Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI privind achizițiile publice /* COM/2011/0896 final - 2011/0438 (COD) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. Contextul propunerii · Motivele și obiectivele propunerii Strategia Europa 2020 pentru creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii [COM(2010) 2020] are la bază trei priorități interdependente și care se susțin reciproc: dezvoltarea unei economii bazate pe cunoaștere și inovare; promovarea unei economii competitive, cu emisii scăzute de dioxid de carbon și eficiente din punctul de vedere al utilizării resurselor; și promovarea unei economii cu o rată ridicată a ocupării forței de muncă, care să asigure coeziunea socială și teritorială. Achizițiile publice joacă un rol cheie în Strategia Europa 2020, reprezentând unul dintre instrumentele de piață care trebuie utilizate pentru a atinge aceste obiective prin îmbunătățirea mediului de afaceri și a condițiilor care le permit întreprinderilor să inoveze și prin încurajarea unei utilizări mai extinse a achizițiilor publice ecologice, sprijinind tranziția către o economie cu emisii reduse de carbon și eficientă în ceea ce privește utilizarea resurselor. În același timp, Strategia Europa 2020 subliniază că politica de achiziții publice trebuie să asigure utilizarea cât mai eficientă a fondurilor publice, iar piețele de achiziții trebuie menținute deschise la nivelul întregii Uniuni. În fața acestor provocări, legislația în vigoare privind achizițiile publice trebuie revizuită și modernizată pentru a fi mai adecvată la evoluția contextului politic, social și economic. În comunicarea sa din 13 aprilie 2011 intitulată „Actul privind piața unică: Douăsprezece pârghii pentru stimularea creșterii și întărirea încrederii”, Comisia a inclus printre cele douăsprezece acțiuni prioritare esențiale care trebuie adoptate de instituțiile UE înainte de sfârșitul anului 2012 revizuirea și modernizarea cadrului legislativ aplicabil achizițiilor publice pentru a spori flexibilitatea atribuirii contractelor și a permite ca acestea să fie mai bine utilizate în sprijinul altor politici. Propunerea de față are două obiective complementare: · Creșterea eficienței cheltuielilor publice pentru a garanta cele mai bune rezultate din punctul de vedere al raportului preț-calitate. Acest lucru implică în mod concret simplificarea și flexibilizarea normelor existente în materie de achiziții publice. Raționalizarea și eficientizarea procedurilor vor aduce beneficii tuturor operatorilor economici și vor facilita participarea IMM-urilor și a ofertanților transfrontalieri. · Facilitarea utilizării achizițiilor publice de către autoritățile contractante în sprijinul unor obiective comune ale societății, precum protecția mediului, creșterea eficienței resurselor și a energiei, combaterea schimbărilor climatice, promovarea inovării, a ocupării forței de muncă și a incluziunii sociale, precum și asigurarea celor mai bune condiții posibile pentru furnizarea de servicii sociale de înaltă calitate. · Contextul general Achizițiile publice joacă un rol important în performanța economică globală a Uniunii Europene. Autoritățile publice europene cheltuie în jur de 18 % din PIB pentru bunuri, servicii și lucrări. Având în vedere volumul achizițiilor, contractele de achiziții publice pot fi utilizate ca o pârghie puternică pentru realizarea unei piețe unice care să încurajeze o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii. Generația actuală de directive privind achizițiile publice, și anume Directivele 2004/17/CE[1] și 2004/18/CE[2], reprezintă produsul unui îndelungat proces de evoluție început în 1971 cu adoptarea Directivei 71/305/CEE. Prin faptul că garantează proceduri transparente și nediscriminatorii, aceste directive au ca principal obiectiv ca operatorii economici din întreaga piață unică să beneficieze pe deplin de libertățile fundamentale atunci când concurează pentru contracte de achiziții publice. O evaluare economică cuprinzătoare a arătat că directivele privind achizițiile publice au atins obiectivele într-o măsură considerabilă. Ele au condus la creșterea transparenței și a nivelului de concurență, permițând în același timp realizarea unor economii simțitoare datorită scăderii prețurilor. Părți interesate au solicitat însă reexaminarea directivelor privind achizițiile publice pentru a simplifica normele, a spori eficiența și eficacitatea acestora și a le face mai adecvate la evoluția contextului politic, social și economic. Existența unor proceduri raționalizate și mai eficiente va oferi mai multă flexibilitate autorităților contractante, va fi în beneficiul tuturor operatorilor economici și va facilita participarea IMM-urilor și a ofertanților transfrontalieri. Îmbunătățirea normelor privind achizițiile publice le va permite, de asemenea, autorităților contractante să exploateze mai bine posibilitățile oferite de achizițiile publice în sprijinul unor obiective comune ale societății, precum protecția mediului, creșterea eficienței energetice, utilizarea rațională a resurselor, combaterea schimbărilor climatice, promovarea inovării și a incluziunii sociale și asigurarea celor mai bune condiții pentru furnizarea de servicii sociale de înaltă calitate. Aceste linii directoare au fost confirmate de rezultatele unei consultări a părților interesate realizate de Comisie în primăvara anului 2011, în cadrul căreia o mare majoritate a părților interesate a sprijinit propunerea de a revizui directivele privind achizițiile publice pentru a le adapta mai bine noilor provocări cu care se confruntă achizitorii publici și operatorii economici. · Dispoziții în vigoare în domeniul propunerii Împreună cu noua propunere de directivă privind utilitățile publice, propunerea va înlocui Directivele 2004/17/CE și 2004/18/CE ca elemente fundamentale ale cadrului legislativ al Uniunii Europene privind achizițiile publice. Directiva va fi completată de celelalte elemente ale cadrului legislativ respectiv: · Directiva 2009/81/CE[3] stabilește norme specifice pentru atribuirea anumitor contracte în domeniul securității și apărării, · Directiva 89/665/CEE[4] stabilește standarde comune pentru procedurile naționale de contestare pentru a asigura disponibilitatea unor căi de atac rapide și eficiente în toate țările UE în cazul în care ofertanții consideră că un contract a fost atribuit în mod incorect. · Coerența cu celelalte politici și obiective ale Uniunii Această inițiativă implementează Strategia Europa 2020 pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii [COM(2010) 2020] și inițiativele emblematice din cadrul acesteia intitulate „O Agendă digitală pentru Europa” [COM(2010) 245], „O Uniune a inovării” [COM(2010) 546], „O politică industrială integrată adaptată erei globalizării” [COM(2010) 614], „Energie 2020” [COM(2010) 639] și „O Europă eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor” [COM(2011) 21]. Ea implementează totodată Actul privind piața unică [COM(2011) 206], în special cea de-a douăsprezecea acțiune-cheie: un cadru legislativ revizuit și modernizat pentru achizițiile publice. Este o inițiativă strategică înscrisă în programul de lucru al Comisiei pentru 2011. 2. Consultarea părților interesate și evaluarea impactului · Consultarea părților interesate Metodele de consultare, principalele sectoare vizate și profilul general al respondenților Comisia a publicat, la 27 ianuarie 2011, o Carte verde privind modernizarea politicii UE în domeniul achizițiilor publice – către o piață europeană a achizițiilor publice mai performantă[5], lansând o amplă consultare publică cu privire la opțiunile posibile în materie de modificări legislative menite să simplifice și să flexibilizeze atribuirea contractelor de achiziții publice și să permită o mai bună utilizare a acestora în sprijinul altor politici. Scopul Cărții verzi era de a identifica o serie de domenii cheie care trebuie reformate și de a solicita opiniile părților interesate cu privire la opțiunile concrete în materie de modificări legislative. Printre aspectele acoperite se numără nevoia de simplificare și flexibilizare a procedurilor, utilizarea strategică a achizițiilor publice pentru promovarea altor obiective de politică, îmbunătățirea accesului IMM-urilor la contractele de achiziții publice și combaterea favoritismului, a corupției și a conflictelor de interese. Consultarea publică s-a încheiat la 18 aprilie 2011 și a suscitat numeroase răspunsuri. În total, au fost primite 623 de răspunsuri, provenind de la o mare varietate de părți interesate, printre care autorități centrale ale statelor membre, achizitori publici locali și regionali și asociațiile lor, întreprinderi, asociații industriale, cadre universitare, organizații ale societății civile (inclusiv sindicate) și cetățeni. Majoritatea răspunsurilor au provenit din Regatul Unit, Germania, Franța și, într-o mai mică măsură, Belgia, Italia, Țările de Jos, Austria, Suedia, Spania și Danemarca. Rezultatele consultării au fost rezumate într-un document de sinteză[6] și prezentate și discutate la o conferință publică la 30 iunie 2011[7]. Sinteza răspunsurilor și modul în care acestea au fost luate în considerare O mare majoritate a părților interesate a apreciat inițiativa Comisiei de revizuire a politicii actuale privind achizițiile publice. Printre diferitele subiecte discutate în Cartea verde, părțile interesate au pus un accent deosebit pe necesitatea de a simplifica și de a flexibiliza procedurile. De exemplu, o majoritate clară a tuturor grupurilor de părți interesate a susținut ideea de a permite utilizarea mai largă a unei proceduri competitive cu negociere. A existat, de asemenea, un sprijin puternic în favoarea unor măsuri de reducere a sarcinilor administrative legate de alegerea ofertantului. În ceea ce privește utilizarea strategică a achizițiilor publice pentru realizarea obiectivelor societale ale Strategiei Europa 2020, opiniile părților interesate au fost variate. Numeroase părți interesate, în special din rândul întreprinderilor, au manifestat o reticență generală la ideea de a utiliza achizițiile publice în sprijinul altor obiective strategice. Alte părți interesate, în special organizații ale societății civile, s-au pronunțat ferm în favoarea acestei utilizări strategice și au promovat efectuarea unor modificări profunde ale principiilor politicii de achiziții publice a Uniunii Europene. · Obținerea și utilizarea expertizei Pe lângă consultarea prin intermediul Cărții verzi, Comisia a realizat în 2010/2011 o evaluare cuprinzătoare a impactului și a eficacității legislației UE privind achizițiile publice, pe baza unui număr mare de dovezi și a unor noi cercetări independente. Studiile au evaluat, în principal, costul și eficiența procedurilor de achiziții publice, probleme legate de achizițiile transfrontaliere, accesul IMM-urilor la piețele de achiziții publice și utilizarea strategică a achizițiilor publice în Europa. Concluziile acestei evaluări au arătat clar că Directivele 2004/17/CE și 2004/18/CE privind achizițiile publice au contribuit la crearea unei culturi a transparenței și a achizițiilor orientate spre rezultate, generând economii și îmbunătățiri ale calității rezultatelor achizițiilor publice care depășesc cu mult costurile suportate de achizitorii publici și de furnizori pentru organizarea acestor proceduri. Evaluarea a constatat, de asemenea, că diferențele de implementare și de aplicare a directivelor au condus la rezultate diferite în statele membre. Timpul necesar pentru finalizarea procedurilor și costul pentru achizitorii publici variază foarte mult de la un stat membru la altul. · Evaluarea impactului Evaluarea impactului și rezumatul acesteia trec în revistă diferitele opțiuni pentru fiecare dintre cele cinci grupuri de probleme de bază (organizare administrativă, domeniu de aplicare, proceduri, achiziții strategice și accesul la piețele de achiziții). Pe baza unei analize a avantajelor și a dezavantajelor diferitelor opțiuni, a fost identificat un pachet de opțiuni care ar trebui să optimizeze sinergiile dintre diferitele soluții, permițând ca economiile datorate unui tip de acțiune să neutralizeze costurile generate de o altă acțiune (de exemplu, multiplicarea posibilă a cerințelor procedurale cauzată de măsurile de achiziționare strategică ar putea fi parțial neutralizată de economiile generate de conceperea îmbunătățită a procedurilor de achiziții publice). Aceste opțiuni preferate constituie baza prezentei propuneri. Proiectul de raport de evaluare a impactului a fost analizat de Comitetul de evaluare a impactului, care a solicitat modificări în ceea ce privește identificarea elementelor specifice ale cadrului legislativ care trebuie abordate, descrierea opțiunilor avute în vedere, o analiză cost-beneficiu aprofundată a acțiunilor principale și integrarea sistematică a punctelor de vedere ale părților interesate, atât în definirea problemei, cât și pentru a completa evaluarea impactului. Aceste recomandări de îmbunătățire au fost integrate în raportul final. Avizele Comitetului de evaluare a impactului asupra raportului sunt publicate împreună cu prezenta propunere, la fel ca raportul final de evaluare a impactului și rezumatul acestuia. 3. Elementele juridice ale propunerii · Temeiul juridic Propunerea se întemeiază pe articolul 53 alineatul (1), articolul 62 și articolul 114 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE). · Principiul subsidiarității Principiul subsidiarității se aplică, întrucât propunerea nu intră în sfera competenței exclusive a UE. Obiectivele propunerii nu pot fi realizate într-o măsură suficientă de statele membre din următoarele motive: Coordonarea procedurilor de achiziții publice pentru contractele care depășesc anumite praguri s-a dovedit a fi un instrument important pentru realizarea pieței interne în domeniul achizițiilor publice prin asigurarea unui acces efectiv și egal la contractele de achiziții publice pentru operatorii economici din întreaga piață unică. Experiența aplicării Directivelor 2004/17/CE și 2004/18/CE și a generațiilor anterioare de directive privind achizițiile publice a arătat că existența unor proceduri de achiziție la nivel european oferă transparență și obiectivitate în materie de achiziții publice, ceea ce are ca rezultat economii considerabile și îmbunătățirea rezultatelor, în beneficiul autorităților statelor membre și, în final, al contribuabililor europeni. Acest obiectiv nu poate fi realizat în mod satisfăcător prin acțiunea statelor membre, deoarece această abordare ar duce în mod inevitabil la cerințe divergente și eventual la conflicte între regimurile procedurale, sporind astfel complexitatea juridică și creând obstacole nejustificate pentru activitățile transfrontaliere. Prin urmare, propunerea respectă principiul subsidiarității. · Principiul proporționalității Propunerea este conformă cu principiul proporționalității deoarece nu depășește ceea ce este necesar în vederea atingerii obiectivului de a garanta buna funcționare a pieței interne prin intermediul unui set de proceduri de achiziții publice coordonate la nivel european. În plus, propunerea se bazează pe o abordare de tip „set de instrumente”, care permite fiecărui stat membru o maximă flexibilitate pentru a adapta procedurile și instrumentele la situația sa specifică. În comparație cu actualele directive privind achizițiile publice, propunerea va reduce considerabil sarcina administrativă legată de desfășurarea procedurii, atât pentru autoritățile contractante, cât și pentru operatorii economici; atunci când sunt prevăzute noi cerințe (de exemplu, în contextul achizițiilor strategice), acestea vor fi compensate de eliminarea constrângerilor în alte domenii. · Alegerea instrumentelor Deoarece propunerea se bazează pe articolul 53 alineatul (1), articolul 62 și articolul 114 din TFUE, utilizarea unui regulament pentru prevederile aplicabile atât achizițiilor de bunuri, cât și achizițiilor de servicii nu ar fi permisă de tratat. Prin urmare, instrumentul propus este o directivă. Pe parcursul procesului de evaluare a impactului, opțiunile nelegislative au fost respinse din motivele prezentate în detaliu în evaluarea impactului. 4. Implicații bugetare Propunerea nu are implicații bugetare. 5. Informații suplimentare · Abrogarea legislației în vigoare Adoptarea propunerii va conduce la abrogarea unor dispoziții legislative existente (Directiva 2004/18/CEE). · Clauza de reexaminare / revizuire / încetare de drept a efectelor juridice Propunerea include o clauză de reexaminare cu privire la consecințele economice ale pragurilor. · Măsuri de transpunere și documente explicative Propunerea se referă la un domeniu în care legislația Uniunii are un scop de coordonare, având un impact semnificativ asupra unei game largi de sectoare din legislațiile naționale. În pofida acestui scop de coordonare, numeroase prevederi reprezintă o armonizare totală, iar propunerea include un număr mare de obligații legale. Statele membre completează normele Uniunii cu prevederi naționale suplimentare, pentru ca întregul sistem să devină operațional. În acest context, Comisia a identificat o serie de factori care determină necesitatea unor explicații ale statelor membre atât pentru o înțelegere corectă a măsurilor de transpunere, cât și pentru funcționarea întregului ansamblu de norme în materie de achiziții la nivel național: – măsurile de transpunere și de implementare sunt adoptate la niveluri instituționale diferite (național/federal, regional, local); – pe lângă diferitele niveluri ale legislației, în multe state membre sunt prevăzute norme și în funcție de sectorul implicat sau de tipul de achiziție publică; – măsurile administrative cu caracter general sau specific completează și în unele cazuri se suprapun peste cadrul legal principal. Numai statele membre sunt în măsură să explice modul în care măsurile pe care le iau transpun directivele Uniunii din sectorul achizițiilor publice și modul în care aceste măsuri interacționează între ele. Din aceste motive, odată cu comunicarea măsurilor de transpunere, este necesar să fie transmise și documente care să explice relația dintre părțile prezentei directive și părțile corespondente din măsurile naționale de transpunere, în special tabele de corespondență, care constituie un instrument operațional pentru analizarea măsurilor naționale. · Spațiul Economic European Actul propus se referă la un subiect de interes pentru Spațiul Economic European și trebuie, prin urmare, extins la acesta. · Explicarea detaliată a propunerii 1) Simplificarea și flexibilizarea procedurilor de achiziție Propunerea de directivă prevede o simplificare și o flexibilizare a regimului procedural prevăzut în cadrul directivelor actuale privind achizițiile publice. În acest scop, propunerea conține următoarele măsuri: Clarificarea domeniului de aplicare: Conceptul de bază de „achiziții publice” care apare și în titlul directivei propuse a fost introdus pentru a determina mai bine domeniul de aplicare și scopul legislației privind achizițiile publice și pentru a facilita aplicarea pragurilor. Definițiile anumitor noțiuni cheie care determină domeniul de aplicare al directivei (cum ar fi organism de drept public, contracte de achiziții publice de lucrări și de servicii, contracte mixte) au fost revizuite în lumina jurisprudenței Curții de Justiție. În același timp, propunerea încearcă să păstreze continuitatea utilizării noțiunilor și a conceptelor care au fost dezvoltate de-a lungul anilor prin jurisprudența Curții și sunt bine cunoscute de către profesioniști. În acest context, trebuie remarcat că abaterile minore de la formularea și prezentarea din directivele anterioare nu implică în mod necesar o modificare de substanță, ci pot fi datorate simplificării textelor. Distincția tradițională dintre serviciile prioritare și neprioritare (serviciile „A” și „B”) va fi eliminată. Rezultatele evaluării au demonstrat că nu se mai justifică limitarea aplicării depline a legislației privind achizițiile publice la un grup restrâns de servicii. Cu toate acestea, a reieșit cu claritate faptul că regimul general de achiziții nu este adaptat la serviciile sociale, care au nevoie de un set specific de norme (a se vedea mai jos). Abordare de tip „set de instrumente”: Sistemele statelor membre vor prevedea două forme de proceduri de bază: deschisă și restrânsă. Ele pot prevedea totodată, sub rezerva anumitor condiții, procedura competitivă cu negociere, dialogul competitiv și/sau parteneriatul pentru inovare, o nouă formă de procedură pentru achiziții inovatoare (a se vedea mai jos). Autoritățile contractante vor avea în plus la dispoziție un set de șase tehnici și instrumente specifice de achiziții publice destinate achizițiilor agregate și electronice: acorduri-cadru, sisteme dinamice de achiziții, licitații electronice, cataloage electronice, organisme centrale de achiziție și achiziții comune. În comparație cu directiva actuală, aceste instrumente au fost îmbunătățite și clarificate în vederea facilitării achizițiilor electronice. Un regim mai puțin sever pentru autoritățile contractante regionale și locale: În conformitate cu Acordul privind achizițiile publice al OMC, propunerea prevede un regim al achizițiilor simplificat care se aplică tuturor autorităților contractante de la un nivel inferior administrației publice centrale, cum ar fi autoritățile locale și regionale. Acești cumpărători pot utiliza un anunț de intenție ca mijloc de invitație la procedura concurențială de ofertare. În cazul în care folosesc această posibilitate, ei nu sunt obligați să publice un anunț de participare separat înainte de lansarea procedurii de achiziție. De asemenea, aceștia pot fixa anumite termene cu mai multă flexibilitate, de comun acord cu participanții. Promovarea achizițiilor publice electronice: Utilizarea mijloacelor electronice de comunicare și de procesare a tranzacțiilor de către achizitorii publici poate produce economii semnificative și rezultate îmbunătățite, reducând în același timp deșeurile și erorile. Propunerea are scopul de a ajuta statele membre să realizeze tranziția la achizițiile electronice, care permit furnizorilor să participe la proceduri de achiziții online în întreaga piață internă. În acest scop, directiva propusă prevede obligativitatea transmiterii anunțurilor în format electronic, obligativitatea disponibilității în format electronic a documentelor achiziției și impune trecerea în întregime la comunicații electronice, în mod concret depunerea electronică a documentelor, pentru toate procedurile de achiziții într-o perioadă de tranziție de doi ani. Directiva raționalizează și îmbunătățește sistemele dinamice de achiziții și cataloagele electronice, instrumente de achiziție integral electronice care sunt adaptate cu precădere pentru achizițiile publice foarte agregate efectuate de organismele centrale de achiziție. Instrumentul achizițiilor electronice le va permite totodată autorităților contractante să prevină, să depisteze și să corecteze erorile datorate în general unei înțelegeri sau interpretări greșite a normelor privind achizițiile publice. Modernizarea procedurilor: Propunerea prevede o abordare mai flexibilă și mai accesibilă pentru anumite caracteristici importante ale procedurilor de achiziție. Termenele pentru participare și pentru depunerea ofertelor au fost reduse, permițând efectuarea unor proceduri de achiziție mai rapide și mai raționalizate. Distincția între selectarea ofertanților și atribuirea contractului, care este adesea o sursă de erori și neînțelegeri, a fost flexibilizată, pentru a le permite autorităților contractante să decidă care este cea mai practică ordine a etapelor, examinând criteriile de atribuire înainte de criteriile de selecție, și să ia în considerare organizarea și calitatea personalului desemnat să execute contractul ca un criteriu de atribuire. Motivele de excludere a candidaților și a ofertanților au fost analizate și clarificate. Autoritățile contractante vor avea dreptul de a exclude operatorii economici care au demonstrat deficiențe semnificative sau persistente la executarea contractelor anterioare. Propunerea prevede de asemenea posibilitatea „autocorectării”: autoritățile contractante pot accepta candidații sau ofertanții în ciuda existenței unui motiv de excludere în cazul în care aceștia au luat măsuri adecvate pentru a remedia consecințele unui comportament ilicit și a preveni în mod eficient repetarea acestui comportament. Modificarea contractelor aflate în curs de derulare a devenit un aspect din ce în ce mai problematic și relevant pentru practicieni. O dispoziție specifică privind modificarea contractelor preia soluțiile de bază care se regăsesc în jurisprudență și oferă o soluție pragmatică pentru situații neprevăzute care necesită o adaptare a unui contract de achiziție publică în perioada sa de valabilitate. 2) Utilizarea strategică a achizițiilor publice în contextul noilor provocări Directiva propusă are la bază o abordare de responsabilizare care le oferă autorităților contractante instrumentele necesare pentru a contribui la realizarea obiectivelor Strategiei Europa 2020 utilizând puterea lor de cumpărare pentru a achiziționa bunuri și servicii care promovează inovarea, protecția mediului și lupta împotriva schimbărilor climatice, îmbunătățind în același timp ocuparea forței de muncă, sănătatea publică și condițiile sociale. Calcularea costurilor pe ciclu de viață: Propunerea oferă achizitorilor publici posibilitatea să-și bazeze deciziile de atribuire pe costul pe ciclu de viață al produselor, serviciilor sau lucrărilor care urmează să fie achiziționate. Ciclul de viață acoperă toate etapele existenței unui produs, a unor lucrări sau a unei prestări de servicii, de la achiziția materiilor prime sau generarea resurselor până la eliminare, curățarea amplasamentului și finalizare. Costurile care trebuie luate în considerare cuprind nu doar cheltuielile monetare directe, ci și costurile externe de mediu, dacă acestea pot fi cuantificate și verificate. În cazul în care este elaborată o metodologie comună a Uniunii Europene pentru calcularea costurilor pe ciclu de viață, autoritățile contractante trebuie să o utilizeze. Procesul de producție: Autoritățile contractante pot face trimitere la toți factorii legați direct de procesul de producție în specificațiile tehnice și în criteriile de atribuire, cu condiția să se refere la aspecte ale procesului de producție care sunt strâns legate de producția specifică sau de furnizarea bunurilor sau a serviciilor achiziționate. Sunt excluse așadar cerințele care nu au legătură cu procesul de producție a produselor, lucrărilor sau serviciilor care fac obiectul achiziției, cum ar fi cerințele generale de responsabilitate socială a întreprinderilor, care acoperă ansamblul operațiunilor contractantului. Etichete: Autoritățile contractante pot solicita ca lucrările, bunurile sau serviciile să poarte etichete specifice care să certifice caracteristicile ecologice, sociale sau de altă natură, cu condiția să accepte și etichete echivalente. Acest lucru se aplică, de exemplu, etichetelor ecologice europene sau (multi)naționale sau etichetelor care atestă că un produs este fabricat fără exploatarea copiilor prin muncă. Sistemele de certificare în cauză trebuie să se refere la caracteristici legate de obiectul contractului și să fie elaborate pe baza unor informații științifice, stabilite în cadrul unei proceduri deschise și transparente și accesibile tuturor părților interesate. Sancționarea încălcărilor legislației sociale, a muncii și de mediu: Potrivit directivei propuse, o autoritate contractantă poate exclude operatorii economici din procedură dacă constată încălcări ale obligațiilor stabilite de legislația Uniunii în domeniul social, al muncii sau al mediului sau ale dispozițiilor dreptului internațional al muncii. Mai mult, autoritățile contractante vor fi obligate să respingă ofertele dacă constată că acestea sunt anormal de scăzute din cauza încălcării legislației Uniunii în domeniul social, al muncii sau al mediului. Servicii sociale: Evaluarea impactului și a eficacității legislației UE în materie de achiziții publice a arătat că serviciile sociale, de sănătate și de educație au caracteristici specifice care le fac inadecvate pentru aplicarea procedurilor normale de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii. Aceste servicii sunt în mod normal furnizate într-un context specific care variază foarte mult între statele membre, din cauza circumstanțelor culturale, administrative și organizaționale diferite. Serviciile au, prin însăși natura lor, o dimensiune transfrontalieră foarte redusă. Statele membre ar trebui, prin urmare, să aibă o largă putere de apreciere pentru a organiza alegerea furnizorilor de servicii. Propunerea ține cont de acest lucru prevăzând un regim specific pentru contractele de achiziții publice referitoare la aceste servicii, stabilind un prag mai mare, de 500 000 EUR, și impunând numai respectarea principiilor fundamentale ale transparenței și egalității de tratament. O analiză cantitativă a valorii contractelor pentru achiziționarea serviciilor de acest tip atribuite operatorilor economici din străinătate a arătat că, de regulă, contractele sub această valoare nu prezintă interes transfrontalier. Inovare: Cercetarea și inovarea joacă un rol central în Strategia Europa 2020 pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii. Achizitorii publici ar trebui să aibă posibilitatea de a cumpăra produse și servicii inovatoare, care promovează creșterea viitoare și îmbunătățesc eficiența și calitatea serviciilor publice. Propunerea prevede în acest scop parteneriatul pentru inovare, o nouă procedură specială pentru dezvoltarea și achiziționarea ulterioară de produse, lucrări și servicii noi și inovatoare, cu condiția ca acestea să poată fi livrate la nivelurile de performanță și costurile convenite. În plus, propunerea îmbunătățește și simplifică procedura dialogului competitiv și facilitează achizițiile transfrontaliere comune, care reprezintă un instrument important pentru achizițiile inovatoare. 3) Un acces mai bun la piață pentru IMM-uri și societăți nou-înființate Întreprinderile mici și mijlocii (IMM) au un potențial imens de creare de locuri de muncă, de creștere și inovare. Facilitarea accesului la piețele de achiziții publice le poate ajuta să exploateze acest potențial, permițând în același timp autorităților contractante să lărgească baza de furnizori, lucru care are ca efect pozitiv creșterea concurenței pentru contractele de achiziții publice. Pentru ca contractele de achiziții publice să fie cât mai accesibile pentru IMM-uri, Comisia a publicat în 2008 „Codul european al celor mai bune practici care facilitează accesul IMM-urilor la contractele de achiziții publice”[8]. Propunerea se bazează pe această lucrare și prevede măsuri concrete pentru eliminarea barierelor din calea accesului la piață al IMM-urilor. Simplificarea obligațiilor de informare: Simplificarea generală a obligațiilor de informare în cadrul procedurilor de achiziții publice va crea avantaje considerabile pentru IMM-uri. Propunerea prevede obligativitatea acceptării declarațiilor pe proprie răspundere ca dovezi prima facie în scopul selecției. Prezentarea efectivă a dovezilor documentare va fi facilitată printr-un document standardizat, pașaportul european pentru achiziții publice, care reprezintă un mijloc de a dovedi absența motivelor de excludere. Împărțirea pe loturi: Autoritățile contractante vor fi invitate să împartă contractele de achiziții publice în loturi omogene sau eterogene, pentru a le face mai accesibile pentru IMM‑uri. În cazul în care decid să nu facă acest lucru, ele vor fi obligate să furnizeze o explicație specifică. Limitarea condițiilor de participare: Pentru a evita barierele nejustificate din calea participării IMM-urilor, directiva propusă conține o listă exhaustivă de condiții posibile pentru participarea la procedurile de achiziții publice și precizează în mod explicit că aceste condiții trebuie limitate la „cele care sunt adecvate pentru a garanta că un candidat sau ofertant are capacitatea […] și competențele […] necesare pentru a executa contractul care urmează să fie atribuit”. Cerințele privind cifra de afaceri, care sunt adesea un enorm obstacol în calea accesului IMM‑urilor, sunt limitate în mod explicit la de trei ori valoarea estimată a contractului, cu excepția cazurilor bine justificate. În fine, orice condiții pentru participarea grupurilor de operatori economici – un instrument deosebit de pertinent pentru IMM-uri – trebuie să fie justificate de motive obiective și să fie proporționate. Plata directă a subcontractanților: În plus, statele membre pot prevedea posibilitatea subcontractanților de a solicita plata directă de către autoritatea contractantă pentru bunurile, lucrările și serviciile furnizate contractantului principal în cadrul executării contractului. Subcontractanții, care în multe cazuri sunt IMM-uri, dispun astfel de o modalitate eficientă de a-și proteja interesul de a fi plătiți. 4) Proceduri riguroase Interesele financiare aflate în joc și interacțiunea strânsă între sectorul public și cel privat fac ca achizițiile publice să fie un domeniu expus practicilor comerciale neloiale, cum sunt conflictul de interese, favoritismul și corupția. Propunerea îmbunătățește măsurile existente de protecție împotriva acestor riscuri și prevede o protecție suplimentară. Conflicte de interese: Propunerea conține o dispoziție specifică privind conflictele de interese care acoperă conflictele de interese reale, potențiale sau aparente care îi afectează pe membrii personalului autorității contractante sau al furnizorilor de servicii de achiziție care intervin în procedură și pe membrii conducerii autorității contractante care pot influența rezultatul unei proceduri de achiziție, chiar dacă nu participă la aceasta în mod oficial. Comportamente ilicite: Propunerea conține o dispoziție specifică împotriva comportamentelor ilicite ale candidaților și ofertanților, cum ar fi ca încercările de a influența în mod nepermis procesul decizional sau de a încheia acorduri cu alți participanți pentru a manipula rezultatul procedurii să conducă la excluderea din procedură. Astfel de activități ilicite încalcă principiile de bază ale Uniunii Europene și pot duce la denaturarea gravă a concurenței. Avantaje neloiale: Consultările pieței sunt un instrument util cu ajutorul căruia autoritățile contractante obțin informații privind structura, abilitățile și capacitatea unei piețe, informând în același timp actorii de pe piață cu privire la proiectele și cerințele în materie de achiziții publice ale achizitorilor publici. Cu toate acestea, contactele preliminare cu participanții la piață nu trebuie să conducă la avantaje neloiale și la denaturarea concurenței. Propunerea include prin urmare o dispoziție specifică privind măsurile de protecție împotriva preferinței nejustificate acordate participanților care au oferit consultanță autorității contractante sau care au fost implicați în pregătirea procedurii. 5) Guvernanță Organisme naționale de supraveghere: Evaluarea a arătat că nu toate statele membre monitorizează în mod consecvent și sistematic implementarea și funcționarea normelor privind achizițiile publice. Acest lucru compromite aplicarea eficientă și uniformă a dreptului Uniunii Europene. Propunerea prevede, așadar, că statele membre trebuie să desemneze o autoritate națională unică responsabilă de monitorizarea, implementarea și controlul legislației în domeniul achizițiilor publice. Numai un organism unic cu sarcini globale va asigura o privire de ansamblu asupra principalelor dificultăți de implementare și va fi în măsură să propună soluții adecvate pentru problemele structurale. El va fi în măsură să ofere un feedback imediat privind funcționarea politicii și potențialele deficiențe ale legislației și practicii naționale, contribuind astfel la identificarea rapidă a soluțiilor și la îmbunătățirea procedurilor de achiziție. Centre de cunoștințe: Adesea, autoritățile contractante nu au expertiza internă necesară pentru a gestiona proiecte de achiziții publice complexe. Un sprijin profesional adecvat și independent din partea unor structuri administrative ar putea îmbunătăți semnificativ rezultatele achizițiilor publice prin extinderea bazei de cunoștințe a achizitorilor publici și profesionalizarea acestora și prin oferirea unei asistențe pentru întreprinderi, în special pentru IMM-uri. Propunerea obligă așadar statele membre să instituie structuri de sprijin care să ofere consultanță, îndrumare, formare profesională și asistență juridică și economică pentru pregătirea și desfășurarea procedurilor de achiziție. La nivel național există deja structuri sau mecanisme de sprijin, deși organizate în moduri foarte diferite și acoperind diferite domenii de interes pentru autoritățile contractante. Statele membre vor putea așadar să utilizeze aceste mecanisme, să valorifice expertiza lor și să promoveze serviciile oferite ca instrument modern capabil să furnizeze un sprijin adecvat autorităților contractante și operatorilor economici. Pentru a intensifica lupta împotriva corupției și a favoritismului, autoritățile competente vor avea obligația de a transmite textul contractelor încheiate organismului de supraveghere, care va putea astfel să verifice dacă aceste contracte sunt caracterizate de anumite tipare suspecte, și de a oferi acces la aceste documente persoanelor interesate, în măsura în care interesele legitime publice sau private nu sunt periclitate. În plus, trebuie să se evite crearea unei sarcini administrative disproporționate; astfel, obligația de a transmite textul integral al contractelor încheiate trebuie să rămână limitată la contractele cu o valoare relativ ridicată. Pragurile propuse ar conduce la un echilibru adecvat între creșterea sarcinii administrative și asigurarea unei mai mari transparențe: cu un prag de 1 000 000 EUR pentru bunuri și servicii și respectiv 10 000 000 EUR pentru lucrări, această obligație s-ar aplica pentru 10 - 20 % dintre toate achizițiile publicate în Jurnalul Oficial. Nu se preconizează că cerințele privind organismele de supraveghere și centrele de cunoștințe vor genera o sarcină financiară suplimentară pentru statele membre. Deși se anticipează unele costuri pentru reorganizarea sau perfecționarea activităților mecanismelor sau structurilor existente, acestea vor fi neutralizate prin reducerea cheltuielilor de judecată (atât pentru autoritățile contractante, cât și pentru întreprinderi), a costurilor legate de întârzierile în acordarea contractelor, rezultate din aplicarea incorectă a normelor privind achizițiile publice sau din pregătirea deficitară a procedurilor de atribuire, precum și a costurilor care decurg din fragmentarea și ineficiența actuală a consultanței acordate autorităților contractante. Cooperare administrativă: Propunerea prevede de asemenea o cooperare eficientă care să le permită organismelor de supraveghere naționale să facă schimb de informații și de bune practici și să coopereze prin sistemul de informare al pieței interne (IMI). 2011/0438 (COD) Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI privind achizițiile publice (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 53 alineatul (1), articolul 62 și articolul 114, având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale[9], având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European[10], având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[11], hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: (1) Atribuirea contractelor de achiziții publice de către sau în numele autorităților statelor membre trebuie să respecte principiile Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene, mai exact libera circulație a mărfurilor, libertatea de stabilire și libertatea de a presta servicii, precum și principiile care derivă din acestea, cum ar fi egalitatea de tratament, nediscriminarea, recunoașterea reciprocă, proporționalitatea și transparența. Cu toate acestea, pentru contractele de achiziții publice care depășesc o anumită valoare, trebuie elaborate dispoziții pentru coordonarea procedurilor de achiziții publice naționale, pentru ca aceste principii să fie transpuse în practică și achizițiile publice să fie deschise concurenței. (2) Achizițiile publice joacă un rol cheie în Strategia Europa 2020[12], reprezentând unul dintre instrumentele de piață care trebuie utilizate pentru realizarea unei creșteri inteligente, durabile și favorabile incluziunii, asigurând în același timp o utilizare cât mai eficientă a fondurilor publice. În acest scop, normele actuale în materie de achiziții publice adoptate prin Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale[13] și Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii[14] trebuie revizuite și modernizate pentru a crește eficiența cheltuielilor publice, a facilita participarea întreprinderilor mici și mijlocii la achizițiile publice și a permite achizitorilor să utilizeze mai eficient achizițiile publice în sprijinul unor obiective societale comune. Totodată, anumite noțiuni și concepte de bază trebuie clarificate pentru îmbunătățirea certitudinii juridice și încorporarea unor aspecte ale jurisprudenței constante a Curții de Justiție a Uniunii Europene în acest domeniu. (3) Formele tot mai diverse ale acțiunii publice au făcut necesară definirea mai clară a noțiunii de achiziție publică însăși. Normele Uniunii privind achizițiile publice nu sunt menite să acopere toate formele de plăți din bani publici, ci numai pe cele care vizează dobândirea de lucrări, de bunuri sau de servicii cu titlu oneros. Noțiunea de achiziție trebuie interpretată în sens larg, ca obținerea beneficiilor lucrărilor, ale bunurilor sau ale serviciilor în cauză, fără a implica în mod necesar un transfer de proprietate către autoritățile contractante. Mai mult, simpla finanțare a unei activități, care este adesea legată de obligația de a rambursa sumele primite în cazul în care acestea nu sunt utilizate în scopurile cărora le sunt destinate, nu este reglementată, de obicei, de normele în materie de achiziții publice. (4) În plus, s-a dovedit necesar să se clarifice înțelesul achiziției unice, în sensul că trebuie luată în considerare valoarea agregată a tuturor contractelor încheiate pentru această achiziție, în raport cu pragurile prevăzute în prezenta directivă, și că achiziția trebuie anunțată ca un tot, eventual împărțit în loturi. Conceptul de achiziție unică include toate bunurile, lucrările și serviciile necesare pentru realizarea unui anumit proiect, de exemplu un proiect de lucrări sau un ansamblu de lucrări, produse și/sau servicii. Indiciile existenței unui singur proiect pot include, de exemplu, planificarea și conceperea prealabile globale de către autoritatea contractantă, faptul că diferitele elemente achiziționate îndeplinesc o funcție tehnică și economică unică sau că sunt legate logic în alt mod și desfășurate într-un interval scurt de timp. (5) În conformitate cu articolul 11 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în definirea și aplicarea politicilor și activităților Uniunii trebuie integrate cerințe de protecție a mediului, în special pentru a promova dezvoltarea durabilă. Prezenta directivă clarifică modul în care autoritățile contractante pot contribui la protecția mediului și la promovarea unei dezvoltări durabile, garantându-le totodată posibilitatea de a obține cel mai bun raport calitate/preț pentru contractele lor. (6) Chiar dacă nu conduc în mod necesar la acte de corupție, conflictele de interese reale, potențiale sau percepute au un potențial ridicat de a influența în mod nepermis deciziile de achiziții publice, ceea ce duce la denaturarea concurenței și afectează tratamentul egal al ofertanților. Prin urmare, trebuie înființate mecanisme eficiente pentru a preveni, identifica și remedia conflictele de interese. (7) Comportamentele ilicite ale participanților la o procedură de achiziție, cum sunt încercările de a influența în mod nepermis procesul de luare a deciziilor sau de a încheia acorduri cu alți candidați pentru a manipula rezultatul procedurii, pot duce la încălcări ale principiilor de bază din legislația Uniunii și la denaturarea gravă a concurenței. Operatorii economici trebuie, prin urmare, să aibă obligația de a prezenta o declarație pe propria răspundere că nu se angajează în asemenea activități ilicite și să fie excluși în cazul în care această declarație se dovedește a fi falsă. (8) Prin Decizia 94/800/CE a Consiliului din 22 decembrie 1994 privind încheierea, în numele Comunității Europene, referitor la domeniile de competența sa, a acordurilor obținute în cadrul negocierilor comerciale multilaterale din Runda Uruguay (1986‑1994)[15] a fost aprobat Acordul privind achizițiile publice al Organizației Mondiale a Comerțului, denumit în continuare „acordul”. Obiectivul acordului este de a institui un cadru multilateral de drepturi și obligații echilibrate referitoare la contractele de achiziții publice în scopul de a realiza liberalizarea și expansiunea comerțului mondial. Pentru contractele reglementate de acord, precum și de alte acorduri internaționale pertinente obligatorii pentru Uniune, autoritățile contractante își îndeplinesc obligațiile care le revin în temeiul acestor acorduri prin aplicarea prezentei directive operatorilor economici din țările terțe care sunt semnatare ale acordurilor. (9) Acordul se aplică contractelor care depășesc anumite praguri, stabilite în acord și exprimate în drepturi speciale de tragere. Pragurile stabilite prin prezenta directivă trebuie adaptate pentru a corespunde echivalentului în euro al pragurilor fixate în acord. De asemenea, trebuie să se prevadă și o revizuire periodică a pragurilor exprimate în euro, pentru a le adapta, prin intermediul unei operațiuni pur matematice, la eventualele variații ale valorii monedei euro în raport cu dreptul special de tragere. (10) Rezultatele evaluării impactului și a eficacității legislației UE privind achizițiile publice[16] au demonstrat că excluderea anumitor servicii de la aplicarea integrală a directivei trebuie revizuită. În consecință, aplicarea integrală a prezentei directive este extinsă la o serie de servicii (cum ar fi serviciile hoteliere și serviciile juridice, care înregistrează un nivel foarte ridicat al comerțului transfrontalier). (11) Alte categorii de servicii, mai exact așa-numitele servicii către persoane, cum sunt unele servicii sociale, de sănătate și educaționale, continuă, prin însăși natura lor, să aibă o dimensiune transfrontalieră limitată. Aceste servicii sunt furnizate într-un context specific, care variază foarte mult între statele membre, datorită tradițiilor culturale diferite. Este necesar așadar să se instituie un regim specific pentru contractele de achiziții publice care au ca obiect aceste servicii, cu un prag mai ridicat, de 500 000 EUR. Serviciile către persoane cu valori situate sub acest prag nu prezintă în mod normal interes pentru prestatorii din alte state membre, cu excepția cazului în care există indicii contrare concrete, de exemplu o finanțare din partea Uniunii pentru proiecte transnaționale. Contractele de servicii către persoane care depășesc acest prag trebuie să fie supuse obligațiilor de transparență la nivelul întregii Uniuni. Având în vedere importanța contextului cultural și sensibilitatea acestor servicii, statele membre trebuie să dispună de o largă putere de apreciere pentru a organiza alegerea prestatorilor de servicii în modul pe care îl consideră cel mai adecvat. Normele prezentei directive țin cont de acest imperativ, impunând numai respectarea principiilor fundamentale de transparență și de egalitate de tratament și garantând că autoritățile contractante sunt în măsură să aplice criterii de calitate specifice pentru alegerea prestatorilor de servicii, cum ar fi criteriile prevăzute în Cadrul european de calitate pentru servicii sociale al Comitetului pentru protecție socială al Uniunii Europene[17]. Statele membre și/sau autoritățile publice au în continuare posibilitatea de a furniza ele însele aceste servicii sau de a le organiza într-un mod care nu implică încheierea de contracte de achiziții publice, de exemplu prin simpla finanțare a acestor servicii sau prin acordarea de licențe sau autorizații pentru toți operatorii economici care îndeplinesc condițiile stabilite în prealabil de autoritatea contractantă, fără limite sau cote, cu condiția ca un astfel de sistem să asigure un nivel suficient de publicitate și să respecte principiile transparenței și nediscriminării. (12) Contractele de achiziții publice atribuite de autoritățile contractante care își desfășoară activitatea în sectorul apei, al energiei, al transporturilor și al serviciilor poștale și care se înscriu în cadrul acestor activități sunt reglementate de Directiva […] a Parlamentului European și a Consiliului din […] privind achizițiile efectuate de entitățile care își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale[18]. Contractele atribuite de autorități contractante în cadrul activității lor de operare a serviciilor de transport maritim, de coastă sau fluvial intră în sfera de aplicare a prezentei directive. (13) Întrucât se adresează statelor membre, prezenta directivă nu se aplică achizițiilor efectuate de organizații internaționale în nume și pe cont propriu. Este necesar însă să se precizeze în ce măsură ea se aplică achizițiilor publice reglementate de norme internaționale specifice. (14) Există un nivel considerabil de incertitudine juridică cu privire la măsura în care cooperarea între autoritățile publice trebuie să facă obiectul normelor privind achizițiile publice. Jurisprudența relevantă a Curții de Justiție a Uniunii Europene face obiectul unor interpretări divergente între statele membre și chiar între autoritățile contractante. Prin urmare, este necesar să se clarifice cazurile în care contractele încheiate între autorități contractante nu sunt supuse aplicării normelor privind achizițiile publice. Această clarificare trebuie să fie ghidată de principiile stabilite în jurisprudența relevantă a Curții de Justiție. Simplul fapt că părțile la un acord sunt autorități contractante nu exclude în sine aplicarea normelor privind achizițiile publice. Aplicarea acestor norme nu trebuie însă să interfereze cu libertatea autorităților publice de a decide cu privire la organizarea modului în care își îndeplinesc misiunea de serviciu public. Contractele atribuite unor entități controlate sau cooperarea pentru realizarea în comun a misiunilor de serviciu public ale autorităților contractante participante trebuie scutite așadar de la aplicarea normelor dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute în prezenta directivă. Prezenta directivă trebuie să aibă obiectivul de a garanta că situațiile de cooperare public-public scutite nu cauzează o denaturare a concurenței în raport cu operatorii economici privați. În mod similar, nici participarea unei autorități contractante în calitate de ofertant la o procedură de atribuire a unui contract de achiziție publică nu trebuie să producă o denaturare a concurenței. (15) Există o necesitate generalizată de sporire a flexibilității și, mai concret, de extindere a accesului la o procedură de achiziție care să prevadă negocieri, așa cum se precizează în mod explicit în acord, care permite negocierea pentru toate procedurile. Cu excepția cazului în care legislația statului membru în cauză conține prevederi contrare, autoritățile contractante trebuie să poată utiliza o procedură competitivă cu negociere, așa cum este prevăzută în prezenta directivă, în diverse situații în care procedurile deschise sau restrânse fără negociere nu pot duce la rezultate satisfăcătoare. Această procedură trebuie să fie însoțită de măsuri de protecție adecvate care să asigure respectarea principiilor egalității de tratament și transparenței. În acest fel, autoritățile contractante vor dispune de o marjă mai mare de manevră pentru achiziționarea de lucrări, produse și servicii adaptate perfect la nevoile lor specifice. În același timp, acest lucru ar trebui să contribuie și la sporirea activităților comerciale transfrontaliere, dat fiind că, potrivit evaluării, contractele atribuite prin procedura negociată cu publicare prealabilă sunt câștigate într-un număr foarte mare de cazuri de oferte transfrontaliere. (16) Din aceleași motive, autoritățile contractante trebuie să aibă libertatea de a recurge la dialogul competitiv. Utilizarea acestei proceduri a crescut semnificativ din punctul de vedere al valorii contractelor în ultimii ani. Procedura s-a dovedit utilă în cazurile în care autoritățile contractante sunt în imposibilitatea de a defini mijloacele ideale pentru a-și satisface necesitățile sau pentru a evalua soluțiile pe care le poate oferi piața pe plan tehnic, financiar sau juridic. Această situație poate apărea în special în cazul proiectelor inovatoare, al implementării proiectelor majore de infrastructuri integrate de transport, al marilor rețele informatice sau al proiectelor care implică o finanțare complexă și structurată. (17) Cercetarea și inovarea, inclusiv ecoinovarea și inovarea socială, sunt printre principalele motoare ale creșterii viitoare și au fost înscrise în centrul Strategiei Europa 2020 pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii. Autoritățile publice trebuie să dea achizițiilor publice o utilizare strategică optimă pentru a stimula inovarea. Achiziționarea de bunuri și servicii inovatoare joacă un rol esențial pentru îmbunătățirea eficienței și a calității serviciilor publice, ținând cont în același timp de provocările societale majore. Aceasta contribuie la obținerea unei rentabilități maxime a banilor publici, dar și a unor beneficii economice, societale și de mediu mai ample prin generarea unor idei noi, transpunerea lor în produse și servicii inovatoare și promovarea unei creșteri economice sustenabile. Prezenta directivă trebuie să contribuie la facilitarea achizițiilor publice de inovații și să ajute statele membre în îndeplinirea obiectivelor inițiativei „O Uniune a inovării”. În consecință, trebuie prevăzută o procedură specifică de achiziție care să le permită autorităților contractante să creeze un parteneriat pentru inovare pe termen lung pentru dezvoltarea și achiziționarea ulterioară de produse, servicii sau lucrări noi și inovatoare, cu condiția ca acestea să poată fi livrate la nivelurile de performanță și costurile convenite. Parteneriatul trebuie să fie structurat astfel încât să poată asigura un nivel al cererii din partea pieței (market pull) care să stimuleze dezvoltarea unei soluții inovatoare fără a îngrădi accesul pe piață. (18) Având în vedere efectele negative asupra concurenței, procedurile negociate fără publicarea prealabilă a unui anunț de participare trebuie utilizate doar în circumstanțe excepționale. Excepțiile trebuie să se limiteze la cazurile în care publicarea este imposibilă, din motive de forță majoră în conformitate cu jurisprudența constantă a Curții de Justiție a Uniunii Europene, sau în care este clar de la început că publicarea nu ar duce la creșterea concurenței, mai ales dacă există în mod obiectiv numai un singur operator economic care poate executa contractul. Utilizarea procedurii negociate fără publicare poate fi justificată numai de o situație de exclusivitate obiectivă, în care exclusivitatea nu a fost creată de către autoritatea contractantă însăși în vederea viitoarei proceduri de achiziție și în care se constată, în urma unei evaluări riguroase, că nu există înlocuitori adecvați. (19) Mijloacele electronice de informare și comunicare pot simplifica foarte mult publicarea contractelor și pot spori eficiența și transparența procedurilor de achiziție. Acestea trebuie să devină mijloacele standard de comunicare și schimb de informații în cadrul procedurilor de achiziții publice. Utilizarea mijloacelor electronice duce totodată și la economii de timp. Prin urmare, trebuie prevăzute reduceri ale perioadelor minime atunci când se utilizează mijloacele electronice, cu condiția ca acestea să fie însă compatibile cu modalitățile de transmitere specifice prevăzute la nivelul Uniunii. În plus, utilizarea unor mijloace electronice de informare și comunicare care includ funcții adecvate le poate permite autorităților contractante să prevină, să depisteze și să corecteze erorile care apar în cursul procedurilor de achiziție. (20) Există o puternică tendință pe piețele de achiziții publice din Uniune către agregarea cererii din partea achizitorilor publici, cu scopul de a obține economii de scară, de exemplu scăderea prețurilor și a costurilor tranzacțiilor, și de a îmbunătăți și profesionaliza gestionarea achizițiilor. Acest obiectiv poate fi atins prin concentrarea achizițiilor fie în funcție de numărul de autorități contractante implicate, fie în funcție de volum și valoare în timp a achizițiilor. Cu toate acestea, agregarea și centralizarea achizițiilor trebuie monitorizate cu atenție, pentru a se evita concentrarea excesivă a puterii de cumpărare și înțelegerile anticoncurențiale și pentru a menține transparența și concurența, precum și posibilitățile de acces la piață pentru întreprinderile mici și mijlocii. (21) Acordurile-cadru au fost folosite pe scară largă și sunt considerate o tehnică eficientă de achiziție în întreaga Europă. Așadar, acest instrument trebuie menținut în linii mari în forma actuală. Cu toate acestea, anumite concepte trebuie clarificate, mai exact condițiile de utilizare a unui acord-cadru de către autorități contractante care nu sunt ele însele parte la acord. (22) Având în vedere experiența dobândită, este, de asemenea, necesar să se adapteze normele care reglementează sistemele dinamice de achiziții pentru a le permite autorităților contractante să profite pe deplin de posibilitățile oferite de acest instrument. Sistemele trebuie simplificate, în special prin utilizarea lor sub forma unei proceduri restrânse, eliminând astfel necesitatea ofertelor orientative, care au fost identificate ca reprezentând una dintre principalele dificultăți asociate cu aceste sisteme. În acest fel, orice operator economic care prezintă o cerere de participare și satisface criteriile de selecție trebuie autorizat să participe la procedurile de achiziții publice desfășurate prin sistemul dinamic de achiziții. Această tehnică de achiziție le permite autorităților contractante să dispună de o gamă deosebit de largă de oferte și să asigure astfel o utilizare optimă a fondurilor publice printr-o concurență extinsă. (23) În plus, în permanență sunt dezvoltate noi tehnici electronice de achiziție, cum sunt cataloagele electronice. Acestea contribuie la sporirea concurenței și la raționalizarea achizițiilor publice, în special datorită economiilor de timp și de bani. Cu toate acestea, este necesar să se prevadă anumite norme pentru ca utilizarea noilor tehnici să respecte dispozițiile prezentei directive și principiile egalității de tratament, nediscriminării și transparenței. Mai exact, în cazul reluării competiției în baza unui acord-cadru sau în cazul în care se utilizează un sistem dinamic de achiziții și sunt oferite garanții suficiente în ceea ce privește asigurarea trasabilității, a egalității de tratament și a previzibilității, trebuie să li se permită autorităților contractante să genereze oferte cu privire la anumite achiziții pe baza unor cataloage electronice transmise în prealabil. În conformitate cu normele aplicabile mijloacelor electronice de comunicare, autoritățile contractante trebuie să evite obstacolele nejustificate din calea accesului operatorilor economici la procedurile de achiziții publice în care ofertele trebuie prezentate sub forma cataloagelor electronice și care garantează respectarea principiilor generale de nediscriminare și de egalitate de tratament. (24) Tehnicile de achiziție centralizată sunt din ce în ce mai utilizate în majoritatea statelor membre. Organismele centrale de achiziție sunt însărcinate cu efectuarea de achiziții sau atribuirea de contracte de achiziții publice/acorduri-cadru pentru alte autorități contractante. Având în vedere volumele mari de achiziții, aceste tehnici contribuie la creșterea concurenței și la profesionalizarea achizițiilor publice. Prin urmare, este necesar să se prevadă la nivelul Uniunii o definiție a organismelor centrale de achiziție în serviciul autorităților contractante, fără a împiedica continuarea formelor mai puțin sistematice și instituționalizate de achiziții comune sau practica stabilită de a recurge la prestatori de servicii pentru pregătirea și gestionarea procedurilor de achiziții publice în numele și în contul unei autorități contractante. Totodată, trebuie prevăzute norme de alocare a responsabilității pentru respectarea obligațiilor prevăzute în prezenta directivă, inclusiv în cazul măsurilor de remediere, între organismul central de achiziție și autoritățile contractante care achiziționează de la sau prin intermediul acestuia. În cazul în care organismului central de achiziție îi revine întreaga responsabilitate pentru derularea procedurilor de achiziție, el trebuie să fie totodată exclusiv și direct responsabil de legalitatea procedurilor. În cazul în care o autoritate contractantă desfășoară anumite părți ale procedurii, de exemplu reluarea competiției în baza unui acord-cadru sau atribuirea de contracte individuale pe baza unui sistem dinamic de achiziții, aceasta trebuie să fie în continuare responsabilă pentru etapele pe care le desfășoară. (25) Mijloacele de comunicare electronice sunt deosebit de bine adaptate pentru practicile și instrumentele de centralizare a achizițiilor, deoarece oferă posibilitatea reutilizării și procesării automate a datelor și a reducerii la minimum a costurilor de informare și de tranzacționare. Utilizarea acestor mijloace electronice de comunicare trebuie așadar, într-o primă etapă, să devină obligatorie pentru organismele centrale de achiziție, facilitând în același timp convergența practicilor în întreaga Uniune. Ulterior trebuie prevăzută o obligație generală de a utiliza mijloace electronice de comunicare pentru toate procedurile de achiziție, după o perioadă de tranziție de doi ani. (26) Atribuirea în comun a contractelor de achiziții publice de către autorități contractante din state membre diferite se confruntă în prezent cu probleme juridice specifice, în special conflicte între legile naționale. În ciuda faptului că Directiva 2004/18/CE permite în mod implicit achizițiile publice comune transfrontaliere, în practică, în mai multe sisteme juridice naționale acestea sunt, în mod explicit sau implicit, incerte sau imposibile din punct de vedere juridic. Autoritățile contractante din state membre diferite pot fi interesate să coopereze și să atribuie în comun contracte de achiziții publice pentru a obține beneficii maxime din potențialul pieței interne în termeni de economii de scară și împărțire a riscurilor și beneficiilor, în special pentru proiectele inovatoare care implică un risc mai mare decât riscul care poate fi asumat în mod rezonabil de către o singură autoritate contractantă. Prin urmare, trebuie prevăzute noi norme privind achizițiile comune transfrontaliere care să precizeze legea aplicabilă, pentru a facilita cooperarea între autoritățile contractante în cadrul pieței unice. În plus, autoritățile contractate din state membre diferite pot înființa organisme juridice comune în temeiul legislației naționale sau al legislației Uniunii. Trebuie să se stabilească reguli specifice pentru această formă de achiziții comune. (27) Specificațiile tehnice stabilite de achizitorii publici trebuie să permită deschiderea către concurență a achizițiilor publice. În acest scop, trebuie să fie posibilă prezentarea unor oferte care să reflecte diversitatea soluțiilor tehnice, astfel încât să se obțină un nivel de concurență suficient. Prin urmare, specificațiile tehnice trebuie elaborate în așa fel încât să se evite restrângerea în mod artificial a concurenței prin cerințe care favorizează un anumit operator economic, în sensul că preiau caracteristicile esențiale ale bunurilor, serviciilor sau lucrărilor oferite în mod obișnuit de acel operator economic. Elaborarea specificațiilor tehnice în termeni de cerințe de performanță și funcționale permite, în general, îndeplinirea acestui obiectiv în cel mai bun mod posibil și favorizează inovarea. Atunci când se face trimitere la un standard european sau, în absența acestuia, la un standard național, ofertele care au la bază soluții echivalente trebuie să fie luate în considerare de către autoritățile contractante. Pentru a demonstra echivalența, ofertanților li se poate cere să ofere dovezi verificate de către terți; cu toate acestea, trebuie permise și alte mijloace de probă adecvate, cum ar fi un dosar tehnic al producătorului, în cazul în care operatorul economic nu are acces la certificate sau rapoarte de încercare, și nici posibilitatea de a le obține în termenele stabilite. (28) Autoritățile contractante care doresc să achiziționeze lucrări, bunuri sau servicii cu caracteristici specifice de mediu, sociale sau de altă natură trebuie să poată face trimitere la anumite etichete, cum ar fi eticheta ecologică europeană, etichete ecologice (multi)naționale sau oricare altă etichetă, cu condiția ca cerințele etichetei, cum ar fi descrierea și prezentarea produsului, inclusiv cerințele referitoare la ambalare, să aibă legătură cu obiectul contractului. Este de asemenea esențial ca aceste cerințe să fie elaborate și adoptate pe baza unor criterii verificabile în mod obiectiv, printr-o procedură la care pot participa toate părțile interesate, precum organismele guvernamentale, consumatorii, producătorii, distribuitorii și organizațiile de mediu, și ca eticheta să fie accesibilă și la dispoziția tuturor părților interesate. (29) Pentru toate achizițiile destinate utilizării de către persoane, fie că este vorba de publicul larg sau de personalul autorității contractante, autoritățile contractante trebuie să elaboreze specificațiile tehnice astfel încât să ia în considerare criterii de accesibilitate pentru persoanele cu dizabilități sau proiectarea pentru toți utilizatorii, cu excepția cazurilor bine justificate. (30) Pentru a încuraja participarea întreprinderilor mici și mijlocii (IMM-uri) la piața achizițiilor publice, autoritățile contractante trebuie să fie încurajate să împartă contractele pe loturi și să fie obligate să ofere justificări atunci când nu procedează astfel. În cazul în care contractele sunt împărțite pe loturi, autoritățile contractante pot, de exemplu pentru a menține concurența sau pentru a garanta securitatea aprovizionării, să limiteze numărul de loturi pentru care un operator economic poate depune oferte; ele pot, de asemenea, să limiteze numărul de loturi care pot fi atribuite aceluiași ofertant. (31) Cerințele prea stricte privind capacitatea economică și financiară constituie adesea un obstacol nejustificat în calea participării IMM-urilor la procedurile de achiziții publice. Prin urmare, este necesar ca autoritățile contractante să nu le poată impune operatorilor economici să aibă o cifră de afaceri minimă care să depășească de trei ori valoarea estimată a contractului. Cu toate acestea, în cazuri bine justificate, pot fi aplicate cerințe mai stricte. Aceste circumstanțe se pot referi la riscurile ridicate aferente executării contractului sau la faptul că executarea corectă și la timp a acestuia este esențială, de exemplu pentru că este necesară pentru executarea altor contracte. (32) Numeroși operatori economici, și cu precădere IMM-urile, constată că un obstacol major în calea participării lor la achizițiile publice îl reprezintă sarcinile administrative care decurg din necesitatea de a produce un număr semnificativ de certificate sau alte documente legate de criteriile de excludere și de selecție. Limitarea acestor cerințe, de exemplu prin acceptarea declarațiilor pe propria răspundere, poate duce la o simplificare considerabilă în beneficiul atât al autorităților contractante, cât și al operatorilor economici. Ofertantul căruia s-a decis să-i fie atribuit contractul trebuie însă să fie obligat să furnizeze dovezile pertinente, iar autoritățile contractante nu trebuie să încheie contracte cu ofertanții care nu sunt în măsură să facă acest lucru. O simplificare suplimentară poate fi obținută prin intermediul documentelor standardizate, cum ar fi pașaportul european pentru achiziții publice, care trebuie să fie recunoscute de toate autoritățile contractante și promovate în rândul tuturor operatorilor economici, în special al IMM-urilor, ale căror sarcini administrative pot fi reduse semnificativ. (33) Comisia furnizează și gestionează un sistem electronic – e-Certis, care este actualizat și verificat în mod voluntar de către autoritățile naționale. Scopul e-Certis este de a facilita schimbul de certificate și alte documente justificative cerute frecvent de autoritățile contractante. Experiența acumulată până în prezent indică faptul că actualizarea și verificarea voluntare nu sunt suficiente pentru ca e-Certis să poată funcționa la întregul său potențial de simplificare și facilitare a schimburilor de documente, în special în beneficiul întreprinderilor mici și mijlocii. Menținerea sistemului trebuie așadar să devină obligatorie într-o prima etapă; utilizarea e-Certis va deveni obligatorie într-o etapă ulterioară. (34) Este necesar să nu fie atribuite contracte de achiziții publice operatorilor economici care au participat la o organizație criminală sau care au fost găsiți vinovați de corupție, de fraudă în detrimentul intereselor financiare ale Uniunii sau de spălare de bani. Neplata taxelor și impozitelor și a contribuțiilor la asigurările sociale trebuie, de asemenea, să fie sancționată prin excluderea obligatorie la nivelul Uniunii. În afară de aceasta, autorităților contractante trebuie să li se acorde posibilitatea de a exclude candidați sau ofertanți pentru încălcări ale obligațiilor sociale sau de mediu, inclusiv ale normelor de accesibilitate pentru persoanele cu dizabilități, sau pentru alte forme de abatere profesională gravă, cum ar fi încălcarea regulilor de concurență sau a drepturilor de proprietate intelectuală. (35) Cu toate acestea, trebuie să se prevadă posibilitatea ca operatorii economici să adopte măsuri de conformare pentru remedierea consecințelor infracțiunilor penale sau ale abaterilor și prevenirea în mod eficient a repetării acestora. Aceste măsuri pot fi, în mod concret, măsuri legate de personal sau de organizare, cum ar fi ruperea legăturilor cu persoanele sau organizațiile implicate în comportamentul ilicit, măsuri adecvate de reorganizare a personalului, implementarea unor sisteme de raportare și de control, crearea unei structuri interne de audit care să monitorizeze respectarea legislației și adoptarea unor norme interne de responsabilizare și de compensare. În cazul în care aceste măsuri oferă garanții suficiente, operatorul economic în cauză nu mai trebuie să fie exclus din aceste motive. Operatorii economici trebuie să aibă posibilitatea de a solicita ca autoritățile contractante să examineze măsurile de conformare luate în vederea unei posibile admiteri la procedura de achiziții publice. (36) Autoritățile contractante pot solicita ca în timpul executării unui contract de achiziție publică să fie aplicate măsuri sau sisteme de management de mediu. Sistemele de management de mediu, înregistrate sau nu conform unor instrumente ale Uniunii, cum este Regulamentul (CE) nr. 1221/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind participarea voluntară a organizațiilor la un sistem comunitar de management de mediu și audit (EMAS)[19], pot demonstra că operatorul economic are capacitatea tehnică de a executa contactul. Este necesar să se accepte o descriere a măsurilor aplicate de operatorul economic pentru asigurarea aceluiași nivel de protecție a mediului, ca mijloc de probă alternativ la sistemele de management de mediu înregistrate, în cazul în care operatorul economic nu are acces la astfel de sisteme sau nu are posibilitatea de a le obține în termenul stabilit. (37) Atribuirea contractelor trebuie realizată pe baza unor criterii obiective care să asigure respectarea principiilor de transparență, nediscriminare și egalitate de tratament. Aceste criterii trebuie să garanteze că ofertele sunt evaluate în condiții de concurență efectivă, inclusiv atunci când autoritățile contractante solicită lucrări, bunuri și servicii de înaltă calitate care să fie cât mai adaptate la nevoile lor, de exemplu atunci când criteriile de atribuire alese includ factori legați de procesul de producție. Prin urmare, autorităților contractante trebuie să li se permită să adopte drept criteriu de atribuire fie „cea mai avantajoasă ofertă din punct de vedere economic”, fie „costul cel mai scăzut”, ținând cont de faptul că, în acest din urmă caz, ele sunt libere să stabilească standarde de calitate corespunzătoare în cadrul specificațiilor tehnice sau al condițiilor de executare a contractului. (38) Atunci când autoritățile contractante decid să atribuie un contract ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic, ele trebuie să determine criteriile de atribuire pe baza cărora evaluează ofertele pentru a stabili care dintre ele prezintă cel mai bun raport calitate-preț. Determinarea acestor criterii depinde de obiectul contractului, întrucât ele trebuie să permită evaluarea nivelului de performanță al fiecărei oferte în raport cu obiectul contractului, așa cum este definit în cerințele tehnice, precum și măsurarea raportului calitate-preț pentru fiecare ofertă. În plus, criteriile de atribuire alese nu trebuie să confere autorității contractante o libertate nelimitată de alegere, trebuie să asigure posibilitatea unei concurențe efective și să fie însoțite de cerințe care să permită verificarea efectivă a informațiilor furnizate de către ofertanți. (39) Este extrem de important să se exploateze pe deplin potențialul achizițiilor publice pentru a realiza obiectivele Strategiei Europa 2020 pentru creștere durabilă. Având în vedere însă diferențele importante dintre diversele sectoare și piețe, nu este oportun să se stabilească cerințe obligatorii generale pentru achizițiile care țin cont de aspecte ecologice, sociale și de inovare. Legislativul Uniunii a stabilit deja cerințe obligatorii în materie de achiziții pentru atingerea unor obiective specifice în sectorul vehiculelor de transport rutier (Directiva 2009/33/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea vehiculelor de transport rutier nepoluante și eficiente din punct de vedere energetic[20]) și al echipamentelor de birou [Regulamentul (CE) nr. 106/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind un program comunitar de etichetare referitoare la eficiența energetică a echipamentelor de birou[21]]. De altfel, s-au înregistrat progrese importante în ceea ce privește definirea unor metodologii comune pentru calcularea costurilor pe ciclu de viață. Pare oportun să se continue pe această cale, lăsând în sarcina legislației sectoriale stabilirea obiectivelor și a țintelor obligatorii în funcție de politicile și condițiile specifice predominante din sectorul relevant și promovarea elaborării și utilizării unor abordări europene privind calcularea costurilor pe ciclu de viață ca stimulent suplimentar pentru utilizarea achizițiilor publice în sprijinul creșterii durabile. (40) Aceste măsuri sectoriale trebuie să fie completate de o adaptare a directivelor privind achizițiile publice pentru a abilita autoritățile contractante să includă obiectivele Strategiei Europa 2020 în strategiile lor de cumpărare. Trebuie așadar precizat că autoritățile contractante pot stabili cea mai avantajoasă ofertă din punct de vedere economic și cel mai scăzut cost folosind o abordare bazată pe calcularea costurilor pe ciclu de viață, cu condiția ca metodologia care urmează să fie utilizată să fie stabilită într-un mod obiectiv și nediscriminatoriu și să fie accesibilă tuturor părților interesate. Noțiunea de calculare a costurilor pe ciclu de viață cuprinde toate costurile pe durata ciclului de viață al lucrărilor, bunurilor și serviciilor, atât cele interne (cum ar fi costurile de dezvoltare, producție, utilizare, întreținere și costuri de eliminare la sfârșitul ciclului de viață), cât și cele externe, cu condiția ca acestea să poată fi cuantificate și monitorizate. Este necesar să se elaboreze metodologii comune la nivelul Uniunii pentru calcularea costurilor pe ciclu de viață pentru anumite categorii de bunuri sau servicii; ori de câte ori este elaborată o astfel de metodologie, utilizarea acesteia trebuie să fie obligatorie. (41) În plus, în cadrul specificațiilor tehnice și al criteriilor de atribuire, autorităților contractante trebuie să li se permită să se refere la un anumit proces de producție, un anumit mod de prestare a serviciilor sau un proces specific pentru orice alt stadiu al ciclului de viață al unui produs sau serviciu, cu condiția să aibă legătură cu obiectul contractului de achiziție publică. Pentru a integra mai bine considerentele sociale în achizițiile publice, achizitorilor li se poate permite de asemenea să includă, în criteriul de atribuire al celei mai avantajoase oferte din punct de vedere economic, caracteristici legate de condițiile de lucru ale persoanelor care participă direct la procesul de producție sau la prestarea în cauză. Aceste caracteristici pot să vizeze doar protejarea sănătății personalului implicat în procesul de producție sau înlesnirea integrării sociale a persoanelor defavorizate ori a membrilor grupurilor vulnerabile dintre persoanele desemnate să execute contractul, inclusiv accesibilitatea pentru persoanele cu dizabilități. Orice criteriu de atribuire care include aceste caracteristici trebuie, în orice caz, să rămână limitat la caracteristicile care au consecințe imediate asupra membrilor personalului în mediul lor de lucru. Acestea trebuie să se aplice în conformitate cu Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii[22] și într-un mod care nu discriminează direct sau indirect operatorii economici din alte state membre sau din țări terțe care sunt parte la acord sau la acordurile de liber schimb la care Uniunea este de asemenea parte. Pentru contractele de achiziții de servicii și contractele care implică proiectarea de lucrări, autoritățile contractante trebuie să aibă, de asemenea, posibilitatea de a utiliza drept criteriu de atribuire organizarea, calificarea și experiența personalului desemnat să execute contractul în cauză, deoarece acestea pot afecta calitatea executării contractului și, prin urmare, valoarea economică a ofertei. (42) Ofertele care par anormal de scăzute în raport cu lucrările, bunurile sau serviciile ar putea să se bazeze pe ipoteze sau practici necorespunzătoare din punct de vedere tehnic, economic sau juridic. Pentru a preveni posibilele inconveniente în timpul executării contractului, autoritățile contractante trebuie să aibă obligația de a cere o explicație pentru prețul perceput, în cazul în care prețul unei oferte este mult inferior prețurilor solicitate de alți ofertanți. Dacă ofertantul nu poate furniza o explicație suficientă, autoritatea contractantă trebuie să aibă dreptul de a refuza oferta. Respingerea trebuie să fie obligatorie în cazurile în care autoritatea contractantă a stabilit că nivelul anormal de scăzut al prețurilor rezultă din nerespectarea legislației obligatorii a Uniunii în domeniul social, al muncii și al mediului sau a dispozițiilor internaționale în materie de dreptul muncii. (43) Condițiile de executare a unui contract sunt compatibile cu prezenta directivă cu condiția să nu aibă, direct sau indirect, un caracter discriminatoriu, să fie legate de obiectul contractului și să fie precizate în anunțul de participare, în anunțul de intenție utilizat ca mijloc de invitație la procedura concurențială de ofertare sau în documentele achiziției. Ele pot avea ca obiectiv, în mod concret, să favorizeze formarea profesională la locul de muncă, încadrarea în muncă a persoanelor cu dificultăți speciale de integrare, lupta împotriva șomajului, protecția mediului sau bunăstarea animalelor. De exemplu, pot fi menționate obligațiile, aplicabile pe perioada de executare a contractului, de a recruta șomeri de lungă durată sau de a pune în practică acțiuni de formare a șomerilor sau a tinerilor, de a respecta pe fond convențiile fundamentale ale Organizației Internaționale a Muncii (OIM), chiar și atunci când acestea nu au fost implementate în dreptul intern, sau de a recruta un număr mai mare de persoane defavorizate decât cel impus de legislația națională. (44) Legile, reglementările și convențiile colective, atât cele de la nivel național, cât și cele de la nivelul Uniunii, care sunt în vigoare în domeniul condițiilor de muncă și al securității muncii, se aplică pe perioada de executare a unui contract de achiziție publică, cu condiția ca normele respective și aplicarea lor să fie conforme cu dreptul Uniunii. În situațiile transfrontaliere, în care lucrătorii unui stat membru prestează servicii într-un alt stat membru în cadrul unui contract de achiziție publică, Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii[23] prevede condițiile minime care trebuie respectate în țara gazdă în ceea ce privește lucrătorii detașați. În cazul în care dreptul intern conține dispoziții în acest sens, nerespectarea acestor obligații poate fi considerată o abatere gravă din partea operatorului economic, care poate duce la excluderea acestuia din procedura de atribuire a unui contract de achiziție publică. (45) Este necesar să se precizeze condițiile în care modificarea unui contract pe perioada derulării sale necesită o nouă procedură de achiziție, ținând cont de jurisprudența relevantă a Curții de Justiție a Uniunii Europene. Este obligatoriu să se desfășoare o nouă procedură de achiziție atunci când sunt aduse modificări semnificative contractului inițial, în special cu privire la domeniul de aplicare și conținutul drepturilor și obligațiilor reciproce ale părților, inclusiv la distribuirea drepturilor de proprietate intelectuală. Modificările de acest tip demonstrează intenția părților de a renegocia clauze sau condiții esențiale ale contractului respectiv. Acest lucru este valabil cu precădere în cazul în care condițiile modificate ar fi avut o influență asupra rezultatului procedurii, dacă ar fi fost incluse în procedura inițială. (46) Autoritățile contractante se pot confrunta cu situații externe pe care nu le puteau prevedea atunci când au atribuit contractul. În acest caz, trebuie să existe un anumit grad de flexibilitate pentru adaptarea contractului la circumstanțele respective fără a desfășura o nouă procedură de achiziție. Noțiunea de circumstanțe neprevăzute se referă la situațiile care nu puteau fi anticipate în ciuda pregătirii cu o diligență rezonabilă a procedurii inițiale de către autoritatea contractantă, luând în considerare mijloacele disponibile, natura și caracteristicile proiectului concret, bunele practici din sectorul în cauză și necesitatea de a asigura o relație corespunzătoare între resursele cheltuite pentru pregătirea procedurii de atribuire și valoarea previzibilă a contractului. Acest lucru nu se aplică însă în cazul în care o modificare conduce la o transformare a naturii achiziției globale, de exemplu prin înlocuirea lucrărilor, a bunurilor sau a serviciilor care urmează să fie achiziționate cu altele diferite sau prin modificarea fundamentală a tipului de achiziție, întrucât, în această situație, se poate presupune că modificarea respectivă va influența rezultatul. (47) În conformitate cu principiile egalității de tratament și transparenței, ofertantul câștigător nu trebuie înlocuit de un alt operator economic fără reluarea competiției pentru contractul respectiv. Cu toate acestea, ofertantul câștigător care execută contractul poate suferi schimbări structurale în cursul perioadei de executare a contractului, cum ar fi reorganizări interne, fuziuni și achiziții sau declararea insolvenței. Aceste modificări structurale nu trebuie să necesite în mod automat noi proceduri de achiziție pentru toate contractele de achiziții publice executate de entitatea respectivă. (48) Autoritățile contractante trebuie să aibă posibilitatea, în cadrul fiecărui contract, de a prevedea modificarea contractului prin intermediul unor clauze de revizuire, dar aceste clauze nu trebuie să le ofere o marjă nelimitată de acțiune. Prezenta directivă trebuie așadar să stabilească în ce măsură pot fi prevăzute modificări în contractul inițial. (49) Evaluarea a arătat că statele membre nu monitorizează în mod consecvent și sistematic punerea în aplicare și funcționarea normelor privind achizițiile publice. Acest lucru are un impact negativ asupra implementării corecte a dispozițiilor care decurg din aceste directive, ceea ce reprezintă o sursă majoră de costuri și de incertitudine. Mai multe state membre au desemnat un organism central național care se ocupă de chestiuni legate de achiziții publice, dar sarcinile încredințate acestor organisme variază considerabil de la un stat membru la altul. Existența unor mecanisme de monitorizare și control mai clare, mai coerente și mai constrângătoare ar permite o cunoaștere mai aprofundată a funcționării normelor în materie de achiziții publice, ar îmbunătăți certitudinea juridică pentru întreprinderi și pentru autoritățile contractante și ar contribui la crearea unor condiții de concurență echitabile. Aceste mecanisme ar putea servi ca instrumente pentru depistarea și soluționarea timpurie a problemelor, cu precădere în cazul proiectelor cofinanțate de Uniune, și pentru identificarea deficiențelor structurale. În mod concret, este esențial ca aceste mecanisme să fie coordonate pentru a asigura aplicarea, controlul și monitorizarea coerentă a politicii de achiziții publice și evaluarea sistematică a rezultatelor sale în întreaga Uniune. (50) Statele membre trebuie să desemneze o autoritate națională unică responsabilă de monitorizarea, implementarea și controlul legislației din domeniul achizițiilor publice. Acest organism central trebuie să dispună de informații directe și oportune, în special cu privire la diferitele probleme care afectează aplicarea legislației privind achizițiile publice. El trebuie să fie în măsură să furnizeze un feedback imediat privind funcționarea politicii și potențialele deficiențe ale legislației și practicii naționale și să contribuie la identificarea rapidă a soluțiilor. Pentru a combate în mod eficient corupția și frauda, acest organism central și publicul larg trebuie să aibă totodată posibilitatea de a inspecta textele contractelor încheiate. Contractele de mare valoare trebuie așadar transmise organismului de supraveghere, persoanele interesate având posibilitatea de a avea acces la aceste documente, în măsura în care nu se aduce atingere intereselor publice sau private legitime. (51) Este posibil ca nu toate autoritățile contractante să dispună de expertiza internă necesară pentru a gestiona contracte complexe din punct de vedere tehnic sau economic. În aceste circumstanțe, un sprijin profesionist adecvat ar fi o completare eficientă a activităților de monitorizare și control. Pe de o parte, acest obiectiv poate fi atins prin intermediul instrumentelor de schimb de cunoștințe (centre de cunoștințe) care oferă asistență tehnică autorităților contractante; pe de altă parte, întreprinderile, în special IMM-urile, ar trebui să beneficieze de asistență administrativă, cu precădere atunci când participă la proceduri de achiziție la nivel transfrontalier. (52) La nivel național există deja structuri sau mecanisme de monitorizare, supraveghere și sprijin, acestea putând fi utilizate pentru a asigura monitorizarea, implementarea și controlul aplicării legislației din domeniul achizițiilor publice și pentru a furniza sprijinul necesar autorităților contractante și operatorilor economici. (53) Este necesară o cooperare eficientă pentru a asigura coerența consultanței și a practicilor în fiecare stat membru și la nivelul Uniunii. Organismele desemnate pentru monitorizare, implementare, control și asistență tehnică trebuie să fie în măsură să facă schimb de informații și să coopereze; în acest context, autoritatea națională desemnată de fiecare stat membru trebuie să fie punctul de contact preferat cu serviciile Comisiei pentru colectarea de date, schimbul de informații și monitorizarea punerii în aplicare a legislației Uniunii privind achizițiile publice. (54) În vederea adaptării la evoluțiile rapide de ordin tehnic, economic și normativ, este necesar să se delege Comisiei competența de a adopta acte, în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, cu privire la o serie de elemente neesențiale din prezenta directivă. Concret, datorită necesității de a respecta acordurile internaționale, Comisia trebuie să fie împuternicită să modifice procedurile tehnice aferente metodelor de calculare a pragurilor, să revizuiască periodic pragurile și să adapteze anexele V și XI; listele de autorități guvernamentale centrale sunt supuse modificărilor cauzate de schimbările administrative de la nivel național. Ele sunt notificate Comisiei, care trebuie să fie împuternicită să adapteze anexa I; trimiterile la nomenclatura CPV pot face obiectul unor modificări normative la nivelul UE și este necesar ca aceste modificări să se reflecte în textul prezentei directive; detaliile și caracteristicile tehnice ale dispozitivelor de recepție electronică trebuie actualizate în funcție de evoluția tehnologică și necesitățile administrative; totodată, Comisia trebuie abilitată să impună standarde tehnice de comunicare electronică pentru a se asigura interoperabilitatea formatelor tehnice, a procedurilor și a mesajelor transmise în cadrul procedurilor de achiziție desfășurate prin mijloace electronice de comunicare, luând în considerare evoluțiile tehnologice și nevoile administrative și să modifice conținutul pașaportului european pentru achiziții publice pentru a reflecta necesitățile administrative și modificările legislative de la nivel național și de la nivelul UE; lista actelor legislative ale Uniunii care stabilesc metodologii comune pentru calcularea costurilor pe ciclu de viață trebuie adaptată rapid pentru a integra măsurile adoptate la nivel sectorial. Pentru a răspunde acestor necesități, Comisia trebuie împuternicită să actualizeze lista actelor legislative care includ metodologii de calculare a costurilor pe ciclu de viață. (55) Este deosebit de important ca, în cadrul activității sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia trebuie să asigure transmiterea simultană, în timp util și adecvată a documentelor pertinente către Parlamentul European și Consiliu. (56) Pentru garantarea unor condiții uniforme pentru aplicarea prezentei directive, în ceea ce privește elaborarea formularelor standard pentru publicarea anunțurilor, a formularului standard pentru pașaportul european pentru achiziții publice și a modelului comun care trebuie utilizat de către organismele de supraveghere pentru întocmirea raportului de aplicare și statistic, este necesar să se confere Comisiei competențe de executare. Aceste competențe trebuie exercitate în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie[24]. Este necesar să se utilizeze procedura de consultare pentru adoptarea acestor acte de punere în aplicare, care nu au niciun impact din punct de vedere financiar sau asupra naturii și a sferei de aplicare a obligațiilor care decurg din prezenta directivă. Dimpotrivă, aceste acte sunt de natură strict administrativă și au scopul de a facilita aplicarea normelor stabilite de prezenta directivă. (57) Deoarece obiectivul prezentei directive, și anume coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre aplicabile anumitor proceduri de achiziții publice, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre și, prin urmare, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut la același articol, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului respectiv. (58) Directiva 2004/18/CE trebuie așadar abrogată. (59) Potrivit Declarației politice comune a statelor membre și a Comisiei cu privire la documentele explicative din [data], statele membre și-au luat angajamentul de a adăuga, în cazuri justificate, la notificarea măsurilor de transpunere, unul sau mai multe documente care să explice relația dintre componentele unei directive și părțile corespondente din instrumentele de transpunere naționale. În ceea ce privește prezenta directivă, legiuitorul consideră că transmiterea unor asemenea documente este justificată, ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ: TITLUL I: DOMENIU DE APLICARE, DEFINIȚII ȘI PRINCIPII GENERALE CAPITOLUL I: Domeniu de aplicare și definiții SECȚIUNEA 1: Obiect și definiții Articolul 1: Obiect Articolul 2: Definiții Articolul 3: Achiziții mixte SECȚIUNEA 2: Praguri Articolul 4: Valorile pragurilor Articolul 5: Metode de calculare a valorii estimate a achizițiilor Articolul 6: Revizuirea pragurilor SECȚIUNEA 3: Excluderi Articolul 7: Contracte din sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale Articolul 8: Excluderi specifice în domeniul comunicațiilor electronice Articolul 9: Contracte atribuite și concursuri de proiecte organizate conform unor norme internaționale Articolul 10: Excluderi specifice pentru contractele de servicii Articolul 11: Relațiile dintre autoritățile publice SECȚIUNEA 4: SITUAȚII SPECIALE Articolul 12: Contracte subvenționate de autoritățile contractante Articolul 13: Servicii de cercetare și de dezvoltare Articolul 14: Apărare și securitate CAPITOLUL II: Reguli generale Articolul 15: Principii aplicabile achizițiilor Articolul 16: Operatori economici Articolul 17: Contracte rezervate Articolul 18: Confidențialitate Articolul 19: Reguli aplicabile comunicărilor Articolul 20: Nomenclaturi Articolul 21: Conflicte de interese Articolul 22: Comportamente ilicite TITLUL II NORME APLICABILE CONTRACTELOR DE ACHIZIȚII PUBLICE CAPITOLUL I: Proceduri Articolul 23: Condiții referitoare la Acordul privind achizițiile publice și la alte acorduri internaționale Articolul 24: Alegerea procedurilor Articolul 25: Procedura deschisă Articolul 26: Procedura restrânsă Articolul 27: Procedura competitivă cu negociere Articolul 28: Dialogul competitiv Articolul 29: Parteneriatul pentru inovare Articolul 30: Utilizarea procedurii negociate fără publicare prealabilă CAPITOLUL II: Tehnici și instrumente pentru achizițiile publice electronice și agregate Articolul 31: Acorduri-cadru Articolul 32: Sistemele dinamice de achiziții Articolul 33: Licitații electronice Articolul 34: Cataloage electronice Articolul 35: Activități de achiziție centralizate și organisme centrale de achiziție Articolul 36: Activități de achiziție auxiliare Articolul 37: Achiziții comune ocazionale Articolul 38: Achiziții comune realizate de autorități contractante din state membre diferite CAPITOLUL III: Desfășurarea procedurii SECȚIUNEA 1 PREGĂTIRE Articolul 39: Consultări preliminare ale pieței Articolul 40: Specificații tehnice Articolul 41: Etichete Articolul 42: Rapoarte de încercare, certificare și alte mijloace de probă Articolul 43: Variante Articolul 44: Împărțirea contractelor pe loturi Articolul 45: Stabilirea termenelor Secțiunea 2: Publicare și transparență Articolul 46: Anunțurile de intenție Articolul 47: Anunțurile de participare Articolul 48: Anunțurile de atribuire a contractelor Articolul 49: Forma și modalitățile de publicare a anunțurilor Articolul 50: Publicarea la nivel național Articolul 51: Disponibilitatea în format electronic a documentelor achiziției Articolul 52: Invitații pentru prezentarea ofertelor sau participarea la dialog; invitații pentru confirmarea interesului Articolul 53: Informarea candidaților și a ofertanților SECȚIUNEA 3: SELECȚIA PARTICIPANȚILOR ȘI ATRIBUIREA CONTRACTELOR Articolul 54: Principii generale Subsecțiunea 1: Criterii de selecție calitativă Articolul 55: Motive de excludere Articolul 56: Criterii de selecție Articolul 57: Declarații pe propria răspundere și alte mijloace de probă Articolul 58: Arhiva de certificate online (e-Certis) Articolul 59: Pașaportul european pentru achiziții publice Articolul 60: Certificate Articolul 61: Standarde de asigurare a calității și standarde de management de mediu Articolul 62: Utilizarea capacităților altor entități Articolul 63: Liste oficiale ale operatorilor economici agreați și certificarea de către organismele de drept public sau privat Subsecțiunea 2: Reducerea numărului de candidați, de oferte și de soluții Articolul 64: Reducerea numărului de candidați calificați invitați să participe Articolul 65: Reducerea numărului de oferte și soluții Subsecțiunea 3: Atribuirea contractului Articolul 66: Criterii de atribuire a contractelor Articolul 67: Calcularea costurilor pe ciclu de viață Articolul 68: Factori care împiedică atribuirea contractelor Articolul 69: Oferte anormal de scăzute CAPITOLUL IV: Executarea contractului Articolul 70: Condiții de executare a contractului Articolul 71: Subcontractarea Articolul 72: Modificarea contractului în cursul perioadei sale de valabilitate Articolul 73: Rezilierea contractului TITLUL III REGIMURI SPECIALE DE ACHIZIȚII CAPITOLUL I: Servicii sociale și alte servicii specifice Articolul 74: Atribuirea contractelor care au ca obiect servicii sociale și alte servicii specifice Articolul 75: Publicarea anunțurilor Articolul 76: Principii de atribuire a contractelor Capitolul II: Norme aplicabile concursurilor de proiecte Articolul 77: Dispoziții generale Articolul 78: Domeniul de aplicare Articolul 79: Anunțuri Articolul 80: Norme privind organizarea concursurilor de proiecte și selecția participanților Articolul 81: Componența juriului Articolul 82: Deciziile juriului TITLUL IV: GUVERNANȚĂ Articolul 83: Asigurarea punerii în aplicare Articolul 84: Supravegherea publică Articolul 85: Rapoarte individuale privind procedurile de atribuire a contractelor Articolul 86: Raportarea națională și lista autorităților contractante Articolul 87: Asistență pentru autoritățile contractante și pentru întreprinderi Artico