LISTA ACRONIMELOR

CAO : Organizația Centrală de Audit (Central Auditing Organisation)

FMI : Fondul Monetar Internațional

ICD : Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare

IdS : Instrumentul de stabilitate

IEDDO : Instrumentul european pentru democrație și drepturile omului

IEVP : Instrumentul european de vecinătate și parteneriat

MEDA : Măsurile de sprijin al reformei economice și sociale în țările terțe mediteraneene

NCCM : Consiliul Național pentru Copii și Mame (National Council for Childhood and Motherhood)

NCHR : Consiliul Național pentru Drepturile Omului (National Council for Human Rights).

NCW : Consiliul Național pentru Femei (National Council for Women).

ONG : Organizație neguvernamentală

PEV : Politica europeană de vecinătate

PIB : Produsul intern brut

PIN : Program indicativ național

SBS : Sprijin bugetar sectorial

SEAE : Serviciul European de Acțiune Externă

SIGMA : Sprijin pentru îmbunătățirea guvernanței și a gestionării (Support in Governance and Management)

SINTEZĂ

I. Egiptul este cea mai mare țară, ca populație, din lumea arabă și, tradițional, a jucat un rol central în Africa de Nord și în Orientul Mijlociu. Totodată, prin revolta populară de la începutul anului 2011, îndreptată împotriva regimului Mubarak, Egiptul a avut un rol esențial în cadrul fenomenului cunoscut drept "primăvara arabă".

II. Egiptul a fost, atât înainte, cât și după revoltă, unul dintre beneficiarii principali ai asistenței acordate prin Instrumentul european de vecinătate și parteneriat (IEVP), utilizat de UE în sprijinul politicii sale europene de vecinătate (PEV).

III. În perioada 2007-2013, Egiptul a beneficiat de o alocare de aproximativ un miliard de euro, din care un procent de aproximativ 60 % este canalizat prin intermediul sprijinului bugetar sectorial (SBS) către guvernul egiptean, restul asistenței acordându-se unor proiecte convenite de comun acord cu autoritățile egiptene. De asemenea, un anumit volum de fonduri UE, deși mult mai scăzut, a fost pus în mod direct la dispoziția organizațiilor societății civile, în special prin intermediul Instrumentului european pentru democrație și drepturile omului (IEDDO).

IV. Auditul Curții a urmărit să stabilească dacă Comisia Europeană și Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) au gestionat în mod eficace sprijinul pe care l-a acordat UE în vederea îmbunătățirii guvernanței în Egipt, atât înainte, cât și după revolta populară din 2011.

V. Perioada acoperită de audit se întinde până în luna septembrie 2012, acesta axându-se pe două domenii primordiale care țin de guvernanță: drepturile omului și democrația, pe de o parte, și gestiunea finanțelor publice și combaterea corupției, pe de altă parte. În cadrul auditului, au fost examinate 25 de proiecte și cele trei programe principale SBS. A fost analizat, de asemenea, modul în care UE a gestionat cadrul mai larg de cooperare cu Egiptul sub auspiciile politicii europene de vecinătate și dacă s-a urmărit realizarea de progrese în aceste domenii.

VI Concluzia auditului a fost că, per ansamblu, Comisia și SEAE nu au reușit să gestioneze în mod eficace sprijinul pe care îl acordă Uniunea Europeană în vederea îmbunătățirii guvernanței în Egipt, în parte din cauza condițiilor dificile pe care le-au întâmpinat în această țară, dar și din cauza deficiențelor care afectează modul în care SEAE și Comisia au gestionat cooperarea cu Egiptul.

VII. Înainte de revolta populară, Comisia a reușit să includă în planul de acțiune UE-Egipt din cadrul politicii europene de vecinătate un număr mare de aspecte care necesitau reforme din sfera democrației și a drepturilor omului, desemnând aceste domenii ca o prioritate pentru asistența acordată prin IEVP. Comisia nu a reușit însă să realizeze progrese nici în cadrul dialogului aferent politicii europene de vecinătate, nici prin intermediul principalului proiect IEVP care a primit finanțare în acest domeniu. În pofida dificultăților întâmpinate, Comisia a continuat să acorde un volum substanțial de fonduri guvernului egiptean, în special sub forma sprijinului bugetar.

VIII. Înainte de revolta populară, proiectele care finanțau în mod direct organizațiile societății civile s-au bucurat, în general, de relativ mai mult succes, însă au primit fonduri în cuantumuri foarte reduse. În schimb, sprijinul bugetar, deși a beneficiat de o finanțare considerabilă, nu a fost un instrument eficace în ceea ce privește promovarea bunei gestiuni a finanțelor publice, progresele realizate în această direcție fiind lente. Comisia a finanțat un proiect de combatere a corupției foarte relevant, dar acesta a suferit întârzieri la demarare și nu a fost monitorizat suficient de îndeaproape.

IX. Revizuirea politicii europene de vecinătate, care a avut loc după revolta populară, a marcat eforturile considerabile depuse de noul serviciu creat, SEAE, și de Comisie în vederea îmbunătățirii eficacității sprijinului acordat de UE. Această revizuire nu s-a concretizat însă în aducerea unor modificări semnificative sprijinului pe care îl acordă UE Egiptului. Faptul că revizuirea pune accent pe promovarea "democrației solide" prezintă relevanță în cazul Egiptului, dar drepturile femeilor și ale minorităților, deși constituie probleme majore în această țară, nu au fost aduse în prim plan cu ocazia revizuirii și nici în cadrul noilor forme ulterioare de asistență. Valoarea adăugată a noilor mecanisme care oferă sprijin societății civile nu a fost încă demonstrată; totodată, fondurile suplimentare care au fost acordate organizațiilor societății civile au avut valori modeste.

X. În urma revizuirii conexe a sprijinului bugetar acordat de UE, au fost identificate o serie de modalități esențiale prin care se poate consolida gestiunea realizată de Comisie, dar aceste schimbări nu își vor dovedi eficacitatea decât în cazul unei aplicări mai stricte de către Comisie a condițiilor pe care le impune.

XI. Raportul formulează o serie de recomandări vizând consolidarea sprijinului acordat pentru drepturile omului, democrație, gestiunea finanțelor publice și combaterea corupției, precum și recomandări vizând necesitatea revizuirii modului în care se utilizează sprijinul bugetar pentru Egipt.

INTRODUCERE

1. Prezentul raport de audit examinează eforturile depuse de Serviciul European de Acțiune Externă și de Comisia Europeană, atât înainte, cât și după evenimentele din 2011, pentru a promova buna guvernare în Egipt.

EVOLUȚIILE RECENTE DIN EGIPT

2. Cu 84 de milioane de locuitori, Egiptul este cea mai mare țară, ca populație, din lumea arabă și, tradițional, a jucat un rol central în Africa de Nord și în Orientul Mijlociu. De asemenea, Egiptul are una dintre cele mai numeroase populații musulmane din lume, care coexistă însă cu o minoritate creștină semnificativă. Relațiile acestuia cu țara vecină, Israel, au o importanță crucială pentru menținerea păcii în regiune și nu numai.

3. După răsturnarea monarhiei, în 1952, Egiptul a fost condus, până în 2011, de trei președinți autocrați, toți trei provenind din rândul armatei: cel dintâi, colonelul Nasser, până la încetarea sa din viață în 1970, ulte- rior, colonelul Sadat, până la asasinarea sa de către radicalii musulmani în 1981, și, între 1981 și 2011, Hosni Mubarak, vicepreședintele din timpul regimului lui Sadat, care fusese și comandantul forțelor aeriene.

4. Pe parcursul celor treizeci de ani cât a rămas la putere, Mubarak a menținut în vigoare "legile de urgență" adoptate în urma decretării stării de urgență după asasinarea lui Sadat. Până în 2005, el a fost singurul candidat care s-a prezentat la alegerile prezidențiale, astfel încât a câștigat cinci alegeri consecutive cu o majoritate covârșitoare. Partidul său, Partidul Național Democrat, a dominat parlamentul într-un mod similar. În cele din urmă, în 2005, a cedat presiunilor prin care se solicita permiterea unor alegeri prezidențiale deschise concurenței, dar a impus condiții atât de restrictive încât a fost foarte dificil pentru un candidat viabil să candideze împotriva sa.

5. În schimb, începând cu 2005 în special, Mubarak a lansat o serie de reforme economice liberale, care au fost în general primite cu entuziasm de comunitatea internațională. Totuși, ele mai degrabă au adâncit decât au redus inegalitățile existente în raport cu personalul militar și cu cercurile care aveau legături cu familia lui Mubarak și care dețineau interese majore în economie.

6. La 25 ianuarie 2011, a izbucnit o revoltă populară în cadrul căreia demonstranții protestau împotriva menținerii în continuare a legilor de urgență, precum și împotriva unor chestiuni conexe, precum brutalitatea forțelor de poliție și utilizarea torturii de către acestea, inexistența unor alegeri libere și restrângerea libertății de exprimare. Protestele erau îndreptate, de asemenea, împotriva corupției generalizate și împotriva nivelului ridicat al șomajului corelat cu creșterea prețurilor la alimente. Aceste evenimente în mare măsură neprevăzute au condus la demisia lui Mubarak la 11 februarie 2011.

7. Între februarie 2011 și iunie 2012, Egiptul a fost condus de facto de Consiliul Suprem al Forțelor Armate. Din multe puncte de vedere, acesta a continuat să aplice abordarea autoritară caracteristică guvernelor anterioare, un exemplu ilustrativ în acest sens fiind puternica represiune îndreptată împotriva ONG-urilor străine începând cu toamna anului 2011. Cu toate acestea, după mai multe amânări, au fost organizate alegeri prezidențiale în lunile mai și iunie 2012, în urma cărora candidatul Fraților Musulmani, Mohamed Morsi, a repurtat o victorie strânsă.

8. Succesul Fraților Musulmani concordă cu buna prestație pe care această formațiune politică a avut-o cu prilejul alegerilor parlamentare de la sfârșitul anului 2011, în urma cărora candidații săi au câștigat 235 din cele 498 de mandate. Totodată, un bloc islamist mai conservator, condus de salafiști, a câștigat 123 de mandate. În pofida faptului că au jucat un rol major în cadrul revoltei, grupurile seculare și liberale nu au obținut decât în jur de 20 % din mandate. În iunie 2012, Curtea Supremă a declarat însă anumite aspecte ale alegerilor ca nefiind constituționale, astfel încât este prevăzută organizarea unor noi alegeri în 2013.

9. În luna decembrie 2012, egiptenii au votat favorabil pentru adoptarea unei noi constituții. Mai multe segmente importante ale societății egiptene au exprimat însă preocupări serioase în legătură cu ceea ce percepeau a fi o schimbare de direcție către legea Sharia, cu restricțiile aplicate libertății de exprimare și drepturilor femeilor și ale minorităților, precum și cu rolul în continuare privilegiat al armatei.

CADRUL DE COOPERARE AL UNIUNII EUROPENE

10. Acordul de asociere dintre Egipt și UE, care a intrat în vigoare în 2004, stabilește temeiul juridic și cadrul instituțional pentru cooperarea sa cu Uniunea Europeană. Se prevede că un Consiliu de asociere se va întruni la nivel ministerial cel puțin o dată pe an pentru a dezbate cu privire la chestiuni de primă importanță legate de acord sau cu privire la alte chestiuni bilaterale sau internaționale de interes comun. O comisie de asociere, care este sprijinită de alte subcomisii, are drept obiectiv să faciliteze dialogul la nivelul înalților funcționari, dialog menit să asigure punerea în aplicare a acordului.

11. O caracteristică esențială a acordului de asociere constă în aceea că se insistă asupra respectării principiilor democratice și a drepturilor fundamentale ale omului (articolul 2), fapt care reflectă angajamentul de lungă durată asumat de UE de a promova drepturile omului și democrația în derularea relațiilor sale internaționale, angajament consfințit și la articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană [1].

12. Egiptul este, ca populație, cea mai mare țară care intră sub incidența politicii europene de vecinătate (PEV) [2]. Această politică a fost lansată în 2004 cu scopul de a evita apariția unor noi linii de separare între Uniunea Europeană extinsă și vecinii săi de la sud și de la est, prin consolidarea prosperității, a stabilității și a securității atât a Uniunii, cât și a țărilor vecine acesteia.

13. Un loc central în cadrul politicii europene de vecinătate îl ocupă planurile de acțiune bilaterale încheiate între UE și fiecare țară parteneră în cadrul PEV. Acestea stabilesc o serie de priorități pe termen scurt și mediu pentru reformele politice și economice convenite de comun acord între cele două părți. Planul de acțiune convenit între UE și Egipt a fost adoptat de Consiliul UE-Egipt în luna martie 2007 și acoperă șase domenii [3]. El urma să expire în martie 2012, dar durata sa a fost prelungită până la elaborarea unui nou plan de acțiune în cooperare cu noile autorități egiptene. Comisia Europeană publică anual rapoarte intermediare privind stadiul PEV referitoare la punerea în aplicare a reformelor planificate în planurile de acțiune.

14. Până la sfârșitul anului 2010, responsabilitatea pentru stabilirea abordării ce avea să stea la baza PEV și pentru programarea și implementarea ulterioară a asistenței, precum și pentru cadrul general de cooperare în cadrul PEV i-a revenit Comisiei Europene. După înființarea Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE) în decembrie 2010, acesta a devenit responsabil de elaborarea politicii și de cadrul general de cooperare, în timp ce, pentru programarea asistenței, responsabilitățile sunt repartizate între SEAE și Comisie. Implementarea asistenței rămâne responsabilitatea Comisiei.

ASISTENȚA FINANCIARĂ ACORDATĂ DE UE

15. Instrumentul european de vecinătate și parteneriat (IEVP) [4] a fost lansat în 2007 pentru a oferi asistență financiară cu scopul de a sprijini țările partenere în punerea în aplicare a planului de acțiune. El a înlocuit programul anterior de asistență financiară al UE, "MEDA", care acoperise doar țările din sudul și din estul Mării Mediterane [5]. Asistența acordată prin acest instrument este condiționată de respectarea democrației și a drepturilor omului (articolul 28). Egiptul este unul dintre beneficiarii principali ai instrumentului, acordându-i-se o alocare de aproximativ un miliard de euro în temeiul documentului de strategie de țară elaborat de UE cu privire la Egipt pentru perioada 2007-2013. Acest document identifică trei domenii prioritare pentru asistența acordată prin IEVP (a se vedea anexa I pentru informații detaliate privind alocările):

(a) sprijinirea reformelor în domeniile democrației, drepturilor omului și justiției (90 de milioane de euro);

(b) dezvoltarea competitivității și a productivității economiei (409 milioane de euro);

(c) asigurarea sustenabilității dezvoltării (508 milioane de euro).

16. Aproximativ 40 % din asistența furnizată prin IEVP Egiptului este destinată finanțării de proiecte, în timp ce în jur de 60 % din aceasta asistență este implementată prin intermediul sprijinului bugetar sectorial (SBS), ceea ce implică faptul că fondurile UE sunt canalizate direct către bugetul național al Egiptului, sub rezerva îndeplinirii de către acesta a condițiilor referitoare la reformele sectoriale și la reforma gestiunii finanțelor publice [6]. În decursul ultimilor ani, programele de ajutor ale Comisiei au pus un accent puternic pe ameliorarea gestiunii finanțelor publice – și anume, modul în care guvernele beneficiare planifică și execută bugetele și modul în care efectuează controlul acestora – scopul fiind acela de a contribui la îmbunătățirea economicității, a eficienței, a eficacității și a transparenței utilizării nu numai a finanțelor naționale, ci și a fondurilor acordate de UE. Principalul instrument la care a recurs Comisia în acest sens în Egipt este sprijinul bugetar.

17. Cea mai mare parte a asistenței furnizate de UE Egiptului este finanțată prin IEVP, dar sprijin în domeniul guvernanței se mai acordă și sub alte forme, deși în volum mai mic: Instrumentul european pentru democrație și drepturile omului (IEDDO), programele tematice derulate sub umbrela Instrumentului de cooperare pentru dezvoltare (ICD), Instrumentul de stabilitate (IdS) și Facilitatea pentru societatea civilă, un instrument creat mai recent. O caracteristică esențială a acestor forme de sprijin constă în aceea că sprijinul poate fi acordat în mod direct de Comisie prin furnizarea de granturi organizațiilor societății civile și altor actori nestatali, fără să existe obligația de a încheia acorduri de finanțare cu autoritățile naționale.

SFERA ȘI ABORDAREA AUDITULUI

18. Auditul ce face obiectul prezentului raport a adresat următoarea întrebare generală:

"Comisia Europeană și Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) au gestionat în mod eficace sprijinul pe care l-a acordat Uniunea Europeană în vederea îmbunătățirii guvernanței atât înainte, cât și după revolta populară din 2011?"

19. Auditul a acoperit perioada cuprinsă între lansarea instrumentului IEVP, în 2007, și luna septembrie 2012 [7].

20. Auditul s-a axat pe două domenii primordiale care țin de guvernanță: democrația și drepturile omului, pe de o parte, și gestiunea finanțelor publice și combaterea corupției, pe de altă parte.

(a) În domeniul democrației și al drepturilor omului, auditul a examinat:

(i) programul privind drepturile omului care a beneficiat de finanțarea cea mai importantă de la IEVP (17 milioane de euro);

(ii) finanțarea anuală acordată prin IEDDO și prin programul tematic conex derulat sub umbrela ICD cu privire la actorii nestatali – auditul a acoperit un eșantion de 15 proiecte cu o valoare totală de 2,95 milioane de euro;

(iii) două proiecte finanțate prin Instrumentul de stabilitate, în valoare totală de 2,86 milioane de euro.

(b) În domeniul gestiunii finanțelor publice și al combaterii corupției:

(i) cele mai importante trei programe de sprijin bugetar sectorial ca finanțare (valoare totală de 304 milioane de euro) [8];

(ii) principalul proiect de combatere a corupției finanțat prin IEVP (2,5 milioane de euro).

Mai multe informații detaliate cu privire la totalitatea intervențiilor auditate sunt prezentate în anexa II.

21. Pentru fiecare dintre aceste domenii ale guvernanței, auditorii au examinat, de asemenea, Planul de acțiune UE-Egipt, dialogul purtat între UE și Egipt cu privire la punerea în aplicare a planului de acțiune și rapoartele intermediare privind stadiul PEV elaborate de Comisie.

22. Probele necesare Curții pentru evaluare au fost colectate prin examinări documentare și prin realizarea de interviuri cu SEAE, cu Comisia, cu autoritățile egiptene și organizațiile societății civile prezente în Egipt, precum și cu alți donatori. Auditul a constat, de asemenea, într-o vizită de două săptămâni efectuată în Egipt în iunie 2012. Echipa de audit a beneficiat de ajutorul unui expert internațional, care i-a acordat consultanță în domeniul democrației și al drepturilor omului.

OBSERVAȚII

REZULTATE LIMITATE ÎNAINTE DE REVOLTA POPULARĂ

PROBLEMA DREPTURILOR OMULUI – TRATATĂ ÎN MOD INEFICACE ÎNAINTE DE REVOLTA POPULARĂ

23. Ca și în cazul celorlalte țări pentru care se aplică PEV, înainte de negocierea planului de acțiune cu autoritățile egiptene, Comisia Europeană a publicat, în 2005, un "raport de țară" [9], în care aceasta evaluează situația existentă în Egipt. Raportul conținea o serie de observații critice la adresa situației politice și atrăgea atenția asupra impactului negativ pe care îl au "legile de urgență" asupra drepturilor omului și a democrației.

24. În urma negocierilor cu autoritățile egiptene, Comisia a reușit să includă trei domenii de mare prioritate legate de drepturile omului și de democrație printre cele 19 care figurează în planul de acțiune [10]. La un nivel mai detaliat însă, acesta cuprinde nu mai puțin de 39 de acțiuni prioritare în domeniul democrației și al drepturilor omului, ceea ce a reprezentat o platformă excesiv de ambițioasă, care nu a avut la bază priorități formulate cu claritate de Comisie.

25. Acțiunile prevăzute aveau ca obiect teme sensibile precum cooperarea în domeniul alegerilor, dreptul de întrunire și de asociere și drepturile deținuților. Totuși, o parte dintre problemele majore care fuseseră semnalate în raportul de țară nu erau abordate direct, în special menținerea în vigoare a "legilor de urgență", rolul instanțelor militare și al instanțelor pentru securitatea statului și utilizarea generalizată a torturii. În plus, anumite acțiuni erau definite într-un mod destul de vag și nu existau puncte clare de referință pentru a măsura progresele.

PRINCIPALUL PROIECT PRIVIND DREPTURILE OMULUI A FOST ÎN MARE PARTE LIPSIT DE SUCCES

26. Cu ocazia elaborării documentului de strategie de țară 2007-2013, drepturile omului și democrația au fost selectate pentru prima dată ca domeniu prioritar pentru acordarea sprijinului financiar din partea UE (a se vedea punctul 15), Comisia înregistrând astfel un succes în eforturile sale de a plasa aceste subiecte în rândul primelor puncte de pe agenda politică a relațiilor pe care le întreține cu Egiptul.

27. Principala intervenție lansată, în acest domeniu, în cadrul documentului de strategie de țară a fost un program IEVP pentru promovarea și protecția drepturilor omului și a societății civile. Obiectivul acestui program era să consolideze capacitatea atât a instituțiilor egiptene, cât și a organizațiilor societății civile de a pune în aplicare în mod eficace convențiile internaționale încheiate în acest domeniu. Intenția era ca programul să contribuie la atingerea priorității de înalt nivel care era atribuită drepturilor omului în planul de acțiune. Aprobarea lui a avut loc în 2008 și suma care i-a fost alocată se ridică la 17 milioane de euro (a se vedea anexa II pentru detalii).

28. Programul era afectat de o serie de deficiențe la nivelul concepției. În mare măsură, el reprezenta continuarea a diverse proiecte anterioare care primiseră finanțare în temeiul documentului de strategie de țară 2002-2006 [11]. Nivelul de integrare dintre aceste proiecte în noul program nu era însă suficient, cazul cel mai elocvent fiind cel al proiectului "Promovarea dreptului la un mediu sănătos cu ajutorul organizațiilor societății civile". Mai mult, la conceperea programului, Comisia nu a ținut seama în mod suficient de lecțiile învățate în urma acestor proiecte anterioare. Două dintre organizațiile selectate pentru a implementa programul, deși reformiste în abordarea adoptată, erau organisme publice create de regimul Mubarak, ce aveau legături mai ales cu soția președintelui mai degrabă decât cu ministere din cadrul guvernului [12]. După revolta populară, aceste legături au devenit un handicap pentru program.

29. Implementarea programului a suferit întârzieri majore, în mare măsură imputabile lipsei de angajament din partea autorităților egiptene:

(a) Acordul de finanțare a fost semnat de autoritățile egiptene abia la 23 decembrie 2009, ultima zi înainte de termenul stabilit în acest sens. Semnarea lui a avut loc după derularea unui dificil proces de negociere între Comisie și autoritățile egiptene pe marginea conținutului programului și a modului în care urma să fie implementat acesta.

(b) După semnarea acordului, implementarea a continuat să fie foarte lentă. După 30 de luni și doar cu șase luni înainte de expirarea termenului pentru contractare, se încheiaseră contracte doar pentru un procent de 53 % din fondurile programului și doar 22 % din totalul fondurilor fusese plătit. S-au înregistrat întârzieri legate în special de începerea activității unității de gestionare a programului, fapt care a afectat implementarea acestuia per ansamblu.

(c) Anularea, în luna aprilie 2012, a componentei pentru consolidarea capacității organizațiilor societății civile (4 milioane de euro) a constituit un important pas înapoi pentru program. Această situație a fost cauzată de imposibilitatea găsirii unui acord între autoritățile egiptene și Comisie cu privire la formulările care trebuiau folosite în legătură cu genurile și cu minoritățile în cadrul elaborării propunerilor pentru cererile de proiecte. Serviciile Comisiei nu au luat nici ele o decizie clară cu privire la aceste probleme.

30. În pofida eforturilor Comisiei de a menține în viață programul, acesta a obținut rezultate limitate până în prezent, iar sustenabilitatea lor este în foarte mare măsură condiționată de evoluția situației politice din Egipt. Cu toate că intenția Comisiei în legătură cu acest program era ca el să contribuie la sporirea vizibilității aspectelor privind drepturile omului, în practică ea nu a reușit să îl utilizeze ca mijloc de dezvoltare a dialogului pe această temă cu autoritățile egiptene.

VOLUM LIMITAT DE FONDURI ACORDATE, ÎNAINTE DE REVOLTA POPULARĂ, SOCIETĂȚII CIVILE PRIN INSTRUMENTUL IEDDO ȘI PRIN PROGRAMUL TEMATIC DERULAT SUB UMBRELA ICD PRIVIND ACTORII NESTATALI

31. Comisia a apelat la instrumentul IEDDO pentru a aborda câteva subiecte delicate precum procesul electoral și combaterea torturii și a maltratării. Acestea nu putuseră fi tratate în cadrul asistenței furnizate prin IEVP, având în vedere că aceasta presupune obligația Comisiei de a încheia acorduri de finanțare cu autoritățile naționale. Inițial, IEDDO a fost utilizat cu predilecție atunci când erau vizate drepturile socioeconomice, însă, introducerea, începând cu 2010, în acest domeniu a programului tematic derulat sub umbrela ICD cu privire la actorii nestatali, a dat posibilitatea Comisiei să concentreze IEDDO pe democrație și pe drepturile politice. Fondurile au fost utilizate pentru a consolida capacitatea organizațiilor societății civile de a acționa în mod eficace în aceste domenii, precum și pentru a acorda sprijin persoanelor care fuseseră victime ale unor abuzuri îndreptate împotriva drepturilor omului.

32. Totuși, fondurile extrem de limitate care se puneau la dispoziție, înainte de revolta populară, pentru aceste două instrumente nu reflectă importanța politică pe care SEAE și Comisia o acordă democrației și drepturilor omului în planul de acțiune (a se vedea punctul 24). Valoarea lor este scăzută și în comparație cu asistența care se alocă prin IEVP pentru aceste două domenii (a se vedea secțiunea precedentă) [13], precum și în comparație cu sumele care se alocă pentru sprijinul bugetar. În cazul IEDDO, valoarea medie a finanțării anuale acordate între 2008 și 2010 se ridica la nu mai mult de 875000 de euro, cu toate că numărul mediu de cereri de finanțare depuse anual era de 40 de cereri. Nu se acordau decât între patru și șapte granturi pe an, cu o valoare medie de aproximativ 150000 de euro. Alocările au fost la fel de modeste și în cazul programului tematic derulat sub umbrela ICD cu privire la actorii nestatali, după introducerea acestuia în 2010 [14].

33. Comisia nu a întreprins încă niciun exercițiu de identificare a tuturor organizațiilor societății civile din Egipt. Deoarece nu dispune de informații detaliate cu privire la acestea, i-a fost mai dificil să se asigure că sunt luate în considerare toate punctele de vedere ale acestor organizații variate referitor la conținutul cererilor anuale de propuneri care se organizau pentru programele UE. Din același motiv, s-au întâmpinat dificultăți și în ceea ce privește conceperea unor cereri de propuneri care să fie adaptate la capacitatea acestor organizații [15].

34. Implementarea asistenței furnizate prin IEDDO și prin programul tematic derulat sub umbrela ICD cu privire la actorii nestatali a fost încetinită de durata lungă a procedurii Comisiei de organizare a cererilor de propuneri. În cazul eșantionului de contracte examinate, durata medie dintre termenul stabilit pentru organizațiile societății civile pentru depunerea propunerilor de proiecte și semnarea de către Comisie a contractului de grant pentru finanțarea proiectului era de 8,5 luni, în ciuda valorilor mici ale contractelor și în pofida faptului că, adeseori, calendarul de implementare este de doar 24 de luni.

35. Nouă dintre cele 14 proiecte semnate din cadrul eșantionului au înregistrat întârzieri ca urmare a procedurilor lungi de aprobare de către Ministerul Solidarității și Justiției Sociale din Egipt [16]. În aceste cazuri, Comisia a avut o atitudine binevoitoare și adoptat o abordare flexibilă, suspendând în mod sistematic perioada de implementare a proiectului până la primirea aprobărilor necesare de către organizațiile în cauză.

36. În cazul a trei dintre cele cinci proiecte din eșantion care fuseseră finalizate, se obținuseră realizările care fuseseră planificate în beneficiul grupurilor-țintă. Celelalte două proiecte nu și-au îndeplinit în totalitate obiectivele, în cea mai mare parte din cauza ingerințelor autorităților egiptene. Contribuția proiectelor la ameliorarea guvernanței a fost simțită mai degrabă la un nivel foarte local.

EXISTĂ UN DIALOG PE TEMA DREPTURILOR OMULUI ȘI A DEMOCRAȚIEI, DAR NU SE ÎNTREPRIND PREA MULTE ACȚIUNI ÎN ACEST SENS

37. După îndelungate negocieri, Comisia a reușit să obțină acordul autorităților egiptene pentru a înființa o subcomisie pe probleme politice sub egida Comisiei de asociere. Denumirea acestei subcomisii reflectă însă compromisul care a fost găsit: "Subcomisia pentru probleme politice: drepturile omului și democrația – probleme internaționale și regionale". Comisia, pe de o parte, dorea să axeze dialogul pe tema drepturilor omului și a democrației, în timp ce partea egipteană intenționa, de cealaltă parte, să se concentreze pe problemele de securitate internațională, în concordanță cu ambiția sa de a dezvolta un parteneriat strategic cu UE.

38. Subcomisia s-a reunit o dată pe an între 2008 și 2010. Reprezentanții UE au început să ridice din ce în ce mai frecvent probleme cruciale legate de drepturile omului și de democrație în Egipt, printre care tortura, dreptul de asociere și libertatea de exprimare, legea restrictivă care se aplică ONG-urilor [17], precum și menținerea în vigoare a "legilor de urgență". Drept reacție însă, partea egipteană punea accentul pe chestiunile internaționale și oferea asigurări reprezentanților UE că se luau măsuri în legătură cu problemele de guvernanță de pe plan intern sau minimizau importanța acestor probleme. Autoritățile egiptene susțineau, în egală măsură, că problemele legate de drepturile omului erau tratate cu ajutorul programului IEVP pe această temă, cu toate că, în realitate, încercau în permanență să întârzie implementarea acestui proiect (a se vedea punctul 29).

39. Comisia nu a reușit să se asigure că autoritățile egiptene dădeau curs, în practică, prin intermediul unor acțiuni concrete, problemelor pe care le ridica cu ocazia dialogului derulat în cadrul subcomisiei. Chiar și atunci când, la sfârșitul reuniunii, aceste probleme erau acceptate pe lista acțiunilor care urmau să fie întreprinse, nu se dădea în general curs punerii lor în aplicare. De exemplu, una dintre acțiunile incluse pe listă de subcomisie în 2009 era "explorarea posibilității de a utiliza asistența tehnică furnizată de UE cu scopul de a acorda consultanță Egiptului pe tema legislației care se aplică ONG-urilor în statele membre", dar această acțiune nu a fost niciodată implementată.

40. Și în rapoartele intermediare referitoare la punerea în aplicare a planurilor de acțiune, Comisia a semnalat existența unor probleme sensibile legate de drepturile omului și de democrație și a adoptat un ton extrem de critic. Rapoartele nu au făcut însă nicio mențiune la dificultățile întâmpinate în ceea ce privește implementarea asistenței UE care este destinată să remedieze aceste probleme. Totodată, până la publicarea raportului intermediar privind anul 2011 [18], Comisia nu propusese niciodată în aceste rapoarte măsurile pe care le-ar fi putut întreprinde autoritățile egiptene pentru a soluționa problemele ridicate.

41. Comisia nu a pus în practică opțiunea de a reduce sau de a suspenda asistența acordată de UE ca modalitate de a da un curs criticilor pe care le-a adus în rapoartele intermediare cu privire la încălcările drepturilor omului, cu toate că acordul de asociere, Regulamentul IEVP (a se vedea punctele 11 și 15) și acordurile de finanțare încheiate pentru diversele programe conțin clauze privind drepturile omului. Dat fiind că sprijinul bugetar finanțează în mod direct bugetul național, reducerea sau suspendarea lui ar fi putut constitui un instrument puternic pentru susținerea problematicii drepturilor omului, însă nu s-a recurs la aceste modalități înainte de revolta populară.

INEXISTENȚA UNUI PLAN DE REFORMĂ A GESTIUNII FINANȚELOR PUBLICE

42. Planul de acțiune UE-Egipt abordează un număr de priorități ale reformei gestiunii finanțelor publice, deși nu în mod detaliat. Planul menționează, de asemenea, necesitatea sporirii transparenței și a revizuirii politicii de combatere a corupției, dar fără să pună accentul pe importanța soluționării acestei probleme și fără să o includă printre cele 19 domenii de mare prioritate.

43. Unul dintre instrumentele esențiale prin care Comisia promovează reforma gestiunii finanțelor publice în țările partenere este sprijinul bugetar. Politica Comisiei aduce în prim plan necesitatea ca țările care primesc sprijin bugetar să pună în aplicare un plan de reformă a gestiunii finanțelor publice, cu ajutorul căruia să se poată ierarhiza în funcție de priorități și să se poată coordona reformele. Cu toate acestea, deși un procent de aproximativ 60 % din asistența acordată de UE este canalizat prin intermediul sprijinului bugetar, Comisia nu a cerut autorităților egiptene să elaboreze un astfel de plan.

44. În 2009, Comisia a finanțat efectuarea unei evaluări a cheltuielilor publice și a responsabilității financiare, care a avut drept obiect situația gestiunii finanțelor publice din Egipt. Exercițiul a pus în lumină deficiențe în domenii-cheie ale acestei gestiuni, inclusiv în ceea ce privește auditul extern și controlul legislativ al rapoartelor de audit. Cu toate acestea, exercițiul nu a fost urmat de măsuri ferme prin care să se instituie un program de reformă. Abia în decembrie 2011, Ministerul Finanțelor a adoptat foaia de parcurs a Fondului Monetar Internațional (FMI), care conține fundamentul pentru un program de reformă a gestiunii finanțelor publice [19].

45. Egiptul nu dispune încă de o strategie de combatere a corupției, cu toate că unul dintre obiectivele proiectului anticorupție finanțat prin IEVP și demarat în 2011 era tocmai de a elabora o astfel de strategie (a se vedea punctul 52).

DEFICIENȚELE MAJORE CARE AFECTEAZĂ GESTIUNEA FINANȚELOR PUBLICE NU SUNT REMEDIATE

46. Ritmul reformei gestiunii finanțelor publice în Egipt a fost unul lent, iar programele de sprijin bugetar sectorial nu au avut decât o contribuție limitată la aceste reforme. De exemplu:

(a) Nu s-au realizat progrese semnificative în ceea ce privește crearea unei funcții de audit intern care să fie eficace, deși acest domeniu fusese semnalat în Planul de acțiune UE-Egipt din 2007. Ministerul Finanțelor solicitase sprijinul Comisiei în acest sens pentru prima dată în luna iunie 2009, dar singurul ajutor concret oferit de Comisie până la data auditului a constat în organizarea, în iunie 2011, a unui seminar la nivel regional pe această temă [20].

(b) Autoritățile egiptene au început, în 2006, demersurile în vederea creării unui cont unic de trezorerie, care reprezintă un instrument esențial pentru consolidarea și gestiunea lichidităților aflate la dispoziția guvernului. Până în luna iunie 2012, aproximativ 500 de unități contabile ale guvernului dintr-un total de 2600 fuseseră integrate în contul unic de trezorerie. Deși Comisia a introdus progresele înregistrate în această privință printre condițiile pentru programul de sprijin bugetar pentru sectorul de sănătate, această condiție nu a avut un efect stimulativ semnificativ.

(c) Ritmul de implementare a sistemului informațional pentru gestiunea financiară de stat a fost, în egală măsură, lent din cauza resurselor insuficiente și a priorității scăzute pe care i-o acordă Ministerul Finanțelor, în pofida condițiilor impuse de Comisie în materie.

(d) S-au realizat progrese în ceea ce privește elaborarea unui cadru-pilot de cheltuieli pe termen mediu și întocmirea bugetului pe programe în sectorul educației. Cu toate acestea, extinderea ulterioară a acestor proiecte-pilot la alte ministere este deocamdată un proces în curs de derulare.

47. Comisia nu a utilizat programele sale de sprijin bugetar sectorial ca un mijloc prin care să abordeze deficiențele majore, prezentate mai jos, care afectează gestiunea finanțelor publice:

(a) O serie de domenii importante ale bugetului sunt lipsite de transparență. Cheltuielile militare nu sunt declarate și, în plus, nu există informații cu privire la cheltuielile administrației prezidențiale.

(b) O sumă de cel puțin 36 de miliarde de lire egiptene (aproximativ 4 miliarde de euro), echivalentul a 2,4 % din PIB-ul egiptean, este deținută de autoritățile egiptene în afara bugetului de stat, în așa-numitele "fonduri speciale". Nu se cunosc nici volumul exact al acestor fonduri, nici scopurile sau modalitățile în care se utilizează acestea. Comisia nu a recurs la programele sale SBS pentru a aborda în mod specific această problemă.

(c) Nu s-au realizat deloc progrese în ceea ce privește reforma auditului extern. Organizația Centrală de Audit (Central Auditing Organisa- tion – CAO), instituția supremă de audit a Egiptului, era direct subordonată președintelui Mubarak, iar rapoartele sale de audit sunt în cea mai mare parte secrete. Lipsa de reformă și de transparență a CAO constituie un impediment grav în calea îmbunătățirii gestiunii finanțelor publice.

48. Conform politicii Comisiei, o implementare satisfăcătoare, per ansamblu, a reformelor în domeniul gestiunii finanțelor publice constituie o condiție generală pentru acordarea sprijinului bugetar. Totuși, Comisia nu a stabilit criterii clare, sub forma unor repere temporale și a unor valori de referință anuale, pentru monitorizarea și evaluarea a ceea ce constituie un ritm adecvat de progres al reformelor și a continuat să efectueze plăți în contul sprijinului bugetar în pofida ritmului lent de implementare a acestora.

49. Comisia a fost singurul donator care a acordat sprijin bugetar Egiptului. Prin urmare, nu s-a pus problema coordonării cu alți donatori în vederea creșterii proporției din finanțare care să fie supusă unor condiții și în vederea sporirii în acest mod a efectului său stimulativ.

50. Deși, în majoritatea țărilor, programele de sprijin bugetar implementate de UE se derulează în tandem cu acordarea de asistență tehnică, prin intermediul căreia se oferă consultanță privind reformele din domeniul gestiunii finanțelor publice, în cazul Egiptului, asistența tehnică a fost utilizată într-o măsură foarte redusă. De altfel, până în luna decembrie 2011, nu a fost finanțat niciun proiect de asistență tehnică care să vizeze în mod specific reformele din domeniul gestiunii finanțelor publice [21]. Mai mult, programele SBS nu au fost însoțite de acordarea de finanțare organizațiilor societății civile, pentru ca acestea să își dezvolte rolul în ceea ce privește monitorizarea bugetului național.

PROGRESE LIMITATE ÎN CEEA CE PRIVEȘTE COMBATEREA CORUPȚIEI

51. În ciuda problemelor grave cu care se confruntă Egiptul în domeniul corupției [22], programele SBS nu au realizat prea multe în direcția abordării directe a acestora. În alte țări, unele programe de sprijin bugetar acordat de UE cuprindeau condiții speciale referitoare la corupție, dar nu același lucru s-a întâmplat în cazul Egiptului. Principala excepție o constituia faptul că programul SBS din sectorul educației prevedea acordarea de asistență tehnică pentru realizarea unei anchete de urmărire a cheltuielilor publice. Parțial, prin introducerea acestei anchete, se avea în vedere identificarea "surselor de scurgere" din sectorul educației, însă exercițiul nu a fost unul foarte eficace.

52. Principalul proiect finanțat de UE care viza în mod specific combaterea corupției a fost aprobat în 2008 pentru o sumă de 2,55 milioane de euro. Acesta era singurul proiect care a primit finanțare semnificativă din partea unui donator și care a fost lansat în acest domeniu în perioada anterioară revoltei populare. Implementarea lui a întâmpinat însă dificultăți, iar Comisia nu l-a supus unei monitorizări suficiente, în ciuda importanței de care se bucura. Dat fiind că proiectul a fost doar recent demarat și că a înregistrat deja întârzieri, rezultatele lui sunt deocamdată limitate. Cu toate acestea, perspectivele sale de sustenabilitate par să fie bune, având în vedere preocuparea existentă în prezent pe scară largă la nivelul opiniei publice egiptene cu privire la corupție.

COMISIA NU A FOLOSIT ÎN MOD ADECVAT CADRUL DE COOPERARE AFERENT POLITICII EUROPENE DE VECINĂTATE PENTRU A ABORDA CHESTIUNEA GESTIUNII FINANȚELOR PUBLICE ȘI CEA A CORUPȚIEI

53. Nici Comisia, nici autoritățile egiptene nu au inclus chestiunea gestiunii finanțelor publice pe agenda Comisiei de asociere, iar cele opt subcomisii nu aveau nici ele această temă în mandatul ce le-a fost conferit. Exista posibilitatea de a apela la reuniunile anuale organizate în vederea derulării dialogului economic dintre UE și Egipt pentru a aborda această chestiune, dar nu s-a dat curs acestei opțiuni.

54. Aspectele legate de corupție au fost dezbătute în cadrul subcomisiei pentru justiție și securitate, care s-a reunit o dată pe an în perioada 2007-2010. A existat un anumit schimb de informații cu privire la inițiativele de combatere a corupției, dar apelurile repetate la cooperare formulate de ambele părți nu s-au tradus în acțiuni concrete. În plus, dialogul nu s-a concretizat în lansarea unor proiecte noi în cadrul IEVP și nici nu a abordat problema dificultăților întâmpinate în ceea ce privește demararea proiectului din 2008 finanțat prin IEVP (a se vedea punctul 52). Sfera largă de competență a subcomisiei și timpul limitat prevăzut pentru reuniunile acesteia au constituit factori care au îngreunat discuțiile în profunzime, procesul decizional și urmărirea implementării.

55. Rapoartele intermediare privind stadiul PEV au acordat prea puțină atenție gestiunii finanțelor publice, cu toate că au început să adopte un ton mai critic. Astfel, raportul pe 2010 a semnalat ritmul lent, per ansamblu, al reformei gestiunii finanțelor publice, în timp ce raportul pe 2011 a atins pentru prima dată problema bugetului militar, criticând eforturile armatei de a-și ține bugetul departe de orice control civil sau democratic. Acest subiect merită însă să i se acorde o atenție mult mai mare.

56. În mod similar, tema corupției a fost și ea doar foarte pe scurt abordată în rapoartele intermediare ale Comisiei. În perioada 2007-2010, aceste rapoarte abordau un ton relativ pozitiv atunci când erau discutate progresele realizate, trecând cu vederea dificultățile fundamentale existente în acest domeniu. Raportul pe 2011 a adoptat un ton mai critic, recunoscând corupția ca o problemă majoră.

PUȚINE SCHIMBĂRI CA REACȚIE LA REVOLTA POPULARĂ

PROGRAMELE DE ASISTENȚĂ AU RĂMAS ÎN MARE MĂSURĂ NESCHIMBATE, ÎN CIUDA REVIZUIRII POLITICII EUROPENE DE VECINĂTATE

57. Înainte de "primăvara arabă" din 2011, Înaltul Reprezentant și Comisia au lansat, în iulie 2010, o revizuire globală a politicii europene de vecinătate, care a implicat consultări cu statele membre, țările partenere și societatea civilă în vederea determinării modalităților prin care această politică poate deveni mai eficace. Rezultatul acestei revizuiri a fost publicat, în mai 2011, într-o comunicare comună intitulată "Un răspuns nou în contextul schimbărilor din țările vecine" [23]. Obiectivul principal al acestei comunicări a fost acela de a sublinia sprijinul oferit de UE pentru reformele democratice, propunând să ofere țărilor stimulente pentru a avansa în această direcție – un demers cunoscut sub denumirea de "mai mult pentru mai mult": mai multe fonduri din partea UE, un mai bun acces la piața UE și posibilități mai bune de călătorie pe teritoriul UE, în schimbul mai multor reforme democratice [24]. În iulie 2011 a fost numit un reprezentant special al UE pentru regiunea sud-mediteraneană, care să se implice în punerea în aplicare a revizuirii [25].

58. De altfel, o comunicare din 2007 a Comisiei publicată după lansarea IEVP făcuse deja referire la abordarea "mai mult pentru mai mult": "PEV constituie un parteneriat pentru reformă care oferă "mai multe pentru mai mulți": cu cât un partener se implică mai mult în relația cu Uniunea, cu atât mai mult aceasta din urmă poate oferi un sprijin complet în materie de politică și economie și prin intermediul unei cooperări financiare și tehnice" [26].

59. Cu toate că, per ansamblu, revizuirea politicii europene de vecinătate a implicat consultări extinse, factorii interesați care activau în Egipt au fost consultați doar într-o măsură foarte limitată:

(a) Nu s-a realizat, înainte de revolta populară, niciun studiu aprofundat și nicio evaluare specifică în vederea identificării cauzelor care ar putea să explice eficacitatea limitată a asistenței acordate prin IEVP Egiptului.

(b) Deși în luna octombrie 2010, în cadrul procesului de revizuire a PEV, Comisia a organizat o reuniune la care au participat înalți funcționari din țările partenere, printre care și Egipt, reuniunea la nivel ministerial planificată pentru începutul anului 2011 nu a mai avut loc.

(c) Consultările în vederea revizuirii PEV cu ONG-urile care activează în Egipt au fost foarte limitate. Comisia a organizat o reuniune în luna noiembrie 2010 la Bruxelles, la care au fost convocate ONG-uri din toate țările partenere în cadrul PEV, dar invitația a fost transmisă cu prea puțin timp înainte și doar unui număr de șase ONG-uri egiptene, dintre care doar una a participat.

60. După revolta populară, SEAE și Comisia au procedat, de asemenea, la revizuirea documentului de strategie de țară 2007-2013 și a programului indicativ național 2011-2013, cu scopul de a stabili dacă acestea continuă să fie pertinente în noul context. Conform concluziilor acestor instituții, nu era necesară revizuirea formală a celor două documente, întrucât asistența pe care o prevedeau acestea avea o sferă de aplicare suficient de largă și de flexibilă. Programul indicativ național 2011-2013 se bazase pe un document de strategie de țară care fusese revizuit în 2009. Acesta adoptase o perspectivă pozitivă cu privire la evoluția situației drepturilor omului și a democrației în Egipt, susținând că era necesar "să se consolideze realizările obținute până în acel moment și să se încurajeze luarea mai multor măsuri îndrăznețe în vederea reformei politice". În mod similar, revizuirea de către Delegația UE a programului de asistență prin IEVP propus pentru 2011 nu a condus nici ea la modificări importante [27].

61. Așteptările ar fi fost, în special în ceea ce privește documentul de strategie de țară și programul național indicativ, ca SEAE și Comisia să propună mai multe schimbări care să țină seama de contextul de după revolta populară și de revizuirea politicii europene de vecinătate. Această ipoteză trebuie formulată însă sub rezerva faptului că, atât timp cât s-a aflat la putere, în calitate de guvern interimar în perioada de 18 luni de după revolta populară, Consiliul Suprem al Forțelor Armate a limitat posibilitățile de dezvoltare a unei strategii de asistență complet noi cu autoritățile egiptene.

ACCENT MAI SCĂZUT PE DREPTURILE FEMEILOR ȘI ALE MINORITĂȚILOR

62. Revizuirea politicii europene de vecinătate pune accentul pe necesitatea de a dispune de o "democrație solidă", subliniind importanța nu numai a alegerilor, ci și a independenței sistemului judiciar, a tragerii la răspundere a poliției și a armatei și a necesității de a combate corupția. Toate aceste aspecte constituie probleme majore în Egipt, unde există un contrast profund între conceptul de "democrație solidă" și nivelul pur declarativ al angajamentului pentru democrație adoptat de autorități anterior revoltei populare.

63. În schimb, revizuirea politicii a pus mai puțin accent pe două aspecte ale "democrației solide" care prezintă o importanță deosebită în Egipt și care sunt periclitate după revolta populară:

(a) drepturile minorităților: violențele sectare s-au intensificat, creștinii fiind grupul care este cel mai grav afectat de acestea. Anchetele în legătură cu violențele fie au avansat extrem de încet, fie sunt inexistente [28];

(b) drepturile femeilor: deși acesta constituie unul dintre domeniile în care se realizaseră anumite progrese în ultimul deceniu al regimului Mubarak, după revolta populară această evoluție este pusă în pericol. În urma revoltei, noul parlament a cerut desființarea unui număr de instituții care sprijineau drepturile femeilor. Acesta a solicitat, de asemenea, reducerea vârstei legale de căsătorie, dezincriminarea mutilării genitale feminine și revizuirea Legii privind statutul persoanelor și a Legii copilului în conformitate cu principiile Sharia.

În afară de impactul asupra respectării drepturilor omului, înregistrarea de noi regrese în aceste domenii riscă să exacerbeze problemele economice existente, în special prin prisma efectului negativ pe care îl au asupra turismului și a încrederii investitorilor străini și naționali.

64. Deocamdată, SEAE și Comisia nu au demarat decât un număr restrâns de inițiative noi de finanțare în aceste două domenii ca urmare a revizuirii PEV. Printre acestea se numără noile teme adoptate pentru cererile de propuneri organizate pentru 2011 și 2012 în vederea acordării de finanțare prin IEDDO, teme care includ promovarea toleranței, a pluralismului și a dialogului intercultural. Finanțarea nu s-a ridicat însă decât la aproximativ 500000 de euro în cazul bugetului pentru 2011. Principala nouă inițiativă în materie de finanțare a sprijinirii drepturilor femeilor a fost propunerea de a transfera suma de 4 milioane de euro de la componenta care a fost anulată din cadrul programului IEVP pentru drepturile omului și democrație [a se vedea punctul 29 litera (c)] în contul unui proiect implementat în colaborare cu Entitatea Organizației Naţiunilor Unite pentru Egalitatea de Gen şi Emanciparea Femeii destinat sprijinirii drepturilor femeilor și a mijloacelor de câștigare a existenței aflate la dispoziția acestora.

NOILE INSTRUMENTE DE SPRIJIN PENTRU ORGANIZAȚIILE SOCIETĂȚII CIVILE AU AVUT UN IMPACT LIMITAT PÂNĂ ÎN PREZENT

65. În concordanță cu accentul plasat pe dezvoltarea unei "democrații solide", revizuirea politicii evidențiază rolul important care revine societății civile. În consecință, noua politică propune două inițiative noi în acest domeniu, Facilitatea pentru societatea civilă și Fondul european pentru democrație.

66. Unul dintre scopurile speciale pentru care a fost creat Fondul european pentru democrație este furnizarea de sprijin organizațiilor societății civile care nu sunt înregistrate. Acest instrument are șanse să constituie un mijloc eficace de a soluționa problemele întâmpinate de organizațiile societății civile în Egipt atât anterior, cât și ulterior revoltei populare. Fondul are drept obiectiv să permită, de asemenea, proceduri pentru finanțarea acestor organizații care să fie mai flexibile decât cele aplicabile în acest moment. Totuși, încă nu s-a demarat furnizarea de asistență prin intermediul acestui instrument, deoarece acesta era încă în curs de a fi creat la mijlocul anului 2012 și se confruntă cu dificultăți în ceea ce privește atragerea de fonduri.

67. Facilitatea pentru societatea civilă abia devenise operațională la momentul auditului, iar alocarea repartizată Egiptului pentru 2011 se ridica la doar 600000 de euro. Suplimentarea, după revolta populară, a fondurilor pentru IEDDO și pentru programul tematic derulat sub umbrela ICD privind actorii nestatali a fost și ea modestă, în pofida creșterii numărului de cereri de finanțare din partea organizațiilor societății civile. Finanțarea acordată prin Facilitatea pentru societatea civilă riscă să se suprapună cu finanțarea acordată în prezent prin Fondul european pentru democrație, prin IEDDO și prin programul tematic derulat sub umbrela ICD privind actorii nestatali.

68. Autoritățile egiptene sunt în curs de a revizui actuala lege privind ONG-urile, care este foarte restrictivă, însă este neclar în ce măsură noua lege, prevăzută pentru 2013, va aduce o liberalizare semnificativă.

SPRIJINUL BUGETAR: SUNT POSIBILE PROGRESE, DAR ESTE NECESARĂ APLICAREA STRICTĂ A CONDIȚIILOR REVIZUITE

69. Revizuirea politicii europene de vecinătate a acoperit și modificările prevăzute pentru sprijinul bugetar. Modificările aduse efectiv au fost prezentate ulterior în Comunicarea Comisiei: "Abordarea viitoare a sprijinului bugetar al UE destinat țărilor terțe" [29]. Anumite elemente ale abordării revizuite prezintă relevanță pentru Egipt:

(a) Comisia va acorda o atenție specială combaterii corupției, considerând că aceasta este complementară cu gestiunea finanțelor publice, care constituie o condiție generală pentru acordarea sprijinului bugetar.

(b) Transparența și supravegherea bugetară vor deveni un nou criteriu de eligibilitate pentru acordarea sprijinului bugetar.

(c) O coordonare mai strânsă cu ceilalți donatori va intensifica efectul de levier asupra dialogului politic și a dialogului legat de reformele politicilor și va spori impactul asupra fondurilor.

70. Beneficiile potențiale ale noii direcții date politicii nu se vor materializa însă decât în cazul în care Comisia adoptă o abordare mai strictă decât cea aplicată înainte de revolta populară pentru a stabili dacă sunt îndeplinite efectiv criteriile de eligibilitate. Mai mult, în timp ce noua politică privind sprijinul bugetar prevede asumarea unui angajament față de respectarea drepturilor omului și a democrației ca o condiție pentru acordarea sprijinului bugetar general (cunoscut de acum înainte sub numele de "contracte de bună guvernanță și dezvoltare"), situația nu este la fel de clară în cazul sprijinului bugetar sectorial (cunoscut de acum înainte sub numele de "contracte de reformare sectorială"), acesta din urmă fiind forma sub care s-a acordat sprijin bugetar în Egipt [30].

71. Programele de sprijin bugetar sectorial care sunt în curs de implementare în Egipt nu au fost modificate după revolta populară pentru a ține seama de această abordare revizuită. Până la sfârșitul primului semestru al anului 2012, nu fuseseră încă demarate activitățile privind implementarea foii de parcurs a Fondului Monetar Internațional (a se vedea punctul 44).

CONCLUZII ȘI RECOMANDĂRI

CONCLUZII

72. Per ansamblu, Comisia Europeană și SEAE nu au reușit să gestioneze în mod eficace sprijinul pe care îl acordă Uniunea Europeană în vederea îmbunătățirii guvernanței în Egipt, în parte din cauza condițiilor dificile pe care le-au întâmpinat în Egipt, dar și din cauza deficiențelor care afectează modul în care SEAE și Comisia au gestionat cooperarea Uniunii Europene cu această țară. Anterior producerii revoltei populare, Comisia a încercat să abordeze o serie de aspecte esențiale în materie de guvernanță, dar nu a fost în măsură să găsească o modalitate de a obține rezultate concrete. După revoltă, în urma revizuirii de către SEAE și de către Comisie a politicii europene de vecinătate, au fost evidențiate un număr de domenii în care era necesară o cooperare mai eficace, dar, până în prezent, s-au obținut puține rezultate în acest sens.

73. Înainte de revolta populară, Comisia a inclus în planul de acțiune un număr mare de aspecte care țineau de domeniul democrației și al drepturilor omului, dar nu a avut o strategie clară pentru a le da prioritate și pentru a le implementa. Deși anumite probleme importante fuseseră ridicate și în cadrul dialogului purtat cu autoritățile egiptene, Comisia nu s-a asigurat că aceste discuții se concretizează în acțiuni specifice. Același lucru este valabil și pentru rapoartele intermediare anuale publicate cu privire la Egipt.

74. Înainte de revolta populară, Comisia a depus eforturi considerabile pentru a crea și a implementa un program de o anumită anvergură privind drepturile omului în cadrul IEVP, dar acesta a avut realizări limitate până în prezent, principala cauză fiind lipsa de cooperare din partea autorităților egiptene. Cu toate că nu s-au făcut progrese în domeniul drepturilor omului și al democrației, Comisia a continuat să acorde sume mari de bani guvernului egiptean, în special sub forma sprijinului bugetar. Proiectele finanțate de Comisie direct prin intermediul organizațiilor societății civile s-au bucurat de mai mult succes, însă sumele canalizate către acestea au fost foarte reduse.

75. Gestiunii finanțelor publice și problemelor de corupție nu li s-a acordat o prioritate ridicată în Planul de acțiune UE-Egipt, în pofida problemelor considerabile care există în aceste domenii. Nu s-a creat un forum de dialog pe tema gestiunii finanțelor publice în cadrul pus la dispoziție de Comisia de asociere, iar rapoartele intermediare nu au acordat decât prea puțină atenție acestor subiecte și, până recent, au avut tendința de a prezenta o imagine exagerat de optimistă a rezultatelor obținute în aceste domenii.

76. Sprijinul bugetar a reprezentat principalul mecanism prin care Comisia a acordat asistență Egiptului, iar unul dintre obiectivele sale primordiale este îmbunătățirea gestiunii finanțelor publice. Progresele obținute în îndeplinirea acestui obiectiv au fost lente și anumite deficiențe majore care afectează această gestiune nu au fost abordate. Comisia, care este singurul donator care furnizează sprijin bugetar, a dat dovadă de prea multă flexibilitate prin faptul că a considerat că autoritățile egiptene implementau în mod satisfăcător reformele gestiunii finanțelor publice, o condiție esențială pentru primirea sprijinului bugetar.

77. Comisia nu a utilizat sprijinul bugetar pentru a aborda în mod direct problema corupției, cu toate că, în alte țări, aceasta era practica curentă. Un proiect important de combatere a corupției a primit finanțare din partea Comisiei, dar a suferit întârzieri și nu a fost monitorizat într-o măsură suficientă de aceasta. Deocamdată, proiectul nu a condus la rezultate importante, iar perspectivele sale de sustenabilitate depind de cursul pe care îl vor da autoritățile egiptene cererii publicului de a se lua măsuri în vederea soluționării problemei corupției.

78. Revizuirea politicii europene de vecinătate, care a avut loc după revolta populară, marchează eforturile considerabile depuse de SEAE și de Comisie în vederea îmbunătățirii eficacității sprijinului acordat țărilor partenere în cadrul acestei politici, printre care se numără și Egiptul. Această revizuire nu s-a concretizat însă în aducerea unor modificări semnificative sprijinului care se acordă Egiptului, în special din cauza condițiilor dificile care predomină pe teren în această țară. Faptul că se pune accent pe o "democrație solidă" prezintă relevanță în cazul Egiptului, dar drepturile femeilor și ale minorităților, deși constituie probleme majore în această țară, nu au fost aduse în prim plan cu ocazia revizuirii și nici în cadrul noilor forme ulterioare de asistență. Au fost create două mecanisme noi pentru a oferi sprijin societății civile, dar, în practică, asistența oferită până în prezent în Egipt prin aceste noi instrumente a fost una limitată.

79. În urma revizuirii recente a sprijinului bugetar, au fost identificate anumite domenii importante în care sunt necesare îmbunătățiri și s-au specificat condiții noi și mai stricte de eligibilitate. Impactul acestora din urmă va depinde însă în mare măsură de rigoarea cu care vor fi puse în aplicare.

RECOMANDĂRI

80. În ceea ce privește drepturile omului și democrația, SEAE și Comisia ar trebui să profite de noul context existent după producerea revoltei populare:

(a) pentru a identifica un număr restrâns de priorități în domeniul drepturilor omului și al democrației, priorități cărora să le corespundă valori-țintă stabilite în funcție de anumite valori de referință, și pentru a dezvolta un dialog intensificat cu autoritățile egiptene pe tema acestora;

(b) pentru a revizui bugetul alocat instrumentului IEDDO și programului tematic derulat sub umbrela ICD privind actorii nestatali, adaptându-l în funcție de angajamentul față de "democrația solidă" exprimat în urma revizuirii politicii europene de vecinătate și redirecționând o parte din resursele aferente asistenței acordate prin IEVP către aceste instrumente în acele cazuri în care autoritățile egiptene nu dau dovadă de o cooperare suficientă în cadrul programelor IEVP privind guvernanța;

(c) pentru a evita suprapunerea și dispersia finanțărilor între diferitele instrumente folosite în acest domeniu (IEDDO, programul tematic derulat sub umbrela ICD privind actorii nestatali, Facilitatea pentru societatea civilă, Fondul european pentru democrație);

(d) pentru a accelera sprijinul care se acordă organizațiilor societății civile, în special în etapa cererilor de propuneri, și pentru a crește flexibilitatea acestuia și a-l adapta la capacitatea lor organizațională;

(e) pentru a aplica cu rigurozitate condițiile stabilite în legătură cu drepturile omului și cu "democrația solidă".

81. În ceea ce privește gestiunea finanțelor publice și combaterea corupției, SEAE și Comisia ar trebui să accelereze progresele realizate în materie:

(a) punând mai mult accent pe aceste probleme în noul plan de acțiune, în special în vederea garantării transparenței bugetare și a unui audit extern complet independent;

(b) creând o subcomisie în cadrul furnizat de acordul de asociere care să fie consacrată în mod special gestiunii finanțelor publice și combaterii corupției;

(c) sprijinind autoritățile egiptene în eforturile lor de implementare a foii de parcurs a Fondului Monetar Internațional și convenind cu acestea termene intermediare clare pentru implementarea acesteia.

82. În ceea ce privește consolidarea gestiunii sprijinului bugetar, SEAE și Comisia ar trebui să procedeze la o reexaminare în concordanță cu noua politică a UE privind sprijinul bugetar, pentru a stabili dacă este în continuare adecvat să se acorde sprijin bugetar Egiptului. Ar trebui să se aplice cu strictețe criteriile de eligibilitate precum respectarea drepturilor omului, transparența și supravegherea bugetară și ar trebui, de asemenea, tratată cu seriozitate problema corupției.

Prezentul raport a fost adoptat de Camera III, condusă de domnul Karel PINXTEN, membru al Curții de Conturi, la Luxemburg, în ședința sa din 14 mai 2013.

Pentru Curtea de Conturi

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Președinte

[1] Articolul 21 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană prevede următoarele: "Acțiunea Uniunii pe scena internațională are la bază principiile care au inspirat crearea, dezvoltarea și extinderea sa și pe care intenționează să le promoveze în lumea întreagă: democrația, statul de drept, universalitatea și indivizibilitatea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, respectarea demnității umane, principiile egalității și solidarității, precum și respectarea principiilor Cartei Organizației Națiunilor Unite și a dreptului internațional. Uniunea depune toate eforturile pentru a dezvolta relații și a construi parteneriate cu țările terțe și cu organizațiile internaționale, regionale sau globale care împărtășesc principiile prevăzute".

[2] Celelalte țări vecine care beneficiază de politica europeană de vecinătate sunt: Algeria, Armenia, Azerbaidjan, Belarus, Georgia, Israel, Iordania, Liban, Libia, Moldova, Maroc, teritoriile palestiniene ocupate, Siria, Tunisia și Ucraina.

[3] 1. Dialog politic intensificat, dezvoltare economică și socială și reformă; 2. Chestiuni legate de comerț, piață și reforma de reglementare; 3. Transporturile, energia și mediul; 4. Migrație, integrare socială, justiție și securitate; 5. Știință și tehnologie, cercetare și dezvoltare, societatea informațională și cooperarea în domeniul audiovizualului; 6. Contactele interpersonale.

[4] Regulamentul (CE) nr. 1638/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 octombrie 2006 de stabilire a dispozițiilor generale privind instituirea unui instrument european de vecinătate și de parteneriat (JO L 310, 9.11.2006, p. 1).

[5] Regulamentul (CE) nr. 2698/2000 al Consiliului din 27 noiembrie 2000 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1488/96 privind măsurile financiare și tehnice de susținere (MEDA) a reformei structurilor economice și sociale în cadrul parteneriatului euromediteranean (JO L 311, 12.12.2000, p. 1).

[6] Sprijinul bugetar acordat de Comisie poate lua două forme: sprijinul bugetar general (SBG) și sprijinul bugetar sectorial (SBS). SBG pune accentul mai mult pe sprijinirea planurilor de dezvoltare națională, în timp ce SBS se axează pe strategiile de sector. În conformitate cu abordarea sa generală de a acorda sprijin bugetar țărilor cu venituri medii inferioare, Comisia a recurs în mod exclusiv, pentru Egipt, la această ultimă formă de sprijin.

[7] Auditul nu a acoperit sprijinul furnizat de UE prin intermediul programului anterior, "MEDA" (a se vedea punctul 15).

[8] Auditorii nu au examinat decât aspectele legate de gestiunea finanțelor publice și de combatere a corupției din cadrul acestor programe.

[9] COM(2005) 72 final, 2 martie 2005.

[10] (i) intensificarea dialogului politic și a cooperării în legătură cu valorile comune; (ii) creșterea eficacității instituțiilor cărora li s-a încredințat sarcina consolidării democrației; (iii) promovarea protecției drepturilor omului sub toate aspectele.

[11] Finanțarea pentru documentul de strategie de țară 2002-2006 a provenit de la instrumentul MEDA (Programul de sprijin în domeniile democratizării, respectării drepturilor omului și societății civile și programul "Copii în situație de risc").

[12] National Council for Childhood and Motherhood (NCCM) (Consiliul Național pentru Copii și Mame), National Council for Women (NCW) (Consiliul Național pentru Femei).

[13] O parte dintre organizațiile societății civile întâlnite de echipa de audit pe parcursul desfășurării activității sale de audit în Egipt și-au exprimat frustrarea față de volumul redus al finanțării UE care se direcționează către organizațiile de acest tip pentru a sprijini drepturile omului și democrația, în comparație cu sumele care se alocă autorităților egiptene.

[14] Pentru programul tematic privind actorii nestatali din 2010, alocarea s-a ridicat la 970000 de euro. S-au primit 48 de cereri de finanțare și s-au atribuit trei contracte de grant.

[15] De exemplu, din punctul de vedere al valorii grantului care urma să fie acordat sau al nivelului cerut de cofinanțare.

[16] În vederea respectării Legii 84/2002, ONG-urile trebuie să obțină aprobare, înainte de demararea activităților, pentru fiecare proiect care este finanțat din surse străine.

[17] Legea 84/2002.

[18] Începând cu 2011, raportul intermediar este un document de lucru elaborat în comun de Comisie și de SEAE și intră în responsabilitatea acestuia din urmă.

[19] Acest raport nu fusese făcut public de autoritățile egiptene.

[20] Comisia a organizat un seminar la nivel regional care acoperea mai multe țări nord-africane ce apelau la SIGMA (Support in Governance and Management – sprijin oferit pentru îmbunătățirea guvernanței și a gestionării).

[21] Un proiect de "sprijin pentru reforma administrației publice" (9 milioane de euro), pentru care acordul de finanțare a fost semnat în luna decembrie 2011, prevedea atribuirea unui contract de asistență tehnică pentru reforma gestiunii finanțelor publice.

[22] Egiptul ocupă locul 77 în cadrul Indicelui de percepție a corupției publicat de Transparency International în 2004 și locul 112 în indicele publicat în 2011 (sunt anchetate 183 de țări). Indicatorii guvernării la nivel mondial (Worldwide Governance Indicators – WGIs) publicați de Banca Mondială arată că, în decursul perioadei 2001-2011, controlul corupției a cunoscut o deteriorare.

[23] COM(2011) 303 final, 25 mai 2011.

[24] Aceste avantaje potențiale oferite de UE sunt cunoscute uneori, în limba engleză, ca "cei trei M": money, markets and mobility – bani, piețe și mobilitate.

[25] Decizia 2011/424/PESC a Consiliului din 18 iulie 2011 de numire a unui reprezentant special al Uniunii Europene pentru regiunea sud-mediteraneană (JO L 188, 19.7.2011, p. 24).

[26] Consolidarea politicii europene de vecinătate, COM(2007) 774 final, 5 decembrie 2007 (p. 2).

[27] Două proiecte, unul privind planificarea familială (20 de milioane de euro) și unul privind activități de deminare (10 milioane de euro), au fost anulate deoarece s-a considerat că nu sunt de mare prioritate. Ele au fost înlocuite cu un proiect privind sprijinul acordat IMM-urilor din sectorul agriculturii (22 de milioane de euro) și cu dublarea finanțării acordate unui proiect care viza ameliorarea cartierelor defavorizate din Cairo.

[28] "Egypt: Investigate Violence Against Coptic Christians" (Egipt: Anchetarea violențelor comise împotriva creștinilor copți), Human Rights Watch, 10.10.2011 (http://www.hrw.org/news/2011/10/10/egypt-investigate-violence -against-copticchristians).

[29] COM(2011) 638 final, 13 octombrie 2011.

[30] Comunicarea menționează posibilitatea de a reduce sau de a suspenda sprijinul bugetar general ca reacție la constatarea unei tendințe "semnificative" de deteriorare în ceea ce privește angajamentul unei țări pentru respectarea drepturilor omului și pentru democrație. Totuși, finanțarea poate fi transferată, în aceste cazuri, programelor de sprijin bugetar sectorial. În cazul acestui tip de sprijin, problemele de guvernanță politică trebuie puse în balanță cu necesitatea de a dispune de serviciile care trebuie prestate. Suspendarea programelor de sprijin bugetar sectorial nu se va produce decât dacă are loc suspendarea totalității programelor de asistență ca urmare a unei deteriorări "grave" a guvernanței politice.

--------------------------------------------------

ANEXA I

ALOCĂRILE PROGRAMATE PRIN IEVP PENTRU EGIPT ÎN PERIOADA 2007-2013

Sursa: Programele indicative naționale pentru Egipt pentru perioadele 2007-2010 și 2011-2013.

(în milioane de euro) |

| PIN 2007-2010 | PIN 2011-13 |

Prioritatea 1 – Sprijinirea reformelor în domeniul democrației, al drepturilor omului și al justiției | 40 | 50 |

Sprijin pentru dezvoltare politică, descentralizare și promovarea bunei guvernanțe | 13 | 5 |

Promovarea și protecția drepturilor omului | 17 | 15 |

Sprijin pentru modernizarea administrării justiției | 10 | 10 |

Modernizarea mediului legislativ, instituțional și de reglementare | 0 | 20 |

Prioritatea 2 – Dezvoltarea competitivității și a productivității economiei | 220 | 189 |

Sprijin pentru implementarea programului aferent planului de acțiune (SAAP) | 220 | |

—Facilitarea comerțului și reforma vamală | | 20 |

—Legislația în domeniul economic și mediul de afaceri | | |

—Agricultură și măsuri sanitare și fitosanitare | | |

—Transporturi, energie, știință și tehnologie | | 169 |

—Modernizarea sistemului statistic | | |

Prioritatea 3 – Asigurarea sustenabilității dezvoltării | 298 | 210 |

Sprijin pentru reforma în domeniul educației | 120 | 105 |

Sprijin pentru reforma sănătății publice | 120 | 0 |

Subvențiile la dobândă (transporturi, energie, mediu) | 58 | 0 |

Servicii de apă potabilă și de ape uzate | 0 | 50 |

Sprijin pentru dezvoltarea rurală | | |

Dezvoltarea comunităților locale | 0 | 35 |

Sprijin pentru IMM-urile din sectorul agriculturii | | |

Gestionarea deșeurilor solide | | 20 |

Total PIN | 558 | 449 |

--------------------------------------------------

ANEXA II

LISTA PROGRAMELOR ȘI A PROIECTELOR AUDITATE

DREPTURILE OMULUI ȘI DEMOCRAȚIA

Programul din cadrul IEVP pentru promovarea și protecția drepturilor omului și a societății civile în Egipt (17 milioane de euro)) |

Denumirea componentei | Suma contractată (în euro) | Suma plătită (în euro) |

Programul pentru drepturile copilului și drepturile familiei | 2000000 | 821736 |

Sprijin pentru biroul avocatului poporului din cadrul Consiliului Național pentru Femei (NCW) în eforturile de promovare a drepturilor femeilor și sporirea eficacității acestuia | 1200000 | 578666 |

Sprijin pentru biroul avocatului poporului din cadrul Consiliului Național pentru Drepturile Omului (NCHR) în eforturile de promovare a unei culturi de respectare a drepturilor omului cu ajutorul acestei structuri | 1000000 | 470224 |

Promovarea dreptului la un mediu sănătos cu ajutorul organizațiilor societății civile (Promotion of Environmental Rights through Civil Society Organisations – PERCSO) | 500000 | 282654 |

Asistență tehnică pentru programele "Protecția drepturilor omului", "Societatea civilă" și "Sprijin pentru dezvoltare politică și bună guvernanță" | 1161700 | 531915 |

Ministerul Cooperării Internaționale. Program de demarare – buget previzional pentru unitatea de gestionare a următoarelor programe: "Promovarea și protecția drepturilor omului și a societății civile în Egipt" și "Sprijin pentru dezvoltare politică și bună guvernanță" | 128035 | 76821 |

Programul comun de abandonare a practicii de mutilare genitală feminină și de emancipare a familiilor | 3000000 | 1006320 |

Subtotal program IEVP | 8989735 | 3768336 |

IEDDO |

Denumire | Suma contractată (în euro) | Suma plătită (în euro) |

Promovarea femeilor în roluri de lider și a participării acestora la alegeri ("Alegeri care sprijină angajarea femeilor în viața publică") | 134071 | 134071 |

Combaterea impunității și încetarea practicii torturii în Egipt (abordare integrată la mai multe niveluri) | 135457 | 75986 |

Programul de emancipare pentru rețeaua producătorilor marginalizați și de promovare a drepturilor socioeconomice ale acestora | 56123 | 28649 |

Aplicarea drepturilor economice și sociale în cadrul procesului de trecere la viața adultă a copiilor și a tinerilor cu handicap din guvernoratul Minia | 72780 | 72136 |

Platforma egipteană pentru observarea nepartizană a alegerilor parlamentare și prezidențiale | 300000 | 269149 |

Obstacolele de natură legislativă și judiciară în calea drepturilor economice și sociale | 111645 | 106051 |

Protejarea copiilor în situație de risc oferindu-le acces la drepturile care li se cuvin | 111280 | 53002 |

Mecanismele de protecție juridică a femeilor oprimate | 173578 | 156220 |

Vorbește, Egipt! Vocile femeilor | 235046 | 87884 |

Răspunsul corect! Îmbunătățirea cunoștințelor practicienilor din domeniul dreptului în materie de drept public și drepturi fundamentale | 246239 | 95920 |

Promovarea dialogului intercultural: consolidarea valorilor civice și a capacității de a coexista în pace și de a coopera | 213840 | 49045 |

Subtotal IEDDO | 1790059 | 1128113 |

ICD – actori nestatali |

Denumire | Suma contractată (în euro) | Suma plătită (în euro) |

Alimentare cu apă potabilă și servicii de salubrizare pentru persoanele sărace în Egiptul Superior | 257000 | 167107 |

Servicii de sprijin pentru reintegrarea în societate a copiilor și a tinerilor străzii | 350000 | 87442 |

Emanciparea copiilor străzii cu scopul de a-i ajuta să își revendice drepturile de cetățeni | 281237 | 85918 |

Angajarea civică prin utilizarea rețelelor sociale | Sumă planificată inițial: 272787 | Anulată |

Subtotal ICD – actori nestatali | 1161024 | 340647 |

IdS |

Denumire | Suma contractată (în euro) | Suma plătită (în euro) |

Sprijin pentru democratizare în Egipt | 1654235 | 846171 |

Activități de sprijinire a proceselor electorale în Egipt | 1203431 | 962745 |

Subtotal IdS | 2857666 | 1808916 |

GESTIUNEA FINANȚELOR PUBLICE ȘI COMBATEREA CORUPȚIEI

Total general:

25 de proiecte contractate, cu o valoare totală de 17,3 milioane de euro;

3 programe de sprijin bugetar sectorial contractate, cu o valoare totală de 304,8 milioane de euro.

Sursa: Sistemul informațional comun pentru relațiile externe (CRIS), 30.9.2012.

IEVP – sprijin bugetar sectorial [1] | |

Denumire | Suma alocată (în euro) | Suma contractată (în euro) | Suma plătită (în euro) |

Programul de sprijinire a politicilor din sectorul transporturilor (Transport Sector Policy Support Programme – TSPSP) | 80000000 | 78947955 | 36543674 |

Programul de sprijinire a politicilor din sectorul educației (Education Sector Policy Support Programme – ESPSP) | 120000000 | 118178898 | 75549034 |

Programul de sprijinire a politicilor din sectorul educației (ESPSP) – angajament suplimentar | 20000000 |

Programul de sprijinire a politicilor din sectorul sănătății II (Health Sector Policy Support Programme II – HSPSP II) | 110000000 | 107700000 | 20700000 |

Subtotal IEVP-SBS 3 programe SBS (plus un angajament suplimentar) | 330000000 | 304826853 | 132792708 |

Program în cadrul IEVP de sprijin pentru dezvoltare politică, descentralizare și promovarea bunei guvernanțe (sumă alocată: 3 milioane de euro) |

Măsuri de sprijinire a luptei împotriva corupției și a combaterii spălării de bani și de promovare a recuperării activelor în Egipt – 1 proiect | 2548657 | 487528 |

[1] Auditorii au examinat doar acele aspecte ale programelor de sprijin bugetar sectorial (SBS) care au legătură cu gestiunea finanțelor publice și cu combaterea corupției, la nivel de țară sau la nivel sectorial.

--------------------------------------------------