COMISIA EUROPEANĂ Bruxelles, 1.2.2017 COM(2017) 48 final RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Raport privind funcționarea pieței europene a carbonului



Cuprins 1. INTRODUCERE 2. INFRASTRUCTURA EU ETS 2.1. Acoperirea activităților, a instalațiilor și a operatorilor de aeronave 2.2. Registrul Uniunii 3. FUNCȚIONAREA PIEȚEI CARBONULUI ÎN 2015 3.1. Oferta: certificate puse în circulație 3.1.1. Plafon 3.1.2. Certificate emise 3.1.2.1. Alocarea cu titlu gratuit 3.1.2.2. Programul NER 300 3.1.2.3. Licitarea certificatelor 3.1.2.4. Derogare de la licitarea integrală pentru sectorul energiei electrice 3.1.3. Creditele internaționale 3.2. Cererea: certificate scoase din circulație 3.3. Echilibrarea cererii și a ofertei 4. AVIAȚIE 5. SUPRAVEGHEREA PIEȚEI

5.1. Natura juridică a certificatelor de emisii și tratamentul fiscal 6. MONITORIZAREA, RAPORTAREA ȘI VERIFICAREA EMISIILOR 7. PREZENTARE GENERALĂ A PROCEDURILOR ADMINISTRATIVE STABILITE ÎN STATELE MEMBRE 8. CONFORMITATE ȘI APLICARE 9. CONCLUZII ȘI PERSPECTIVE

1.INTRODUCERE Începând din 2005, schema UE de comercializare a certificatelor de emisii (EU ETS) a reprezentat piatra de temelie a strategiei Uniunii de reducere în mod rentabil a emisiilor de gaze cu efect de seră din industrie și din sectorul energetic. Sistemul contribuie în mod semnificativ la realizarea obiectivului UE de reducere a emisiilor stabilit pentru 2020 – UE este pe cale să își îndeplinească obiectivul și chiar să îl depășească. Cu toate acestea, pentru a realiza obiectivul de reducere a emisiilor cu cel puțin 40 % până în 2030 – convenit de liderii UE în octombrie 2014 ca parte a cadrului UE de politici privind clima și energia pentru 2030 – trebuie asigurată continuarea progreselor. Acest obiectiv intern va fi realizat de UE în mod colectiv și în mod eficient din perspectiva costurilor, prin reduceri la nivelul sectoarelor ETS și non-ETS. O schemă EU ETS reformată și care funcționează corect va constitui principalul mecanism de realizare a acestui obiectiv, care echivalează cu o scădere cu 43 % a emisiilor comparativ cu anul 2005 în sectoarele vizate de schema EU ETS. În iulie 2015, Comisia a prezentat o propunere legislativă de revizuire a schemei EU ETS pentru următorul deceniu. Reformarea și revizuirea EU ETS constituie parte integrantă a eforturilor de realizare a unei uniuni energetice reziliente – un domeniu de politică cheie pentru actuala Comisie. Aspectele-cheie ale propunerii Comisiei din iulie 2015 privind revizuirea schemei EU ETS pentru faza 4 (2021-2030): o actualizarea criteriilor de referință pentru a reflecta progresele tehnologice înregistrate o o mai bună orientare a grupurilor de relocare a emisiilor de dioxid carbon o o mai bună aliniere a volumului de alocare cu titlu gratuit cu nivelurile de producție Certificatele cu titlu gratuit vor fi disponibile în continuare pentru modernizarea sectorului energetic în respectivele state membre cu venituri mai scăzute. Numărul total de certificate se va diminua cu o rată anuală de 2,2 % începând cu anul 2021, comparativ cu 1,74 % în prezent O alocare cu titlu gratuit a certificatelor de emisii mai bine orientată, inclusiv: Mai multe mecanisme de sprijin ajută industria și sectorul energetic să răspundă provocărilor în materie de inovare și de investiții ale tranziției către o economie cu emisii scăzute de dioxid de carbon. oDouă fonduri noi: Fondul pentru inovare – pentru a extinde la inovarea revoluționară în industrie sprijinul acordat în prezent pentru demonstrarea tehnologiilor inovatoare Fondul de modernizare – pentru a facilita investițiile în modernizarea sectorului energetic și a sistemelor energetice integrate și a spori eficiența energetică în 10 state membre cu venituri mai scăzute În iulie 2016, Comisia a prezentat un pachet de măsuri menite să accelereze tranziția către emisii scăzute de dioxid de carbon în toate sectoarele economiei europene. Una dintre propunerile legislative stabilește pentru statele membre obiective anuale obligatorii în materie de emisii de gaze cu efect de seră pentru perioada 2021–2030 pentru sectoarele nereglementate de EU ETS. Per ansamblu, noul cadru se bazează pe principiile echității, solidarității, eficienței costurilor și integrității mediului. O piață europeană a energiei mai puternică și mai performantă are potențialul de a aduce o contribuție majoră la tranziția către o economie cu emisii scăzute de dioxid de carbon și mai sigură din punct de vedere energetic în Europa. Fiind prima și cea mai mare piață mondială majoră a carbonului, EU ETS joacă un rol important la eforturile globale convenite în decembrie 2015 la Paris, în cadrul primului acord universal privind schimbările climatice. Primul raport privind situația pieței europene a carbonului a fost publicat în noiembrie 2012 (Raportul privind piața carbonului 2012). Scopul său a fost de a examina modul de funcționare a pieței carbonului și de a analiza dacă sunt necesare măsuri de reglementare, având în vedere excedentul tot mai mare de certificate. În contextul primului raport privind starea uniunii energetice, în noiembrie 2015 Comisia Europeană a adoptat un al doilea raport cu privire la funcționarea pieței europene a carbonului (Raport privind piața carbonului 2015) în cadrul raportului de activitate privind politicile climatice. Acest raport a vizat anii 2013 și 2014, prezentând, de asemenea, anumite inițiative adoptate în 2015. Prezentul raport privind funcționarea pieței europene a carbonului prevăzute la articolul 10 alineatul (5) și la articolul 21 alineatul (2) din Directiva 2003/87/CE (Directiva EU ETS) acoperă anul 2015, dar prezintă și anumite inițiative propuse sau convenite în 2016. Cu excepția cazului în care se indică altfel, datele utilizate pentru acest raport au fost datele publicate și aflate la dispoziția Comisiei până în iunie 2016. Informații generale referitoare la diferite aspecte ale EU ETS care au fost deja abordate în rapoarte anterioare privind piața carbonului sunt prezentate în casetele din cuprinsul raportului.



2.INFRASTRUCTURA EU ETS 2.1.Acoperirea activităților, a instalațiilor și a operatorilor de aeronave EU ETS funcționează în cele 28 de state membre ale UE, în Islanda, Liechtenstein și Norvegia. Acesta acoperă aproximativ 11 000 de centrale electrice și instalații de producție, precum și emisiile de la aproximativ 520 de transportatori aerieni care efectuează zboruri între aeroporturile europene. Sistemul acoperă aproape 45 % din emisiile de gaze cu efect de seră de la nivelul UE. Începând cu faza 3 (2013-2020), sectoarele cu instalații staționare care fac obiectul schemei EU ETS sunt industriile mari consumatoare de energie, inclusiv centralele electrice și alte instalații de ardere, cu o putere termică instalată >20 MW (cu excepția instalațiilor pentru deșeuri periculoase sau urbane), rafinăriile de petrol, instalațiile care produc cocs, instalațiile de producere de fier și oțel, clincher de ciment, sticlă, var, cărămizi, ceramică, celuloză, hârtie și carton, aluminiu, produse petrochimice, amoniac, acid azotic, acid adipic, glioxal și acid glioxilic, instalațiile de conducte de captare și de transport al CO2 și instalațiile de stocare geologică a CO2. Domeniul de aplicare a EU ETS în sectorul aviației se limitează la zborurile din interiorul SEE până la sfârșitul anului 2016. EU ETS acoperă în prezent emisiile de dioxid de carbon (CO2), emisiile de protoxid de azot (N2O) provenite de la toate instalațiile care produc acid azotic, acid adipic, glioxal și acid glioxilic și emisiile de perfluorocarburi (PFC) rezultate din producția de aluminiu. Statele membre ale UE pot adăuga mai multe sectoare și emisii de gaze cu efect de sferă schemei EU ETS (procedura „opt-in”).

Potrivit rapoartelor prevăzute la articolul 21 prezentate în 2016 pentru anul de raportare 2015, în prezent există un număr total de puțin sub 10 950 de instalații permise, comparativ cu aproape 11 200 în cursul anului anterior și 11 400 cu un an înainte. Combustibilii arși în cadrul activităților EU ETS au fost și în 2015, într-o proporție covârșitoare, combustibili fosili. Cu toate acestea, 27 de state membre au raportat, de asemenea, o utilizare a biomasei în activități desfășurate la aproape 2000 de instalații (1966, 18 % din instalații în total). Doar 4 state membre nu au raportat utilizarea biomasei (FR, LI, LT, MT). Indicarea emisiilor asociate biomasei nu a fost completă în toate rapoartele prevăzute de articolul 21 prezentate de statele membre (DK, IE, LV, PT, RO), însă, pe baza datelor furnizate efectiv, emisiile provenite din biomasa utilizată s-au ridicat la aproximativ 125 de milioane de tone de CO2 (cca. 7 % comparativ cu emisiile raportate în cadrul EU ETS). Doar două state membre (DE și SE) au raportat o utilizare scăzută a biocombustibililor, care implică în total patru operatori de aeronave. În cadrul categoriilor bazate pe emisiile anuale, datele pentru 2015 arată că, la fel ca pentru anul 2014, 72 % din instalații rămân încadrate la categoria A, 21 % la categoria B și numai 7 % la categoria C. În 2015, peste 5700 de instalații (cu excepția IT) au fost raportate ca fiind „instalații cu emisii reduse” (57 % din total, cu excepția IT). Procentajul ridicat de instalații cu emisii scăzute și de categorie A confirmă relevanța arhitecturii graduale a sistemului de monitorizare, raportare și verificare, conceput ținând seama de principiul proporționalității. Această arhitectură aduce și alte simplificări. Deși clasificarea instalațiilor în categoriile A, B și C și categoria de instalații cu emisii scăzute urmează în general aceeași tendință globală în statele membre, există diferențe mai mari în ceea ce privește sectoarele sau activitățile acoperite. Instalații EU ETS care implică activități de ardere se găsesc în toate statele membre. Alte activități raportate de majoritatea statelor membre sunt rafinarea petrolului, producția de oțel, ciment, var, sticlă, ceramică și producția de celuloză și hârtie. Doar două țări (FR și NO) au raportat activități de captare și stocare de CO2 care au autorizații. În ceea ce privește activitățile EU ETS enumerate și pentru emisiile de gaze cu efect de seră altele decât CO2, s-a raportat emiterea de autorizații pentru aluminiu primar și PFC în 13 țări (DE, ES, FR, GR, IS, IT, NL, NO, RO, SE, SI, SK, UK), iar pentru producția de acid azotic și N2O în 20 de țări (excepțiile fiind CY, DK, EE, IE, IS, LI, LU, LV, MT, PT, SI). Celelalte sectoare care emit N2O sunt raportate doar în trei state membre și implică producția de acid adipic (DE, FR, IT) și producția de glioxal și de acid glioxalic (DE, FR). Potrivit raportului din 2015, doar un număr foarte mic de state membre au recurs la posibilitatea de a exclude emițătorii de talie redusă din EU ETS în conformitate cu articolul 27 din Directiva privind EU ETS. Această posibilitate este oferită de directivă în scopul de a reduce și mai mult costurile administrative ale emițătorilor de talie redusă și este permisă în cazul în care sunt instituite măsuri echivalente de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră. În conformitate cu rapoartele transmise în 2016, 8 țări (DE, ES, FR, HR, IS, IT, SI, UK) recurg la această posibilitate, în special pentru instalațiile cu activități de ardere și producție de ceramică. Cantitatea totală de emisii excluse pentru 2015 a fost de aproximativ 4 milioane de tone de CO2 (aproximativ 0,22 % din totalul emisiilor), comparativ cu cele 3,9 milioane de tone în 2014 și 4,7 milioane de tone de CO2 în 2013. Trebuie remarcat faptul că, potrivit rapoartelor prevăzute la articolul 21 prezentate de statele membre în 2016, doar un număr foarte mic de state membre au profitat de dispoziția de la articolul 13 din Regulamentul privind monitorizarea și raportarea (MRR) pentru a permite utilizarea de planuri de monitorizare simplificată în cazurile cu risc scăzut. Numai BE (Flandra), FR, HR, HU, LI și LT au raportat utilizarea în cazul instalațiilor și numai FI, IS și PL în cazul aviației. În ceea ce privește aria de acoperire a operatorilor de aeronave, numărul operatorilor de aeronave care au făcut obiectul planurilor de monitorizare EU ETS este mai mic de 530 pentru 2015, comparativ cu peste 610 operatori raportați pentru 2014. 2.2.Registrul Uniunii Registrul Uniunii urmărește proprietatea certificatelor și tranzacțiile cu certificate, în mod similar unei bănci, înregistrând sumele deținute în conturile ei și tranzacțiile dintre conturi. Acest registru unic este exploatat și întreținut de Comisie, în timp ce administratorii registrelor naționale din toate cele 31 de țări participante la EU ETS rămân punctul de contact pentru reprezentanții a peste 20 000 de conturi (întreprinderi sau persoane fizice). Registrul unic oferă emițătorilor și comercianților europeni, precum și celor 31 de autorități naționale, mijloacele necesare desfășurării activităților legate de EU ETS: de exemplu, alocarea de certificate cu titlu gratuit operatorilor staționari și din domeniul aviației, înregistrarea emisiilor emițătorilor (instalații staționare și aviație), autorizarea emițătorilor, a comercianților profesioniști, precum și a persoanelor fizice să execute tranzacții încheiate prin transferarea certificatelor între conturi, autorizarea emițătorilor să își compenseze emisiile prin restituirea certificatelor de emisii. În plus, registrul este utilizat pentru a pune în aplicare Decizia privind partajarea eforturilor* și pentru licitarea certificatelor. În același timp, registrul Uniunii le permite țărilor participante să se conformeze normelor Protocolului de la Kyoto al Organizației Națiunilor Unite: de exemplu, retragerea sau anularea unităților prevăzute de Protocolul de la Kyoto. *Decizia nr. 406/2009/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind efortul statelor membre de a reduce emisiile de gaze cu efect de seră astfel încât să respecte angajamentele Comunității de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră până în 2020, JO L 140, 5.6.2009, p. 136. În 2016, registrul Uniunii va conecta Malta și Cipru la Registrul internațional al tranzacțiilor (ITL) al Organizației Națiunilor Unite și va implementa, în coordonare cu ONU, funcționalitățile necesare efectuării proceselor definite în Decizia 3/CMP.11 a Conferinței părților la Protocolul de la Kyoto. În calitatea sa de administrator central al registrului Uniunii, Comisia urmărește în mod continuu să îmbunătățească funcționalitățile, securitatea și ușurința în utilizare a registrului, în consultare cu administratorii registrelor naționale. Pentru informații detaliate suplimentare cu privire la EU ETS, puteți consulta Manualul ETS. 3.FUNCȚIONAREA PIEȚEI CARBONULUI ÎN 2015

Prezentul capitol oferă informații referitoare la cererea și oferta EU ETS, cu detalii privind plafonul pentru emisii, alocarea cu titlu gratuit, programul NER 300, licitarea, derogarea de la licitarea integrală pentru sectorul energiei electrice în anumite state membre și utilizarea creditelor internaționale. Din perspectiva cererii, informațiile din acest capitol se referă la emisiile verificate și la echilibrarea cererii și ofertei. 3.1.Oferta: certificate puse în circulație 3.1.1.Plafon

EU ETS funcționează pe principiul de „plafonare și comercializare”. Plafonul este cantitatea totală a emisiilor de gaze cu efect de seră care poate fi emisă în sistem pentru a se asigura respectarea obiectivului de reducere a emisiilor și corespunde numărului de certificate puse în circulație pe parcursul unei faze de comercializare. Începând cu faza 3, se aplică un plafon unic la nivelul UE, care este fixat în Directiva EU ETS. Plafonul scade în fiecare an cu un factor linear de reducere de 1,74 % din cantitatea totală medie a certificatelor emise anual în perioada 2008-2012. Tabelul 1 prezintă nivelul plafonului pentru fiecare an din cursul perioadei 2013-2020 (faza 3). Tabelul 1: Plafonul EU ETS pentru 2013-2020



Anul



Plafonul anual (cu excepția aviației)



2013



2 084 301 856



2014



2 046 037 610



2015



2 007 773 364



2016



1 969 509 118



2017



1 931 244 873



2018



1 892 980 627



2019



1 854 716 381



2020



1 816 452 135 3.1.2.Certificate emise 3.1.2.1.Alocarea cu titlu gratuit Cu toate că în faza 3 licitarea este metoda standard pentru alocarea certificatelor de emisii întreprinderilor care participă la EU ETS, unele certificate vor fi alocate în continuare cu titlu gratuit până în 2020 și după acest an. Se aplică următoarelor principii: Alocarea cu titlu gratuit este prevăzută în cazul instalațiilor industriale pentru a se elimina riscul potențial de relocare a emisiilor de carbon (transferarea de către întreprinderi a producției, din motive de costuri legate de politicile climatice, către țări terțe cu constrângeri mai puțin riguroase în ceea ce privește emisiile de gaze cu efect de seră, ceea ce poate duce la creșterea emisiilor totale ale întreprinderilor respective). Sectoarele și subsectoarele care sunt considerate a fi expuse unui risc substanțial de relocare a emisiilor de carbon sunt înscrise într-o listă oficială care acoperă în prezent perioada 2014-2019. producția de energie electrică nu mai beneficiază de certificate cu titlu gratuit (a se vedea secțiunea 3.1.2.4); certificatele sunt distribuite gratuit în conformitate cu norme armonizate la nivelul UE; alocarea cu titlu gratuit se bazează pe criterii de performanță având ca scop consolidarea stimulentelor pentru reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră și recompensarea instalațiilor cele mai eficiente; se prevede o rezervă pentru instalațiile nou-intrate (NER) la nivelul UE, echivalentă cu 5 % din volumul total de certificate pentru faza 3 (monetizarea a 300 de milioane de certificate din această rezervă a permis finanțarea programului NER 300, a se vedea secțiunea 3.1.2.2.). În cursul fazei 3, un procent de 39 % din cantitatea totală de certificate disponibile va fi alocat cu titlu gratuit industriei și instalațiilor de producere a energiei electrice pentru căldura pe care o produc. Această proporție a alocării cu titlu gratuit va crește și mai mult datorită alocărilor acordate instalațiilor nou-intrate până în 2020. În prezent, nu se poate determina cantitatea din rezerva pentru instalațiile nou-intrate care va fi utilizată în anii următori. Cu toate acestea, conform tendințelor, se preconizează că volumul suplimentar de alocări cu titlu gratuit provenite din NER nu poate depăși 2 % din plafon. De aceea, în cadrul fazei 3, alocarea cu titlu gratuit ar trebui să se ridice la circa 41 % din cantitatea totală. Mai mult, un procent de aproximativ 2 % din plafonul total este utilizat pentru a finanța programul NER 300 (a se vedea secțiunea 3.1.2.2.). Așadar, procentul de certificate scoase la licitație în faza 3 se ridică la 57 %. Noile instalații care fac obiectul EU ETS și instalațiile care își măresc capacitatea sunt eligibile pentru alocarea cu titlu gratuit de certificate suplimentare din cadrul NER în faza 3. Rezerva inițială pentru instalațiile nou-intrate, după deducerea a 300 de milioane de certificate pentru programului NER 300, dispunea de 480,2 milioane de certificate. Până în iulie 2016, 109,2 milioane de certificate au fost rezervate pentru 492 de instalații, pentru întreaga fază 3. Certificatele rămase în rezerva pentru instalațiile nou-intrate, care se ridică la 371,0 milioane de certificate, pot fi distribuite în viitor pentru instalații noi sau instalații existente care își măresc capacitatea. Totuși, se estimează că un număr semnificativ din aceste certificate vor rămâne nealocate. Până în iulie 2016, alocarea a fost redusă cu aproximativ 231,4 milioane de certificate,lucru determinat de faptul că unele instalații s-au închis sau și-au redus producția sau capacitatea de producție în comparație cu cea utilizată inițial pentru a calcula alocarea din faza 3. 2013 2014 2015 2016 Alocare cu titlu gratuit

(UE28+statele SEE) 903,0 874,8 847,6 821,4 Alocare din rezerva pentru instalațiile nou-intrate (investiții de tip greenfield și creșteri ale capacității) 11,0 14,2 14,9 14,5 Certificate gratuite rămase nealocate din cauza închiderii instalațiilor industriale sau a modificării producției sau capacității de producție 40,7 58,4 68,6 63,7 Întrucât cererea de alocări cu titlu gratuit a depășit cantitatea disponibilă, alocarea pentru toate instalațiile în cadrul ETS a fost redusă cu același procent, prin aplicarea unui „coeficient de corecție transsectorial” (în conformitate cu dispozițiile Directivei privind EU ETS). Coeficientul de corecție reprezintă o reducere a alocării cu titlu gratuit cu aproximativ 6 % în 2013, aceasta crescând în fiecare an, până va ajunge la aproximativ 18 % în 2020. Ca urmare a mai multor cereri de decizie preliminară formulate de instanțele naționale, în aprilie 2016 Curtea Europeană de Justiție a emis o hotărâre prin care a invalidat, începând cu 1 martie 2017, valorile coeficientului de corecție transsectorial aplicabile în prezent. Coeficientul de corecție transsectorial va trebui să fie recalculat cu respectarea abordării indicate de Curtea Europeană de Justiție în ceea ce privește domeniul de aplicare extins al EU ETS (care include noi activități și noi gaze începând cu 2013). Valorile revizuite se vor aplica alocărilor cu titlu gratuit în perioada 2018-2020 și vor reduce alocarea cu titlu gratuit pentru industrie, crescând totodată volumele scoase la licitație pentru perioada respectivă. 3.1.2.2.Programul NER 300 NER 300 este unul dintre cele mai mari programe din lume de finanțare a unor proiecte demonstrative inovatoare din domeniul energiilor cu emisii reduse de dioxid de carbon. Acesta este finanțat prin monetizarea a 300 de milioane de certificate de emisii din rezerva NER instituită pentru a treia fază a EU ETS. Obiectivul programului este de a realiza o demonstrație a tehnologiilor de captare și stocare a dioxidului de carbon (CSC) în condiții de siguranță pentru mediu și a tehnologiilor inovatoare în domeniul surselor regenerabile de energie (SRE) la scară comercială, în cadrul Uniunii Europene.

Fondurile rezultate din monetizare au fost atribuite proiectelor selectate prin intermediul a două runde de cereri de propuneri, în decembrie 2012 și iulie 2014. În total, suma de 2,1 miliarde EUR a fost atribuită pentru un proiect CSC și pentru 37 de proiecte din domeniul surselor regenerabile de energie din 19 state membre ale UE. Aceste proiecte ar urma să mobilizeze investiții private în valoare de 2,7 miliarde EUR. În prezent, se derulează trei proiecte NER 300: proiectul din domeniul bioenergiei BEST din Italia, proiectul din domeniul bioenergiei Verbiostraw din Germania și proiectul Windpark Blaiken din Suedia (pentru detalii, a se vedea Raportul privind piața carbonului 2015). Proiecte în curs de procedură 16 Proiecte în derulare 3 Proiecte retrase 1 Total 20



3.1.2.3.Licitarea certificatelor Licitarea este o metodă de alocare transparentă care permite participanților de pe piață să achiziționeze certificate la prețul pieței. De la începutul fazei 3 a EU ETS, licitarea pe piața primară a devenit modalitatea standard de alocare a certificatelor; aceasta înseamnă că peste jumătate din certificate urmează să fie licitate, proporția fiind în creștere constantă pe întreaga durată de tranzacționare. Licitațiile sunt reglementate de Regulamentul privind licitațiile*, care precizează calendarul, administrarea și alte aspecte legate de modalitatea de desfășurare a licitațiilor pentru a se asigura un proces deschis, transparent, armonizat și nediscriminatoriu. * Regulamentul (UE) nr. 1031/2010 al Comisiei din 12 noiembrie 2010 privind calendarul, administrarea și alte aspecte ale licitării certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră în temeiul Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității, JO L 302, 18.11.2010, p. 1. Licitațiile au avut loc în perioada de raportare prin intermediul următoarelor platforme de licitație: European Energy Exchange AG („EEX”), care licitează în calitate de platformă comună de licitație pentru 25 de state membre care participă la o procedură comună de achiziții și pentru Polonia, care a optat să nu participe la procedura comună de achiziții, dar care nu și-a desemnat încă propria platformă de licitație; începând cu 5 septembrie 2016, EEX efectuează licitațiile ca a doua platformă comună de licitație desemnată la 13 iulie 2016. EEX, care licitează pentru Germania ca platformă de licitație separată; ICE Future Europe („ICE”), care licitează pentru Regatul Unit ca platformă de licitație separată. Islanda, Liechtenstein și Norvegia nu au început încă să își scoată la licitație certificatele. EEX, care licitează în contul a 27 de state membre (25 de state membre care colaborează pe o platformă comună de licitație, Germania și Polonia), a scos la licitație 88 % din volumul total scos la licitație, în timp ce ICE a scos la licitație 12 % din volumul total, în contul Regatului Unit. Până la 30 iunie 2016, s-au efectuat mai mult de 820 de licitații pentru faza 3. Tabelul următor oferă o imagine de ansamblu a volumelor de certificate scoase la licitație în faza 3 de EEX și ICE în 2012 (așa-numitele „licitații timpurii”), 2013, 2014, 2015 și 2016. Volumele de certificate generale au fost determinate ținând seama de decizia de a amâna scoaterea la licitație a 900 de milioane de certificate din 2014, 2015 și 2016 până în 2019 și 2020, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 176/2014 al Comisiei, iar volumele de certificate pentru aviație au fost determinate ținând seama de derogările temporare aplicate sectorului aviației, prevăzute în Decizia nr. 377/2013/UE și în Regulamentul (UE) nr. 421/2014. Anul



Volumul de certificate generale licitate



Volumul de certificate pentru aviație licitate 2012 89 701 500 2 500 000 2013 808 146 500 0 2014 528 399 500 9 278 000 2015 632 725 500 16 390 500 2016 380 585 000 3 028 000

Licitațiile s-au desfășurat, în general, fără dificultăți și prețurile de închidere a licitațiilor au fost, în general, conforme cu prețurile de pe piața secundară, fără apariția unor probleme sau incidente semnificative. O licitație efectuată de EEX pentru Polonia a fost anulată în perioada de raportare. Această anulare survine după doar trei alte anulări care au avut loc în 2013, la scurt timp după demararea licitațiilor în cadrul fazei 3. Apendicele 2 la anexă prezintă o imagine de ansamblu a prețurilor de închidere a licitațiilor pentru toate licitațiile de certificate generale din 2013 până la 30 iunie 2016, inclusiv numărul participanților și gradul de acoperire a ofertelor. Platformele de licitație publică rezultatele detaliate ale fiecărei licitații pe site-uri internet specifice. În plus, Germania, Polonia și Regatul Unit, precum și Comisia în numele statelor membre care utilizează platforma comună de licitație, publică rapoarte lunare privind licitațiile, unde pot fi găsite informații suplimentare referitoare la desfășurarea licitațiilor, inclusiv cu privire la participare, acoperirea ofertelor și prețuri. Totalul veniturilor obținute din licitații între 2012 și iunie 2016 a depășit 14 miliarde EUR. Directiva privind EU ETS prevede că cel puțin 50 % din veniturile rezultate din licitații, inclusiv toate veniturile generate din certificatele distribuite în scopul solidarității și al creșterii, trebuie să fie utilizate de statele membre pentru scopuri legate de climă și energie. În 2015, licitarea certificatelor ETS a generat venituri în valoare de 4,9 miliarde EUR pentru statele membre. În medie, în 2015, potrivit informațiilor furnizate Comisiei, statele membre au cheltuit sau au planificat să cheltuiască 77 % din aceste venituri în scopuri specificate legate de climă și energie. Mai multe informații cu privire la modul în care sunt utilizate veniturile din licitații vor fi disponibile în raportul privind Starea uniunii energetice din 2016. În decembrie 2015, Comisia a lansat o consultare publică pe tema funcționării Regulamentului privind licitațiile. Cu excepția unor aspecte în legătură cu care ar putea fi avute în vedere îmbunătățiri tehnice, rezultatele licitațiilor și răspunsurile la consultarea publică confirmă faptul că actuala arhitectură a Regulamentului privind licitațiile asigură, în general, eficacitatea, eficiența și buna funcționare a procesului de licitație și de alocare a certificatelor, inclusiv în ceea ce privește sistemul de„opt-out” limitat. 3.1.2.4.Derogare de la licitarea integrală pentru sectorul energiei electrice O derogare de la regula generală de scoatere la licitație a fost prevăzută la articolul 10c din Directiva privind EU ETS pentru a sprijini investițiile în modernizarea sectorului energiei electrice în anumite state membre. Opt din cele zece state membre eligibile* recurg la această derogare și alocă producătorilor de energie electrică un număr de certificate cu titlu gratuit, cu condiția ca aceștia să efectueze investițiile corespunzătoare. Certificatele alocate cu titlu gratuit în temeiul articolului 10c se scad din volumul de certificate pe care respectivul stat membru l-ar licita în mod normal. În funcție de normele naționale de aplicare a derogării, producătorii de energie electrică pot să beneficieze de certificate de emisii cu titlu gratuit cu o valoare echivalentă cu investițiile pe care le efectuează sau pe care le-au efectuat din investițiile menționate în planul național de investiții sau cu o valoare echivalentă cu plățile efectuate la un fond național prin intermediul căruia sunt finanțate astfel de investiții. Numărul de certificate alocate cu titlu gratuit pentru producătorii de energie electrică în 2015 este indicat în tabelul 5. Numărul maxim de certificate pe an este indicat în apendicele 1 la anexă. În cazul în care numărul de certificate alocate este mai mic decât numărul maxim permis, aceste certificate „neutilizate” pot fi alocate cu titlu gratuit în anul următor (anii următori), în funcție de normele naționale relevante ale statului membru în cauză. În cele din urmă, certificatele care nu sunt alocate cu titlu gratuit în baza derogării vor fi scoase la licitație. În primul an, au putut fi raportate investiții din planul național care fuseseră efectuate începând cu iunie 2009. Pentru anii 2013 și 2014, au fost raportate costuri pentru 500 de investiții, din care 135 finalizate, 22 raportate ca fiind anulate, iar restul în curs de desfășurare, însă nefinalizate încă. Valoarea totală a sprijinului pentru investiții raportat pentru perioada 2009-2015 se ridică la aproximativ 9,49 miliarde EUR. Aproximativ 80 % din această sumă a fost dedicată actualizării și adaptării infrastructurii, în timp ce restul investițiilor sunt legate de tehnologiile curate sau de diversificarea aprovizionării cu energie. Printre exemplele de investiții se numără: o turbină nouă cu abur de condensare pentru cogenerare în Estonia (modernizarea infrastructurii), reabilitarea rețelelor de termoficare din Bulgaria (adaptarea infrastructurii), înlocuirea cărbunelui cu surse regenerabile de energie prin utilizarea deșeurilor în Republica Cehă (tehnologii curate) și construcția unei conducte de interconectare pentru gaze naturale în Ungaria (diversificarea aprovizionării cu energie). Numărul de certificate cu titlu gratuit solicitate de statele membre SM 2013 2014 2015 BG 11 009 416 9 779 243 8 259 680 CY 2 519 077 2 195 195 1 907 302 CZ 25 285 353 22 383 398 20 623 005 EE 5 135 166 4 401 568 3 667 975 HU 7 047 255 0 - LT 322 449 297 113 269 475 PL 65 992 703 52 920 889 43 594 320 RO 15 748 011 8 591 461 9 210 797 Total 133 059 430 100 568 867 87 532 554 Figura 1: Certificate cu titlu gratuit emise în temeiul articolului 10c Directiva privind EU ETS obligă statele membre care recurg la derogare să publice rapoarte anuale cu privire la punerea în aplicare a investițiilor prevăzute în planurile lor naționale. Cererile ar trebui, de asemenea, publicate. Experiența arată că rapoartele existente, care au fost publicate, variază în ceea ce privește forma și conținutul lor. În unele cazuri, statele membre restricționează sau reunesc informațiile furnizate cu privire la costurile de investiție, având în vedere confidențialitatea în afaceri. În general, rapoartele sunt publicate pe site-ul ministerului de resort, cum ar fi Ministerul Energiei (Bulgaria, România, Lituania) sau Ministerul Mediului (Republica Cehă, Cipru, Estonia, Ungaria, Polonia). Toate certificatele care nu sunt acordate cu titlu gratuit sunt scoase la licitație. Cifrele următoare prezintă distribuția actuală a certificatelor pentru anii 2013, 2014 și 2015. De exemplu, Polonia are aproape 50 de milioane de certificate neutilizate care au fost scăzute din cota sa de certificate scoase la licitație în 2013 și 2014, dar care încă nu au fost acordate cu titlu gratuit.

Figura 2: Distribuția certificatelor (alocate, scoase la licitație, rămase neutilizate) Certificate alocate Certificate scoase la licitație Certificate rămase neutilizate



3.1.3.Creditele internaționale Schema EU ETS permite participanților să utilizeze credite din cadrul mecanismului de dezvoltare nepoluantă (CDM) și al mecanismului de implementare în comun (JI) – două programe de creditare la nivelul Națiunilor Unite – în vederea îndeplinirii unei părți din obligațiile care le revin în cadrul schemei EU ETS. Această posibilitate este prevăzută până în 2020. În faza 3, creditele nu mai sunt predate în mod direct, ca în faza 2, ci pot fi schimbate în certificate în orice moment pe parcursul anului calendaristic. Se aplică o serie de reguli în cazul utilizării creditelor de către participanții la EU ETS, de exemplu, să se respecte standardele de calitate, proiectele să nu se refere la domeniul împăduriri sau reîmpăduriri și la domeniul nuclear, să nu fie credite din proiecte noi înregistrate după 2013 în alte țări decât țările cel mai puțin dezvoltate. De asemenea, se aplică reguli cantitative privind nivelurile maxime ale creditelor care pot fi utilizate de operatori și operatori de aeronave. * Atât proiectele CDM, cât și proiectele JI, generează credite de carbon prevăzute de Protocolul de la Kyoto: reduceri de emisii certificate (CER), respectiv, unități de reducere a emisiilor (ERU), fiecare fiind echivalentă cu 1 tonă de CO2.

** Regulamentul (UE) nr. 1123/2013 al Comisiei din 8 noiembrie 2013 privind determinarea dreptului la credite internaționale în temeiul Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului, JO L 299, 9.11.2013, p. 32. Cu toate că valoarea exactă a drepturilor la credite pe parcursul fazelor 2 și 3 va depinde parțial de volumul de emisii verificate viitoare, analiștii de piață estimează că acestea se vor ridica la aproximativ 1,6 miliarde de credite. Începând cu 30 aprilie 2016, numărul total de credite internaționale utilizate sau schimbate se ridică la 1 468 de miliarde EUR, reprezentând peste 90 % din totalul maxim permis. După 2020, Consiliul European a stabilit un obiectiv intern de reducere a emisiilor în sensul că nu se prevede utilizarea creditelor internaționale în următoarea perioadă de tranzacționare a EU ETS. Graficele de mai jos ilustrează schimbul de credite internaționale. Pentru o prezentare generală completă, a se vedea apendicele 3 la anexă. Figura 3: Sinteza schimburilor de credite internaționale până la 31 octombrie 2016

3.2.Cererea: certificate scoase din circulație Se estimează că, în 2015, emisiile de gaze cu efect de seră ale instalațiilor care participă la schema UE de comercializare a certificatelor de emisii (EU ETS) au scăzut doar cu 0,4 %, potrivit informațiilor din registrul Uniunii. Aceasta confirmă tendința în scădere din ultimii cinci ani de când funcționează sistemul.

Anul

2011

2012

2013

2014

2015



Emisii verificate (în milioane de tone echivalent CO2)

1886

1867

1895

1812

1800



Modificare în raport cu anul x-1

-1,8 %

-2 %

-3 %

-4,5 %

-0,4 %



Rata de creștere reală a PIB-ului în UE-28

1,7 %

-0,5 %

0,2 %

1,5 %

2,2 % Sursă: Site-ul public al Registrului de tranzacții al Uniunii Europene (EUTL) (http://ec.europa.eu/environment/ets/) Date referitoare la PIB, astfel cum sunt raportate la adresa: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/tgm/table.do?tab=table&init=1&plugin=1&language=en&pcode=tec00115 (accesate în septembrie 2016). Emisiile verificate din activitățile de aviație sunt raportate separat, în secțiunea 4. Numărul de certificate anulate (neutilizate pentru conformitate) pe o bază voluntară se ridică la 69 627 de certificate în 2015. Până în prezent, au fost înregistrate în total 130 124 de anulări de certificate. 3.3.Echilibrarea cererii și a ofertei La începutul fazei 3, schema EU ETS se caracteriza printr-un mare dezechilibru între cererea și oferta de certificate, fapt ce a avut ca rezultat un excedent de aproximativ 2,1 miliarde în 2013. În 2014, acesta s-a redus ușor la aproape 2,07 miliarde de certificate, iar în 2015 a scăzut considerabil, la 1,78 miliarde de certificate. Scăderea excedentului reflectă reducerea volumelor de certificate scoase la licitație determinată de punerea în aplicare a măsurii de amânare a licitării, care a amânat scoaterea la licitație a 400 de milioane de certificate în 2014, 300 de milioane în 2015 și 200 de milioane în 2016. În cele din urmă, aceste certificate vor fi transferate către rezerva pentru stabilitatea pieței. În absența măsurii de amânare a licitării, excedentul din 2015 ar fi fost cu mai mult de 40 % mai ridicat. Emisiile au scăzut cu numai un mic procent în 2015, ceea ce a dus la o reducere netă semnificativă a diferenței dintre cerere și ofertă. Pentru a aborda dezechilibrul structural dintre cerere și ofertă pentru certificate, a fost introdusă o propunere legislativă în scopul de a constitui o rezervă pentru stabilitatea pieței și de a spori flexibilitatea ofertei de certificate de emisii scoase la licitație. Rezerva pentru stabilitatea pieței a fost convenită în 2015 și va fi implementată începând din 2019. O noțiune-cheie pentru funcționarea rezervei pentru stabilitatea pieței este numărul total de certificate aflate în circulație (TNAC). Se vor adăuga certificate la rezervă, dacă numărul TNAC depășește un prag superior predefinit (833 de milioane de certificate) și se vor elibera certificate din rezervă, dacă numărul se situează sub un prag inferior predefinit (sub 400 de milioane de certificate sau în cazul în care se adoptă măsuri în temeiul articolului 29a din Directiva privind EU ETS). Prin urmare, rezerva pentru stabilitatea pieței absoarbe sau eliberează certificate, dacă numărul TNAC se situează în afara unui interval predefinit. Certificatele amânate și așa-numitele certificate nealocate* vor fi, de asemenea, absorbite de rezervă. Oferta de certificate de emisii se compune din certificatele reportate din faza 2 (2008­2012), certificatele scoase la licitație, certificatele alocate cu titlu gratuit și certificatele din rezerva pentru instalațiile nou-intrate, în timp ce cererea este determinată de emisiile instalațiilor și certificatele anulate. Pentru mai multe detalii, a se vedea tabelul 1 din apendicele 4 la anexă. Punctul de pornire pentru a stabili numărul total de certificate aflate în circulație este numărul total de certificate rămase după faza 2 a EU ETS, care nu au fost restituite sau anulate.** Acest „report total” este de 1 749 540 826 de certificate (acest număr nu include certificatele fazei 3 scoase la licitație în cadrul licitațiilor timpurii desfășurate în 2012, dar reflectă utilizarea de credite internaționale anterioară începutului fazei 3; volumul total al creditelor internaționale utilizate începând din 2008 este cel menționat în secțiunea 3.1.3) și reprezintă așadar numărul exact de certificate ETS aflate în circulație la începutul celei de-a treia faze de comercializare a EU ETS. Numărul total de certificate aflate în circulație care este relevant pentru determinarea alimentărilor și eliberărilor cu/de certificate a/din rezerva pentru stabilitatea pieței se calculează cu ajutorul formulei următoare: TNAC = Ofertă – (Cerere*** + certificate din rezerva pentru stabilitatea pieței) *** Aceasta include, de asemenea, certificatele anulate. Raportul anual privind piața carbonului permite consolidarea cifrelor cererii și ofertei care sunt publicate în conformitate cu calendarul obligațiilor de raportare care decurg din Directiva privind EU ETS și cu dispozițiile de punere în aplicare a acesteia. Acest calendar, datele relevante și domeniul de aplicare sunt prezentate în tabelul 2 din apendicele 4 la anexă. Întrucât rezerva pentru stabilitatea pieței va deveni operațională în 2019, Comisia va publica cu regularitate începând din 2017, la jumătatea lunii mai, numărul total de certificate aflate în circulație pentru anul precedent. Figura 4 prezintă cifrele cumulate ale ofertei și, respectiv, ale cererii pentru ETS, până la sfârșitul anului 2014. Oferta totală în 2013 a fost de aproximativ 2,18 miliarde de certificate, iar cererea totală de aproximativ 1,96 miliarde de certificate. În 2014, atât valoarea totală a ofertei, cât și cea a cererii, a scăzut la aproximativ 1,87 miliarde de certificate. În 2015, oferta a scăzut la 1,58 miliarde de certificate, iar cererea a cunoscut o scădere minoră la 1,85 miliarde de certificate. Prin urmare, excedentul a crescut în 2013 cu aproximativ 220 de milioane de certificate, ajungând la peste 2 miliarde de certificate, rămânând însă stabil în 2014, pentru a scădea ulterior la 1,78 miliarde de certificate în 2015. Excedentul respectiv se află astfel la cel mai scăzut nivel de la începutul actualei perioade de comercializare. Oferta redusă din 2014 și 2015 a reflectat volumul de licitare mai scăzut din cauza punerii în aplicare a măsurii privind concentrarea volumelor licitate către sfârșitul fazei de tranzacționare. Figura 5 prezintă evoluția ofertei și cererii între 2013 și 2015.





Ofertă (cumulată, în milioane) Cerere (cumulată, în milioane) Alocare cu titlu gratuit Anulări Credite internaționale schimbate Emisii verificate Alocări cu titlu gratuit (NER) Alocări cu titlu gratuit (10c) Monetizare NER 300 de către BEI Licitații Licitații timpurii Report

4.AVIAȚIE

De la începutul anului 2012, emisiile provenind de la toate zborurile dintre aeroporturile din Spațiul Economic European (SEE), de la zborurile care pleacă de pe aeroporturile din SEE către țări terțe, precum și, în cazul în care nu sunt exceptate prin intermediul unor acte delegate, de la zborurile către aeroporturile din SEE din țări terțe, sunt incluse în EU ETS. Cu toate acestea, ca răspuns la decizia Adunării OACI de a elabora, până în 2016, un mecanism global bazat pe piață (MBP) care să fie pus în aplicare începând din 2020 pentru a aborda emisiile generate de aviația internațională, domeniul de aplicare al EU ETS a fost redus temporar la emisiile provenite de la zborurile în interiorul SEE în perioada 2013-2016. În conformitate cu rapoartele prevăzute la articolul 21 prezentate în 2016, 524 de operatori de aeronave au în acest moment un plan de monitorizare (comparativ cu 611 raportați pentru anul anterior). Dintre aceștia, 56 % (296) sunt operatori de aeronave comerciale, iar restul de 44 % (228) operatori de aeronave necomerciale. Un total de 274 (52 % din total) au fost clasificați ca emițători de talie redusă (comparativ cu 329, 54 %, în anul anterior). Emisiile verificate provenite din zborurile efectuate între aeroporturile situate în SEE s-au ridicat la 56,9 milioane de tone de dioxid de carbon în 2015, ceea ce reprezintă o creștere cu 3,6 % în comparație cu 54,9 milioane de tone în 2014. Alocarea inițială către operatorii de aeronave a fost, de asemenea, ajustată la domeniul de aplicare redus la zborurile în interiorul SEE. Alocarea cu titlu gratuit ajustată s-a ridicat la 32,3 milioane de certificate în 2015. Volumul de certificate care urmează a fi licitate în 2015 a fost calculat pe baza unui volum anual preconizat de 5,7 milioane EUR, în urma ajustărilor efectuate asupra volumelor care vor fi scoase la licitație, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 421/2014. Aceste certificate au fost scoase la licitație în perioada mai-decembrie 2015. Aceste cifre arată o cerere netă de certificate pentru aproximativ 19 milioane de tone de emisii creată de sectorul aviației în 2015.



5.SUPRAVEGHEREA PIEȚEI O parte semnificativă a tranzacțiilor zilnice cu certificate de emisii este sub formă de instrumente financiare derivate (contracte „futures”, „forward”, pe opțiuni, de swapuri), care fac deja obiectul reglementării piețelor financiare ale UE. Reglementarea aplicabilă este în curs de a fi înlocuită de pachetul legislativ MiFID 2, care va fi aplicabil începând cu ianuarie 2018. Acest pachet impune adoptarea mai multor măsuri de punere în aplicare. În temeiul MiFID 2, certificatele de emisii vor fi clasificate, de asemenea, ca instrumente financiare. Aceasta înseamnă că normele pachetului legislativ MiFID 2 aplicabile piețelor financiare tradiționale (cele care includ comercializarea de instrumente financiare derivate aferente emisiilor de dioxid de carbon pe platformele principale) se vor aplica, de asemenea, segmentului la vedere al pieței secundare a dioxidului de carbon (tranzacțiile cu certificate de emisii pentru livrări imediate pe piața secundară, nereglementate în prezent la nivelul UE), punând acest segment pe poziție de egalitate cu piața instrumentelor financiare derivate în ceea ce privește transparența, protecția investitorilor și integritatea.* În plus, având în vedere referințele încrucișate la definițiile instrumentelor financiare din MiFID 2, se vor aplica și alte acte legislative privind piața financiară. Acest lucru este valabil în special în cazul Regulamentului privind abuzul de piață (MAR), care va reglementa tranzacțiile și conduita în materie de certificate de emisii, atât pe piețele secundare, cât și în licitațiile EU ETS pe piața primară. În mod similar, o trimitere la MiFID 2 în Directiva privind combaterea spălării banilor va declanșa o aplicare obligatorie, de către operatorii de pe piața emisiilor de dioxid de carbon care dețin autorizații conform MiFID , a unor măsuri de precauție privind clientela lor de pe piața secundară la vedere a certificatelor de emisii. * Supravegherea pe piața primară va continua să fie reglementată de Regulamentul privind licitațiile, în privința altor aspecte decât cele referitoare la abuzul de piață, cărora li se va aplica în mod direct Regulamentul privind abuzul de piață.

** Măsurile de precauție sunt deja obligatorii pe piața primară și pe piața secundară pentru instrumentele financiare derivate aferente certificatelor de emisii. MiFID 2 și MAR, ambele adoptate în 2014, au în vedere anumite adaptări ale regimului general la particularitățile pieței carbonului (a se vedea Raportul privind piața carbonului 2015). Mai multe măsuri de nivelul 2 cu detalii privind dispozițiile în temeiul MiFID 2 și MAR au fost adoptate în 2015 și 2016. Mai mult decât atât, ca urmare a unei recomandări formulate de Curtea de Conturi Europeană, Comisia a intensificat frecvența contactelor între serviciile din cadrul Comisiei implicate în elaborarea legislației cu impact asupra piețelor europene ale carbonului. 5.1.Natura juridică a certificatelor de emisii și tratamentul fiscal Natura juridică a certificatelor de emisii și tratamentul lor fiscal nu sunt definite la nivelul UE. Cu toate acestea, în pofida lipsei de armonizare, o piață foarte lichidă și matură s-a dezvoltat de-a lungul ultimului deceniu. Cadrul actual de reglementare prevede bazele juridice necesare pentru o piață transparentă și lichidă a carbonului, asigurând în același timp stabilitatea și integritatea pieței. Doar o singură țară (IS) nu a raportat aspecte legate de natura juridică a unui certificat de emisii în cadrul sistemului său juridic. Certificatele de emisii sunt prezentate, în mod variabil, ca fiind instrumente financiare, active necorporale, drepturi de proprietate și mărfuri. Cel puțin trei țări (LU, NO, DE) prevăd o revizuire a legislației în viitorul apropiat. În ceea ce privește tratamentul fiscal al certificatelor de emisii, conform rapoartelor prevăzute la articolul 21 și prezentate în 2016, doar un număr redus de state membre (DK, PT, UK) au raportat că aplică taxa pe valoarea adăugată (TVA) la emiterea cotelor de emisii. În schimb, TVA este datorată pentru tranzacționarea certificatelor de emisii pe piața secundară în majoritatea statelor membre (toate, cu excepția CY, EE, IS, LI). Majoritatea statelor membre au raportat că aplică mecanismul de taxare inversă în cazul tranzacțiilor care implică certificate de emisii. Certificatele de emisii pentru societăți pot fi impozitate suplimentar. Șaisprezece state membre au raportat că nu există o astfel de impozitare.

Ca urmare a recomandării Curții de Conturi Europene, Comisia a lansat în septembrie 2016 un studiu privind natura juridică a certificatelor EU ETS. Acest studiu va ilustra, printre altele, caracteristicile juridice ale certificatelor pe baza actualei legislații a UE, a jurisprudenței și a regimului național al statelor membre, raportate în raportul prevăzut la articolul 21, în temeiul Directivei privind EU ETS. 6.MONITORIZAREA, RAPORTAREA ȘI VERIFICAREA EMISIILOR Pentru ca schema EU ETS să funcționeze în mod eficient, monitorizarea, raportarea și verificarea (MRV) emisiilor de gaze cu efect de seră trebuie să fie un proces solid, transparent, coerent și precis. Această cerință este completată de un sistem de acreditare fiabil pentru asigurarea unei calități adecvate a verificatorilor terți. Cerințele MRV sunt armonizate în Regulamentul privind monitorizarea și raportarea (MRR) și în Regulamentul privind acreditarea și verificarea (AVR). Sistemul de monitorizare în cadrul EU ETS este conceput ca un „sistem-piatră de temelie”, care permite un grad ridicat de flexibilitate pentru operatori în vederea garantării eficienței din punctul de vedere al costurilor și, în același timp, atingerea unui grad ridicat de fiabilitate a datelor privind emisiile monitorizate. În acest scop, sunt permise mai multe metode de monitorizare („bazate pe calcul” sau „bazate pe măsurare”, precum și, în mod excepțional, „bazate pe abordări alternative”). Metodele pot fi combinate pentru părți individuale ale unei instalații. Cerința ca operatorii de instalații și de aeronave să aibă un plan de monitorizare aprobat de către autoritatea competentă pe baza MRR împiedică selecția arbitrară a metodelor de monitorizare și previne variațiile de-a lungul timpului. Prin Regulamentul privind acreditarea și verificarea pentru faza 3 și ulterior sa introdus o abordare armonizată la nivelul UE în ceea ce privește acreditarea verificatorilor. Verificatorii, care sunt o persoană juridică sau o entitate juridică, trebuie să fie acreditați de un organism național de acreditare (ONA) pentru a putea efectua verificări în conformitate cu AVR. Un stat membru poate permite certificarea ca o alternativă la acreditare numai în cazul unei persoane fizice. Noul sistem unitar de acreditare are avantajul de a permite verificatorilor să se bucure de recunoașterea reciprocă la nivelul tuturor statelor membre și să profite astfel pe deplin de piața internă și să contribuie la asigurarea unei disponibilități suficiente în ansamblu. 6.1.Evoluții generale Comisia continuă să îmbunătățească în permanență orientările și modelele pe care le pune la dispoziție, pentru a facilita punerea în aplicare coerentă a cerințelor MRR și AVR de către statele membre. O inițiativă nouă se referă la elaborarea unor „Ghiduri rapide” pentru a ajuta părțile interesate să înțeleagă și să identifice mai rapid și mai succint cele mai importante considerații privind EU ETS. Fiecare ghid rapid are aproximativ 10 pagini, cu link-uri către modele și documente de orientare mai detaliate, dacă este cazul. Sunt prevăzute ghiduri rapide separate pentru operatorii de instalații, operatorii de aeronave, autoritățile competente, verificatori și organismele naționale de acreditare. O altă inițiativă nouă vizează elaborarea de orientări referitoare la inspecția în cadrul EU ETS. Aceasta își propune să contribuie la coordonarea răspunsului statelor membre la recomandarea Curții de Conturi Europene de a pune în aplicare cadre de control al implementării EU ETS mai coerente și eficiente, care să includă inspecțiile. Comisia continuă să monitorizeze punerea în aplicare a MRVA în toate statele membre. Evaluarea ciclului de asigurare a conformității din 2014, rapoartele în temeiul articolului 21 prezentate pentru 2013 și 2014, precum și informațiile transmise ca răspuns la solicitările de informații suplimentare, au fost toate evaluate suplimentar pentru a produce un plan de acțiune personalizat pentru fiecare țară, care să sugereze țărilor respective posibilele îmbunătățiri care pot fi aduse în ceea ce privește implementarea de către acestea a MRVA în cadrul schemei EU ETS. Acolo unde este cazul, orientările au fost clarificate și au fost organizate evenimente de formare pentru a aborda unele dintre problemele mai frecvent întâlnite în majoritatea planurilor de acțiune. Alte acțiuni ulterioare au luat forma unor evaluări MRVA inter pares la nivelul statelor membre, a unor programe de consolidare a capacității regionale și a unor reuniuni bilaterale. Se recunoaște faptul că eficiența sistemului de asigurare a conformității a fost îmbunătățită din momentul în care MRR a permis statelor membre să facă obligatorie raportarea electronică. Majoritatea statelor membre raportează utilizarea de modele sau sisteme bazate pe cerințele minime stabilite de publicațiile Comisiei. Treisprezece state membre au raportat în 2016 că folosesc o formă de sistem IT automatizat pentru raportarea EU ETS (comparativ cu 10 în 2015). Pentru a sprijini și mai mult statele membre în ceea ce privește disponibilitatea unui sistem automatizat, Comisia a lansat aplicația DECLARE ETS MRVA (în mai 2016). Acest sistem online este conceput să promoveze eficiența administrativă și o abordare mai armonizată. Este dezvoltat pentru a sprijini respectarea obligațiilor în ceea ce privește planurile de monitorizare EU ETS, rapoartele anuale de emisii, rapoartele de verificare și rapoartele privind îmbunătățirile aduse de statele membre. Comisia Europeană a dezvoltat și găzduiește platforma, însă accesul este restricționat la responsabilitățile atribuite în temeiul MRR și AVR, adică este permis accesul autorităților competente, operatorilor și, dacă este cazul, verificatorilor selectați de operatori. De asemenea, sistemul permite statelor membre participante să extragă date în rapoarte generale. 6.2.Monitorizare aplicată În conformitate cu rapoartele prevăzute la articolul 21 prezentate de statele membre Comisiei, care vizează punerea în aplicare a directivei ETS în 2015, cele mai multe instalații utilizează metoda bazată pe calcul. Numai aproximativ 151 de instalații (în 22 state membre) au fost raportate că utilizează sisteme de măsurare continuă a emisiilor, cel mai frecvent în Germania (CO2 28, N2O 10, ambele 1) și în Republica Cehă (CO2 14, N2O 4). Numai 13 state membre au raportat utilizarea de metode alternative de către 40 de instalații în total, care vizează aproximativ 6,6 milioane de tone de CO2e (comparativ cu 6,1 milioane de tone de CO2e în anul precedent). Peste jumătate din emisiile totale provin de la 12 instalații din Țările de Jos.

Flexibilitatea în alegerea metodelor de monitorizare permise sprijină eficacitatea din punctul de vedere al costurilor în cadrul MRV. Un alt element important conceput în acest scop este abordarea pe niveluri. Pentru toți parametrii necesari pentru determinarea datelor privind emisiile, așa-numitele „niveluri” sunt definite astfel încât să facă eforturile sau cerințele privind nivelul de incertitudine să fie proporționale cu dimensiunea instalației. MRR impune tuturor operatorilor să îndeplinească anumite niveluri minime, având cele mai mari surse de emisii obligate să respecte niveluri mai înalte (anume, implicarea unor date mai fiabile în materie de calitate), în timp ce, din motive de rentabilitate, surselor de talie redusă li se aplică cerințe mai puțin stricte. Cerințele standard ale MRR privind nivelurile minime sunt respectate de majoritatea instalațiilor. Numai 113 instalații de categoria C (comparativ cu 118 în anul precedent) sau 14 % (același procent ca în anul precedent) au fost raportate că s-au abătut, în ceea ce privește cel puțin un parametru, de la obligația de a aplica cele mai înalte niveluri pentru fluxurile de surse majore (în 2013 erau 137 de instalații, reprezentând 16 % din total). Aceste abateri sunt permise numai în cazul în care operatorul demonstrează că cel mai înalt nivel nu este fezabil din punct de vedere tehnic sau atrage costuri nerezonabile. În cazul în care aceste condiții nu mai sunt aplicabile, operatorii trebuie să își îmbunătățească sistemele de monitorizare. În mod similar, statele membre au raportat numărul de instalații de categoria B care nu îndeplinesc cerințele privind cele mai înalte niveluri pentru sursele de emisii sau fluxurile de surse majore. În legătură cu aceasta au fost primite rapoarte de la 22 de state membre (același număr ca în anul precedent), care au indicat că, în total, 26 % din instalațiile de categoria B sunt autorizate cu o anumită formă de abatere de la cerințele standard ale MRR (comparativ cu 28 % în anul precedent). Cele de mai sus confirmă faptul că dispozițiile din MRR în ceea ce privește aceste abateri (ținând cont de faptul că acestea trebuie să fie justificate în mod corespunzător de către operator și aprobate de autoritatea competentă) se aplică în practică și că, per ansamblu, respectarea de către operatori este satisfăcătoare. Pentru operatorii de aeronave, există mai puține opțiuni aplicabile pentru monitorizarea emisiilor. Numai metodele bazate pe calcul sunt fezabile, consumul de combustibil fiind un parametru central care urmează să fie stabilit pentru zborurile care fac obiectul EU ETS. 6.3.Verificare acreditată Conform rapoartelor prevăzute la articolul 21 transmise de statele membre în 2016, numărul verificatorilor acreditați pentru fiecare domeniu de acreditare însumează 1077 de verificatori acreditați în toate domeniile. De cele mai multe ori, verificatorii individuali sunt acreditați pentru mai mult de un domeniu, motiv pentru care această cifră nu echivalează cu numărul total al verificatorilor. Numărul total al verificatorilor nu este raportat de statele membre în rapoartele prevăzute la articolul 21, însă o estimare rezonabilă bazată pe numărul acreditat pentru activitățile de ardere (domeniul principal al acreditării) relevă faptul că, în ceea ce privește verificările efectuate în 2015, au fost acreditați în total cel puțin 130 de verificatori diferiți. Rapoartele prevăzute la articolul 21 transmise de statele membre în 2016 indică faptul că, pentru verificările din 2015 în domeniul aviației, au fost acreditați 51 de verificatori individuali. Conform AVR, fiecare ONA este obligat să gestioneze o bază de date care să conțină informații actualizate cu privire la verificatorii pe care i-a acreditat, inclusiv domeniile de acreditare. Cooperarea europeană pentru acreditare (EA) furnizează un link către ONA-rile relevante și listele acestora de verificatori acreditați în cadrul EU ETS . Recunoașterea reciprocă a verificatorilor între statele membre funcționează cu succes: majoritatea statelor membre (28, toate, cu excepția FR, LV, SI) au raportat că cel puțin un verificator străin este activ pe teritoriul lor. Disponibilitatea verificatorilor nu a constituit un blocaj în sistem, în niciunul din primii trei ani de punere în aplicare a AVR. Conformitatea verificatorilor cu AVR s-a constatat a fi ridicată, fapt ce reiese în mod clar din numărul mic de măsuri administrative raportate de statele membre. Nici un stat membru nu a raportat suspendări sau retrageri ale acreditărilor (comparativ cu o suspendare și o retragere în anul precedent). Doar patru state membre (comparativ cu trei, în anul precedent) au raportat reduceri efectuate în sfera acreditării unui verificator, care au vizat doar cinci verificatori (comparativ cu 6 în anul precedent). Cu toate că un număr mare de state membre au raportat primirea de plângeri cu privire la verificatori în acest an (nouă față de șase), numărul plângerilor este cu 20 % mai mic, iar 96 % din plângerile primite au fost raportate ca fiind soluționate (comparativ cu 99 % cu un an înainte). Unsprezece state membre au raportat identificarea de neconformități la nivelul verificatorilor în cadrul procesului de schimb de informații între ONA și autoritățile competente (față de opt, în anul anterior). 7.PREZENTARE GENERALĂ A PROCEDURILOR ADMINISTRATIVE STABILITE ÎN STATELE MEMBRE Statele membre utilizează abordări diferite cu privire la autoritățile competente responsabile cu implementarea schemei EU ETS. În unele state membre sunt implicate mai multe autorități locale, în timp ce în alte state membre, această abordare a fost mult mai centralizată. Rapoartele prevăzute la articolul 21 oferă o imagine de ansamblu de înalt nivel a structurii organizatorice din fiecare stat membru. Conform rapoartelor prevăzute la articolul 21 transmise de statele membre în 2016, există, în medie, patru autorități competente diferite implicate în implementarea EU ETS în fiecare stat membru. Cu toate acestea, ar trebui remarcat faptul că, în unele cazuri, statele membre pot să raporteze un număr multiplu de autorități regionale/locale ca autoritate competentă unică. Coordonarea între autoritățile competente reprezintă una dintre problemele cele mai importante în vederea asigurării unei aplicări corecte și uniforme a cerințelor juridice în cadrul fiecărui stat membru, iar aceasta este promovată prin dispoziții adecvate ale MRR. În ceea ce privește coordonarea dintre autoritățile competente, statele membre au raportat că utilizează instrumente diferite. Pentru 2015, 12 state membre au raportat că dispun de instrumentele legislative în vigoare pentru gestionarea la nivel central a planurilor de monitorizare sau a rapoartelor de emisii (față de 10 state, anterior). În 10 cazuri, un organism central oferă instrucțiuni obligatorii și îndrumări (față de 8 cazuri raportate în anul anterior). Paisprezece state membre au raportat că o autoritate competentă centrală reexaminează și oferă, în mod voluntar, consultanță cu privire la planurile de monitorizare, notificările și rapoarte de emisii (față de 11, în anul precedent). De asemenea, paisprezece state membre au raportat că organizează grupuri de lucru sau reuniuni regulate pentru autorități (față de 12, anterior), iar 9 au raportat organizarea de sesiuni de formare comune (față de 8, anterior). Utilizarea unei platforme IT comune a fost raportată de către 10 state membre, ca un mijloc alternativ de asigurare a coordonării (față de 9, în anul precedent). Numai șapte state membre (CY, EE, HU, IT, LI, LU, MT) au indicat că nu au în funcțiune niciuna dintre structurile de mai sus; unele nu implică structuri multiple sau complexe ale autorității competente. Privind taxele administrative impuse de statele membre (în ceea ce privește procedura de autorizare și cea de aprobare a planurilor de monitorizare), 16 țări au raportat că nu percep nicio taxă de la operatorii de instalații (CY, DE, EE, FR, GR, IE, IT, LI, LT, LU, LV, MT, NL, SE, SK). Operatorii de aeronave nu plătesc taxe în 16 țări (BE, CY, CZ, DE, EE, ES, GR, IT, LI, LT, LU, LV, MT, NL, SE, SK). Acolo unde se percep taxe, acestea variază în funcție de statul membru și de serviciul specific furnizat. De exemplu, taxele asociate procedurii de autorizare și de aprobare a planurilor de monitorizare pentru instalații variază între 10 EUR și 7690 EUR, iar pentru o actualizare a autorizației între 10 EUR și 2 481 EUR. Variații similare sunt constatate în sectorul aviației, unde taxele pentru aprobarea planurilor de monitorizare variază de la 10 EUR la 2400 EUR, iar pentru actualizarea planurilor de monitorizare de la 10 EUR la 827 EUR. În ansamblu, se poate deduce că sistemele statelor membre sunt, în mare măsură, eficace, întrucât sunt aliniate organizării administrative a țării. Principiul subsidiarității este aplicabil. Comunicarea între autoritățile locale din statele membre și schimbul de bune practici între autoritățile competente, inclusiv prin intermediul activităților Forumului privind conformitatea cu EU ETS ar trebui să fie consolidate și încurajate în continuare. 8.CONFORMITATE ȘI APLICARE

Schema EU ETS se caracterizează printr-o rată de conformitate foarte ridicată: în fiecare an, aproximativ 99 % din emisii sunt acoperite efectiv de numărul dispus de certificate. În perioada de raportare, nivelul de conformitate cu normele EU ETS a fost, de asemenea, foarte ridicat. Mai puțin de 1 % din instalațiile care au raportat emisii pentru anul 2015 nu au restituit, până la termenul-limită de 30 aprilie 2016, certificatele care acoperă toate emisiile lor. Aceste instalații (în mod normal, de mici dimensiuni) reprezintă aproximativ 0,5 % din emisiile reglementate de schema EU ETS. În sectorul aviației, nivelul de conformitate a fost, de asemenea, foarte ridicat: operatorii de aeronave responsabili pentru peste 99 % din emisiile cauzate de sectorul aviației care fac obiectul EU ETS au respectat normele. Acest procent include, de asemenea, peste 100 de societăți comerciale de transport aerian cu sediul în afara UE, care au operat zboruri în interiorul SEE. Directiva privind EU ETS prevede o sancțiune financiară sub forma unei „sancțiuni pentru emisiile în exces” de 100 EUR (indexată) pentru fiecare tonă de CO2 emis, pentru care niciun certificat nu a fost restituit în timp util. Alte penalități aplicabile încălcării dispozițiilor în cadrul punerii în aplicare a EU ETS sunt, conform dispozițiilor naționale, stabilite de statul membru în cauză. Autoritățile competente din statele membre contribuie în continuare în mod semnificativ la nivelul înalt de conformitate al operatorilor, prin efectuarea de diverse controale de conformitate asupra rapoartelor anuale privind emisiile. În conformitate cu informațiile prezentate în rapoartele prevăzute la articolul 21 în 2016, toate statele membre (cu excepția SE și IT) au verificat 100 % (cu excepția FR, 90 %) din rapoartele anuale privind emisiile, în ceea ce privește caracterul complet și coerența internă. În plus, există indicii potrivit cărora, în medie, statele membre verifică peste 80 % din rapoarte pentru stabilirea coerenței cu planurile de monitorizare și 70 % din rapoarte pentru stabilirea conformității cu datele de alocare. Douăzeci și patru de state membre au declarat că au efectuat, de asemenea, controale încrucișate față de alte date/detalii. Pe baza rapoartelor prevăzute la articolul 21 prezentate de statele membre în 2016, autoritățile competente din 16 state membre (AT, BG, DK, ES, FI, FR, HR, LV, NL, NO, PL, PT, RO, SE, SK, UK) au fost obligate să realizeze estimări prudente în cazul a numai 45 de instalații în total (mai puțin de 0,5 %). Acest rezultat se compară cu cele 37 de instalații (0,3 %) din anul precedent, însă emisiile asociate de numai 8,3 milioane de tone de CO2 au fost comparate cu cele 9,1 milioane de tone în anul anterior (sub 0,5 % din emisiile totale, în ambele cazuri). Motivele cel mai frecvent invocate pentru aceste estimări au fost lipsa unui raport de emisii până la 31 martie sau întocmirea unor rapoarte de emisii care nu respectau în totalitate cerințele MRR/AVR. Estimările prudente pentru operatori de aeronave au fost mai ridicate, 103 (PT 47; FR 21; RO 16; UK 10; IT 6; AT, ES, și IE câte 1 fiecare), adică toți cu excepția unuia, din cauza netransmiterii raportului de emisii până la 31 martie. Aceasta înseamnă aproape 20 % din toți operatorii de aeronave, însă în toate cazurile au implicat emițători de talie redusă (în majoritatea cazurilor emițători de talie foarte redusă), afectând o cantitate foarte mică din emisiile totale. Controalele efectuate de autoritățile competente rămân importante deoarece completează activitățile verificatorului și asigură un nivel calitativ ridicat al sistemului MRV. Pentru 2015, toate statele membre (cu excepția GR, LU, MT, SE, IT) au confirmat faptul că efectuează controale și inspecții suplimentare la fața locului în ceea ce privește punerea în aplicare și conformitatea instalațiilor cu planurile de monitorizare, cu MRR și AVR. Treisprezece state membre (AT, BE, BG, DK, FI, HR, IE, LV, NL, PL, RO, SI, SK) au indicat că aceste controale se extind și la operatorii de aeronave. Pentru 2015, aplicarea „sancțiunii pentru emisiile în exces” a fost raportată într-un număr foarte redus de instalații (doar 12) de către 6 state membre (DE, ES, PL, PT, RO, UK). În sectorul aviației, au fost raportate sancțiuni pentru emisii în exces pentru un total de 9 operatori de aeronave de către ES, IS, SE, UK, 47 de operatori de aeronave au fost raportați de către un singur stat membru (PT), număr care pare să coincidă cu numărul din estimările prudente raportate, sugerând o legătură cu emițătorii de talie foarte redusă. Alte sancțiuni posibile aplicate în statele membre diferă semnificativ în ceea ce privește tipul de încălcare vizat și nivelul sancțiunii. Unele state membre au semnalat faptul că sancțiunile vor fi stabilite de instanță, pe baza cazului respectiv. Majoritatea statelor membre au raportat o limită inferioară și/sau superioară a sancțiunii (după caz), limita minimă variind de la câteva zeci de euro la 50 000 EUR, iar limita maximă de la 100 EUR la 16 milioane EUR. Nouă state membre (BE, CY, DK, EE, FR, IE, LU, NO, SE) au raportat posibile sancțiuni sub formă de privare de libertate cuprinsă între trei luni și zece ani. Unsprezece state membre au confirmat aplicarea acesteia din urmă categorii de sancțiuni în cursul perioadei de raportare 2015. Nu au fost raportate sancțiuni privative de libertate, ci amenzi vizând 35 de instalații și 5 operatori de aeronave, în valoare totală de 13 356 036 EUR, cu toate că o amendă în valoare de 12 327 070 EUR a fost aplicată unei singure instalații (în IT) pentru funcționare fără autorizație. Cea mai întâlnită infracțiune raportată a fost omisiunea de a prezenta rapoarte anuale de emisii verificate până la termenul limită (11 cazuri), urmată de neconformitatea cu planul de monitorizare aprobat/MRR (6 cazuri), neraportarea modificărilor în materie de capacitate (5 cazuri) și nerespectarea condițiilor de autorizare (4 cazuri). Alte cazuri au implicat netransmiterea unui raport de ameliorare, omisiunea de a notifica modificările aduse planului de monitorizare, incapacitatea de a restitui un număr suficient de certificate până la 30 aprilie și absența unui plan de monitorizare. Forumul privind conformitatea cu EU ETS continuă să ofere un mecanism eficient pentru schimbul de informații privind monitorizarea, raportarea și verificarea emisiilor între statele membre și autoritățile competente și pentru identificarea bunelor practici pentru o implementare eficientă. O conferință anuală privind conformitatea a fost organizată recent, în noiembrie 2016. Aceasta contribuie la asigurarea unui grad cât mai mare de conștientizare a activităților Forumului privind conformitatea, îndeosebi în ceea ce privește cele cinci grupuri operative ale sale pentru monitorizarea și raportarea emisiilor, verificare și acreditare, aviație, raportare electronică și captarea și stocarea dioxidului de carbon. În același timp, printr-un site internet partajat sunt puse la dispoziția tuturor autorităților competente în domeniul EU ETS detalii cu privire la reuniunile și lucrările în desfășurare în cadrul grupurilor operative. Grupul de lucru al administratorilor de registru este un forum de cooperare între statele membre și Comisie, în calitate de administrator central cu privire la aspectele și procedurile legate de funcționarea registrului Uniunii și punerea în aplicare a Regulamentul privind înregistrarea.



9.CONCLUZII ȘI PERSPECTIVE În 2015, schema EU ETS a asigurat reduceri suplimentare ale emisiilor în UE, rămânând instrument emblematic al UE pentru combaterea schimbărilor climatice și un instrument eficient de reducere a emisiilor în mod rentabil. Scăderea cu aproximativ 0,4 % a emisiilor de gaze cu efect de seră provenite de la instalațiile care participă la sistem confirmă tendința de scădere din ultimii cinci ani. De asemenea, 2015 marchează primul an în care excedentul de certificate care s-a acumulat în sistem începând cu anul 2009 – în mare parte din cauza recesiunii economice profunde și prelungite care a redus emisiile peste valorile anticipate – a cunoscut, pentru prima dată, un declin semnificativ. Acesta este rezultatul punerii în aplicare a măsurii pe termen scurt menite să abordeze dezechilibrul tot mai mare dintre cerere și ofertă, așa-numitul proces de „backloading” (concentrarea volumelor licitate către sfârșitul fazei de tranzacționare) care a amânat scoaterea la licitație a 300 de milioane de certificate din 2015 până în 2019-2020, combinate cu emisiile stabile. Efectul acesteia va fi completat de rezerva pentru stabilitatea pieței, care va începe să funcționeze începând cu ianuarie 2019. Mai mult, al treilea an al fazei 3 a demonstrat în plus că arhitectura EU ETS este robustă. Din 2005, sistemul oferă un semnal de preț pentru centralele electrice și alte instalații, pentru a promova cercetarea, dezvoltarea și investițiile în tehnologii curate, cu emisii reduse de dioxid de carbon.