Raportul special Sunt acordurile de 
parteneriat în domeniul 
pescuitului bine 
gestionate de către 
Comisie?RO 2015  nr. 11
CURTEA DE
CONTURI
EUROPEANĂ
CURTEA DE CONTURI EUROPEANĂ  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tel. +352 4398-1
E-mail: eca-info@eca.europa.eu  
Internet: http://eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA  
YouTube: EUAuditorsECA
Numeroase alte informații despre Uniunea Europeană sunt disponibile pe internet pe serverul Europa ( http://europa.eu ).
Luxemburg: Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, 2015
Print ISBN 978-92-872-2716-4 ISSN 1831-0966 doi:10.2865/398577 QJ-AB-15-010-RO-C
PDF ISBN 978-92-872-2691-4 ISSN 1977-5806 doi:10.2865/609221 QJ-AB-15-010-RO-N
EPUB ISBN 978-92-872-2720-1 ISSN 1977-5806 doi:10.2865/407395 QJ-AB-15-010-RO-E
© Uniunea Europeană, 2015
Reproducerea textului este autorizată cu condiția menționării sursei.
Pentru utilizarea sau reproducerea în orice fel a hărții de la pagina 46, trebuie să se solicite acordul direct de la 
deținătorul drepturilor de autor.
Printed in Luxembourg
Sunt acordurile de 
parteneriat în domeniul 
pescuitului bine 
gestionate de către 
Comisie?
[prezentat în temeiul articolului 287 alineatul (4) al doilea 
paragraf TFUE]Raportul specialRO 2015  nr. 11
02
 Echipa de audit
Rapoartele speciale ale Curții de Conturi Europene prezintă rezultatele auditurilor de conformitate sau ale auditurilor 
performanței care au ca obiect domenii specifice ale bugetului UE sau aspecte specifice legate de gestiune. Curtea 
selectează și concepe aceste sarcini de audit astfel încât impactul lor să fie maxim, luând în considerare riscurile existente 
la adresa performanței sau a conformității, nivelul de venituri sau de cheltuieli implicat, schimbările preconizate și 
interesul existent în mediul politic și în rândul publicului larg.
Acest audit al performanței a fost efectuat de Camera de audit I – condusă de domnul Augustyn Kubik, membru al Curții 
de Conturi Europene  – cameră specializată pe domeniile de cheltuieli aferente conservării și gestionării resurselor natura ‑
le. Auditul a fost condus de domnul Jan Kinšt, membru al Curții de Conturi Europene, beneficiind de sprijinul unei echipe 
formate din: Alejandro Ballester Gallardo, șef de cabinet; Colm Friel, șef de unitate; Maria Luisa Gómez‑Valcárcel, auditor 
principal; Oana Dumitrescu, auditor, și Frédéric Soblet, auditor.
De la stânga la dreapta: F. Soblet, M. L. Gómez‑Valcárcel, C. Friel, J. Kinšt, A. Ballester 
Gallardo, O. Dumitrescu.

03
 Cuprins
Puncte
 Acronime
I–XIII  Sinteză
1-13 Introducere
1-3 Necesitatea unor acorduri internaționale în domeniul pescuitului
4-8 Acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului
9-13 Flota  europeană de pescuit în ape îndepărtate și acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului
14-16 Sfera și abordarea auditului
17-83 Observații
17-53 Partea I – Negocierea acordurilor de parteneriat în domeniul pescuitului
17-25 Comisia a negociat și a reînnoit acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului în timp util pentru a evita 
orice întrerupere a activităților de pescuit
26-28 Comisia a negociat o rețea de acorduri adaptată cerințelor, dar coerența în regiunea Oceanului Indian ar 
putea fi îmbunătățită
29-32 Obiectivul acordurilor de parteneriat în domeniul pescuitului care constă în garantarea faptului că 
posibilitățile de pescuit negociate se referă exclusiv la resursele piscicole excedentare a fost dificil de realizat
33-46 Costul acordurilor de parteneriat în domeniul pescuitului negociate de către Comisie a fost relativ ridicat, 
având în vedere ratele anterioare de utilizare
47-53 Informațiile furnizate de evaluările ex post  nu au fost întotdeauna utile în procesul decizional și în cadrul 
negocierilor
54-83 Partea II – Punerea în aplicare a celor două componente prevăzute de acorduri: drepturile de acces 
și sprijinul sectorial
55-60 Procesul de autorizare a activităților de pescuit (prin licențe) era îndelungat și anevoios și totuși Comisia nu 
a luat măsuri pentru a identifica aspectele care pot fi îmbunătățite
61-65 Monitorizarea la nivel central a capturilor nu a fost corespunzătoare, ceea ce periclitează identificarea la 
timp a problemelor și calcularea corectă a plăților
66-70 Comisia și țările partenere au convenit asupra activităților relevante care vor fi finanțate cu sprijin sectorial, 
dar lipsea coordonarea cu alți parteneri din sector
71-76 Controlul exercitat de Comisie cu privire la acțiunile vizate de sprijinul sectorial era limitat, iar acțiunile puse 
efectiv în aplicare de către țările partenere erau diferite în unele cazuri de cele convenite
04 Cuprins
77-83 Plățile efectuate de Comisie pentru sprijinul sectorial nu erau legate de progresele înregistrate de țările 
partenere în punerea în aplicare a acțiunilor convenite
84-95 Concluzii și recomandări
 Anexa I  —  Informații suplimentare privind negocierea și punerea în aplicare a acordurilor de 
parteneriat în domeniul pescuitului
 Anexa II  — Acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului în vigoare pentru 2015
 Anexa III — Acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului
 Răspunsul Comisiei
05
 Acronime
CSTEP : Comitetul științific, tehnic și economic pentru pescuit
DG: Direcție Generală
ERS : Sistem electronic de înregistrare (sau jurnal electronic de pescuit)
FAO : Organizația Națiunilor Unite pentru Alimentație și Agricultură ( Food and Agricultural Organisation )
FED : Fondul european de dezvoltare
IOC : Comisia pentru Oceanul Indian ( Indian Ocean Commission )
IOTC : Comisia Tonului din Oceanul Indian ( Indian Ocean Tuna Commission )
MSY : Producție maximă durabilă ( Maximum Sustainable Yield )
UE: Uniunea Europeană
UNCLOS : Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării ( United Nations Convention on the Law of the Sea )
VMS : Sistem de monitorizare prin satelit a navelor de pescuit
06
 Sinteză
IV
Procedurile de negociere și de reînnoire a acordurilor 
de parteneriat în domeniul pescuitului sunt adesea 
complexe și de lungă durată. Comisia a știut însă să 
trateze în mod corespunzător aceste dificultăți și, cu 
câteva excepții, a reușit să evite întreruperea activități ‑
lor de pescuit ale flotei. Rețeaua acordurilor negociate 
era relevantă pentru nevoile și prioritățile flotei UE 
vizate.
V
În situațiile în care continuarea activităților de pescuit 
risca să fie compromisă din cauza duratei prea lungi 
a negocierii noilor protocoale, navele au fost autori ‑
zate, în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul 
(CE) nr. 1006/2008, să solicite autorizații de pescuit 
țărilor terțe în cauză, prin intermediul Comisiei, în 
așteptarea semnării noului protocol. Acest lucru 
contravine însă unei alte cerințe normative, și anume 
„clauzei de exclusivitate”, iar aplicarea dispoziției 
respective a dat naștere unor neînțelegeri între o țară 
parteneră și Comisie.
VI
Acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului 
sunt prezentate ca instrumente care asigură sustena ‑
bilitatea activităților de pescuit vizate. După cum se 
stipulează în regulamentul de bază privind politica 
comună în domeniul pescuitului, posibilitățile de 
pescuit negociate ar trebui să permită navelor UE să 
pescuiască numai resursele excedentare ale țărilor 
partenere. Totuși, conceptul de excedent este foarte 
greu de aplicat în practică, din cauza faptului că nu 
există informații fiabile privind stocurile de pește și 
efortul de pescuit al flotelor naționale sau al altor flote 
străine cărora țările partenere le‑au acordat de aseme ‑
nea drepturi de acces.I
Uniunea Europeană (UE) negociază acorduri cu țările 
de coastă cu scopul de a obține drepturi de acces pen ‑
tru flota externă a UE la locurile de pescuit ale acestor 
țări. Aceste acorduri au evoluat de la simple acorduri 
privind accesul (încheiate în anii ’80) la acordurile de 
parteneriat în domeniul pescuitului sustenabil, care 
urmăresc să asigure prezervarea resurselor piscicole și, 
în același timp, să contribuie la dezvoltarea sectorului 
pescuitului din țara parteneră prin furnizarea unui 
sprijin sectorial. Comisia dorește să extindă rețeaua 
de acorduri, deoarece acestea oferă avantaje sem ‑
nificative nu doar pentru flota UE, ci și pentru țările 
partenere.
II
Curtea a auditat acordurile de pescuit pentru care 
există o contribuție financiară de la bugetul UE (ceea 
ce înseamnă că acordurile bazate pe schimburi de cote 
de pescuit au fost excluse). Curtea a examinat patru 
dintre cele 12 acorduri aflate în vigoare la momentul 
auditului, și anume acordurile încheiate cu Maurita ‑
nia (un acord privind pescuitul mai multor specii în 
Oceanul Atlantic), cu Madagascar, cu Mozambic și, 
respectiv, cu Seychelles (acorduri privind pescuitul de 
ton în Oceanul Indian). Aceste patru acorduri repre ‑
zentau 77 % din plățile efectuate în 2013 în legătură cu 
acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului.
III
Obiectivul auditului a fost de a se evalua dacă acordu ‑
rile de parteneriat în domeniul pescuitului sunt bine 
gestionate de Comisie. În acest sens, s‑a procedat la 
examinarea atât a procesului de negociere a acorduri ‑
lor, cât și a punerii în aplicare a drepturilor de acces și 
a sprijinului sectorial. În urma auditului, s‑a concluzio ‑
nat că, în general, acordurile de parteneriat în dome ‑
niul pescuitului sunt bine gestionate de Comisie, dar 
că există încă o serie de domenii în care sunt necesare 
îmbunătățiri în ceea ce privește procesul de negociere 
și punerea în aplicare a protocoalelor.
Sinteză 07
VII
Costul unitar efectiv plătit pentru o tonă de pește era 
în mod frecvent mai mare decât prețul unitar negociat. 
Deși în cadrul negocierilor erau luate în considerare 
capturile raportate în contextul protocoalelor anteri ‑
oare, tonajul de referință convenit în cele mai recente 
protocoale a rămas adesea la un nivel superior, ceea ce 
a antrenat subutilizarea lor sistematică. Cu toate aces ‑
tea, contribuția financiară a UE a fost achitată integral, 
indiferent de posibilitățile de pescuit efectiv utilizate. 
Într‑o anumită măsură, subutilizarea protocoalelor și 
costurile ridicate rezultate de aici puteau fi atribuite 
condițiilor tehnice negociate cu țările partenere în 
vederea respectării legislației naționale a acestora 
sau pentru a asigura sustenabilitatea activităților de 
pescuit.
VIII
Informațiile prezentate în cadrul evaluărilor indepen ‑
dente ex post  realizate cu privire la acordurile de par ‑
teneriat în domeniul pescuitului nu sunt întotdeauna 
suficient de complete, coerente sau comparabile, ceea 
ce le reduce utilitatea ca bază de luare a deciziilor în 
momentul negocierii protocoalelor.
IX
În urma auditului, s‑a ajuns la concluzia că modul de 
gestionare a punerii în aplicare a condițiilor de acces 
nu a fost suficient de robust. Comisia nu a monitorizat 
în mod adecvat fluxul de lucru din cadrul proceselor 
îndelungate și greoaie de acordare a licențelor, astfel 
încât să poată identifica motivele întârzierilor și dome ‑
niile în care sunt necesare îmbunătățiri.
X
Curtea a identificat deficiențe în gestionarea datelor 
privind capturile, astfel cum sunt ilustrate de diferen ‑
țele între datele privind capturile furnizate de către 
statele membre, de Comisie și, respectiv, de evaluările 
ex post . Având în vedere faptul că plățile din cadrul 
acordurilor se bazează pe datele privind capturile, 
această situație dă naștere unor riscuri financiare.XI
Planificarea sprijinului sectorial s‑a îmbunătățit 
într‑adevăr, dar rolul Comisiei în monitorizarea punerii 
în aplicare a protocoalelor auditate era încă limitat. Nu 
există un cadru clar definit, care să stabilească norme 
de trasabilitate și de eligibilitate pentru acțiunile 
finanțate. Mai mult, Comisia nu dispune de drepturi 
suficiente în materie de control; de exemplu, în unele 
cazuri, țările partenere au pus în aplicare acțiuni 
diferite de cele planificate și este posibil ca acestea să 
nu contribuie în mod eficace la atingerea obiectivelor 
acordurilor de parteneriat în domeniul pescuitului.
XII
În fine, protocoalele permit o suspendare a plăților, 
dar nu și reduceri parțiale ale plăților aferente spriji ‑
nului sectorial în cazul în care acțiunile sau rezultatele 
convenite sunt doar parțial realizate. În plus, deși con ‑
ceptul de dezvoltare de la baza celor două mecanisme 
este același, condițiile impuse pentru plata sprijinului 
sectorial sunt diferite de cele aferente sprijinului buge ‑
tar acordat prin Fondul european de dezvoltare (FED), 
ceea ce a condus uneori la incoerențe.
XIII
Curtea formulează următoarele recomandări:
Pentru a ameliora procesul de negociere a noilor acor ‑
duri și protocoale, Comisia ar trebui:
(a) să reexamineze acordurile inactive și să analizeze 
modul în care se poate remedia problema întreru ‑
perii activităților de pescuit care este impusă de 
clauza de exclusivitate, respectându‑se în același 
timp principiile politicii comune în domeniul pes ‑
cuitului. Mai mult, Comisia ar trebui să clarifice și 
să includă în protocoale dispoziții corespunzătoare 
în vederea asigurării continuității operațiunilor de 
pescuit în perioada dintre două protocoale;
(b) să definească strategii regionale de dezvoltare 
a guvernanței în domeniul pescuitului și să se asi ‑
gure că protocoalele negociate în aceeași regiune 
sunt în linie cu strategia regională relevantă și cu 
dispozițiile privind alte fonduri ale UE;
Sinteză 08
(i) în ceea ce privește noile protocoale, să propună 
introducerea unor cerințe de eligibilitate pentru 
a evalua acțiunile care ar putea fi finanțate din 
sprijinul sectorial (alte cerințe ar putea să se refere 
la trasabilitate, la selecție, la raportare și la măsu ‑
rarea performanțelor, precum și la drepturile de 
control acordate Comisiei);
(j) să asigure, în ceea ce privește sprijinul sectorial 
prevăzut de acordurile de parteneriat în domeniul 
pescuitului, o coordonare eficace cu alți parteneri 
pentru dezvoltare activi în sectorul pescuitului;
(k) să se asigure că există o coerență între plățile de 
sprijin sectorial și alte plăți de sprijin bugetar ale 
UE și că plățile de sprijin sectorial se bazează pe 
rezultatele obținute de către țările partenere în 
punerea în aplicare a matricei de acțiuni stabilite 
în comun.(c) să ia în considerare ratele de utilizare înregistrate 
pentru protocoalele anterioare atunci când nego ‑
ciază posibilitățile de pescuit în cadrul unor noi 
protocoale și să depună eforturi pentru a garanta 
o legătură mai bună între plățile pentru drepturile 
de acces și capturile efective, asigurându‑se în ace ‑
lași timp că activitățile de pescuit nu sunt afectate 
în mod negativ;
(d) să analizeze mai bine impactul potențial al clauze ‑
lor prevăzute în acordurile de parteneriat în dome ‑
niul pescuitului sustenabil cu privire la utilizarea 
protocoalelor, menținând în același timp benefici ‑
ile reciproce pentru UE și pentru țările partenere 
în cauză, de exemplu prin consultarea părților 
interesate relevante în vederea identificării acelor 
situații în care sunt necesare evaluări mai detaliate 
ale clauzelor esențiale;
(e) să orienteze evaluările ex post  către aspecte mai 
bine selectate, astfel încât să obțină o analiză 
coerentă și comparabilă cu privire la rentabilitatea 
fondurilor publice cheltuite în temeiul protocoa ‑
lelor, precum și o analiză cuprinzătoare și critică 
a eficacității acestora pentru UE și pentru țara 
parteneră în cauză.
Pentru a îmbunătăți punerea în aplicare a acordurilor 
de parteneriat în domeniul pescuitului, Comisia ar 
trebui, în cel mai scurt timp:
(f) să instituie proceduri pentru a monitoriza fiecare 
dintre etapele procesului de acordare a licențelor, 
inclusiv durata procesului la nivelul statelor mem ‑
bre, al țărilor partenere și al serviciilor Comisiei, 
cu scopul de a identifica deficiențele procedurale 
și de a monitoriza situația măsurilor luate pentru 
remedierea acestora;
(g) să promoveze acceptarea licențelor electronice 
sau a unei liste de nave autorizate pentru întreaga 
perioadă de valabilitate a licențelor;
(h) să se asigure că noua bază de date privind captu ‑
rile este pe deplin utilizată de statele membre de 
pavilion și furnizează date fiabile, care să poată fi 
consolidate, monitorizate și actualizate.
09
 Introducere
Necesitatea unor acorduri 
internaționale în 
domeniul pescuitului
01 
Principiul accesului nerestricționat la 
marea liberă a dispărut treptat înce ‑
pând cu mijlocul anilor ’70, în special 
în urma celei de a treia Conferințe 
a Organizației Națiunilor Unite privind 
dreptul mării (UNCLOS III). Intrată în 
vigoare în 1982, după nouă ani de 
negocieri, convenția adoptată în urma 
acestei conferințe a instituit în dreptul 
internațional dreptul statelor de a re ‑
vendica suveranitatea asupra apelor 
situate la o distanță de până la 200 de 
mile marine de la linia lor de țărm (așa 
numitele „zone economice exclusive”), 
în scopul explorării, al exploatării, al 
conservării și al gestionării resurselor 
naturale aflate în aceste ape. Din ce în 
ce mai multe țări au decis să își extindă 
suveranitatea până la limita de 200 de 
mile și, ca urmare, aproximativ 90 % 
din resursele piscicole au intrat sub 
controlul statelor de coastă. Numeroa ‑
se flote de pescuit în ape îndepărtate1, 
care pescuiseră anterior în aceste zone, 
au fost așadar obligate să încheie acor ‑
duri de acces cu statele de coastă.
02 
Ca urmare a acestui fapt, Uniunea 
Europeană (la acea vreme, „Comunita ‑
tea Europeană”) a început să negocie ‑
ze acorduri bilaterale în domeniul pes ‑
cuitului cu statele de coastă, în general 
țări în curs de dezvoltare. Într‑o primă 
fază, au fost încheiate simple acorduri 
de acces, care ofereau posibilități de 
pescuit pentru flota de pescuit în ape 
îndepărtate a Uniunii și reprezentau 
în același timp o importantă sursă de 
venituri pentru aceste state în curs de 
dezvoltare. Acordurile erau de natură 
comercială și se bazau în general pe 
principiul „plătiți, pescuiți, plecați” 
(pay, fish and go ).03 
Începând din 1981, UE a negociat de 
asemenea o serie de „acorduri nor ‑
dice”. Acestea sunt acorduri de reci ‑
procitate, care implică un schimb de 
posibilități de pescuit între flota UE și 
flotele din Norvegia, Islanda și Insulele 
Feroe, fără nicio contribuție financiară. 
Prezentul raport nu acoperă aceste 
acorduri.
Acordurile de parteneriat 
în domeniul pescuitului
04 
Acordurile de acces simple au făcut 
obiectul unor critici, în special în ceea 
ce privește efectul lor asupra stocurilor 
supraexploatate, lipsa lor de transpa ‑
rență, faptul că nu respectau regle ‑
mentările și nu asigurau punerea în 
aplicare a acestora, faptul că exploatau 
capacitatea slabă de negociere și de 
asigurare a respectării legislației a sta ‑
telor de coastă în curs de dezvoltare, 
precum și faptul că nu reprezentau un 
mijloc adecvat de cooperare pentru 
dezvoltare în domeniul pescuitului.
05 
Ca răspuns la aceste critici, reforma din 
2002 a politicii comune în domeniul 
pescuitului a introdus conceptul de 
„parteneriat” pentru a pune accentul 
pe obiectivele UE care constau în spri ‑
jinirea dezvoltării sectorului național 
al pescuitului în țările partenere, în 
încurajarea și consolidarea dialogului 
politic dintre UE și țările în curs de dez ‑
voltare și în promovarea pescuitului 
sustenabil. Această nouă generație de 
acorduri au fost numite „acorduri de 
parteneriat în domeniul pescuitului” (a 
se vedea caseta 1 ). Contribuția financi ‑
ară a fost împărțită în două componen ‑
te distincte: drepturi de acces la zona 
economică exclusivă și sprijin financiar 
„sectorial”, care vizează promovarea 
dezvoltării pescuitului sustenabil în 
țările partenere.1 Navele de pescuit care 
pescuiesc în afara apelor lor 
naționale.
10 Introducere
Obiectivele acordurilor de parteneriat în domeniul pescuitului2
 οAsigurarea unei exploatări raționale și sustenabile a resurselor marine vii în țările partenere (introducerea 
noțiunii de excedent din Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării)3
 οProtecția ocupării forței de muncă în regiunile dependente de pescuit ale Uniunii
 οAsigurarea existenței pe termen lung și a competitivității sectorului pescuitului din Uniune
 οAsigurarea unei aprovizionări adecvate pentru piața Uniunii
 οGenerarea unei valori adăugate pentru Uniune
 οÎmbunătățirea gestionării pescuitului în țările partenere prin dezvoltarea capacităților de gestionare și de 
control al resurselor piscicole
 οPromovarea dezvoltării economice a sectorului pescuitului în țările partenere, precum și a ocupării forței 
de muncă, a condițiilor de sănătate și a mediului de afaceri din acest sector
2 Concluziile Consiliului Agricultură și Pescuit, 19 iulie 2004 și 19 ‑20 martie 2012.
Cea mai mare parte a acestor obiective se regăsesc și în Regulamentul (CE) nr. 861/2006 al Consiliului din 22 mai 2006 de stabilire a măsurilor 
financiare comunitare privind punerea în aplicare a politicii comune în domeniul pescuitului și în domeniul dreptului mării (articolul 7) (JO L 160, 
14.6.2006, p. 1).
Articolul 31 din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 privind politica comună în 
domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1954/2003 și (CE) nr. 1224/2009 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentelor 
(CE) nr. 2371/2002 și (CE) nr. 639/2004 ale Consiliului și a Deciziei 2004/585/CE a Consiliului (JO L 354, 28.12.2013, p. 22) stabilește principiile și 
obiectivele acordurilor de parteneriat în domeniul pescuitului durabil.
3 Articolul 62 alineatul (2) din Convenția Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării (UNCLOS) definește excedentul ca acea parte din 
volumul total autorizat al capturilor pe care statul de coastă nu poate sau nu dorește să o exploateze.Caseta 1
06 
Din punctul de vedere al Comisiei, 
acordurile de parteneriat în domeniul 
pescuitului prezintă avantaje semnifi ‑
cative în comparație cu alte modalități 
prin care flota europeană de pescuit în 
ape îndepărtate poate obține un acces 
la apele și resursele țărilor terțe. În 
mod concret:
 — Acordurile de parteneriat în do ‑
meniul pescuitului permit accesul 
flotei europene în locurile de pes ‑
cuit în temeiul unui cadru juridic 
mai clar, mai uniform și mai stabil, 
care oferă o mai mare securitate 
juridică decât acordurile private 
încheiate între armatorii europeni 
și țările terțe. De altfel, armatorii europeni și‑au exprimat preferin ‑
ța pentru acest tip de acorduri și 
au solicitat Comisiei să extindă 
rețeaua de acorduri încheiate, chiar 
cu riscul creșterii contribuției lor la 
drepturile de acces.
 — Acordurile de parteneriat în do ‑
meniul pescuitului promovează 
cooperarea științifică între UE și ță ‑
rile partenere. Protocoalele prevăd 
reuniuni ale comitetelor științifice 
pentru a examina nivelurile stocu ‑
rilor și pentru a studia rezoluțiile 
organizațiilor regionale de pescuit. 
Uneori, țările partenere colabo ‑
rează cu oameni de știință din UE 
care lucrează pe teme legate de 
activitățile flotei în țările lor.

11 Introducere
4 Date provenite din Raportul 
economic anual pe 2014 
privind flota de pescuit a UE 
(STECF 14‑16), referitoare la 
flota de pescuit în ape 
îndepărtate din 2012. Flota 
europeană de pescuit în ape 
îndepărtate este definită în 
acest raport ca incluzând toate 
navele înregistrate în UE care 
au o lungime de peste 24 de 
metri și care operează în alte 
regiuni de pescuit, printre care 
se numără unele regiuni 
ultraperiferice ale UE. — Pentru a asigura condiții de concu ‑
rență echitabile în zonele econo ‑
mice exclusive ale țărilor de coastă 
pentru diferitele flote de pescuit 
în ape îndepărtate, protocoalele 
prevăd, de asemenea, o clauză de 
nediscriminare. Aceasta înseam ‑
nă că standardele tehnice și alte 
principii de sustenabilitate care se 
aplică acordurilor de parteneriat în 
domeniul pescuitului ar trebui să 
se aplice și acordurilor dintre țările 
partenere în cauză și alte flote 
prezente în zonele lor economice 
exclusive. Această dispoziție ar tre ‑
bui să promoveze în același timp 
gestionarea durabilă a resurselor 
piscicole.
 — În țările partenere, aceste acorduri 
încurajează o mai bună guvernanță 
și o mai bună gestionare a sectoru ‑
lui local al pescuitului, prin spriji ‑
nirea monitorizării, a controlului și 
a supravegherii activităților flotelor 
naționale și străine. Acordurile pre ‑
văd fonduri importante menite să 
contribuie la dezvoltarea durabilă 
a activităților de pescuit locale.
07 
Reforma din 2014 a politicii comune 
în domeniul pescuitului a introdus 
conceptul de „acord de parteneriat în 
domeniul pescuitului sustenabil”. Sco ‑
pul acestei reformei este de a îmbună ‑
tăți anumite aspecte ale acordurilor de 
parteneriat în domeniul pescuitului, 
cum ar fi volumul de informații dis ‑
ponibile pe baza cărora se determină 
excedentul disponibil în zonele eco ‑
nomice exclusive ale țărilor partenere, 
promovarea pescuitului sustenabil în 
apele țărilor partenere printr‑o mai 
bună direcționare a sprijinului sectorial 
acordat de UE și prin monitorizarea 
periodică a acestuia și includerea 
unei clauze privind drepturile omului. 
Obiectivul principal al acordurilor de 
parteneriat în domeniul pescuitului 
sustenabil este de a crea un cadru de 
guvernanță juridică, de mediu, econo ‑
mică și socială pentru activitățile de pescuit efectuate de navele de pescuit 
ale Uniunii în apele țărilor terțe, unde 
ar trebui să se aplice standarde simila ‑
re celor aplicabile navelor de pescuit 
ale Uniunii care pescuiesc în apele UE.
08 
Comisia a introdus în urmă cu câțiva 
ani o clauză de exclusivitate, aplica ‑
bilă tuturor acordurilor în vigoare, cu 
scopul de a consolida cadrul de guver ‑
nanță pentru activitățile de pescuit ale 
flotei UE în ape îndepărtate. Odată ce 
există un acord în vigoare între UE și 
o țară parteneră, navele de pescuit ale 
UE pot desfășura activități în apele țării 
partenere numai dacă dețin o auto ‑
rizație de pescuit care a fost emisă în 
cadrul unui protocol la acordul respec ‑
tiv (a se vedea punctul 10).
Flota europeană de 
pescuit în ape îndepărtate 
și acordurile de 
parteneriat în domeniul 
pescuitului
09 
Deși cele 335 de nave care alcătuiesc 
flota de pescuit în ape îndepărtate 
reprezintă mai puțin de 1 % din flota 
UE (care este formată dintr‑un total de 
86 283 de nave înregistrate), acestea 
sunt mult mai reprezentative din punc ‑
tul de vedere al capacității de pescuit, 
deținând 18 % din tonajul brut și 7 % 
din puterea motorului4 aferente flotei 
de pescuit a UE. Flota de pescuit în ape 
îndepărtate este un furnizor important 
de pește pe piața europeană, asigu ‑
rând, potrivit estimărilor, 15 % din 
totalul capturilor efectuate de flota UE. 
De asemenea, aceste nave asigură 4 % 
din locurile de muncă din cadrul flotei 
UE. Aproximativ jumătate din capturile 
obținute de flota de pescuit în ape 
îndepărtate sunt efectuate în temeiul 
acordurilor de parteneriat în domeniul 
pescuitului.
12 Introducere
10 
Atunci când urmăresc să încheie un 
acord de parteneriat în domeniul 
pescuitului, UE și țările sale partenere 
negociază un acord și protocoalele 
aferente de punere în aplicare. Acordul 
prevede un cadru pentru cooperarea 
pe termen lung în domeniul pescuitu ‑
lui, iar protocoalele definesc termeni 
și condiții detaliate. Protocoalele sunt 
în general negociate o dată la trei‑șase 
ani, conform celor convenite cu țara 
parteneră. În prezentul raport, atunci 
când se face referire la acordurile de 
parteneriat în domeniul pescuitului, 
sunt vizate în principal protocoalele. 
Mai multe detalii privind procesele 
de negociere și responsabilitățile din 
cadrul acordurilor sunt prezentate în 
anexa I .
11 
În 2014, din bugetul UE s‑au efectuat 
plăți în valoare de 69 de milioane de 
euro pentru acordurile de parteneriat 
în domeniul pescuitului. Această sumă 
reprezintă o scădere considerabilă față 
de cele peste 200 de milioane de euro 
plătite în anii ‚90. Scăderea se explică 
parțial prin expirarea protocolului cu 
Mauritania în decembrie 2014, pentru 
care s‑au efectuat plăți în valoare de 
67 milioane de euro în 2013, dar care 
nu a mai necesitat plăți în 2014. Maro ‑
cul a reprezentat doar el peste 40 % 
din totalul sumelor plătite în 2014. În 
plus, operatorii varsă de asemenea 
contribuții financiare în cadrul acestor 
acorduri, în schimbul autorizațiilor de 
pescuit pe care le primesc. Contribuția 
operatorilor a crescut în mod constant 
în ultimii ani.12 
Anexa II  enumeră cele 13 acorduri în 
vigoare pentru 2015, care reprezintă 
o contribuție financiară anuală de 
71 de milioane de euro. Trei din cele 
13 acorduri în vigoare sunt acorduri 
mixte, care permit flotei UE accesul 
la diferite stocuri de pește din zona 
economică exclusivă a țării partenere. 
Celelalte sunt acorduri privind pescu ‑
itul de ton: acestea alocă drepturi de 
pescuit în zona economică exclusivă 
a țării partenere pentru navele din UE 
care urmăresc stocurile migratoare de 
ton și alte specii de pești mari migra ‑
tori în deplasarea acestora în jurul 
Africii și în oceanele Indian și Pacific.
13 
Alte acorduri de parteneriat în dome ‑
niul pescuitului nu sunt însoțite de 
protocoale în vigoare: de exemplu, 
acordul cu Gambia (din 1.7.1996), 
acordul cu Guineea Ecuatorială 
(din 30.6.2001), acordul cu Insulele 
Solomon (din 9.10.2012), acordul cu 
Micronezia (din 25.2.2010), acordul 
cu Mauritania (din decembrie 2014)5 
și acordul cu Mozambic (din ianua ‑
rie 2015). Atunci când un acord este 
încă în vigoare, dar protocoalele sale 
trebuie să fie reînnoite, așa cum este 
cazul acestor acorduri (denumite în 
continuare „acorduri inactive”), flota 
UE nu are acces la locurile de pescuit 
ale țării respective, în conformitate 
cu clauza de exclusivitate (a se vedea 
punctul 8).5 Negocierile dintre Comisia 
Europeană și Mauritania în 
vederea încheierii unui nou 
protocol au fost finalizate cu 
succes la 10 iulie 2015. Acest 
protocol are o durată de patru 
ani și se ridică la 59,125 
milioane de euro pe an. 
Documentul trebuie să fie 
aprobat de Consiliu și să 
obțină acordul Parlamentului 
European.
13
 Sfera și abordarea auditului
14 
Obiectivul auditului a fost de a se 
evalua dacă acordurile de parteneri ‑
at în domeniul pescuitului sunt bine 
gestionate de Comisie. În acest sens, 
Curtea a căutat să răspundă la urmă ‑
toarele întrebări:
(1)  Gestionează Comisia în mod 
corespunzător procesul de nego ‑
ciere a acordurilor de parteneriat 
în domeniul pescuitului și a proto ‑
coalelor conexe?
Pentru a răspunde la această între ‑
bare, Curtea a examinat procesul 
de negociere a celor patru acorduri 
auditate și a analizat dacă Comisia 
a negociat sau a reînnoit protocoa ‑
lele la timp pentru a asigura conti ‑
nuarea activităților flotei europene. 
De asemenea, Curtea a evaluat 
dacă obiectivele acordurilor, care 
urmăreau garantarea sustenabili ‑
tății stocurilor de pește la un cost 
rezonabil pentru UE, îmbunătățirea 
guvernanței în domeniul pescuitu ‑
lui în țările partenere și încurajarea 
dezvoltării economice a sectorului 
pescuitului în aceste țări, erau luate 
în considerare în cadrul negocierilor 
privind posibilitățile de pescuit și 
contribuțiile financiare.
(2)  Gestionează Comisia în mod 
corespunzător punerea în aplica ‑
re a acordurilor de parteneriat în 
domeniul pescuitului?
Pentru a răspunde la această 
întrebare, Curtea a analizat mo ‑
dul în care Comisia gestionează 
procesul de acordare a licențelor 
și fiabilitatea sistemului de rapor ‑
tare a datelor privind capturile. De 
asemenea, în cadrul auditului s‑a 
examinat dacă Comisia a conce ‑
put, a verificat și a monitorizat în 
mod adecvat acțiunile finanțate în 
cadrul componentei de sprijin sec ‑
torial a acordurilor de parteneriat 
în domeniul pescuitului.15 
Auditul a inclus reuniuni cu părțile 
interesate relevante6, analiza informa ‑
țiilor obținute de la Comisie și vizite la 
fața locului în statele membre selecta ‑
te (Spania și Franța) și în patru țări par ‑
tenere cu care UE a încheiat acorduri 
de parteneriat în domeniul pescuitului. 
Pentru a obține o perspectivă regi ‑
onală, Curtea a selectat în vederea 
auditului trei țări partenere situate în 
Oceanul Indian (Madagascar, Mozam ‑
bic și Seychelles). Pe lângă acestea, 
Mauritania a fost aleasă ca un exemplu 
de acord privind pescuitul mai mul ‑
tor specii, dar și pentru că acordul cu 
această țară este cel mai important din 
punct de vedere financiar. În total, cele 
patru acorduri auditate reprezentau 
77 % din plățile efectuate în cadrul 
acordurilor de parteneriat în domeniul 
pescuitului în 2013.
16 
Probele de audit au fost completate 
cu un sondaj adresat armatorilor care 
exploatează flota UE de pescuit în ape 
îndepărtate. Au fost primite răspunsuri 
de la armatori care reprezintă 70 % din 
această flotă 7.6 Printre părțile interesate s‑au 
numărat Parlamentul 
European și ONG‑uri active în 
domeniul ocupării forței de 
muncă la bordul navelor și în 
domeniul mediului marin. 
Curtea a vizitat, de asemenea, 
asociații ale operatorilor de 
nave și ale procesatorilor din 
Spania și Franța.
7 La chestionarul Curții au 
răspuns 21 de armatori/
asociații de armatori de nave 
de pescuit, care exploatează 
împreună 319 nave care 
pescuiesc în afara apelor 
europene (dintre aceste nave, 
233 navighează sub pavilionul 
unuia dintre statele membre 
ale UE). Cele 233 de nave 
reprezintă 70 % din cele 
335 de nave care alcătuiesc 
flota europeană de pescuit în 
ape îndepărtate. 79 % din 
navele incluse în sfera 
sondajului operau în Oceanul 
Atlantic și în Oceanul Indian. 
32 % din acestea sunt nave de 
pescuit la adâncime, 22 % sunt 
traulere pelagice, 7 % sunt 
seinere, 7 % sunt nave cu 
paragate de mare capacitate, 
7 % sunt traulere și nave cu 
paragate de fund pentru 
merluciu senegalez, iar 4 % 
sunt nave cu platformă și 
paragate pentru pescuitul 
tonului.
14
 Observații
Partea I – Negocierea 
acordurilor de parteneriat 
în domeniul pescuitului
Comisia a negociat și 
a reînnoit acordurile de 
parteneriat în domeniul 
pescuitului în timp util 
pentru a evita orice 
întrerupere a activităților de 
pescuit
17 
Negocierile privind acordurile prin care 
se permite accesul flotei UE la locurile 
de pescuit situate în zonele econo ‑
mice exclusive ale țărilor de coastă 
ar trebui să urmărească garantarea 
continuității acestui acces, astfel încât 
să se evite orice impact negativ asupra 
sectorului în cauză. Consiliul a solicitat 
Comisiei să prevină orice întrerupere 
a activităților de pescuit după expira ‑
rea unui acord sau a unui protocol. În 
mod similar, atunci când negociază un 
protocol, Comisia încearcă să introducă 
posibilitatea aplicării acestuia cu titlu 
provizoriu între data semnării și data 
ratificării finale.
18 
Curtea a examinat procesul de negoci ‑
ere urmat de Comisie pentru cele patru 
acorduri de parteneriat în domeniul 
pescuitului incluse în audit și aflate în 
vigoare la momentul respectiv. Curtea 
a analizat dacă protocoalele au fost re ‑
înnoite în timp util și în așa fel încât să 
se evite întreruperea activităților flotei 
UE de pescuit în ape îndepărtate.19 
Negocierea unor protocoale noi este 
un proces lung și complex. Comisia 
negociază pe baza unui mandat din 
partea Consiliului, care semnează 
protocolul cu țara parteneră. Parla ‑
mentul European trebuie să aprobe 
apoi textul. Mai multe detalii privind 
procesul de negociere sunt prezentate 
în anexa I . Prin urmare, pentru a asi ‑
gura continuitatea activităților flotei, 
Comisia trebuie să înceapă procesul de 
negociere a unui nou protocol cu mult 
timp înainte de expirarea protocolului 
în vigoare.
20 
Întregul proces de negociere pentru 
cele patru protocoale incluse în audit – 
de la mandatul Consiliului și până la 
data intrării în vigoare după aprobarea 
de către Parlament sau până la ratifi ‑
carea de către țara parteneră – a durat 
între 71 și 134 de săptămâni (după cum 
se arată în figura 1 ). Durata negocieri ‑
lor depinde de factori pe care nego ‑
ciatorii nu îi pot anticipa sau controla 
pe deplin. Comisia a estimat că are 
nevoie de minimum 12 săptămâni de la 
momentul finalizării negocierilor („pa ‑
rafarea” protocolului) pentru a putea 
pregăti semnarea protocolului de către 
Consiliu și că acesta are nevoie de încă 
șase‑opt săptămâni pentru examina ‑
re. Perioada de timp estimată între 
încheierea negocierilor și semnarea de 
către Consiliu este deci de minimum 
20 de săptămâni, ținând seama de 
faptul că pot apărea întârzieri în cursul 
discuțiilor din Consiliu legate de adop ‑
tarea protocolului. În cazul acordurilor 
încheiate cu Madagascar, Mozambic și 
Seychelles, acest interval de timp a va ‑
riat între 29 și 35 de săptămâni.
15 Observații
21 
Curtea a constatat că Comisia gestio ‑
nează în mod corespunzător procesul 
de negociere, utilizând instrumentele 
legislative disponibile ori de câte ori 
este posibil, pentru a evita întrerupe ‑
rea activităților de pescuit. Cu toate 
acestea, 83 % dintre armatorii care au 
răspuns la sondajul realizat de Curte și 
care reprezintă aproximativ 30 % din 
flota de pescuit în ape îndepărtate au 
declarat că au fost afectați de întârzieri 
în negocierea protocoalelor, în special 
în cazul protocoalelor încheiate cu 
Mauritania și cu Maroc, care sunt două 
cazuri semnificative, dar excepționale.22 
În cazul Mauritaniei, negocierile au fost 
îndelungate (șapte runde de negocieri, 
care au durat în total 71 de săptămâni), 
iar protocolul anterior expirase cu 
aproape cinci luni înainte de semna ‑
rea noului document. Întrucât nu era 
posibilă aplicarea provizorie a proto ‑
colului înainte ca acesta să fie semnat 
de Consiliu, și pentru a evita orice 
întrerupere a activităților flotei UE, 
Comisia a aplicat dispozițiile legislației 
UE8 și a propus autorităților mauritane 
să accepte depunerea în continuare 
de cereri de autorizații de pescuit în 
această perioadă de cinci luni. Această 
posibilitate a fost utilizată numai de 
către armatorii care țineau de patru ca ‑
tegorii de pescuit9 între 1 august 2012 
și 15 decembrie 2012. Astfel, pescu ‑
itul a putut continua pentru aceste 
categorii, în timp ce, pentru celelalte 
categorii, operațiunile au trebuit să fie 
temporar abandonate. Curtea ia notă 
de faptul că, deși cererea de autorizații 
de pescuit în absența unui protocol 
semnat avea scopul de a proteja inte ‑
resele flotei UE, aceasta nu era con ‑
formă cu clauza de exclusivitate (a se 
vedea punctul 8).8 Articolul 9 din Regulamentul 
(CE) nr. 1006/2008 al 
Consiliului din 
29 septembrie 2008 privind 
autorizațiile pentru activitățile 
de pescuit ale navelor de 
pescuit comunitare în afara 
apelor comunitare și accesul 
navelor țărilor terțe în apele 
comunitare, de modificare 
a Regulamentelor (CEE) 
nr. 2847/93 și (CE) nr. 1627/94 și 
de abrogare a Regulamentului 
(CE) nr. 3317/94 (JO L 286, 
29.10.2008, p. 33). Acest articol 
prevede că, în cazul în care un 
protocol a expirat, precum și 
în cazul în care un nou 
protocol a fost parafat de către 
Comisie, dar acesta nu a fost 
semnat de Consiliu sau nu 
prevede aplicarea cu titlu 
provizoriu, Comisia poate 
transmite cereri de autorizații 
de pescuit țării terțe în cauză 
pe parcursul unei perioade de 
șase luni de la data expirării 
protocolului anterior.
9 Categoria 2 (merluciu 
senegalez), categoria 3 (specii 
demersale, altele decât 
merluciu senegalez), 
categoria 5 (ton) și categoria 6 
(traulere frigorifice pentru 
pești pelagici).Figura 1Durata procesului de negociere
săptămâni140 120 100 80 60 40 20 0Data de începere a aplicării provizoriiTimpul scurs între data semnării și 
aprobarea de către Parlament sau ratiﬁcarea 
de către ţara partenerăTimpul scurs între încheierea negocierilor 
și semnarea de către Consiliu și ţara partenerăTimpul scurs între mandat și încheierea 
negocierilor (parafare)Madagascar (o rundă)     
1/2013-12/2014 
Mauritania (7 runde)   
12/2013-12/2014 
Mozambic (2 runde)                  
2/2012-1/2015
Seychelles (3 runde)         
1/2014-1/2020
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană, pe baza documentelor utilizate pentru negocieri și a legislației UE.
16 Observații
23 
Totuși, chiar și exploatând toate posibi ‑
litățile prevăzute de legislație, Comisia 
nu a putut împiedica întreruperea 
activităților de pescuit. Autoritățile 
mauritane au considerat că activitatea 
din perioada august‑decembrie 2012 
s‑a desfășurat în temeiul aplicării pro ‑
vizorii a noului protocol. În consecință, 
acestea au impus o închidere anticipa ‑
tă a activităților de pescuit pentru cele 
patru categorii care fuseseră autorizate 
să continue pescuitul înainte de sem ‑
narea noului protocol. Armatorii care 
plătiseră pentru licențe până la data 
efectivă de expirare a protocolului, și 
anume 15 decembrie 2014, au suferit 
deci pierderi.
24 
În cazul Marocului, protocolul a fost 
semnat în februarie 2011 și s‑a aplicat 
cu titlu provizoriu până în decem ‑
brie 2011, când Parlamentul European 
a respins încheierea acestuia10. În urma 
unei noi serii de negocieri, un nou 
protocol a fost parafat la 24 iulie 2013 
și a fost ratificat de către Parlamen ‑
tul European la 10 decembrie 2013˝; 
acesta nu conținea o clauză de aplicare 
provizorie deoarece negociatorii din 
Maroc nu au fost de acord cu introdu ‑
cerea unei astfel de clauze. Protocolul 
a intrat în vigoare abia la 15 iulie 2014 
din cauza ratificării tardive de către 
autoritățile marocane, ceea ce a dus la 
cheltuieli suplimentare pentru buge ‑
tul UE11 și, de asemenea, la un impact 
financiar direct asupra armatorilor și 
a industriei UE, întrucât activitățile de 
pescuit au fost întrerupte.
25 
Referitor la protocoalele care privesc 
Oceanul Indian și care au fost exami ‑
nate în cadrul auditului, continuitatea 
activităților de pescuit în zona econo ‑
mică exclusivă a Republicii Madagascar 
și în cea aparținând Republicii Seyche ‑
lles a fost asigurată, dat fiind că noile 
protocoale au fost semnate înainte 
de expirarea protocoalelor anterioa ‑
re și includeau o clauză de aplicare provizorie. În cazul Republicii Mozam ‑
bic, pentru o perioadă de o lună nu 
a existat niciun protocol în vigoare 
[și anume pentru timpul scurs între 
data de expirare a protocolului ante ‑
rior (1.1.2012) și aplicarea provizorie 
a noului protocol (1.2.2012)], însă acest 
lucru nu a avut niciun impact semnifi ‑
cativ asupra flotei UE, întrucât stocurile 
de ton nu puteau fi oricum pescuite 
în apele Mozambicului în perioada 
respectivă.
Comisia a negociat o rețea de 
acorduri adaptată cerințelor, 
dar coerența în regiunea 
Oceanului Indian ar putea fi 
îmbunătățită
26 
Curtea consideră că este important să 
existe o rețea regională de acorduri 
care să fie în același timp coerentă și 
adaptată cerințelor. În primul rând, 
în condiții îmbunătățite de securitate 
juridică, flota UE poate urmări speciile 
migratoare. În al doilea rând, o astfel 
de rețea consolidează poziția de nego ‑
ciere a Comisiei deoarece presiunea de 
a ajunge la un acord atunci când acti ‑
vitățile flotei riscă să fie întrerupte s‑ar 
reduce. În fine, impactul pozitiv în ceea 
ce privește guvernanța pe care spriji ‑
nul sectorial și controlul UE asupra pro ‑
priei flote ar trebui să îl inducă în țările 
partenere poate avea un efect cataliza ‑
tor asupra activităților de pescuit regi ‑
onale. Acest impact este intensificat de 
amploarea activităților flotei europene 
în anumite regiuni (de exemplu, navele 
de pescuit cu plasă‑pungă ale UE au 
realizat 66 % din capturile efectuate 
de acest tip de nave în Oceanul Indian 
de Vest în 201112, capturile efectuate de 
navele cu plasă‑pungă reprezentând 
la rândul lor 49 % din totalul capturilor 
din regiune în anul respectiv).10 Rezoluția legislativă 
a Parlamentului European din 
14 decembrie 2011 
[P7_TA(2011)0569].
11 Conform autorităților din 
Spania, suma vărsată flotei 
spaniole sub formă de 
despăgubiri pentru pierderile 
suferite din cauza perturbării 
activităților sale în Maroc a fost 
de 4,5 milioane de euro (din 
care 4,3 milioane de euro au 
fost plătite din Fondul 
european pentru pescuit).
12 Tabelele 4.2 și 4.4 din raportul 
final intitulat Review of tuna 
fisheries in the western Indian 
Ocean , 2014, POSEIDON, 
MRAG, NFDS și COFREPECHE.
17 Observații
27 
Strategia actuală a Comisiei urmărește 
să răspundă acestor nevoi prin extin ‑
derea rețelei de acorduri în conformi ‑
tate cu prioritățile și necesitățile indus ‑
triei. În răspunsurile lor la chestionarul 
de audit, armatorii și‑au exprimat un 
interes deosebit față de Angola, Gui ‑
neea‑Bissau și Sierra Leone, urmate de 
Guineea (Conakry), Liberia, Tanzania, 
Kenya și Senegal. Comisia a demarat 
discuțiile inițiale cu Tanzania, a finali ‑
zat negocierile cu Liberia și a relansat 
acordurile cu Gabon, Maroc, Mauritius 
(pentru care protocoalele intraseră 
deja în vigoare la momentul sondaju ‑
lui), Guineea‑Bissau și Senegal (pentru 
care protocoale fuseseră deja semna ‑
te). Cu toate acestea, la momentul au ‑
ditului, negocierile pentru reînnoirea 
protocoalelor cu Mozambic și Maurita ‑
nia erau suspendate din cauza lipsei de 
consens între Comisie și cele două țări 
partenere.
28 
Cu toate acestea, în urma auditului 
care a vizat protocoalele încheiate în 
regiunea Oceanului Indian a reieșit că 
există loc de îmbunătățiri în ceea ce 
privește coerența dintre acordurile de 
parteneriat în domeniul pescuitului și 
complementaritatea acestora cu alte 
acțiuni regionale și surse de finanțare 
ale UE din sectorul pescuitului. Aceas ‑
tă observație este bine ilustrată de 
exemplul centrelor de supraveghere 
a activităților de pescuit. Între țările 
care fac parte din Comisia pentru 
Oceanul Indian (Comore, Mauritius, 
Madagascar, Réunion și Seychelles) se 
află în vigoare un acord care permite 
schimbul la nivel regional de date 
provenite din sistemul de monitori ‑
zare prin satelit a navelor (VMS), prin 
intermediul unui server dezvoltat 
cu sprijinul Comisiei pentru Oceanul 
Indian și grație fondurilor regionale 
ale FED. Mozambic nu face parte din 
această comisie și, în pofida faptului că 
este un partener important în rețeaua 
regională de acorduri de parteneriat în 
domeniul pescuitului, această țară nu are în prezent acces la datele respec ‑
tive. În loc să sprijine accesul Mozam ‑
bicului la sistemul regional de schimb 
de date VMS existent, Comisia acordă 
în schimb sprijin pentru dezvoltarea 
în Mozambic a unui centru regional de 
supraveghere a activităților de pes ‑
cuit, finanțând studiul de fezabilitate 
pentru acest proiect prin intermediul 
programului ACP FISH II, finanțat de 
FED. În paralel, Comisia a contribuit și 
la sistemul VMS național al acestei țări 
prin intermediul sprijinului sectorial 
aferent acordului de parteneriat în 
domeniul pescuitului.
Obiectivul acordurilor de 
parteneriat în domeniul 
pescuitului care constă 
în garantarea faptului că 
posibilitățile de pescuit 
negociate se referă exclusiv 
la resursele piscicole 
excedentare a fost dificil de 
realizat
29 
Principiul esențial de sustenabilitate 
care stă la baza acordurilor de parte ‑
neriat în domeniul pescuitului este 
că posibilitățile de pescuit negociate 
în protocoale (cantitățile și numărul 
de licențe) ar trebui să permită nave ‑
lor UE să pescuiască numai resursele 
piscicole excedentare13. Pentru ca acest 
principiu să poată fi respectat, este 
nevoie de informații fiabile cu privire 
la stocuri (bazate pe cele mai bune 
avize științifice disponibile), la efortul 
de pescuit14 al statelor de coastă și la 
alte acorduri. Protocoalele ar trebui să 
acorde apoi drepturi de acces la o anu ‑
mită parte a excedentelor identificate. 
De asemenea, Comisia ar trebui să se 
asigure că acordurile de parteneriat 
încheiate reflectă principiul producției 
maxime durabile (MSY)15, precum și re ‑
zoluțiile și recomandările organizațiilor 
regionale de gestionare a pescuitului 
privind starea stocurilor de pește.13 Articolul 31 din Regulamentul 
(UE) nr. 1380/2013.
14 Prin „efort de pescuit” se 
înțelege produsul capacității și 
activității unei nave de pescuit; 
în cazul unui grup de nave, 
este suma eforturilor de 
pescuit ale tuturor navelor din 
grup.
15 MSY ( maximum sustainable 
yield ) este un indicator al ratei 
de exploatare optime și a fost 
definit de Organizația 
Națiunilor Unite pentru 
Alimentație și Agricultură 
(FAO) ca fiind captura maximă 
care poate fi obținută în mod 
durabil.
18 Observații
30 
Curtea a examinat modul în care este 
calculat excedentul și dacă cantită ‑
țile de pește care pot fi capturate în 
temeiul unui anumit acord respectă 
conceptul de „excedent”. De aseme ‑
nea, diferitele acorduri negociate au 
fost analizate și comparate pentru a se 
verifica coerența textelor.
31 
În urma auditului, s‑a constatat că 
noțiunea de „excedent” este extrem 
de dificil de aplicat în practică. Ar ‑
ticolul 61 din Convenția Națiunilor 
Unite asupra dreptului mării prevede 
că responsabilitatea pentru stabilirea 
excedentului, luând în considerare cele 
mai bune dovezi științifice disponibile, 
revine țării partenere. Cu toate aces ‑
tea, în urma auditului s‑a constatat 
că țările partenere nu au capacitatea 
de a determina acest excedent. Acest 
aspect este îndeosebi relevant în cazul 
acordurilor privind activități mixte de 
pescuit (de exemplu, cu Mauritania) 
sau în cazul unor resurse piscicole 
extrem de dispersate, cum ar fi speciile 
pelagice mici sau speciile mari migra ‑
toare, din cauza dificultății de a stabili 
un excedent situat în zona economică 
exclusivă a unei anumite țări de coastă, 
în special în cazul în care nu există 
un sistem de cote de pescuit la nivel 
regional16. În plus, informațiile cu pri ‑
vire la efortul de pescuit al flotelor de 
pescuit naționale sau al altor flote de 
pescuit străine cărora țările partenere 
le‑au acordat de asemenea drepturi 
de acces17 nu sunt întotdeauna fiabile. 
Prin urmare, este foarte dificil pentru 
Comisie să calculeze proporția repre ‑
zentată de flota UE din efortul total 
de pescuit și, prin extensie, limitele de 
captură autorizate pentru flota UE în 
conformitate cu abordarea bazată pe 
conceptul de excedent.32 
În regiunea Oceanului Indian, Comi ‑
sia tonului din Oceanul Indian (IOTC) 
a recomandat niveluri de producție 
maximă durabilă pentru anumite spe ‑
cii (de exemplu, pentru peștele‑spadă) 
ca parte a avizelor sale științifice18 și 
a adoptat rezoluții pentru protecția 
a două specii de rechin. Totuși, stan ‑
dardul MSY este dificil de aplicat la ni ‑
vel de țară individuală pentru speciile 
mari migratoare, precum cele vizate de 
acordurile de parteneriat în domeniul 
pescuitului.
Costul acordurilor de 
parteneriat în domeniul 
pescuitului negociate de 
către Comisie a fost relativ 
ridicat, având în vedere 
ratele anterioare de utilizare
33 
În procesul de negociere, Comisia ar 
trebui să se asigure că clauzele pro ‑
tocoalelor care au un impact econo ‑
mic asupra flotei europene și asupra 
economiilor țărilor partenere (cum ar fi 
durata protocolului, prețul, cantitățile, 
speciile, condițiile tehnice, contribuți ‑
ile armatorilor, cerințele în materie de 
raportare și de debarcare) permit flotei 
europene să asigure o utilizare eficien ‑
tă a acordurilor și îi acordă accesul la 
o parte adecvată din resursele exce ‑
dentare disponibile la un preț echitabil 
pentru țările partenere. De aseme ‑
nea, Comisia ar trebui să se asigure 
că principiile economiei, eficienței și 
eficacității sunt luate în considerare la 
pregătirea negocierilor acordurilor de 
parteneriat în domeniul pescuitului. 
Consiliul a invitat19 Comisia să se anga ‑
jeze, în cooperare cu statele membre, 
la utilizarea optimă a posibilităților de 
pescuit pentru a asigura rentabilitatea 
și respectarea principiilor bunei gesti ‑
uni financiare.16 Rezoluția 14/02 a IOTC 
prevede introducerea unui 
sistem de cote la nivel 
regional.
17 La nivelul organizațiilor 
regionale de gestionare 
a pescuitului, UE pledează 
pentru o mai mare 
transparență, solicitând în 
special partenerilor să 
furnizeze toate datele 
referitoare la activitățile de 
pescuit ale țărilor terțe și la 
accesul acestora în zonele 
economice exclusive care le 
aparțin. IOTC a adoptat 
Rezoluția 14/05 privind un 
registru al navelor de pescuit 
străine care dețin licență 
pentru specii IOTC în zona de 
competență a IOTC și privind 
informațiile referitoare la 
acordurile de acces.
18 Rapoartele științifice ale IOTC 
din 2013 și 2014.
19 A 3155 ‑a reuniune a Consiliului 
Agricultură și Pescuit, 
desfășurată la Bruxelles între 
19 și 20 martie 2012.
19 Observații
34 
Contribuția financiară vărsată de UE ță ‑
rilor partenere are două componente: 
drepturile de acces la zona economică 
exclusivă și sprijinul financiar „secto ‑
rial” (a se vedea punctul 5). În timp ce 
utilizarea primei componente (care 
reglementează stricto sensu accesul la 
locurile de pescuit naționale) de către 
țara parteneră nu face obiectul vreunei 
restricții, plata fondurilor de sprijin 
sectorial ar trebui să fie condiționată 
de realizarea acțiunilor convenite între 
UE și țara parteneră în ceea ce privește 
guvernanța în sectorul pescuitului. 
Această condiționalitate a fost con ‑
sacrată în noua politică comună în 
domeniul pescuitului și în acordurile 
de parteneriat în domeniul pescuitului 
semnate ulterior adoptării noii politici. 
Repartizarea contribuției financiare 
totale între cele două componente 
este un aspect important al procesului 
de negociere.
Negocierea componentei 
privind drepturile de acces
35 
Protocoalele stabilesc care este tipul 
de pește care poate fi pescuit și con ‑
dițiile care reglementează acest acces 
în ceea ce privește numărul de licențe, 
tipul de navă și tonajul de referință. 
„Tonajul de referință” reprezintă volu ‑
mul capturilor efectuate, în legătură 
cu care UE trebuie să plătească o sumă 
minimă pentru drepturile de acces20. 
Dacă acest nivel este depășit, atunci 
UE trebuie să plătească în plus pentru 
capturile suplimentare. Protocoalele 
specifică, de asemenea, condițiile teh ‑
nice și operaționale.36 
În momentul negocierii componentei 
reprezentate de „drepturile de acces”, 
Comisia încearcă să obțină numărul de 
licențe solicitate de statele membre 
(sub rezerva limitelor disponibile21), 
ținând seama și de factorii externi care 
pot avea un impact asupra gradului de 
absorbție a licențelor. Țara parteneră 
urmărește, de obicei, să obțină cea mai 
mare contribuție financiară posibilă, 
care este apoi „convertită” într‑un 
tonaj de referință.
37 
Figura 2  de mai jos prezintă istori ‑
cul utilizării posibilităților de pescuit 
(capturile de pește) în țările partenere 
vizitate în regiunea Oceanului Indian, 
posibilități exprimate sub forma to ‑
najului de referință. În pofida utilizării 
insuficiente a posibilităților de pescuit 
negociate în cadrul protocoalelor an ‑
terioare, tonajele de referință conve ‑
nite în cele mai recente protocoale au 
rămas relativ stabile.
38 
Deoarece contribuția financiară a UE se 
bazează pe un tonaj de referință mai 
degrabă decât pe capturile efective, 
subutilizarea regulată a protocoalelor 
conduce la un cost unitar efectiv plătit 
care este frecvent mai ridicat decât 
prețul unitar utilizat ca bază pentru 
negocieri. Figura 3  prezintă costul real 
pentru fiecare acord privind pescuitul 
de ton, cost care ia în considerare va ‑
loarea totală a contribuției financiare 
vărsate în temeiul acordului respectiv. 
În această figură se poate vedea, de 
exemplu, că prețul real per tonă de ton 
pescuit în Mozambic în 2013 a fost de 
aproximativ șase ori mai mare decât 
prețurile negociate. Aceasta se explică 
printr‑o contribuție financiară foarte 
ridicată (care a fost de altfel majorată 
în protocolul încheiat pentru peri ‑
oada 2/2012 ‑1/2015, de la 900 000 la 
980 000 de euro), combinată cu un 
nivel foarte scăzut de utilizare a posibi ‑
lităților de pescuit.20 Contribuția financiară minimă 
pentru drepturile de acces 
este calculată prin înmulțirea 
tonajului de referință cu prețul 
unitar convenit.
21 În regiunea Oceanului Indian, 
numărul de nave și tonajul 
brut au fost înghețate la 
nivelul din 2006 pentru navele 
care pescuiesc ton tropical și la 
nivelul din 2007 pentru navele 
care pescuiesc pește‑spadă și 
ton alb, în conformitate cu 
Rezoluția 12/11 a IOTC privind 
aplicarea unei limitări 
a capacității de pescuit 
a părților contractante și 
a părților necontractante care 
cooperează.
20 Observații Figura 2Utilizarea posibilităților de pescuit de ton în țările partenere vizitate în regiunea 
Oceanului Indian
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană, pe baza datelor DG Afaceri Maritime și Pescuit privind utilizarea posibilităților de pescuit.0 %10 %20 %30 %40 %50 %60 %70 %80 %90 %100 %
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2008
2009
2010
2011
2012
2013% din tonajul de referinţă 
utilizat% din tonajul de referinţă 
neutilizat
Seychelles Mozambic MadagascarFigura 3Costul unitar plătit de UE per tonă de ton
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană, pe baza protocoalelor și a datelor DG Afaceri Maritime și Pescuit privind utilizarea posibilităților de pescuit.01002003004005006007008009001 000
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2008
2009
2010
2011
2012
2013
Madagascar Mozambic Seychelleseuro
Costul real pe tonă
Preţ per tonă convenit, corespunzător 
drepturilor de acces și sprijinului sectorial
21 Observații
39 
Valoarea de piață a stocurilor de pește 
negociată în protocoale are o influen ‑
ță directă asupra valorii protocolului. 
Comisia ar trebui deci să ia în conside ‑
rare acest lucru la momentul negocierii 
prețului global al protocoalelor. Acest 
lucru nu s‑a întâmplat însă întotdeau ‑
na. În cel mai recent protocol (2013 ‑
2014) cu Mauritania, categoria cefalo ‑
podelor, care are o valoare comercială 
ridicată și a fost utilizată la o rată 
medie de 93 % în cadrul protocolului 
pentru perioada 2008 ‑2012, a fost 
retrasă din protocol din cauza aplicării 
conceptului de „excedent” și ca urmare 
a deciziei autorităților naționale de 
a rezerva această categorie pentru 
flota națională. Datorită valorii mari 
și a ratei ridicate de utilizare pentru 
această categorie, decizia respectivă 
a avut un impact negativ semnificativ 
asupra flotei UE. În protocolul aplicabil 
în perioada 2013 ‑2014, posibilitățile de 
pescuit pentru speciile pelagice, care 
au o valoare comercială mai mică, au 
fost majorate. Contribuția financiară 
pentru drepturile de acces a crescut de la o medie de 60 de milioane de euro 
pe an în perioada 2008 ‑2012 (doar 
50 de milioane de euro pe an în 2012) 
la 67 de milioane de euro pe an pentru 
2013 și 2014. Prin urmare, noul proto ‑
col a fost relativ mai scump pentru UE. 
În cadrul evaluării ex post  a protocolu ‑
lui (care a acoperit primele 11 luni), s‑a 
observat că valoarea adăugată directă 
pentru ansamblul beneficiarilor era 
de 0,8  euro. Totuși, valoarea adăuga ‑
tă directă pentru UE, care reprezintă 
rentabilitatea pentru UE a fiecărui euro 
investit, a fost de numai 0,39 euro22. În 
perioada 2006 ‑2009, acest raport a fost 
în medie de 0,63 euro.
40 
Per ansamblu, în Mauritania, prețul 
unitar final per tonă plătit a fost mult 
mai mare decât costul teoretic al acce ‑
sului bazat pe utilizarea în proporție 
de 100 % a posibilităților de pescuit. 
Figura 4  prezintă costul estimat al 
drepturilor de acces pentru UE, bazat 
pe utilizarea efectivă a posibilităților 
de pescuit23.22 După cum reiese din tabelul 3 , 
acest raport este de 5,53 
pentru Seychelles, 4,09 pentru 
Madagascar și 0,91 pentru 
Mozambic.
23 Datele pentru anul 2014 nu 
acoperă decât perioada 
ianuarie‑septembrie și sumele 
au fost ajustate pe o bază pro 
rata temporis . Pentru a estima 
defalcarea drepturilor de acces 
plătite per categorie, Curtea 
a luat în considerare tonajul de 
referință și prețul de piață al 
peștelui (conform evaluării 
ex post  și datelor DG Afaceri 
Maritime și Pescuit). Această 
defalcare nu este prezentată și 
pentru protocolul precedent, 
deoarece categoriile nu erau 
comparabile.Figura 4Costul estimat al posibilităților de pescuit utilizate în Mauritania
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană, pe baza protocolului pentru 2013 ‑2014, a datelor DG Afaceri Maritime și Pescuit și a evaluării ex post  2014.Costul de acces pentru 
posibilităţile utilizateCostul de acces plătitîn mii de euro
2014 (până în septembrie) 201370 000
60 000
50 000
40 000
30 000
20 000
10 000
0
22 Observații
41 
Este posibil ca acceptarea unor clauze 
care au condus la probleme de imple ‑
mentare, în special în Mauritania și Mo ‑
zambic, să fi contribuit la subutilizarea 
protocoalelor. În Mozambic, principala 
problemă a fost cerința ca 33 % din 
navele de pescuit să facă obiectul unor 
inspecții premergătoare activității de 
pescuit24.
42 
În Mauritania, principalele aspecte 
problematice au fost reprezentate de 
condițiile tehnice restrictive, inclu ‑
siv o definiție îngustă a locurilor de 
pescuit, stabilite în protocolul pentru 
perioada 2013 ‑2014. Cea mai mare par ‑
te a acestor condiții au fost concepute 
pentru a proteja stocurile exploatate în 
exces, pentru a evita capturile nedorite 
și pentru a proteja ecosistemele. În 
perioada august 2012 ‑decembrie 2013, 
segmentele flotei UE care au fost 
afectate în cea mai mare măsură de 
condițiile tehnice25 au înregistrat rate 
de utilizare foarte scăzute, și anume: 
0 % pentru crab și o rată foarte scăzută 
pentru pescuitul „speciilor pelagice cu nave nefrigorifice” și pentru „crus ‑
tacee”. Acest lucru a fost confirmat de 
răspunsurile la sondajul realizat de 
Curte: 70 % dintre armatorii care s‑au 
pronunțat în ceea ce privește protoco ‑
lul cu Mauritania au declarat că condi ‑
țiile tehnice negociate erau inadecva ‑
te, iar 58 % au afirmat că rentabilitatea 
lor a fost afectată.
Negocierea componentei 
privind sprijinul sectorial
43 
Sprijinul sectorial este un instrument 
important pentru atingerea obiective ‑
lor care urmăresc îmbunătățirea guver ‑
nanței în domeniul pescuitului în țările 
partenere și încurajarea dezvoltării 
economice a sectoarelor lor de pescuit. 
În cursul negocierilor, Comisia, în încer ‑
carea de a determina țara parteneră 
să se angajeze în direcția ameliorării 
guvernanței în sectorul pescuitului, ur ‑
mărește să majoreze partea reprezen ‑
tată de sprijinul sectorial. Totuși, acesta 
este limitat la 50 % din contribuția 
totală a UE (a se vedea tabelul 1 ).24 33 % din navele UE autorizate 
să pescuiască în apele 
Republicii Mozambic trebuie 
să se supună unor inspecții 
premergătoare activității de 
pescuit. În răspunsurile lor la 
chestionarul Curții, armatorii 
au considerat că această 
cerință era excesiv de 
costisitoare.
25 Condițiile tehnice erau foarte 
restrictive și, având în vedere 
ratele de utilizare foarte 
scăzute din primele luni, 
comisia mixtă a convenit să 
atenueze aceste restricții, 
menținând în același timp 
condițiile legate de mediu. Din 
cauza problemei referitoare la 
condițiile tehnice, punerea 
efectivă în aplicare 
a protocolului a fost întârziată 
cu aproape un an.Tabelul 1Importanța sprijinului sectorial în cele mai recente două protocoale examinate 
pentru fiecare țară parteneră vizitată
Protocol1 și 2Madagascar Mauritania Mozambic Seychelles
Totalul contribuției1 (în euro) 1 525 000 76 250 0003650 000 5 600  000
Proporția sprijinului sectorial 36,1 % 21,3 % 38,5 % 39,6 %
Totalul contribuției2 (în euro) 1 526  875370 000  000 980 000 5 116 6673
Proporția sprijinului sectorial 45,8 % 4,3 % 45,9 % 49,5 %
1 Protocoale anterioare la care se face referire: Madagascar (2005 ‑2011), Mauritania (2008 ‑2012), Mozambic (2008 ‑2011) și Seychelles (2011 ‑2013).
2  Protocoale în vigoare la momentul auditului la care se face referire: Madagascar (2013 ‑2014), Mauritania (2013 ‑2014), Mozambic (2012 ‑2014) și 
Seychelles (2014 ‑2020).
3 A fost calculată o medie pentru acest protocol, deoarece contribuția anuală se modifică în fiecare an.
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană, pe baza textului protocoalelor.
23 Observații
44 
Curtea consideră că majorarea 
proporției sprijinului sectorial este în 
concordanță cu obiectivele acordurilor 
de parteneriat care constau în îmbună ‑
tățirea guvernanței în domeniul pes ‑
cuitului în țările terțe și în promovarea 
dezvoltării economice a sectoarelor lor 
de pescuit.
45 
Mauritania a fost singura excepție de 
la această tendință pozitivă de majo ‑
rare a proporției pe care o reprezintă 
sprijinul sectorial în raport cu valoarea 
totală a contribuției financiare a UE. 
În cazul acestei țări, Comisia a fost 
de acord să reducă în mod semnifi ‑
cativ componenta sprijinului secto ‑
rial, și anume de la 21 % din totalul 
contribuției aferente acordului în 
protocolul 2008 ‑2012 la numai 4 % în 
protocolul aplicabil pentru perioada 
2013‑2014. Această reducere a fost 
introdusă ca urmare a problemelor 
întâmpinate de Comisie atunci când 
a încercat să obțină informații de la 
autoritățile mauritane cu privire la ac ‑
țiunile finanțate din sprijinul sectorial 
în cadrul protocolului 2008 ‑2012 (a se 
vedea caseta 2 ). După cum se arată în 
tabelul 1  de mai sus, cuantumul total al contribuției financiare anuale ne ‑
gociate de Comisie este similar în cele 
două protocoale. Aceasta înseamnă 
că Comisia a redus ponderea compo ‑
nentei de sprijin sectorial și a crescut 
proporțional componenta reprezenta ‑
tă de drepturile de acces, în legătură 
cu care țările partenere au obligații 
limitate în materie de transparență sau 
de raportare. În opinia Curții, acest răs ‑
puns nu este compatibil cu obiectivul 
de dezvoltare al acordurilor de parte ‑
neriat în domeniul pescuitului.
46 
În plus, Curtea consideră că este 
important să se ia în considerare, în 
cadrul negocierilor, valoarea totală 
a contribuției financiare a UE în țările 
partenere. Sumele implicate joacă un 
rol important în dezvoltarea țărilor 
partenere, după cum se arată în tabe -
lul 2 . Totuși, contribuțiile, obiectivele și 
mecanismele de implementare aferen ‑
te acordurilor de parteneriat în dome ‑
niul pescuitului și contribuțiilor vărsate 
de FED se negociază în mod indepen ‑
dent. Curtea consideră că o astfel de 
situație nu facilitează cu nimic poziția 
Comisiei în cadrul negocierilor cu țările 
partenere.Tabelul 2Contribuțiile vărsate de UE în țările partenere care au fost vizitate în cursul auditului 
și importanța acestora în raport cu bugetul alocat pentru pescuit și cu bugetele 
naționale totale (2013)
2013 Madagascar Mauritania Mozambic Seychelles
Contribuția din cadrul acordului de 
parteneriat în domeniul pescuitului, 
în raport cu bugetul național alocat 
pescuitului 41 % 689 %120 % 250 %2
Contribuția totală a UE în raport cu 
bugetul național total5 % 11 % 2 % 2 %
1  Bugetul Ministerului Pescuitului, așa cum figurează în Legea finanțelor din Mauritania. Nu include cheltuieli importante, cum ar fi cele legate 
de porturi.
2  În ce privește Autoritatea pentru pescuit din Seychelles, sunt luate în considerare numai costurile de exploatare, investițiile de capital fiind 
excluse.
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană, pe baza documentelor naționale, a documentelor furnizate de DG Cooperare Internațională și Dezvoltare 
din cadrul Comisiei și a acordurilor de parteneriat în domeniul pescuitului.
24 Observații
Informațiile furnizate de 
evaluările ex post  nu au fost 
întotdeauna utile în procesul 
decizional și în cadrul 
negocierilor
47 
Evaluările ex ante  și ex post26 sunt utili ‑
zate de Consiliu, de Parlament și de Co ‑
misie în procesul de luare a deciziilor. 
Acestea au rolul de a furniza informații 
fiabile privind utilizarea acordului de 
parteneriat în domeniul pescuitului și 
valoarea adăugată pentru UE și pentru 
țara parteneră, de a evalua impactul 
economic, social și de mediu al unui 
acord și de a verifica dacă rezultatele 
obținute prin acorduri sunt în concor ‑
danță cu obiectivele prevăzute pentru 
acestea și în conformitate cu cerințele 
stabilite de Consiliu27 și de noua politi ‑
că comună în domeniul pescuitului28.
48 
Înainte de a acorda Comisiei un 
mandat pentru negocierea unui nou 
protocol, Consiliul solicită Comisiei să 
efectueze o evaluare ex post  și o eva ‑
luare ex ante  independente în cazul în 
care un protocol se află deja în vigoare 
sau numai o evaluare ex ante  în cazul 
în care nu există încă un acord de 
parteneriat în domeniul pescuitului 
cu țara respectivă. Această obligație 
a fost consolidată prin includerea sa 
în noua politică comună în domeniul 
pescuitului.
49 
Părțile interesate consultate în cursul 
auditului au declarat că apreciază 
faptul că este disponibil un raport de 
evaluare ex post . În opinia lor, un astfel 
de raport reprezintă un instrument util deoarece acesta oferă o imagine de 
ansamblu cu privire la utilizarea posibi ‑
lităților de pescuit în cadrul unui acord 
(licențe acordate și capturi) și la func ‑
ționarea și valoarea adăugată a acor ‑
dului. Cu toate acestea, datele privind 
capturile prezentate în raport nu sunt 
cele mai recente, deși rolul Comisiei, 
în calitate de administrator de date, 
este să pună aceste date la dispoziția 
factorilor decizionali în timp util.
50 
Timpul necesar pentru a efectua 
evaluarea trebuie să fie adăugat la un 
proces de negociere care este deja 
îndelungat. Înainte de introducerea 
noii politici comune în domeniul 
pescuitului, cele mai multe protocoale 
aveau o durată de viață foarte scurtă 
(de aproximativ trei ani29). Prin urmare, 
evaluările au putut să acopere doar 
o scurtă perioadă de funcționare (de 
un an sau mai puțin) a protocolului 
evaluat. Aceasta a redus utilitatea eva ‑
luării ca instrument pentru procesul de 
luare a deciziilor. O schimbare pozitivă 
a fost durata de viață mai lungă (de 
patru până la șase ani) a celor mai 
recente protocoale, care poate avea 
un impact pozitiv asupra caracterului 
complet al datelor conținute în evaluă ‑
rile ex post .
51 
Evaluările ex post  ale acordurilor de 
parteneriat în domeniul pescuitului 
încheiate în regiunea Oceanului Indian 
prezintă informații privind stocurile și 
capturile la nivel regional și includ in ‑
formații descriptive neesențiale care se 
repetă de la o perioadă evaluată la alta 
și fac ca raportul să fie prea extensiv.26 Elaborarea unei evaluări 
ex ante  și ex post  a acordurilor 
de parteneriat în domeniul 
pescuitului este o obligație 
prevăzută de Regulamentul 
financiar [Regulamentul (UE) 
nr. 966/2012 (JO L 298, 
26.10.2012, p. 1)] pentru toate 
programele și activitățile care 
implică cheltuieli semnificative 
(de peste 5 000 000 de euro) 
pentru a verifica dacă 
resursele alocate și rezultatele 
obținute au fost conforme cu 
obiectivele fixate.
27 A 2599 ‑a reuniune a Consiliului 
Agricultură și Pescuit, 
desfășurată la Bruxelles la 
19 iulie 2004.
28 Articolul 31 din Regulamentul 
(UE) nr. 1380/2013.
29 Durata scurtă de viață a fost 
determinată de faptul că 
Comisia nu a dorit ca 
protocoalele existente să se 
aplice pentru o perioadă prea 
lungă după intrarea în vigoare 
a noii politici comune în 
domeniul pescuitului, astfel 
încât schimbările introduse de 
această politică să poată fi 
aplicate cât mai curând posibil.
25 Observații
52 
Pe de altă parte, în urma auditului s‑a 
constatat că evaluările nu analizează în 
mod suficient măsura în care acordurile 
de parteneriat în domeniul pescui ‑
tului își îndeplinesc toate obiectivele 
(a se vedea punctul 5 și caseta 1 ) (de 
exemplu, nu există nicio referire la 
ocuparea forței de muncă în regiunile 
UE care depind de pescuit și nu există 
informații cu privire la aprovizionarea 
cu pește a pieței UE). Mai mult, în cazul 
evaluărilor realizate cu privire la acor ‑
durile încheiate în regiunea Oceanului 
Indian, valoarea adăugată a acordurilor 
nu a fost calculată într‑un mod coerent. 
Acest lucru nu a facilitat în niciun fel 
procesul decizional, dat fiind că meto ‑
dologiile utilizate la calcularea valorii 
adăugate nu erau comparabile între di ‑
feritele protocoale și, în cazul Republi ‑
cii Mozambic, acestea au produs chiar 
un rezultat foarte diferit ( tabelul 3 ).53 
În cursul auditului și în urma unui audit 
intern referitor la procesul de evaluare, 
Comisia a elaborat o nouă metodolo ‑
gie de evaluare a valorii adăugate, care 
a fost aplicată începând cu ianua ‑
rie 2015. Metodologia utilizată pentru 
a evalua protocoalele încheiate cu 
Madagascar (februarie 2014) și cu Mo ‑
zambic (aprilie 2014) era, de asemenea, 
relativ nouă (ianuarie 2014), dar meto ‑
dele utilizate pentru calcularea valorii 
adăugate nu erau încă comparabile.Tabelul 3Neconcordanțe în calculul rentabilității investițiilor publice ale UE, pentru fiecare 
țară, astfel cum a fost prezentată această rentabilitate în evaluările ex post  ale 
protocoalelor încheiate în regiunea Oceanului Indian
Rentabilitatea cal -
culată pentru fiecare 
euro reprezentând 
investiție publică 
a UE ( ex post )Observații 
Madagascar
(evaluare publicată în februarie 2014)4,09Beneficiile și costurile sunt incluse în model numai sub forma unor categorii 
largi (cum ar fi: carburantul, întreținerea, taxele portuare, asigurările etc.) care 
nu corespund întotdeauna cu categoriile utilizate în alte evaluări (de exemplu, 
în Seychelles, sunt menționate în plus echipajul navelor, amortizarea navelor 
și a uneltelor de pescuit și cheltuielile de regie). În opinia Curții, acest model1 
permite totuși o evaluare corectă a costurilor și beneficiilor.
Mozambic (evaluare publicată în 
aprilie 2014)2,08Evaluatorii nu au repartizat beneficiile între UE și Mozambic și nu toate cheltu -
ielile publice suportate de UE au fost incluse în calcul (sprijinul sectorial a fost 
exclus). Conform calculului reefectuat de Curte folosind același model ca și pentru 
Madagascar, rentabilitatea investiției publice ar fi de numai 0,91 euro pentru 
fiecare euro investit de UE.
Seychelles (evaluare publicată în 
ianuarie 2013)4,5Spre deosebire de alte evaluări, care iau în considerare numai fondurile publice, 
evaluarea realizată pentru Seychelles a inclus și plățile vărsate de armatori; costu -
rile au fost repartizate în mod corect între diferitele plăți și au fost luate în calcul 
toate costurile publice. Conform calculului reefectuat de Curte folosind același 
model ca și pentru Madagascar, rentabilitatea investiției publice ar fi mai mare, și 
anume de 5,53 euro pentru fiecare euro investit de UE.
1 Raportul dintre valoarea adăugată directă pentru UE și contribuția totală a UE (drepturi de acces și sprijinul sectorial).
Sursa:  Evaluările ex post .
26 Observații
Partea II – Punerea în 
aplicare a celor două 
componente prevăzute de 
acorduri: drepturile de 
acces și sprijinul sectorial
54 
Punerea în aplicare a acordurilor de 
parteneriat în domeniul pescuitului 
este structurată în jurul a două aspecte 
principale: accesul navelor UE la posi ‑
bilitățile de pescuit (a se vedea punc ‑
tele 55 ‑65) și sprijinul acordat pentru 
dezvoltarea sectoarelor de pescuit din 
țările partenere (a se vedea puncte ‑
le 66 ‑83). Pentru ca fiecare aspect să 
funcționeze bine (altfel spus, pentru 
a se garanta faptul că flota poate 
pescui în bune condiții și că sprijinul 
sectorial îmbunătățește guvernanța în 
domeniul pescuitului în țările parte ‑
nere), Comisia are nevoie de sisteme 
adecvate pentru a monitoriza modul 
de punere în aplicare. Aceste sisteme 
de monitorizare au fost examinate în 
cadrul auditului.
Procesul de autorizare 
a activităților de pescuit 
(prin licențe) era îndelungat 
și anevoios și totuși Comisia 
nu a luat măsuri pentru 
a identifica aspectele care 
pot fi îmbunătățite
55 
Procesul de acordare a licențelor care 
permit navelor să desfășoare activități 
de pescuit în temeiul protocoalelor nu 
ar trebui să fie inutil de complex sau 
de prea lungă durată pentru operatorii 
din domeniu. Comisia ar trebui să exa ‑
mineze diversele etape ale procesului 
de acordare a licențelor și să evalueze 
dacă se pot obține câștiguri de efi ‑
ciență. Curtea consideră că, pentru 
a identifica și corecta ineficiențele, 
este necesară o imagine de ansam ‑
blu asupra timpului necesar pentru 
diversele etape ale procesului. Potrivit 
constatărilor auditului, Comisia nu dis ‑
pune de informații suficiente cu privire la calendarul procesului de acordare 
a licențelor.
56 
Procesul de acordare a licențelor este 
definit în protocoalele dintre țările 
partenere și UE, care stabilesc, de 
exemplu, modul de depunere a cere ‑
rilor la autoritatea publică relevantă. 
Protocoalele prevăd, de asemenea, 
un schimb de informații electronic cu 
privire la activitățile de pescuit. Acest 
proces implică deopotrivă Comisia, 
statele membre, delegațiile UE și țările 
partenere. Mai multe detalii sunt pre ‑
zentate în anexa I . Auditul Curții s‑a 
axat pe datele disponibile cu scopul de 
a monitoriza acest proces și de a anali ‑
za eventualele întârzieri.
57 
Anumite elemente indică faptul că 
întârzierile apărute în procesul de 
acordare a licențelor au avut un impact 
negativ asupra activităților de pescuit: 
78 % din respondenții la sondajul reali ‑
zat de Curte și‑au exprimat îngrijorarea 
cu privire la aceste întârzieri, care au 
fost aduse în discuție și în comunicările 
adresate Comisiei de către reprezen ‑
tanții operatorilor din domeniu.
58 
În urma auditului, s‑a constatat că 
țările partenere vizitate au fost fie 
reticente, fie incapabile – din cauza 
dispozițiilor de drept intern – să accep ‑
te autorizații de pescuit electronice și 
că toate aceste țări solicitau ca origi ‑
nalul licenței să fie păstrat la bordul 
navei autorizate în cursul activităților 
de pescuit.
27 Observații
59 
După cum se arată în figura 5 , în 
Mozambic și în Seychelles, delegațiile 
și atașații pentru domeniul pescuitului 
dispuneau de informații cu privire la 
durata de timp scursă între depune ‑
rea cererii de către operator și data 
emiterii de către țara parteneră. În 
Madagascar însă, informațiile păstrate 
la delegație erau legate exclusiv de 
timpul scurs între momentul primirii 
dosarului de cerere de către delegație 
și data transmiterii acestuia către Co ‑
misie. În cazul Mauritaniei, tabelul de 
monitorizare nu era disponibil.
60 
Curtea a constatat că, în unele cazuri, 
s‑au înregistrat întârzieri semnificative 
înainte ca dosarul cererii de licență să 
ajungă la autoritățile din țările par ‑
tenere. Trebuie remarcat faptul că, în 
ceea ce privește protocoalele examina ‑
te, Comisia nu dispunea de un sistem de informații care să îi permită să țină 
evidența timpului necesar pentru fie ‑
care dintre etapele circuitului pe care 
îl crease pentru tratarea unei cereri de 
licență. Prin urmare, Comisia nu putea 
identifica etapele care au cunoscut în ‑
târzieri (fie la nivelul statelor membre, 
fie la nivelul țării partenere, fie la nive ‑
lul Comisiei). În plus, deși baza de date 
a autorizațiilor de pescuit prevăzută 
de Regulamentul (CE) nr. 1006/2008 
există și conține informații actualizate 
privind licențele existente, aceasta nu 
conține suficiente date pentru a per ‑
mite analizarea eventualelor întârzieri. 
Prin urmare, Curtea nu a fost în măsură 
să identifice motivele întârzierilor. 
Revizuirea regulamentului privind 
autorizațiile de pescuit, anunțată în 
2011, ar putea contribui la identificarea 
și la reducerea blocajelor procedurale, 
dar propunerea Comisiei nu a fost încă 
finalizată și transmisă pentru procedu ‑
ra de codecizie.Figura 5Durata cunoscută a procesului de acordare a licențelor
Operator  – 
stat membru
Stat membru –  
Comisie
Comisie – delegație
Delegație  – 
țară parteneră
Autoritățile din 
țările partenere
Țara parteneră
Delegație
Delegație – Comisie
Comisie –  
stat membru
Stat membru –  
operator
Madagascar Nu există informații disponibile. 41 de zile Nu există informații disponibile.
Mauritania Nu există un tabel de monitorizare disponibil
Mozambic Peste 5 luni O zi1Nu există informații disponibile.
SeychellesNu există informații disponibile. 19 zile Nu există informații disponibile.
126 zileNu se aplică (licența este trimisă direct 
operatorilor).
1 Faptul că autorizațiile de pescuit au fost emise în aceeași zi în care au fost înregistrate dosarele cererilor ridică îndoieli în ceea ce privește fiabili ‑
tatea datei înregistrării.
Sursa:  Tabele de monitorizare furnizate de delegație și de atașații pentru domeniul pescuitului.
28 Observații
Monitorizarea la nivel 
central a capturilor nu a fost 
corespunzătoare, ceea ce 
periclitează identificarea 
la timp a problemelor și 
calcularea corectă a plăților
61 
Comisia și statele membre trebuie să 
monitorizeze și să verifice exactita ‑
tea datelor privind capturile reale, cu 
scopul de a identifica problemele de 
punere în aplicare, dar și pentru a fi 
în măsură să ia decizii în cunoștință 
de cauză atunci când negociază noi 
protocoale și pentru a asigura calcula ‑
rea corectă a plăților pentru capturile 
suplimentare, atunci când este cazul.
62 
Regulamentul (CE) nr. 1006/2008 
prevede că navele trebuie să transmită 
săptămânal statelor lor membre datele 
privind capturile obținute. Pe baza 
acestor informații, statele membre 
transmit apoi Comisiei, în fiecare lună, 
toate datele privind capturile obținute, 
clasificate în funcție de locul de pescu ‑
it, pentru ansamblul zonelor economi ‑
ce exclusive (acoperite de un acord sau 
nu) și pentru apele internaționale. Mai 
multe detalii cu privire la rolul state ‑
lor membre în acest domeniu sunt 
prezentate în anexa I . Pe baza acestor 
informații, Comisia ar trebui să men ‑
țină o bază de date privind capturile. 
De asemenea, regulamentul prevede 
obligația Comisiei de a găzdui o bază 
de date privind autorizațiile de pescuit, 
care ar trebui să fie actualizată în mod 
regulat de către statele membre.63 
În urma auditului s‑au identificat de ‑
ficiențe în cazul protocoalelor exami ‑
nate în ceea ce privește modul în care 
Comisia gestionează datele privind 
capturile. Curtea a identificat o serie 
de diferențe semnificative la nivelul 
datelor privind capturile provenite din 
diferite surse: de la statele membre, 
de la DG Afaceri Maritime și Pescuit și 
din evaluările ex post . Aceste diferențe 
sunt ilustrate în tabelul 4 . S‑a consta ‑
tat, la nivelul Comisiei, lipsa unor date 
fiabile, coerente și complete privind 
capturile reale de pește obținute în 
temeiul acordurilor de parteneriat din 
domeniul pescuitului.
64 
Au fost constatate diferențe de acest 
tip și între datele primite de Curte din 
partea statelor membre și din partea 
Comisiei. Aceste diferențe pot fi expli ‑
cate, de asemenea, prin faptul că sta ‑
tele membre au trimis Comisiei datele 
privind capturile (defalcate pe navă și 
pe specii) în formate diferite. Comisia 
a prelucrat aceste date manual, dar 
nu le‑a consolidat într‑o bază de date 
centrală. Comisia a luat recent măsuri 
pentru a remedia această situație. În 
ianuarie 2015, activitatea de gestio ‑
nare a datelor a fost transferată către 
serviciul responsabil pentru acordurile 
de parteneriat în domeniul pescuitu ‑
lui. Datele istorice privind capturile au 
fost consolidate, dar aceste informații 
consolidate nu erau disponibile pentru 
perioada acoperită de protocoalele 
auditate. În cele din urmă, Comisia 
a creat o bază de date privind captu ‑
rile (cu date începând din 2013), dar 
aceasta nu era operațională la momen ‑
tul auditului, deoarece statele membre 
nu se conformaseră încă cerințelor de 
raportare care le‑au fost impuse.
29 Observații
65 
Lipsa unor date consolidate și verifi ‑
cate poate avea consecințe negative. 
De exemplu, în cazul în care volumul 
final al capturilor este mai mare decât 
tonajul de referință, poate fi necesară 
o plată suplimentară, ceea ce înseam ‑
nă că există un risc financiar. De altfel, 
Curtea a identificat deja un caz în care 
monitorizarea inadecvată a capturilor a determinat o serie de cheltuieli 
neprevăzute pentru Comisie30. În plus, 
o monitorizare și o actualizare perio ‑
dică a informațiilor privind capturile ar 
permite utilizarea unor informații actu ‑
alizate și ar facilita procesul decizional 
în cadrul negocierilor în cazul în care 
informațiile provenite din evaluările 
ex post  nu sunt cele mai recente (a se 
vedea punctul 49).30 După cum se arată în Raportul 
anual pe 2011 al Curții, la 
secțiunea 4.46 privind 
protocolul cu Mauritania 
pentru perioada 2008 ‑2012. În 
acest caz, autoritățile 
naționale au informat Comisia 
că s‑a depășit cota de 
300 000 de tone pentru 
exercițiul încheiat la 
31 iulie 2010. Comisia a trebuit 
să plătească Mauritaniei suma 
de 1,9 milioane de euro, 
echivalentul a 47 346 de tone 
capturate în plus față de cota 
stabilită. O monitorizare mai 
bună a capturilor de pește ar fi 
permis serviciilor Comisiei să 
aibă în vedere luarea unor 
măsuri preventive pentru 
a evita efectuarea unor plăți 
suplimentare.Tabelul 4Exemple de diferențe la nivelul datelor privind capturile între DG Afaceri Maritime 
și Pescuit și evaluările ex post  realizate pentru protocoalele încheiate în regiunea 
Oceanului Indian
(in tone)
2009 2010 2011 2012
Madagascar
Totalul capturilor, potrivit evaluării ex post 14 596 10 055 10 282 8 053
Totalul capturilor, potrivit DG Afaceri Maritime și Pescuit 14 653 9 916 9 870 8 083
Diferența (în tone) −57 139 412 −30
Diferența (în procente) 0 % 1 % 4 % 0 %
Mozambic
Totalul capturilor, potrivit evaluării ex post 3 840 4 261 2 330 1 156
Totalul capturilor, potrivit DG Afaceri Maritime și Pescuit 3 426 4 261 1 442 1 132
Diferența (în tone) 414 0 888 24
Diferența (în procente) 12 % 0 % 62 % 2 %
Seychelles
Totalul capturilor, potrivit evaluării ex postdate 
nedisponibiledate 
nedisponibile40 545date 
nedisponibile
Totalul capturilor, potrivit DG Afaceri Maritime și Pescuit 23 762 41 668 40 078 34 779
Diferența (în tone)date 
nedisponibiledate 
nedisponibile467date 
nedisponibile
Diferența (în procente)date 
nedisponibiledate 
nedisponibile1 %date 
nedisponibile
Sursa:  DG Afaceri Maritime și Pescuit la momentul auditului și evaluările ex post .
30 Observații
Comisia și țările partenere au 
convenit asupra activităților 
relevante care vor fi 
finanțate cu sprijin sectorial, 
dar lipsea coordonarea cu 
alți parteneri din sector
66 
În conformitate cu prevederile acordu ‑
rilor de parteneriat în domeniul pescu ‑
itului, comisia mixtă ar trebui să stabi ‑
lească un program sectorial multianual 
sub forma unei matrice de acțiuni, în 
conformitate cu nevoile și prioritățile 
țărilor partenere pentru sectorul pes ‑
cuitului. Orientările Comisiei privind 
gestionarea sprijinului sectorial indică 
faptul că acțiunile incluse în această 
matrice ar trebui să țină seama de 
obiectivul de îmbunătățire a guver ‑
nanței prin dezvoltarea unui sistem 
eficace de gestiune și de control pen ‑
tru sectorul pescuitului și prin exploa ‑
tarea sustenabilă a resurselor piscicole. Matricea de sprijin sectorial ar trebui să 
fie însoțită de obiective, criterii, proce ‑
duri și indicatori clari pentru evaluarea 
rezultatelor acțiunilor convenite. Spri ‑
jinul sectorial în domeniul pescuitului 
ar trebui să fie coordonat cu acțiunile 
altor parteneri financiari desfășurate în 
țările partenere.
67 
În toate cele patru țări vizitate, Curtea 
a constatat că acțiunile propuse pentru 
sprijinul sectorial erau în concordanță 
cu strategiile naționale. Majoritatea 
acțiunilor planificate erau legate de 
guvernanță și de investiții în sectorul 
pescuitului. Acestea au oferit o bază 
corespunzătoare pentru sprijinul 
sectorial prevăzut și erau compati ‑
bile cu acțiunile planificate în cadrul 
protocoalelor anterioare (a se vedea 
tabelul 5 ).
Fotografia 1 - Stație de alimentare cu carburant pentru flota de pescuit la scară mică în 
Seychelles
Sursa: Curtea de Conturi Europeană.
31 Observații Tabelul 5Principalele acțiuni finanțate și proporția acestora din sprijinul sectorial total 
(costuri înscrise în bugetul 2013)
Principalele acțiuni planificate pentru 
2013Madagascar1
% din sprijinul 
sectorialMauritania2
% din sprijinul 
sectorial
(2012-2013)Mozambic1, 5
% din sprijinul 
sectorialSeychelles1
% din sprijinul 
sectorial
Activități de monitorizare, control și supra -
veghere (patrule, inspecții, VMS, ERS)52 % 38 % 7 % 16 %
Activități de monitorizare, control și supra -
veghere (observatori)4 % - 4 % 2 %
Cercetarea științifică privind stocurile - 3 % 63 % 10 %
Laboratoare/securitatea alimentară 
(exporturi)44 % 2 %Acțiuni executate în 
trecut3 %
Consolidarea capacităților administrative și 
participarea la reuniuni- 3 % 22 % 22 %
Infrastructuri legate în mod direct de acti -
vitățile de pescuit/sectorul pescuitului- 53 %38 % din soldul din 
protocolul anterior, pro -
centaj cheltuit în 2012538 %
Infrastructuri care nu sunt legate de activi -
tățile de pescuit-3,4-46 % din soldul din 
protocolul anterior, pro -
centaj cheltuit în 20125-
Fond de împrumut pentru sectorul local al 
pescuitului- - - 10 %
1 Calcul bazat pe costurile înscrise în buget.
2 Calcul bazat pe plățile din perioada 2012 ‑2013.
3 Acțiunile au fost executate în trecut.
4 Suma nu este disponibilă.
5 Suma costurilor propuse de țara parteneră nu coincide cu bugetul total prevăzut de UE pentru exercițiul respectiv.
Sursa:  Matricele și rapoartele de activitate.
68 
Protocoalele nu includ însă condiții 
formale de eligibilitate pentru acțiu ‑
nile care urmează să fie finanțate din 
sprijinul sectorial. Nu există dovezi în 
procesele‑verbale ale comisiilor mixte 
înființate în temeiul protocoalelor 
auditate încheiate în Oceanul Indian 
care să ateste că criteriile, procedurile 
și indicatorii utilizați pentru evaluarea rezultatelor sprijinului sectorial au fost 
discutate în detaliu. Exemplul pozitiv 
reprezentat de protocolul cu Maurita ‑
nia pentru perioada 2008 ‑2012, care 
a stabilit anumite domenii de activita ‑
te și indicatori specifici, nu a fost imitat 
în protocoalele încheiate cu țări din 
regiunea Oceanului Indian care au fost 
aprobate la o dată ulterioară.
32 Observații
Fotografia 2 – Nave -școală pentru pescuit, finanțate prin sprijin sectorial în Seychelles
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană.
69 
De asemenea, în cadrul auditului 
s‑a constatat că, în țările vizitate din 
regiunea Oceanului Indian, coordo ‑
narea dintre partenerii pentru dez ‑
voltare activi în sectorul pescuitului 
a fost slabă. Sprijinul sectorial nu este 
discutat în cadrul reuniunilor periodi ‑
ce de coordonare între reprezentanții 
responsabili pentru sprijinul FED din 
delegația UE și alți parteneri financiari. 
Atașatul pentru domeniul pescuitului 
nu ia parte la aceste reuniuni. Or, Acor ‑
dul de la Cotonou31 identifică dezvol ‑
tarea durabilă a sectorului pescuitului 
ca fiind o prioritate pentru dezvoltarea 
economică generală.70 
În plus, în niciuna dintre țările vizitate, 
sprijinul sectorial acordat în temeiul 
acordurilor de parteneriat nu era inclus 
într‑o matrice globală, împreună cu 
celelalte fonduri destinate utilizării 
în sectorul pescuitului. De exemplu, 
în Mozambic, unde diferiți parteneri 
finanțează acțiuni similare, există un 
risc de dublă finanțare, în special cu 
privire la participarea la reuniuni și la 
activitățile de inspecție. Deși în cazul 
Mozambicului există o matrice globală, 
aceasta nu include toți partenerii rele ‑
vanți și nici sprijinul sectorial. Această 
observație este valabilă și pentru 
Madagascar.31 Articolele 23 și 23a din Acordul 
de parteneriat încheiat între 
statele din Africa, Pacific și 
Caraibe și Uniunea Europeană, 
astfel cum a fost revizuit la 
11 martie 2010.
33 Observații
Controlul exercitat de 
Comisie cu privire la acțiunile 
vizate de sprijinul sectorial 
era limitat, iar acțiunile puse 
efectiv în aplicare de către 
țările partenere erau diferite 
în unele cazuri de cele 
convenite
71 
Pentru a se asigura că obiectivele com ‑
ponentei „sprijin sectorial” din cadrul 
acordurilor de parteneriat sunt realiza ‑
te și că fondurile UE sunt utilizate așa 
cum s‑a prevăzut, Comisia ar trebui să 
monitorizeze eficacitatea acțiunilor 
întreprinse și să verifice dacă acestea 
corespund celor aprobate de către 
comisia mixtă. Aceasta ar obliga în 
același timp țara parteneră să furnizeze 
informații suficiente pentru a permite 
comisiei mixte să evalueze rezultatele 
și raportul costuri‑eficacitate al măsuri ‑
lor sprijinite. Comisia a elaborat orien ‑
tări privind monitorizarea sprijinului 
sectorial. Aceste orientări prevăd că 
atașatul pentru domeniul pescuitului 
este responsabil de verificarea la fața 
locului a punerii în aplicare a acțiunilor, 
de dialogul politic, de monitorizarea 
activităților altor parteneri financiari și 
de menținerea unui dosar de țară.72 
În termeni practici, Comisia monito ‑
rizează punerea în aplicare a acțiuni ‑
lor convenite finanțate din sprijinul 
sectorial prin participarea sa în cadrul 
reuniunii anuale a comisiei mixte. 
Totuși, protocoalele care au făcut 
obiectul auditului nu conțineau nicio 
cerință care să precizeze documenta ‑
ția pe care țările partenere trebuie să 
o furnizeze în scopul monitorizării și 
nici nu stabileau proceduri cu privire la 
modul de gestionare a problemelor de 
implementare în cadrul comisiei mixte. 
În absența unor reguli specifice de 
monitorizare și a unor drepturi de con ‑
trol stabilite în protocoale, sarcina de 
a monitoriza sprijinul sectorial a fost 
complicată. În plus, în practică, ata ‑
șatul pentru domeniul pescuitului în 
regiunea Oceanului Indian nu dispune 
de resursele necesare pentru a efec ‑
tua monitorizări aprofundate în cinci 
țări partenere (și anume, vizite la fața 
locului la proiectele care beneficiază 
de sprijin), mai ales în cazurile în care 
cooperarea cu autoritățile este dificilă.
73 
Pe lângă dificultățile cauzate de lipsa 
unui cadru cuprinzător de monitoriza ‑
re, controlul desfășurat de Comisie cu 
privire la cheltuielile de sprijin sectorial 
a fost afectat și de faptul că informații ‑
le furnizate de țările partenere (care se 
limitează în mod normal la realizări) nu 
erau întotdeauna verificabile. Într‑ade ‑
văr, majoritatea acțiunilor nu puteau 
fi urmărite în buget și Comisia nu 
dispune decât de o asigurare limitată 
cu privire la caracterul rezonabil al cos ‑
turilor și la faptul că acțiunile declarate 
au fost și întreprinse.
34 Observații
74 
Potrivit constatărilor Curții, comisia 
mixtă nu verifica în mod sistematic 
raportul costuri‑eficacitate al acțiuni ‑
lor finanțate din sprijinul sectorial, așa 
cum procedase în cazul protocolului cu 
Seychelles pentru perioada 2011 ‑2013. 
În acest caz, a fost efectuat un audit al 
performanței pentru a se evalua acți ‑
unile finanțate din sprijinul sectorial și 
puse în aplicare în 2012. Suma înscri ‑
să în buget pentru aceste acțiuni se 
ridica la 8,45 milioane de euro. În urma 
acestui audit, a reieșit faptul că numai 
câteva acțiuni fuseseră finalizate (de 
exemplu, în cazul VMS), că unele erau 
în curs de desfășurare (de exemplu: 
baze de date, studii, proiecte de in ‑
frastructură pentru flota industrială și 
semiindustrială) și că unele acțiuni în ‑
registrau fie o rată medie de finalizare 
mai mică de 50 % (planuri de gestiona ‑
re, studii de cercetare), fie nu fuseseră 
puse în aplicare deloc (observatori la 
bord, echipamente de comunicații ma ‑
ritime, infrastructuri la scară mică etc.). 
Constatările auditului au fost discutate 
la următoarea reuniune a comisiei 
mixte, în același timp cu progresele 
înregistrate în punerea în aplicare a re ‑
comandărilor și cu acțiunile ulterioare. 
În cazul Republicii Mozambic, deși 
o dispoziție referitoare la evaluarea 
rentabilității investițiilor finanțate din 
fonduri UE a fost introdusă în protoco ‑
lul pentru perioada 2012‑2014, nu s‑au 
găsit probe care să ateste o astfel de 
evaluare a fost realizată.75 
Mai mult, potrivit constatărilor audi ‑
tului, Comisia nu a acordat o atenție 
suficientă dificultăților întâmpinate 
de țările partenere în ceea ce privește 
absorbția fondurilor de sprijin sectori ‑
al, dificultăți care au afectat trei dintre 
cele patru protocoale auditate. Tabe -
lul 6  de mai jos indică soldul bugetelor 
de sprijin sectorial rămas la încheierea 
celor patru protocoale auditate. În 
ciuda proporției importante de fonduri 
necheltuite, Comisia a primit infor ‑
mații cu privire la cuantumul fondu ‑
rilor rămase neutilizate și la acțiunile 
care trebuiau să fie puse în aplicare 
cu ajutorul acestor fonduri numai cu 
puțin timp înainte de expirarea pro ‑
tocoalelor. Pentru a nu pierde fondu ‑
rile disponibile, apare astfel riscul, în 
special în apropierea datei de expirare 
a unui protocol, ca țările partenere să 
cheltuiască soldul sprijinului sectorial 
pentru acțiuni capabile să absoarbă 
o parte semnificativă din fondurile ne ‑
cheltuite, dar care nu sunt conforme cu 
prioritățile acordului de parteneriat de 
a îmbunătăți guvernanța în domeniul 
pescuitului.Tabelul 6Soldul sprijinului sectorial la încheierea protocoalelor anterioare, cheltuit în cursul 
protocoalelor în vigoare la momentul auditului
Țară Madagascar Mauritania Mozambic Seychelles
Soldul existent la sfârșitul protocolului 
anterior (în euro)0 25 000  000 788 555 5 568 928
Soldul ca procentaj din valoarea totală 
a sprijinului sectorial acordat pe dura -
ta protocolului0 % 38 % 63 % 63 %
Sursa:  Protocoalele, procesele‑verbale ale comisiilor mixte și raportul de punere în aplicare.
35 Observații
76 
Potrivit constatărilor auditului, în 
pofida faptului că acțiunile au fost 
selectate în urma unei proceduri rela ‑
tiv judicioase, fondurile nu au fost pe 
deplin utilizate așa cum se prevăzuse 
în toate țările partenere vizitate în cur ‑
sul auditului (a se vedea exemplele din 
caseta 2 ). În schimb, în anumite cazuri, fondurile au fost utilizate pentru alte 
proiecte, care nu erau la fel de rele ‑
vante pentru gestionarea pescuitului 
ca și acțiunile planificate și care nu 
corespundeau tipurilor orientative de 
acțiuni prezentate în orientările Comi ‑
siei referitoare la punerea în aplicare 
a sprijinului sectorial.
Exemple de fonduri de sprijin sectorial al căror parcurs nu poate fi urmărit în 
bugetul național sau care au fost utilizate într‑un mod diferit de cel convenit între 
Comisie și țările partenere
Madagascar
Trasabilitatea fondurilor în bugetul național nu a fost asigurată, deși delegația a solicitat în mod repetat crea ‑
rea unei linii bugetare specifice pentru sprijinul sectorial. În condițiile în care contribuția UE și fondurile acor ‑
date de alți parteneri de dezvoltare nu au fost alocate în mod specific și nu puteau fi identificate în bugetul 
național, transferurile erau dificil de monitorizat. Această lipsă de trasabilitate poate împiedica, de asemenea, 
detectarea suprapunerilor de finanțare cu programul regional de inspecție.
Comisia a suspendat plățile pentru un an (2011) din cauza unor probleme de punere în aplicare.
Mauritania
Această țară a beneficiat de un sprijin sectorial în valoare de 65 de milioane de euro în temeiul protocolului 
pentru 2008 ‑2012. Din 2011 și până la expirarea protocolului în iulie 2012, autoritățile nu au reușit să informe ‑
ze într‑o măsură suficientă Comisia cu privire la modul în care au utilizat fondurile de sprijin sectorial. Abia 
în august 2012, după mai multe solicitări din partea Comisiei, țara parteneră a indicat că pachetul de sprijin 
sectorial necheltuit la încheierea protocolului se ridica la 25 de milioane de euro. Aproximativ 90 % din acest 
sold a fost alocat pentru elemente de infrastructură precum infrastructura portuară și o navă de patrulare. 
Țara parteneră cheltuise aproximativ 50 % din această sumă fără un acord prealabil din partea Comisiei.
Mozambic
Autoritățile atribuie coduri proiectelor incluse în buget. Totuși, aceste coduri nu sunt suficiente pentru a ate ‑
nua riscul de suprapunere a finanțărilor acordate de diferiți parteneri financiari pentru acțiuni precum activi ‑
tăți ale observatorilor, zile de inspecție, zile de misiune pentru reuniunile internaționale etc.
Soldul sprijinului sectorial aferent protocolului anterior (2007 ‑2011) a fost utilizat pentru a finanța acțiuni care 
nu erau incluse în matricea multianuală (2012 ‑2014) sau în cea anuală (2012) și care, prin urmare, nu fuseseră 
aprobate în prealabil de către comisia mixtă. Comisia nu a suspendat plățile în acest caz. Infrastructura repre ‑
zenta 84 % din fondurile cheltuite în 2012. Comisia a fost informată numai după ce acțiunile fuseseră puse în 
aplicare. Cheltuielile nu erau întotdeauna legate în mod direct de dezvoltarea sectorului mozambican al pes ‑
cuitului sau de îmbunătățirea guvernanței în acest domeniu (clădirea ministerului reprezenta 46 % din soldul 
pentru 2012, iar 38 % din aceste fonduri au fost cheltuite pentru împrejmuirea cu un gard a școlii de pescuit).Caseta 2
36 Observații
Plățile efectuate de 
Comisie pentru sprijinul 
sectorial nu erau legate de 
progresele înregistrate de 
țările partenere în punerea 
în aplicare a acțiunilor 
convenite
77 
Pentru a garanta aplicarea principiului 
condiționalității, protocolul ar trebui să 
prevadă alte modalități decât simpla 
suspendare a plăților, și anume posi ‑
bilitatea de a adapta plățile pentru ca 
acestea să reflecte progresele înregis ‑
trate cu privire la acțiuni sau în cazu ‑
rile în care nu există o bună gestiune 
financiară în țara parteneră.
78 
În urma auditului, s‑a constatat că 
protocoalele nu prevedeau o reducere 
a componentei de sprijin sectorial în 
funcție de progresele reale înregistrate 
de țările partenere în procesul de pu ‑
nere în aplicare a acțiunilor convenite.
79 
Protocoalele auditate încheiate în regi ‑
unea Oceanului Indian prevăd că com ‑
ponenta de sprijin sectorial poate fi 
suspendată, în urma unor consultări în 
cadrul comisiei mixte, în cazul în care 
acțiunile puse în aplicare nu sunt con ‑
forme cu programul prevăzut în buget 
(acțiuni și execuție financiară). Această 
definiție a condiționalității îngreunea ‑
ză sarcina Comisiei de a aplica în mod 
corespunzător suspendarea sprijinului 
sectorial. De fapt, nu a existat decât un 
caz efectiv de suspendare, și anume în 
Madagascar în 2011, suspendarea nefi ‑
ind însă legată de progresele realizate 
de această țară în punerea în aplicare 
a sprijinului sectorial.80 
În Mauritania, Comisia a îmbunătățit 
condiționalitatea aferentă sprijinului 
sectorial în protocolul pentru perioada 
2013 ‑2014, introducând condiții mai 
explicite. În special, prima plată în 
temeiul protocolului era condiționată 
de absorbția soldului din protocolul 
anterior, iar plata componentei de 
sprijin sectorial depindea de pune ‑
rea în aplicare a acțiunilor convenite. 
Comisia a aplicat aceste dispoziții și, în 
consecință, nu a vărsat componenta 
de sprijin sectorial deoarece soldul 
existent nu fusese cheltuit în integrali ‑
tate. Cu toate acestea, la fel ca în cazul 
protocoalelor încheiate în regiunea 
Oceanului Indian, nu se puteau efectua 
plăți parțiale.
81 
Noua politică comună în domeniul 
pescuitului a introdus principiul 
decuplării plăților pentru drepturile 
de acces de plățile aferente sprijinu ‑
lui sectorial32. Aceasta înseamnă că, 
spre deosebire de drepturile de acces, 
componenta de sprijin sectorial nu 
mai trebuie să fie plătită la o dată fixă, 
ci numai după ce țările partenere pot 
demonstra rezultatele obținute. Curtea 
consideră că această dispoziție repre ‑
zintă o îmbunătățire în comparație 
cu accentul pus anterior pe acțiuni. 
Aplicarea acestui principiu este împie ‑
dicată însă de faptul că protocoalele 
aflate în vigoare în prezent nu prevăd 
deocamdată posibilitatea unor redu ‑
ceri parțiale ale plăților atunci când re ‑
zultatele sunt doar parțial îndeplinite, 
ci doar autorizează Comisia să suspen ‑
de plățile în cazul în care rezultatele nu 
sunt satisfăcătoare.32 Articolul 32 din Regulamentul 
(UE) nr. 1380/2013 prevede că 
sprijinul sectorial este 
condiționat de obținerea unor 
rezultate specifice și este 
complementar și coerent cu 
proiectele și programele de 
dezvoltare puse în aplicare în 
țara terță în cauză. Sprijinul 
sectorial se decuplează de 
plățile aferente accesului la 
resursele piscicole. Uniunea 
condiționează plățile 
efectuate în cadrul asistenței 
financiare de obținerea unor 
rezultate specifice și 
monitorizează îndeaproape 
evoluția în acest sens.
37 Observații
82 
În cadrul auditului, s‑a constatat, de 
asemenea, că există o lipsă de coeren ‑
ță între gestionarea sprijinului sectorial 
aferent acordurilor de parteneriat (de 
către DG Afaceri Maritime și Pescuit 
din cadrul Comisiei) și plățile de sprijin 
bugetar efectuate în temeiul FED (de 
către DG Cooperare Internațională și 
Dezvoltare). Sprijinul sectorial (acor ‑
durile de parteneriat în domeniul 
pescuitului) și sprijinul bugetar (FED) 
se bazează pe același concept, întrucât 
plățile sunt vărsate direct către auto ‑
ritățile publice din țările partenere pe 
baza progreselor înregistrate într‑o 
serie de domenii definite anterior. În 
unele cazuri, Comisia a efectuat cu 
întârziere plățile FED din cauza mai 
multor probleme legate fie de situația 
politică, fie de gestionarea finanțelor 
publice. DG Afaceri Maritime și Pes ‑
cuit nu a adoptat o abordare similară 
în ceea ce privește plățile de sprijin 
sectorial. Caseta 3  ilustrează această 
inconsecvență de abordare în cazul 
Madagascarului și al Mozambicului.83 
Protocoalele nu includ norme referi ‑
toare la transparența bugetară în țara 
parteneră, spre deosebire de orientă ‑
rile privind sprijinul bugetar acordat 
de UE33. Republica Mozambic a luat 
inițiativa lăudabilă de a identifica 
acțiunile prin coduri de proiect înscrise 
în buget, dar, în celelalte trei țări 
vizitate, trasabilitatea fondurilor era 
limitată, ceea ce a afectat vizibilitatea 
sprijinului, precum și posibilitățile de 
monitorizare ulterioară a modului în 
care au fost utilizate fondurile UE de 
sprijin sectorial. Faptul că protocoalele 
nu impun țărilor partenere să asigure 
trasabilitatea și transparența fondurilor 
nu este în concordanță cu cerințele 
prevăzute de Acordul de la Cotonou în 
legătură cu acordarea de sprijin buge ‑
tar pentru reforme sectoriale.
Abordări lipsite de coerență în ceea ce privește plățile UE vărsate țărilor partenere
În Madagascar, aproape toată asistența financiară din partea UE a fost suspendată începând din 2010 și până 
în mai 2014, în temeiul articolului 96 din Acordul de la Cotonou, sau în așteptarea unor măsuri adecvate pri ‑
vind drepturile omului, principiile democratice și statul de drept. Plățile din cadrul acordului de parteneriat în 
domeniul pescuitului au fost însă continuate.
În Mozambic, o plată de sprijin bugetar a fost efectuată cu o întârziere de șapte luni, și anume numai după ce 
guvernul a rezolvat o problemă care afecta transparența finanțelor publice naționale, conform solicitării adre ‑
sate de Fondul Monetar Internațional/donatorii de sprijin bugetar general. Plățile de sprijin sectorial efectuate 
în cadrul acordului de parteneriat în domeniul pescuitului au continuat însă și în această perioadă.
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană, pe baza informațiilor comunicate de DG Afaceri Maritime și Pescuit și de DG Cooperare Internațională și 
Dezvoltare.Caseta 333 Sprijinul bugetar face obiectul 
unor criterii de eligibilitate 
(secțiunea 5.1 din Orientările 
privind sprijinul bugetar, 2012). 
Două dintre aceste criterii sunt 
următoarele:  
– buna gestiune a finanțelor 
publice sau un program 
credibil și relevant de 
îmbunătățire a acesteia;  
– transparența și controlul 
bugetului.  
Pe de altă parte, articolul 61 
alineatul (2) din Acordul de la 
Cotonou prevede că: 
„Asistența bugetară directă 
pentru sprijinirea reformelor 
macroeconomice sau 
sectoriale se acordă în cazul în 
care: [...] (c) gestionarea 
finanțelor publice este 
suficient de transparentă, 
responsabilă și eficientă.”
38
 Concluzii și recomandări
84 
Acordurile de parteneriat în dome ‑
niul pescuitului încheiate între UE și 
țările sale partenere permit flotelor de 
pescuit din UE să pescuiască în apele 
țărilor partenere și contribuie la spriji ‑
nirea dezvoltării durabile a sectoarelor 
pescuitului din aceste țări. În cadrul 
auditului său, Curtea a examinat dacă 
acordurile de parteneriat în domeniul 
pescuitului sunt bine gestionate de 
Comisie și a avut în vedere procesul 
de negociere a acordurilor și a proto ‑
coalelor conexe, aplicarea drepturilor 
de acces la locurile de pescuit, precum 
și punerea în aplicare a sprijinului 
acordat pentru sectorul național de 
pescuit. În urma auditului, s‑a con ‑
cluzionat că, în general, acordurile de 
parteneriat în domeniul pescuitului 
sunt bine gestionate de Comisie, dar că 
există încă o serie de domenii în care 
sunt necesare îmbunătățiri, în special 
în ceea ce privește punerea în aplicare.
85 
Negocierea unui acord de parteneriat 
în domeniul pescuitului și a protocoa ‑
lelor conexe este un proces lung și 
complex, dar Comisia a știut să trateze 
în mod corespunzător aceste dificultăți 
și, cu câteva excepții, a reușit să evite 
întreruperea activităților de pescuit ale 
flotei UE. Cu toate acestea, în cadrul 
auditului au fost identificate o serie 
de deficiențe legate de modul în care 
Comisia a gestionat procesul de nego ‑
ciere (punctele 17 ‑25).86 
Pentru a asigura continuitatea activi ‑
tăților flotei europene, Comisia poate 
face uz de posibilitatea prevăzută 
la articolul 9 din Regulamentul (CE) 
nr. 1006/2008 de a permite navelor să 
solicite țării terțe în cauză, prin inter ‑
mediul Comisiei, autorizații de pescuit 
în așteptarea semnării unui nou proto ‑
col. Această posibilitate prevăzută de 
reglementări este însă incompatibilă 
cu o altă cerință normativă, și anume 
cu „clauza de exclusivitate”, iar aplica ‑
rea dispoziției respective a dat naștere 
unor neînțelegeri între o țară partene ‑
ră și Comisie (punctele 22 și 23).
87 
Strategia Comisiei de extindere a rețe ‑
lei de acorduri de parteneriat cores ‑
punde nevoilor și priorităților flotei UE. 
Cu toate acestea, complementaritatea 
și coerența acordurilor negociate în 
cadrul aceleiași regiuni pot fi amelio ‑
rate în continuare pentru a exploata la 
maximum potențialul acestor acorduri 
de a îmbunătăți guvernanța în do ‑
meniul pescuitului la nivel regional 
(punctele 26 ‑28).
88 
Unul dintre principalele obiective 
urmărite în cadrul acordurilor este de 
a se permite numai pescuitul stocurilor 
excedentare de pește. Acest princi ‑
piu s‑a dovedit însă a fi foarte dificil 
de pus în practică din cauza faptului 
că nu există informații fiabile privind 
stocurile de pește și efortul de pescuit 
al flotelor naționale sau al altor flote 
străine cărora țările partenere le‑au 
acordat de asemenea drepturi de acces 
(punctele 29 ‑32).
39 Concluzii și recomandări
89 
Costul unitar efectiv plătit pentru 
o tonă de pește era în mod frecvent 
mai mare decât prețul unitar negociat. 
Deși în cadrul negocierilor erau luate 
în considerare capturile raportate în 
contextul protocoalelor anterioare, 
tonajul de referință convenit în cele 
mai recente protocoale a rămas adesea 
la un nivel superior, ceea ce a antre ‑
nat subutilizarea lor sistematică. Cu 
toate acestea, contribuția financiară 
a UE trebuie să fie achitată integral, 
indiferent de posibilitățile de pescuit 
efectiv utilizate. Într‑o anumită măsură, 
subutilizarea protocoalelor și costuri ‑
le ridicate rezultate de aici puteau fi 
atribuite clauzelor negociate cu țările 
partenere în vederea respectării legis ‑
lației naționale a acestora sau pentru 
a asigura sustenabilitatea activităților 
de pescuit (punctele 33 ‑46).
90 
Utilitatea evaluărilor ex post  indepen ‑
dente ca instrument de sprijin pentru 
luarea deciziilor în procesul de negoci ‑
ere este limitată, deoarece informațiile 
furnizate privind ratele de utilizare 
a protocoalelor sunt incomplete, deoa ‑
rece aceste informații nu sunt compa ‑
rabile și pentru că nu există o analiză 
critică a eficacității acordurilor de 
parteneriat în domeniul pescuitului 
(punctele 48 ‑53).Recomandarea 1  
Negocierea acordurilor de 
parteneriat în domeniul 
pescuitului
Pentru viitoarele protocoale și acor ‑
duri, Comisia ar trebui:
(a) să reexamineze acordurile inactive 
și să analizeze modul în care se 
poate remedia problema întrerupe ‑
rii activităților de pescuit care este 
impusă de clauza de exclusivitate, 
respectându‑se în același timp prin ‑
cipiile politicii comune în domeniul 
pescuitului. Mai mult, Comisia ar 
trebui să clarifice și să includă în 
protocoale dispoziții corespunză ‑
toare în vederea asigurării conti ‑
nuității operațiunilor de pescuit în 
perioada dintre două protocoale;
(b) să definească strategii regionale de 
dezvoltare a guvernanței în dome ‑
niul pescuitului și să se asigure că 
protocoalele negociate în aceeași 
regiune sunt în linie cu strategia 
regională relevantă și cu dispoziții ‑
le privind alte fonduri ale UE;
(c) să ia în considerare ratele de 
utilizare înregistrate pentru pro ‑
tocoalele anterioare atunci când 
negociază posibilitățile de pescuit 
în cadrul unor noi protocoale și să 
depună eforturi pentru a garanta 
o legătură mai bună între plățile 
pentru drepturile de acces și captu ‑
rile efective, asigurându‑se în ace ‑
lași timp că activitățile de pescuit 
nu sunt afectate în mod negativ;
(d) să analizeze mai bine impactul 
potențial al clauzelor prevăzute 
în acordurile de parteneriat în 
domeniul pescuitului sustenabil 
cu privire la utilizarea protocoa ‑
lelor, menținând în același timp 
beneficiile reciproce pentru UE și 
pentru țările partenere în cauză, de 
exemplu prin consultarea părților 
interesate relevante în vederea 
identificării acelor situații în care 
sunt necesare evaluări mai detalia ‑
te ale clauzelor esențiale;
40 Concluzii și recomandări
(e) să orienteze evaluările ex post  către 
aspecte mai bine selectate, astfel 
încât să obțină o analiză coerentă 
și comparabilă cu privire la rentabi ‑
litatea fondurilor publice cheltuite 
în temeiul protocoalelor, precum 
și o analiză cuprinzătoare și critică 
a eficacității acestora pentru UE și 
pentru țara parteneră în cauză.
91 
În urma auditului, s‑a ajuns de aseme ‑
nea la concluzia că modul de gestiona ‑
re a punerii în aplicare a condițiilor de 
acces și a sprijinului sectorial nu a fost 
suficient de robust.
92 
Procesul de acordare a licențelor este 
îndelungat și anevoios, iar întârzierile 
pot complica sau reduce activitățile de 
pescuit ale flotei. Comisia nu dispune 
însă de un sistem de informații care să 
îi permită să țină evidența diferitelor 
etape ale procesului de solicitare a li ‑
cențelor. Prin urmare, Comisiei îi este 
mult mai greu să identifice motivele de 
la baza întârzierilor și aspectele care 
pot fi îmbunătățite (punctele 55 ‑60).
93 
În pofida inițiativelor recente ale 
Comisiei, subzistă unele deficiențe în 
gestionarea datelor privind capturi ‑
le, constatându‑se lipsa unor infor ‑
mații fiabile, coerente și complete 
(punctele 61 ‑65).Recomandarea 2  
Gestionarea condițiilor de 
acces la locurile de pescuit
În cel mai scurt timp, Comisia ar trebui:
(a) să instituie proceduri pentru 
a monitoriza fiecare dintre etapele 
procesului de acordare a licențe ‑
lor, inclusiv durata procesului la 
nivelul statelor membre, al țărilor 
partenere și al serviciilor Comisiei, 
cu scopul de a identifica deficien ‑
țele procedurale și de a monitoriza 
situația măsurilor luate pentru 
remedierea acestora;
(b) să promoveze acceptarea li ‑
cențelor electronice sau a unei 
liste de nave autorizate pentru 
întreaga perioadă de valabilitate 
a licențelor;
(c) să se asigure că noua bază de date 
privind capturile este pe deplin 
utilizată de statele membre de 
pavilion și furnizează date fiabile, 
care să poată fi consolidate, moni ‑
torizate și actualizate.
94 
Planificarea acțiunilor finanțate din 
sprijinul sectorial s‑a îmbunătățit trep ‑
tat. Rolul Comisiei în monitorizarea pu ‑
nerii în aplicare a acestei componente 
rămâne însă limitat. S‑a constatat lipsa 
unui cadru clar definit și nu există ce ‑
rințe de raportare și nici norme privind 
eligibilitatea și trasabilitatea pentru 
acțiunile finanțate. Drept rezultat, au 
fost identificate cazuri în care țările 
partenere implementaseră acțiuni 
diferite de cele planificate împreună cu 
Comisia, acest lucru implicând un risc 
pentru eficacitatea componentei de 
sprijin sectorial (punctele 66 ‑76).
41 Concluzii și recomandări
95 
În fine, protocoalele permit suspen ‑
darea plăților de sprijin sectorial, dar 
nu și reduceri ale plăților în funcție 
de gradul efectiv de implementare 
a acțiunilor convenite sau în funcție de 
rezultatele obținute. În plus, condi ‑
țiile impuse pentru plata sprijinului 
sectorial sunt diferite de cele aferente 
sprijinului bugetar acordat prin FED, 
ceea ce a condus uneori la incoerențe 
(punctele 78 ‑83).Recomandarea 3  
Gestionarea sprijinului 
sectorial
În cel mai scurt timp, Comisia ar trebui:
(a) în ceea ce privește noile proto ‑
coale, să propună introducerea 
unor cerințe de eligibilitate pentru 
a evalua acțiunile care ar putea 
fi finanțate din sprijinul sectorial 
(alte cerințe ar putea să se refere la 
trasabilitate, la selecție, la raporta ‑
re și la măsurarea performanțelor, 
precum și la drepturile de control 
acordate Comisiei);
(b) să asigure, în ceea ce privește 
sprijinul sectorial prevăzut de acor ‑
durile de parteneriat în domeniul 
pescuitului, o coordonare eficace 
cu alți parteneri pentru dezvoltare 
activi în sectorul pescuitului;
(c) să se asigure că plățile de sprijin 
sectorial sunt coerente cu alte plăți 
de sprijin bugetar și se bazează pe 
rezultatele obținute de către țările 
partenere în punerea în aplicare 
a matricei de acțiuni stabilite în 
comun.
Prezentul raport a fost adoptat de Camera I, condusă de domnul Augustyn KUBIK, 
membru al Curții de Conturi, la Luxemburg, în ședința sa din 15 iulie 2015.
 Pentru Curtea de Conturi
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 Președinte
42
 Anexe
Informații suplimentare privind negocierea și punerea în aplicare a acordurilor de 
parteneriat în domeniul pescuituluiAnexa IIntroducere
01 
Atunci când urmăresc să încheie un acord de parteneriat în domeniul pescu ‑
itului, UE și țările sale partenere negociază un acord și protocoalele aferente 
de punere în aplicare. Acordul stabilește un cadru pentru cooperarea pe 
termen lung în domeniul pescuitului, inclusiv principiile generale și norme ‑
le care reglementează accesul acordat navelor din UE pentru activități de 
pescuit în apele aflate sub jurisdicția țărilor partenere. Protocoalele stabilesc 
în detaliu termenii și condițiile privind, de exemplu, posibilitățile de pescuit și 
speciile, contribuția financiară (atât pentru drepturile de acces, cât și pentru 
sprijinul sectorial), nivelul taxelor care trebuie achitate de către armatori, nu ‑
mărul și dimensiunile navelor de pescuit autorizate, precum și locurile exacte 
în care acestea sunt autorizate să pescuiască.
Responsabilități
02 
Acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului sunt gestionate la nivel 
central de către Comisie, în cadrul mecanismului de gestiune directă. Consi ‑
liul încredințează Comisiei (reprezentată de DG Afaceri Maritime și Pescuit) 
un mandat pentru deschiderea negocierilor în numele UE pentru fiecare nou 
acord sau pentru fiecare reînnoire a unui protocol. De la intrarea în vigoare 
a Tratatului de la Lisabona, acordul și protocolul trebuie să fie încheiate de 
către Consiliu cu aprobarea Parlamentului European. Odată ce un acord intră 
în vigoare, protocoalele sunt în general negociate o dată la trei‑șase ani, în 
funcție de cum s‑a convenit cu țara parteneră.
03 
Responsabilitatea pentru gestionarea curentă a acordurilor revine serviciilor 
centrale ale DG Afaceri Maritime și Pescuit și celor șase atașați pentru dome ‑
niul pescuitului responsabili de monitorizare și de comunicarea regulată cu 
țările partenere.
04 
Țările partenere sunt responsabile pentru respectarea și aplicarea măsurilor 
de conservare și de gestionare, precum și pentru instituirea unor mecanisme 
eficace de monitorizare și de verificare a activităților navelor de pescuit. UE și 
statele membre de pavilion1 rămân însă responsabile pentru exercitarea unui 
control eficace asupra navelor lor și pentru asigurarea faptului că acestea își 
îndeplinesc toate obligațiile care le revin, în special în ceea ce privește colec ‑
tarea datelor privind capturile și a datelor VMS.1 Statul de pavilion este statul în 
care este înmatriculată nava.
43 Anexe
Negocierea acordurilor de parteneriat în domeniul 
pescuitului
05 
Procesul de negociere se desfășoară în mai multe etape, dar, pentru a asigura 
continuitatea activității flotei, Comisia trebuie să înceapă procesul de nego ‑
ciere a unui nou protocol cel târziu cu aproximativ un an înainte de expirarea 
protocolului în vigoare. În urma unei inițiative a Comisiei, Consiliul acordă un 
mandat de negociere în baza căruia se desfășoară una sau mai multe runde 
de negocieri între Comisie și țara parteneră. La finalul acestor negocieri, acor ‑
dul este parafat de către Comisie și țara parteneră în cauză. Ulterior, acordul 
este aprobat și semnat de către Consiliu și de țara parteneră. Protocolul poate 
fi apoi aplicat cu titlu provizoriu, în cazul în care părțile sunt de acord, înainte 
de ratificarea sa formală. În fine, protocolul este ratificat de țara parteneră, 
iar Parlamentul European aprobă încheierea protocolului, care intră apoi în 
vigoare.
Autorizațiile de pescuit
06 
În temeiul Regulamentului (CE) nr. 1006/2008 privind autorizațiile pentru 
activitățile de pescuit, Comisia are obligația de a crea și de a menține o bază 
de date privind licențele de pescuit, în care datele sunt actualizate în mod 
periodic de către statele membre, acestea fiind responsabile de verificarea 
eligibilității cererilor de licență depuse de operatori. Aceste cereri sunt ulte ‑
rior transmise Comisiei spre verificare. Comisia transmite apoi cererile către 
țările partenere, prin intermediul delegației. După ce țara parteneră a emis 
autorizația, documentul original este trimis înapoi la operator prin interme ‑
diul delegației, al Comisiei și al statelor membre.
Comisiile mixte
07 
Acordurile prevăd crearea unei comisii mixte care să monitorizeze aplicarea 
fiecărui acord de parteneriat în domeniul pescuitului. Fiecare comisie mixtă 
este alcătuită din reprezentanți ai Comisiei și ai țării partenere în cauză și este 
responsabilă de monitorizarea executării, a interpretării și a aplicării acordului 
de parteneriat, de elaborarea și evaluarea punerii în aplicare a programelor 
anuale și multianuale pentru componenta de sprijin sectorial, precum și 
de asigurarea legăturii cu privire la chestiuni de interes comun în sectorul 
pescuitului. De asemenea, comisia mixtă acționează ca un forum pentru 
soluționarea pe cale amiabilă a oricăror litigii legate de interpretarea sau de 
aplicarea acordului și reevaluează, după caz, nivelul posibilităților de pescuit 
și, în consecință, nivelul contribuției financiare.Anexa I
44 Anexe
Atașatul pentru domeniul pescuitului
08 
Atașatul pentru domeniul pescuitului reprezintă DG Afaceri Maritime și 
Pescuit în țările partenere și joacă un rol direct în monitorizarea punerii în 
aplicare a protocoalelor. Atașatul contribuie la pregătirea negocierilor și a re ‑
uniunilor comisiei mixte, menține legătura cu autoritățile naționale, verifică 
dacă prevederile protocoalelor și sprijinul sectorial sunt puse în aplicare în 
mod corespunzător, transmite rapoarte periodice către DG Afaceri Maritime și 
Pescuit, analizează documentele și ia parte la reuniunile științifice ale orga ‑
nizației regionale de gestionare a pescuitului, supraveghează evoluția aspec ‑
telor legate de politica DG Afaceri Maritime și Pescuit la nivel internațional, 
monitorizează activitățile altor parteneri din sectorul pescuitului și pregăteș ‑
te dosare actualizate pentru toate proiectele finanțate de UE.
09 
DG Afaceri Maritime și Pescuit are în prezent șase atașați pentru domeniul 
pescuitului: unul în regiunea Oceanului Indian2, patru în Africa de Vest (zona 
centrală a Atlanticului)3 și un atașat responsabil pentru regiunea Oceanului 
Pacific și pentru Kiribati în special.
Monitorizarea asigurată de statele membre
10 
Statele membre monitorizează activitățile flotelor lor și legalitatea acestor 
activități prin intermediul centrelor lor de supraveghere a pescuitului. De 
asemenea, statele membre asigură o monitorizare a capturilor flotelor lor 
prin intermediul sistemului ERS. Statele membre trimit Comisiei aceste date 
privind capturile, împreună cu informațiile privind locurile de pescuit furni ‑
zate prin sistemul VMS. În cazul protocoalelor referitoare la pescuitul tonului, 
institutele științifice din statele membre validează capturile anuale după 
sfârșitul anului, în conformitate cu propriile proceduri științifice. Capturile 
anuale consolidate sunt utilizate pentru decontul final al taxelor discutate cu 
țările partenere, pentru discuțiile cu privire la modul de utilizare a acordului 
cu țările partenere și pentru plăți în cazul în care tonajul de referință este 
depășit, în conformitate cu condițiile prevăzute de protocol. Capturile anuale 
validate sunt comunicate și organizațiilor regionale relevante de gestionare 
a pescuitului, în conformitate cu obligațiile UE în materie de raportare.2 Acest atașat lucrează în cadrul 
Delegației din Mauritius și este 
responsabil pentru cele cinci 
acorduri încheiate în regiunea 
Oceanului Indian (Comore, 
Mozambic, Mauritius, 
Madagascar și Seychelles).
3 Un atașat responsabil pentru 
Capul Verde, Côte d’Ivoire, 
Senegal și Guineea‑Bissau, un 
atașat responsabil pentru São 
Tomé și Principe și Gabon, un 
atașat responsabil pentru 
Mauritania și un atașat 
responsabil pentru Maroc.Anexa I
45 Anexe
Acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului în vigoare pentru 2015Anexa II
Țară Specie PerioadăContribuția 
totală a UE 
(în euro)Sprijin 
sectorial
 (în euro)Drepturi de 
acces  
(în euro)Tonaj de referință
Capul Verde1TonAplicare provizorie de la 23.12.2014
23.12.2014-22.12.2018525 000 262 500 262 500 5 000 și număr de nave
Comore Ton 1.1.2014-1.1.2017 600  000 300 000 300 000 6 000
Côte d’Ivoire Ton 1.7.2013-30.6.2018 680 000 257 500 422 500 6 500
Gabon Ton 24.7. 2013-2 3.7. 2016 1 350 000 450 000 900  000 20 000
GroenlandaAcord 
mixt1.1.2013-31.12.2015 17 847 244 2 743 041 15 104 203 Cod – 2 200 Sebastă pelagică – 3 000 Sebastă demersală – 2 000 Halibut 
negru – Vest – 2 500 Halibut negru – Est – 4 315 Crevete – Vest – 3 400 
Crevete – Est – 7 500 Halibut de Atlantic – Vest – 200 Halibut de Atlantic – 
Est – 200 Capelin – 60 000 Chionoecetes opilio  – 250 Macrouridae  – Vest – 100 
Macrouridae  – Est - 100.
Guineea-BissauAcord 
mixt24.11.2014-23.11.2017 9 200 000 3 000  000 6 200 000 Crevete, specii demersale, cefalopode și ton. 
Fără tonaj de referință. Numai numărul navelor și capacitatea globală de 
pescuit.
Kiribati Ton 16.9.2012-15.9.2015 1 325 000 350 000 975 000 15 000
Madagascar Ton 1.1.2015-31.12.2018 1 566 250 700 000 866 250 15 750
Mauritius Ton 28.1.2014-27.1.2017 660 000 302 500 357 500 5 500
MarocAcord 
mixt15.7. 2014 -14.7. 2018 30 000 000 14 000  000 16 000  000 Specii pelagice, specii demersale și ton.
Specii pelagice – 80 000. Pentru alte specii: fără tonaj de referință. Numai 
numărul navelor și capacitatea totală de pescuit.
Mozambic Ton 1.2.2012-31.1.2015 980 000 460 000 520 000 8 000
São Tomé și Príncipe Ton 23.5.2014-22.5.2018 710 000 325 000 385 000 7 000
Senegal1Ton 20.11.2014-19.11.2019 1 738 000 750 000 988 000 14 000
Seychelles1Ton 18.1.2014-17.1.2020 5 116 666 2 533  333 2 583 333 50 000
Plăți anuale 
totale72 298 160 26 433 874 45 864 286 
Ultimele protocoale cu țări cu care negocierile au înregistrat întârzieri
Mauritania2 Acord 
mixt16.12.2012-15.12.2014 70 000  000 3 000  000 67 000  000 Crustacee – 5 000 (cotă) Merluciu negru – 4 000 Specii demersale, altele decât 
merluciu negru, cu alte unelte decât traulul – 2 500 (cotă) Nave frigorifice 
pentru pescuitul de ton – 5 000 Nave de pescuit ton cu platformă și paragate 
și nave de pescuit cu paragate plutitoare – 10 000 Traulere frigorifice pentru 
pești pelagici – 285 000 (cotă) Nave pentru pescuitul de crab – 200 (cotă) 
Nave nefrigorifice pentru pești pelagici – 15000 (cotă)
Mozambic Ton 1.2.2012-31.1.2015 980 000 460 000 520 000 8 000
1 Contribuția financiară pentru drepturile de acces a fost calculată ca medie a plăților anuale.
2  Negocierile dintre Comisia Europeană și Mauritania în vederea încheierii unui nou protocol au fost finalizate cu succes la 10 iulie 2015. Acest protocol are o durată de patru 
ani și se ridică la 59,125 milioane de euro pe an. Documentul trebuie să fie aprobat de Consiliu și să obțină acordul Parlamentului European.  
Sursa:  site‑ul internet al DG Afaceri Maritime și Pescuit și regulamentele.
46 Anexe
Acordurile de parteneriat în domeniul pescuituluiAnexa III
Apele UE
Acordurile nordiceAcorduri mixte Acorduri privind pescuitulde ton și
Groenlanda
18
Madagascar
1,5Maroc
30
Mauritania
-
Capul Verde
0,5
Gabon
1,4Guineea-Bissau
9Seychelles
5Kiribati
1,3
Gambia
-
Côte d’Ivoire
0,7Insulele Solomon
-Micronezia
-
Senegal
1,8Comore
0,6
Mauritius
0,7Mozambic
- -São Tomé
și Principe
0,7Guineea
Ecuatorială
-Ţări cu care au fost încheiate acorduri, 
dar pentru care nu există protocoale în vigoare:
Guineea Ecuatorială, Gambia, 
Mauritania1, Micronezia, Mozambic, 
Insulele Solomon.
1 Negocierile dintre Comisia Europeană și 
Mauritania în vederea încheierii unui nou 
protocol au fost ﬁnalizate cu succes la10 iulie 2015. Acest protocol are o durată de patru ani și se ridică la 59,125 milioane de euro pe an. Documentul trebuie să ﬁe aprobat de Consiliu și să obţină acordul Parlamentului European.Acorduri de parteneriat în domeniul 
pescuitului în vigoare pentru 2015:Acorduri de parteneriat în domeniul pescuitului în vigoare pentru 2015:
Groenlanda, Guineea-Bissau, Maroc.
Tip de 
acordŢară (acord inactiv)Tip de 
acordŢarăCapul Verde, Comore, Côte d'Ivoire, 
Gabon, Kiribati, Madagascar, Mauritius, São Tomé și Principe, Senegal, Seychelles.
Contribuţia UE pentru 
2015, în milioane de euro
Sursa:  hartă bazată pe cea a Institutului Marin din Flandra, 2015. MarineRegions.org. Accesată pe site‑ul http://www.marineregions.org  la 
20 aprilie 2015.
47
VI
În cazurile în care este aplicabil, acest concept presu ‑
pune faptul că obiectivele de gestionare, măsurile de 
gestionare și cheile de repartizare stabilite de statul 
de coastă între diferitele părți interesate sunt bine 
cunoscute și specificate clar, așa cum este cazul în 
acordurile mixte cu Groenlanda, Maroc, Mauritania și 
Guineea‑Bissau.
În ceea ce privește acordurile referitoare la ton, posibi ‑
litățile de pescuit sunt stabilite pe baza obiectivelor și 
măsurilor de gestionare adoptate de organizațiile regi ‑
onale de gestionare a pescuitului (ORGP), mandatate 
să îndeplinească aceste sarcini la nivel regional și cu 
ajutorul activităților științifice și de consiliere ale ORGP .
VII
Comisia ia în considerare nivelul de utilizare a posi ‑
bilităților de pescuit în trecut și factorii externi care 
pot avea un impact asupra utilizării posibilităților de 
pescuit în funcție de disponibilitatea și variabilitatea 
capturilor.
Nivelurile de referință pentru capturi stabilite în 
protocoalele la acordurile de parteneriat în domeniul 
pescuitului de ton – care nu reprezintă limite de cap ‑
tură – se bazează pe capturile raportate anterior ale 
flotelor de pescuit ale UE. Tonajul de referință convenit 
în protocoalele respective, fiind o condiție prealabilă 
esențială pentru partenerii noștri, constituie temeiul 
juridic pentru plata contribuției UE de acces. Cu toate 
acestea, aceste niveluri de referință pentru capturi 
trebuie să ia în considerare și variabilitatea interanuală 
a capturilor în diferite zone ca urmare a variabilității 
distribuției și a abundenței speciilor de pești mari 
migratori la nivel anual.
În ceea ce privește legătura dintre o eventuală subutili ‑
zare a posibilităților de pescuit și punerea în aplicare 
a unor măsuri tehnice de conservare mai constrângă ‑
toare, trebuie reamintit faptul că aceste măsuri tehnice 
de conservare sunt convenite de ambele părți pentru 
a asigura exploatarea sustenabilă a diferitelor stocu ‑
rilor, pentru a reduce impactul activităților de pescuit 
asupra ecosistemelor marine și pentru a evita conflicte 
între flotele industriale străine de pescuit în larg și 
pescarii din statul de coastă, care practică pescuitul 
artizanal costier.Sinteză
I
Conform reformei recente a PCP , acordurile de 
parteneriat în domeniul pescuitului sustenabil sunt 
în primul rând un instrument pentru îmbunătățirea 
guvernanței în sectorul pescuitului în zona econo ‑
mică exclusivă (ZEE) a țărilor de coastă partenere, pe 
baza unor principii identice cu cele aplicate în UE. 
Acest lucru este menit să asigure exploatarea durabilă 
a resurselor, sprijinind, în același timp, capacitatea par ‑
tenerului nostru de a‑și dezvolta sectorul pescuitului.
Acordurile se bazează pe cele mai bune avize științifice 
disponibile, sunt pe deplin transparente și nediscrimi ‑
natorii. Aceste principii sunt integrate în protocoalele 
la acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului 
(APP) care au fost negociate recent. Protocoalele au 
fost negociate cu scopul de a maximiza rentabilitatea 
sumelor plătite pentru acces la zonele de pescuit ale 
partenerilor și pentru furnizarea de sprijin sectorial.
Răspuns la punctele III și IV
Negocierea protocoalelor la APP depinde de o serie de 
factori, mulți dintre aceștia aflându‑se în afara con ‑
trolului Comisiei. Există reguli de urmat care implică 
alte instituții ale UE, și anume Consiliul și Parlamentul 
European. Timpul total al procesului de negociere 
depinde, de asemenea, într‑o mare măsură de proce ‑
durile interne de adoptare din țara terță parteneră.
Atunci când au avut loc întreruperi, acestea au fost, în 
general, de scurtă durată și nu au avut impact asupra 
activităților de pescuit din cadrul operațiunilor flotei UE.
V
Acest regim tranzitoriu se bazează pe articolul 9 din 
Regulamentul (CE) nr. 1006/2008, ceea ce ar asigura 
continuitatea operațiunilor de pescuit pentru o peri ‑
oadă limitată de timp de șase luni, în situația în care 
un protocol a fost convenit între UE și țările partenere, 
dar protocolul nu este încă aplicat cu titlu provizoriu. 
Aceste licențe provizorii acordate exclusiv în mod 
voluntar de către țara parteneră la cererea Comisiei ar 
trebui totuși să fie considerate ca fiind licențe acordate 
în cadrul acordului principal (chiar dacă în absența 
unui protocol) și, prin urmare, nu ar trebui să fie con ‑
siderate contrare clauzei de exclusivitate (spre deose ‑
bire de licențele cu caracter exclusiv privat, astfel cum 
a explicat Curtea în cauza C‑565/13).Răspunsul  
Comisiei
Răspunsul Comisiei 48
XI
Orientările stabilite de serviciile Comisiei în 2013 și 
actualizate în 2014 pentru monitorizarea punerii 
în aplicare a sprijinului sectorial expun principiile 
care trebuie urmate pentru definirea și monitoriza ‑
rea punerii în aplicare a sprijinului sectorial și nor ‑
mele specifice privind cerințele de raportare. Acest 
lucru permite Comisiei mixte să convină ajustări ale 
programului.
Protocoalele încheiate recent completează aceste 
orientări, prin introducerea unor dispoziții specifice 
în legătură cu punerea în aplicare și monitorizarea 
sprijinului sectorial.
Printre altele, aceste dispoziții prevăd elaborarea și 
adoptarea de comun acord a unei matrice de activi ‑
tăți ce urmează să fie finanțate prin sprijin sectorial, 
matrice care permite identificarea clară a acțiunilor ce 
urmează să fie sprijinite, a obiectivelor și a rezultatelor 
obținute.
Matricea este examinată în mod periodic de către 
Comisia mixtă și este monitorizată de către atașatul 
pentru domeniul pescuitului, astfel încât să se asigure 
respectarea programului.
XII
Ca urmare a noii politici comune în domeniul pescu ‑
itului adoptată în 2013, inclusiv a decuplării plăților 
referitoare la sprijinul sectorial de cele referitoare la 
drepturile de acces, și a condițiilor aferente acestora, 
plățile referitoare la sprijinul sectorial sunt acum 
legate în mod direct de performanțele și utilizarea 
sprijinului sectorial.
Sprijinul sectorial oferit în cadrul APPS este furnizat pe 
baza unui număr limitat de acțiuni specifice propuse 
de țara parteneră și nu pe baza unei abordări siste ‑
mice precum FED, care, printre altele, oferă sprijin 
bugetar. În plus, sprijinul sectorial este, în general, 
mult mai mic decât cel prevăzut în temeiul FED.
Sunt prevăzute dispoziții de revizuire a sprijinului 
sectorial în cadrul Comisiei mixte, pentru cazurile în 
care țările partenere solicită realocarea de fonduri în 
cadrul programului, cu o justificare adecvată sau, dacă 
este necesar, suspendarea plăților sectoriale până la 
atingerea unui nivel satisfăcător de punere în aplicare 
a sprijinului sectorial.Măsurile tehnice de conservare sunt, în multe cazuri, 
consacrate în legislația națională a țărilor partenere și, 
prin urmare, nu sunt negociabile. Acestea trebuie să 
fie încorporate în acordurile de parteneriat în dome ‑
niul pescuitului sustenabil (APPS).
Principiul plății în avans de către UE a contribuției de 
acces asigură un venit stabil pentru țara parteneră, 
transformând astfel APPS în instrumente de guver ‑
nanță atrăgătoare.
VIII
Comisia cunoștea problemele cu privire la compara ‑
bilitate din metodologia aplicată de către consultanții 
independenți la realizarea evaluărilor. În urma unui 
audit intern și pe baza orientărilor rezultate în urma 
acestui audit, Comisia a stabilit un model comun pen ‑
tru termenii de referință ai evaluărilor care urmează să 
fie efectuate în cadrul acestor acorduri. O metodologie 
comună și unică în legătură cu evaluarea impactului 
economic al acordurilor de parteneriat în domeniul 
pescuitului a fost convenită și pusă în aplicare de la 
începutul anului 2015.
IX
Comisia s‑a implicat în ultimii ani într‑un proces de 
revizuire a instrumentelor sale informatice și a lansat 
așa‑numitul „Proiect de licențe informatice” la începu ‑
tul anului 2013, care va înregistra deopotrivă trans ‑
miterea și monitorizarea autorizațiilor într‑o manieră 
digitală. Instrumentele informatice existente permit 
Comisiei să gestioneze mai bine procedurile referi ‑
toare la cererile și acordările de autorizații de pescuit, 
de la introducerea unei cererii complete de către statul 
membru, până la acordarea unei autorizații de către 
țara terță.
X
Din 2011, Comisia a pus la punct noi proceduri de 
transmitere a datelor și noi baze de date, în special 
așa‑numitul „Depozit de date” ( DataWareHouse ), 
pentru a permite o monitorizare mai bună și adecvată 
a tuturor capturilor efectuate de navele de pescuit 
ale UE. Acest sistem a fost disponibil la sfârșitul anului 
2013 și a devenit operațional în mod progresiv pe par ‑
cursul anului 2014, în funcție de capacitatea statelor 
membre de a‑l pune în aplicare. În cazul în care se 
identifică probleme specifice, acestea se discută cu 
statele membre.
Răspunsul Comisiei 49
Pe parcursul negocierilor în vederea reînnoirii proto ‑
coalelor, Comisia promovează în mod activ utilizarea 
licențelor electronice pentru navele din UE.
XIII (h)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că 
a întreprins deja măsurile necesare pentru a remedia 
această situație.
Comisia este în contact permanent cu statele membre 
pentru a rezolva toate problemele tehnice.
XIII (i)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că 
a fost pusă în aplicare parțial, întrucât au fost stabilite 
orientări specifice pentru gestionarea și monitorizarea 
sprijinului sectorial, iar, în urma negocierilor cu țările 
partenere, Comisia urmează să ia măsurile necesare 
pentru punerea în aplicare integrală a recomandării.
XIII (j)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că 
a fost pusă în aplicare parțial.
Noua PCP a transformat „coerența cu celelalte politici 
ale Uniunii” în unul dintre principiile sale de bună 
guvernanță [articolul 3 litera (h)] din Regulamentul UE 
nr. 1380/2013. Pe această bază, aspectele privind pes ‑
cuitul sunt din ce în ce mai bine integrate în politica de 
dezvoltare.
XIII (k)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că 
a fost pusă în aplicare parțial.
Plățile sunt examinate anual în cadrul Comisiei mixte 
pentru fiecare APP . În cazul în care Comisia mixtă 
a analizat și a stabilit prin consens că nu a existat 
o absorbție adecvată a fondurilor prevăzute, plata 
pentru contribuția reprezentând sprijinului sectorial 
pe următorii ani poate fi suspendată.XIII (a)
Comisia acceptă această recomandare.
XIII (b)
Comisia acceptă această recomandare și a demarat 
punerea sa în aplicare.
XIII (c)
Comisia poate accepta această recomandare, a cărei 
implementare face obiectul negocierilor și a acordului 
dintre UE și țara terță în cauză;
XIII (d)
Comisia poate accepta această recomandare și a înce ‑
put deja procesul de consultare cu părțile interesate.
XIII (e)
Comisia acceptă această recomandare.
O nouă metodologie a fost prezentată Comisiei în 
decembrie 2014, iar aceasta a fost acceptată în ianua ‑
rie 2015. Metodologia va oferi o bază comună pentru 
efectuarea de evaluări ale impactului economic al 
protocoalelor, evaluări care vor fi întreprinse în per ‑
spectiva viitoarelor negocieri. Din momentul în care 
această metodologie va fi aplicată în mod sistematic, 
ea va răspunde pe deplin recomandărilor formulate de 
Curte.
XIII (f)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că 
a întreprins deja măsurile necesare pentru a remedia 
această situație.
Comisia s‑a implicat în ultimii ani într‑un proces de 
revizuire a instrumentelor sale informatice și a lansat 
așa‑numitul „Proiect de licențe informatice”, care 
înregistrează deopotrivă transmiterea și monitorizarea 
autorizațiilor într‑o manieră digitală.
XIII (g)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că 
a întreprins deja măsurile necesare pentru a remedia 
această situație.
Răspunsul Comisiei 50
Sprijinului sectorial al UE este furnizat, printre altele, în 
scopul de a contribui la îmbunătățirea guvernanței la 
nivel național, în timp ce finanțarea acordată Comisiei 
pentru Oceanul Indian (IOC) la nivel regional prin FED 
este menită să contribuie la dezvoltarea în continu ‑
are a cooperării regionale. Atașatul pentru domeniul 
pescuitului din Delegația UE de la fața locului, în 
cadrul contactelor sale regulate cu IOC, contribuie, de 
asemenea, la asigurarea complementarității acțiunilor 
finanțate.
31
De asemenea, prin intermediul acordurilor de par ‑
teneriat în domeniul pescuitului și, în special, prin 
intermediul sprijinului sectorial, UE urmărește să 
consolideze colaborarea în domeniul procesului știin ‑
țific cu privire la stocuri, la activitățile de pescuit și la 
evaluările măsurilor de gestionare, dintre oamenii de 
știință din UE și din țările partenere, prin intermediul 
comisiilor științifice mixte din cadrul APPS mixte și tot ‑
odată urmărește să includă participarea oamenilor de 
știință și a factorilor responsabili din țările partenere la 
reuniunile ORGP în contextul acordurilor privind par ‑
teneriatele în domeniul pescuitului sustenabil de ton.
În cazul acordurilor privind pescuitul de ton, proto ‑
coalele ar trebui să acorde drepturi de acces numai în 
cazul în care acestea sunt în concordanță cu principiile 
de gestiune exprimate în UNCLOS. Prin urmare, Comi ‑
sia ar trebui să se asigure că acordurile de parteneriat 
în domeniul pescuitului reflectă recomandările și rezo ‑
luțiile organizațiilor regionale de gestionare a pescui ‑
tului (ORGP) cu privire la starea stocurilor de pește.
În cazul acordurilor mixte, comisia științifică mixtă exa ‑
minează în mod periodic toate informațiile relevante 
și disponibile cu privire la capturi, efortul de pescuit și 
situația resurselor de pescuit la care se referă respecti ‑
vele protocoale la APPS.
În conformitate cu articolul 61 din UNCLOS, chiar și în 
cazul în care un stat costier stabilește excedentul, UE 
și statul de pavilion continuă să poarte răspunderea 
pentru pescuitul excesiv. Din acest motiv, UE urmă ‑
rește să obțină o transparență deplină cu privire la 
posibilitățile de pescuit și la obiectivele de gestionare. 
Totuși, conceptul de excedent nu înseamnă că trebuie 
să se adopte un cadru de gestionare bazat pe limite 
de captură. Ratele de mortalitate prin pescuit pot fi, 
într‑adevăr, limitate prin alte tipuri de măsuri, cum ar fi 
limitarea capacității, limitarea efortului, etc.Observații
21
În cazul Mauritaniei, nu a existat o întrerupere 
a activităților de pescuit între protocoalele pentru 
2008 ‑2012  și 2013 ‑2014.
22
În conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (CE) 
nr. 1006/2008, autoritățile mauritane au acceptat să 
emită licențe pentru cererile care le‑au fost trimise. 
Dacă armatorii din UE ar fi solicitat să le fie eliberate 
licențe pentru alte categorii de pescuit, aceste licențe 
ar fi putut fi emise și pentru celelalte categorii. Cu 
toate acestea, la acel moment, nu au fost primite cereri 
din partea armatorilor.
23
Soluția negociată cu Mauritania în iulie 2014 repre ‑
zintă un compromis cu privire la emiterea datei de 
expirare, iar această soluție a fost acceptată de către 
Comisie, cu acordul statelor membre în cauză.
24
Posibilitatea de a oferi compensații pentru întrerupe ‑
rea activităților de pescuit rezultă din Regulamentul 
privind FEP (Fondul european pentru pescuit). Aceste 
sume compensatorii sunt deja incluse în bugetul UE și, 
prin urmare, nu ar reprezenta în nici un fel o cheltuială 
suplimentară.
28
Noua PCP a transformat „coerența cu celelalte politici 
ale Uniunii” în unul dintre principiile sale de bună 
guvernanță [articolul 3 litera (h)] din Regulamentul UE 
nr. 1380/2013.
Cooperarea sporită cu DG DEVCO, atât la nivel de con ‑
ducere, cât și la nivel de birou, asigură faptul că există 
o utilizare eficientă a sprijinului financiar oferit de UE, 
prin intermediul APPS sau prin FED, precum și a spriji ‑
nului oferit de alți finanțatori.
Răspunsul Comisiei 51
41
În timpul negocierilor cu Mozambic pentru noul 
protocol, aceste condiții tehnice au fost acceptate de 
către statele membre, având în vedere chiar faptul că 
s‑a obținut de către Comisie o derogare de la legislația 
națională (doar 1/3 din flotă face obiectul inspecției în 
loc de întreaga flotă), în scopul de a maximiza utiliza ‑
rea protocolului.
46
Bugetele APPS și FED sunt diferite prin natura lor și 
sunt negociate separat. Într‑adevăr, calendarul negoci ‑
erilor pentru sprijinul APPS și cel al negocierilor pentru 
FED rareori coincid. Programarea FED se discută o dată 
la 7 ani, în timp ce APPS au o durată medie de 3 ‑4 de 
ani.
Prin urmare, Comisia consideră că acest lucru nu este 
de natură să îi afecteze poziția pe parcursul negocierii 
APPS.
În general, există coerență și consecvență în abordă ‑
rile adoptate cu privire la țările noastre partenere.
49
Comisia se bazează pe datele furnizate de statele 
membre, în conformitate cu legislația UE. Divergențele 
care ar putea apărea vor fi rezolvate prin intermediul 
noului sistem centralizat de raportare a capturilor, 
care permite o monitorizare continuă. Disponibilitatea 
datelor se va îmbunătăți prin compararea constantă 
a capturilor raportate cu tonajul de referință stabilit în 
protocol.
50
Scopul duratei scurte a protocolului înainte de reforma 
politicii comune în domeniul pescuitului a fost să per ‑
mită tranziția către punerea în aplicare a noii politici. 
Întrucât PCP a intrat în vigoare, se va urmări încheierea 
unor protocoale cu o durată mai lungă, în medie de 4 
până la 5 ani.32
Mortalitatea prin pescuit este limitată prin intermediul 
limitelor de capacitate care au fost stabilite pe baza 
planurilor de dezvoltare a flotelor părților la IOTC, iar 
nivelurile capacității referitoare la UE sunt respectate 
în protocoale.
Răspuns la punctele 33 ‑34
În toate negocierile recente, aspectele legate de 
o bună gestiune financiară și de un bun raport calita ‑
te‑preț au jucat un rol important în evoluția negoci ‑
erilor. Acest lucru se reflectă în restructurarea com ‑
ponentei financiare care, în prezent, pune industria 
în situația de a prelua de la UE o cotă mai mare din 
povara financiară a plăților de acces.
39
Informațiile furnizate în evaluare arată, de asemenea, 
că această valoare adăugată directă pentru toți benefi ‑
ciarii are doar o ușoară scădere în protocolul pentru 
2013 ‑2014 față de protocolul precedent (de la 0,86 la 
0,8), cu o reechilibrare a beneficiului valorii adăugate 
în favoarea Mauritaniei.
Acest lucru ar trebui să fie determinat și de faptul 
că evaluarea a acoperit o perioadă de numai 11 de 
luni din durata de 2 ani a protocolului, interval care 
a coincis cu o perioadă de absorbție scăzută. În plus, ar 
trebui avută în vedere și volatilitatea crescută a prețu ‑
rilor pieței pentru peștii pelagici mici, aspect care are 
o influență evidentă asupra estimărilor valorii adău ‑
gate. Din aceste motive, concluziile evaluării ar trebui 
tratate cu precauție.
40
Negocierile cu Mauritania în vederea unui protocol 
succesor au fost suspendate pentru acest motiv.
Răspunsul Comisiei 52
60
Sistemul informatic actual permite Comisiei să urmă ‑
rească o cerere de autorizație de pescuit numai după 
ce aceasta este trimisă în formă completă de către 
statul de pavilion în cauză. Scopul proiectului inițiat 
la începutul anului 2013, denumit „Proiect de licențe 
informatice”, de a îmbunătăți acest proces va permite 
o mai bună monitorizare a procedurilor legate de 
cererile și acordările de autorizații de pescuit. În același 
timp, Comisia este în curs de revizuire a tuturor proce ‑
durilor sale interne.
62
Dispozițiile privind raportarea din legislația relevantă 
a UE sunt respectate, iar Comisia menține înregistrări 
corespunzătoare. Mai mult, Comisia se află în procesul 
de dezvoltare a instrumentelor informatice necesare 
pentru crearea unei baze de date a capturilor.
63
Din 2011, Comisia a pus la punct noi proceduri de 
transmitere a datelor și noi baze de date, în special 
așa‑numitul „Depozit de date” ( DataWareHouse ), 
pentru a permite o monitorizare mai bună și adecvată 
a tuturor capturilor efectuate de navele de pescuit 
ale UE. Acest sistem a fost disponibil la sfârșitul anului 
2013 și a devenit operațional în mod progresiv pe par ‑
cursul anului 2014, în funcție de capacitatea statelor 
membre de a‑l pune în aplicare. În cazul în care se 
identifică probleme specifice, acestea se discută cu 
statele membre.
65
Comisia a identificat deja acest aspect și lucrează 
în prezent împreună cu statele membre, institutele 
de cercetare în domeniul pescuitului din UE și țările 
terțe, pentru a conveni asupra metodelor comune și 
partajate de evaluare a capturilor efectuate în apele 
reglementate de acordurile de parteneriat în dome ‑
niul pescuitului.
Deși este posibil ca pentru UE să fi existat un risc 
potențial de a efectua cheltuieli suplimentare, acest 
lucru nu s‑a întâmplat în cazul Oceanului Indian, pen ‑
tru care capturile nu au depășit tonajul de referință în 
niciunul dintre acordurile în curs de revizuire de către 
Curte, cu excepția MDG în 2005 și 2007.52
Având în vedere că obiectivele PCP cu privire la acor ‑
durile de parteneriat în domeniul pescuitului nu au în 
vedere impactul acestora asupra regiunilor UE și nici 
aprovizionarea cu pește a pieței UE, nu este de aștep ‑
tat să existe o evaluare a acestor aspecte.
La începutul anului 2015, consultanții mandatați 
de Comisie să efectueze evaluări ale acordurilor de 
parteneriat în domeniul pescuitului sustenabil au 
convenit și au dezvoltat împreună cu serviciile Comi ‑
siei o metodă comună și omogenă pentru evaluarea 
impactului economic în contextul acestor acorduri.
57
Procedura de verificare de către Comisie respectă pe 
deplin dispozițiile protocolului aplicabil.
Comisia lucrează în prezent la crearea unui nou sistem 
care va înregistra deopotrivă transmiterea și monito ‑
rizarea autorizațiilor, într‑o manieră complet digitală 
(proiectul „LICENCE”) și care va permite Comisiei să 
gestioneze mai bine părțile din procedurile referitoare 
la cererile și acordările de autorizații de pescuit, de 
la introducerea unei cereri complete de către statele 
membre și până la acordarea unei autorizații de către 
țara terță.
58
Forma de transmitere a cererilor de autorizare 
depinde foarte mult de dispozițiile specifice din 
legislația națională a țărilor partenere, precum și de 
capacitatea administrativă și a factorilor umani din 
aceste țări.
59
În ceea ce privește Mauritania, delegația UE monitori ‑
zează îndeaproape procedura de acordare a licențelor 
și este în contact permanent cu serviciile competente 
din Mauritania, pentru a se asigura că întârzierile sunt 
reduse la minimum. În plus, procesul este facilitat de 
existența unor agenți care reprezintă proprietarii de 
nave în raport cu autoritățile locale.
Răspunsul Comisiei 53
73
Comisia își propune să includă cheltuielile de sprijin 
sectorial în mod clar în bugetul național, dar acest 
lucru depinde de legislația financiară națională a țării 
partenere.
Comisia consideră că sprijinul sectorial furnizat poate 
fi urmărit în matricele țărilor partenere.
De asemenea, Comisia trebuie să se bazeze pe faptul 
că acțiunile întreprinse de către țara parteneră pentru 
a implementa matricea de punere în aplicare a spriji ‑
nului sectorial sunt, de obicei, supuse normelor națio ‑
nale relevante referitoare la licitații și achiziții publice.
74
Comisiile mixte organizate în temeiul protocoalelor 
monitorizează punerea în aplicare a sprijinului secto ‑
rial și inclusiv a rentabilității, acolo unde este cazul.
În ceea ce privește Republica Mozambic, în plus față 
de monitorizarea periodică în cadrul Comisiei mixte, 
evaluarea finală a punerii în aplicare a sprijinul secto ‑
rial în temeiul protocolului pentru 2012 ‑2014 nu a fost 
încă demarată. Mozambic se află în prezent în curs de 
elaborare a documentației pentru această evaluare, 
urmând a fi organizată o comisie mixtă pentru a trece 
în revistă progresele realizate.
75
Vă rugăm să consultați răspunsul la punctul XII din 
sinteză.
Pentru Mauritania, nivelul de absorbție a fost afectat 
de contextul politic dificil la începutul perioadei 2008 ‑
2012. În plus, sprijinul sectorial în protocolul pentru 
2013 ‑2014 a fost redus la 3 milioane EUR/an, la cererea 
expresă a autorităților mauritane: acesta nu a fost 
obiectivul inițial al Comisiei și nici nu a fost un răspuns 
direct la lipsa de transparență a partenerului mauritan.68
Vă rugăm să consultați răspunsul la punctul XI din 
sinteză.
69
Atunci când acest lucru a fost posibil în țările unde 
activează mai mulți finanțatori, UE a stabilit reuniuni 
de coordonare cu alți actori relevanți pentru dezvol ‑
tare (a se vedea mai recent în Mozambic și Maurita ‑
nia). Atașatul pentru domeniul pescuitului participă 
la reuniunile de coordonare. Există o legătură activă 
între diferitele secții care compun delegația implicată 
în cooperarea pentru dezvoltare.
Alegerea priorităților UE se reflectă în reuniunile de 
coordonare cu alți finanțatori.
70
Delegația din Mozambic participă la reuniunile de 
coordonare a finanțatorilor sectoriali organizate de 
minister și reprezintă un finanțator principal în sec ‑
torul pescuitului. Mai mult decât atât, autoritățile din 
domeniul pescuitului pregătesc un plan de activități 
în conformitate cu normele naționale și cu referire la 
transparența activităților finanțate de diferiți finanța ‑
tori și de UE. Comisia consideră că nu există riscul de 
dublă finanțare.
72
Vă rugăm să consultați și răspunsul la punctul XI din 
sinteză.
Răspunsul Comisiei 54
Guvernanța sprijinului sectorial a fost îmbunătățită în 
urma reformării politicii comune în domeniul pescui ‑
tului, care a decuplat finanțarea din sprijinul sectorial 
de plățile pentru drepturi de acces și care a sporit 
monitorizarea și aplicarea condiționalității în procesul 
din cadrul Comisiei mixte.
Vă rugăm să consultați răspunsul la punctul XII din 
sinteză.
80
Anual, plățile sunt examinate și revizuite periodic în 
cadrul Comisiei mixte pentru fiecare APP . În cazul în 
care Comisia mixtă a analizat și a convenit că nu a exis ‑
tat o absorbție adecvată a fondurilor acordate, plata 
reprezentând contribuțiile pentru sprijinul sectorial 
aferent anilor următori poate fi suspendată până la 
îmbunătățirea absorbției fondurilor. Acesta a fost cazul 
în special în ceea ce privește Mozambic, Seychelles și 
Comore.
81
În cazul în care se obțin rezultate modeste sau nu 
se obține niciun rezultat în cadrul unei acțiuni sau 
proiect prioritar, plățile aferente sprijinului sectorial 
în anul următor vor fi suspendate până la îndeplinirea 
obiectivelor.
Acest lucru trebuie privit în contextul faptului că 
acțiunile nu sunt în general limitate la durata exer ‑
cițiului financiar în cauză, ci pot să aibă un caracter 
multianual.
82
Deși conceptele sunt identice, obiectivele diferă în 
mod semnificativ, având în vedere domeniul de apli ‑
care și dimensiunea diferită a sprijinului și a gestionării 
acestuia.Capacitatea de absorbție este monitorizată îndea ‑
proape în fiecare reuniune a comisiei mixte, care, în 
mod sistematic, evaluează și face observații cu privire 
la rata de utilizare a fondurilor. Acest lucru a condus 
la îmbunătățiri semnificative în cazul Seychelles și 
Mozambic prin comparație cu protocoalele anterioare.
76
Utilizarea sprijinului sectorial acordat țărilor partenere 
este determinată printr‑o abordare de la caz la caz, în 
funcție de modul în care țara parteneră intenționează 
să utilizeze acest sprijin pentru dezvoltarea politicii 
sale naționale în domeniul pescuitului.
Caseta 2 – Madagascar
Fondurile UE sunt fungibile la nivelul trezoreriei 
publice, la fel ca orice altă sursă guvernamentală de 
venit.
Caseta 2  – Mauritania
Suma necheltuită de 25 de milioane EUR reprezentând 
alocări corespunzătoare sprijinului sectorial este rezul ‑
tatul unei analize comune. În martie 2013, Mauritania 
a trimis un raport Uniunii Europene în care a indicat că 
fondurile rămase erau de 13 milioane EUR la acea dată. 
Totuși, această cifră nu a fost recunoscută de ambele 
părți, întrucât Mauritania nu a justificat pe deplin baza 
pentru calcularea sumei.
Caseta 2 – Mozambic
La reuniunea sa din iunie 2012, Comisia mixtă a con ‑
venit să modifice programul ex post  astfel cum se 
menționează în anexele atașate la raport, dat fiind că 
proiectele de infrastructură suplimentare prevăzute în 
cadrul general al acțiunilor convenite au fost incluse în 
exercițiul bugetar național.
78
Vă rugăm să consultați răspunsul la punctul XII din 
sinteză.
Răspunsul Comisiei 55
Comisia depune eforturi pentru includerea contribu ‑
țiilor aferente sprijinului sectorial în legile finanțelor 
publice din țările partenere în vederea asigurării trans ‑
parenței fondurilor.
Concluzii și recomandări
85
Negocierea protocoalelor la APP depinde de o serie de 
factori, mulți dintre aceștia aflându‑se în afara con ‑
trolului Comisiei. Există reguli de urmat care implică 
alte instituții ale UE, și anume Consiliul și Parlamentul 
European. Timpul total al procesului de negociere 
depinde, de asemenea, într‑o mare măsură de proce ‑
durile interne de adoptare din țara terță parteneră.
86
Acest regim tranzitoriu se bazează pe articolul 9 din 
Regulamentul (CE) nr. 1006/2008, care, în prezent ar 
asigura continuitatea operațiunilor de pescuit pentru 
o perioadă limitată de timp de șase luni, în situația 
în care un protocol a fost convenit între UE și țările 
partenere, dar protocolul nu este încă aplicat cu 
titlu provizoriu. Aceste licențe provizorii acordate cu 
titlu strict voluntar de către țara parteneră la cererea 
Comisiei ar trebui să fie totuși privite ca fiind licențe 
acordate în conformitate cu acordul principal (chiar și 
în absența unui protocol) și, prin urmare, nu ar trebui 
să fie considerate contrare clauzei de exclusivitate 
(spre deosebire de licențele exclusiv private, astfel 
cum a explicat Curtea în cauza C ‑565/13).
87
În ceea ce privește acordurile privind tonul, s‑a optat 
deja pentru această abordare, în special în Oceanul 
Indian, unde există activități de pescuit în țările par ‑
tenere care reflectă ruta de migrație a tonului. În ceea 
ce privește acordurile „mixte”, acest obiectiv ar fi mai 
dificil de atins, date fiind diversele activități de pescuit 
în cauză.Cu toate acestea, există o mai bună coerență și con ‑
secvență în aplicarea acestor politici la nivelul servici ‑
ilor Comisiei cu privire la utilizarea și plata sprijinului 
sectorial. Acest lucru se datorează stabilirii unor 
acțiuni identificabile și direcționate și a unor indicatori 
de realizare transparenți, în raport cu care să se poată 
măsura progresele acestor acțiuni.
Programele de sprijin sectorial sunt dezvoltate și fun ‑
damentate pe nevoile țării partenere și sunt discutate 
în cadrul Comisiei mixte de către ambele părți, iar 
programul final al activităților este rezultatul acestui 
proces de consultare.
Caseta 3 – Madagascar
În Madagascar, plățile din cadrul APPS au continuat 
după decizia că Madagascar nu va mai fi eligibilă 
pentru sprijin bugetar. Această decizie a fost luată 
în deplină coordonare între serviciile relevante ale 
instituțiilor UE, întrucât plățile au fost clar direcțio ‑
nate către administrațiile din domeniul pescuitului 
și contribuiau la protejarea locurilor de muncă și la 
creșterea economică în sectorul pescuitului, precum și 
la securitatea alimentară în această țară, în contextul 
crizei politice.
Caseta 3 – Mozambic
Deși sprijinul bugetar a fost amânat, acest lucru nu 
a avut nicio legătură cu plata pentru sprijinul sectorial, 
deoarece nu a existat nicio implicație directă cu privire 
la punerea în aplicare a programului de lucru specific 
convenit în domeniul sprijinului sectorial. Prin urmare, 
se recunoaște astfel caracterul distinct al celor două 
sisteme de sprijin.
Comisia consideră că o mai mare coerență între poli ‑
ticile de dezvoltare și cele din domeniul pescuitului 
nu presupune în mod necesar o abordare identică în 
ceea ce privește plățile de fonduri în cadrul politicilor 
respective, întrucât aceste plăți sunt fiecare reglemen ‑
tate prin instrumente juridice specifice, având condiții 
diferite care trebuie să fie respectate.
83
Vă rugăm să consultați răspunsul la punctul XI din 
sinteză.
Răspunsul Comisiei 56
Măsurile tehnice de conservare sunt, în multe cazuri, 
consacrate în legislația națională a țărilor partenere și, 
prin urmare, nu sunt negociabile. Acestea trebuie să 
fie încorporate în acordurile de parteneriat în dome ‑
niul pescuitului sustenabil (APPS).
Principiul plății în avans de către UE a contribuției de 
acces asigură un venit stabil pentru țara parteneră, 
transformând astfel APPS în instrumente de guver ‑
nanță atrăgătoare.
90
Comisia cunoștea problemele cu privire la compara ‑
bilitate din metodologia aplicată de către consultanții 
independenți la realizarea evaluărilor. În urma unui 
audit intern și pe baza orientărilor rezultate în urma 
acestui audit, Comisia a stabilit un model comun pen ‑
tru termenii de referință ai evaluărilor care urmează să 
fie efectuate în cadrul acestor acorduri. O metodologie 
comună și unică în legătură cu evaluarea impactului 
economic al acordurilor de parteneriat în domeniul 
pescuitului a fost convenită și pusă în aplicare de la 
începutul anului 2015.
Recomandarea 1 (a)
Comisia acceptă această recomandare.
Recomandarea 1 (b)
Comisia acceptă această recomandare și a demarat 
punerea sa în aplicare.
Recomandarea 1 (c)
Comisia acceptă această recomandare, a cărei imple ‑
mentare face obiectul negocierilor și a acordului 
dintre UE și țara terță în cauză.
Recomandarea 1 (d)
Comisia acceptă această recomandare și a început 
deja procesul de consultare cu părțile interesate.88
În cazurile în care este aplicabil, acest concept presu ‑
pune faptul că obiectivele de gestionare, măsurile de 
gestionare și cheile de repartizare stabilite de statul 
de coastă între diferitele părți interesate sunt bine 
cunoscute și specificate clar, așa cum este cazul în 
acordurile mixte cu Groenlanda, Maroc, Mauritania și 
Guineea‑Bissau.
În ceea ce privește acordurile referitoare la ton, posibi ‑
litățile de pescuit sunt stabilite pe baza obiectivelor și 
măsurilor de gestionare adoptate de organizațiile regi ‑
onale de gestionare a pescuitului (ORGP), mandatate 
să îndeplinească aceste sarcini la nivel regional și cu 
ajutorul activităților științifice și de consiliere ale ORGP .
89
Comisia ia în considerare nivelul de utilizare a posi ‑
bilităților de pescuit în trecut și factorii externi care 
pot avea un impact asupra utilizării posibilităților de 
pescuit în funcție de disponibilitatea și variabilitatea 
capturilor.
Nivelurile de referință pentru capturi stabilite în 
protocoalele la acordurile de parteneriat în domeniul 
pescuitului de ton – care nu reprezintă limite de cap ‑
tură – se bazează pe capturile raportate anterior ale 
flotelor de pescuit ale UE. Tonajul de referință convenit 
în protocoalele respective, fiind o condiție prealabilă 
esențială pentru partenerii noștri, constituie temeiul 
juridic pentru plata contribuției UE de acces. Cu toate 
acestea, aceste niveluri de referință pentru capturi 
trebuie să ia în considerare și variabilitatea interanuală 
a capturilor în diferite zone ca urmare a variabilității 
distribuției și a abundenței speciilor de pești mari 
migratori la nivel anual.
În ceea ce privește legătura dintre o eventuală subutili ‑
zare a posibilităților de pescuit și punerea în aplicare 
a unor măsuri tehnice de conservare mai constrângă ‑
toare, trebuie reamintit faptul că aceste măsuri tehnice 
de conservare sunt convenite de ambele părți pentru 
a asigura exploatarea sustenabilă a diferitelor stocu ‑
rilor, pentru a reduce impactul activităților de pescuit 
asupra ecosistemelor marine și pentru a evita conflicte 
între flotele industriale străine de pescuit în larg și 
pescarii din statul de coastă, care practică pescuitul 
artizanal costier.
Răspunsul Comisiei 57
Comisia s‑a implicat în ultimii ani într‑un proces de 
revizuire a instrumentelor sale informatice și a lansat 
așa‑numitul „Proiect de licențe informatice”, care 
înregistrează deopotrivă transmiterea și monitorizarea 
autorizațiilor într‑o manieră digitală.
Recomandarea 2 (b)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că 
a întreprins deja măsurile necesare pentru a remedia 
această situație.
Pe parcursul negocierilor în vederea reînnoirii proto ‑
coalelor, Comisia promovează în mod activ utilizarea 
licențelor electronice pentru navele din UE.
Recomandarea 2 (c)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că 
a întreprins deja măsurile necesare pentru a remedia 
această situație.
Comisia este în contact permanent cu statele membre 
pentru a rezolva toate problemele tehnice.
94
Orientările stabilite de serviciile Comisiei în 2013 și 
actualizate în 2014 pentru monitorizarea punerii 
în aplicare a sprijinului sectorial expun principiile 
care trebuie urmate pentru definirea și monitoriza ‑
rea punerii în aplicare a sprijinului sectorial și nor ‑
mele specifice privind cerințele de raportare. Acest 
lucru permite Comisiei mixte să convină ajustări ale 
programului.
Protocoalele încheiate recent completează aceste 
orientări, prin introducerea unor dispoziții specifice 
în legătură cu punerea în aplicare și monitorizarea 
sprijinului sectorial.
Printre altele, aceste dispoziții prevăd elaborarea și 
adoptarea de comun acord a unei matrice de activi ‑
tăți ce urmează să fie finanțate prin sprijin sectorial, 
matrice care permite identificarea clară a acțiunilor ce 
urmează să fie sprijinite, a obiectivelor și a rezultatelor 
obținute.Recomandarea 1 (e)
Comisia acceptă această recomandare.
O nouă metodologie a fost prezentată Comisiei în 
decembrie 2014, iar aceasta a fost acceptată în ianua ‑
rie 2015. Metodologia va oferi o bază comună pentru 
efectuarea de evaluări ale impactului economic al 
protocoalelor, evaluări care vor fi întreprinse în per ‑
spectiva viitoarelor negocieri. Din momentul în care 
această metodologie va fi aplicată în mod sistematic, 
ea va răspunde pe deplin recomandărilor formulate de 
Curte.
92
Comisia s‑a implicat în ultimii ani într‑un proces de 
revizuire a instrumentelor sale informatice și a lansat 
așa‑numitul „Proiect de licențe informatice” la începu ‑
tul anului 2013, care înregistrează deopotrivă trans ‑
miterea și monitorizarea autorizațiilor într‑o manieră 
digitală. Instrumentele informatice existente permit 
Comisiei să gestioneze mai bine procedurile referi ‑
toare la cererile și acordările de autorizații de pescuit, 
de la introducerea unei cererii complete de către statul 
membru, până la acordarea unei autorizații de către 
țara terță.
93
Din 2011, Comisia a pus la punct noi proceduri de 
transmitere a datelor și noi baze de date, în special 
așa‑numitul „Depozit de date” ( DataWareHouse ), 
pentru a permite o monitorizare mai bună și adecvată 
a tuturor capturilor efectuate de navele de pescuit 
ale UE. Acest sistem a fost disponibil la sfârșitul anului 
2013 și a devenit operațional în mod progresiv pe par ‑
cursul anului 2014, în funcție de capacitatea statelor 
membre de a‑l pune în aplicare. În cazul în care se 
identifică probleme specifice, acestea se discută cu 
statele membre.
Recomandarea 2 (a)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că 
a întreprins deja măsurile necesare pentru a remedia 
această situație.
Răspunsul Comisiei 58
Recomandarea 3 (c)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că 
a fost pusă în aplicare parțial.
Plățile sunt examinate anual în cadrul Comisiei mixte 
pentru fiecare APP . În cazul în care Comisia mixtă 
a analizat și a stabilit prin consens că nu a existat 
o absorbție adecvată a fondurilor prevăzute, plata 
pentru contribuția reprezentând sprijinului sectorial 
pe următorii ani poate fi suspendată.
Răspuns la tabelul 4
În cazul Mozambic, verificarea ulterioară efectuată de 
Comisie a condus la o corecție a cifrelor. Informațiile 
actuale deținute de Comisie indică faptul că a exis ‑
tat o cantitate de 2 330 de tone de capturi, ceea ce 
reflectă îndeaproape cantitățile raportate de Spania și 
de Franța pentru același an (2 326 de tone).Matricea este examinată în mod periodic de către 
Comisia mixtă și este monitorizată de către atașatul 
pentru domeniul pescuitului, astfel încât să se asigure 
respectarea programului.
95
Ca urmare a noii politici comune în domeniul pescu ‑
itului adoptată în 2013, inclusiv a decuplării plăților 
referitoare la sprijinul sectorial de cele referitoare la 
drepturile de acces, și a condițiilor aferente acestora, 
plățile referitoare la sprijinul sectorial sunt acum 
legate în mod direct de performanțele și utilizarea 
sprijinului sectorial.
Sprijinul sectorial oferit în cadrul APPS este furnizat pe 
baza unui număr limitat de acțiuni specifice propuse 
de țara parteneră și nu pe baza unei abordări siste ‑
mice precum FED, care, printre altele, oferă sprijin 
bugetar. În plus, sprijinul sectorial este, în general, 
mult mai mic decât cel prevăzut în temeiul FED.
Sunt prevăzute dispoziții de revizuire a sprijinului 
sectorial în cadrul Comisiei mixte, pentru cazurile în 
care țările partenere solicită realocarea de fonduri în 
cadrul programului, cu o justificare adecvată sau, dacă 
este necesar, suspendarea plăților sectoriale până la 
atingerea unui nivel satisfăcător de punere în aplicare 
a sprijinului sectorial.
Recomandarea 3 (a)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că 
a fost pusă în aplicare parțial, întrucât au fost stabilite 
orientări specifice pentru gestionarea și monitorizarea 
sprijinului sectorial, iar, în urma negocierilor cu țările 
partenere, Comisia urmează să ia măsurile necesare 
pentru punerea în aplicare integrală a recomandării.
Recomandarea 3 (b)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că 
a fost pusă în aplicare parțial.
Noua PCP a transformat „coerența cu celelalte politici 
ale Uniunii” în unul dintre principiile sale de bună 
guvernanță [articolul 3 litera (h)] din Regulamentul 
UE nr. 1380/2013. Pe această bază, aspectele privind 
pescuitul sunt din ce în ce mai integrate în politica de 
dezvoltare.
CUM VĂ PUTE/uni021AI PROCURA PUBLICA/uni021AIILE UNIUNII EUROPENE?
Publica/uni021Bii gratuite:
  un singur exemplar:  
pe site-ul EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);
  mai multe exemplare/postere/hăr/uni021Bi:  
de la reprezentan/uni021Bele Uniunii Europene (http://ec.europa.eu/represent_ro.htm),  
de la delega/uni021Biile din /uni021Bările care nu sunt membre ale UE (http://eeas.europa.eu/delegations/index_ro.htm)  
sau contactând re/uni021Beaua Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_ro.htm)  
la numărul 00 800 6 7 8 9 10 11 (gratuit în toată UE) (*).
(*)  Informa/uni021Biile primite sunt gratuite, la fel ca și cea mai mare parte a apelurilor telefonice (unii operatori și unele cabine  
telefonice și hoteluri taxează totuși aceste apeluri).
Publica/uni021Bii contra cost:
 pe site-ul EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Uniunea Europeană (UE) negociază acorduri cu țările de 
coastă cu scopul de a obține drepturi de pescuit pentru 
navele UE și de a sprijini guvernanța și dezvoltarea durabilă 
a sectoarelor locale ale pescuitului. Curtea a constatat că, în 
general, aceste acorduri au fost bine gestionate de Comisia 
Europeană, dar că mai sunt necesare unele îmbunătățiri. 
Cantitățile de pește negociate cu țările de coastă depășeau 
sistematic drepturile utilizate efectiv de flota UE, ceea ce 
făcea ca acordurile să fie relativ mai costisitoare pentru UE 
decât se preconiza. Monitorizarea informațiilor privind 
capturile și a procesului de acordare a licențelor nu era 
suficient de robustă, iar sprijinul acordat pentru dezvoltarea 
durabilă a  sectoarelor locale ale pescuitului necesita condiții 
de eligibilitate mai clare și o mai bună coordonare și 
coerență cu alte forme de sprijin pentru dezvoltare acordat 
de UE.
CURTEA DE
CONTURI
EUROPEANĂ