[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 30.9.2010

COM(2010) 521 final

2010/0275 (COD)

Propunere de

REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI

privind Agenția europeană pentru securitatea rețelelor și a informațiilor (ENISA)

{SEC(2010) 1126}{SEC(2010) 1127}

EXPUNERE DE MOTIVE

1. CONTEXTUL PROPUNERII

1.1. Context strategic

Agenția europeană pentru securitatea rețelelor și a informațiilor („The European Network and Information Security Agency”, denumită în continuare „ENISA”) a fost instituită în martie 2004, pentru o perioadă inițială de cinci ani, prin Regulamentul (CE) nr. 460/2004[1], având ca scop principal asigurarea „[...] unui nivel ridicat și eficient al securității rețelelor informatice și a datelor în [Uniune] ” și dezvoltarea „ [...] unei culturi a securității rețelelor informatice și a datelor în beneficiul cetățenilor, consumatorilor, întreprinderilor și organizațiilor din sectorul public al Uniunii Europene, contribuind astfel la funcționarea normală a pieței interne .” Regulamentul (CE) nr. 1007/2008[2] a prelungit mandatul ENISA până în martie 2012.

Prelungirea mandatului ENISA în 2008 a ocazionat, de asemenea, lansarea unei dezbateri cu privire la direcţia generală a eforturilor europene pentru realizarea securității rețelelor și a informațiilor („network and information security” – NIS), la care Comisia a contribuit prin lansarea unei consultări publice privind obiectivele posibile ale unei politici consolidate în materie de NIS la nivelul Uniunii. Această consultare publică s-a derulat din noiembrie 2008 până în ianuarie 2009 şi a adunat aproape 600 de contribuţii[3].

La 30 martie 2009, Comisia a adoptat o comunicare privind protecţia infrastructurilor critice de informaţii („Communication on Critical Information Infrastructure Protection” – CIIP)[4], care pune accentul pe protejarea Europei împotriva atacurilor cibernetice şi a perturbărilor sistemelor informatice prin mărirea gradului de pregătire, securitate şi reziliență, cu un plan de acţiune care invită ENISA să joace un rol, în principal de sprijinire a statelor membre. Planul de acţiune a fost aprobat în linii mari în cadrul discuţiilor purtate la Conferinţa ministerială privind protecţia infrastructurilor critice de informaţii (CIIP) care a avut loc la Tallinn, în Estonia, pe 27 şi 28 aprilie 2009[5]. Concluziile preşedinţiei Uniunii Europene privind conferința subliniază importanţa „de a profita de sprijinul operaţional” al ENISA; în ele se afirmă că ENISA „reprezintă un instrument valoros de sprijinire a eforturilor de cooperare în acest domeniu la nivelul Uniunii” și se indică necesitatea de a regândi şi de a reformula mandatul agenţiei „pentru a pune mai mult accent pe prioritățile şi necesitățile UE; pentru a obține o capacitate de reacţie mai flexibilă; pentru a dezvolta aptitudini și competențe, precum şi pentru a consolida eficienţa operaţională a agenţiei şi impactul său general” cu scopul de a face astfel încât agenţia să devină „un activ permanent pentru fiecare stat membru şi pentru Uniunea Europeană în general.” ”

În urma discuţiilor purtate cu ocazia Consiliului Telecomunicații din 11 iunie 2009, în cadrul cărora statele membre și-au exprimat sprijinul în favoarea extinderii mandatului ENISA şi a sporirii resurselor agenției în lumina importanţei NIS şi a evoluției continue a provocărilor din acest domeniu, dezbaterea a fost finalizată sub preşedinţia suedeză a Uniunii. Rezoluția Consiliului din 18 decembrie 2009 privind o abordare europeană a securității rețelelor și a informațiilor (NIS) bazată pe colaborare[6] recunoaşte rolul şi potenţialul ENISA şi „necesitatea de a continua dezvoltarea acesteia, astfel încât să devină un organism eficient” . Rezoluția subliniază, de asemenea, necesitatea de a moderniza şi a consolida agenţia pentru a sprijini Comisia şi statele membre în reducerea decalajului dintre tehnologie şi politică, îndeplinind rolul de centru de expertiză al Uniunii în materie de NIS.

1.2. Contextul general

Tehnologiile informației și comunicațiilor (TIC) au devenit axul central al economiei și societății europene în ansamblul său. TIC sunt vulnerabile la amenințări care nu mai respectă graniţele naţionale şi care au luat noi forme odată cu evoluţia tehnologiei şi a pieţei. Deoarece TIC au caracter mondial, sunt interconectate şi interdependente cu alte infrastructuri, securitatea şi reziliența acestora nu pot fi asigurate prin abordări strict naţionale şi necoordonate. În acelaşi timp, provocările legate de NIS evoluează rapid. Reţelele şi sistemele informatice trebuie protejate eficient împotriva tuturor tipurilor de perturbări şi disfuncționalități, inclusiv împotriva atacurilor omului.

Politicile privind securitatea reţelelor şi a informaţiilor (NIS) joacă un rol central în Agenda digitală pentru Europa[7] (ADE), iniţiativă emblematică în cadrul strategiei UE 2020, având drept obiectiv exploatarea şi mărirea potenţialului TIC şi transformarea acestui potenţial în creştere durabilă şi inovare. Încurajarea adoptării TIC şi sporirea încrederii în societatea informaţională sunt priorităţi absolute ale ADE.

ENISA a fost iniţial creată pentru a asigura un nivel ridicat şi eficace al securităţii reţelelor şi a informaţiilor în interiorul Uniunii. Ținând cont de experienţa dobândită de agenție, precum și de provocările şi de ameninţările actuale, se impune modernizarea mandatul agenției pentru ca acesta să răspundă mai bine necesităților Uniunii Europene care decurg din:

- fragmentarea abordărilor naționale în ceea ce privește reacția la noile provocări;

- absența unor modele bazate pe colaborare în ceea ce privește implementarea politicilor NIS;

- nivelul insuficient de pregătire, datorat de asemenea capacității limitate de alertă rapidă și de reacție la nivel european;

- lipsa de date fiabile la nivel european și cunoașterea limitată a problemelor evolutive;

- nivelul redus de conștientizare a riscurilor și provocărilor în materie de NIS;

- provocarea reprezentată de integrarea aspectelor NIS în politici de combatere mai eficace a criminalității cibernetice.

1.3. Obiectivele de politică

Obiectivul general al propunerii de regulament este de a permite UE, statelor membre și părților interesate să dezvolte un grad înalt de pregătire şi capacitate de a preveni, detecta şi a răspunde mai bine la problemele din sfera NIS. Aceasta va ajuta la consolidarea încrederii, care stă la baza dezvoltării societății informaționale, la ameliorarea competitivității întreprinderilor europene și la garantarea unei funcționări eficace a pieței interne.

1.4. Dispoziții în vigoare în domeniul propunerii

Prezenta propunere completează iniţiative de politică, cu sau fără caracter de reglementare, privind securitatea rețelelor și a informațiilor, luate la nivelul Uniunii în vederea sporirii securității şi a rezilienței TIC:

- Planul de acțiune lansat de comunicarea privind CIIP prevedea crearea a două entități:

- Un forum european al statelor membre, care vizează promovarea discuţiilor şi schimbului de informații privind bunele practici, cu scopul de a stabili obiective de politică şi priorităţi comune privind securitatea şi rezilienţa infrastructurii TIC, beneficiind de asemenea în mod direct de pe urma activității şi a sprijinului agenției.

- Un parteneriat european public-privat pentru rezilienţă (EP3R), care constituie cadrul european flexibil de guvernanță pentru rezilienţa infrastructurilor TIC și care operează prin promovarea cooperării între sectorul public şi sectorul privat în ceea ce privește obiectivele de securitate şi rezilienţă, cerinţele de bază, precum și măsurile și bunele practici de politică.

- Programul de la Stockholm, adoptat de Consiliul European la 11 decembrie 2009, promovează politici de asigurare a securităţii reţelelor, care să permită o reacţie mai rapidă în caz de atacuri cibernetice în cadrul Uniunii.

- Aceste iniţiative contribuie la punerea în aplicare a Agendei digitale pentru Europa. Politicile privind NIS joacă un rol central în această parte a strategiei care se concentrează pe sporirea încrederii şi a securităţii în societatea informaţională. Ele susţin, de asemenea, măsurile Comisiei de sprijinire şi politica acesteia privind protejarea vieţii private (în special „protejarea vieții private din momentul proiectării”) şi a datelor cu caracter personal (revizuirea cadrului), reţeaua CPC, gestionarea identității și programul „Safer Internet”.

1.5. Evoluții ale politicii NIS actuale în raport cu propunerea

Multe dintre evoluțiile actuale ale politicii NIS, în special cele anunțate în cadrul Agendei digitale pentru Europa, profită de pe urma sprijinului și a expertizei ENISA. Printre acestea se numără:

- Consolidarea cooperării politice în materie de NIS prin intensificarea activităţilor în cadrul Forumului european al statelor membre , care, cu sprijinul direct al ENISA, va contribui la:

- definirea unor modalităţi de creare a unei reţele europene eficiente prin intermediul cooperării transfrontaliere între echipele naţionale/guvernamentale de intervenție în caz de urgențe informatice („Computer Emergency Response Teams” – CERT);

- identificarea obiectivelor şi a priorităţilor pe termen lung pentru exerciţii paneuropene la scară largă având ca temă incidente din sfera NIS;

- promovarea unor cerințe minime referitor la achizițiile publice, pentru consolidarea securității și a rezilienței sistemelor și a rețelelor publice;

- identificarea unor stimulente de natură economică și reglementară în favoarea securității și a rezilienței;

- evaluarea situației din punctul de vedere al NIS în Europa.

- Consolidarea cooperării şi a parteneriatului dintre sectorul public şi cel privat, prin sprijinirea Parteneriatului public-privat european pentru rezilienţă (EP3R). ENISA joacă un rol tot mai mare în facilitarea reuniunilor şi a activităţilor EP3R. Următoarele activități ale EP3R vor include:

- Discutarea unor măsuri şi instrumente inovatoare de îmbunătăţire a securităţii şi rezilienţei, cum ar fi:

- cerințe de bază în ceea ce privește securitatea şi reziliența, în special în domeniul achiziţiilor publice de produse sau servicii TIC, pentru a uniformiza regulile jocului, asigurând în acelaşi timp un nivel adecvat de pregătire şi prevenire;

- explorarea aspectelor legate de răspunderea operatorilor economici, de exemplu atunci când aceștia implementează cerinţe minime de securitate;

- stimulente economice în favoarea dezvoltării şi adoptări de practici de gestionare a riscului, de procese și produse în materie de securitate;

- sisteme de evaluare şi gestionare a riscului, în vederea evaluării şi gestionării incidentelor majore pe o bază comună de înţelegere;

- cooperarea între sectorul privat şi cel public în cazul unor incidente de mare amploare;

- organizarea unui summit economic având ca temă factorii economici favorabili și nefavorabili securității și rezilienței.

- Punerea în practică a cerinţelor de securitate din pachetul de reglementare privind comunicaţiile electronice, domeniu în care expertiza şi asistenţa ENISA sunt necesare pentru:

- a sprijini statele membre şi Comisia, luând în considerare punctele de vedere ale sectorului privat, după caz, la stabilirea unui cadru de norme şi proceduri de implementare a prevederilor referitoare la notificarea violării securității [prevăzută la articolul 13 alineatul (a) din directiva-cadru revizuită].

- a înfiinţa un forum anual al organismelor naţionale competente/autorităţilor naţionale de reglementare pe probleme de NIS şi al părţilor interesate din sectorul privat, pentru a discuta pe marginea lecţiilor învăţate şi a schimba bune practici în ceea ce privește aplicarea de măsuri de reglementare în domeniul NIS.

- Facilitarea exerciţiilor de pregătire în materie de securitate cibernetică la nivelul UE , cu sprijinul Comisiei şi cu contribuţia ENISA, cu scopul de a extinde astfel de exerciţii la nivel internaţional, într-o etapă ulterioară.

- Instituirea unei CERT ( Computer Emergency Response Team – echipă de intervenție în caz de urgențe informatice) pentru instituţiile UE . Acţiunea cheie 6 din Agenda digitală pentru Europa prevede prezentarea de către Comisie „a unor măsuri în vederea instituirii unei politici în domeniul securității rețelelor și informațiilor consolidate și de nivel înalt, inclusiv a unor [...] măsuri care să permită o reacție mai rapidă în caz de atacuri cibernetice, inclusiv a unei echipe CERT pentru instituțiile UE”[8]. Comisia şi celelalte instituţii ale Uniunii Europene vor trebui prin urmare să analizeze şi să înființeze o echipă CERT căreia ENISA îi poate oferi asistenţă tehnică şi expertiză.

- Mobilizarea şi sprijinirea statelor membre pentru completarea şi, dacă este necesar, crearea de echipe CERT naţionale/guvernamentale, în vederea stabilirii unei reţele performante de echipe CERT care să acopere întreaga Europă . Această activitate va juca de asemenea un rol esenţial în dezvoltarea în continuare a unui Sistem european de alertă și schimb de informații („European Information Sharing and Alert System” – EISAS) pentru cetăţeni şi IMM-uri, care urmează să fie construit cu resurse şi capacităţi naţionale până la sfârşitul anului 2012.

- Sensibilizarea față de provocările NIS, care va include:

- colaborarea Comisiei cu ENISA la elaborarea proiectului de orientări cu privire la promovarea standardelor, a bunelor practici şi a unei culturi de gestionare a riscului în domeniul NIS. Va fi prezentată o primă serie de orientări.

- organizarea de către ENISA, în colaborare cu statele membre, a „lunii europene a securităţii reţelelor şi a informaţiilor pentru toţi” , printre ale cărei manifestări se vor număra concursuri de securitate informatică la nivel național/european.

1.6. Coerența cu alte politici și obiective ale Uniunii

Propunerea este în concordanţă cu politicile şi obiectivele existente ale Uniunii Europene şi este în deplină conformitate cu obiectivul de a contribui la buna funcţionare a pieţei interne, prin consolidarea nivelului de pregătire şi reacție la provocările din sfera securităţii reţelelor şi informaţiilor.

2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR ȘI EVALUAREA IMPACTULUI

2.1. Consultarea părților interesate

Această iniţiativă politică este rezultatul unor ample discuţii purtate în urma unei abordări incluzive şi cu respectarea principiilor de participare, deschidere, responsabilitate, eficacitate şi coerenţă. Vastul proces care a avut loc a inclus o evaluare a agenţiei în 2006/2007, urmată de recomandările consiliului de administraţie al ENISA, două consultări publice (în 2007 şi în 2008-2009) şi o serie de ateliere de lucru pe probleme legate de NIS.

Prima consultare publică a fost lansată în legătură cu comunicarea Comisiei privind evaluarea intermediară a ENISA. Aceasta s-a axat pe viitorul agenţiei, s-a derulat în perioada 13 iunie - 7 septembrie 2007 şi a adunat un total de 44 de contribuţii on-line, plus alte două prezentate în scris. Răspunsurile au venit din partea mai multor părţi interesate şi implicate, inclusiv din partea ministerelor statelor membre, a organismelor de reglementare, a industriei şi a asociaţiilor de consumatori, a instituţiilor academice, companiilor şi cetăţenilor.

Răspunsurile au evidenţiat o serie de aspecte interesante privind evoluţia scenariului de ameninţare; necesitatea de a clarifica şi de a ameliora flexibilitatea regulamentului pentru a permite ENISA să se adapteze la provocări; importanţa asigurării unei interacţiuni eficiente cu părţile interesate; precum şi posibilitatea unei creşteri limitate a resurselor sale.

Cea de-a doua consultare publică, care s-a derulat din 7 noiembrie 2008 până în 9 ianuarie 2009, a avut ca scop identificarea obiectivelor prioritare ale unei politici consolidate în materie de NIS la nivel european, precum şi a mijloacelor de realizare a acestor obiective. Au fost primite aproape 600 de contribuţii de la autorităţile statelor membre, instituţii academice/de cercetare, asociaţii industriale, companii private şi alte părţi interesate, cum ar fi organizaţii de protecţie a datelor şi de consultanţă, şi de la cetăţeni.

O mare majoritate a respondenţilor[9] a sprijinit prelungirea mandatului agenţiei şi a pledat pentru un rol extins în coordonarea activităţilor NIS la nivel european şi o creştere a resurselor sale. Priorităţile cheie au fost necesitatea unei abordări mai coordonate a ameninţărilor cibernetice în întreaga Europă, cooperarea transnaţională pentru a răspunde la atacuri cibernetice de amploare, construirea încrederii şi îmbunătăţirea schimbului de informaţii între părţile interesate.

S-a efectuat o evaluare a impactului propunerii, începând din septembrie 2009, pe baza unui studiu pregătitor efectuat de un contractant extern. A fost implicat un mare număr de părţi interesate şi experţi. Printre participanți s-au numărat organisme NIS ale statelor membre, autorităţi naţionale de reglementare, operatori de telecomunicaţii şi furnizori de servicii de internet şi asociaţii profesionale din domeniu, asociaţii ale consumatorilor, producători TIC, echipe CERT, cadre universitare şi întreprinderi utilizatoare. Pentru a sprijini procesul de evaluare a impactului, s-a creat un grup de coordonare la nivel de servicii, alcătuit din direcțiile generale relevante ale Comisiei.

2.2. Evaluarea impactului

Menţinerea agenţiei a fost identificată ca fiind soluţia adecvată pentru atingerea obiectivelor de politică europene[10]. În urma unui proces de examinare prealabilă, au fost selectate cinci opţiuni de politică în vederea unei analize ulterioare:

- Opțiunea 1 – Nicio politică;

- Opțiunea 2 – Statu-quo, cu alte cuvinte funcționarea în temeiul unui mandat asemănător și dispunând de același nivel al resurselor;

- Opțiunea 3 – Extinderea funcţiilor atribuite ENISA, prin adăugarea de agenții responsabile cu aplicarea legii și protejarea vieţii private, cu titlul de părţi interesate cu drepturi depline;

- Opțiunea 4 – Adăugarea funcţiilor de combatere a atacurilor cibernetice şi de reacție la incidentele informatice;

- Opțiunea 5 – Adăugarea funcţiilor de sprijinire a autorităţilor judiciare și a autorităților responsabile cu aplicarea legii în combaterea criminalității cibernetice.

În urma unei analize comparative cost-beneficiu, opţiunea 3 a fost identificată ca fiind modalitatea cea mai rentabilă şi eficace de realizare a obiectivelor de politică.

Opțiunea 3 prevede extinderea rolului ENISA, punând accentul pe:

- construirea şi menţinerea unei reţele de legătură între părţile interesate şi a unei reţele de cunoştinţe pentru a se asigura că ENISA este informată în amănunțime cu privire la peisajul european al NIS;

- funcționarea ca centru de suport NIS pentru dezvoltarea şi implementarea politicilor [în special cu privire la protecția vieții private în mediul electronic (e-privacy), semnătura electronică (e-sign), cartea de identitate electronică (e-ID) şi standardele privind achiziţiile pentru NIS];

- sprijinirea politicii UE referitoare la CIIP și reziliență (de exemplu prin exerciţii, EP3R, Sistemul european de alertă și schimb de informații etc.);

- crearea unui cadru UE pentru colectarea datelor NIS, inclusiv dezvoltarea de metode şi practici de raportare juridică şi de partajare;

- studierea aspectelor economice legate de NIS;

- stimularea cooperării cu ţări terţe şi cu organizaţii internaţionale pentru a promova o abordare globală comună a NIS şi pentru a asigura impactul iniţiativelor internaţionale de înalt nivel în Europa;

- desfășurarea de activităţi neoperaţionale legate de aspectele NIS din sfera aplicării legii în domeniul criminalității cibernetice și al cooperării judiciare.

3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII

3.1. Rezumatul acțiunii propuse

Regulamentul propus vizează consolidarea şi modernizarea Agenției europene pentru securitatea rețelelor și a informațiilor („European Network and Information Security Agency” - ENISA) şi stabilirea unui nou mandat pentru o perioadă de cinci ani.

Propunerea include anumite modificări importante față de regulamentul inițial:

1. Mai multă flexibilitate, adaptabilitate şi capacitate de concentrare . Sarcinile sunt actualizate şi reformulate în linii mari, în scopul de a oferi un domeniu mai larg de aplicare activităţilor agenţiei; ele sunt suficient de precise pentru a descrie mijloacele prin care trebuie atinse obiectivele. Acest fapt delimitează mai bine misiunea agenţiei, îmbunătăţeşte capacitatea sa de a își atinge obiectivele şi consolidează sarcinile sale de sprijinire a implementării politicilor Uniunii.

2. O aliniere mai bună a agenţiei la procesul politic și de reglementare al Uniunii . Instituţiile şi organismele europene se pot adresa agenţiei pentru asistenţă şi consultanţă. Acest lucru este în concordanţă cu evoluţiile politice şi de reglementare: Consiliul a început să se adreseze direct agenţiei în rezoluţii, iar Parlamentul European şi Consiliul au alocat agenţiei sarcini legate de securitatea reţelelor și a informaţiilor în contextul cadrului de reglementare privind comunicaţiile electronice.

3. Interfaţa cu lupta împotriva criminalităţii cibernetice . La realizarea obiectivelor sale, Agenţia ține cont de lupta împotriva criminalităţii cibernetice. Autoritățile responsabile cu aplicarea legii şi cu protejarea vieţii private devin părţi interesate cu drepturi depline ale agenţiei, în special în cadrul Grupului permanent al părților interesate.

4. O structură de guvernanță consolidată . Propunerea consolidează rolul de supraveghere al consiliului de administraţie al agenţiei, în cadrul căruia sunt reprezentate statele membre şi Comisia. De exemplu, consiliul de administraţie este capabil să adreseze orientări generale cu privire la chestiuni legate de personal, anterior responsabilitatea exclusivă a directorului executiv. El poate de asemenea institui organisme de lucru care să îl asiste la îndeplinirea sarcinilor sale, inclusiv la monitorizarea implementării deciziilor sale.

5. Eficientizarea procedurilor. Procedurile care s-au dovedit a fi inutil de împovărătoare sunt simplificate. Exemple: a) simplificarea procedurii privind regulile interne ale consiliului de administraţie, (b) avizul privind programul de activitate al ENISA este emis de serviciile Comisiei, și nu printr-o decizie a Comisiei. Consiliul de administraţie primește, de asemenea, resursele adecvate, în cazul în care acesta trebuie să ia decizii executive şi apoi să le implementeze (de exemplu, în cazul în care un membru al personalului depune o plângere împotriva directorului executiv sau a consiliului însuși).

6. Mărirea treptată a resurselor . În scopul de a face față priorităţilor consolidate ale Europei şi provocărilor tot mai mari, fără a aduce atingere propunerii Comisiei privind următorul cadru financiar multianual, se prevede creşterea treptată a resurselor financiare şi umane ale agenţiei între 2012 şi 2016. Pe baza propunerii Comisiei privind regulamentul de stabilire a cadrului financiar multianual după anul 2013 şi ţinând cont de concluziile evaluării impactului, Comisia va prezenta fişa financiară legislativă modificată.

7. Opţiunea de prelungire a mandatului directorului executiv . Consiliul de administraţie poate prelungi durata mandatului directorului executiv cu trei ani

3.2. Temeiul juridic

Temeiul juridic al prezentei propuneri este articolul 114 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene[11] (TFUE).

În conformitate cu hotărârea Curţii Europene de Justiţie[12], înainte de intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona articolul 95 din Tratatul CE trebuia considerat temeiul juridic adecvat pentru crearea unui organism în scopul asigurării unui nivel ridicat şi eficient al NIS în cadrul Uniunii. Prin utilizarea expresiei „măsurile privind apropierea” în articolul 95, autorii tratatului au dorit să confere legiuitorului Uniunii o marjă de libertate în ceea ce privește alegerea măsurilor adecvate pentru atingerea rezultatului dorit. Întărirea securităţii şi a rezilienţei infrastructurilor TIC este prin urmare un element important care contribuie la buna funcţionare a pieţei interne.

În temeiul Tratatului de la Lisabona, articolul 114 din TFUE[13] descrie – în termeni aproape identici - responsabilitatea cu privire la piața internă. Din motivele expuse mai sus, acesta va continua să reprezinte temeiul juridic aplicabil pentru adoptarea de măsuri de îmbunătăţire a NIS. Responsabilitatea pieţei interne este acum o competenţă partajată între Uniune şi statele membre [articolul 4 alineatul (2) litera (a) din TFUE]. Acest lucru înseamnă că Uniunea şi statele membre pot adopta măsuri (obligatorii) şi că statele membre vor acţiona în cazul în care Uniunea nu şi-a exercitat competenţa sau a hotărât să nu mai acţioneze [articolul 2 alineatul (2) din TFUE].

Măsurile luate în temeiul responsabilității pieței interne vor necesita procedura legislativă ordinară (articolele 289 şi 294 din TFUE), care este similară[14] cu vechea procedură de codecizie (articolul 251 din Tratatul CE).

Odată cu Tratatul de la Lisabona, fosta distincţie între piloni a dispărut. Prevenirea şi combaterea criminalităţii a devenit o competenţă partajată a Uniunii. Acest lucru a creat pentru ENISA oportunitatea de a juca rolul de platformă în ceea ce privește aspectele NIS ale luptei împotriva criminalităţii cibernetice şi de a face schimb de opinii şi de bune practici cu autorităţile de apărare împotriva atacurilor cibernetice, autoritățile responsabile cu aplicarea legii și cu cele responsabile cu protejarea vieţii private.

3.3. Principiul subsidiarității

Propunerea respectă principiul subsidiarității: politica în domeniul NIS necesită o abordare bazată pe colaborare, iar obiectivele propunerii nu pot fi realizate de către statele membre în mod individual.

O strategie de completă neintervenţie a Uniunii în politicile naţionale din domeniul NIS ar lăsa sarcina la latitudinea statelor membre, fără a ţine cont de interdependenţa clară dintre sistemele informatice existente. O măsură de asigurare a unui grad adecvat de coordonare între statele membre care să garanteze că riscurile din sfera NIS pot fi gestionate corespunzător în contextul transfrontalier în care apar acestea respectă, prin urmare, principiul subsidiarităţii. În plus, acţiunea la nivel european ar îmbunătăţi eficacitatea politicilor existente la nivel naţional, conferind astfel valoare adăugată.

În plus, instituirea unei politici NIS concertate şi de colaborare va avea un impact benefic asupra protecţiei drepturilor fundamentale şi în special a dreptului la protecţia datelor cu caracter personal şi a vieţii private. Necesitatea de a proteja datele este esenţială în prezent, dat fiind că cetăţenii europeni își încredinţează din ce în ce mai des datele personale unor sisteme informatice complexe, fie din proprie inițiativă, fie din necesitate, fără a avea neapărat capacitatea de a evalua corect riscurile aferente legate de protecţia datelor. Prin urmare, când vor avea loc incidente, aceștia nu vor fi probabil capabili să ia măsuri adecvate, după cum nu există certitudinea că statele membre vor putea soluționa cu eficacitate vreun incident internaţional în absenţa unei coordonări în materie de NIS la nivel european.

3.4. Principiul proporționalității

Prezenta propunere respectă principiul proporţionalităţii, deoarece nu depăşeşte ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului său.

3.5. Alegerea instrumentelor

Instrumentul propus: un regulament care se aplică direct în toate statele membre.

4. IMPLICAȚIILE BUGETARE

Propunerea va avea implicații asupra bugetului Uniunii.

Deoarece sarcinile care urmează să fie incluse în noul mandat al ENISA sunt stabilite, se anticipează că agenţia va primi resursele necesare pentru a își desfăşura activităţile în mod satisfăcător. Evaluarea agenţiei, amplul proces de consultare cu părţile interesate la toate nivelurile şi evaluarea impactului arată un acord general cu privire la faptul că dimensiunea agenţiei se află sub masa critică şi că este necesară o creştere a resurselor. Consecinţele şi efectele unei creşteri a personalului şi a bugetului agenţiei sunt analizate în evaluarea impactului care însoţeşte propunerea.

Finanţarea UE după 2013 va fi examinată în cadrul unei dezbateri la nivelul Comisiei privind toate propunerile pentru perioada de după 2013.

5. OBSERVAȚII SUPLIMENTARE

5.1. Durată

Regulamentul va acoperi o perioadă de cinci ani.

5.2. Clauza de reexaminare

Regulamentul prevede o evaluare a agenţiei, care acoperă intervalul de timp scurs de la evaluarea anterioară din 2007. Aceasta va evalua eficacitatea agenţiei în îndeplinirea obiectivelor sale conform prevederilor regulamentului, măsura în care agenția reprezintă încă un instrument eficace şi dacă durata de funcţionare a agenţiei trebuie prelungită din nou. Pe baza constatărilor, consiliul de administraţie va face recomandări Comisiei cu privire la modificarea prezentului regulament, a agenţiei şi a metodelor sale de lucru. Pentru a permite Comisiei să elaboreze o propunere de prelungire a mandatului în timp util, evaluarea va trebui să se facă până la sfârşitul celui de-al doilea an al mandatului prevăzut de regulament.

5.3. Măsuri provizorii

Comisia este conştientă de faptul că procedura legislativă din cadrul Parlamentului European şi al Consiliului poate necesita un timp îndelungat pentru dezbaterea chestiunilor legate de propunere şi că există riscul unui vid legislativ în cazul în care noul mandat al Agenţiei nu este adoptat în timp util, înainte de expirarea actualului mandat. Prin urmare, Comisia propune, pe lângă prezenta propunere, un regulament de prelungire a mandatului actual al agenţiei cu 18 luni pentru a acorda suficient timp pentru dezbateri şi derularea procedurilor.

2010/0275 (COD)

Propunere de

REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI

privind Agenția europeană pentru securitatea rețelelor și a informațiilor (ENISA)

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114,

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European[15],

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[16],

după transmiterea propunerii către parlamentele naționale,

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,

întrucât:

(1) Comunicațiile, infrastructurile și serviciile electronice au devenit un factor esențial în dezvoltarea economică și socială. Ele joacă un rol vital pentru societate şi au devenit elemente la fel de indispensabile ca aprovizionarea cu energie electrică sau cu apă. Perturbarea lor are potenţialul de a provoca daune economice considerabile, subliniind importanţa măsurilor de creştere a protecţiei și a rezilienței menite să asigure continuitatea serviciilor critice. Securitatea comunicaţiilor, a infrastructurii şi a serviciilor electronice, în special integritatea şi disponibilitatea lor, se confruntă cu provocări din ce în ce mai mari. Acest lucru reprezintă o preocupare crescândă pentru societate, nu în ultimul rând din cauza unor posibile probleme cauzate de complexitatea sistemelor, accidente, erori şi atacuri care pot avea consecinţe pentru infrastructura fizică care furnizează servicii esenţiale pentru bunăstarea cetăţenilor europeni.

(2) Peisajul amenințărilor este în continuă schimbare, iar incidentele de securitate pot pune în pericol încrederea utilizatorilor. Perturbările grave ale comunicaţiilor, infrastructurii şi serviciilor electronice pot avea un impact economic şi social major, însă și încălcările și problemele de securitate şi neplăcerile de zi cu zi au de asemenea potențialul de a eroda încrederea publicului în tehnologie, reţele şi servicii.

(3) Evaluarea periodică a securității reţelelor şi informaţiilor în Europa, pornind de la date la nivel european fiabile, este prin urmare importantă pentru factorii de decizie politică, industrie şi utilizatori.

(4) Reprezentanţii statelor membre, reuniţi în cadrul Consiliului European din 13 decembrie 2003, au decis ca Agenţia europeană pentru securitatea reţelelor și a informațiilor („European Network and Information Security Agency” – ENISA), care urma să fie instituită pe baza propunerii prezentate de Comisie, să aibă sediul într-un oraş din Grecia care urmează să fie stabilit de guvernul elen.

(5) În 2004, Parlamentul European şi Consiliul au adoptat Regulamentul (CE) nr. 460/2004[17] privind instituirea Agenţiei europene pentru securitatea rețelelor informatice și a datelor, cu scopul de a contribui la obiectivele de asigurare a unui nivel ridicat al securităţii reţelelor şi a informaţiilor în cadrul Uniunii şi la dezvoltarea unei culturi a securităţii reţelelor şi a informaţiilor în beneficiul cetăţenilor, al consumatorilor, al întreprinderilor şi al administraţiilor publice. În 2008, Parlamentul European şi Consiliul au adoptat Regulamentul (CE) nr. 1007/2008[18], prelungind mandatul agenţiei până în martie 2012.

(6) În intervalul de timp scurs de la înființarea agenţiei, provocările legate de securitatea reţelelor şi a informaţiilor s-au schimbat, odată cu evoluţia tehnologiei, a pieţei şi cu schimbările de natură socio-economică; ele au făcut obiectul unor reflecţii şi dezbateri continue. Ca reacție la noile provocări, Uniunea şi-a actualizat priorităţile în ceea ce privește politica de securitate a rețelelor și a informațiilor printr-o serie de documente, între care Comunicarea Comisiei din 2006 intitulată „O strategie pentru o societate informaţională sigură - Dialog, parteneriat şi responsabilizare ” [19], Rezoluţia Consiliului din 2007 privind o strategie pentru o societate informaţională sigură în Europa[20], comunicarea din 2009 privind protecţia infrastructurilor critice de informaţie - „Protejarea Europei de atacuri cibernetice şi perturbaţii de amploare: ameliorarea gradului de pregătire, a securităţii şi a rezilienţei”[21], Concluziile preşedinţiei conferinţei ministeriale privind protecţia infrastructurilor critice de informaţie („Critical Information Infrastructure Protection” – CIIP), Rezoluţia Consiliului din 2009 privind o abordare europeană a securităţii reţelelor şi a informaţiilor bazată pe colaborare[22]. A fost recunoscută necesitatea de a moderniza şi a consolida agenţia, pentru a contribui cu succes la eforturile depuse de instituţiile europene şi de statele membre pentru dezvoltarea unei capacități europene de a face faţă provocărilor legate de securitatea reţelelor şi a informaţiilor. Mai recent, Comisia a adoptat Agenda digitală pentru Europa[23], cu titlul de iniţiativă emblematică în cadrul strategiei Europa 2020. Această agendă cuprinzătoare vizează exploatarea şi promovarea potenţialului TIC în scopul de a transforma acest potenţial în creştere durabilă şi inovare. Sporirea încrederii în societatea informaţională este unul dintre obiectivele cheie ale acestui program cuprinzător, care a anunţat o serie de acţiuni ce trebuie întreprinse de Comisie în acest domeniu, inclusiv prezenta propunere.

(7) Măsurile referitoare la piaţa internă luate în domeniul securității comunicaţiilor electronice şi, în mod mai general, al securității reţelelor şi a informaţiilor, necesită adoptarea unor tipuri diferite de aplicaţii tehnice şi organizatorice de către statele membre şi de Comisie. Aplicarea eterogenă a acestor cerințe poate dăuna eficienței și poate crea obstacole pentru piața internă. Din acest motiv este necesar un centru de expertiză la nivel european care să furnizeze orientări, consiliere şi, atunci când este solicitat, asistenţă pe probleme legate de securitatea reţelelor şi a informaţiilor, pe care statele membre şi instituţiile europene să se poată baza. Agenţia poate răspunde acestor nevoi prin dezvoltarea şi menţinerea unui nivel ridicat de expertiză şi prin asistența oferită statelor membre, Comisiei şi, în consecinţă, comunităţii de afaceri, în scopul de a le ajuta să îndeplinească cerinţele legale şi de reglementare legate de securitatea reţelelor şi a informaţiilor, contribuind astfel la buna funcţionare a pieţei interne.

(8) Agenţia trebuie să ducă la îndeplinire sarcinile care îi sunt conferite de legislaţia actuală a Uniunii din domeniul comunicaţiilor electronice şi să contribuie, în general, la un nivel sporit de securitate a comunicaţiilor electronice, între altele prin furnizarea de expertiză şi consiliere, precum şi prin promovarea schimbului de bune practici.

(9) Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru reţelele şi serviciile de comunicaţii electronice (directivă-cadru)[24] prevede, de asemenea, că furnizorii de reţele publice de comunicaţii electronice accesibile publicului sau de servicii de comunicaţii electronice destinate publicului trebuie să ia măsurile corespunzătoare menite să garanteze integritatea şi securitatea acestora şi introduce cerinţe privind notificarea încălcării securităţii şi a pierderii integrităţii. Atunci când este cazul, agenţia trebuie de asemenea notificată de către autorităţile naţionale de reglementare, care trebuie totodată să prezinte Comisiei şi agenţiei un raport anual de sinteză privind notificările primite şi măsurile întreprinse. Directiva 2002/21/CE invită în același timp agenţia să contribuie la armonizarea măsurilor de securitate de natură tehnică şi organizaţională adecvate, prin emiterea de avize.

(10) Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice (Directiva asupra confidențialității și comunicațiilor electronice)[25] impune furnizorilor de servicii de comunicaţii electronice accesibile publicului să ia măsurile tehnice şi organizatorice corespunzătoare pentru a proteja securitatea serviciilor oferite şi impune de asemenea confidenţialitatea comunicaţiilor şi a datelor de trafic aferente. Directiva 2002/58/CE introduce cerinţe referitoare la notificarea și furnizarea de informaţii cu privire la violarea datelor cu caracter personal pentru furnizorii de servicii de comunicaţii electronice. De asemenea, ea invită Comisia să consulte agenţia cu privire la orice măsuri tehnice de implementare care urmează să fie adoptate în ceea ce priveşte circumstanţele sau formatul cerinţelor de informare şi notificare, precum şi procedurile aplicabile acestora. Conform Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date[26] , statele membre trebuie să stabilească obligația organismului de control de a implementa măsuri tehnice și organizatorice corespunzătoare pentru protecția datelor cu caracter personal împotriva distrugerii accidentale sau ilegale ori a pierderii accidentale, modificării sau divulgării neautorizate ori a accesului neautorizat la acestea, în special în situațiile în care prelucrarea implică transmiterea datelor printr-o rețea, precum și împotriva tuturor celorlalte forme ilegale de prelucrare.

(11) Agenția trebuie să contribuie la un nivel ridicat de securitate a rețelelor și a informațiilor în interiorul Uniunii și la dezvoltarea unei culturi a securității rețelelor și a informațiilor în beneficiul cetățenilor, al consumatorilor, al întreprinderilor și al organizațiilor din sectorul public al Uniunii Europene, contribuind astfel la buna funcționare a pieței interne.

(12) Este necesar să se indice printr-un set de sarcini modul în care agenţia trebuie să își realizeze obiectivele, permiţându-i în acelaşi timp să opereze cu flexibilitate. Sarcinile îndeplinite de agenţie trebuie să includă colectarea de informaţii și date adecvate, necesare pentru efectuarea analizei riscurilor la adresa securităţii şi rezilienţei comunicaţiilor, infrastructurii şi serviciilor electronice şi pentru evaluarea, în cooperare cu statele membre, a situației securității reţelelor şi a informaţiilor în Europa. Agenţia trebuie să asigure coordonarea cu statele membre şi sporirea cooperării între părţile interesate din Europa, în special prin implicarea în activităţile sale a organismelor naţionale competente şi a experţilor în domeniul securităţii reţelelor şi informaţiilor din sectorul privat. Agenţia trebuie să ofere asistenţă Comisiei şi statelor membre în dialogul lor cu industria, pentru a aborda probleme legate de securitatea produselor hardware şi software, contribuind astfel la o abordare bazată pe colaborare a chestiunii securității reţelelor şi a informaţiilor.

(13) Agenția trebuie să funcționeze ca punct de referință și să instaureze încredere grație independenței sale, calității serviciilor de consultanță acordate și informațiilor diseminate, transparenței procedurilor și metodelor sale de operare, precum și eforturilor depuse în îndeplinirea sarcinilor care îi sunt alocate. Agenția trebuie să se sprijine pe eforturile naționale și ale UE și, prin urmare, să își îndeplinească sarcinile în deplină cooperare cu statele membre și să fie deschisă la contactele cu întreprinderile din sector și cu alte părți interesate relevante. În plus, agenţia trebuie să se bazeze pe informaţiile primite de la sectorul privat şi pe cooperarea cu acesta; ele joacă un rol important în asigurarea securității comunicaţiilor, infrastructurilor şi serviciilor electronice.

(14) Comisia a lansat Parteneriatul european public-privat pentru rezilienţă, cu rolul de cadru flexibil de guvernanță la nivel european în favoarea rezilienţei infrastructurilor TIC, în care agenţia trebui să joace un rol de facilitator, care să reunească părţile interesate din sectorul public şi privat pentru a discuta priorităţile de politică publică, dimensiunea economică și de piață a provocărilor şi măsurile în favoarea rezilienţei infrastructurilor TIC şi pentru a identifica responsabilitatea părţilor interesate.

(15) Agenţia trebuie să ofere consultanţă Comisiei prin intermediul avizelor și al analizelor tehnice şi socio-economice, la cererea Comisiei sau din proprie iniţiativă, pentru a contribui la elaborarea politicii în domeniul securităţii reţelelor şi a informaţiilor. Agenţia trebuie de asemenea să sprijine statele membre, instituţiile şi organismele europene, la cererea acestora, în eforturile lor de dezvoltare a politicii şi capacității în materie de securitate a rețelelor și a informațiilor.

(16) Agenţia trebuie să asiste statele membre şi instituţiile europene în eforturile lor de construire și sporire a capacității şi pregătirii transfrontaliere de a preveni, detecta, atenua şi răspunde la problemele şi incidentele în materie de securitate a reţelelor şi a informaţiilor; în acest sens, agenţia trebuie să faciliteze cooperarea între statele membre, precum şi între statele membre şi Comisie. În acest scop, agenţia trebuie să joace un rol activ în sprijinirea statelor membre în eforturile lor continue de îmbunătăţire a propriei capacități de reacție şi de organizare şi executare de exerciţii la nivel naţional şi european având ca temă incidentele de securitate.

(17) Directiva 95/46/CE reglementează prelucrarea datelor cu caracter personal efectuată în temeiul prezentului regulament.

(18) Pentru a înţelege mai bine provocările din domeniul securităţii reţelelor şi a informaţiilor, agenţia trebuie să analizeze riscurile actuale şi pe cele emergente. În acest scop, în cooperare cu statele membre şi, după caz, cu organismele de statistică, agenţia trebuie să colecteze informaţiile relevante. În plus, agenţia trebui să asiste statele membre şi instituţiile şi organismele europene în eforturile lor de a colecta, analiza şi disemina informaţii referitoare la securitatea rețelelor și a informațiilor.

(19) În desfăşurarea activităţilor de monitorizare în interiorul Uniunii, agenţia trebuie să faciliteze cooperarea dintre Uniune şi statele membre cu privire la evaluarea securității reţelelor şi a informaţiilor în Europa şi să contribuie la activităţile de evaluare, în cooperare cu statele membre.

(20) Agenţia trebuie să faciliteze cooperarea dintre organismele publice competente ale statelor membre, în special prin sprijinirea dezvoltării şi schimbului de bune practici şi standarde pentru programele de educaţie şi cele de sensibilizare. Intensificarea schimbului de informaţii între statele membre va facilita această acţiune. Agenţia trebuie de asemenea să sprijine cooperarea între părţile interesate din sectorul public şi privat la nivelul Uniunii, în parte prin promovarea schimbului de informaţii, a campaniilor de sensibilizare şi a programelor de educaţie şi formare profesională.

(21) Politicile de securitate eficiente trebuie să se bazeze pe metode de evaluare a riscurilor bine puse la punct, atât în sectorul public cât și în sectorul privat. Metode și proceduri de evaluare a riscurilor sunt utilizate la diferite niveluri, fără a exista o practică comună în ceea ce privește aplicarea lor eficientă. Promovarea și dezvoltarea de bune practici pentru evaluarea riscurilor și pentru soluții interoperabile de gestionare a riscurilor în cadrul organizațiilor din sectoarele public și privat vor spori nivelul de securitate al rețelelor și sistemelor informatice din Europa. În acest scop, agenţia trebuie să sprijine cooperarea între părţile interesate din sectorul public şi privat la nivelul Uniunii, facilitând eforturile acestora referitoare la dezvoltarea şi adoptarea de standarde în ceea ce privește gestionarea riscurilor și securitatea măsurabilă a produselor, sistemelor, reţelelor şi serviciilor electronice.

(22) În activitatea sa, agenția trebuie să înglobeze activități permanente de cercetare, dezvoltare și evaluare tehnică, în special acele activități desfășurate în cadrul diferitelor inițiative de cercetare ale UE.

(23) Atunci când este adecvat și util pentru acoperirea domeniului de competență și îndeplinirea obiectivelor și sarcinilor sale, agenția trebuie să își împărtășească experiența și informațiile cu caracter general cu organismele și agențiile create în temeiul legislației Uniunii Europene, care se ocupă de problema securității rețelelor și a informațiilor.

(24) În activitatea sa de menţinere a legăturii cu organismele responsabile cu aplicarea legii, cu privire la aspectele de securitate ale criminalităţii cibernetice, agenţia respectă canalele de informaţii şi reţelele existente, cum ar fi punctele de contact menţionate în Propunerea de directivă a Parlamentului European şi a Consiliului privind atacurile împotriva sistemelor informatice și de abrogare a Deciziei-cadru 2005/222/JAI, sau echipa Europol compusă din șefii unităților responsabile cu combaterea criminalității bazate pe tehnologii avansate („Europol Heads of High Tech Crime Units Task Force”).

(25) Pentru a asigura realizarea deplină a obiectivelor sale, agenţia trebuie să colaboreze cu autoritățile responsabile cu aplicare legii şi cu cele responsabile cu protejarea vieţii private pentru a evidenţia şi aborda corect acele aspecte ale combaterii criminalităţii cibernetice legate de securitatea reţelelor şi a informaţiilor. Reprezentanţii acestor autorităţi trebuie să devină părţi interesate cu drepturi depline ale agenţiei şi trebuie să fie reprezentate în cadrul Grupului permanent al părţilor interesate al agenţiei.

(26) Problemele de securitate a rețelelor și a informațiilor sunt probleme de dimensiune mondială. Este nevoie de întărirea cooperării internaţionale pentru îmbunătăţirea standardelor de securitate și a schimbului de informaţii şi pentru promovarea unei abordări comune la nivel mondial a problemelor de securitate a reţelelor şi a informaţiilor. În acest scop, agenţia trebuie să sprijine cooperarea cu ţări terţe şi cu organizaţii internaţionale, în cooperare, după caz, cu SEAE.

(27) Îndeplinirea sarcinilor agenției nu trebuie să interfereze, să împiedice sau să se suprapună competențelor conferite următoarelor entități, sau să prevaleze asupra atribuțiilor și sarcinilor acestora: autorităţile naţionale de reglementare, conform prevederilor directivelor cu privire la reţelele şi serviciile de comunicaţii electronice, precum şi Organismul autorităţilor europene de reglementare în domeniul comunicaţiilor electronice (OAREC) instituit prin Regulamentul 1211/2009[27] al Parlamentului European şi al Consiliului şi Comitetului pentru comunicaţii menţionat în Directiva 2002/21/CE, organismele europene de standardizare, organismele naţionale de standardizare şi Comitetul permanent instituit prin Directiva 98/34/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor, reglementărilor tehnice şi al normelor privind serviciile societăţii informaţionale[28] şi autorităţile de supraveghere ale statelor membre în probleme legate de protecţia persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal şi libera circulaţie a acestor date.

(28) Pentru a asigura eficacitatea agenției, statele membre şi Comisia trebuie să fie reprezentate într-un consiliu de administraţie, care trebuie să definească direcţia generală a activităților agenţiei şi să se asigure că aceasta îşi îndeplinește sarcinile în conformitate cu prezentul regulament. Consiliului de administraţie trebuie să i se încredinţeze competenţele necesare pentru stabilirea bugetului, verificarea execuției acestuia, adoptarea normelor financiare adecvate, stabilirea unor proceduri de lucru transparente pentru luarea deciziilor de către agenţie, adoptarea programului de activitate al agenţiei, adoptarea propriilor reguli de procedură şi a normele interne de funcţionare a agenţiei, precum şi pentru numirea directorului executiv şi pentru a decide cu privire la prelungirea sau încetarea mandatului acestuia. Consiliul de administraţie trebuie să poată să înfiinţeze organisme de lucru care să îi ofere asistență la îndeplinirea sarcinilor sale; aceste organisme ar putea, de exemplu, să redacteze deciziile consiliului sau să monitorizeze implementarea acestora.

(29) Pentru buna funcționare a agenției este necesar ca numirea directorului executiv să fie făcută pe baza meritelor și aptitudinilor administrative și manageriale atestate, precum și a competenței și experienței relevante în domeniul securității rețelelor și a informațiilor și, de asemenea, este necesar ca directorul executiv să își ducă la îndeplinire atribuțiile în deplină independență în ceea ce privește organizarea funcționării interne a agenției. În acest scop, directorul executiv trebuie să elaboreze o propunere privind programul de activitate al agenției, după consultări prealabile cu serviciile Comisiei, și să ia toate măsurile necesare pentru a asigura îndeplinirea corespunzătoare a programului de activitate al agenției. Directorul executiv trebuie să întocmească în fiecare an un proiect de raport general spre a fi prezentat consiliului de administrație, să elaboreze un proiect de declarație de venituri și cheltuieli estimate ale agenției și să execute bugetul.

(30) Directorul executiv trebuie să aibă opţiunea de a înfiinţa grupuri de lucru ad-hoc pentru a aborda aspecte specifice, în special de natură ştiinţifică, tehnică, juridică sau socio-economică. La înfiinţarea grupurilor de lucru ad-hoc, directorul executiv trebuie să solicite și să țină cont de expertiza externă relevantă necesară pentru a permite agenţiei să aibă acces la informaţiile cele mai actualizate disponibile cu privire la provocările în materie de securitate generate de dezvoltarea societăţii informaţionale. Agenţia trebuie să garanteze că selecționarea membrilor grupurilor de lucru ad-hoc se realizează în conformitate cu cele mai înalte standarde de competenţă, ţinând cont în mod corespunzător de un echilibru reprezentant – după caz, în funcţie de problemele specifice – între administraţiile publice ale statelor membre, sectorul privat, inclusiv industria, utilizatorii, şi experţii universitari în domeniul securităţii reţelelor şi a informaţiilor. De la caz la caz, agenţia poate invita să participe la activitățile grupurilor de lucru, dacă este necesar, experţi individuali recunoscuți ca fiind competenți în domeniul relevant. Cheltuielile acestora trebuie suportate de agenție, în conformitate cu normele sale interne și cu regulamentele financiare existente.

(31) Agenţia trebuie să includă, cu titlul de organism consultativ, un Grup permanent al părților interesate, pentru a asigura un dialog regulat cu sectorul privat, organizațiile de consumatori şi alte părţi interesate relevante. Grupul permanent al părților interesate, instituit de consiliul de administraţie la propunerea directorului executiv, trebuie să se concentreze pe probleme relevante pentru toate părţile interesate şi să le aducă în atenţia agenţiei. Atunci când este oportun și în conformitate cu ordinea de zi a ședințelor, directorul executiv poate invita reprezentanți ai Parlamentului European și ai altor organisme pertinente să ia parte la reuniunile grupului.

(32) Agenţia funcţionează în conformitate cu, respectiv, (i) principiul subsidiarităţii, asigurând un grad adecvat de coordonare între statele membre pe probleme legate de NIS şi îmbunătățind eficacitatea politicilor naţionale, adăugând astfel valoare acestora și (ii) principiul proporţionalităţii, nemergând dincolo de ceea ce este necesar în vederea atingerii obiectivelor stabilite prin prezentul regulament.

(33) Agenția trebuie să aplice legislația relevantă a UE privind accesul public la documente, conform Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului[29], și privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal, conform Regulamentului (CE) nr. 45/2001 din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date[30].

(34) În limitele domeniului său de competență, în cadrul obiectivelor și la îndeplinirea sarcinilor sale, agenția trebuie să se conformeze în special dispozițiilor aplicabile instituțiilor europene, precum și dispozițiilor legislațiilor naționale privind tratamentul aplicat documentelor sensibile. Consiliul de administraţie trebuie să aibă puterea de a lua o decizie care să permită agenţiei să trateze informaţii clasificate.

(35) Pentru a garanta autonomia și independența deplină a agenției, se consideră necesară alocarea unui buget autonom, ale cărui venituri provin în principal din contribuția Uniunii și din contribuții ale țărilor terțe care iau parte la activitățile agenției. Statul membru gazdă sau oricare alt stat membru trebuie să fie autorizat să contribuie în mod voluntar la veniturile agenţiei. Procedura bugetară a UE rămâne aplicabilă în ceea ce privește toate subvențiile plătibile din bugetul general al Uniunii Europene. De asemenea, Curtea de Conturi trebuie să îndeplinească sarcina de auditare a conturilor.

(36) Agenţia trebuie să succeadă ENISA, astfel cum este instituită prin Regulamentul nr. 460/2004. În conformitate cu decizia reprezentanţilor statelor membre, reuniţi sub egida Consiliului European din 13 decembrie 2003, statul membru gazdă trebuie să menţină şi să dezvolte măsurile practice actuale pentru a asigura funcţionarea neîntreruptă şi eficientă a agenţiei, ținând cont în special de cooperarea şi de asistenţa acordată de agenție Comisiei, statelor membre şi organismelor competente ale acestora, altor instituţii şi organisme ale Uniunii şi părţilor interesate din sectorul public şi privat din întreaga Europă.

(37) Agenţia trebuie instituită pentru o perioadă limitată de timp. Operaţiunile sale trebuie să fie evaluate din perspectiva eficacității în realizarea obiectivelor şi a practicilor sale de lucru, pentru a determina în ce măsură obiectivele agenției sunt sau nu valabile în continuare şi, pe această bază, dacă durata sa de funcţionare trebuie prelungită,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

SECȚIUNEA 1 DOMENIU DE APLICARE, OBIECTIVE ȘI SARCINI

ARTICOLUL 1 Obiect și domeniu de aplicare

1. Prezentul regulament instituie Agenția europeană pentru securitatea rețelelor și a informațiilor („European Network and Information Security Agency” – ENISA, denumită în continuare „agenția”) cu scopul de a contribui la un nivel ridicat de securitate a rețelelor și a informațiilor în cadrul Uniunii, pentru a sensibiliza societatea și a dezvolta o cultură a securității rețelelor și a informațiilor în beneficiul cetățenilor, al consumatorilor, al întreprinderilor și al organizațiilor din sectorul public al Uniunii, contribuind astfel la buna funcționare a pieței interne.

2. Obiectivele și sarcinile agenției nu aduc atingere competențelor statelor membre în domeniul securității rețelelor și a informațiilor și, în orice caz, nu aduc atingere activităților privind securitatea publică, apărarea, securitatea statului (inclusiv bunăstarea economică a statului atunci când sunt în cauză subiecte legate de securitatea statului) și nici activităților statului în domeniul dreptului penal.

3. În sensul prezentului regulament, prin „securitatea rețelelor și a informațiilor” se înțelege capacitatea unei rețele sau a unui sistem informatic de a rezista, la un nivel de încredere dat, la evenimente accidentale sau la acțiuni ilegale sau răuvoitoare care compromit disponibilitatea, autenticitatea, integritatea și confidențialitatea datelor stocate sau transmise și a serviciilor conexe oferite sau accesibile prin aceste rețele și sisteme.

Articolul 2 Obiective

1. Agenţia asistă Comisia şi statele membre la îndeplinirea cerinţelor legale şi de reglementare referitoare la securitatea reţelelor şi a informaţiilor din legislaţia actuală şi viitoare a Uniunii, contribuind astfel la buna funcţionare a pieţei interne.

2. Agenţia consolidează pregătirea şi capacitatea Uniunii şi a statelor membre de a preveni, detecta şi a răspunde la problemele şi incidentele în materie de securitate a reţelelor şi a informaţiilor.

3. Agenţia dezvoltă şi menţine un nivel ridicat de expertiză şi foloseşte această expertiză pentru a stimula o cooperare extinsă între actorii din sectorul public şi din cel privat.

Articolul 3 Sarcini

1. În sensul dispozițiilor articolului 1, agenția va îndeplini următoarele sarcini:

(a) sprijină Comisia, la cererea acesteia sau din proprie iniţiativă, la dezvoltarea politicii în domeniul securității reţelelor şi a informaţiilor, furnizând(u-i) opinii şi avize și realizând analize tehnice şi socio-economice, precum şi activități pregătitoare pentru elaborarea şi actualizarea legislaţiei Uniunii în domeniul securităţii reţelelor şi a informaţiilor;

(b) facilitează cooperarea între statele membre, precum şi între statele membre şi Comisie în privința eforturilor transfrontaliere ale acestora de prevenire, detectare şi reacție la incidentele NIS;

(c) asistă statele membre şi instituţiile şi organismele europene în eforturile lor de a colecta, analiza şi disemina date privind securitatea reţelelor şi a informațiilor;

(d) evaluează în mod regulat, în cooperare cu statele membre şi instituţiile europene, situația securității reţelelor şi a informaţiilor în Europa;

(e) sprijină cooperarea între organismele publice competente din Europa, în special eforturile acestora de a dezvolta şi face schimb de bune practici şi standarde;

(f) asistă Uniunea Europeană şi statele membre în promovarea utilizării bunelor practici şi standardelor în materie de gestionare a riscului şi securitate pentru produse, sisteme şi servicii electronice;

(g) sprijină cooperarea între părţile interesate din sectorul public și privat la nivelul Uniunii prin promovarea, printre altele, a schimbului de informaţii şi a sensibilizării, şi prin facilitarea eforturilor lor de a dezvolta şi adopta standarde în materie de gestionare a riscului şi de securitate a produselor, reţelelor şi serviciilor electronice.

(h) facilitează dialogul şi schimbul de bune practici între părţile interesate din sectorul public şi privat cu privire la probleme legate de securitatea reţelelor şi a informaţiilor, inclusiv aspecte ale luptei împotriva criminalităţii cibernetice; sprijină Comisia la elaborarea de politici care să ia în considerare aspecte legate de securitatea reţelelor şi a informaţiilor din cadrul luptei împotriva criminalităţii cibernetice.

(i) asistă statele membre şi instituţiile şi organismele europene, la cererea acestora, în eforturile lor de a dezvolta capacitatea de reacţie, detectare și analiză a problemelor din sfera securității reţelelor şi a informațiilor.

(j) sprijină dialogul şi cooperarea Uniunii Europene cu ţările terţe şi cu organizaţiile internaţionale, în cooperare, după caz, cu SEAE, pentru a promova cooperarea internaţională şi o abordare comună la nivel mondial a problemelor de securitate a rețelelor şi a informaţiilor.

(k) îndeplinește sarcinile conferite agenţiei prin acte legislative ale Uniunii.

SECȚIUNEA 2 ORGANIZARE

ARTICOLUL 4 Organisme ale agenției

Agenția este compusă din:

(a) un consiliu de administrație;

(b) un director executiv și personalul agenției; și

(c) un Grup permanent al părților interesate.

Articolul 5 Consiliul de administrație

1. Consiliul de administraţie defineşte direcţia generală de funcţionare a agenţiei şi garantează că agenţia operează în conformitate cu normele şi principiile stabilite în prezentul regulament. De asemenea, consiliul de administrație asigură compatibilitatea activității agenției cu activitățile desfășurate de statele membre și la nivelul UE.

2. Consiliul de administraţie adoptă propriul regulament de procedură, în acord cu serviciile competente ale Comisiei.

3. Consiliul de administraţie adoptă regulamentul intern de funcționare al agenției, în acord cu serviciile competente ale Comisiei. Aceste norme sunt făcute publice.

4. Consiliul de administraţie numeşte directorul executiv în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) şi poate revoca directorul executiv. Consiliul de administrație exercită autoritate disciplinară asupra directorului executiv.

5. Consiliul de administraţie adoptă programul de activitate al agenţiei, în conformitate cu articolul 13 alineatul (3) şi cu raportul general privind activităţile agenţiei pentru/în anul precedent, în conformitate cu articolul 14 alineatul (2).

6. Consiliul de administraţie adoptă normele financiare aplicabile agenţiei. Acestea nu se pot abate de la dispozițiile Regulamentului (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene[31], cu excepția cazului în care funcționarea agenției impune în mod specific acest lucru, iar Comisia și-a dat acordul în prealabil.

7. Consiliul de administrație, de comun acord cu Comisia, adoptă normele relevante de implementare, în conformitate cu articolul 110 din statutul funcționarilor.

8. Consiliul de administrație poate înființa grupuri de lucru compuse din membri ai săi, care să îl asiste la îndeplinirea funcțiilor, inclusiv la elaborarea deciziilor și la monitorizarea implementării acestora.

9. Consiliul de administraţie poate adopta planul multianual de politică a personalului după consultarea serviciilor Comisiei şi după ce a informat în mod corespunzător autoritatea bugetară.

Articolul 6 Componența consiliului de administrație

1. Consiliul de administrație este compus dintr-un reprezentant al fiecărui stat membru, din trei reprezentanți numiți de Comisie, precum și din trei reprezentanți fără drept de vot numiți de Comisie, fiecare dintre aceștia reprezentând unul dintre următoarele grupuri:

(a) industria tehnologiei informației și a comunicațiilor;

(b) grupuri de consumatori;

(c) experți universitari în domeniul securității rețelelor și a informațiilor.

2. Membrii consiliului și supleanții acestora sunt numiți pe baza nivelului de experiență și expertiză corespunzător în domeniul securității rețelelor și a informațiilor.

3. Durata mandatului reprezentanților grupurilor menționate la alineatul 1 literele (a), (b) și (c) este de patru ani. Acest mandat se poate reînnoi o dată. În cazul în care un reprezentant încetează să mai facă parte din respectivul grup de interes, Comisia numeşte un înlocuitor.

Articolul 7 Președintele consiliului de administrație

Consiliul de administrație alege un președinte și un vicepreședinte dintre membrii săi, pentru o perioadă de trei ani, care poate fi reînnoită. Vicepreședintele îl înlocuiește din oficiu pe președinte în cazul în care acesta din urmă nu își poate exercita prerogativele.

Articolul 8 Reuniuni

1. Reuniunile consiliului de administrație se convoacă de către președinte.

2. Consiliul de administrație se reunește în ședință ordinară de două ori pe an. De asemenea, consiliul se reunește în ședință extraordinară la cererea președintelui sau la cererea a cel puțin o treime din membrii cu drept de vot.

3. Directorul executiv ia parte la ședințele consiliului de administrație fără a avea drept de vot.

Articolul 9 Votul

1. Consiliului de administrație decide printr-o majoritate a membrilor cu drept de vot.

2. Este necesară o majoritate de două treimi din numărul total al membrilor cu drept de vot pentru adoptarea regulamentului de procedură al consiliului de administrație, a regulamentului intern de funcționare al agenției, a bugetului agenției, a programului anual de activitate al agenției, precum și pentru numirea și revocarea directorului executiv.

Articolul 10 Directorul executiv

1. Agenția este condusă de un director executiv care trebuie să fie independent în exercitarea prerogativelor sale.

2. Directorul executiv este numit și eliberat din funcție de către consiliul de administrație. Numirea se efectuează dintr-o listă de candidați propusă de Comisie, pentru o perioadă de cinci ani, pe baza meritelor și a aptitudinilor administrative și de gestionare demonstrate, precum și a competențelor și experienței specifice. Înainte de a fi numit în funcție, candidatul selecționat de către consiliul de administrație poate primi invitația de a se adresa comisiei competente a Parlamentului European și de a răspunde întrebărilor puse de membrii acesteia.

3. Pe parcursul ultimelor nouă luni dinaintea încetării acestei perioade, Comisia efectuează o evaluare. În cadrul evaluării, Comisia analizează în special:

- rezultatele obținute de directorul executiv;

- îndatoririle și obligațiile agenției în anii următori.

4. Consiliul de administrație, hotărând la propunerea Comisiei, având în vedere raportul de evaluare și numai în acele cazuri în care decizia poate fi justificată de sarcinile și obligațiile agenției, poate să prelungească durata mandatului directorului executiv cu o perioadă care nu depășește trei ani.

5. Consiliul de administrație informează Parlamentul European în legătură cu intenția sa de a prelungi mandatul directorului executiv. În luna care precede prelungirea mandatului său, directorul executiv poate primi invitația de a se adresa comisiei competente a Parlamentului European și de a răspunde întrebărilor puse de membrii acesteia.

6. Dacă mandatul nu este prelungit, directorul executiv rămâne în funcție până la numirea succesorului său.

7. Directorul executiv este responsabil cu:

(a) administrarea curentă a Agenției;

(b) implementarea programului de activitate și a deciziilor adoptate de consiliul de administrație;

(c) asigurarea îndeplinirii sarcinilor agenției în conformitate cu cerințele celor care utilizează serviciile acesteia, în special în ceea ce privește caracterul adecvat al serviciilor furnizate;

(d) toate chestiunile specifice legate de personal, asigurarea respectării orientărilor generale și a deciziilor cu caracter general ale consiliului de administrație;

(e) stabilirea și menținerea contactului cu instituțiile și organismele europene;

(f) stabilirea și menținerea contactului cu comunitatea de afaceri și cu organizațiile consumatorilor, în vederea asigurării unui dialog periodic cu părțile interesate pertinente;

(g) alte sarcini care îi sunt încredințate în virtutea prezentului regulament.

8. După caz și în limita obiectivelor și sarcinilor agenției, directorul executiv poate înființa grupuri de lucru ad-hoc, compuse din experți. Consiliul de administrație trebuie informat în prealabil. Procedurile referitoare în special la componență, la numirea experților de către directorul executiv și la funcționarea grupurilor de lucru ad-hoc se specifică în regulamentul intern de funcționare al agenției.

9. Directorul executiv pune la dispoziția consiliului de administrație personal administrativ de sprijin și alte resurse, ori de câte ori este necesar.

Articolul 11 Grupul permanent al părților interesate

1. Consiliul de administraţie instituie un Grup permanent al părților interesate, la propunerea directorului executiv, alcătuit din experţi reprezentând părţile interesate relevante, cum ar fi industria tehnologiei informaţiei şi a comunicaţiilor, grupurile de consumatori, experţii universitari în domeniul securităţii reţelelor şi a informaţiilor, precum şi autorităţile responsabile cu aplicarea legii şi autoritățile responsabile cu protejarea vieţii private.

2. Procedurile referitoare în special la numărul, componența și numirea membrilor de către consiliul de administrație, la propunerea directorului executiv și la funcționarea grupului se specifică în regulamentul intern de funcționare al agenției și se fac publice.

3. Grupul este prezidat de directorul executiv.

4. Mandatul membrilor grupului este de doi ani și jumătate. Membrii consiliului de administrație nu pot fi membri ai grupului. Personalul Comisiei are dreptul de a participa la reuniunile și activitățile grupului.

5. Grupul acordă consultanță agenției în exercitarea activităților sale. Grupul acordă consultanță în special directorului executiv, în ceea ce privește elaborarea unei propuneri de program de activitate al agenției și asigurarea comunicării cu părțile interesate relevante, referitor la programul de activitate.

SECȚIUNEA 3 FUNCȚIONARE

ARTICOLUL 12 Programul de activitate

1. Agenţia îşi desfăşoară activitatea în conformitate cu programul său de lucru, care trebuie să conţină toate activităţile sale planificate. Programul de activitate nu împiedică agenția să preia activități neprevăzute care sunt conforme cu obiectivele și sarcinile sale și care se încadrează în limitele bugetului său. Directorul executiv informează consiliul de administraţie cu privire la activitățile agenţiei care nu sunt prevăzute în programul de activitate.

2. Directorul executiv este responsabil cu elaborarea proiectului de program de activitate al agenţiei, în urma consultării prealabile a serviciilor Comisiei. Înainte de data de 15 martie a fiecărui an, directorul executiv prezintă proiectul programului de activitate pentru anul următor consiliului de administraţie.

3. Până la data de 30 noiembrie a fiecărui an, consiliul de administrație adoptă programul de activitate al agenției pentru anul următor, în urma consultării cu serviciile Comisiei. Programul de activitate include o perspectivă multianuală. Consiliul de administrație se asigură că programul de activitate este compatibil cu obiectivele agenției și cu prioritățile legislative și politice ale Uniunii în domeniul securității rețelelor și a informațiilor.

4. Programul de activitate se organizează în conformitate cu principiul gestionării pe activităţi („Activity-Based Management” – ABM) . Programul de activitate trebuie să conform cu declaraţia estimativă de venituri şi cheltuieli a agenţiei şi cu bugetul agenţiei pentru acelaşi exerciţiu financiar.

5. După adoptarea de către consiliul de administrație, directorul executiv trimite programul de activitate Parlamentului European, Consiliului, Comisiei și statelor membre și dispune publicarea acestuia.

Articolul 13 Raportul general

1. În fiecare an, directorul executiv supune consiliului de administrație un proiect de raport general care acoperă toate activitățile agenției din anul precedent.

2. Până la data de 31 martie a fiecărui an, consiliul de administrație adoptă raportul general privind activitățile agenției din anul precedent.

3. După adoptarea de către consiliul de administrație, directorul executiv transmite raportul general al agenției Parlamentului European, Consiliului, Comisiei, Curții de Conturi, Comitetului Economic și Social European și Comitetului Regiunilor și dispune publicarea acestuia.

Articolul 14 Solicitări adresate agenției

1. Solicitările privind consultanța și asistența care se încadrează în obiectivele și sarcinile agenției se adresează directorului executiv și sunt însoțite de referințe care explică chestiunea ce trebuie examinată. Directorul executiv informează consiliul de administraţie în legătură cu cererile primite şi, la timpul potrivit, cu acțiunile întreprinse ca urmare a cererilor. În cazul în care refuză o solicitare, agenția prezintă justificări.

2. Solicitările menționate la alineatul (1) pot fi adresate de:

(a) Parlamentul European;

(b) Consiliu;

(c) Comisie;

(d) orice organism competent desemnat de un stat membru, cum ar fi o autoritate națională de reglementare, conform definiției de la articolul 2 din Directiva 2002/21/CE.

3. Modalitățile practice de aplicare a alineatelor (1) și (2) – privind în special transmiterea solicitărilor adresate agenției, stabilirea priorităților, urmărirea solicitărilor și informarea consiliului de administrație în legătură cu acestea – se prevăd de către consiliul de administrație în regulamentul intern de funcționare al agenției.

Articolul 15 Declarația de interes

1. Directorul executiv și funcționarii detașați temporar din partea statelor membre întocmesc o declarație scrisă de angajamente și o declarație scrisă indicând absența oricăror interese directe sau indirecte care ar putea aduce atingere independenței lor.

2. Experții externi care participă la grupurile de lucru ad-hoc declară, cu ocazia fiecărei reuniuni, toate interesele care ar putea aduce atingere independenței lor în ceea ce privește punctele înscrise pe ordinea de zi și se abțin de la participarea la dezbaterile referitoare la punctele respective.

Articolul 16 Transparență

1. Agenția se asigură că își desfășoară activitățile la un nivel ridicat de transparență și în conformitate cu articolele 13 și 14.

2. Agenția se asigură că publicului și tuturor părților interesate li se furnizează informații obiective, fiabile și ușor accesibile, în special în ceea ce privește rezultatele activității sale, după caz. De asemenea, agenția face publice declarațiile de interese întocmite de directorul executiv și de funcționarii detașați temporar din partea statelor membre, împreună cu declarațiile de interese ale experților referitoare la punctele înscrise pe ordinea de zi a reuniunilor grupurilor de lucru ad-hoc.

3. Consiliul de administrație, pe baza unei propuneri din partea directorului executiv, poate autoriza părțile interesate să participe ca observatori la unele dintre activitățile agenției.

4. În regulamentul intern de funcționare, agenția stabilește modalitățile practice de implementare a normelor privind transparența menționate la alineatele (1) și (2).

Articolul 17 Confidențialitate

1. Fără să aducă atingere articolului 14, agenția nu divulgă terților informațiile pe care le prelucrează sau pe care le primește și pentru care s-a cerut/solicitat un tratament confidențial.

2. Membrii consiliului de administrație, directorul executiv, membrii Grupului permanent al părților interesate, experții externi care participă la grupurile de lucru ad-hoc și membrii personalului agenției, inclusiv funcționarii detașați temporar din partea statelor membre, intră sub incidența cerințelor de confidențialitate în temeiul articolului 339 din tratat, (chiar și)/inclusiv după încetarea atribuțiilor lor.

3. În regulamentul intern de funcționare, agenția stabilește modalitățile practice de implementare a normelor de confidențialitate menționate la alineatele (1) și (2).

4. Consiliul de administraţie poate decide să acorde agenţiei permisiunea de a trata/lucra cu informaţii clasificate. În acest caz, consiliul de administraţie – în acord cu serviciile competente ale Comisiei – adoptă un regulament intern de funcţionare care să aplice principiile de securitate cuprinse în Decizia 2001/844/CE a Comisiei, CECO, Euratom din 29 noiembrie 2001 de modificare a regulamentului său (intern) de procedură[32]. Sunt vizate, între altele, dispozițiile privind schimbul, prelucrarea și stocarea informațiilor/de informații clasificate.

Articolul 18 Accesul la documente

1. Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 se aplică documentelor deținute de agenție.

2. Consiliul de administrație adoptă modalitățile de implementare a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 în termen de șase luni de la instituirea agenției.

3. Deciziile adoptate de agenție în temeiul articolului 8 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 pot face obiectul unei plângeri adresate Ombudsmanului sau al unei acțiuni înaintate Curții de Justiție a Uniunii Europene, conform articolelor 228, respectiv 263 din tratat.

SECȚIUNEA 4 DISPOZIȚII FINANCIARE

ARTICOLUL 19 Adoptarea bugetului

1. Veniturile agenției constau în contribuția primită de la bugetul UE, contribuții primite de la țările terțe care participă la activitățile agenției în conformitate cu dispozițiile articolului 29 și contribuții primite de la statele membre.

2. Cheltuielile agenției cuprind cheltuielile cu personalul, cheltuieli administrative și de suport tehnic, cheltuieli de infrastructură și operaționale/de exploatare, precum și cheltuielile rezultând din contracte încheiate cu părți terțe.

3. În fiecare an, până cel târziu la data de 1 martie, directorul executiv elaborează un proiect de declarație de venituri și cheltuieli estimate ale agenției pentru următorul an financiar și îl înaintează consiliului de administrație, împreună cu un proiect al schemei de personal.

4. Veniturile și cheltuielile trebuie să fie în echilibru.

5. În fiecare an, pe baza proiectului declarației de venituri și cheltuieli estimate elaborat de directorul executiv, consiliul de administrație adoptă declarația de venituri și cheltuieli estimate ale agenției pentru următorul an financiar.

6. Până cel târziu la data de 31 martie, consiliul de administrație transmite această declarație estimativă, care cuprinde un proiect al schemei de personal, împreună cu proiectul programului de activitate, Comisiei și statelor cu care Uniunea Europeană a încheiat acorduri în conformitate cu articolul 24.

7. Declarația estimativă este înaintată de Comisie Parlamentului European și Consiliului (amândouă denumite în continuare „autoritatea bugetară”), împreună cu proiectul de buget general al Uniunii Europene.

8. Pe baza declarației estimative, Comisia înscrie în proiectul de buget general al Uniunii Europene estimările pe care le consideră necesare în privința schemei de personal și a valorii subvențiilor care urmează să fie acordate de la bugetul general, pe care le prezintă autorității bugetare în conformitate cu articolul 314 din tratat.

9. Autoritatea bugetară autorizează creditarea cu titlu de subvenție acordată agenției.

10. Autoritatea bugetară adoptă schema de personal a agenției.

11. Consiliul de administrație adoptă bugetul agenției și programul de activitate al acesteia. Bugetul agenției devine definitiv după adoptarea definitivă a bugetului general al Uniunii Europene. Dacă este cazul, consiliul de administraţie ajustează bugetul agenţiei şi programul de activitate al acesteia în conformitate cu bugetul general al Uniunii Europene. Consiliul de administrație înaintează bugetul fără întârziere Comisiei și autorității bugetare.

Articolul 20 Combaterea fraudei

1. În lupta împotriva fraudei, corupției și altor activități ilegale se aplică fără restricție dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1073/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 mai 1999 privind investigațiile efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF)[33] .

2. Agenția subscrie/aderă la Acordul interinstituțional din 25 mai 1999 dintre Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene și Comisia Comunităților Europene privind investigațiile interne desfășurate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF)[34] și emite, fără întârziere, dispozițiile corespunzătoare care se aplică tuturor angajaților agenției.

Articolul 21 Execuția bugetului

1. Directorul executiv execută bugetul agenției.

2. Auditorul intern al Comisiei exercită asupra agenției aceleași prerogative ca și asupra serviciilor Comisiei.

3. Până la data de 1 martie a anului următor exercițiului financiar, contabilul agenției transmite contabilului Comisiei conturile provizorii însoțite de raportul privind gestiunea bugetară și financiară a exercițiului financiar. Contabilul Comisiei consolidează conturile provizorii ale instituțiilor și ale organismelor descentralizate în conformitate cu articolul 128 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene[35] (denumit în continuare „regulamentul financiar general”).

4. După fiecare exercițiu financiar, până cel târziu la data de 31 martie, contabilul Comisiei transmite Curții de Conturi conturile provizorii ale agenției, însoțite de un raport privind gestiunea bugetară și financiară pentru exercițiul financiar în cauză. Raportul privind gestiunea bugetară și financiară pentru exercițiul financiar respectiv este transmis, de asemenea, și autorității bugetare.

5. La primirea observațiilor Curții de Conturi cu privire la conturile provizorii ale agenției, în temeiul articolului 129 din regulamentul financiar general, directorul executiv întocmește conturile definitive ale agenției pe propria sa răspundere și le transmite consiliului de administrație spre avizare.

6. Consiliul de administrație emite un aviz cu privire la conturile definitive ale agenției.

7. Directorul executiv transmite Parlamentului European, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi situația definitivă a conturilor, împreună cu avizul consiliului de administrație, până cel târziu la data de 1 iulie a anului ulterior încheierii fiecărui exercițiu financiar.

8. Directorul executiv publică conturile definitive.

9. Până cel târziu la data de 30 septembrie, directorul executiv transmite Curții de Conturi un răspuns cu privire la observațiile acesteia. Directorul executiv transmite acest răspuns și consiliului de administrație.

10. Directorul executiv prezintă Parlamentului European, la solicitarea acestuia, toate informațiile necesare pentru buna desfășurare a descărcării de gestiune pentru exercițiul financiar în cauză, în conformitate cu dispozițiile articolului 146 alineatul (3) din regulamentul financiar general.

11. La recomandarea Consiliului, Parlamentul European acordă, înaintea datei de 30 aprilie a anului N+2, descărcarea de gestiune directorului executiv în ceea ce privește executarea bugetului pentru anul N.

SECȚIUNEA 5 DISPOZIȚII GENERALE

ARTICOLUL 22 Statutul juridic

1. Agenția este un organism al Uniunii. Ea are personalitate juridică.

2. În fiecare stat membru, agenția dispune de cea mai extinsă capacitate juridică acordată persoanelor juridice conform legislației statului membru respectiv. Agenția poate, în special, să achiziționeze sau să înstrăineze bunuri mobile și imobile și să se constituie parte în proceduri judiciare.

3. Agenția este reprezentată de directorul său executiv.

Articolul 23 Personalul

1. Normele şi reglementările aplicabile funcţionarilor şi altor categorii de personal al Uniunii Europene se aplică personalului agenţiei, inclusiv directorului său executiv.

2. În ceea ce privește directorul executiv, consiliul de administrație exercită atribuțiile conferite autorității de desemnare prin statutul funcționarilor, precum cele conferite și autorității împuternicite să încheie contracte prin regimul aplicabil.

3. În ceea ce privește personalul agenției, directorul executiv exercită atribuțiile conferite autorității de desemnare prin statutul funcționarilor, precum și cele conferite autorității împuternicite să încheie contracte conform prin regimul aplicabil.

4. Agenţia poate angaja experţi naţionali detaşați de statele membre. Agenţia stabileşte în regulamentul său intern de funcţionare modalităţile practice de implementare a prezentei dispoziții.

Articolul 24 Privilegii și imunități

Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene se aplică agenției și personalului acesteia.

Articolul 25 Răspundere

1. Răspunderea contractuală a agenției este reglementată de legislația aplicabilă contractului în cauză.

Curtea de Justiție a Uniunii Europene este competentă să se pronunțe în temeiul oricărei clauze compromisorii cuprinse într-un contract încheiat de agenție.

2. În cazul unei răspunderi necontractuale, agenția, în conformitate cu principiile generale comune legislațiilor statelor membre, acordă reparații pentru toate prejudiciile cauzate de serviciile sau de angajații proprii în timpul/cursul exercitării prerogativelor lor.

Curtea de Justiție este competentă în ceea ce privește toate litigiile privind repararea unor astfel de prejudicii.

3. Responsabilitatea personală a angajaților față de agenție este reglementată de condițiile pertinente care se aplică personalului agenției.

Articolul 26 Limbile

1. Dispozițiile Regulamentului nr. 1 din 15 aprilie 1958 de stabilire a regimului lingvistic al Comunității Economice Europene[36] se aplică agenției. Statele membre și celelalte organisme desemnate de către acestea se pot adresa agenției și pot primi răspunsuri într-una din limbile oficiale ale Uniunii Europene, la alegere.

2. Serviciile de traducere necesare funcționării agenției sunt asigurate de către Centrul de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene.

Articolul 27 Protecția datelor cu caracter personal

Atunci când prelucrează date referitoare la persoane fizice, agenția se află sub incidența dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 45/2001.

Articolul 28 Participarea țărilor terțe

1. Agenția este deschisă participării țărilor terțe care au încheiat acorduri cu Uniunea Europeană în temeiul cărora au adoptat și aplicat legislația Uniunii în domeniile reglementate de prezentul regulament.

2. În temeiul dispozițiilor pertinente din aceste acorduri, se încheie înțelegeri care specifică în special natura, măsura și modul în care aceste țări vor participa la activitatea agenției, cuprinzând dispoziții privind participarea la inițiativele întreprinse de agenție, contribuțiile financiare și personalul.

SECȚIUNEA 6 DISPOZIȚII FINALE

ARTICOLUL 29 Clauza de reexaminare

1. În termen de trei ani de la data instituirii menționată la articolul 34, Comisia, luând în considerare opiniile tuturor părților interesate relevante, efectuează o evaluare pe baza termenilor de referință conveniți cu consiliul de administrație. Evaluarea examinează impactul şi eficacitatea agenţiei în realizarea obiectivelor prevăzute la articolul 2, precum şi eficacitatea practicilor de lucru ale agenţiei. Comisia întreprinde evaluarea îndeosebi în scopul de a determina dacă agenţia este în continuare un instrument eficace şi dacă durata de funcţionare a agenţiei trebuie prelungită dincolo de perioada specificată la articolul 34.

2. Concluziile evaluării sunt transmise de Comisie Parlamentului European și Consiliului și sunt făcute publice.

3. Consiliul de administrație primește evaluarea și înaintează Comisiei recomandările sale privind modificări ale prezentului regulament, ale agenției și ale practicilor sale de lucru. Consiliul de administraţie şi directorul executiv trebuie să ia în considerare rezultatele evaluării în planificarea multianuală a agenţiei.

Articolul 30 Cooperarea statului membru gazdă

Statul membru gazdă a agenției asigură cele mai bune condiții posibile pentru funcționarea corectă și eficientă a agenției.

Articolul 31 Controlul administrativ

Activitățile agenției fac obiectul supravegherii de către Ombudsman, în conformitate cu articolul 228 din tratat.

Articolul 32 Abrogare și succesiune

1. Regulamentul (CE) nr. 460/2004 se abrogă.

Trimiterile la Regulamentul (CE) nr. 460/2004 și la ENISA se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și la agenție.

2. Agenţia succede agenţiei instituite prin Regulamentul (CE) nr. 460/2004 în ceea ce priveşte toate aspectele legate de proprietate, acorduri, obligaţii legale, contracte de muncă, angajamente financiare şi răspunderi.

Articolul 33 Durată

Agenția se înființează de la [...] pentru o perioadă de cinci ani.

Articolul 34 Intrare în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene şi se aplică de la 14 martie 2012 sau din ziua următoare datei publicării, dacă aceasta survine la o dată ulterioară.

Prezentul regulamentul este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.

Adoptat la […],

Pentru Parlamentul European Pentru Consiliu

Președintele Președintele

FIȘĂ FINANCIARĂ LEGISLATIVĂ PENTRU PROPUNERI

1. CADRUL PROPUNERII/INIȚIATIVEI

1.1. Titlul propunerii/inițiativei

Propunere de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind Agenția europeană pentru securitatea rețelelor și a informațiilor („European Network and Information Security Agency” – ENISA)

1.2. Domeniu (domenii) politice vizate în structura ABM/ABB[37]

Societate informațională și media.

Cadru de reglementare pentru Agenda digitală

1.3. Tipul propunerii/inițiativei

( Propunerea/inițiativa se referă la o acțiune nouă

( Propunerea/inițiativa se referă la o acțiune nouă în urma unui proiect-pilot/acțiuni pregătitoare[38]

( Propunerea/inițiativa se referă la extinderea unei acțiuni existente

( Propunerea/inițiativa se referă la o acțiune reorientată spre o nouă acțiune

1.4. Obiective

1.4.1. Obiectiv(e) strategic(e) multianual(e) ale Comisiei vizat(e) de propunere/inițiativă

Coerenţa abordărilor în materie de reglementare – furnizarea de orientări și consilierea Comisiei şi a statelor membre în vederea actualizării şi dezvoltării unui cadru normativ global în domeniul NIS.

Prevenire, detectare şi reacție – îmbunătăţirea gradului de pregătire, prin contribuții la capacitatea europeană de alertă rapidă şi de reacție la incidente, prin planuri şi exerciţii de urgenţă paneuropene.

Dezvoltarea cunoştinţelor factorilor de decizie politică – furnizarea de asistenţă şi consultanţă Comisiei şi statelor membre în vederea atingerii unui nivel ridicat de cunoştinţe, pe întreg teritoriul Uniunii, în ceea ce privește securitatea rețelelor și a informațiilor şi aplicarea acesteia la părţile interesate din sector. Sunt incluse, de asemenea, generarea, analizarea şi punerea la dispoziţie a datelor cu privire la aspectele economice şi la impactul încălcărilor NIS, factori care stimulează părţile interesate să investească în măsuri în domeniul NIS, în identificarea riscurilor și a indicatorilor situației NIS în Uniune, etc.

Responsabilizarea părţilor interesate – dezvoltarea unei culturi a securității şi a gestionării riscurilor prin stimularea schimbului de informaţii şi a cooperării extinse între actorii din sectorul public şi privat, totodată în beneficiul direct al cetăţenilor, precum şi prin dezvoltarea unei culturi de sensibilizare în materie de NIS.

Protejarea Europei de amenințările internaționale – atingerea unui nivel ridicat de cooperare cu ţări terţe şi organizaţii internaţionale pentru promovarea unei abordări comune la nivel mondial a NIS şi pentru a da un impact iniţiativelor internaţionale de înalt nivel în Europa;

Înspre o implementare concertată – facilitarea colaborării la implementarea politicilor NIS.

Lupta împotriva criminalităţii cibernetice - integrarea aspectelor NIS ale luptei împotriva criminalităţii cibernetice în dezbaterile şi schimbul de bune practici între părţile interesate din sectorul public şi privat, în special prin cooperarea cu autorităţile din cadrul (foștilor) piloni 2 si 3, de exemplu cu Europol.

1.4.2. Obiectiv(e) specific(e) și activitățile (activitățile) ABM/ABB vizate

Obiectivul specific nr.

Sporirea securității reţelelor şi a informaţiilor (NIS), pentru a dezvolta o cultură a securităţii reţelelor şi informaţiilor în beneficiul cetăţenilor, al consumatorilor, al întreprinderilor şi al organizaţiilor din sectorul public şi pentru a identifica provocările politice ridicate de internet şi de reţelele viitorului

Activități ABM/ABB vizate

Politica în domeniul comunicațiilor electronice și securitatea rețelelor

1.4.3. Rezultatul (rezultatele) și impactul (impacturile) preconizate

Se preconizează că inițiativa va produce următoarele impacturi economice:

- creşterea disponibilităţii informaţiilor privind provocările şi riscurile actuale şi viitoare în ceea ce privește securitatea și reziliența

- o colectare mai eficientă a informațiilor relevante privind riscurile, amenințările și vulnerabilitățile de către fiecare stat membru în parte

- un nivel sporit al gradului de informare al factorilor de decizie politică în luarea deciziilor

- o calitate sporită a dispozițiilor de politică în materie de NIS în statele membre, prin diseminarea de bune practici

- economii de scară în ceea ce privește reacția la incidente la nivelul UE

- creșterea volumului de investiții, datorită obiectivelor de politică comune și standardelor în materie de securitate și reziliență uniformizate la nivelul UE

- un risc operațional mai scăzut pentru întreprinderi, datorită unui nivel crescut al securității și al rezilienței

- măsuri mai coerente în ceea ce privește lupta împotriva criminalității cibernetice.

Se preconizează că inițiativa va produce următoarele impacturi sociale:

- o încredere sporită a utilizatorilor în serviciile și sistemele societății informaționale;

- o încredere sporită în funcționarea pieței interne a UE, prin atingerea unui nivel mai înalt de protecție a consumatorilor;

- ameliorarea schimburilor de informații și cunoștințe cu țările nemembre ale UE;

- o mai bună protejare a drepturilor fundamentale ale omului în UE, prin asigurarea unui nivel uniform de protecție a datelor cu caracter personal și a vieții private a cetățenilor Uniunii Europene.

Impacturile preconizate asupra mediului sunt minime:

- reducerea impactului emisiilor de CO2 datorită, de exemplu, reducerii numărului călătoriilor, rezultat din încrederea sporită în utilizarea sistemelor şi a serviciilor TIC, şi datorită consumului redus de energie, rezultat din economiile de scară în implementarea obligaţiilor de securitate.

1.4.4. Indicatori de rezultat și de impact

Indicatorii de monitorizare per obiectiv sunt următorii:

Coerența abordărilor în materie de reglementare:

- numărul de state membre care au aplicat recomandările agenției în procesul de elaborare a propriilor politici

- numărul de studii având ca obiectiv identificarea discrepanțelor și a inconsecvențelor în materie de standardizare în ceea ce privește NIS

- armonizarea abordărilor statelor membre în ceea ce privește NIS

Prevenire, detectare și reacție:

- numărul de cursuri de formare organizate având ca temă securitatea rețelelor

- existența unui sistem operațional de alertă rapidă în caz de riscuri și atacuri emergente

- numărul de exerciții NIS coordonate de agenție la nivelul UE

Dezvoltarea cunoștințelor factorilor de decizie politică:

- numărul de studii vizând colectarea de date referitoare la riscurile actuale și previzibile în materie de NIS și la tehnologiile de prevenire a riscurilor

- numărul de consultări cu organisme publice care activează în domeniul NIS

- existența unui cadru european pentru organizarea colectării de date referitoare la NIS

Responsabilizarea părților interesate:

- numărul de bune practici stabilite pentru întreprinderi

- nivelul investițiilor în măsuri de securitate realizate de părțile interesate din sectorul privat

Protejarea Europei de amenințările internaționale:

- numărul de conferințe între statele membre, pentru stabilirea de obiective comune în materie de NIS

- numărul de reuniuni între experți europeni și internaționali din domeniul NIS

Înspre o implementare concertată:

- numărul de evaluări ale conformității reglementare/legislative

- numărul de practici NIS la scara UE

Lupta împotriva criminalității cibernetice:

- regularitatea interacțiunilor cu agențiile din cadrul foștilor piloni 2 și 3

- numărul situațiilor în care a fost furnizată expertiză în cadrul anchetelor penale

1.5. Motivul (motivele) propunerii/inițiativei

1.5.1. Cerință(e) de îndeplinit pe termen scurt sau lung

ENISA a fost creată iniţial în 2004 pentru a face față ameninţărilor şi posibilelor încălcări subsecvente ale NIS. De atunci, provocările din sfera NIS au evoluat odată cu tehnologia şi cu piața şi au făcut obiectul unor noi reflecţii şi dezbateri, permiţând astăzi o actualizare şi o descriere mai detaliată a problemelor concrete identificate şi a modului în care acestea sunt afectate de schimbările survenite în peisajul NIS.

1.5.2. Valoarea adăugată a implicării UE

Problemele din sfera NIS nu se limitează la graniţele naţionale şi, prin urmare, nu pot fi rezolvate în mod eficace numai la nivel naţional. În acelaşi timp, există o mare diversitate în ceea ce privește modul în care autorităţile publice din diferite state membre tratează problema. Aceste diferenţe pot constitui un obstacol major în calea implementării unor mecanisme adecvate la nivelul Uniunii pentru consolidarea NIS în Europa. Din cauza interconectării infrastructurilor TIC, eficacitatea măsurilor luate la nivel naţional într-unul dintre statele membre este încă puternic influențată de nivelul scăzut al măsurilor adoptate în celelalte state membre şi de lipsa de cooperare transfrontalieră sistematică. Măsurile insuficiente în materie de NIS care provoacă un incident într-un stat membru pot cauza perturbări ale serviciilor în alte state membre.

În plus, multiplicarea cerinţelor în materie de securitate implică povara unui cost asupra întreprinderilor care operează la nivelul Uniunii Europene şi duce la fragmentare şi la lipsa competitivității pe piaţa internă europeană.

În timp ce dependenţa de reţele şi de sistemele informatice este în creştere, pregătirea pentru soluționarea incidentelor pare insuficientă.

Sistemele naţionale actuale de alertă rapidă şi gestionare a incidentelor prezintă deficienţe importante. Procesele și practicile de monitorizare și de raportare a incidentelor de securitate a rețelelor diferă în mod semnificativ de la un stat membru la altul. În unele ţări procesele nu sunt oficializate, în timp ce în alte ţări nu există nicio autoritate competentă pentru primirea şi prelucrarea rapoartelor privind incidentele. Nu există sisteme europene. În consecință, furnizarea necesităţilor de bază ar putea fi fundamental perturbată de incidente NIS şi se impune pregătirea unor reacții adecvate. Comunicarea Comisiei privind CIIP a subliniat, de asemenea, nevoia existenței unei capacități de alertă rapidă şi reacție la incidente la nivel european, susţinute eventual prin exerciţii la scară europeană.

Există o nevoie/necesitate clară de instrumente politice care să aibă ca scop identificarea proactivă a riscurilor şi vulnerabilităţilor în materie de NIS, stabilind mecanisme de reacție adecvate (de exemplu, prin identificarea şi diseminarea de bune practici) şi asigurându-se că aceste mecanisme de reacție sunt cunoscute şi aplicate de către părţile interesate.

1.5.3. Învățăminte desprinse din experiențe anterioare