DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI REZUMAT AL EVALUĂRII IMPACTULUI Care însoțește documentul Propunere de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind accesul la resursele genetice și distribuirea corectă și echitabilă a beneficiilor care rezultă din utilizarea acestora în Uniune /* SWD/2012/0291 final */





DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI REZUMAT AL EVALUĂRII IMPACTULUI Care însoțește documentul Propunere de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind accesul la resursele genetice și distribuirea corectă și echitabilă a beneficiilor care rezultă din utilizarea acestora în Uniune Rezumat Prezenta evaluare a impactului (EI) însoțește propunerea Comisiei de regulament al UE privind accesul la resursele genetice și distribuirea corectă și echitabilă a beneficiilor care rezultă din utilizarea acestora în Uniunea Europeană. Prezentarea acestei propuneri răspunde angajamentelor politice asumate de către Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene și Comisie cu privire la o implementare și ratificare rapidă a Protocolului de la Nagoya de către UE. Aceasta reprezintă următorul pas după ce Uniunea a semnat în mod oficial Protocolul de la Nagoya în iunie 2011. În vederea elaborării prezentei evaluări a impactului, DG Mediu a contractat o echipă externă de consultanți pentru a întreprinde un studiu cuprinzător. Ea a desfășurat, în plus, o consultare publică cu părțile interesate. Funcționarii Comisiei au organizat, de asemenea, numeroase reuniuni cu experți reprezentând părțile interesate și statele membre, și s-au consultat, în același timp, cu mai mulți parteneri internaționali. Rezultatele acestei activități sunt rezumate în prezentul document. Convenția privind diversitatea biologică (CBD) obligă toate părțile să faciliteze accesul la resursele genetice asupra cărora dețin drepturi suverane. De asemenea, aceasta obligă toate părțile să partajeze în mod corect și echitabil rezultatele cercetării și dezvoltării și beneficiile care derivă din utilizarea resurselor genetice, fie ea comercială sau de altă natură, cu partea care furnizează aceste resurse. CBD abordează, în același timp, drepturile comunităților indigene și locale care dețin cunoștințe tradiționale asociate cu resursele genetice ce pot furniza indicii importante pentru descoperirea științifică a unor proprietăți genetice sau biochimice interesante. Cu toate acestea, CBD nu prevede suficient de detaliat modul în care trebuie puse în practică accesul și distribuirea beneficiilor (ABS) cu privire la utilizarea resurselor genetice și a cunoștințelor tradiționale asociate. În special țările industrializate care sunt părți la Convenție manifestă reticență față de adoptarea de măsuri care să sprijine distribuirea eficientă a beneficiilor de către cercetătorii și companiile din cadrul jurisdicției lor. În consecință, unele țări furnizoare au stabilit condiții din ce în ce mai restrictive pentru accesul la resursele genetice și la cunoștințele tradiționale asociate. În același timp și în absența unor norme clare, cercetători și companii din Europa au fost acuzați de „biopiraterie” de către țări care invocă o încălcare a drepturilor lor suverane. Aceste probleme au subminat în mod grav progresul global în direcția conservării și a utilizării sustenabile a diversității biologice, nu în ultimul rând deoarece statele care sunt considerate „zone fierbinți” din punctul de vedere al biodiversității ar avea cel mai mult de câștigat de pe urma unui cadru ABS eficient. Protocolul de la Nagoya este un tratat internațional nou adoptat la 29 octombrie 2010 prin consens de către cele 193 de părți la CBD. Acesta este un tratat cu forță juridică obligatorie care extinde în mod semnificativ cadrul general privind ABS al CBD. Se preconizează că Protocolul de la Nagoya va intra în vigoare în 2014. Odată devenit operațional, Protocolul de la Nagoya va genera beneficii semnificative pentru conservarea biodiversității în statele care pun la dispoziție resursele genetice asupra cărora dețin drepturi suverane. Mai precis, Protocolul de la Nagoya – va stabili condiții mai previzibile pentru accesul la resursele genetice, – va asigura distribuirea beneficiilor între utilizatorii și furnizorii de resurse genetice și – va garanta că se utilizează numai resurse genetice obținute pe cale legală. Protocolul de la Nagoya va trebui să fie ratificat de către Uniune și toate statele sale membre. Uniunea și fiecare dintre statele sale membre trebuie să poată demonstra respectarea tuturor obligațiilor care le revin în temeiul protocolului. Modul în care se realizează aceasta este o chestiune strict internă a UE și a statelor sale membre. Abordarea concretă aleasă se bazează pe considerații juridice și practice: orice intervenție la nivelul UE presupune existența competenței Uniunii și demonstrarea obținerii unei valori adăugate care nu ar fi realizată prin măsuri de implementare aflate sub răspunderea exclusivă a statelor membre. În cursul evaluării impactului a fost luată în considerare o gamă variată de opțiuni. Toate opțiunile au fost analizate prin raportare la un scenariu de statu-quo, anume fără măsuri de implementare la nivelul UE sau al statelor membre. În ceea ce privește accesul, au fost analizate opțiunile „nicio acțiune la nivelul UE” (A-1) și „crearea unei platforme a UE pentru discutarea accesului și a partajării celor mai bune practici” (A-2). În ceea ce privește respectarea normelor de către utilizatori, au fost analizate opțiunile „metoda deschisă de coordonare” (UC-1), „obligația generală autonomă de diligență necesară a utilizatorilor din UE” (UC-2), „obligația generală de diligență necesară a utilizatorilor din UE, însoțită de un sistem care să identifice care colecții reprezintă «surse fiabile» de resurse genetice” (UC-3), „interdicția de utilizare a resurselor genetice sau a cunoștințelor tradiționale asociate obținute pe cale ilegală și un sistem de monitorizare în aval” (UC-4). În evaluarea impactului au fost analizate și două opțiuni pentru aplicarea în timp a măsurilor la nivelul UE. Opțiunile respective sunt posibilitatea aplicării măsurilor la nivelul UE doar resurselor genetice sau cunoștințelor tradiționale asociate obținute în viitor (T-1) și aplicarea unor astfel de măsuri începând cu intrarea în vigoare a CBD în 1993 (T-2). Măsurile complementare analizate sunt legate de următoarele: acorduri bilaterale între UE și principalele țări sau regiuni furnizoare (C-1), coduri de conduită sectoriale și clauze contractuale model (C-2), instrumente tehnice pentru urmărire și monitorizare (C-3) și activități de sensibilizare și de formare (C-4). Criteriile specifice pentru analizarea și compararea opțiunilor au luat în considerare aspecte specifice Protocolului de la Nagoya, precum și impactul economic, social și de mediu. Această evaluare a impactului a identificat următoarele măsuri de implementare la nivelul UE ca având cea mai bună performanță: – crearea unei platforme a UE în cadrul căreia statele membre, Comisia și părțile interesate vor discuta accesul la resursele genetice și partajarea celor mai bune practici (A-2). – obligația utilizatorilor din UE de a întreprinde demersurile necesare, în măsura propriilor posibilități, pentru a se asigura că resursele genetice și cunoștințele tradiționale asociate utilizate au fost obținute în conformitate cu legislația privind accesul din țările furnizoare și că beneficiile care rezultă sunt distribuite (UC-3). – un sistem pentru identificarea colecțiilor (grădini botanice, colecții de microorganisme, bănci de gene etc.) și măsuri de control care să garanteze că se pun la dispoziție în scopul utilizării numai eșantioane de resurse genetice însoțite de o documentație corespunzătoare (UC-3). – măsuri complementare pentru a spori eficiența intervenției la nivelul UE (C-1, C-2, C-3, C-4). Regulamentul UE s-ar aplica numai resurselor genetice și cunoștințelor tradiționale care au fost obținute și utilizate după intrarea în vigoare a Protocolului de la Nagoya pentru Uniune (T-1). Platforma UE pentru discutarea accesului și a partajării celor mai bune practici ar trebui să permită raționalizarea condițiilor de acces aplicate de statele membre care impun condiția unui consimțământ prealabil în cunoștință de cauză. Aceasta nu ar conduce la condiții echitabile la nivelul UE privind accesul, însă orice reducere a diferențelor dintre cadrele privind accesul ale statelor membre ar diminua costurile de tranzacționare și ar aduce avantaje deosebite IMM-urilor și beneficiarilor de fonduri publice. Platforma UE ar prezenta, de asemenea, cele mai bune practici privind accesul. Aceasta ar ajuta statele membre să învețe unele de la celelalte și ar permite totodată utilizatorilor să identifice statul membru care dispune de cadrele privind accesul cu cea mai bună performanță. Ambele aspecte ar contribui în mod pozitiv la crearea de oportunități pentru cercetare și dezvoltare în UE. Obligația de diligență necesară a utilizatorilor din UE, însoțită de un sistem care să identifice care colecții reprezintă „surse fiabile”, ar facilita o abordare armonizată la nivelul UE în vederea implementării pilonului protocolului privind respectarea normelor de către utilizatori. Aceasta ar crea condiții echitabile pentru toți actorii din lanțul valoric al resurselor genetice din UE, ar asigura securitatea juridică, ar reduce la minimum riscurile operaționale ale acestora și ar spori la maximum oportunitățile de cercetare și dezvoltare. În plus, ar permite prevenirea diferențelor dintre obligațiile din diferite state membre în ceea ce privește respectarea normelor de către utilizatori care conduc la costuri și obstacole pentru cercetători și companii care își desfășoară activitatea în mai multe state membre. Trebuie să se remarce faptul că, în cadrul consultării, părțile interesate au sprijinit în mod unanim o abordare armonizată la nivelul UE în ceea ce privește respectarea normelor de către utilizatori. Sistemul de măsuri UE pentru implementarea Protocolului de la Nagoya s-ar putea baza pe competența Uniunii în domeniul mediului. Crearea la nivel european a unui sistem de măsuri privind respectarea normelor de către utilizatori s-ar putea baza, de asemenea, pe competența Uniunii în domeniul pieței interne. O intervenție la nivelul UE cu privire la respectarea normelor de către utilizatori este justificată, în plus, întrucât permite evitarea efectelor negative asupra pieței interne a produselor și serviciilor bazate pe natură, care ar rezulta în urma unei fragmentări a sistemelor referitoare la respectarea normelor de către utilizatori în statele membre și întrucât prezintă totodată cea mai bună performanță în ceea ce privește crearea unui mediu favorizant pentru cercetarea și dezvoltarea în domeniul resurselor genetice, prezentând beneficii pentru conservarea și utilizarea sustenabilă a diversității biologice la nivel mondial. Ansamblul măsurilor luate la nivelul UE ar permite Uniunii să ratifice Protocolul de la Nagoya și să atingă conformitatea deplină cu acesta. Statele membre ar avea libertatea de a decide dacă doresc să supună utilizarea resurselor genetice pe care le dețin consimțământului prealabil în cunoștință de cauză și condiției de distribuire a beneficiilor. Deciziile lor în această privință nu ar reprezenta o condiție prealabilă pentru ratificarea de către Uniune.