RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

privind rezultatele obținute și aspectele calitative și cantitative legate de punerea în aplicare a Fondului european de integrare a resortisanților țărilor terțe pentru perioada 2007-2009 [raport înaintat în conformitate cu articolul 48 alineatul (3) litera (b) din Decizia 2007/435/CE a Consiliului din 25 iunie 2007]

1. INTRODUCERE

Uniunea Europeană a instituit programul general „Solidaritatea și gestionarea fluxurilor migratorii” pentru perioada 2007-2013, cu o alocare totală, conform programării curente[1], de 4 032 de milioane EUR. Programul este alcătuit din patru fonduri și vizează o împărțire echitabilă a responsabilităților între statele membre în ceea ce privește sarcina financiară care rezultă din punerea în aplicare a gestionării integrate a frontierelor externe ale UE și din derularea de politici comune în materie de azil și imigrare[2].

Unul dintre cele patru fonduri este Fondul european de integrare a resortisanților țărilor terțe[3] (denumit în continuare fondul), instituit pentru perioada 2007 – 2013, cu un buget orientativ total de 825 de milioane EUR.

În „actul de bază” prin care se constituie fondul (Decizia Consiliului menționată anterior) se prevede obligația Comisiei de a prezenta un raport intermediar privind rezultatele obținute și aspectele calitative și cantitative ale punerii în aplicare a fondului[4].

Raportul prezintă rezultatele obținute prin programele anuale din 2007, 2008 și 2009, pe baza rapoartelor primite de la statele membre în prima jumătate a anului 2010[5], împreună cu informațiile de care dispune Comisia în primul trimestru al anului 2011.

2. OBIECTIVUL, DOMENIUL DE APLICARE, FINALITATEA ȘI PRIORITĂȚILE FONDULUI

Obiectivul general al fondului este sprijinirea eforturilor depuse de statele membre de a permite resortisanților țărilor terțe cu origini economice, sociale, culturale, religioase, lingvistice și etnice diferite să întrunească condițiile de rezidență și înlesnirea integrării acestora în societățile europene. Fondul se axează în primul rând pe acțiunile referitoare la integrarea resortisanților țărilor terțe care sunt nou-veniți.

Pentru a promova obiectivul menționat, fondul contribuie la elaborarea și la punerea în aplicare a strategiilor naționale de integrare pentru resortisanții țărilor terțe în toate dimensiunile societății, ținând seama în special de principiul conform căruia integrarea reprezintă un proces dinamic bidirecțional de adaptare reciprocă la care participă toți imigranții și rezidenții statelor membre.

Domeniul de aplicare al fondului cuprinde resortisanții țărilor terțe cu ședere legală, adică orice persoană care nu este cetățean al UE în sensul articolului 17 alineatul (1) din tratat, dar nu include grupul-țintă vizat prin Fondul european pentru refugiați.

Fondul contribuie la următoarele obiective specifice:

(a) să se înlesnească elaborarea și punerea în aplicare a unor proceduri de admitere relevante pentru procesul de integrare a resortisanților țărilor terțe și care să susțină acest proces;

(b) să se elaboreze și să se pună în aplicare procesul de integrare a resortisanților țărilor terțe nou-veniți în statele membre;

(c) să se sporească capacitatea statelor membre de a elabora, pune în aplicare, monitoriza și evalua politici și măsuri de integrare a resortisanților țărilor terțe;

(d) să se schimbe informații, cele mai bune practici și să se coopereze în cadrul și între statele membre în vederea elaborării, punerii în aplicare, monitorizării și evaluării politicilor și măsurilor de integrare a resortisanților țărilor terțe.

Fondul este gestionat în principal de către statele membre, prin metoda gestiunii partajate. Prin intermediul programelor anuale prezentate de statele membre, bugetul UE urmărește să sprijine activitățile din statele membre în domeniul integrării resortisanților țărilor terțe specifice circumstanțelor naționale sau locale, precum și să dezvolte capacitățile în domeniul serviciilor publice și private care se ocupă cu resortisanții țărilor terțe.

Acțiunile sunt cofinanțate în conformitate cu orientările strategice ale Comisiei[6], care prevăd patru priorități: (1) aplicarea acțiunilor destinate transpunerii în practică a „Principiilor fundamentale comune pentru politica de integrare a imigranților în Uniunea Europeană”; (2) dezvoltarea indicatorilor și a metodologiilor de evaluare a progreselor, de adaptare a politicilor și a măsurilor, precum și de facilitare a coordonării învățării comparative; (3) dezvoltarea capacității de acțiune, a competențelor de coordonare și interculturale în cadrul statelor membre, la diferitele niveluri și departamente de guvernare și (4) schimb de experiență, bune practici și informații între statele membre privind integrarea. Statele membre trebuie să pună în aplicare cel puțin trei dintre prioritățile menționate anterior, dintre care sunt obligatorii prioritățile 1 și 2, dar multe state membre au ales să pună în aplicare toate cele patru priorități.

În plus, orientările strategice stabilesc cinci priorități specifice, aplicabile în cadrul tuturor priorităților menționate anterior. Orice proiect prin care se pun în aplicare una sau mai multe priorități specifice poate primi o rată de finanțare sporită din partea UE. Prioritățile specifice sunt:

- prioritatea specifică 1: participarea ca mijloc de promovare a integrării resortisanților țărilor terțe în societate (acțiunile care implică participarea resortisanților țărilor terțe în formularea și punerea în aplicare a politicilor și a măsurilor de integrare);

- prioritatea specifică 2: grupuri-țintă specifice (acțiuni, inclusiv programe și activități de introducere al căror obiectiv principal este să se abordeze nevoile specifice ale anumitor grupuri, precum femei, tineri și copii, persoane în vârstă, persoane analfabete și persoane cu handicap);

- prioritatea specifică 3: programe și activități introductive inovatoare, (acțiuni de dezvoltare a programelor și activităților introductive inovatoare, precum cele care să le permită resortisanților țărilor terțe să lucreze și să studieze în același timp, de exemplu cursuri cu program redus, module accelerate, sisteme de învățământ la distanță sau online);

- prioritatea specifică 4: dialogul intercultural (acțiuni care au drept obiectiv să încurajeze interacțiunea și schimbul reciproc, precum dezvoltarea dialogului intercultural, într-un efort de a soluționa, în special, orice potențial conflict cauzat de diferențe în practici religioase sau culturale și, astfel, de a îmbunătăți integrarea resortisanților țărilor terțe în societățile, valorile și stilurile de viață ale statelor membre;

- prioritatea specifică 5: implicarea societății-gazdă în procesul de integrare (acțiuni care abordează căi eficace de sensibilizare și de implicare activă a societății-gazdă în procesul de integrare).

Pe lângă programele naționale, până la 7 % din resursele UE disponibile anual pot fi folosite direct de către Comisie pentru proiecte transnaționale, studii sau alte tipuri de acțiuni de interes la nivelul UE prin „acțiuni comunitare”.

Pentru exercițiile bugetare 2003-2006, au existat acțiuni pregătitoare în cadrul bugetului UE, și anume „acțiunile pregătitoare INTI de promovare a integrării resortisanților țărilor terțe”. În urma acestui instrument s-a dobândit experiență practică directă cu proiectele transnaționale și, prin urmare, acesta a sprijinit diferitele tipuri de organizații din statele membre să se pregătească pentru lansarea fondului, în 2007[7].

3. RESURSE BUGETARE

Mai jos sunt prezentate resursele bugetare ale Fondului european de integrare a resortisanților țărilor terțe pentru perioada 2007 – 2013.

Tabelul 1 — bugetul UE pentru Fondul european de integrare a resortisanților țărilor terțe, 2007-2013

Sume în EUR

Euro || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 (*) || 2013 (*) || Total

Total state membre || 60 357 000 || 72 075 000 || 90 675 000 || 102 765 000 || 122 295 000 || 152 750 000 || 171 550 000 || 772 467 000

Acțiuni comunitare || 4 543 000 || 5 425 000 || 6 825 000 || 7 735 000 || 9 205 000 || 9 750 000 || 10 950 000 || 54 433 000

TOTAL || 64 900 000 || 77 500 000 || 97 500 000 || 110 500 000 || 131 500 000 || 162 500 000 || 182 500 000 || 826 900 000

(*) Credite efective din 2007 până în 2011 inclusiv. Sumele pentru 2012, după cum sunt prevăzute în proiectul de buget. Sumele pentru anul 2013 sunt estimative.

Toate statele membre participă la punerea în aplicare a fondului, cu excepția Danemarcei, în conformitate cu Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană. Resursele disponibile pentru programe naționale se repartizează anual între celelalte 26 de state membre, pe baza a două criterii: (i) numărul mediu de resortisanți ai țărilor terțe cu ședere legală în fiecare stat membru, calculat pe perioada ultimilor trei ani și (ii) numărul de resortisanți ai țărilor terțe (excluzând anumite categorii specifice) care au obținut o autorizație eliberată de fiecare stat membru prin care au dreptul de reședință pe teritoriul acestuia, calculat pe perioada ultimilor trei ani; cu coeficienții de ponderare aplicabili.

Contribuția maximă din fond pentru proiecte în statele membre se stabilește la 50% din costul total al unei acțiuni și la 75% pentru statele membre aflate sub incidența Fondului de coeziune și pentru acțiuni care reflectă prioritățile specifice indicate în orientările strategice.

4. PREGĂTIREA PUNERII ÎN APLICARE ÎN STATELE MEMBRE

Comisia a adoptat norme de punere în aplicare destinate fondului[8], comune pentru toate cele patru fonduri, cu câteva excepții, pentru a asigura o aplicare armonizată și a stabili modele comune de programare și raportare. Normele stabilesc, printre altele, proceduri de selecție și criterii de eligibilitate a cheltuielilor efectuate în cadrul fondului. O altă parte importantă a orientărilor a constituit-o elaborarea, în strânsă cooperare cu statele membre, a unui manual privind eligibilitatea, cu exemple practice și cele mai bune practici în materie de gestionare a proiectelor, care a fost actualizat în mod regulat. Au fost organizate sesiuni de informare cu privire la normele privind eligibilitatea cheltuielilor. Mai multe orientări generale au fost furnizate cu ocazia reuniunilor Comitetului SOLID și a celor trei conferințe pe tema fondurilor (în 2008 privind fondurile în general și în 2009 pentru autoritățile de audit și privind programarea și evaluarea).

Deși statele membre sunt responsabile de gestionarea fondurilor în cadrul programelor în cadrul gestiunii partajate, Comisia își asumă responsabilitatea finală pentru execuția bugetului UE. Prin urmare, statele membre au responsabilitatea de a institui un sistem național de gestionare și control în ceea ce privește fondul, inclusiv o autoritate competentă responsabilă de gestionarea programului, sprijinită, dacă este cazul, de o autoritate delegată, o autoritate de audit, responsabilă de verificarea funcționării cu eficacitate a sistemului de gestionare și control, și o autoritate de certificare, pentru certificarea declarațiilor de cheltuieli, înaintea transmiterii acestora către Comisie. Împreună, aceste autorități sunt responsabile de buna gestiune financiară a fondurilor alocate statului membru.

Fiecare stat membru a prezentat Comisiei o descriere a sistemului său de gestionare și control, astfel încât Comisia să poată verifica conformitatea cu dispozițiile aplicabile. La sfârșitul anului 2010, aproape toate descrierile sistemelor statelor membre de gestiune și control ale fondului au primit un aviz fără rezerve din partea Comisiei. În plus, până la sfârșitul anului 2010, au avut loc audituri la fața locului ale sistemelor de gestionare și control ale fondului (care pot fi comune cu alte fonduri ale programului general) în 17 state membre, iar alte șapte state membre urmează să fie auditate în 2011. Majoritatea sistemelor s-au dovedit a funcționa în mod adecvat, însă în câteva cazuri au fost necesare unele îmbunătățiri. În această etapă a auditului, care va continua pe toată perioada de programare 2007-2013, îmbunătățirile au vizat, în special, procedurile de selecție, resurse umane la dispoziția autorităților și documentația privind procedurile și sarcinile îndeplinite. În general, se constată că majoritatea statelor membre dispun de sisteme fiabile.

5. PROGRAMELE MULTIANUALE 2007-2013

Aprobarea programelor multianuale ale fondului s-a încheiat până la sfârșitul anului 2008 pentru majoritatea statelor membre, iar în celelalte state membre la începutul anului 2009. Pentru a nu întârzia punerea în aplicare, care se derulează prin intermediul programelor anuale, Comisia a dispus aprobarea, în același timp, a programului multianual și a primelor două programe anuale pentru 2007 și, respectiv, 2008.

Programele multianuale, care nu implică luarea unei decizii financiare, reprezintă cadrul strategic stabilit de Comisie și de fiecare stat membru în vederea utilizării în comun a resurselor naționale și ale fondului pe întreaga perioadă de programare, 2007-2013. La nivelul UE, acestea vor ajuta un număr semnificativ de acțiuni de sprijinire a procesului de integrare a resortisanților țărilor terțe, totalizând aproape 1 400 de milioane EUR în perioada 2007-2013[9].

Tabelul 2: Costul total al tuturor programelor multianuale și sursele de finanțare

2007 – 2013

(Consolidarea tuturor planurilor financiare ale programelor multianuale ale statelor membre pe o perioadă de șapte ani)

Toate valorile sunt exprimate în milioane EUR și sunt orientative.

Sursă de finanțare || || Sume orientative || %

Fondul european de integrare a resortisanților țărilor terțe || A || 769 milioane EUR (*) || 55,6 %

Resursele naționale publice || B || 456 milioane EUR || 32,9 %

Total finanțare publică || C = A + B || 1 225 milioane EUR || 88,5 %

Alocări private || D || 159 milioane EUR || 11,5 %

Costul total al tuturor programelor multianuale, 2007-2013 || E = C + D || 1 384 milioane EUR || 100 %

(*) Alocările fondului incluse în programele multianuale ale statelor membre, care au fost redactate în 2008, s-au bazat pe creditele bugetare stabilite de autoritatea bugetară pentru 2007 și 2008 și pe estimările bugetare pentru partea restantă din perioada de programare. Acesta este motivul pentru care suma totală de 769 de milioane EUR este ușor diferită de valoarea totală de 772,467 milioane EUR din tabelul 1, care se bazează pe creditele bugetare efective ale fondului din 2007 până în 2011 și pe estimări pentru 2012 și 2013.

Pe baza informațiilor privind adoptarea de acte legislative naționale în domeniul integrării, a punerii în aplicare a programelor naționale de integrare și a declarațiilor statelor membre în cadrul programelor multianuale, se constată că, la lansarea programelor, unele state membre nu dețineau o experiență deosebită în privința măsurilor destinate în mod special integrării resortisanților țărilor terțe. În această categorie intră, de exemplu, Grecia, Ungaria, Irlanda, Lituania și România. Alte state membre, precum Franța, Austria, Țările de Jos și Spania, dimpotrivă, au putut să valorifice propria experiență națională, inclusiv programe cu o finanțare semnificativă.

Nevoile prioritare identificate pentru o integrare eficace a resortisanților țărilor terțe erau diferite de la un stat membru la altul, în funcție de istoria imigrării, ponderea resortisanților țărilor terțe în totalul populației, fluxurile migratorii actuale, situația și condițiile economice și sociale, existența unor structuri și servicii de sprijinire a integrării și cadrul instituțional. În ciuda acestor diferențe, anumite priorități de intervenție au fost comune pentru majoritatea statelor membre. În primul rând, „dubla abordare”, care reflectă principiul că atât nou-veniții, cât și societatea care îi găzduiește ar trebui să fie implicați în procesul de integrare (21 de state membre vizate), inclusiv îmbunătățirea gradului de toleranță, sensibilizarea cu privire la discriminarea împotriva migranților și combaterea acesteia și promovarea dialogului intercultural. A doua provocare-cheie (15 state membre) a vizat nevoia de orientare civică și de furnizare de informații pentru resortisanții țărilor terțe privind istoria, instituțiile, normele și valorile fundamentale ale țării de destinație. A treia provocare majoră (13 state membre) a fost adaptarea serviciilor publice și private la o societate multiculturală, precum și consolidarea capacităților pentru organizațiile care interacționează cu resortisanții țărilor terțe. În final, îmbunătățirea nivelului de competențe lingvistice, a fost, de asemenea, o nevoie prioritară evidentă (12 state membre).

Prioritatea 1 (a se vedea capitolul 2) va primi, de departe, cea mai mare parte din resursele fondului în perioada 2007-2013 [se preconizează o pondere de 75 % la nivelul UE, care variază de la 94 % (Republica Cehă) la 41 % (Finlanda)], cu mult înaintea priorități 2 (12 % la nivelul UE), 3 (9 %) și 4 (4 %). Finlanda, care, comparativ, a pus mai mult accent pe prioritatea 2, este singurul stat membru în cazul căruia pentru prioritatea 1 se preconizează să primească mai puțin de 50% din resursele fondului.

Graficul 1: Repartizarea resurselor UE între cele patru priorități ale programelor multianuale

Actul de bază al fondului impune fiecărui stat membru obligația de a organiza, în conformitate cu normele și practicile naționale în vigoare, un parteneriat cu autoritățile și organismele implicate în derularea programului multianual sau care sunt în măsură să contribuie în mod eficace la dezvoltarea acestuia. Este obligatoriu ca parteneriatul fondului să includă autoritățile responsabile de gestionarea Fondului social european și a Fondului european pentru refugiați.

Programele multianuale furnizează o descriere a structurii organizatorice a parteneriatului din fiecare stat membru. Comitetele parteneriatului sunt formate adesea din mai multe ministere, din autoritățile de aplicare ale Fondului social european și ale Fondului european pentru refugiați, menționate anterior, și, într-o mai mică măsură, din autorități locale și ONG-uri. În unele state membre, comitetele parteneriatului lucrează pe două niveluri, adică un comitet general și grupuri de lucru sau grupuri de experți specifice. Pe lângă comitetele oficiale, majoritatea statelor membre au organizat reuniuni periodice (de exemplu, anual sau de două ori pe an) cu toate organizațiile de punere în aplicare a proiectelor, pentru a evalua realizările și deficiențele și pentru a discuta despre prioritățile de finanțare pentru următoarele programe anuale.

Complementaritatea fondului cu alte instrumente UE de finanțare este asigurată în statele membre, în primul rând, printr-o strânsă cooperare între autoritățile de gestionare responsabile de diversele fonduri în cadrul parteneriatului. Ca regulă generală, aceasta implică consultarea autorităților în cauză în etapa de planificare și de programare și privind lista proiectelor efectiv selectate pentru finanțare. Acest lucru este simplu în cazul în care aceeași autoritate este responsabilă pentru mai multe fonduri în cadrul programului general (de exemplu, autoritatea responsabilă pentru fond este aceeași pentru Fondul european pentru refugiați în Republica Cehă, Finlanda, Germania, Grecia, Ungaria, Irlanda, Italia, România, Slovacia, Slovenia, Spania și Regatul Unit). În plus, în multe state membre, solicitanții de finanțare sunt obligați să declare alte eventuale surse de finanțare naționale sau din partea UE sau să justifice relevanța fondului în raport cu alte fonduri UE disponibile ori să se angajeze să nu utilizeze altă finanțare din partea UE pentru proiectele susținute din fond.

În plus, pentru a evita orice suprapunere între fond și alte instrumente de finanțare ale UE, mai multe state membre au prevăzut ca fondul să completeze acțiunile întreprinse de Fondul social european, de exemplu prin utilizarea fondului pentru a spori nivelul de competențe al resortisanților țărilor terțe la nivelul cerut pentru a participa la măsurile ce au ca obiectiv integrarea pe piața muncii, finanțate prin Fondul social european. În mai multe state membre au fost dezvoltate adevărate sinergii între fond și Fondul social european, în special atunci când cele două fonduri sunt gestionate de aceleași autorități responsabile, cum este cazul, de exemplu, în Belgia, Spania sau Suedia.

Pe lângă această situație, autoritatea responsabilă de fond este, de asemenea, membră a parteneriatului Fondului Social European în mai multe state membre. Acesta este cazul, de exemplu, în Austria, Ungaria și Irlanda.

6. EXECUȚIA BUGETULUI FONDULUI EUROPEAN DE INTEGRARE A RESORTISANȚILOR ȚĂRILOR TERȚE PENTRU PERIOADA 2007 – 2009

Perioada de raportare 2007-2009 acoperă 29 % din suma totală de referință a fondului, cu un total de 239,9 milioane EUR în creditele UE disponibile pentru ambele acțiuni de gestiune, partajată și directă.

6.1. Programele naționale derulate prin gestiune partajată

Pentru primii trei ani de aplicare a fondului au fost aprobate 78 de programe anuale, angajând o sumă totală de aproximativ 223,1 milioane EUR. Modul de repartizare a resurselor fondului între statele membre în conformitate cu cheia de repartiție prevăzută în temeiul juridic este prezentat în graficul 2 de mai jos.

Graficul 2: Distribuția resurselor UE angajate în programele naționale, 2007-2009

Sume în milioane EUR (cifre rotunjite)

Pentru perioada 2007-2009, cei cinci principali beneficiari au fost Spania (34,7 milioane EUR), Regatul Unit (34,3 milioane EUR), Germania (33,6 milioane EUR) și Italia (30 de milioane EUR) (fiecare între 13 % și 15 % din totalul resurselor UE alocate programelor naționale), urmați de Franța (18,2 milioane EUR sau 8 % din total). Însumate, sumele primite de aceste țări reprezintă aproximativ 68 % din totalul sumelor alocate programelor naționale în perioada de raportare.

Urmează, la o oarecare distanță, opt state membre, fiecare având între 2 % și 3 % din resursele fondului atribuite în perioada 2007-2009, adică o alocare între 4,5 milioane EUR și 5,5 milioane EUR (Austria, Belgia, Republica Cehă, Grecia, Țările de Jos, Polonia, Portugalia și Suedia).

Toate celelalte state membre au primit fiecare între 0,7 % și 1,7 % din resursele disponibile ale fondului. Pentru perioada 2007-2009, alocările pentru aceste 13 state membre au variat între 1,59 milioane EUR (Malta) și 3,75 milioane EUR (Ungaria).

Pentru perioada 2007 - 2011, principalele cinci state membre beneficiare au rămas aceleași, dar ordinea lor s-a modificat într-o mică măsură: din 2011, primele state beneficiare sunt Italia, Regatul Unit, Spania, Germania și Franța, în ordinea enumerării. Aceasta reflectă fluxurile migratorii aferente și numărul de resortisanți ai țărilor terțe cu ședere legală în perioada de referință utilizată pentru repartizarea resurselor fondului între statele membre[10].

Atunci când resursele furnizate în cadrul programelor anuale prin bugetele naționale și de către beneficiari se adaugă la contribuția fondului, costurile totale aferente tuturor operațiunilor care urmează a fi finanțate se ridică la aproximativ 371 de milioane EUR pe o perioadă de trei ani, 2007-2009. Din suma respectivă, 60 % a reprezentat contribuția din fond, mai puțin de 35 % finanțarea publică națională a statelor membre (128,7 milioane EUR) și, în cele din urmă, beneficiarii au avut o contribuție de aproximativ 5 % din cheltuielile totale planificate (19,5 milioane EUR). Aceste procente sunt conforme, în general, cu cele stabilite în programele multianuale (a se vedea tabelul 2 din capitolul 5), luând în considerare faptul că, prin definiție, contribuția preconizată a beneficiarilor a putut fi „planificată” doar la începutul perioadei de programare 2007-2013.

Pentru fiecare program anual, statele membre au putut utiliza până la 7% din alocarea lor anuală + 30 000 EUR pentru a finanța asistență tehnică pentru gestionarea fondului. Resursele alocate pentru asistență tehnică în statele membre se ridicau, în total, la 5 milioane EUR, 5,8 milioane EUR și 7,1 milioane EUR în 2007, 2008 și, respectiv, 2009.

În funcție de rata de utilizare astfel cum a fost raportată la sfârșitul anului 2010, angajamentele statelor membre au fost relativ ridicate pentru 2007 (82 % din credite) și pentru 2008 (83 %) și au ajuns la aproape 100 % pentru 2009. Pentru 2007, șase state membre au raportat angajamente de aproape 100 % și în alte patru state membre rata a fost de 90 % sau mai mult. Pentru 2008, patru state membre au atins o rată de angajamente de aproape 100 % și alte șapte state membre au angajat după cel puțin 90 % din alocarea lor.

Angajamentele din cursul perioadei 2007-2009 reflectă modelul general de punere în aplicare a programelor naționale. În majoritatea statelor membre, programele au fost influențate în mod semnificativ de întârzieri în faza de început, pentru 2007 și 2008 (a se vedea capitolul 7.4), dar multe state membre au reușit să remedieze aceste aspecte pe parcurs, ceea ce a condus la o punere în aplicare aproape fără dificultăți a programelor anuale pe 2009 în majoritatea statelor membre.

6.2. Acțiuni comunitare

Pentru fiecare din anii 2007, 2008, 2009, 2010 și 2011, Comisia a adoptat un program anual de lucru, care stabilește prioritățile și obiectivele acțiunilor comunitare finanțate din fond, precum și acțiunile planificate pentru a fi finanțate. Acțiunile comunitare se concentrează întotdeauna asupra proiectelor transnaționale, precum și asupra acțiunilor în interesul Uniunii în materie de integrare a resortisanților țărilor terțe.

În perioada menționată anterior, granturile au fost acordate în urma unei cereri de propuneri deschise pentru orice tip de organizație, cu cerința, pentru fiecare proiect, de a avea participanți din cel puțin trei - cinci state membre. Prioritățile stabilite în cererile de propuneri au cuprins: promovarea strategiilor și măsurilor de integrare destinate unor grupuri specifice, precum femeile și copii imigranți; măsuri de integrare la nivel local, cum ar fi gestionarea diversității în cartiere; colectarea percepțiilor publicului și ale migranților cu privire la procesul de integrare; analizarea legăturilor dintre politicile de admisie și procesele de integrare etc. În total, în perioada 2007 – 2010, Comisia a finanțat prin intermediul granturilor 37 de proiecte transnaționale, cărora li s-au alocat 17,85 milioane EUR.

Pe lângă granturi, prin care s-a utilizat cea mai mare parte din resursele disponibile din partea UE, acțiunile comunitare au finanțat mai multe achiziții publice. În acest context, un interes deosebit îl reprezintă:

• sprijinul oferit Forumului pentru integrare europeană[11], un forum de discuții și de schimb de opinii înființat de Comisie cu societatea civilă pe tema integrării, care se reunește de două ori pe an începând din 2008;

• site-ul web european privind integrarea[12]: un site internet interactiv, accesibil oricărei părți interesate în domeniul integrării, care furnizează o documentație vastă, știri, bune practici din toate statele membre ale UE și permite schimbul de informații;

• Manualul de integrare pentru factorii de decizie și practicieni[13], care a fost publicat în trei versiuni succesive; scopul manualului este să compileze și să difuzeze bune practici cu privire la diverse aspecte ale integrării, cum ar fi, „mass-media și integrarea”, „sensibilizarea și emanciparea migranților”, „dobândirea cetățeniei și practicarea unei cetățenii active”, „tinerii imigranți, educația și piața muncii”.

7. PUNEREA ÎN APLICARE A PROGRAMELOR DIN 2007, 2008 ȘI 2009 ÎN STATELE MEMBRE

În conformitate cu actul de bază[14], statele membre au avut obligația să transmită Comisiei, până la 30 iunie 2010, un raport de evaluare privind punerea în aplicare a acțiunilor cofinanțate din fond; toate statele au utilizat un model comun, furnizat de Comisie. În această etapă timpurie a punerii în aplicare a programelor multianuale (în iunie 2010, statele membre au avut la dispoziție doar datele finale privind proiecte realizate în cadrul programului anual pe 2007, în timp ce punerea în aplicare a programului anual pe 2008 tocmai se încheia, iar cea a programului anual pe 2009 era în curs de desfășurare), rapoartele statelor membre se concentrează, în mod necesar, mai mult pe aspectele legate de punerea în aplicare decât pe rezultate și impact. Acestea vor fi incluse în rapoartele naționale de evaluare privind rezultatele și impacturile acțiunilor cofinanțate din fond pentru perioada 2007 - 2010, pe care statele membre sunt obligate să le transmită Comisiei până la 30 iunie 2012.

În capitolul de față se prezintă și se compară fapte și cifre privind implementarea programelor anuale pe 2007, 2008 și 2009, astfel cum au fost raportate de statele membre. Trebuie subliniat faptul că cifrele totale sunt valori medii, care nu reflectă întotdeauna abaterile de la tendințe. Ori de câte ori a fost posibil, au fost semnalate variațiile sau diferențele față de rezultatele medii.

7.1. Prezentare generală

Până la 30 iunie 2010, un număr total de 1 949 de proiecte fuseseră finanțate prin intermediul fondului în statele membre, în cadrul primelor trei programe anuale, din 2007, 2008 și 2009. Aceasta echivalează cu o medie, la nivel UE, de 75 de proiecte finanțate în fiecare stat membru pentru cele trei programe anuale, însă cu diferențe semnificative de la un stat membru la altul (a se vedea tabelul 4 de mai jos).

Tabelul 4: Proiecte finanțate în cadrul celor trei programe anuale din 2007, 2008 și 2009

Stat membru || Programul pe 2007 || Programul pe 2008 || Programul pe 2009 * || Total 2007-2009

Austria || 34 || 31 || 39 || 104

Belgia || 13 || 14 || 21 || 48

Bulgaria || 13 || 14 || 0 || 27

Cipru || 3 || 10 || 8 || 21

Republica Cehă || 2 || 27 || 17 || 46

Estonia || 17 || 76 || 72 || 165

Finlanda || 10 || 18 || 12 || 40

Franța || 2 || 3 || 29 || 34

Germania || 162 || 148 || 59 || 369

Grecia || 7 || 11 || 0 || 18

Ungaria || 19 || 22 || 20 || 61

Irlanda || 8 || 0 || 0 || 8

Italia || 54 || 48 || 59 || 161

Letonia || 13 || 17 || 0 || 30

Lituania || 16 || 12 || 12 || 40

Luxemburg || 3 || 12 || 14 || 29

Malta || 0 || 1 || 3 || 4

Țările de Jos || 3 || 9 || 6 || 18

Polonia || 35 || 36 || 0 || 71

Portugalia || 12 || 10 || 3 || 25

România || 1 || 7 || 4 || 12

Republica Slovacă || 11 || 5 || 10 || 26

Slovenia || 3 || 2 || 0 || 5

Spania || 169 || 241 || 120 || 530

Suedia || 9 || 19 || 0 || 28

Regatul Unit || 8 || 11 || 10 || 29

Total UE || 627 || 804 || 518 || 1949

* În cadrul programului anual pe 2009, selecția și finanțarea programelor era încă în curs de derulare la 30 iunie 2010.

Deși statele membre cu cele mai mari alocări sunt în general și cele cu cel mai mare număr de proiecte finanțate (Spania 530 de proiecte, Germania 369 de proiecte, Italia 161 de proiecte) și invers, statele membre cu cele mai mici alocări sunt și cele cu cel mai mic număr de proiecte finanțate (Malta 4 proiecte, Slovenia 5 proiecte și Irlanda 8 proiecte), nu există întotdeauna o corelare între numărul de proiecte și mărimea alocării. De exemplu, Estonia, cu o alocare relativ mică, a finanțat, în mare, un număr comparabil de proiecte cu cel al Italiei. Dimpotrivă, Regatul Unit, unul dintre principalii beneficiari ai fondului, și-a concentrat resursele asupra unui număr limitat de proiecte de dimensiuni mai mari (aproximativ 30). Prin urmare, numărul de proiecte din statele membre reflectă o strategie de finanțare (sprijinirea unui număr mare de proiecte sau, dimpotrivă, concentrarea finanțării), care se evidențiază și în valoarea medie a finanțării UE pe proiect.

Proiectele finanțate în cadrul programelor naționale au fost, în general, mici și mijlocii, cu o valoare medie a finanțării UE de aproximativ 76 000 EUR pe proiect. În 16 state membre (Austria, Belgia, Bulgaria, Republica Cehă, Estonia, Finlanda, Germania, Ungaria, Letonia, Lituania, Luxemburg, Polonia, Portugalia, Slovacia, Spania și Suedia), aceasta a fost și mai mică, adică între 18 338 EUR și 68 952 EUR. Statele membre cu cea mai scăzută medie a finanțării UE pentru fiecare proiect sunt Estonia, Bulgaria, Luxemburg și Polonia (a se vedea tabelul 5 de mai jos).

Dimpotrivă, în zece state membre, finanțarea medie pe proiect din fondurile UE a fost mai mare decât media UE (Cipru, Franța, Grecia, Irlanda, Italia, Malta, Țările de Jos, România, Slovenia și Regatul Unit). Statul membru care prezintă media cea mai ridicată a fondurilor UE pe proiect a fost Franța, urmată de Regatul Unit, Slovenia și Țările de Jos.

Tabelul 5: Cuantumul mediu al finanțării din FEI pe proiect pentru cele două exerciții de programare 2007 și 2008 *

* Întrucât la 30 iunie 2010 selecția și finanțarea proiectelor nu era încă finalizată pentru 2009, calculul finanțării medii a UE pentru fiecare proiect se bazează numai pe primele două programe anuale.

7.2. Metodele de punere în aplicare, selecția și finanțarea proiectelor

În cadrul programului general, statele membre au de ales între două metode de punere în aplicare:

• autoritatea responsabilă acționează ca „organism de atribuire”, caz în care, ca regulă generală, proiectele sunt implementate pe baza unei cereri deschise de propuneri (în cazuri justificate în mod corespunzător, se pot acorda granturi fără a fi nevoie de o cerere de propuneri) sau

• autoritatea responsabilă acționează ca „organism executiv”, caz în care autoritatea competentă decide să implementeze proiectele în mod direct, singură sau împreună cu oricare dintre autoritățile naționale competente în virtutea expertizei tehnice, a gradului înalt de specializare sau a competențelor administrative ale acestora, întrucât caracteristicile proiectelor nu permit un alt mod de implementare, cum ar fi situațiile de monopol de jure sau rațiunile de securitate.

După cum era de așteptat, dat fiind scopul fondului și diversitatea de părți interesate din acest domeniu, metoda „organismului de atribuire” a fost de departe cea mai importantă metodă de implementare, fiind utilizată în 95 % din toate proiectele finanțate (dintr-un total de 1 852 de proiecte). Într-adevăr, toate statele membre și-au implementat programele, în totalitate sau în parte, prin metoda „organismului de atribuire”.

Doar nouă state membre (Cipru, Estonia, Franța, Italia, Letonia, Slovacia, Slovenia, Spania și Regatul Unit) au folosit metoda „organismului executiv”, pentru un total de 97 de proiecte. Mai mult, majoritatea proiectelor care au folosit metoda „organismului executiv” au fost finanțate la începutul perioadei de programare multianuale, iar numărul acestora a scăzut ulterior.

În cadrul metodei „organismului de atribuire”, doar opt state membre (Austria, Franța, Irlanda, Letonia, Lituania, Luxemburg, Țările de Jos și Slovenia) au organizat o singură cerere de propuneri pentru fiecare program anual. În toate celelalte state membre, cel puțin pentru unul dintre programele anuale, au fost necesare mai multe cereri, întrucât nu a fost suficientă o singură cerere pentru a utiliza pe deplin alocarea sau pentru a acoperi domeniile diferite de intervenție ale programului.

Cererile de propuneri au atras un număr total impresionant de 5 234 de propuneri în perioada de trei ani. Propunerile au fost prezentate de diferite tipuri de organizații: autoritățile naționale, regionale și locale, ONG-uri cu diverse statute, instituții de învățământ și cercetare etc. Numai în cadrul programului anual pe 2009 au fost depuse aproape 2 000 de propuneri (a se vedea tabelul 6).

Ca urmare a numărului mare de răspunsuri, doar 47 % din propunerile primite au fost selectate, dintre acestea fiind finanțate 73 %. Unele state membre au menționat finanțarea aflată la dispoziție ca factor restrictiv (de exemplu, Bulgaria, Estonia, Italia și Lituania), dar acesta nu a fost singurul motiv pentru respingerea propunerilor sau pentru nefinanțarea tuturor propunerilor selectate. De exemplu, o analiză mai detaliată a propunerilor selectate, efectuată de către autoritățile responsabile, a condus, în unele cazuri, la refuzarea finanțării, din cauza deteriorării situației organizațiilor de punere în aplicare sau a incapacității acestora de a cofinanța proiectul cu suma prevăzută ori de a oferi detaliile tehnice importante pentru acordul de subvenționare etc. Prin urmare, autoritățile responsabile și-au respectat în mod corect sarcina de a finanța proiecte prin intermediul resurselor fondului.

Tabelul 6: Proiectele primite, selectate și finanțate în perioada 2007-2009 prin metoda „organismului de atribuire”, în urma cererilor de propuneri

Stat membru || Programul pe 2007 || Programul pe 2008 || Programul pe 2009 || Total 2007-2009

Propuneri primite || Proiecte selectate || Proiecte finanțate || Propuneri primite || Proiecte selectate || Proiecte finanțate || Propuneri primite || Proiecte selectate || Proiecte finanțate || Propuneri primite || Proiecte selectate || Proiecte finanțate

Austria || 48 || 34 || 34 || 70 || 31 || 31 || 119 || 40 || 39 || 237 || 105 || 104

Belgia || 14 || 14 || 13 || 14 || 14 || 14 || 25 || 23 || 21 || 53 || 51 || 48

Bulgaria || 40 || 22 || 13 || 56 || 31 || 14 || 0 || 0 || 0 || 96 || 53 || 27

Cipru || 2 || 0 || 0 || 18 || 7 || 7 || 17 || 5 || 5 || 37 || 12 || 12

Republica Cehă || 2 || 2 || 2 || 48 || 28 || 27 || 27 || 19 || 17 || 77 || 49 || 46

Estonia || 31 || 5 || 5 || 134 || 72 || 71 || 110 || 81 || 69 || 275 || 158 || 145

Finlanda || 47 || 10 || 10 || 23 || 18 || 18 || 48 || 12 || 12 || 118 || 40 || 40

Franța || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 135 || 30 || 27 || 135 || 30 || 27

Germania || 336 || 162 || 162 || 236 || 148 || 148 || 305 || 59 || 59 || 877 || 369 || 369

Grecia || 56 || 8 || 7 || 46 || 11 || 11 || 0 || 0 || 0 || 102 || 19 || 18

Ungaria || 34 || 19 || 19 || 45 || 22 || 22 || 45 || 20 || 20 || 124 || 61 || 61

Irlanda || 41 || 10 || 8 || 0 || 0 || 0 || 29 || 0 || 0 || 70 || 10 || 8

Italia || 405 || 171 || 41 || 373 || 145 || 28 || 523 || 350 || 38 || 1301 || 666 || 107

Letonia || 14 || 11 || 11 || 21 || 15 || 15 || 0 || 0 || 0 || 35 || 26 || 26

Lituania || 17 || 16 || 16 || 14 || 13 || 12 || 27 || 16 || 12 || 58 || 45 || 40

Luxemburg || 7 || 3 || 3 || 19 || 12 || 12 || 20 || 15 || 14 || 46 || 30 || 29

Malta || 9 || 0 || 0 || 1 || 1 || 1 || 4 || 3 || 3 || 14 || 4 || 4

Țările de Jos || 5 || 3 || 3 || 12 || 9 || 9 || 16 || 6 || 6 || 33 || 18 || 18

Polonia || 45 || 37 || 35 || 57 || 36 || 36 || 53 || 0 || 0 || 155 || 73 || 71

Portugalia || 13 || 12 || 12 || 12 || 12 || 10 || 3 || 3 || 3 || 28 || 27 || 25

România || 5 || 3 || 1 || 15 || 8 || 7 || 16 || 4 || 4 || 36 || 15 || 12

Republica Slovacă || 14 || 10 || 10 || 7 || 5 || 5 || 18 || 10 || 10 || 39 || 25 || 25

Slovenia || 2 || 2 || 2 || 1 || 1 || 1 || 0 || 0 || 0 || 3 || 3 || 3

Spania || 437 || 126 || 126 || 331 || 233 || 233 || 258 || 115 || 115 || 1026 || 474 || 474

Suedia || 74 || 9 || 9 || 0 || 19 || 19 || 38 || 0 || 0 || 112 || 28 || 28

Regatul Unit || 34 || 12 || 7 || 29 || 11 || 11 || 84 || 36 || 10 || 147 || 59 || 28

Total UE || 1732 || 701 || 549 || 1582 || 902 || 762 || 1920 || 847 || 484 || 5234 || 2450 || 1795

N.B. Sunt incluse numai propunerile/proiectele prezentate, selectate și finanțate prin metoda „organismului de atribuire” în urma cererilor de propuneri (nu sunt incluse proiectele finanțate în mod excepțional fără a fi necesară o cerere de propuneri sau proiectele finanțate prin metoda „organismului executiv”). În cazul în care au fost organizate mai multe cereri de propuneri pentru programul anual, cifrele cuprind numărul total de propuneri primite, de proiecte selectate și de proiecte finanțate pentru toate cererile din cadrul acelui program anual.

7.3. Domeniile proiectului — punerea în aplicare a priorităților și a priorităților specifice

Ținând seama de numărul foarte mare de proiecte finanțate și de diversitatea de organizații care le-au derulat, în perioada examinată a fost acoperită o gamă largă de domenii. Proiectele finanțate pot fi clasificate, în mare, în trei categorii, în funcție de principala lor „țintă”, și anume proiecte care vizează: resortisanții țărilor terțe, în principal; serviciile publice și private care se ocupă de resortisanții țărilor terțe; societatea-gazdă (a se vedea tabelul 7). O descriere detaliată a tipurilor de acțiuni finanțate este prezentată în paginile următoare.

Cele mai frecvente acțiuni sprijinite prin intermediul fondului în statele membre sunt măsurile care au vizat, în principal, resortisanții țărilor terțe, mai exact proiecte de informare și formare, inclusiv privind competențele lingvistice, informații practice și orientare civică. Abordarea bilaterală a fost aproape la fel de importantă.

Deși pe locul al doilea, măsurile de consolidare a capacităților în sens mai larg (adaptarea și coordonarea serviciilor publice și private), cooperarea dintre statele membre, precum și măsurile vizând societatea-gazdă destinate promovării dialogului intercultural au fost finanțate în majoritatea statelor membre și sunt la fel de importante. Fapt interesant, cooperarea dintre statele membre, împreună cu cercetarea, studiile, monitorizarea și evaluarea s-au dezvoltat mai mult decât s-a prevăzut la începutul perioadei de programare.

Proiectele care au pus în aplicare prioritatea 1 au reprezentat aproximativ 80 % din totalul proiectelor, cu mult peste proiectele finanțate în cadrul priorității 3 (10 %), al priorității 2 (6 %) și al priorității 4 (4 %). Ponderile priorităților sunt compatibile cu valorile totale planificate la începutul perioadei de programare. Din toate cele patru „obiective specifice” ale fondului (a se vedea capitolul 2), cel care este în mod evident predominant este „dezvoltarea și punerea în aplicare a procesului de integrare a resortisanților țărilor terțe nou-sosiți în statele membre”, cu aproape 70% din toate proiectele finanțate. Acest lucru este în conformitate cu dispoziția din actul de bază conform căreia „fondul se axează în primul rând pe acțiunile referitoare la integrarea resortisanților țărilor terțe care sunt nou-veniți”.

Statele membre au utilizat în mare măsură posibilitatea de a aplica o rată mai ridicată de cofinanțare din partea UE pentru proiecte care vizau una sau mai multe priorități specifice, acest lucru fiind valabil în cazul a 62 % din totalul proiectelor în cauză. Cea mai mare pondere o au proiectele care vizează mai multe priorități specifice, urmate de cele care vizează prioritățile specifice 2 și 5. Cu toate acestea, există diferențe semnificative între statele membre. De exemplu, Italia, Letonia și Spania au implementat proiecte în cadrul fiecăreia dintre cele cinci priorități specifice. Pe de altă parte, numai una dintre prioritățile specifice a fost pusă în aplicare în Austria, Cipru și Slovenia (prioritate specifică 4), precum și în Franța și Regatul Unit (prioritatea specifică 2). În Malta, Spania și Suedia, toate proiectele finanțate prin metoda „organismului de atribuire” au pus în aplicare una sau mai multe priorități specifice.

În ansamblu, necesitățile prioritare identificate în etapa de planificare în programele multianuale au fost, în linii mari, confirmate, principalele modificări rezultând din propunerile prezentate de către organizațiile de punere în aplicare ca răspuns la cererile de propuneri.

Tabelul 7: Rezumatul operațiunilor finanțate de statele membre în cadrul programelor anuale 2007-2009

Grupul-țintă || Tip de operațiune || Prioritatea 1 || Prioritatea 2 || Prioritatea 3 || Prioritatea 4 || Total state membre

Resortisanți ai țărilor terțe || Îmbunătățirea competențelor lingvistice (și consolidarea capacităților în acest sens) || 20: AT, BE, CY, CZ, DE, EE, FR, EL, HU, IE, IT, LV, LT, LU, PL, RO, SK, SI, ES, UK || || 2: BE, CY || 1: MT || 21: AT, BE, CY, CZ, DE, EE, FR, EL, HU, IE, IT, LV, LT, LU, MT, PL, RO, SK, SI, ES, UK

Difuzarea de informații generale și practice (drepturi și obligații, serviciile disponibile etc.), precum și orientare civică (cultura, istoria, instituțiile statului membru gazdă) || 22: AT, BE, BG, CY, CZ, EE, FI, EL, HU, IE, IT, LV, LT, LU, PL, PT, RO, SK, SI, ES, SE, UK || 1: IT || 6: BE, EE, FI, HU, IT, LV || 2: BE, MT || 23: AT, BE, BG, CY, CZ, EE, FI, EL, HU, IE, IT, LV, LT, LU, MT, PL, PT, RO, SK, SI, ES, SE, UK

Accesul la alte forme de educație || 6: BE, EE, EL, LV, SE, UK || 1: CZ || || || 7: BE, CZ, EE, EL, LV, SE, UK

Acțiuni preliminare pentru a facilita accesul ulterior pe piața muncii, participarea la viața profesională și economică și independența financiară || 12: AT, BG, DE, EL, LT, MT, PL, PT, RO, SK, ES, SE || 1: CZ || 3: FI, LV, LT || || 15: AT, BG, CZ, DE, FI, EL, LV, LT, MT, PL, PT, RO, SK, ES, SE

Orientare și consiliere socială și juridică || 11: BE, CZ, FI, FR, HU, LV, PL, PT, RO, SK, ES || || 3: CZ, FI, LV || || 11: BE, CZ, FI, FR, HU, LV, PL, PT, RO, SK, ES

Dublă abordare: facilitarea sau promovarea participării resortisanților țărilor terțe la viața civică, la serviciile și schimburile cu societatea-gazdă || 14: AT, CY, DE, EE, EL, HU, IE, IT, LU, MT, NL, SK, ES, SE || || 3: FI, LV, SK || 1: MT || 15: AT, CY, DE, EE, FI, EL, HU, IE, IT, LU, MT, NL, SK, ES, SE

Sănătate || 3: CZ, ES, SE || || 2: CZ, PL || || 4: CZ, PL, ES, SE

Operațiuni specifice grupurilor vulnerabile || 10: AT, BE, DE, CZ, FI, FR, IT, ES, SE, UK || || || 1: IT || 10: AT, BE, CZ, DE, FI, FR, IT, ES, SE, UK

Modernizarea serviciilor de primire, inclusiv a facilităților și a legislației || 5: BE, CZ, IE, LV, UK || 1: BE || || || 5: BE, CZ, IE, LV, UK

Spații de locuit || 2: PL, ES || || || || 2: PL, ES

Măsuri prealabile plecării (măsuri destinate resortisanților țărilor terțe înainte ca aceștia să ajungă în statul membru gazdă) || 3: BE, FI, EL || || || || 3: BE, FI, EL

Tabelul 7: Rezumatul operațiunilor finanțate de statele membre în cadrul programelor anuale 2007-2009 (continuare)

Grupul-țintă || Tip de operațiune || Prioritatea 1 || Prioritatea 2 || Prioritatea 3 || Prioritatea 4 || Total state membre

Factorii de decizie, personalul din organismele publice și private care se ocupă de integrare și alte persoane aflate în contact cu resortisanții țărilor terțe sau care sunt responsabile de aspecte legate de integrare || Adaptarea serviciilor publice și private la o societate multiculturală, prin intermediul formării, al consolidării capacităților și al sensibilizării || 10: AT, CZ, EE, FR, HU, IT, LV, LT, PT, RO || 1: EE || 16: AT, BG, CY, CZ, EE, FI, EL, HU, LV, LT, LU, MT, PT, RO, SK, ES || 1: HU || 18: AT, BG, CY, CZ, EE, FI, FR, EL, HU, IT, LV, LT, LU, MT, PT, RO, SK, ES

Activități de cercetare în legătură cu situația resortisanților țărilor terțe în statele membre, în special, inclusiv în ceea ce privește atitudinea societății față de resortisanții țărilor terțe, în scopul unei mai bune calibrări a măsurilor și proceselor de integrare la nevoile acestora || 6: BG, HU, IT, LV, RO, SE || 15: AT, BE, BG, CY, CZ, FI, EL, HU, IT, LT, LU, PL, RO, SK, UK || 4: AT, IT, PT, RO || 1: IT || 18: AT, BE, BG, CY, CZ, FI, EL, HU, IT, LV, LT, LU, PL, PT, RO, SK, SE, UK

Analiza și evaluarea măsurilor și proceselor de integrare, în general, și în statul membru, în special: trecut și prezent, în vederea creșterii eficacității || 4: MT, NL, SK, SE || 12: BG, CY, CZ, EE, FI, EL, IT, LV, LU, PL, PT, ES || 2: IT, RO || 1: IT || 17: BG, CY, CZ, EE, FI, EL, IT, LV, LU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, ES, SE

Dezvoltarea unor metodologii și instrumente de monitorizare și evaluare, inclusiv a unor indicatori || || 13: AT, BG, CY, DE, EE, FI, EL, HU, IT, LU, PL, SK, UK || 1: IT || 1: SK || 13: AT, BG, CY, DE, EE, FI, EL, HU, IT, LU, PL, SK, UK

Coordonarea serviciilor, politicilor și schimburilor între diverși actori din statul membru || 3: EL, IT, PT || 6: LV, LT, PT, RO, SK, ES || 11: AT, BG, CY, DE, EL, HU, LT, LU, PL, PT, ES || 6: HU, LV, LU, NL, SK, ES || 16: AT, BG, CY, DE, EL, HU, IT, LV, LT, LU, NL, PL, PT, RO, SK, ES

Coordonarea și cooperarea dintre statele membre || || 1: LT || 2: LT, SK || 11: AT, CY, CZ, EE, EL, HU, IT, LU, MT, NL, SE || 13: AT, CY, CZ, EE, EL, HU, IT, LT, LU, MT, NL, SK, SE

Implicarea mass-mediei || 5: CZ, EL, HU, LT, SK || || 1: CY || || 6: CY, CZ, EL, HU, LT, SK

Societatea-gazdă || Îmbunătățirea toleranței, a gradului de sensibilizare și a dialogului intercultural || 12: AT, CZ, DE, EE, EL, HU, IT, LT, LU, MT, PT, SK || 2: BG, PT || 6: AT, BG, CY, DE, LU, MT || 1: MT || 14: AT, BG, CY, CZ, DE, EE, EL, HU, IT, LT, LU, MT, PT, SK

Domeniul principal al proiectelor finanțate în cadrul priorității 1 („acțiuni menite să pună în practică principiile fundamentale comune pentru politica de integrare a imigranților în Uniunea Europeană”) s-au referit la furnizarea de informații generale și practice și de orientare civică pentru resortisanții țărilor terțe. Aceste acțiuni au fost implementate în majoritatea statelor membre. Proiectele au inclus:

- difuzarea de materiale informative pe hârtie, în format electronic (portaluri web etc.) sau prin intermediul metodelor de învățare online (e-learning);

- orientarea prin intermediul cursurilor introductive de formare, ateliere, seminarii, etc.;

- dezvoltarea de rețele de centre de informare sau de servicii de primire;

- organizarea de vizite de studiu pentru resortisanții țărilor terțe la instituții de stat, situri istorice, muzee;

- consiliere sau îndrumare din partea populației locale, cu scopul de a oferi orientare resortisanților țărilor terțe prin integrarea acestora în societatea-gazdă.

Pe locul al doilea se situează formarea lingvistică, fie sub formă de cursuri de formare și alte materiale de învățare pentru resortisanții țărilor terțe, inclusiv e-learning, fie prin dezvoltarea de tehnici specifice de predare a limbilor adaptate resortisanților țărilor terțe.

Promovarea abordării bidirecționale a integrării a fost finanțată printr-o gamă largă de activități, adesea cu un caracter inovator, cum ar fi organizarea de festivaluri, concursuri și expoziții de artă, prezentarea părinților resortisanților țărilor terțe în școli sau tabere de vară destinate copiilor lor și localnicilor. Proiectele de îmbunătățire a gradului de toleranță, de sensibilizare și de promovare a dialogului intercultural au presupus activități precum evenimente sportive și culturale, un serial de televiziune destinat societății-gazdă etc.

Acțiuni preliminare pentru facilitarea accesului pe piața forței de muncă și participarea la viața economică au inclus accesul la alt tip de educație decât formarea lingvistică sau profesională sau oferirea unei evaluări a competențelor ori de cursuri de reformare.

Adaptarea serviciilor publice și private la o societate multiculturală, prin creșterea gradului de sensibilizare și prin consolidarea capacităților, organizarea de sesiuni specifice de formare, ateliere și seminarii și difuzarea de materiale informative.

Operațiuni specifice grupurilor vulnerabile, axate pe femei și copii. Prin intermediul proiectelor s-a furnizat sprijin special la plecarea din centrele de primire, s-au găsit soluții în ceea ce privește cazarea, s-a furnizat primul nivel de asistență în căutarea unui loc de muncă, s-a oferit ajutor privind accesul la serviciile sociale și de sănătate etc.

Exemple de proiecte finanțate în cadrul priorității 1

Grecia, în cooperare cu OIM, a creat în Republica Moldova un program de educare și informare anterior plecării, destinat migranților candidați. Într-un interval de patru luni, programul a oferit informații oficiale și neoficiale privind limba, instituțiile și valorile societății elene, informații practice privind drepturile și obligațiile migranților și procedurile necesare pentru intrarea și șederea legală pe teritoriul Greciei, precum și orientare profesională pentru a obține o mai bună concordanță între competențele resortisanților țărilor terțe și cererea reală de pe piața muncii din Grecia. Proiectul a vizat un grup care este, în general, greu accesibil. De asemenea, se așteaptă să aibă un efect pozitiv în ceea ce privește migrația, prin facilitarea migrației legale și, prin urmare, prin descurajarea migrației ilegale către Grecia. În Italia, un proiect realizat de orașul Veneția s-a concentrat pe formarea lingvistică și civică orientată către categoriile vulnerabile precum analfabeții din rândul resortisanților țărilor terțe, femeile și tinerii nou-veniți. În cadrul proiectului s-a oferit participanților ocazia de a participa la activități flexibile și adaptate acestora, precum și tehnici de formare și suport inovatoare (mediere interculturală și babysitting, utilizarea de noi tehnologii etc.). O rețea formată din parteneri publici și privați a permis monitorizarea constantă a activităților în raport cu planificarea. Ceremonia de încheiere a proiectului a fost o reuniune în care participanții au primit certificatele de participare la diferitele activități ale proiectului. În Portugalia, în cadrul unui proiect s-a dezvoltat medierea interculturală în serviciile publice prin intermediul unui parteneriat între serviciile publice, mediatori și mediul universitar. În prezent se pot vedea primele rezultate: inițiative în materie de formare, integrarea mediatorilor în instituții și practicarea medierii interculturale. Medierea oferită de serviciile publice va fi menținută și consolidată. În Registrul calificărilor naționale va fi creat un profil de nivel III și se va institui un sistem de formare, care ar putea fi adoptate la un nivel mai înalt de către universități. Într-un proiect derulat în Republica Cehă, familiile de resortisanți ai țărilor terțe sunt puse în contact cu familii locale care locuiesc în aceeași regiune. Proiectul acoperă întregul teritoriu. Aceasta poate fi considerată o operațiune complementară înființării de centre de integrare în fiecare regiune a țării; punerea familiilor în contact, astfel încât localnicii să ajute resortisanții țărilor terțe, acoperă golul dintre nevoile resortisanților țărilor terțe și serviciile pe care sistemul de integrare din Republica Cehă este în măsură să le furnizeze în mod progresiv. Proiectul este susținut de o campanie mediatică amplă. Ungaria a susținut un proiect vizând sensibilizarea locuitorilor orașului Budapesta la prezența persoanelor din comunitățile migrante care trăiesc în capitală și la contribuția lor la multiculturalismul orașului. Au fost organizate patru festivaluri la o instituție culturală cunoscută, situată în inima orașului Budapesta. Fiecare festival a prezentat o gamă largă de aspecte culturale (cum ar fi produse de artizanat, muzică, dans, filme, expoziții de fotografie etc.) provenind din diferite grupuri de resortisanți ai țărilor terțe. Evenimentele au fost susținute de o serie de activități de comunicare. Proiectul a fost un succes în ceea ce privește creșterea gradului de sensibilizare în rândul locuitorilor din Budapesta față de prezența resortisanților țărilor terțe în oraș și în promovarea dialogului intercultural.

Proiectele finanțate în cadrul priorității 2, „Dezvoltarea indicatorilor și a metodologiilor de evaluare a progreselor, de adaptare a politicilor și a măsurilor, precum și de facilitare a coordonării învățării comparative”, au finanțat activități de cercetare privind situația resortisanților țărilor terțe în statele membre și atitudinea societății față de resortisanții țărilor terțe, în scopul de a adapta măsurile de integrare la nevoile în materie de integrare. Activitățile au inclus colectarea de date cu privire la resortisanții țărilor terțe în statul membru, cercetare calitativă, cum ar fi grupuri de discuție cu reprezentanți ai ONG-urilor și ai sistemului educațional, interviuri cu resortisanții țărilor terțe și cu experți. Au fost finanțate și studii mai specifice, de exemplu privind integrarea copiilor resortisanților țările terțe în sistemul de învățământ.

În plus față de acțiunile menționate anterior, au fost sprijinite analize și evaluări ale politicilor și măsurilor de integrare, inclusiv analiza cadrului juridic și a practicilor administrative, a indicatorilor de dezvoltare și a metodologiilor de evaluare, coordonarea serviciilor și a actorilor pentru a se împărtăși informații, date statistice și știri privind integrarea.

Exemple de proiecte finanțate în cadrul priorității 2

În Polonia, un proiect de cercetare a studiat discriminarea resortisanților țărilor terțe, în special prin intermediul activităților de sensibilizare și al campaniilor de informare vizând factorii de decizie. Proiectul a luat în considerare rezultatele unui sondaj recent și important privind situația resortisanților țărilor terțe în Polonia – în special în ceea ce privește ocuparea forței de muncă. Activitățile au inclus: o anchetă sociologică care a implicat 360 de resortisanți ai țărilor terțe și 30 de funcționari și experți în probleme legate de integrare și de discriminare a străinilor în Polonia, o analiză a aspectelor sociale și juridice ale discriminării, cuprinzând 30 de acte normative, un studiu privind deschiderea angajatorilor în a angaja diferite categorii de resortisanți ai țărilor terțe, publicarea și distribuirea a două eseuri privind problemele în acest domeniu, cu recomandări adresate factorilor de decizie și resortisanților țărilor terțe în Polonia, și seminarii de promovare a rezultatelor.

În Lituania s-a efectuat un studiu de fezabilitate privind accesul resortisanților țărilor terțe la piața muncii, pentru a îmbunătăți cunoașterea nevoilor acestora. După ce au fost identificate astfel cele mai importante probleme și dificultăți cu care se confruntă resortisanții țărilor terțe, rezultatele proiectului sunt utilizate pe scară largă de multe grupuri sociale și de instituțiile lituaniene.

În Slovacia, un proiect de studiu s-a axat pe integrarea copiilor proveniți din familii de migranți în sistemele de învățământ, la nivel de școală primară. Dincolo de evaluarea nevoilor, provocărilor și constrângerilor, acesta a generat module de predare și materiale relevante pentru copiii migranți, ceea ce nu exista anterior.

În Franța, o anchetă statistică de mari dimensiuni a investigat, pentru prima dată, procesul de integrare a câtorva mii de resortisanți ai țărilor terțe pe o perioadă de mai mulți ani, și anume la câteva luni după sosire, un an mai târziu și trei ani mai târziu. Întrebările se refereau la situația anterioară și concomitentă procesului administrativ după sosire și, ulterior, la dobândirea competențelor lingvistice, la accesul la ocuparea forței de muncă, la locuințe și, mai mult, la accesul la educație, servicii de sănătate, viața socială etc. Studiul ar trebui să furnizeze factorilor de decizie și serviciilor de integrare o cunoaștere aprofundată a procesului de integrare și să sugereze modalități de ameliorare a politicii de integrare.

În cadrul priorității 3 („Dezvoltarea capacității politice, a competențelor de coordonare și interculturale în cadrul statelor membre, la diferite niveluri și departamente de guvernare”), operațiunile finanțate de statele membre s-au referit la adaptarea serviciilor publice și private la o societate multiculturală prin formare, consolidare a capacităților și acțiuni de sensibilizare, în special pentru personalul din organismele guvernamentale sau neguvernamentale și pentru alte persoane aflate în contact cu resortisanții țărilor terțe. Acestea au inclus cursuri de formare și seminarii organizate pentru instituții publice și private pentru a spori gradul de conștientizare și toleranța față de diversitate, coordonarea serviciilor și politicilor la nivelul statelor membre, difuzarea de manuale, instituirea de parteneriate cu autoritățile locale etc.

Exemple de proiecte finanțate în cadrul priorității 3

În Austria, un proiect bazat pe un centru de integrare și monitorizare colectează date privind migrația și integrarea. Centrul a creat un site internet și o bibliotecă specializată și produce o publicație trimestrială. Acesta oferă părților interesate din domeniul integrării date și instrumente destinate integrării, informații privind proiecte de integrare și susține, de asemenea, formarea de rețele de integrare. Monitorizarea va face posibilă măsurarea efectelor activităților de integrare și, pe termen lung, va oferi subiecte pentru dezbaterile sociale și politice în materie de integrare.

În Cipru, au fost organizate seminarii speciale pentru profesori, inclusiv seminarii speciale de formare dedicate educației interculturale și predării limbii grecești ca a doua limbă sau ca limbă străină. Obiectivul a fost acela de a îmbunătăți capacitatea profesorilor de a face față problemelor de integrare. În special, seminariile au furnizat cadrelor didactice cunoștințele și informațiile necesare despre noi metode de predare și cele mai bune practici de folosit în cadrul activității de predare către resortisanții țărilor terțe. Profesorii au primit cu entuziasm aceste seminarii, considerându-le foarte utile în înțelegerea punctului de vedere al copiilor resortisanților din țările terțe; seminariile au oferit profesorilor informații și practici esențiale privind lucrul cu acest grup-țintă.

În Finlanda, un proiect a fost canalizat către sensibilizarea autorităților dintr-o zonă regională cu privire la resortisanții comunității thailandeze aflată într-o poziție deosebit de vulnerabilă, întrucât nu se încadrează în domeniul de aplicare al măsurilor oficiale. Proiectul a evidențiat probleme din perspectiva resortisantului țării terțe și a generat rețele de cooperare, precum și conștientizare și cunoștințe reciproce. S-au adunat numeroase informații cu privire la grupul-țintă, care pot fi utilizate în planificarea serviciilor publice și organizarea cooperării cu sectorul terțiar. Rezultatele proiectului sunt utilizate pentru formarea profesională a poliției și pentru conceperea și punerea în aplicare a politicilor și măsurilor de integrare municipală. Acestea pot fi utilizate și în legătură cu alte grupuri țintă.

În sfârșit, în cadrul priorității 4 („Schimb de experiență, bune practici și informații între statele membre privind integrarea”), proiectele au vizat nu numai coordonarea și cooperarea dintre autoritățile publice ale statelor membre, ci și sprijinirea organizațiilor neguvernamentale din statele membre în activitatea de schimb de informații și practici.

Exemple de proiecte finanțate în cadrul priorității 4

Administrația din Estonia a organizat vizite de studiu și seminarii cu alte state membre, pentru a partaja informații și a face schimb de experiență și de bune practici privind integrarea resortisanților din țările terțe. În Italia, Ministerul Internelor a început un proiect de cooperare cu administrațiile altor state membre privind diferite aspecte ale integrării, printre care: statistici în materie de integrare, bune practici în abordarea grupurilor vulnerabile, o convenție privind integrarea, analize comparative privind legislația italiană și a altor state membre privind cetățenia.

Mai multe state membre (Austria, Republica Cehă, Grecia, Ungaria, Malta, Țările de Jos, Slovacia, Spania și Suedia) au finanțat seminarii, conferințe, rețele și vizite de studiu propuse de organizații guvernamentale și neguvernamentale pentru a face schimb de experiență și de bune practici cu organizații din alte state membre.

Luxemburgul a finanțat mai multe proiecte care presupun cooperarea cu organizații din statele membre vecine: Belgia, Franța și Germania. Unul dintre proiecte a început prin colectarea de informații complete privind organizațiile resortisanților țărilor terțe din aceste state membre. Aceasta a dus la cooperare între ele pe diverse teme de integrare. În cadrul altui proiect, o organizație cu sediul la Luxemburg a folosit experiența unei organizații franceze pentru a institui și a îmbunătăți servicii interculturale de interpretare (interpreți formați în ceea ce privește valorile culturale ale resortisanților țărilor terțe cu origini diferite).

7.4. Evaluarea punerii în aplicare și rezultate preliminare

Majoritatea statelor membre au întâmpinat dificultăți de punere în aplicare cu primele două programe anuale pe anii 2007 și 2008: întârzieri sau dificultăți de punere în aplicare pe deplin a programelor. Întârzierile în aprobarea programelor (o situație care nu este neobișnuită la începutul unui nou instrument financiar al UE) a fost cel mai frecvent motiv, întrucât este de multe ori și o condiție prealabilă pentru lansarea cererilor de propuneri sau pentru finanțarea proiectelor selectate. Printre alte motive frecvente s-au numărat necesitatea de a finaliza structuri organizaționale și administrative în statul membru înainte de punerea efectivă în aplicare a programelor, lipsa de experiență în cadrul autorităților responsabile și în rândul beneficiarilor, necesitatea de a organiza mai multe cereri de propuneri în cazul în care proiectele eligibile nu au fost suficiente pentru a folosi întreaga alocare a fondului și, nu în ultimul rând, dificultățile organismelor de punere în aplicare de a asigura cofinanțarea într-un context economic foarte dificil. Încercând să recupereze decalajul, o serie de state membre au inițiat simultan programele anuale pe 2007 și pe 2008, de exemplu, prin lansarea de cereri de propuneri care vizau ambele programe. Cu toate acestea, implementarea a fost precipitată. Acest lucru a avut ca rezultat un calendar strict pentru organizațiile de punere în aplicare și o povară administrativă pentru autoritățile responsabile, unele state membre neputând să își reorienteze programele anuale în cazul în care cererilor lor de propuneri s-au încheiat fără rezultat.

Cu toate acestea, situația s-a îmbunătățit în mod semnificativ în cazul programului anual pe 2009, doar nouă state membre raportând întârzieri de implementare.

În ciuda acestor probleme, majoritatea statelor membre speră încă să finalizeze acțiunile planificate și să atingă obiectivele stabilite în programele anuale. În această etapă, evaluarea din statele membre se bazează pe tipul și numărul de proiecte finanțate, comparativ cu obiectivele orientative prevăzute în programe pentru fiecare acțiune și pe rezultatele reale disponibile în momentul raportării către Comisie. Informații detaliate cu privire la rezultate și impacturi vor fi disponibile în evaluarea ex-post din 2012.

În cincisprezece state membre (Austria, Bulgaria, Cipru, Estonia, Franța, Germania, Grecia, Italia, Letonia, Lituania, Polonia, Portugalia, Slovacia, Spania și Regatul Unit), ambele programe anuale, pe 2007 și pe 2008, au fost, în general, puse în aplicare în totalitate (în unele cazuri în urma revizuirii de către Comisie). În Belgia, Republica Cehă, Ungaria, Luxemburg și Slovenia doar programul pe 2008 a fost pe deplin pus în aplicare, în timp ce în Bulgaria numai programul anual pe 2007 a fost pus în aplicare pe deplin. În 19 state membre (Austria, Belgia, Bulgaria, Cipru, Estonia, Franța, Germania, Grecia, Ungaria, Irlanda, Italia, Letonia, Lituania, Polonia, Portugalia, România, Slovacia, Spania și Regatul Unit), rezultatele vizate ale proiectelor sunt sau vor fi realizate probabil la încheierea proiectelor. Două state membre (Republica Cehă și Luxemburg) au menționat că se așteaptă ca doar programul pe 2008 să obțină rezultatele preconizate.

În general, fondul a permis mai multor state membre (de exemplu, Ungaria, Slovacia) să elaboreze, pentru prima dată, un cadru strategic cuprinzător pentru integrarea resortisanților țărilor terțe care să țină cont de toate principiile fundamentale comune. În alte state membre, precum Bulgaria, Cipru, Estonia sau Grecia, în cazul cărora exista deja un cadru național pentru integrare, fondul a furnizat resurse financiare pentru punerea în aplicare a acestui cadru. În sfârșit, în statele membre mai experimentate, fondul, care adesea completează resursele de finanțare existente, a vizat măsuri specifice sau grupuri specifice, care nu sunt incluse în mod normal în sfera de aplicare a principalelor instrumente de finanțare. În acest context, fondul a generat efecte semnificative în domenii precum competențele lingvistice, promovarea contactelor cu adevărat utile și a unui dialog constructiv între resortisanții țărilor terțe și societatea-gazdă și abordarea problemelor de sănătate ale resortisanților din țările terțe.

7.5. Evaluările generale și sugestiile de îmbunătățire din partea statelor membre

În toate statele membre (cu excepția Țărilor de Jos și Poloniei), prioritățile și acțiunile stabilite în programe au fost considerate relevante pentru nevoile și obiectivele naționale în domeniul integrării. În unele dintre noile state membre (de exemplu, Bulgaria, Cipru și Republica Cehă), programele au fost deosebit de relevante, întrucât numărul de migranți din țările terțe a crescut recent. În câteva state membre, unele acțiuni au trebuit să fie modificate ca urmare a crizei economice (România, Spania) sau din cauza schimbării fluxurilor migratorii (Regatul Unit); cu toate acestea, în general, prioritățile și acțiunile au continuat să fie relevante.

În Țările de Jos, alocarea fondului a reprezentat o proporție relativ mică din bugetul național pentru integrare și nu a fost percepută ca adăugând valoare reală strategiilor naționale. În Polonia, pe parcursul punerii în aplicare s-a observat că ar fi fost mai eficientă o gamă mai largă de acțiuni în sprijinirea strategiilor naționale; a fost necesar să se modifice și să se fuzioneze măsurile inițiale în scopul de a răspunde mai bine nevoilor interne.

Deși șapte state membre (Belgia, Bulgaria, Cipru, Estonia, Malta, Țările de Jos și Suedia) nu erau încă în măsură să evalueze dacă programele lor au îndeplinit obiectivele, toate celelalte 19 state membre au considerat că programele au fost eficace: proiectele au fost puse în aplicare cu succes și în mare măsură rezultatele au fost în concordanță cu obiectivele lor.

Părerile privind eficacitatea au fost diferite. În timp ce majoritatea statelor membre au fost mulțumite întrucât proiectele au atins obiectivele la un cost rezonabil, ceea ce a reprezentat o cerință a procesului de selecție, s-a considerat că s-au înregistrat costuri de administrație mari și gestionarea proiectelor a necesitat mai multe resurse umane și financiare decât se aștepta.

Complementaritatea dintre fond și alte instrumente financiare ale UE s-a realizat prin procedurile stabilite la începutul programelor, deși cu unele dificultăți, cea mai semnificativă fiind necesitatea de a evita suprapunerea cu grupul țintă al Fondului european pentru refugiați.

În sfârșit, în aproape toate statele membre, fondul a fost perceput ca având o valoare adăugată reală. Prin intermediul fondului s-au obținut rezultate în domeniul integrării care nu ar fi putut fi obținute prin intermediul programelor, politicilor, bugetelor existente la nivel național și al altor instrumente financiare ale UE. Aceste rezultate au inclus introducerea de proiecte în cadrul unei strategii și politici consecvente și specifice, completarea și coordonarea cu alte fonduri, atât la nivel național, cât și cu instrumente la nivelul UE, și adăugarea de aspectele privind integrarea noi și importante în programele existente, consolidarea activităților desfășurate de ONG-uri și autoritățile locale și promovarea dialogului și a schimbului de idei între părțile interesate implicate în procesul de integrare.

Întrucât gama de acțiuni eligibile a fost considerată adecvată, recomandările statelor membre s-au axat pe simplificarea sistemului actual, care, în mai multe privințe, a fost considerat prea complex:

- efortul administrativ asociat programelor de lucru anuale ar trebui să fie redus, prin înlocuirea sistemului actual – program multianual urmat de programe anuale – cu un singur program multianual. De asemenea, ar trebui să se permită mai multă flexibilitate pe perioada punerii în aplicare a programului, fără necesitatea unei revizuiri din partea Comisiei. Perioada de eligibilitate a programelor anuale, în cazul în care acestea sunt continuate, ar putea fi extinsă. Cerințele de raportare ar trebui să fie reduse;

- normele de eligibilitate a cheltuielilor ar trebui să fie clarificate, simplificate și să se permită o mai mare flexibilitate, în scopul de a îmbunătăți eficiența și de a reduce sarcina administrativă, cu opțiunea de a lăsa statele membre să își definească și să aplice propriile norme de eligibilitate;

- domeniul de aplicare al fondului ar trebui să fie extins la persoanele aparținând grupului țintă al Fondului european pentru refugiați;

- rata de cofinanțare din partea UE ar trebui să fie sporită până la 75% pentru orice proiect și procentul contribuției UE plătite ca primă prefinanțare ar trebui să crească pentru a oferi mai mult sprijin pentru proiecte în timpul lansării și pentru a facilita punerea în aplicare a acestora. În acest caz, plata celei de-a doua prefinanțări ar putea fi eliminată. Bugetul pentru asistență tehnică ar trebui, de asemenea, să crească pentru a acoperi costurile administrative reale;

- Comisia ar putea să depună eforturi mai mari pentru a sprijini implementarea în statele membre, în special prin intensificarea schimbului de cunoștințe și promovarea cooperării între statele membre, astfel încât să fie disponibile rapid orice informații utile pentru toate statele membre etc. În plus față de informațiile furnizate în cadrul Comitetul SOLID, ar fi utile baze de date online sau o pagină internet care să cuprindă întreaga documentație. În sfârșit, în viitor, cadrul juridic ar trebui să fie finalizat înainte de începerea perioadei de programare și programele ar trebui aprobate cât mai curând posibil.

8. CONCLUZII ȘI RECOMANDĂRI

După primii trei ani de implementare a fondului în cadrul programelor multianuale 2007-2013 se pot face următoarele evaluări:

- după soluționarea problemelor de punere în aplicare pentru programele anuale din 2007 și 2008, majoritatea statelor membre au fost capabile să recupereze întârzierile și au pus în aplicare programele anuale din 2009 fără întârzieri majore. Acest lucru nu exclude unele dificultăți restante, pe care Comisia le analizează cu statele membre în cauză. Proiectele realizate până în prezent si-au îndeplinit în general obiectivele planificate și, cel puțin începând cu programul anual pe 2009, majoritatea statelor membre se așteaptă să atingă obiectivele programelor;

- fondul este acceptat în majoritatea statelor membre și în special în rândul organizațiilor de punere în aplicare a proiectelor. Acest lucru este demonstrat, în special, de rata foarte înaltă de răspuns la cererile de propuneri din cadrul programului anual pe 2009, cât și de gama de organizații implicate în statele membre;

- fondul a ocupat o nișă; este perceput în majoritatea statelor membre ca adăugând o valoare adăugată reală, indiferent dacă statele membre aveau sau nu o experiență anterioară în integrarea resortisanților țărilor terțe;

- pe de altă parte, cadrul de programare și de punere în aplicare a fondului pare să fie prea complex având în vedere tipurile de acțiuni finanțate, organizațiile beneficiare implicate și numărul mare de proiecte.

Pentru a răspunde preocupărilor statelor membre, în 2011 Comisia s-a efectuat o revizuire semnificativă a normelor de punere în aplicare pentru toate cele patru fonduri ale programului general. Cea mai mare parte conține o simplificare substanțială a normelor de eligibilitate, noile norme fiind aplicabile din momentul punerii în aplicare a programelor anuale pe 2011 (cel târziu) și, sub rezerva respectării depline a principiilor tratamentului egal, al transparenței și al nediscriminării, chiar și pentru proiecte finanțate prin programele anuale pentru 2009 și 2010[15]. Statele membre au salutat revizuirea. Alte sugestii de îmbunătățire din partea statelor membre vor fi avute în vedere în contextul propunerilor pe care Comisia le va face în acest an privind instrumentele financiare viitoare din domeniul afacerilor interne, ca parte integrantă a următorului cadru financiar multianual aplicabil începând din 2014.

În ultimii doi ani rămași din actuala perioadă de programare, creditele bugetare ale fondului se așteaptă să crească substanțial, urmând să atingă o valoare de 162,5 milioane EUR pentru 2012 și 182,5 milioane EUR pentru 2013 (adică 42 % din alocarea fondului pentru întreaga perioadă 2007-2013, în total pentru cei doi ani), față de 131,5 milioane EUR în 2011 și 110,5 milioane EUR în 2010[16]. În acest context, Comisia intenționează să discute cu statele membre despre cea mai bună utilizare a resurselor disponibile, ținând cont de nevoile politice și de punere în aplicare din anii următori. În opinia Comisiei, există patru domenii principale în care ar trebui luate noi măsuri și ar trebui acordată o atenție suplimentară:

- stimularea participării active a resortisanților țărilor terțe și a societății-gazdă în procesul de integrare, în contextul „procesului bidirecțional”: promovarea de programe ample de integrare și a implicării resortisanților țărilor terțe în organismele și rețelele consultative relevante, consolidarea participării resortisanților țărilor terțe la viața colectivă, îmbunătățirea percepției publice asupra migrației, inclusiv cunoștințe despre contribuția adusă de migrație societății-gazdă etc.;

- creșterea eficacității măsurilor de integrare care abordează nevoile specifice ale grupurilor vulnerabile (femei, tineri și copii, minori neînsoțiți cu un statut juridic, persoane în vârstă, victime ale traficului de persoane etc.): îmbunătățirea oportunităților educaționale pentru copii, promovarea rolului femeilor în procesul de integrare, promovarea autonomiei în societate și îmbunătățirea cunoștințelor lor cu privire la drepturile și la participarea acestora la viața publică, promovarea integrării minorilor neînsoțiți cărora li s-a acordat un statut juridic etc.

- promovarea integrării la nivel local și a unei abordări pe verticală a integrării, precum și a cooperării pe mai multe niveluri de guvernanță implicate în conceperea de strategii și de măsuri de integrare: sprijinirea proceselor de integrare la nivel local, inclusiv a parteneriatelor care să implice toate părțile interesate, îmbunătățirea integrării resortisanților din țările terțe la nivel local, în ceea ce privește cazarea, școlarizarea, asistența socială, sănătatea, educația, sprijinirea unei vecinătăți incluzive și a inițiativelor pe verticală pentru integrarea locală etc.;

- dezvoltarea, în țările de origine, a măsurilor de sprijinire a integrării anterioare plecării, fără a condiționa admiterea resortisanților țărilor terțe de participarea la aceste programe: informații privind, de exemplu, vizele și permisele de muncă, limba, instituțiile și valorile din țara de destinație, formare profesională pentru a corela competențele cu necesitățile reale din țara de destinație a pieței muncii etc.

Comisia va analiza alături de statele membre modul în care domeniilor prioritare menționate anterior le-ar putea fi acordat mai mult sprijin din restul programelor anuale, începând cu programele anuale pe 2012, pe care statele membre sunt obligate să le prezinte înainte de 1 noiembrie 2011.

---------------

[1] Cu excepția cazului în care se prevede altfel, toate cifrele din buget prezentate în raport se bazează pe valoarea reală a creditelor stabilite de autoritatea bugetară până în prezent.

[2] COM(2005) 123 final.

[3] Decizia 2007/435/CE, JO L 168, 28.6.2007, p.18.

[4] Articolul 48 alineatul (3) litera (b) din actul de bază.

[5] Rapoartele de țară, precum și o compilație a acestora sunt disponibile la adresa http://ec.europa.eu/home-affairs/funding/integration/funding_integration_en.htm.

[6] Decizia C(2007)3926 final a Comisiei din 21.8.2007.

[7] O evaluare a acțiunilor pregătitoare INTI este disponibilă la http://ec.europa.eu/home-affairs/funding/integration/funding_integration_en.htm.

[8] Decizia nr. 2008/457/CE, JO L 176, 27.6.2008, p. 69.

[9] O sinteză a tuturor programelor multianuale va fi disponibilă la http://ec.europa.eu/ewsi/en/index.cfm.

[10] Pentru mai multe informații, a se vedea COM (2011) 448 și SEC (2011) 940 privind aplicarea criteriilor de repartizare a resurselor între statele membre în cadrul Fondului pentru frontierele externe, Fondului european de integrare a resortisanților țărilor terțe și Fondului european de returnare.

[11] Pentru informații suplimentare privind Forumul pentru integrare europeană, a se vedea http://ec.europa.eu/ewsi/en/policy/legal.cfm.

[12] http://ec.europa.eu/ewsi/en/index.cfm

[13] http://ec.europa.eu/ewsi/en/resources/detail.cfm?ID_ITEMS=12892.

[14] Articolul 48 alineatul (2) litera (a) din Decizia 2007/435/CE.

[15] Revizuirea normelor de punere în aplicare a Fondului european de integrare a resortisanților țărilor terțe a fost aprobat prin Decizia C (2011) 1289 a Comisiei din 3.3.2011.

[16] Cifrele includ programele anuale și acțiunile comunitare.