de lapte de vacă | 136247 | 120179 | 136752 | 150647 |

Livrări | 123588 (91 %) | 111515 (93 %) | 124928 (91 %) | 134346 (89 %) |

Producţia de lapte pentru consum | 26449 | 30320 | 31942 | 32120 |

Producţia de unt | | | | |

Producţie industrială | 2622 | 1799 | 1979 | 2072 |

Total | 2 657 | 1 817 | 2 015 | 2 167 |

Consumul de unt | 1893 | n.d. | 1973 | 1882 |

Producţia de brânzeturi | | | | |

Producţie industrială (din lapte de vacă) | 4508 | 5650 | 7399 | 8163 |

Total | 4 882 | 6 168 | 8 341 | 9 547 |

Consumul de brânzeturi | 4201 | n.d. | 8024 | 7748 |

Producţia de lapte praf | | | | |

Degresat | 2364 | 1232 | 891 | 928 |

Semidegresat + integral | 867 | 1 001 | 870 | 864 |

Zară praf | 52 | 52 | 73 | 70 |

Total | 3283 | 2285 | 1834 | 1862 |

Consumul de lapte praf degresat | n.d. | n.d. | n.d. | 660 (3) |

Producţia de lapte condensat şi concentrat | 1645 | 1284 | 1188 | 1138 |

Producţia de cazeină şi cazeinat | 127 | 111 | 122 | 137 |

--------------------------------------------------

ANEXA II

DATE FUNDAMENTALE PRIVIND CREŞTEREA ANIMALELOR PENTRU LAPTE ÎN UE

Sursa: Curtea de Conturi Europeană, pe baza datelor Eurostat.

| Numărul de vaci (1 000) | Numărul de producători de lapte (1 000) | | Şeptelul mediu (vaci pe producător) | Randament pe vacă (kg) |

| | | | | | | | | 1985 | 1995 | 2005 | 2007 | 1985 | 1995 | 2005 | 2007 |

Belgia | 951,19 | 683,80 | 549,33 | 523,70 | 44,58 | 22,05 | 15,18 | 13,32 | | 21,34 | 31,02 | 36,19 | 39,32 | 3990,79 | 4935,65 | 5622,55 | 5490,44 |

Danemarca | 913,00 | 714,00 | 564,27 | 545,42 | 31,77 | 16,39 | 6,51 | 5,38 | | 28,74 | 43,56 | 86,73 | 101,38 | 5584,88 | 6544,82 | 8218,64 | 8137,21 |

Germania | n.d. | 5229,40 | 4235,96 | 4076,38 | 369,00 | 209,42 | 110,37 | 101,07 | | n.d. | 24,97 | 38,38 | 40,33 | n.d. | 5470,42 | 6833,09 | 6721,96 |

Grecia | 218,91 | 185,00 | 167,92 | 150,00 | 73,42 | 28,00 | 9,78 | n.d. | | 2,98 | 6,61 | 17,17 | n.d. | 3499,34 | 4127,03 | 5000,00 | 4819,40 |

Spania | 1880,20 | 1281,00 | 1001,92 | 903,00 | n.d. | 114,60 | 42,39 | 37,29 | | n.d. | 11,18 | 23,64 | 24,22 | n.d. | 4800,62 | 6445,73 | n.d. |

Franţa | 6506,10 | 4700,40 | 3883,84 | 3758,50 | 328,70 | 158,57 | 103,85 | 93,12 | | 19,79 | 29,64 | 37,40 | 40,36 | n.d. | 5406,56 | 6334,43 | 6344,43 |

Irlanda | 1495,20 | 1220,79 | 1081,96 | 1058,21 | 76,70 | 42,10 | 23,82 | 21,32 | | 19,49 | 29,00 | 45,42 | 49,63 | 3894,13 | 4380,03 | 4631,79 | 6111,47 |

Italia | 2804,00 | 2080,00 | 1860,18 | 1890,91 | 337,69 | 113,19 | 61,02 | 62,79 | | 8,30 | 18,38 | 30,48 | 30,11 | n.d. | 5046,73 | 5958,20 | 5581,96 |

Luxemburg | 70,29 | 47,75 | 39,34 | 40,04 | 2,31 | 1,42 | 0,97 | 1,09 | | 30,42 | 33,63 | 40,72 | 36,73 | 4278,84 | 5625,13 | 6567,08 | 6450,25 |

Ţările de Jos | 2333,00 | 1777,00 | 1433,20 | 1468,30 | 61,31 | 40,06 | 23,53 | 24,51 | | 38,06 | 44,36 | 60,91 | 59,91 | 5379,34 | 6356,22 | 7298,47 | 7247,40 |

Austria | n.d. | 706,49 | 535,79 | 521,68 | n.d. | 90,73 | 54,58 | 49,45 | | n.d. | 7,79 | 9,82 | 10,55 | n.d. | 4173,02 | 5826,32 | 5074,15 |

Portugalia | n.d. | 384,00 | 287,29 | 272,66 | n.d. | 86,00 | 15,86 | 13,50 | | n.d. | 4,47 | 18,11 | 20,20 | n.d. | 4583,33 | 6361,56 | n.d. |

Finlanda | n.d. | 402,30 | 318,76 | 296,07 | n.d. | 32,36 | 16,94 | 14,39 | | n.d. | 12,43 | 18,82 | 20,57 | n.d. | 8212,78 | 7775,04 | 7744,07 |

Suedia | n.d. | 481,70 | 393,26 | 369,65 | n.d. | 17,74 | 8,55 | 7,10 | | n.d. | 27,15 | 46,01 | 52,06 | n.d. | 6859,04 | 8206,20 | 8163,25 |

Regatul Unit | 3256,47 | 2631,93 | 2065,07 | 1978,00 | 52,88 | 36,68 | 26,31 | 28,14 | | 61,58 | 71,76 | 78,49 | 70,29 | 4956,41 | 5578,63 | 7073,20 | 6899,29 |

UE-15 | | 22525,56 | 18418,09 | 17852,52 | | 1009,32 | 519,65 | 472,47 | | | 22,32 | 35,44 | 35,24 | 4486,21 | 5396,16 | 6549,51 | n.d. |

| | | | | | | | | | | | | | | | | |

Republica Cehă | n.d. | 713,00 | 440,50 | 416,52 | n.d. | n.d. | 6,78 | 5,62 | | n.d. | n.d. | 64,97 | 74,11 | n.d. | 4378,58 | 6434,91 | 6002,75 |

Estonia | n.d. | 185,40 | 115,23 | 107,84 | n.d. | n.d. | 9,21 | 6,08 | | n.d. | n.d. | 12,51 | 17,74 | n.d. | 3812,84 | 5927,50 | 5705,22 |

Cipru | n.d. | 29,50 | 24,25 | 23,70 | n.d. | n.d. | 0,24 | 0,24 | | n.d. | n.d. | n.d. | 98,75 | n.d. | 4711,86 | 5990,65 | 6079,32 |

Letonia | n.d. | 291,90 | 172,36 | 182,32 | n.d. | n.d. | 50,90 | 43,69 | | n.d. | n.d. | 3,39 | 4,17 | n.d. | 3233,64 | 4356,37 | 3496,12 |

Lituania | n.d. | 586,00 | 493,89 | 398,37 | n.d. | n.d. | 170,79 | 123,17 | | n.d. | n.d. | 2,89 | 3,23 | n.d. | 3087,88 | 4450,42 | 3330,36 |

Ungaria | n.d. | 390,00 | 286,83 | 265,43 | n.d. | n.d. | 16,25 | 12,17 | | n.d. | n.d. | 17,65 | 21,81 | n.d. | 5054,95 | 6767,51 | 5442,59 |

Malta | n.d. | n.d. | 7,27 | 8,08 | n.d. | n.d. | 0,15 | 0,19 | | n.d. | n.d. | 49,12 | 42,53 | n.d. | n.d. | 5296,30 | 5340,79 |

Polonia | n.d. | n.d. | 2853,74 | 2767,78 | n.d. | n.d. | 727,10 | 651,05 | | n.d. | n.d. | 3,92 | 4,25 | n.d. | n.d. | 4328,07 | 3266,12 |

Slovenia | n.d. | n.d. | 130,68 | 124,19 | n.d. | n.d. | 19,71 | 19,20 | | n.d. | n.d. | 6,63 | 6,47 | n.d. | n.d. | 5479,59 | 4525,34 |

Slovacia | n.d. | n.d. | 193,20 | 177,22 | n.d. | n.d. | 13,46 | 11,54 | | n.d. | n.d. | 14,35 | 15,36 | n.d. | n.d. | 5538,47 | 5350,83 |

UE-10 | | | 4717,95 | 4471,45 | | | 1014,58 | 872,95 | | | | 4,63 | 5,10 | | 3958,77 | 4830,06 | 3866,06 |

| | | | | | | | | | | | | | | | | |

Bulgaria | n.d. | n.d. | n.d. | 335,90 | n.d. | n.d. | n.d. | n.d. | | n.d. | n.d. | n.d. | n.d. | n.d. | n.d. | n.d. | 2219,41 |

România | n.d. | n.d. | n.d. | 1572,90 | n.d. | n.d. | n.d. | 1012,40 | | n.d. | n.d. | n.d. | 1,55 | n.d. | n.d. | n.d. | 1168,03 |

UE-2 | | | | 1908,80 | | | | | | | | | | | | | 1353,04 |

--------------------------------------------------