Propunerea este conformă cu principiul subsidiarității, principalele probleme care au fost identificate (efecte de denaturare, costuri administrative ridicate etc.) fiind cauzate de normele din Directiva TVA în vigoare și de actele conexe. Având în vedere că TVA este o taxă armonizată la nivelul UE, statele membre nu pot stabili norme diferite și, prin urmare, pentru orice inițiativă vizând modernizarea TVA percepute în cadrul comerțului electronic transfrontalier, este nevoie de o propunere a Comisiei de modificare a Directivei TVA. Propunerea prezintă în mod cert o valoare mai mare decât cea care poate fi realizată la nivelul statelor membre, având în vedere faptul că principala simplificare se referă la sistemul MGU aplicabil în toate statele membre și disponibil întreprinderilor pentru declararea simplă și eficientă a taxei datorate tuturor statelor membre. O abordare bazată pe instrumente juridice neobligatorii, cum ar fi varianta ca statele membre să aplice în mod voluntar un MGU nu este fezabilă, întrucât aceasta este o excepție de la regimul normal și, prin urmare, necesită o abordare coordonată bazată pe o infrastructură informatică.

În plus față de planul de acțiune privind TVA, propunerea a fost identificată ca fiind o inițiativă cheie în cadrul Strategiei privind piața unică digitală („Strategia privind piața unică digitală”), precum și în cadrul Strategiei privind piața unică și al Planului de acțiune privind guvernarea electronică.

Dimensiunea REFIT a inițiativei se referă, de asemenea, la obiectivul principal al noii inițiative, care este „reducerea la minimum a sarcinilor legate de comerțul electronic transfrontalier care decurg din regimurile diferite de TVA”. În ceea ce privește rezultatele, propunerea ar trebui să reducă costurile de respectare a legislației în materie de TVA pentru întreprinderi cu 2,3 miliarde EUR pe an începând cu 2021, majorând totodată veniturile din TVA pentru statele membre cu 7 miliarde EUR. În plus, extinderea mini-ghișeului unic în 2021 ia în considerare și anumite deficiențe identificate în cadrul evaluării REFIT a inițiativei din 2015, cum ar fi necesitatea unor norme ale țării de origine în ceea ce privește cerințele de facturare, coordonarea auditurilor, comunicările cu contribuabilii și chiar includerea unui prag pentru furnizorii de bunuri și servicii.

În plus, s-au organizat două întâlniri cu experți. În septembrie 2015 a fost organizat în Irlanda un seminar Fiscalis 2020, unde au participat specialiști în domeniul TVA atât din partea statelor membre, cât și a mediului de afaceri. Principalul obiectiv al seminarului a fost de a evalua normele din 2015 privind locul de prestare și MGU, precum și opțiunile de modernizare a TVA pentru comerțul electronic transfrontalier, care au fost incluse în evaluarea inițială a impactului pentru această propunere. În aprilie 2016 a fost organizat în Suedia un al doilea atelier Fiscalis 2020 și Vamă 2020, la care experții din domeniul fiscal și vamal ai statelor membre au participat în principal cu scopul de a analiza componenta propunerii privind importurile (eliminarea scutirii de TVA pentru importul de transporturi mici și extinderea MGU pentru importul de transporturi mici de până la 150 EUR).

Comisia a utilizat analiza efectuată de Deloitte pentru studiul „VAT Aspects of cross-border e-commerce – Options for modernising” (Aspecte legate de TVA ale comerțului electronic transfrontalier – opțiuni de modernizare) (februarie 2015 - iulie 2016), lotul 1, lotul 2 și lotul 3. Studiul este publicat pe site-ul web al Comisiei, la următoarea pagină: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/key_documents/reports_published/index_en.htm .

Preocupările exprimate în cursul procesului de consultare de către întreprinderi și asociațiile de întreprinderi, inclusiv de cele mici și mijlocii, se referă în principal la normele din 2015 privind locul livrării/prestării și la aplicarea mini-ghișeului unic (MGU) pentru serviciile în cauză (necesitatea unui prag, aplicarea normelor țării de origine pentru anumite obligații specifice legate de TVA precum facturarea și ținerea registrelor, coordonarea activităților de audit etc.) și sunt în mare parte reflectate în prezenta propunere.

Propunerea necesită modificarea a patru acte normative. Principalele modificări vor fi aduse Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată („Directiva TVA”) și Regulamentului (UE) nr. 904/2010 privind cooperarea administrativă și combaterea fraudei în domeniul taxei pe valoarea adăugată. Vor fi aduse modificări relativ minore Directivei 2009/132/CE de stabilire a domeniului de aplicare a articolului 143 literele (b) și (c) din Directiva 2006/112/CE în ceea ce privește scutirea de la taxa pe valoarea adăugată a anumitor importuri finale de bunuri și Regulamentului (UE) nr. 282/2011 de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată.

Propunerea este conformă cu principiul proporționalității, adică nu depășește ceea ce este necesar pentru a îndeplini obiectivele tratatelor, în particular buna funcționare a pieței unice. La fel ca în cazul testului de subsidiaritate, statele membre nu pot aborda problemele și cauzele acestora în lipsa unei propuneri de modificare a Directivei TVA. Proporționalitatea propunerii prezintă o serie de aspecte importante. În primul rând, punerea în aplicare a propunerii în două etape este o recunoaștere a faptului că anumite măsuri, cum ar fi pragul și obligațiile simplificate, pot fi introduse în 2018 fără a fi nevoie de dezvoltarea unor sisteme informatice. Cu toate acestea, data punerii în aplicare pentru principalele elemente ale propunerii - anul 2021 - este o recunoaștere a faptului că statele membre vor avea nevoie de o perioadă de timp corespunzătoare pentru a putea dezvolta și testa sistemele informatice. Acest lucru permite, de asemenea, realizarea unor noi consultări cu mediul de afaceri. În al doilea rând, se recunoaște faptul că, deși vor exista dificultăți pentru administrațiile vamale, având în vedere că eliminarea scutirii de TVA pentru importul de transporturi mici va duce la o creștere semnificativă a numărului de colete pentru care TVA trebuie colectată, aceste dificultăți vor fi atenuate de simplificarea oferită prin intermediul sistemului de mini-ghișeu unic de import pentru toate coletele cu valoarea de până la 150 EUR, de creșterea veniturilor din TVA ale statelor membre cu 7 miliarde EUR anual și de condițiile de concurență echitabile pentru întreprinderile din UE care sunt în prezent dezavantajate.

Articolul 1 – modificări aduse Directivei TVA – dispoziții cu efect de la 1 ianuarie 2018

Articolul 1 punctul 1 propune o clarificare a articolului 28 din Directiva TVA care reflectă discuțiile purtate în cadrul Comitetului TVA. Se adaugă cuvintele „inclusiv în cazurile în care se utilizează în acest scop o rețea de telecomunicații, o interfață sau un portal”, pentru a se clarifica faptul că acest articol se aplică și atunci când un serviciu electronic este furnizat printr-un intermediar sau un terț care acționează în nume propriu, dar în contul altei persoane, și care utilizează o interfață electronică.

Punctele 2-7 ale articolului 1 propun mai multe îmbunătățiri ale regimurilor speciale existente de impozitare a serviciilor electronice prestate de persoane impozabile nestabilite către persoane neimpozabile prevăzute în titlul XII capitolul 6 din Directiva TVA. Aceste îmbunătățiri, care nu necesită nicio modificare a sistemului de înregistrare și plată electronică (mini-ghișeul unic) care permite întreprinderilor ce prestează asemenea servicii să se înregistreze și să declare și să plătească TVA într-un singur stat membru pentru toate serviciile prestate clienților stabiliți în Comunitate („mini-ghișeul unic” sau „MGU”), și care rezultă din evaluarea MGU, inclusiv din consultarea operatorilor, sunt următoarele:

(8)Punctul 2: la articolul 58 din Directiva TVA se adaugă alineatele (2) - (5) pentru a introduce un prag de 10 000 EUR sub care locul de prestare a serviciilor care pot fi reglementate de regimul special intracomunitar pentru serviciile electronice rămâne în statul membru al prestatorului. Totuși, acest prag ar trebui să fie opțional pentru persoanele impozabile, cărora ar trebui să li se permită să utilizeze MGU în orice caz, de exemplu dacă, în cursul unui an calendaristic, cifra de afaceri se situează, în mod excepțional, sub acest prag.

(9)Punctul 3: Articolul 219a din Directiva TVA se modifică pentru a prevedea că se aplică normele de facturare ale statului membru de identificare. Drept urmare, furnizorii ar trebui să respecte normele de facturare ale unui singur stat membru, și nu, așa cum se întâmplă în prezent, ale fiecărui stat membru de destinație a serviciilor prestate.

(10)Punctele 4 și 5: persoanele impozabile care nu sunt stabilite în Comunitate, dar sunt înregistrate în scopuri de TVA într-un stat membru (de exemplu, deoarece desfășoară operațiuni ocazionale supuse TVA în statul membru respectiv) nu pot utiliza nici regimul special pentru persoanele impozabile nestabilite în Comunitate (denumit în continuare „regimul non-UE”), nici regimul special pentru persoanele impozabile stabilite în Comunitate (denumit în continuare „regimul UE”). Prin urmare, aceste persoane nu pot beneficia în prezent de simplificările oferite prin mini-ghișeul unic și trebuie să se înregistreze în scopuri de TVA în fiecare stat membru în care furnizează servicii electronice. Pentru a permite acestor persoane impozabile să utilizeze regimul non-UE, propunerea elimină cuvintele „și care nu are obligația, din alte motive, să fie înregistrată în scopuri de TVA” din definiția noțiunii de „persoană impozabilă nestabilită în Comunitate” de la articolul 358a din Directiva TVA și adaptează articolul 361 alineatul (1) litera (e) din Directiva TVA în consecință.

(11)Punctele 6 și 7: Articolul 369 alineatul (2) și articolul 369k alineatul (2) din Directiva TVA sunt modificate pentru a prevedea că perioada de păstrare a registrelor în regimul non-UE și regimul UE este perioada definită de statul membru de identificare al persoanei impozabile, în locul perioadei de 10 ani aplicabile în prezent, care depășește cu mult cerințele de păstrare a registrelor din majoritatea statelor membre.

Articolul 2 – modificări aduse Directivei TVA – dispoziții cu efect de la 1 ianuarie 2021 – extinderea mini-ghișeului unic

Acest articol conține dispozițiile necesare pentru a extinde aplicarea actualelor regimuri speciale pentru impozitarea „serviciilor electronice” prevăzute în titlul XII capitolul 6 din Directiva TVA și la alte servicii, precum și la vânzările de bunuri la distanță, atât intracomunitare, cât și din afara Comunității. În consecință, definițiile serviciilor electronice de la articolul 358 din Directiva TVA pot fi eliminate, dar trebuie adăugată o definiție a vânzărilor la distanță (punctul 11). De asemenea, acest articol propune o serie de îmbunătățiri suplimentare ale regimurilor speciale actuale. Data propusă pentru intrarea în vigoare este 1 ianuarie 2021, deoarece aceste modificări necesită, de asemenea, stabilirea unor dispoziții detaliate de punere în aplicare și adaptări ale sistemului informatic pentru înregistrarea, declararea și plata TVA (MGU).

1. Regimul special pentru persoanele impozabile nestabilite în Comunitate care prestează servicii către persoane neimpozabile din Comunitate (regimul non-UE)

Propunerea extinde regimul special pentru persoanele impozabile nestabilite care prestează servicii electronice unor persoane neimpozabile din Comunitate (titlul XII capitolul 6 secțiunea 2 din Directiva TVA) la alte servicii. Acest lucru impune următoarele modificări ale Directivei TVA:

–adăugarea unei definiții a termenului „stat membru de consum” la articolul 358a, care să prevadă că acesta este statul membru în care se consideră că are loc prestarea de servicii, în conformitate cu titlul V capitolul 3 din Directiva TVA (punctul 13);

–înlocuirea referirii la „servicii de telecomunicații, servicii de radiodifuziune și de televiziune sau servicii electronice” prin „servicii” în titlul secțiunii 2 (punctul 12), precum și la articolele 359, 363, 364 și 365 din Directiva TVA (punctele 14, 16 și 17).

În plus, sunt propuse două noi îmbunătățiri ale acestui regim care rezultă din evaluarea MGU (punctul 17):

–o modificare a articolului 364 din Directiva TVA care prelungește termenul-limită pentru depunerea declarației de TVA de la 20 la 30 de zile de la încheierea perioadei fiscale;

–o modificare a articolului 365 din Directiva TVA (punctele 14, 16 și 17) care prevede că rectificările la declarațiile de TVA anterioare pot fi făcute într-o declarație ulterioară, și nu în declarațiile pentru perioadele fiscale la care se referă rectificările.

2. Regimul special pentru vânzările intracomunitare de bunuri la distanță și pentru serviciile prestate de către persoane impozabile stabilite în Comunitate, dar într-un alt stat membru decât statul membru de consum (regimul UE)

Propunerea extinde regimul special pentru serviciile electronice prestate de către persoane impozabile stabilite în Comunitate, dar nu în statul membru de consum (titlul XII capitolul 6 secțiunea 3 din Directiva TVA) la alte servicii prestate către persoane neimpozabile, precum și la vânzările intracomunitare de bunuri la distanță. Acest lucru impune următoarele modificări ale Directivei TVA:

–adăugarea unei definiții a termenului „vânzare intracomunitară de bunuri la distanță” la articolul 369a din Directiva TVA [punctul 20 litera (a)]. Acest concept este definit prin trimitere la articolul 33 alineatul (1) din Directiva TVA. Propunerea clarifică, de asemenea, articolul 33 alineatul (1) în conformitate cu orientările Comitetului TVA. În plus, întrucât furnizorii care fac vânzări intracomunitare de bunuri la distanță vor avea posibilitatea de a utiliza mini-ghișeul unic și de a declara și plăti TVA pentru toate vânzările la distanță într-un singur stat membru, propunerea elimină pragurile actuale prevăzute la articolul 34 din Directiva TVA sub care vânzările la distanță sunt supuse plății TVA în statul membru în care începe transportul sau expedierea bunurilor (punctele 3 și 4). Aceste praguri se înlocuiesc cu un prag de 10 000 EUR pentru microîntreprinderi, sub care locul livrărilor reglementate de acest regim special rămâne în statul membru unde este stabilit furnizorul (punctele 5 și 6). În conformitate cu articolul 1 punctul 2 din propunere, acest prag ar trebui să se aplice începând cu 1 ianuarie 2018, numai pentru prestările de servicii electronice. Începând din 2021, acest prag ar trebui să devină un prag global care să se aplice serviciilor electronice și vânzărilor intracomunitare de bunuri la distanță. Prin urmare, pragul ar trebui eliminat de la articolul 58 și introdus într-un nou capitol 3a (noul articol 59c) din titlul V din Directiva TVA. În fine, obligația de a emite o factură în cazul vânzărilor intracomunitare la distanță prevăzute la articolul 220 alineatul (1) punctul 2 ar trebui să fie eliminată atunci când se utilizează acest regim special (punctul 9), deoarece această obligație este legată de actualul regim de vânzări intracomunitare la distanță care necesită monitorizarea pragurilor naționale;

–adăugarea unei definiții a termenului „stat membru de consum” la articolul 369a din Directiva TVA [punctul 20 litera (b)]. Acesta este statul membru în care se consideră că a avut loc prestarea serviciilor în conformitate cu titlul V capitolul 3 din Directiva TVA sau, în cazul vânzărilor la distanță, statul membru în care se încheie expedierea sau transportul bunurilor către client;