Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă al Franței pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Franței pentru perioada 2012-2017 /* COM/2013/0360 final - 2013/ () */





. Recomandare de RECOMANDARE A CONSILIULUI privind Programul național de reformă al Franței pentru 2013 și care include un aviz al Consiliului privind Programul de convergență al Franței pentru perioada 2012-2017 CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 121 alineatul (2) și articolul 148 alineatul (4), având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice[1], în special articolul 5 alineatul (2), având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1176/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice[2], în special articolul 6 alineatul (1), având în vedere recomandarea Comisiei Europene[3], având în vedere rezoluțiile Parlamentului European[4], având în vedere concluziile Consiliului European, având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă, după consultarea Comitetului economic și financiar, întrucât: (1) La 26 martie 2010, Consiliul European a aprobat propunerea Comisiei de a lansa o nouă strategie pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, Strategia Europa 2020, bazată pe coordonarea sporită a politicilor economice, care se va concentra pe domeniile-cheie în care sunt necesare acțiuni în vederea stimulării potențialului de creștere durabilă și de competitivitate al Europei. (2) La 13 iulie 2010, Consiliul a adoptat, pe baza propunerilor Comisiei, o recomandare privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii (2010-2014), iar la 21 octombrie 2010 Consiliul a adoptat o decizie privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre[5], care formează împreună „orientările integrate”. Statele membre au fost invitate să țină seama de orientările integrate în cadrul politicilor economice și de ocupare a forței de muncă aplicate la nivel național. (3) La 29 iunie 2012, șefii de stat sau de guvern au convenit asupra unui Pact pentru creștere economică și locuri de muncă, prin care se oferă un cadru coerent de acțiune la nivel național, dar și la nivelul UE și al zonei euro, și care utilizează toate pârghiile, instrumentele și politicile existente. Ei au stabilit acțiunile care trebuie întreprinse la nivelul statelor membre, exprimându-și în special angajamentul deplin față de îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 și față de punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări. (4) La 6 iulie 2012, Consiliul a adoptat o recomandare privind Programul național de reformă al Franței pentru 2012 și a emis un aviz cu privire la Programul actualizat de stabilitate al Franței pentru perioada 2011-2016. (5) La 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat analiza anuală a creșterii[6], marcând începutul semestrului european 2013 pentru coordonarea politicilor economice. Tot la 28 noiembrie 2012, Comisia a adoptat, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1176/2011, Raportul privind mecanismul de alertă[7], în care a identificat Franța ca fiind unul dintre statele membre pentru care urma să se efectueze un bilanț aprofundat. (6) La 14 martie 2013, Consiliul European a aprobat prioritățile pentru asigurarea stabilității financiare, a consolidării fiscale și a acțiunilor de promovare a creșterii economice. Consiliul European a subliniat că este necesar să se continue consolidarea finanțelor publice într-un mod diferențiat și favorabil creșterii economice, să fie restabilite condițiile normale de creditare a economiei, să se promoveze creșterea economică și competitivitatea, să se combată șomajul și consecințele sociale ale crizei și să se modernizeze administrația publică. (7) La 10 aprilie 2013, Comisia a publicat rezultatele bilanțului său aprofundat[8] pentru Franța, în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. Concluzia care se desprinde din analiza Comisiei este că Franța traversează o perioadă de dezechilibre macroeconomice și că se impune monitorizarea acestora și întreprinderea de acțiuni hotărâte pentru corectarea acestora. În special, trebuie acordată o atenție constantă evoluțiilor legate de o deteriorare a balanței comerciale și a competitivității, determinată de factori legați de costuri, dar și de factori care nu sunt legați de costuri, inclusiv în contextul deteriorării poziției externe și al nivelului ridicat al datoriei publice, astfel încât să se reducă riscul apariției unor efecte negative asupra funcționării economiei franceze și a uniunii economice și monetare, în special având în vedere mărimea economiei Franței. (8) La 30 aprilie 2013, Franța și-a prezentat Programul de stabilitate pentru 2013, care acoperă perioada 2012-2017 și Programul național de reformă pentru 2013. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp. (9) Pe baza evaluării, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, a Programului de stabilitate pentru 2013, Consiliul consideră că, în ciuda eforturilor importante de consolidare, care au contribuit la reducerea deficitului global de la 7,5 % din PIB în 2009 la 4,8 % în 2012, se preconizează că Franța nu își va corecta deficitul excesiv până în 2013, conform recomandărilor care i-au fost adresate de Consiliu la sfârșitul anului 2009. Acest lucru se datorează în special situației economice mai nefavorabile decât se prevăzuse în momentul formulării recomandării respective și pe care veniturile bugetare excepționale au putut doar parțial să o atenueze, în timp ce eforturile au fost într-o oarecare măsură concentrate spre sfârșitul perioadei. Scenariul macroeconomic care stă la baza previziunilor bugetare ale programului sunt plauzibile pentru 2013, dar mult prea optimiste pentru 2014. În special, autoritățile anticipează că, după o stagnare în 2012 (0 %) și în 2013 (+0,1 %), PIB-ul va crește cu 1,2 % în 2014, presupunând totodată că se vor lua măsurile bugetare necesare pentru a aduce deficitul public la 2,9 % din PIB. În comparație, Comisia previzionează că PIB-ul va crește cu 1,1 % în 2014, în ipoteza în care nu intervine nicio schimbare de politică, scenariu care nu ia însă în considerare decât măsurile care au fost adoptate sau pentru care au fost furnizate suficiente detalii și care, prin urmare, preconizează un deficit de 4,2 % din PIB. Obiectivul principal al strategiei bugetare descrise în program este atingerea obiectivului pe termen mediu, adică un buget echilibrat din punct de vedere structural, așa cum a fost cel din programul de anul trecut. Acest obiectiv este mai ambițios decât angajamentul asumat în Pactul de stabilitate și de creștere. Anul în care se anticipează că va fi atins obiectivul pe termen mediu este 2016, comparativ cu 2015, conform programului de stabilitate anterior. Valoarea estimată a deficitului global, înscrisă în programul de stabilitate, ar putea fi atinsă în cazul corectării deficitului excesiv până în 2014, un an după termenul revizuit stabilit de Consiliu la sfârșitul anului 2009 în cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive. Având în vedere faptul că previziunile de creștere pentru 2014 formulate în program sunt excesiv de optimiste în cazul în care nu se iau măsuri suplimentare pentru a se consolida în mod semnificativ eforturile în anul respectiv, Consiliul consideră că efortul bugetar avut în vedere de autorități nu este compatibil cu o corectare efectivă a deficitului excesiv până în 2014. Nu sunt furnizate detalii nici în ceea ce privește economiile prevăzute a fi făcute și veniturile suplimentare. Prin urmare, trebuie furnizate detalii privind măsurile prevăzute pentru 2014 și 2015 pentru a avea garanția că deficitul excesiv este corectat până cel mai târziu în 2015 [conform recomandărilor Consiliului]. În 2016, se așteaptă ca soldul structural, astfel cum a fost recalculat de Comisie, să fie de -0,4 % din PIB (-0,3 % în 2017), ceea ce înseamnă că obiectivul pe termen mediu nu va putea fi atins până la sfârșitul programului. Se preconizează că progresele în direcția atingerii în acel an a obiectivului pe termen mediu vor reprezenta 0,3 % din PIB, sub nivelul de referință de 0,5 % din PIB. Datoria publică a crescut substanțial de la declanșarea crizei. De la 64,2 % în 2007, nivelul datoriei a ajuns la 90,2 % din PIB în 2012 și se previzionează că va crește și mai mult, până la 96,2 % în 2014, conform previziunilor serviciilor Comisiei din primăvara anului 2013. Autoritățile se așteaptă ca ponderea datoriei în PIB să ajungă la un nivel maxim de 94,3 % în 2014, pentru ca apoi să scadă la 88,2 % în 2017. Franța va fi într-o perioadă de tranziție începând din 2016 în ceea ce privește conformitatea cu criteriul (de referință) în materie de datorie. (10) Având în vedere nivelul ridicat al datoriei și tendința de creștere în continuare a acesteia, precum și faptul că termenul prevăzut pentru corectarea deficitului excesiv este amânat încă o dată [pentru 2015], este cu atât mai important ca bugetul pentru 2013 să fie executat cu strictețe și să se continue cu fermitate în anii următori efortul substanțial de consolidare. În special, este crucial ca ritmul de creștere a nivelului cheltuielilor publice ale Franței să fie mult mai puțin rapid decât ritmul de creștere a PIB-ului potențial, având în vedere că îmbunătățirea deficitului structural a fost până acum bazată în principal pe creșterea veniturilor. În această privință, analiza în curs a cheltuielilor publice (Modernisation de l’action publique), care vizează administrația centrală, dar și autoritățile locale și administrațiile de securitate socială, ar trebui să sugereze modalități prin care să se îmbunătățească și mai mult eficiența cheltuielilor publice. Mai pot fi, de asemenea, întreprinse măsuri pentru a continua procesul de raționalizare a diferitelor niveluri și competențe administrative, astfel încât să se realizeze noi sinergii, să se asigure o mai mare eficiență și să se realizeze economii. Noua lege planificată privind descentralizarea ar trebui să abordeze această problemă. Având în vedere creșterea preconizată pe termen mediu și lung a cheltuielilor publice aferente serviciilor de asistență medicală, cheltuielile publice viitoare în acest sector trebuie să fie monitorizate cu mai multă atenție și trebuie urmărită eficientizarea acestora, în special a cheltuielilor cu produsele farmaceutice. Cele mai recente previziuni ale Consiliului de orientare în domeniul pensiilor (Conseil d'orientation des retraites) indică o menținere a deficitelor în sistemul de pensii până în 2018, ceea ce ar însemna o abatere de la obiectivul de a avea un sistem echilibrat până la acea dată, stabilit prin reforma din 2010. În plus, reducerea parțială a eforturilor de reformă începute în 2010 este contrară recomandării Consiliului. Prin urmare, sistemul de pensii va fi grevat în continuare de deficite importante până în 2020, impunându-se adoptarea urgentă de noi măsuri de politică pentru a remedia această situație, fără a se aduce însă atingerii adecvării sistemului. Astfel de măsuri ar putea să includă o creștere suplimentară a vârstei minime de pensionare, a vârstei care dă dreptul la pensia integrală, precum și a perioadei de cotizare la sistemul de pensii pentru a avea dreptul la pensia integrală, adaptarea regulilor de indexare și revizuirea derogărilor numeroase acordate în prezent în cadrul sistemului general pentru anumite categorii de lucrători. Având în vedere impactul său negativ asupra costului forței de muncă, ar trebui evitată o creștere a nivelului contribuțiilor la sistemul de securitate socială. Date fiind problemele cu care se confruntă Franța în materie de finanțe publice, este de o importanță crucială ca măsurile fiscale să fie însoțite de eforturi sporite de continuare a reformelor structurale, astfel încât să se susțină și să se sporească potențialul de creștere pe termen lung a economiei franceze. (11) Conform bilanțului aprofundat pentru 2013, competitivitatea Franței reprezintă, în continuare, o provocare importantă, așa cum o indică erodarea accentuată a cotei de piață a exporturilor sale în ultimii ani. Guvernul francez a propus în noiembrie 2012 mai multe măsuri de politică în contextul „Pactului de competitivitate”. Introducerea unui credit fiscal pentru competitivitate și ocuparea forței de muncă (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi — CICE), al cărui impact prevăzut este de 20 de miliarde EUR la nivelul unui an întreg, constituie o măsură importantă, care ar trebui să contribuie la scăderea costurilor forței de muncă. Mai pot fi întreprinse acțiuni în acest sens, întrucât noul credit fiscal nu reușește decât să reducă la jumătate decalajul dintre sarcina fiscală asupra costului forței de muncă în Franța, la nivelul salariului mediu, și media OCDE. În plus, măsurile fiscale destinate întreprinderilor, care au fost adoptate începând din 2010, au determinat o creștere globală a impozitelor aplicate acestora, chiar și ținând cont de CICE. Creșterea salariului minim, hotărâtă în iulie 2012, deși limitată, poate avea un impact negativ asupra ocupării forței de muncă și a competitivității, astfel cum se subliniază în recomandarea din 2012 a Consiliului. În perioada 2002-2012, salariul minim pe oră a crescut cu 38 % (16 % în termeni reali). Nivelul ridicat al salariului minim, care reprezintă două treimi din salariul mediu, este compensat parțial din punctul de vedere al angajatorilor de o serie de scutiri de la plata contribuțiilor la sistemul de securitate socială care le sunt acordate. Costurile care rezultă pentru finanțele publice au crescut rapid în ultimii câțiva ani, reprezentând peste 1 % din PIB, în parte pentru a compensa creșterea rapidă a salariului minim. În plus, instrumentele alternative, precum schemele de ajutor pentru venit (așa-numitele Prime pour l'emploi și Revenu de solidarité active), sunt instrumente mai eficiente decât salariul minim pentru a combate sărăcia persoanelor încadrate în muncă. (12) În ceea ce privește competitivitatea pe alte criterii decât cel al prețurilor, cu toate că guvernul și-a reînnoit recent strategia în domeniul exporturilor, sprijinirea dezvoltării de rețele și de parteneriate axate pe exporturi ar promova internaționalizarea IMM­urilor[9]. Pe un plan mai general, ar putea fi întreprinse măsuri pentru a se asigura faptul că mediul de afaceri este favorabil dezvoltării IMM-urilor. În ciuda eforturilor substanțiale depuse de societățile din sectoarele cu o intensitate ridicată a activității de cercetare și dezvoltare (C&D) și în ciuda asistenței importante din partea guvernului (de exemplu, creditul fiscal pentru cercetare), sectoarele care utilizează tehnologii avansate și medii-avansate reprezintă doar un segment modest și tot mai restrâns din economia Franței. Prin urmare, în aceste sectoare este necesar să se promoveze crearea și dezvoltarea IMM-urilor și a întreprinderilor de talie mijlocie prin îmbunătățirea condițiilor-cadru care încurajează inovarea și spiritul întreprinzător. Politica de încurajare a formării de clustere economice, formulată pentru a crea legături între cercetarea publică și societățile din mediul privat ar putea, la rândul său, să fie orientată și mai mult înspre externalitățile pozitive dintre societățile private situate în apropiere unele de altele. În plus, studiile doctorale și activitatea de cercetare ar trebui să fie concepute astfel încât să fie suficient de atractive pentru a favoriza pe mai departe crearea de legături între societățile private și institutele de cercetare. (13) În sectorul serviciilor, s-au constatat progrese limitate în 2012. În special, nu a fost inițiată nicio reformă orizontală care să elimine restricțiile nejustificate aplicate în cazul sectoarelor și al profesiilor reglementate. Mulți prestatori de servicii profesionale se confruntă în continuare cu restricții legate de forma juridică și de structura acționariatului (de exemplu, restricții privind deținerea de capital în cazul medicilor veterinari și al avocaților). În mai multe sectoare (de exemplu în cazul taximetriștilor, al anumitor meserii din sectorul sănătății, al notarilor și al altor profesii juridice) persistă alte bariere importante care împiedică accesul la profesie sau exercitarea unei profesii (cum ar fi comunicările comerciale, cotele sau restricțiile teritoriale). Sectorul comerțului cu amănuntul face în continuare obiectul unei serii de reglementări care prevăd, de exemplu, proceduri anevoioase și îndelungate în cazul deschiderii de puncte de vânzare. În plus, interdicția existentă cu privire la vânzările în pierdere dă naștere unor perturbări, iar obiectivul sprijinirii producătorilor și a punctelor de desfacere de dimensiuni mici ar putea fi realizat efectiv prin măsuri cu un impact perturbator mai redus. Aceste restricții excesive aplicate în cazul sectoarelor și al profesiilor reglementate frânează concurența și tind să favorizeze creșterea prețurilor. Așa cum se arată în bilanțul aprofundat, practicarea unor prețuri mai mari pentru serviciile de intermediere, care reprezintă aproape un sfert din costurile de producție în industria prelucrătoare, are în ultimă instanță un impact asupra competitivității externe a întreprinderilor franceze. S-au realizat progrese limitate în 2012 în ceea ce privește industriile de rețea. Piața franceză a energiei electrice rămâne una dintre cele mai concentrate din UE. Reglementarea prețurilor la electricitate și la gaze denaturează concurența și constituie în continuare o barieră la intrare pentru operatorii nou-veniți. Ar trebui să se renunțe la reglementarea tarifelor pentru clienții care nu sunt gospodării, pe baza unui calendar convenit cu autoritățile franceze. O capacitate mai mare de interconectare cu țările vecine și lansarea procedurilor de achiziții pentru concesiunile hidroelectrice ar contribui, de asemenea, la stimularea concurenței pe piața energiei electrice. În sectorul feroviar, piața transporturilor feroviare de marfă este mai puțin dinamică decât în alte state membre, iar transportul feroviar de călători nu este deschis concurenței, cu excepția serviciilor internaționale. Unul dintre obiectivele reformei viitoare ar trebui să fie ca orice nou „manager de infrastructură unificată” să își mențină independența față de operatorul tradițional, asigurându-se astfel accesul echitabil și nediscriminatoriu pe piață al operatorilor nou-veniți. (14) Sistemul fiscal francez continuă să fie complex și ineficient din cauza numărului mare de scutiri, de indemnizații speciale acordate, dar și ca urmare a modificărilor frecvente aduse legislației în materie. În ciuda eforturilor de a reduce și de a raționaliza cheltuielile fiscale, ponderea în cadrul acestora a veniturilor la care statul renunță rămâne importantă. Opțiunea de lărgire a bazei de impozitare și de scădere a ratei de impozitare în cazul impozitelor pe veniturile salariale și pe profit ar încuraja într-o mai mare măsură creșterea economică și ar susține bunăstarea socială. Se preconizează o creștere a cotei intermediare a TVA de la 7 % la 10 % în ianuarie 2014. Aceasta este o măsură în direcția cea bună, însă este nevoie să se depună eforturi suplimentare. Costurile totale ale scutirilor fiscale și ale scutirilor de la plata contribuțiilor de securitate socială se mențin la un nivel foarte ridicat, reprezentând până la 10 % din PIB. În ciuda ineficacității demonstrate a reducerii anumitor cote ale TVA, cum ar fi cele pentru serviciile de restaurant, nu au fost întreprinse măsuri de politică suficient de diferențiate. Introducerea creditului fiscal pentru competitivitate și ocuparea forței de muncă (CICE), finanțat parțial din creșterea menționată anterior a cotei intermediare, dar și a celei standard a TVA, reduce sarcina fiscală asupra forței de muncă. Este însă nevoie de mai mult spațiu de manevră, în special pentru a reechilibra ponderea taxelor de mediu. Anul trecut, Franța a adoptat o serie de măsuri menite să abordeze problema stimulentelor fiscale care favorizează îndatorarea întreprinderilor. Cu toate acestea, pot fi aduse și alte îmbunătățiri în acest domeniu (deducerea dobânzilor este limitată doar pentru sumele de peste 3 milioane EUR și numai 15 % din dobânzile care depășesc această limită nu vor putea fi deduse fiscal în 2013, respectiv 25 % în 2014). (15) Rata șomajului a crescut de la 9,7 % în 2010 la 10,2 % în 2012. Conform previziunilor Comisiei, rata șomajului va crește până la 10,6 % în 2013 și până la 10,9 în 2014, din cauza menținerii unei creșteri economice firave. În acest context, segmentarea pieței forței de muncă în Franța continuă să stârnească îngrijorare. Șansele lucrătorilor care au un loc de muncă temporar de a obține unul permanent erau de numai 10,6 % în 2010, spre deosebire de media UE de 25,9 %. Prin urmare, lucrătorii slab calificați, aflați în forme precare de încadrare în muncă, par să fie cei mai expuși în cazul în care se fac ajustări pe piața forței de muncă. În mai 2013 a fost adoptată o lege, care se bazează pe acordul interprofesional privind garantarea locurilor de muncă, încheiat între partenerii sociali în ianuarie 2013. Aceasta prevede drepturi extinse pentru lucrători, abordând problema incertitudinii juridice în cazul disponibilizărilor, și o mai mare flexibilitate pentru angajatori. Legea reprezintă un pas înainte în sensul asigurării unei mai mari fluidități a pieței forței de muncă. Punerea în aplicare efectivă a acestei reforme, precum și impactul acesteia sunt în continuare incerte în acest moment, întrucât, în urma adoptării legii care transpune acordul interprofesional, va fi nevoie să se încheie și alte acorduri interprofesionale/între întreprinderi înainte ca acordul să poată să intre pe deplin în vigoare. (16) Unul din șase tineri din Franța părăsește sistemul de învățământ sau de formare fără nicio calificare. Acest lucru este deosebit de îngrijorător având în vedere că rata șomajului în rândul tinerilor era de 25,4 % la sfârșitul anului 2012, iar riscul de a nu avea un loc de muncă era aproape de două ori mai mare în cazul tinerilor cu cele mai slabe calificări. Inițiativele de promovare a uceniciilor ar trebui să se adreseze în special tinerilor cu cele mai slabe calificări. Asigurarea conformității schemelor naționale cu recomandarea Consiliului privind garanția pentru tineri ar trebui să aibă un rol structurant în ceea ce privește abordarea acestor provocări. În ciuda reformelor întreprinse din 2009 până în prezent, în Franța, rata de participare a persoanelor adulte la programele de învățare pe tot parcursul vieții (5,7 % în 2012, persoane adulte slab calificate: 2,5 %) se situează sub media UE. Transferul prevăzut de competențe către consiliile regionale ar putea reprezenta o ocazie pentru a se remedia carențele sistemului actual. Rata de ocupare în rândul lucrătorilor cu vârste cuprinse între 55 și 64 de ani este printre cele mai scăzute din UE (45,7 % în al patrulea trimestru al anului 2012), iar nivelul șomajului este în creștere în rândul persoanelor vârstnice. Deși „contractele generaționale” reprezintă o măsură pozitivă, nu este clar în ce măsură acestea vor contribui la inserția profesională a lucrătorilor în vârstă și vor facilita reluarea activității profesionale de către persoanele vârstnice aflate în căutarea unui loc de muncă. Cheltuielile publice ale Franței cu indemnizațiile de șomaj au crescut cu 5,3 % în 2012 și se preconizează creșterea în continuare a acestora cu 6,1 % în 2013, conform Programului de stabilitate. Deficitul global al regimului de indemnizații de șomaj, care se va apropia de 1 % din PIB până în 2013, face necesară o reformă a acestui sistem. În special unele elemente, cum ar fi condițiile de eligibilitate, caracterul degresiv al indemnizațiilor în timp sau ratele de înlocuire pentru lucrătorii cu un nivel foarte ridicat al salariilor, ar trebui adaptate pentru a se garanta faptul că stimulentele pentru desfășurarea unei activități profesionale sunt adecvate. O nouă convenție tripartită a serviciului public de ocupare a forței de muncă (Pôle emploi) prevede o monitorizare diferențiată a persoanelor care sunt în căutarea unui loc de muncă. Dimensiunea medie a portofoliului unui consilier pentru îndrumare și orientare profesională a crescut totuși și mai mult ca urmare a creșterii ratei șomajului, iar Pôle emploi are dificultăți în a-și reorienta strategia având în vedere situația economică precară. În concluzie, având în vedere perspectivele economice nefavorabile și previziunile privind creșterea în continuare a nivelului șomajului în Franța, este necesar să se adopte în continuare măsuri. (17) În contextul semestrului european, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Franței. A evaluat Programul de stabilitate și Programul național de reformă al acesteia și a prezentat un bilanț aprofundat. Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Franța, ci și de conformitatea acestora cu normele și orientările UE, având în vedere necesitatea de a consolida guvernanța economică globală a Uniunii Europene prin oferirea unei contribuții a Uniunii Europene la deciziile naționale viitoare. Recomandările formulate de Comisie în cadrul semestrului european se reflectă în recomandările de la punctele 1-6 de mai jos. (18) În lumina acestei evaluări, Consiliul a examinat Programul de stabilitate al Franței, iar avizul[10] său se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos. (19) În lumina concluziilor bilanțului aprofundat al Comisiei și a prezentei evaluări, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate prezentate de Franța. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, cu privire la prevenirea și corectarea dezechilibrelor macroeconomice sunt reflectate în special în recomandările 1, 2, 3, 4, 5 și 6 de mai jos. (20) În contextul semestrului european, Comisia a efectuat și o analiză a politicii economice a zonei euro în ansamblul său. Pe baza acestei analize, Consiliul a emis recomandări specifice adresate statelor membre a căror monedă este euro. Franța ar trebui, la rândul său, să vegheze la punerea în aplicare integrală și în timp util a acestor recomandări, RECOMANDĂ ca, în perioada 2013-2014, Franța să întreprindă acțiuni astfel încât: 1. Să consolideze și să continue strategia bugetară în 2013. Să sporească credibilitatea ajustării specificând până în toamna anului 2013 măsurile necesare a fi întreprinse pentru 2014 și în perioada ulterioară și punând în aplicare aceste măsuri astfel încât să asigure corectarea durabilă a deficitului excesiv până cel mai târziu în 2015 și realizarea efortului de ajustare structurală menționat în cadrul recomandărilor Consiliului, în contextul procedurii aplicabile deficitelor excesive. Să exploateze orice venituri excepționale pentru a-și reduce deficitul. Pentru a corecta în mod durabil dezechilibrele bugetare este necesară o punere în aplicare credibilă a unor reforme structurale ambițioase, astfel încât să se asigure o mai mare capacitate de ajustare și să se stimuleze creșterea economică și ocuparea forței de muncă. Să se mențină efortul de consolidare fiscală pe o traiectorie favorabilă creșterii economice și să se sporească în continuare eficiența cheltuielilor publice, în special efectuând, așa cum s-a prevăzut, o revizuire a categoriilor de cheltuieli în toate subsectoarele administrațiilor publice. Să ia măsuri prin intermediul viitoarei legi privind descentralizarea pentru a realiza sinergii mai bune și economii între nivelurile central, regional și local de guvernare. După corectarea deficitului excesiv, să continue efortul de ajustare structurală într-un ritm adecvat astfel încât să se îndeplinească obiectivul pe termen mediu până în 2016. Să ia măsuri până la sfârșitul anului 2013 pentru ca, până cel mai târziu în 2020, să asigure echilibrarea durabilă a sistemului de pensii, de exemplu, prin adaptarea normelor de indexare, prin creșterea suplimentară a vârstei legale de pensionare și a perioadei de contribuție necesare pentru a avea dreptul la o pensie completă și prin revizuirea schemelor speciale, evitându-se totodată creșterea contribuțiilor de securitate socială ale angajatorilor, precum și creșterea eficienței costurilor cu serviciile de asistență medicală, inclusiv în ceea ce privește cheltuielile cu produsele farmaceutice. 2. Să se asigure că prin creditul fiscal pentru competitivitate și ocuparea forței de muncă se reduce efectiv costul forței de muncă conform previziunilor și că nicio altă măsură nu va anula efectul acesteia. Să întreprindă măsuri suplimentare pentru a reduce costul forței de muncă, în special prin măsuri suplimentare prin care să se fie reduse contribuțiile de securitate socială ale angajatorilor. Să se asigure că evoluțiile salariului minim sunt favorabile competitivității și creării de locuri de muncă, ținând seama de existența schemelor de ajutoare salariale și a scutirilor de la plata contribuțiilor de securitate socială. 3. Să ia măsuri pentru a îmbunătăți climatul de afaceri și a dezvolta capacitatea de inovare și de export a întreprinderilor, în special a IMM-urilor și a întreprinderilor de talie mijlocie. În special, să lanseze inițiativa de simplificare a cadrului normativ care a fost anunțată și să îmbunătățească condițiile-cadru pentru inovare prin intensificarea transferului de tehnologie și a exploatării comerciale a activității de cercetare, inclusiv printr-o reorientare a polilor de competitivitate. 4. Să ia măsuri pentru a susține concurența în sectorul serviciilor. Să elimine restricțiile nejustificate care blochează accesul la anumite servicii profesionale sau exercitarea acestora, în special pe cele legate de forma juridică, de structura acționariatului, de cote și de restricțiile teritoriale. Să ia măsuri pentru a simplifica procedurile de autorizare a deschiderii de puncte de comercializare și să elimine interzicerea vânzărilor în pierdere. Să dereglementeze prețurile la gaze și la energia electrică pentru clienții care nu sunt gospodării și să consolideze capacitatea de interconectare cu țările vecine. În sectorul feroviar, să deschidă concurenței sectorul transporturilor interne de călători. 5. Să continue eforturile de simplificare a sistemului fiscal și de îmbunătățire a eficienței acestuia, asigurând totodată continuitatea în timp a normelor fiscale. Să ia măsuri pentru a elimina stimulentele fiscale care favorizează îndatorarea întreprinderilor. Să depună eforturi suplimentare pentru a reduce și a raționaliza cheltuielile cu impozitele pe veniturile salariale și pe profit, reducând totodată ratele legale. Să apropie într-o măsură mai mare cotele reduse de TVA de cota standard și să elimine cotele reduse care sunt ineficiente. Să ia măsuri suplimentare pentru a reduce sarcina fiscală asupra forței de muncă și a o reorienta asupra taxelor de mediu sau asupra consumului. 6. Să pună în aplicare integral și fără întârziere acordul interprofesional din ianuarie 2013, în consultare cu partenerii sociali. Să ia măsuri suplimentare pentru a combate segmentarea pieței forței de muncă, în special pentru a aborda situația lucrătorilor recrutați prin intermediul agențiilor de plasare a forței de muncă. Să demareze urgent o reformă a sistemului de indemnizații de șomaj, împreună cu partenerii sociali, pentru a asigura sustenabilitatea sistemului, veghind totodată ca acesta să ofere stimulente adecvate pentru reluarea activității profesionale. Să mărească rata de ocupare în rândul lucrătorilor vârstnici și să stimuleze participarea acestora pe piața forței de muncă; să ia măsuri specifice pentru a îmbunătăți perspectivele de încadrare în muncă ale șomerilor vârstnici, în special prin măsuri specifice de consiliere și de formare. Să mărească participarea persoanelor adulte, în special a celor foarte slab calificați și a șomerilor, la programe de învățare pe tot parcursul vieții. să se asigure că serviciile publice de ocupare a forței de muncă oferă efectiv un sprijin individualizat șomerilor și că politicile active în domeniul pieței forței de muncă îi vizează cu adevărat pe cei mai defavorizați; să ia măsuri suplimentare pentru a îmbunătăți tranziția de la școală la activitatea profesională, de exemplu, printr-o garanție pentru tineri și prin promovarea uceniciilor. Adoptată la Bruxelles, Pentru Consiliu Președintele [1] JO L 209, 2.8.1997, p. 1. [2] JO L 306, 23.11.2011, p. 25. [3] COM(2013) 360 final. [4] P7_TA(2013)0052 și P7_TA(2013)0053. [5] Decizia 2013/208/UE a Consiliului din 22 aprilie 2013. [6] COM(2012) 750 final. [7] COM(2012) 751 final. [8] SWD(2013) 117 final. [9] Comisia Europeană (2011), „Întreprinderi mici într-o lume mare - un nou parteneriat pentru sprijinirea IMM-urilor în vederea valorificării oportunităților globale”, COM(2011) 702. [10] Emis în temeiul articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului.