Prefinanțarea reprezintă plata unei sume destinate să ofere beneficiarului un avans în numerar, adică un fond de trezorerie. Poate fi împărțită în mai multe plăți pe o perioadă definită în respectivul contract, în respectiva decizie, în respectivul acord sau în respectivul act de bază. Fondul de trezorerie sau avansul este folosit în scopul pentru care a fost acordat pe perioada definită în acord sau este restituit. Dacă nu are cheltuieli eligibile, beneficiarul trebuie să restituie entității avansul de prefinanțare. Așadar, întrucât entitatea păstrează controlul asupra prefinanțării și are dreptul la rambursarea părții neeligibile, suma este prezentată ca activ.

Modificările clarifică faptul că un activ financiar reprezintă exclusiv plăți ale principalului și ale dobânzii (Solely Payments of Principal and Interest – „SPPI”), indiferent de evenimentul sau de circumstanțele care determină rezilierea anticipată a contractului și indiferent de partea care plătește sau primește o compensație rezonabilă pentru rezilierea anticipată a contractului. Baza pentru concluziile la modificări a clarificat faptul că rezilierea anticipată poate rezulta dintr-o clauză contractuală sau dintr-un eveniment în afara controlului părților contractante, cum ar fi modificarea unui act legislativ sau a unei reglementări care conduce la rezilierea anticipată a contractului.

Elementele nemonetare care sunt evaluate la costul istoric într-o valută se convertesc folosind cursurile de schimb valutar de la datele tranzacțiilor inițiale. Elementele nemonetare evaluate la valoarea justă într-o valută se convertesc folosind cursurile de schimb de la data la care s-a stabilit valoarea justă.

Diferențele de curs valutar apărute în urma decontării tranzacțiilor la rate de schimb diferite față de cele de la data încheierii tranzacției, precum și diferențele de curs valutar nerealizate pentru activele și datoriile monetare în valută nedecontate sunt recunoscute în contul de profit și pierdere și în alte elemente ale rezultatului global.

2.4.2 Alte active financiare decât instrumentele financiare derivate

Instrumentele financiare nederivate sunt recunoscute inițial pe baza datei de decontare.

Clasificare și evaluare

Active financiare

În momentul recunoașterii inițiale, un activ financiar este clasificat ca fiind evaluat la costul amortizat, la valoarea justă prin alte elemente ale rezultatului global (fair value through other comprehensive income – „FVOCI”) sau la valoarea justă prin profit sau pierdere (fair value through P&L – „FVTPL”), iar o datorie financiară este clasificată ca fiind evaluată la costul amortizat sau la FVTPL.

Conform IFRS 9, prima etapă a clasificării constă în a stabili dacă activul financiar este considerat un instrument de datorie sau de capital. IFRS 9 face trimitere la definițiile din IAS 32 – Instrumente financiare: prezentare.

Instrumentele de datorie sunt instrumente care corespund definiției unei datorii financiare din perspectiva contrapărții, împrumuturi și titluri de creanță, inclusiv obligațiuni, efecte comerciale sau certificate emise de entități structurate, administrații publice sau corporații.

Un instrument de datorie este clasificat ca fiind evaluat la costul amortizat dacă îndeplinește cumulativ următoarele două condiții și nu este desemnat ca fiind evaluat la FVTPL: