La nivelul UE, adoptarea Directivei privind PNR în aprilie 2016 a constituit o etapă importantă în cadrul politicii interne privind PNR. După cum s-a precizat mai sus, directiva stabilește un cadru armonizat pentru prelucrarea de către statele membre a datelor din PNR transferate de transportatorii aerieni. Comisia a sprijinit statele membre în punerea în aplicare a directivei prin coordonarea unor reuniuni periodice, prin facilitarea schimbului de bune practici și a sprijinului inter pares și prin furnizarea de asistență financiară. În special, autoritatea bugetară a consolidat bugetul Uniunii pentru 2017 cu 70 de milioane EUR alocați Fondului pentru securitate internă - componenta de cooperare polițienească (FSI-Poliție), în special pentru acțiuni legate de PNR. Comisia a finanțat, de asemenea, patru proiecte legate de PNR sub formă de acțiuni ale Uniunii în cadrul FSI-Poliție. Aceste proiecte au vizat garantarea faptului că unitățile de informații despre pasageri ale statelor membre dezvoltă capacitățile necesare pentru schimbul de date din PNR sau de rezultate ale prelucrării acestor date între aceste unități și cu Europol.

În urma unei cereri a Parlamentului European, Curtea de Justiție a Uniunii Europene a emis, la 26 iulie 2017, un aviz prin care a declarat că acordul preconizat cu Canada nu poate fi încheiat în forma prevăzută, întrucât unele dintre dispozițiile sale nu îndeplinesc cerințele care decurg din Carta drepturilor fundamentale. Pentru a răspunde preocupărilor Curții, UE și Canada au lansat renegocierea acordului. Negocierile s-au încheiat la nivel tehnic în martie 2019, iar acordul va fi finalizat după ce Canada efectuează reexaminarea juridică a textului și îl aprobă la nivel politic. În plus, la 18 februarie 2020, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu Japonia în vederea încheierii unui acord privind transferul de date din PNR. Negocierile cu Mexicul, lansate în iulie 2015, stagnează în prezent.

Prezentul raport răspunde obligației pe care Comisia o are, în temeiul articolului 19 din Directiva privind PNR, de a revizui, până la 25 mai 2020, toate elementele directivei și de a prezenta raportul Parlamentului European și Consiliului. Raportul plasează Directiva privind PNR în contextul său general și prezintă constatările Comisiei după revizuirea punerii în aplicare a directivei la doi ani după termenul de transpunere. În conformitate cu articolul 19 din directivă, revizuirea vizează toate elementele directivei, o atenție deosebită fiind acordată următoarelor aspecte: respectarea standardelor aplicabile de protecție a datelor cu caracter personal, necesitatea și proporționalitatea colectării și prelucrării datelor din PNR pentru fiecare dintre scopurile prevăzute în directivă, durata perioadei de păstrare a datelor, eficacitatea schimbului de date între statele membre și calitatea evaluărilor, inclusiv în ceea ce privește informațiile statistice colectate în conformitate cu articolul 20.Raportul cuprinde, de asemenea, o analiză preliminară a necesității, a proporționalității și a eficacității extinderii colectării obligatorii a datelor din PNR în cazul zborurilor din interiorul UE, precum și a necesității includerii în domeniul de aplicare al directivei a operatorilor economici care nu sunt transportatori. În plus, revizuirea descrie principalele probleme și provocări întâlnite la implementarea și aplicarea practică a directivei.

3.2.Respectarea standardelor privind protecția datelor prevăzute de directivă

Analiza măsurilor naționale de transpunere indică o respectare generală a cerințelor privind protecția datelor prevăzute în Directiva privind PNR, chiar dacă unele state membre nu le-au reflectat integral în legislația lor națională. În plus, analizarea modului în care autoritățile naționale aplică directiva confirmă angajamentul lor de a respecta aceste garanții și de a le implementa în practică. Comisia va continua să încurajeze diseminarea bunelor practici elaborate în acest sens prin intermediul reuniunilor sale periodice cu statele membre și al proiectelor finanțate în cadrul acțiunilor Uniunii aferente instrumentului FSI-Poliție. În același timp, Comisia nu va ezita să își utilizeze competențele de gardian al tratatelor, inclusiv prin inițierea de proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, dacă este necesar, pentru a se asigura că statele membre respectă pe deplin cerințele prevăzute de directivă, în special în ceea ce privește protecția datelor cu caracter personal.

Dacă sunt puse în aplicare în mod corect (fapt valabil în majoritatea statelor membre), garanțiile privind protecția datelor cuprinse în directivă asigură proporționalitatea prelucrării datelor din PNR și vizează prevenirea abuzurilor din partea autorităților naționale sau a altor actori. Limitarea scopului garantează că datele sunt prelucrate numai pentru îndeplinirea obiectivelor de combatere a terorismului și a infracțiunilor grave. Interzicerea colectării și a prelucrării datelor sensibile constituie o garanție importantă pentru a se asigura faptul că datele din PNR nu vor fi utilizate în mod discriminatoriu. Faptul că statele membre păstrează înregistrări ale operațiunilor de prelucrare, astfel cum prevede directiva, sporește transparența și permite verificarea eficace a legalității prelucrării datelor. Responsabilii cu protecția datelor pot verifica în mod independent legalitatea prelucrării datelor, în special dacă nu sunt membri ai personalului unității de informații despre pasageri și nu sunt subordonați șefului unității de informații despre pasageri. În plus, prezența lor în unitatea de informații despre pasageri asigură faptul că în funcționarea curentă a acestor unități este integrată o componentă privind protecția datelor.

La nivel practic, interacțiunea dintre unitățile de informații despre pasageri și responsabilii cu protecția datelor din cadrul acestora pare să funcționeze bine și se consideră că rolul responsabilului cu protecția datelor reprezintă o valoare adăugată pentru operațiunile unității de informații despre pasageri. Responsabilii cu protecția datelor joacă un rol deosebit de important, monitorizând operațiunile de prelucrare a datelor, aprobând și revizuind criteriile prestabilite și oferind consiliere personalului unității de informații despre pasageri cu privire la chestiuni legate de protecția datelor. În majoritatea statelor membre, responsabilii cu protecția datelor au fost desemnați prin lege drept punct de contact pentru persoanele vizate, iar contactarea lor este, de asemenea, facilitată în practică.

3.3.Alte elemente ale revizuirii

Necesitatea și proporționalitatea colectării și a prelucrării datelor din PNR

Revizuirea prezintă mai multe elemente care confirmă necesitatea și proporționalitatea colectării și a prelucrării datelor din PNR în scopul Directivei privind PNR. În timpul limitat care s-a scurs de la termenul de transpunere, PNR s-a dovedit a fi eficace în atingerea obiectivelor sale: acestea corespund unui obiectiv de interes general, și anume acela de a proteja securitatea publică prin asigurarea prevenirii, a depistării, a investigării și a urmăririi penale a infracțiunilor grave și a terorismului în spațiul Uniunii fără frontiere interne.

Potrivit informațiilor transmise de statele membre, diferitele mijloace de prelucrare a datelor din PNR de care acestea dispun (și anume, în timp real, reactiv și proactiv) au produs deja rezultate concrete în combaterea terorismului și a criminalității. Fără a pretinde a fi exhaustive, statele membre au furnizat Comisiei dovezi calitative care ilustrează modul în care confruntarea datelor din PNR cu bazele de date și criteriile prestabilite a contribuit la identificarea unor potențiali teroriști sau a unor persoane implicate în alte forme de criminalitate gravă, cum ar fi traficul de droguri, criminalitatea informatică, traficul de persoane, abuzurile sexuale asupra copiilor, răpirea copiilor și participarea la grupuri infracționale organizate. În unele cazuri, utilizarea datelor din PNR a dus la arestarea unor persoane necunoscute până atunci de serviciile de poliție sau a permis examinarea suplimentară de către autoritățile competente a unor pasageri care altfel nu ar fi fost verificați. Evaluarea pasagerilor înainte de plecarea sau de sosirea acestora a contribuit, de asemenea, la prevenirea săvârșirii de infracțiuni. Autoritățile naționale subliniază că aceste rezultate nu ar fi putut fi obținute fără prelucrarea datelor din PNR, de exemplu utilizând doar alte instrumente, cum ar fi informațiile prealabile referitoare la pasageri.

În temeiul Directivei privind PNR, prelucrarea datelor din PNR vizează toți pasagerii zborurilor extra-UE care sosesc în UE sau pleacă din UE. Evaluarea arată că o acoperire atât de largă este strict necesară pentru a îndeplini obiectivele preconizate ale directivei. În ceea ce privește datele colectate, categoriile menționate în anexa I reflectă standardele convenite la nivel internațional, în special la nivelul OACI. Autoritățile naționale au confirmat că posibilitatea de a colecta astfel de categorii de date din PNR corespunde cu ceea ce este strict necesar pentru atingerea obiectivelor urmărite.

În ceea ce privește nivelul de ingerință asupra drepturilor fundamentale la viață privată și la protecția datelor cu caracter personal, sunt relevante considerațiile de mai jos. Este important de subliniat faptul că Directiva privind PNR interzice în mod strict prelucrarea datelor sensibile. În timp ce datele din PNR pot dezvălui informații specifice privind viața privată a unei persoane, aceste informații sunt limitate la un anumit aspect al vieții private, și anume transportul aerian. În plus, Directiva privind PNR conține garanții stricte pentru a limita gradul de ingerință la nivelul minim absolut și pentru a asigura proporționalitatea metodelor de prelucrare de care dispun autoritățile naționale, inclusiv în ceea ce privește prelucrarea automată. Ca urmare a acestor garanții, numai datele cu caracter personal vizând un număr foarte limitat de pasageri sunt transferate autorităților competente în vederea unei prelucrări ulterioare. Acest lucru înseamnă că sistemele PNR ating rezultate concrete care limitează gradul de ingerință asupra drepturilor la viață privată și asupra protecției datelor cu caracter personal. Ca ultim punct, datele din PNR nu sunt utilizate pentru a stabili un profil individual al tuturor persoanelor, ci pentru a stabili scenarii de risc și scenarii anonime sau „profiluri abstracte”.

Durata perioadei de păstrare a datelor

Păstrarea datelor din PNR ale tuturor pasagerilor pentru o perioadă de cinci ani este necesară pentru atingerea obiectivelor de asigurare a securității și de protecție a vieții și a siguranței persoanelor prin prevenirea, depistarea, investigarea și urmărirea penală a infracțiunilor de terorism și a infracțiunilor grave.

În primul rând, necesitatea de a păstra datele timp de cinci ani provine din natura PNR, care este un instrument menit să identifice nu numai amenințările cunoscute, ci și riscuri necunoscute. Modalitățile de călătorie înregistrate ca date din PNR sunt utilizate pentru a identifica modele comportamentale specifice și pentru a face asociații între persoane cunoscute și necunoscute. Prin definiție, identificarea unor astfel de modele și asociații presupune o analiză pe termen lung. Într-adevăr, pentru o astfel de analiză este necesar ca unitatea de informații despre pasageri să aibă la dispoziție un număr suficient de date, pentru o perioadă relativ îndelungată de timp. Astfel de date pot fi apoi transmise autorităților competente doar ca răspuns la solicitările motivate corespunzător, de la caz la caz, în cadrul anchetelor penale.

În al doilea rând, păstrarea datelor din PNR timp de cinci ani este necesară pentru a asigura investigarea și urmărirea penală eficace a infracțiunilor de terorism și a infracțiunilor grave. Pentru investigarea și urmărirea penală a acestor infracțiuni este nevoie, de obicei, de luni și, de multe ori, de ani de muncă. În acest sens, statele membre au confirmat faptul că perioada de păstrare de cinci ani este necesară din punct de vedere operațional. Disponibilitatea datelor istorice asigură faptul că, atunci când o persoană este acuzată că a comis o infracțiune gravă sau că este implicată în activități teroriste, este posibilă consultarea istoricului călătoriilor și identificarea altor persoane care au călătorit cu persoana în cauză, identificarea potențialilor complici sau a altor membri ai unui grup infracțional, precum și a potențialelor victime.

În plus, garanțiile prevăzute în Directiva privind PNR referitoare la accesul autorităților competente la datele stocate de către unitatea de informații despre pasageri și la depersonalizarea și repersonalizarea datelor s-au dovedit a fi suficient de solide pentru a preveni abuzurile.

Curtea de Justiție a examinat, în Avizul 1/15 referitor la acordul preconizat privind PNR dintre UE și Canada, termenele de păstrare a datelor din PNR și, pentru a răspunde preocupărilor Curții, Comisia a negociat un nou proiect de acord cu Canada. În acest sens, este important de remarcat faptul că, în opinia Comisiei, circumstanțele de fapt și de drept ale Directivei privind PNR sunt diferite de cele examinate de Curtea de Justiție în cauza respectivă. În special, Directiva privind PNR urmărește în mod clar obiectivul de a asigura securitatea în Uniune și spațiul său fără frontiere interne, în care statele membre împart responsabilitatea pentru siguranța publică. În plus, spre deosebire de proiectul de acord cu Canada, directiva nu se referă la transferurile de date către o țară terță, ci la colectarea de către statele membre a datelor privind pasagerii zborurilor către și dinspre UE. În acest sens, având în vedere natura Directivei privind PNR ca drept derivat, aplicarea acesteia se efectuează sub controlul instanțelor naționale ale statelor membre și, în ultimă instanță, al Curții de Justiție. În plus, legile naționale care pun în aplicare Directiva privind protecția datelor în scopul asigurării respectării legii se aplică și în cazul prelucrării datelor prevăzută de Directiva privind PNR, inclusiv în cazul prelucrării ulterioare de către autoritățile competente.

Eficacitatea schimbului de date între statele membre

Cooperarea și schimbul de date din PNR între unitățile de informații despre pasageri reprezintă unul dintre cele mai importante elemente ale directivei. Deși schimbul de date între statele membre pe baza unor cereri motivate în mod corespunzător funcționează eficient, posibilitatea de a transfera date din PNR la inițiativa proprie a unității de informații despre pasageri este mult mai puțin răspândită. Informațiile furnizate de statele membre sugerează că autoritățile de aplicare a legii sunt mai dispuse să utilizeze proceduri de cooperare bazate pe reglementări clare și precise, cum ar fi cele privind transferurile ca răspuns la o cerere. În schimb, formularea amplă și relativ neclară a dispoziției din directivă privind transferurile spontane a dus la o anumită reticență în privința aplicării sale.

Calitatea evaluărilor, inclusiv în ceea ce privește informațiile statistice colectate în conformitate cu articolul 20

Articolul 20 din Directiva privind PNR impune statelor membre să colecteze cel puțin informații statistice privind numărul total de pasageri ale căror date din PNR au fost colectate și partajate, precum și cu privire la numărul de pasageri identificați pentru examinări suplimentare. Analizarea acestor informații arată că numai datele vizând un număr foarte limitat de pasageri sunt transferate autorităților competente pentru examinări suplimentare. Astfel, statisticile disponibile indică faptul că, în general, sistemele PNR funcționează în conformitate cu obiectivul identificării pasagerilor cu risc ridicat, fără a aduce atingere fluxurilor de călători de bună credință.