RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 19.1.2007 
COM(2007) 13 final 
  
COMUNICARE A COMISIEI C ĂTRE CONSILIU, C ĂTRE PARLAMENTUL 
EUROPEAN, C ĂTRE COMITETUL ECONOMIC ŞI SOCIAL EUROPEAN ŞI 
CĂTRE COMITETUL REGIUNILOR 
Propunere de raport comun asupra protec ţiei sociale şi integrării sociale 2007 
 
RO 2   RO MESAJE CHEIE 
Statele membre au prezentat pentru prima dat ă rapoarte na ţionale integrate asupra strategiilor 
privind integrarea social ă, pensiile, sistemul sanitar şi de îngrijire1 pe termen lung. Au 
procedat astfel pe fondul îmb ătrânirii popula ţiei şi al globaliz ării intensificate. Toate se 
confruntă cu provoc ările permanente ale excluderii şi inegalit ăţii şi ale unei nevoi de a 
moderniza sistemele de protec ţie socială. Punctele de plecare difer ă între statele membre, dar 
următoarele mesaje cheie reies clar din analiza rapoart elor acestora: 
• Statele membre au r ăspuns provoc ării Consiliului European din prim ăvara 2006 de a 
reduce sărăcia copilului, cu angajamente clare de a întrerupe ciclul depriv ării. Aceasta va 
contribui la o coeziune social ă mai puternic ă şi mai durabil ă. Este vital ă asigurarea 
accesului la educa ţie şi pregătire de calitate pentru to ţi, punând accent mai ales pe 
preşcolarizare şi pe abordarea abandonului şcolar. Situa ţia imigran ţilor şi a minorit ăţilor 
etnice necesit ă atenţie deosebit ă. 
• Includerea activ ă apare ca un mijloc puternic de a promova integrarea celor mai 
dezavantaja ţi pe pia ţa socială şi a muncii. Condi ţionalitatea sporit ă în accesarea 
beneficiilor este o component ă majoră, dar aceasta nu trebuie s ă accentueze excluderea 
socială a celor care nu au acces la un loc de munc ă. În timp ce majoritatea statelor membre 
susţin o abordare echilibrat ă care îmbin ă sprijinul personalizat pe pia ţa muncii şi serviciile 
sociale accesibile, de înalt ă calitate, mai mult ă atenţie trebuie acordat ă asigurării unor 
niveluri adecvate de venit minim. 
• În primele lor planuri europe ne privind sistemul sanitar şi îngrijirea pe termen lung, statele 
membre identific ă drept prioritate nevoia de a:  asigura acces egal pentru to ţi; reduce 
inegalităţile privind s ănătatea în ceea ce prive şte rezultatele; gara nta o îngrijire sigur ă şi de 
înaltă calitate; şi a administra introducerea de  noi tehnologii pentru s ănătate şi viaţă 
independent ă. Folosirea mai ra ţională a resurselor este un factor esen ţial pentru a face 
sistemele sanitare durabile şi pentru a men ţine o calitatea înalt ă a acestora. Dar unele ţări ar 
putea avea nevoie s ă-şi extindă resursele umane şi financiare pentru a asigura cuprinderea 
adecvată a întregii popula ţii. Coordonarea îmbun ătăţită, promovarea unor stiluri de via ţă 
sănătoase şi prevenirea ar putea fi st rategii eficiente pentru to ţi, contribuind atât la o stare 
de sănătate îmbun ătăţită, cât şi la o încetinire a cre şterii cheltuielilor. 
• În majoritatea statelor membre în grijirea pe termen lung trebuie s ă fie extins ă şi sprijinită 
de o bază financiar ă solidă. Coordonarea mai strâns ă între sistemul sanitar şi serviciile 
sociale, sprijinul pentru  îngrijitorii informali şi exploatarea noilor tehnologii poate ajuta 
oamenii s ă trăiască în propria cas ă cât mai mult posibil. 
• Multe state adapteaz ă sistemele de pensii la cre şterile speran ţei de viaţă şi creează o relaţie 
transparent ă între contribu ţii şi beneficii. Oamenii mai în vârst ă se confrunt ă adesea cu un 
risc de sărăcie mai ridicat decât popula ţia general ă. Reformele vizeaz ă stabilirea unor 
sisteme de pensii adecvate şi durabile. Îmb ătrânirea înseamn ă că adecvarea pensiilor 
depinde tot mai mult de un num ăr sporit de persoane care lucreaz ă – şi care lucreaz ă pe 
timp mai îndelungat. Prin urmare, este vi tal ca în special muncitorii mai în vârst ă să aibă 
oportunitatea de a o face. Efect ele reformelor asupra adecv ării necesit ă monitorizare atent ă. 
                                                 
1 http://ec.europa.eu/employment_social/social_inclusion/naps_en.htm 
 
RO 3   RO • În ciuda reformelor actuale, îmb ătrânirea va spori cheltuielile pentru pensii, s ănătate şi 
îngrijire pe termen lung cu patr u puncte procentuale din PIB pân ă în 2050. Durabilitatea pe 
termen lung a finan ţelor publice este înc ă în pericol. Un raport2 recent al Comisiei a ar ătat 
că şase state membre se confrunt ă cu un risc ridicat, zece state cu un risc mediu şi nouă cu 
un risc sc ăzut. A face fa ţă acestui aspect es te o provocare politic ă cheie şi necesită o 
strategie îndreptat ă în trei direc ţii pentru a reduce datoria public ă, a spori num ărul 
persoanelor angajate şi a reforma sistemele de protec ţie socială. Raportul privind 
durabilitatea ia în considerare, de asemenea, riscul pensiilor inadecvate care pot duce la o 
presiune neprev ăzută în scopul cre şterilor ad-hoc ale pensiilor sau la o cerere sporit ă de 
alte beneficii. Astfel, aspectele adecv ării pensiei, durabilit ăţii şi moderniz ării trebuie 
abordate împreun ă. 
• Statele membre iau mai mult în considerare leg ăturile dintre politicile sociale, economice, 
şi cele privind ocuparea for ţei de munc ă la nivel na ţional, în special prin reforme privind 
pensiile, reducând accesul la prog ramele de pensionare anticipat ă şi sporind stimulentele şi 
oportunităţile de a lucra mai mult timp, ducând la rate mai mari de angajare a lucr ătorilor 
mai în vârst ă. Folosirea acestei interac ţiuni ca baz ă pentru programele de reform ă naţionale 
pentru cre ştere şi locuri de munc ă3 şi pentru strategiile de protec ţie socială şi integrare 
socială va contribui la ob ţinerea de rezultate.  
• Autoritatea UE şi a politicilor sociale na ţionale este consolidat ă. Părţile interesate, inclusiv 
persoanele direct afectate, sunt din ce în ce mai implicate în preg ătirea reformelor sociale. 
Dar calitatea implic ării ar putea fi îmbun ătăţită. Rolul părţilor interesate ar trebui extins 
până la punerea în aplicare şi supraveghere. Ar trebui m ărită interacţiunea între nivelurile 
de politic ă ale UE şi cele naţionale şi nivelurile locale şi regionale – unde are loc, în cea 
mai mare m ăsură, punerea în aplicare. La toate nivelurile cooper ării europene exist ă 
posibilitatea unei înv ăţări reciproce. 
1. INTRODUCERE 
Metoda deschis ă de coordonare (MDC) integrat ă, introdus ă în 20064, întăreşte capacitatea UE 
de a sprijini statele membre în calea lor c ătre o mai mare coeziune social ă în Europa. Aceasta 
începe să aibă un impact din ce în ce mai mare în domeniu, f ăcând ataşamentul UE fa ţă de 
valorile sociale mai vizibil pentru cet ăţenii europeni. MDC ajut ă la aprofundarea înv ăţării 
reciproce şi la creşterea implic ării părţilor interesate la nivel european şi la nivel na ţional. A 
sporit înţelegerea naturii multidimensionale a excluderii şi a sărăciei şi a creat o abordare 
comună a reformelor de protec ţie socială pe baza principiilor accesibilit ăţii, adecvării, 
calităţii, moderniz ării şi durabilit ăţii. Pentru prima oar ă, sunt abordate sistemul sanitar şi 
îngrijirea pe termen lung, ar ătând că aceste domenii sunt potrivite pentru un schimb de 
politici. Rapoartele na ţionale arat ă modul în care abordarea comun ă a tuturor obiectivelor 
măreşte eficienţa politicii şi calitatea cheltuielilor publice. No ile metode de lucru ale MDC au 
început să dea roade, în pofida faptului c ă sunt necesare eforturi la nivel comunitar şi naţional 
pentru a-i utiliza poten ţialul la maxim. 
                                                 
2 COM (2006) 574 final 
3 Ultimul Raport anual asupra progreselor : COM (2006) 816 
4 Obiective comune: http://ec.europa.eu/employment_social/social_inclusion/objectives_en.htm 
 
RO 4   RO 2. ASPECTE  DE ANSAMBLU  PRIVIND  POLITICILE  DE PROTEC ŢIE 
SOCIAL Ă ŞI INTEGRARE  SOCIAL Ă 
Coeziune social ă sporită 
Evoluţiile recente sunt încurajato are: practic în toate statel e membre au fost duse la 
îndeplinire sau sunt în curs de desf ăşurare reforme în scopul a face  sistemele mai durabile din 
punct de vedere fiscal şi social şi mai deschise la nevoile în continu ă evoluţie ale oamenilor. 
Există o convergen ţă puternic ă spre integrarea activ ă, recunoscându-se faptul c ă trebuie 
susţinut dreptul oamenilor de a juca un rol activ în societate. În ceea ce prive şte reforma 
pensiilor, exist ă o dorinţă de a progresa atât în domeniul adecv ării, cât şi al susţinerii. 
Îmbunătăţirea accesibilit ăţii, calităţii şi durabilit ăţii se constituie drept ţinta principal ă a 
strategiilor privind sistemul sanitar şi îngrijirea pe termen lung. 
După cum reiese din obiectivele MDC, promovarea egalit ăţii între femei şi bărbaţi este un 
element esen ţial în abordarea acestor chestiuni. În ansamblu, statele membre î şi asumă mai 
eficient preocup ările privind genul  şi datele sunt mai des analizate având în vedere sexul. 
Unele dintre ele sunt pioniere în a ap lica sistematic integrarea genului. Exist ă însă spaţiu 
apreciabil pentru asigurarea c ă măsurile politice sunt mai mult influen ţate de considerentele 
privind genul în cadrul tuturor celor trei direc ţii de cooperare.  
Interacţiunea cu locurile de munc ă şi creşterea  
Statele membre admit mai clar faptul c ă reforma economic ă şi cea a pie ţei muncii trebuie s ă 
contribuie la consolid area coeziunii sociale şi politicile sociale trebuie s ă susţină creşterea 
economic ă şi în domeniul muncii. Politicile de integrare activ ă pot spori oferta de munc ă şi 
consolida coeziunea societ ăţii. Sporirea bun ăstării copilului va ajuta mai mul ţi oameni s ă-şi 
dezvolte întregul poten ţial şi să contribuie pe deplin în societate şi în economie. Reformele 
continue ale pensiilor şi sănătăţii pot avea un efect evident atât asupra durabilit ăţii finanţelor 
publice, cât şi asupra comportamentului pe pia ţa muncii. Luarea de m ăsuri în domeniul 
sănătăţii îmbunătăţeşte calitatea vie ţii şi ajută la menţinerea durabilit ăţii financiare.  
Cu toate acestea, statele membre recunosc c ă o creştere economic ă temeinic ă şi crearea de 
locuri de munc ă nu duc automat la reducerea inegalit ăţilor legate de venit, a s ărăciei în cadrul 
muncii sau a diferen ţelor regionale. Unele programe na ţionale de reform ă arată, de asemenea, 
un angajament mai mare fa ţă de cei mai dezavantaja ţi membri ai societ ăţii, de exemplu prin 
abordarea segment ării şi precarit ăţii pe piaţa muncii şi prin ajutarea familiilor s ărace să 
beneficieze mai mult în urma cre şterii în domeniul muncii. M ăsurile de asigurare a 
durabilităţii finanţelor publice sunt înso ţite de dispozi ţii pentru protec ţia grupurilor celor mai 
vulnerabile. Este necesar ă o interacţiune sporit ă şi mai vizibil ă la nivel na ţional şi european. 
Administrare 
Societatea civil ă şi partenerii sociali sunt implica ţi tot mai mult în preg ătirea de strategii 
naţionale şi modernizarea protec ţiei sociale. Reformele pensiilor îmbun ătăţesc transparen ţa şi 
înţelegerea de c ătre indivizi a propriei pozi ţii. Există totuşi o deschidere c ătre dezvoltarea 
suplimentar ă a implic ării, nu mai pu ţin a fazelor de punere în aplicare şi supraveghere. 
Trebuie sporit ă coordonarea între nivelu rile locale, regionale, na ţionale şi europene. 
 
RO 5   RO Importanţa monitoriz ării şi evaluării efective este recunoscut ă acum pe plan general, dar se 
dau puţine detalii privind m ăsurile exacte avute în vedere. Exist ă o oarecare cre ştere în 
folosirea de indicatori şi norme, iar strategiile na ţionale aloc ă resurse şi responsabilitate 
sporite m ăsurilor pentru norme şi obiective, dar aceasta înc ă nu se face sistematic. Exist ă o 
coordonare mai bun ă între punerea în aplicare a politicilor privind s ănătatea şi integrarea 
socială şi folosirea Fondurilor Structurale, mai ales a Fondului Social European, dar 
vizibilitatea sa în acest domeniu ar putea fi îmbun ătăţită.  
3. PROVOC ĂRI CHEIE  ALE  DIFERITELOR  DIRECŢII ALE  ACTIVIT ĂŢII 
MDC   
3.1 Combaterea s ărăciei şi a excluderii 
Rapoartele statelor membre sunt mai strategice decât în anii anteriori, concentrându-se pe un 
grup mai limitat de priorit ăţi. Dar ele continu ă să recunoasc ă natura multidimensional ă a 
excluderii, tratând aspectele lor pr ioritare din multe perspective.  
Întreruperea transmiterii s ărăciei de la o genera ţie la alta 
Copiii prezint ă un risc de s ărăcie peste medie în majoritatea st atelor membre. În unele dintre 
ele, aproape fiecare al treilea c opil este expus acestui risc. Via ţa într-o familie cu un singur 
părinte sau f ără locuri de munc ă sporeşte riscul. Aceasta amenin ţă coeziunea social ă şi 
dezvoltarea durabil ă. Copiii defavoriza ţi au mai pu ţine şanse decât semenii lor s ă se descurce 
bine la şcoală, să se menţină în afara sistemul ui penal de justi ţie, să se bucure de o s ănătate 
bună şi să se integreze în societate şi pe piaţa muncii.  
Consiliul European din martie 2006 le-a solicitat statelor membre „s ă facă demersurile 
necesare pentru a reduce rapid şi în mod semnificativ sărăcia copilului , oferind tuturor 
copiilor oportunit ăţi egale, indiferent de mediul social din care provin”. Marea majoritate a 
statelor membre au considerat drept priorita te nevoia de a dezvolta  o abordare integrat ă şi pe 
termen lung pentru prevenirea şi abordarea s ărăciei şi excluderii în rândul copiilor. 
Statele membre trateaz ă problema printr-o combina ţie de politici abordând diferite unghiuri 
ale problemei: m ărirea venitului familiei, îmbun ătăţirea accesului la servicii, inclusiv la o 
locuinţă decentă; sau protejarea drepturilor copiilor. Statele membre tind s ă vizeze copiii şi 
familiile cele mai dezavantajate în cadrul unei abord ări generale mai largi. 
De eviden ţiat două aspecte: oportunit ăţi egale în privin ţa educaţiei, aceasta incluzand educatia 
prescolara şi cea a adul ţilor, precum şi promovarea particip ării părinţilor pe pia ţa muncii. 
Reconcilierea muncii şi vieţii de familie este facilitat ă prin intermediul accesului îmbun ătăţit 
la îngrijirea de calitate a copilului şi condiţii de munc ă flexibile. Aceasta ridic ă, de asemenea, 
problema promov ării unei împ ărţiri mai uniforme a muncii casnice şi a responsabilit ăţilor de 
îngrijire.  
În medie, 15% dintre studen ţi părăsesc şcoala mai devreme, dar în unele ţări mai mult de o 
treime dintre persoanele tinere sunt afectate. Abordarea fenome nului de parasire timpurie a 
scolii precum si imbunatatirea calificarilor tinerilor vor vor reduce riscul excluderii sociale şi 
 
RO 6   RO vor îmbun ătăţie perspectivele pe pia ţa muncii. Unele state membre au stabilit norme precise şi 
introduc m ăsuri preventive (educa ţia preşcolară, îndrumare şi consiliere, meditare, burse) şi 
acţiuni compensatorii (de exemplu şcoli de reeducare). Transfor marea acestora în strategii 
cuprinzătoare va ajuta la ob ţinerea de rezultate semnificative. 
În toate statele membre, şomajul tinerilor, mai ales în rândul persoanelor de provenien ţă 
imigrantă, este de dou ă ori mai mare decât rata general ă. (18,7% pentru UE-25 în 2004). 
Tinerii se reg ăsesc adeseori într-un cerc vicios de „prost pl ătit - neplătit”. Multe state membre 
extind uceniciile, oferind sprijin individualizat sau alternative active dup ă scurte perioade de 
şomaj, concentrându-se asupra ariilor defavo rizate din punct de vedere social sau 
îmbunătăţind accesul la m ăsurile generale. 
Promovarea integr ării active 
Locurile bune de munc ă sunt un mijloc durabil de a elimina s ărăcia şi excluderea social ă, 
consolidând perspectivele viitoare de angajare, capitalul uman şi social. Condi ţiile adecvate şi 
sănătoase de munc ă permit şi mai multor persoane s ă munceasc ă şi să îşi păstreze locul de 
muncă pe o perioad ă mai îndelungat ă. 
Statele membre se concentreaz ă tot mai mult pe „integrarea activ ă”5 pentru a spori integrarea 
socială. Există o tendinţă clară spre a face beneficiile mai stri ct dependente de disponibilitatea 
activă pentru munc ă şi a îmbun ătăţi stimulentele prin reforma taxelor şi beneficiilor. Unele 
state membre arat ă modul în care condi ţionarea poate fi cu succes combinat ă cu o diminuare 
progresiv ă a beneficiilor la reintrarea pe pia ţa muncii şi cu creditarea impozitului pentru 
slujbele slab remunerate pentru  a permite participarea pe pia ţa muncii a persoanelor 
dezavantajate. Politicile active consolidate privind pia ţa muncii, oportunit ăţile de a 
perfecţiona abilit ăţile, inclusiv din domeniu l IT (tehnologia informa ţiei), eforturile de a 
aborda dezavantajele educa ţionale şi consilierea adecvat ă sunt, de asemenea, element vitale 
pentru o serie echilibrat ă de politici de integrare activ ă. De men ţionat că, pentru a se asigura 
că o condiţionalitate sporit ă nu diminueaz ă sprijinul acordat celor care nu au acces la un loc 
de muncă, unele state membre au început s ă îmbunătăţească sfera de acoperire a beneficiilor. 
Dar nevoia de a garanta niveluri ad ecvate ale venitului minim prime şte atenţie insuficient ă în 
multe strategii.  
Creşterea economic ă şi în domeniul angaj ărilor nu va duce de una singur ă la integrarea 
persoanelor care sunt mai departe de pia ţa muncii. Unele state membre au pus la punct politici 
precum sprijinul în cadr ul slujbei pentru men ţinerea postului şi avansare, preg ătire la locul de 
muncă şi o creştere a salariului mini m pentru asigurarea c ă munca se pl ăteşte. Economia 
socială este o surs ă vitală de locuri de munc ă, inclusiv pentru persoa ne care au o calificare 
mai puţin înaltă sau capacitate redus ă de muncă, şi oferă servicii sociale care nu sunt furnizate 
de economia pie ţei. Măsuri împotriva discrimin ării, acţiuni pentru a combate excluderea 
socială şi supra-îndatorarea, promovarea antreprenoriatului şi adaptabilit ăţii, dreptul muncii 
împreună cu dialogul social şi conştientizarea sporit ă a beneficiilor integr ării pe piaţa muncii 
sunt, de asemenea, elemente cruciale. 
                                                 
5 Pentru o analiz ă aprofundat ă a conceptului : COM (2006) 44 final 
 
RO 7   RO Integrarea pe pia ţa muncii trebuie adeseori s ă fie îmbinat ă cu o serie de alte servicii. Unele 
state membre dezvolt ă o abordare mai structural ă a excluderii din punct de vedere al 
locuinţei şi al lipsei de ad ăpost, tinzând mai degrab ă spre prevenire şi calitatea locuin ţei, 
decât strict spre existen ţa unui loc de dormit. Reconcilierea nevoii de a asigura accesul 
universal la servicii de calitate cu limit ările legate de cost va fi o provocare cheie. 
Consiliul European a identificat persoanele cu dizabilit ăţi ca fiind o categorie prioritar ă pentru 
participarea sporit ă pe piaţa muncii. Unele state membre faciliteaz ă accesul persoanelor cu 
dificultăţi fizice pe pia ţa muncii, în timp ce altele abordeaz ă aspectul integr ării într-un mod 
mai larg: generalizarea politicilor, via ţa independent ă şi accesul mai bun la servicii sociale de 
calitate. În schimb, se acord ă mai puţină atenţie afecţiunilor şi dizabilit ăţii mintale.  
Mai multe state membre adopt ă o abordare mai holistic ă a integrării migran ţilor şi a integrării 
sociale a minorităţilor etnice , identificate, de asemenea, ca f iind categorii prio ritare. Aceasta 
implică abordarea dezavantajelor educa ţionale şi dezvoltarea abilit ăţilor lingvistice, dar şi 
combaterea discrimin ării şi promovarea particip ării mai largi la via ţa civică.  
Consolidarea integr ării sociale a persoanelor dezavantajate în speran ţa integrării lor durabile 
în câmpul muncii es te, la ora actual ă, o prioritate specific ă a FSE. M ăsurile pot fi sprijinite pe 
baza tuturor priorit ăţile FSE pentru 2007-2013 şi planurile ofer ă într-adev ăr o vizibilitate mai 
mare Fondurilor Structurale. FEDR  va contribui la îmbun ătăţirea infrastructurii legate de 
integrarea social ă şi de combaterea depriv ării urbane. 
3.2 S ănătatea şi îngrijirea pe termen lung 
În acest prim an de coordonare, rapoartele arat ă diferenţe frapante între evolu ţiile sănătăţii 
între şi în interiorul statelor membre. Speran ţa de viaţă variază între ţări de la 65,7 la 77,9 ani 
pentru bărbaţi şi de la 75,9 pân ă la 82,5 pentru femei. Se observ ă, de asemenea, în numeroase 
ţări divergen ţe semnificative în statutul socio-economic. Aceste evolu ţii sunt afectate de mul ţi 
factori, inclusiv condi ţiile de trai şi de munc ă. Statele membre încearc ă să reducă aceste 
diferenţe prin îmbun ătăţirea prevenirii şi a educa ţiei sanitare, la fel ca şi prin accesul la 
serviciile de s ănătate. 
Accesul (inegal) la sistemul sanitar şi la îngrijire pe termen lung 
Toate statele sunt puternic angajate în a asigura accesul la servicii sanitare şi la îngrijire pe 
termen lung de calitate. Totu şi, aceasta nu se traduce neap ărat prin acces universal şi rămân 
inegalităţi semnificative . Plăţile efective au crescut consider abil în urma excluderii anumitor 
tipuri de îngrijire din pachetul de beneficii şi a unor cre şteri a contribu ţiilor pentru a m ări 
venitul şi a reduce consumul excesiv. Pentru a evita  piedicile în calea accesului celor mai 
vulnerabile grupuri, statel e membre introduc derog ări, plăţi anticipate şi plafoane de 
cheltuieli.  
Distribuţia îngrijirii este uneori neuniform ă. Diferen ţele regionale în aco rdarea acesteia 
rezultă nu numai din motive geografice, ci şi din caracteristici institu ţionale. În timp ce a 
permis serviciilor s ă se adapteze la circumstan ţele locale, descentralizarea a dus şi la acoperire 
şi practici de tratament variabile. Capacitatea de finan ţare poate, de asemenea, s ă difere între 
 
RO 8   RO regiuni. Fondurile Structurale ale UE sprijin ă îmbunătăţirile în infrastructura s ănătăţii pentru a 
reduce asemenea diferen ţe. 
Există nevoia de a dezvolta sisteme de îngrijire pe termen lung  pentru a face fa ţă cererii în 
continuă creştere. Furnizarea actual ă este adeseori insuficient ă, ceea ce are ca rezultat costuri 
personale ridicate şi perioade de a şteptare mari. Structurile în schimbare ale familiilor, 
mobilitatea geografic ă sporită şi participarea sporit ă a femeilor pe pia ţa muncii impun îngrijiri 
formale mai multe pentru cei în vârst ă şi pentru cei cu dizabilit ăţi. Există un consens asupra 
acordării priorit ăţii sistemelor de îngrijire la domiciliu şi introducerii de noi tehnologii (de 
exemplu sisteme de via ţă independent ă) care pot permite oamenilor s ă trăiască în propriul 
cămin cât mai mult timp posibil. Statele membre accentueaz ă, de asemenea, importan ţa 
reabilitării, ajutându-i pe dependen ţi să se întoarc ă la o viaţă activă. Există o recunoa ştere 
crescândă a nevoii de a crea o baz ă solidă pentru finan ţarea îngrijirii pe termen lung şi unele 
state membre se îndreapt ă în această direcţie. 
Îmbunătăţirea calităţii prin standarde, medicin ă pe bază de eviden ţe şi îngrijire integrat ă 
Statele membre folosesc o serie de mijloace pentru a realiza şi a menţine o calitate înalt ă în tot 
sistemul. Acestea includ: standarde de calitate, de exemplu cerin ţe structurale şi procedurale 
minime pentru furnizori, acredita rea sau certificarea furnizorilor şi sisteme de monitorizare a 
calităţii bazate pe exerci ţii de raportare şi inspecţii. Profesioni ştii din sănătate sunt încuraja ţi 
să foloseasc ă instrucţiuni clinice accesibile evaluate la nivel central şi bazate pe cele mai bune 
evidenţe disponibile. Au fost înfiin ţate agenţii de evaluare a tehnologiei na ţionale a s ănătăţii 
care coopereaz ă la nivelul UE (EUnet-HTA). Ajut ă la asigurarea c ă intervenţiile noi sunt 
eficiente, sigure şi eficiente din punct de vedere al costurilor. 
Pentru a spori viteza de reac ţie a sistemului şi satisfacţia pacientului, se dezvolt ă un model de 
îngrijire mai centrat pe pacient. Acesta incl ude servicii personalizate (mai ales în cadrul 
îngrijirii pe termen lung) şi asigurarea drepturilor pacien ţilor, alegerea, implicarea în luarea de 
decizii şi răspuns prin intermediu l supravegherii pacien ţilor.  
Statele membre au ca scop o coordonare mai bun ă între îngrijirea primar ă, externă şi 
secundară şi terţiară internă şi între îngrijirea medical ă, de infirmerie, social ă şi paliativă. 
eHealth poate ajuta. Se a şteaptă ca aceasta s ă ducă la treceri ale pacien ţilor prin sistem mai 
bune, mai eficiente, s ă reducă intervenţiile nepotrivite, s ă favorizeze via ţa independent ă şi să 
sporească satisfacţia şi siguranţa pacienţilor.  
Sunt puse în aplicare programe de promovare şi de prevenire pentru a aborda afec ţiunile 
netransmisibile şi inegalit ăţile privind s ănătatea (de exemplu cancerul, afec ţiunile 
cardiovasculare, programele de vaccinare). 
Realizarea durabilit ăţii financiare şi pe termen lung  
Durabilitatea îngrijirii sanitare şi pe termen lung prezint ă aspecte legate de resursele umane şi 
financiare. Resursele sunt  însemnate, chiar dac ă există diferenţe simţitoare în privin ţa 
cheltuielilor (între 5% şi 11% din PIB în 2003) şi a personalului a ngajat (între 3% şi 10% din 
populaţia cu vârst ă de muncă).  
 
RO 9   RO Din rapoarte reiese clar nevoia de a controla costurile  care cresc cu mult mai repede decât 
PIB-ul. Constrângerile principale re ies din noile tehnologii, din tendin ţele preţurilor, din 
aşteptările crescute ale pacien ţilor şi, pe viitor, din îmb ătrânirea popula ţiei. O provocare cheie 
este aceea de a permite fiecarei personae s ă beneficieze de progresele medicinei în mod rapid 
şi echitabil. Cele mai multe state membre promoveaz ă o folosire mai ra ţională a resurselor 
prin: de exemplu, plafoane de ch eltuieli de ansamblu, contribu ţii şi folosirea medicamentelor 
generice, a instruc ţiunilor personalului şi a evalu ării tehnologiilor de s ănătate. Pentru a 
promova eficien ţa, unele state membre separ ă rolurile de furnizare şi de finan ţare şi susţin 
concurenţa între furnizorii de servicii sanitare. Cheltuielile private se situeaz ă acum la un 
nivel mediu de 26% din to talul cheltuielilor din s ănătate, datorit ă punerii în aplicare a 
politicilor de limitare a costurilor şi cererii crescute, determinate de un venit mai mare pe cap 
de locuitor. Statele membre accelereaz ă restructurarea sistemului sanitar , aducând adeseori 
o provocare intereselor vechi, prin sisteme de îndrumare, consolidând îngrijirea primar ă şi 
legătura sa cu terito riul, reducând num ărul paturilor de spital şi sporind interven ţiile 
chirurgicale zilnice şi raţionalizarea îngrijirii spec ializate prin concentrarea ei în câteva centre 
de excelen ţă. 
Creşterea aşteptată a consumului de servicii de îngrijire este o arie major ă a creşterii în 
domeniul locurilor de munc ă. Există totuşi un surplus general de speciali şti şi o insuficien ţă 
de generali şti şi de infirmiere. Cererea crescut ă de personal în unele ţări acapareaz ă, de 
asemenea, resurse medicale din alte ţări, ceea ce subliniaz ă nevoia de o abordare comun ă. 
Există necesitatea de m ăsuri de sporire a p ăstrării şi furnizării de personal medical  pe 
termen lung. Totodat ă, în ceea ce prive şte îngrijirea pe termen lung, exist ă insuficien ţe privind 
forţa de munc ă. Îngrijitorii informali necesit ă pregătire, supravegherea semenilor, consiliere şi 
pauze în îngrijire şi posibilitatea de a echilib ra îngrijirea familiei şi munca pl ătită. 
În prezen ţa acestor situa ţii variabile, provoc ările specifice fiec ărui stat difer ă simţitor. Unele 
trebuie să acorde mai multe resurse sistemului sanitar şi de îngrijire pe termen lung pentru a 
asigura acoperirea adecvat ă şi în acelaşi timp a spori eficien ţa, în timp ce în altele eficien ţa în 
sine va fi cheia pentru a men ţine sisteme durabile. 
Căutarea unei strategii benefice pentru to ţi 
Statele membre recunosc interdependen ţa dintre acces, calitate şi durabilitate financiar ă: 
politicile de l ărgire a accesului trebui s ă fie echilibrate de durabilitatea financiar ă sporită şi 
durabilitatea pe termen lung trebuie s ă satisfacă nevoia de îngrijire de calitate pentru to ţi. 
Există atât disensiuni, cât şi sinergii între politici diferite. Eviden ţierea disensiunilor şi 
dezvoltarea sinergiilor ajut ă la asigurarea protec ţiei sociale adecvate împotriva riscurilor 
sistemului de s ănătate şi de îngrijire pe termen lung. Este v ăzută ca o strategie benefic ă pentru 
toţi promovarea stilurilor de via ţă active şi sănătoase, sănătăţii şi siguranţei la locul de munc ă 
şi a unei îngrijiri mai preventive şi a luării în considerare a chestiunilor s ănătăţii în toate 
politicile. Îmbun ătăţirea coordon ării, atât între tipurile de îngrijire, cât şi între diferitele 
niveluri de competen ţă (naţional, regional, local) şi o mai larg ă folosire a medicinei bazate pe 
evidenţe şi a evaluării tehnologiilor poate, de asemen ea, spori calitatea îngrijirii şi siguranţa 
pacientului şi contribui la controlul cheltuielilor. 
 
RO 10   RO 3.3 Pensii adecvate şi durabile 
Raportarea privind pensiile a avut deja  loc în 2006. Raportul vast de sintez ă privind pensiile 
adecvate şi durabile6 arată clar că strategiile privind reforma trebuie s ă ia în considerare 
sinergiile şi disensiunile dintre obiectivele largi ale adecv ării, durabilit ăţii şi moderniz ării. 
Reforme structurale generale au avut loc în majoritatea statelor în ultima decad ă şi au 
continuat în unele state membre în 2006. Acestea se bazeaz ă pe o abordare de ciclu al vie ţii 
prin întărirea legăturii între contribu ţii şi beneficii şi reuşita creşterii longevit ăţii şi pe strategii 
active privind îmb ătrânirea prin reducerea accesului la programele de pensionare anticipat ă şi 
mărirea stimulentelor de a lucra mai mult. Trebuie s ă fie armonizate cu pr ogresul deschiderii 
pieţei muncii pentru lucr ătorii mai în vârst ă. Pentru a garanta atât adecvarea, cât şi 
durabilitatea sistemului de pensii, mai mul ţi oameni trebuie s ă munceasc ă, şi să munceasc ă 
mai mult timp. Cre şterile continue ale ratelor de angajare a lucr ătorilor mai în vârst ă sunt 
încurajatoare, dar nu sunt un motiv de automul ţumire. 
Există o recunoa ştere clară a faptului c ă problemele legate de durabilitate şi adecvare merg 
mână în mână. Sisteme de pensii neviabil e pun pensiile în pericol şi vice versa, pensii 
inadecvate genereaz ă cereri neprev ăzute de evitare a s ărăciei pensionarului. Rate de înlocuire 
teoretice, ar ătând cum ar varia pensia unui lucr ător tipic pân ă în 2050, indic ă scăderi în 
majoritatea ţărilor la o vârst ă dată de pensionare, mai ales în acele ţări care au aplicat reforme 
cuprinzătoare (şi au îmbun ătăţit durabilitatea). Stat ele membre planific ă să compenseze 
această scădere prin prelungirea perioadei de munc ă sau prin sporirea economiilor din pensii 
suplimentare. Pentru acele ţări care se bazeaz ă pe acordarea de pensii suplimentare, asigurarea 
de pensii private şi extinderea acoperii r ămân esenţiale. 
Eforturile în 2006 s-au concentrat pe probleme specifice, cum ar fi ri scul mai mare de s ărăcie 
a femeilor mai în vârst ă, pensii minime sau venituri minime în cadrul m ăsurilor de asisten ţă 
socială. Există măsuri care difer ă mult, întrucât unele ţări au sporit considerabil acoperirea în 
ultimii ani, în timp ce în alte ţări încrederea în pensiile minime  scade ca rezultat al maturiz ării 
pensiilor legate de câ ştig şi al ratelor de angajare mai mari. Statele membre trebuie s ă aibă în 
vedere ajust ări viitoare, inclusiv indexarea acestor tipur i de beneficii, în special pentru a se 
asigura că beneficiarii nu sunt prea departe de ni velul de ansamblu al salariilor, men ţinând 
totodată stimulente puternice pentru a lucra mai mult timp şi pentru economisire. 
O altă preocupare au fost aranjamentele flexibile c ătre sfârşitul perioadei de munc ă. 
Stimulente financiare adecvate pentru a munci pe o perioad ă mai îndelungat ă sunt cruciale. 
Efectele acestor stimulente pot varia la  momente diferite în ceea ce prive şte vârsta standard de 
pensionare şi pentru niveluri de câ ştig diferite. Asemenea sisteme tind s ă fie complicate şi este 
important s ă se promoveze transparen ţa şi o mai bun ă înţelegere a indivizilor. 
                                                 
6 SCE(2006)304 din 27.2.2006