P6_TA(2007)0204

Acorduri de parteneriat economic

Rezoluţia Parlamentului European din 23 mai 2007 privind Acordurile de parteneriat economic (2005/2246(INI))

Parlamentul European,

- având în vedere Rezoluţia sa din 13 decembrie 2001 privind Reuniunea OMC din Qatar [1], cea din 25 septembrie 2003 privind Cea de-a cincea Conferinţă ministerială a Organizaţiei Mondiale a Comerţului din Cancun [2], cea din 12 mai 2005 privind evaluarea Rundei Doha, ca urmare a Deciziei Consiliului General OMC din 1 august 2004 [3], cea din 6 iulie 2005 privind Apelul global la acţiune pentru eradicarea sărăciei [4], cea din 1 decembrie 2005 privind preparativele pentru Cea de-a şasea Conferinţă ministerială a Organizaţiei Mondiale a Comerţului din Hong Kong [5], cea din 23 martie 2006 privind impactul Acordurilor de parteneriat economic asupra dezvoltării (APE) [6], cea din 4 aprilie 2006 privind evaluarea Rundei Doha urmând Conferinţa ministerială OMC din Hong Kong [7], cea din 1 iunie 2006 privind comerţul şi sărăcia, vizând conceperea unor politici comerciale care să maximizeze contribuţia comerţului la reducerea sărăciei [8] şi cea din 7 septembrie 2006 privind suspendarea negocierilor de pe Agenda de dezvoltare de la Doha (ADD) [9],

- având în vedere Rezoluţia Adunării Parlamentare Paritare ACP-UE din 23 noiembrie 2006, adoptată în Barbados, privind evaluarea negocierilor Acordurilor de parteneriat economic (APE),

- având în vedere Declaraţia de la Cape Town, adoptată în unanimitate la 21 martie 2002 de către Adunarea Parlamentară Paritară ACP-UE, solicitând instituirea unor criterii de dezvoltare pe baza cărora să se evalueze cursul şi rezultatul negocierilor comerciale ACP-UE,

- având în vedere declaraţia din sesiunea anuală 2006 a Conferinţei parlamentare privind OMC, adoptată la 2 decembrie 2006, la Geneva,

- având în vedere poziţia sa din 9 martie 2005 privind propunerea de regulament al Consiliului care să aplice un sistem de preferinţe tarifare generalizate [10],

- având în vedere Regulamentul Consiliului (CE) nr. 980/2005 din 27 iunie 2005 de aplicare a unui sistem de preferinţe tarifare generalizate [11],

- având în vedere Acordul de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, Caraibe şi Pacific, de pe o parte, şi Comunitatea Europeană şi statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 (Acordul de la Cotonou),

- având în vedere concluziile Consiliului "Afaceri Generale şi Relaţii Externe" din 10- 11 aprilie 2006 şi din 16 şi 17 octombrie 2006, precum şi concluziile Consiliului European din 15- 16 iunie 2006,

- având în vedere declaraţia comună a Consiliului şi a reprezentanţilor guvernelor statelor membre întruniţi în cadrul Consiliului, a Parlamentului European şi a Comisiei privind politica de dezvoltare a Uniunii Europene: "Consensul european" (Consensul european privind dezvoltarea) semnat la 20 decembrie 2005 [12];

- având în vedere Documentul de lucru al serviciilor Comisiei intitulat "Aspecte legate de comerţ şi dezvoltare ale negocierilor APE" (SEC(2005)1459),

- având în vedere Acordul General pentru Tarife şi Comerţ (GATT), în special articolul XXIV al acestuia,

- având în vedere Declaraţia ministerială din cea de-a patra sesiune a Conferinţei ministeriale a OMC, adoptată la 14 noiembrie 2001 la Doha,

- având în vedere Decizia adoptată de Consiliul General al OMC la 1 august 2004,

- având în vedere Declaraţia ministerială de la cea de-a şasea sesiune a Conferinţei ministeriale a OMC, adoptată la 18 decembrie 2005 la Hong Kong,

- având în vedere raportul şi recomandările Grupului de lucru privind ajutorul pentru comerţ, adoptate de Consiliul General al OMC la 10 octombrie 2006,

- având în vedere Raportul Sutherland privind viitorul OMC,

- având în vedere Declaraţia Mileniului a Organizaţiei Naţiunilor Unite din 8 septembrie 2000, care stabileşte Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului drept criterii convenite în mod colectiv de comunitatea internaţională pentru eradicarea sărăciei,

- având în vedere Raportul Reuniunii mondiale la nivel înalt a Organizaţiei Naţiunilor Unite din 2005,

- având în vedere raportul Grupului de lucru pentru proiectul Mileniu al Organizaţiei Naţiunilor Unite condus de Profesorul Jeffrey Sachs, intitulat "Investiţiile în dezvoltare: un plan practic de atingere a Obiectivelor de Dezvoltare ale Mileniului",

- având în vedere comunicatul dat publicităţii la 8 iulie 2005 de Grupul celor Opt la Gleneagles,

- având în vedere Raportul Conferinţei Organizaţiei Naţiunilor Unite pentru Comerţ şi Dezvoltare (UNCTAD) privind ţările cel mai puţin dezvoltate în 2006, intitulat "Dezvoltarea capacităţilor productive",

- având în vedere Raportul economic privind Africa 2004 intitulat "Eliberarea potenţialului comercial al Africii", realizat de Comisia economică pentru Africa a Organizaţiei Naţiunilor Unite,

- avânt în vedere Orientările ACP pentru negocierile Acordurilor de parteneriat economic, adoptate de Consiliul de miniştri ACP la 27 iunie 2002 la Punta Cana (Republica Dominicană), precum şi decizia privind negocierea Acordurilor de parteneriat economic şi participarea la comerţul internaţional, adoptată la cea de-a treia Reuniune la nivel înalt a şefilor de state şi de guverne ACP la 19 iulie 2002, la Nadi (Fiji),

- având în vedere Declaraţia celei de-a patra reuniuni la nivel înalt a şefilor de state şi guverne ACP care a avut loc la 23 şi 24 iunie 2004 la Maputo, Mozambic, în ceea ce priveşte dimensiunea de dezvoltare economică,

- având în vedere Declaraţia celei de-a 81-a sesiuni a Consiliului de miniştri ACP care a avut loc la Bruxelles între 21- 22 iunie 2005,

- având în vedere Decizia nr. 2/LXXXIII/06 a celei de-a 83-a sesiuni a Consiliului de miniştri ACP care a avut loc la Port Moresby (Papua Noua Guinee) între 28- 31 mai 2006,

- având în vedere Declaraţia publicată în cadrul celei de-a cincea reuniuni la nivel înalt a şefilor de state şi guverne ACP de la Khartoum (Sudan) la 8 decembrie 2006,

- având în vedere articolul 45 din Regulamentul său de procedură,

- având în vedere raportul Comisiei pentru comerţ internaţional (A6-0084/2007),

A. întrucât actualele relaţii comerciale ale UE cu ţările ACP - care beneficiază de acces preferenţial pe pieţele UE, dar nu şi reciproc - nu respectă normele Organizaţiei Mondiale a Comerţului (OMC),

B. întrucât, în cadrul Acordului de la Cotonou, părţile au decis să încheie noi acorduri comerciale, compatibile cu normele OMC, eliminând treptat barierele comerciale dintre acestea şi consolidând cooperarea în toate domeniile legate de comerţ şi dezvoltare,

C. întrucât negocierile nu avansează în acelaşi ritm în cele şase regiuni, ceea ce provoacă temeri că acestea nu se vor încheia în toate regiunile înainte de sfârşitul anului 2007,

D. întrucât există o îngrijorare generală cu privire la faptul că negocierile nu au avansat până în prezent aşa cum ar fi trebuit în acest stadiu al programului de negociere,

E. întrucât faptul că nici una dintre părţi nu a prezentat propuneri şi nu a răspuns propunerilor în timp util a reprezentat un motiv major de întârziere,

F. întrucât o altă derogare formală de la normele OMC ar fi costisitoare din punct de vedere politic şi dificil de realizat,

G. întrucât, în multe ţări ACP, informaţiile privind procesul APE şi implicarea în acest proces la nivel naţional au fost îngrijorător de scăzute,

H. întrucât faptul că negocierile ADD din cadrul OMC nu au progresat face ca negocierile APE să fie mai dificile,

I. întrucât ambele părţi sunt de acord asupra poziţiei centrale a "dimensiunii de dezvoltare" în cadrul APE, dar negociatorii nu au reuşit până în prezent să ajungă la o definiţie comună a conceptului,

J. întrucât este esenţial ca APE să contribuie la dezvoltarea economică şi socială durabilă şi la reducerea sărăciei în ţările ACP,

K. întrucât într-o lume din ce în ce mai globalizată, eroziunea preferinţelor este inevitabilă,

L. întrucât iniţiativa "Totul în afară de arme" (TAA) nu a reuşit până acum să determine o creştere semnificativă a exporturilor ţărilor cele mai puţin dezvoltate în UE; întrucât aceasta poate însemna că simpla liberalizare a tarifelor şi a contingentelor nu creşte competitivitatea ţărilor sărace,

M. întrucât un grad mai mare de reciprocitate între UE şi ţările ACP ar da un impuls competitivităţii acestora din urmă, însă ar dăuna probabil industriilor necompetitive, sectorului agricol, prea puţin modernizat şi diversificat, şi economiilor fragile,

N. întrucât configuraţiile APE nu corespund întotdeauna cu dispoziţiile de integrare economică regională existente, ceea ce dăunează realizării obiectivului prioritar de consolidare a integrării regionale în ţările ACP;

O. întrucât agricultura reprezintă motorul dezvoltării în majoritatea ţărilor ACP, iar APE, pentru deveni instrumente ale dezvoltării, trebuie să abordeze problemele cu care se confruntă agricultura ACP,

P. întrucât înfiinţarea unei pieţe regionale autentice reprezintă o bază esenţială pentru succesul aplicării APE; întrucât o integrare regională autentică reprezintă o bază importantă pentru dezvoltarea socială şi economică a ţărilor ACP, aşa cum este prevăzut în Acordul de la Cotonou;

Q. întrucât infrastructurile intraregionale slabe şi de o gamă largă de bariere comerciale netarifare împiedică dezvoltarea comerţului intraregional prevăzută de acordurile de parteneriat economic,

R. întrucât incapacitatea Grupurilor operative pregătitoare regionale de a-şi îndeplini funcţiile trasate a obstrucţionat negocierile şi a pus sub semnul întrebării eficienţa mecanismelor de monitorizare a APE în viitor,

S. întrucât absenţa datelor de analiză a economiilor ACP a făcut foarte dificilă evaluarea completă a impactului APE;

T. întrucât normele comerciale îmbunătăţite trebuie să fie însoţite de sprijin sporit pentru asistenţa în domeniul comerţului,

U. întrucât ajutorul pentru comerţ este destinat susţinerii capacităţilor ţărilor în curs de dezvoltare de a beneficia de noi oportunităţi comerciale,

V. întrucât trebuie să se găsească o soluţie pentru problema costurilor de ajustare legate de pregătirea şi aplicarea liberalizării solicitate în cadrul APE,

W. întrucât, în conformitate cu articolul 37 alineatul (4) din Acordul de la Cotonou, se impune o revizuire completă şi formală a acordurilor prevăzute pentru toate ţările, pentru a se asigura că nu va mai fi nevoie de timp suplimentar pentru pregătiri sau negocieri, întrucât această revizuire trebuie să ducă la o evaluare critică a negocierilor APE în desfăşurare,

1. consideră că APE trebuie definite ca instrumente pentru dezvoltare şi că ele trebuie să contribuie la creşterea economică, la integrarea regională şi la reducerea sărăciei;

2. reafirmă că, dacă sunt concepute în mod adecvat, APE reprezintă o oportunitate de a revitaliza relaţiile comerciale ACP - UE, de a promova diversificarea economică şi integrarea regională a ACP şi de a reduce sărăcia în ţările ACP;

3. invită Comisia şi statele membre să asigure coerenţa politicilor în materie de dezvoltare; subliniază faptul că în "Consensul european privind dezvoltarea" (Declaraţia privind politica de dezvoltare — DPD) în special la alineatul (36), se prevăd unele orientări pentru negociatorii APE; cere insistent Comisiei, în acest sens, să adere la principiile asimetriei şi flexibilităţii;

4. recunoaşte că este important ca ţările ACP şi UE să-şi asume în întregime răspunderea necesară pentru garantarea dreptului ţărilor ACP la dezvoltare şi bunăstare; îndeamnă guvernele ţărilor ACP să pună în practică normele pentru o bună guvernare, care privesc, între altele, asistenţa tehnică oferită de instrumentul "Ajutor pentru comerţ".

5. reaminteşte că, până la finalul negocierilor APE, nicio ţară ACP nu ar trebui să se găsească, în contextul relaţiilor sale comerciale, într-o situaţie care să devină mai puţin favorabilă după 2007 decât situaţia oferită de convenţiile actuale;

6. îşi exprimă îngrijorarea faţă de ritmul lent al negocierilor şi de absenţa unor progrese palpabile, multe aspecte critice rămânând încă să fie discutate sau să facă obiectul unui acord;

7. îndeamnă negociatorii să nu lucreze sub o presiune excesivă sau în grabă în cadrul unor astfel de negocieri complexe şi extrem de importante; îndeamnă Comisia să arate o mai mare deschidere în ceea ce priveşte preocupările ţărilor ACP;

8. invită Comisia să nu exercite presiuni excesive şi, în cazul în care negocierile nu se vor încheia până la 1 ianuarie 2008, să facă eforturi la nivelul OMC pentru a încerca să evite întreruperea exporturilor existente ale ACP către UE până la o soluţionare finală;

9. invită la o mai mare transparenţă în ceea ce priveşte cursul şi conţinutul negocierilor; invită toate părţile implicate să facă în aşa fel încât că parlamentarii şi ceilalţi actori din ţările ACP şi din UE să fie consultaţi cu privire la negocierile APE, astfel încât APE să fie aplicate în mod adecvat;

10. invită Comisia să depună toate eforturile pentru a încheia negocierile privind ADD şi să se asigure că acordurile de liberalizare promovează dezvoltarea în ţările sărace;

11. are convingerea că APE ar trebui să vină în completarea acordului asupra ADD, nu să reprezinte o alternativă la acesta, şi că o încheiere a APE favorabilă dezvoltării ar putea reprezenta un prim pas spre un acord multilateral având dezvoltarea ca scop principal;

12. recunoaşte că accesul preferenţial pe piaţă nu este în sine un instrument suficient pentru a determina dezvoltarea ţărilor ACP şi susţine în continuare că, pentru a atinge acest scop, sunt necesare măsuri complementare pentru a stimula competitivitatea acestora;

13. solicită un acces pe piaţă fără contingente şi fără taxe vamale pentru ACP, precum şi norme simplificate, liberalizate şi mai flexibile în cadrul APE decât cele din cadrul iniţiativei "Totul, cu excepţia armelor", având în vedere diferenţele dintre nivelul de dezvoltare industrială al UE şi cel al ţărilor ACP, precum şi dintre ţările ACP însele;

14. solicită ca ritmul, calendarul şi domeniul de aplicare a liberalizării să aibă un caracter gradual şi flexibil, pentru a îmbunătăţi integrarea regională şi competitivitatea ACP şi pentru a se asigura că obiectivele legate de dezvoltare, precum prevenirea consecinţelor sociale negative, în special în cazul femeilor, sunt considerate prioritare;

15. solicită luarea deplină în considerare, în cadrul negocierilor APE, a situaţiei specifice a regiunilor şi teritoriilor de peste mări ale statelor membre, în special a regiunilor ultraperiferice menţionate la articolul 299 alineatul (2) din Tratatul CE;

16. îndeamnă ţările ACP să rezolve problema apartenenţei la mai multe grupuri regionale;

17. cere negociatorilor să dezvolte o strategie de diversificare, modernizare şi stimulare a competitivităţii în ACP, în special în sectorul agricol, nelimitându-se astfel la chestiunea accesului pe piaţă;

18. recunoaşte că mecanismele de salvgardare eficiente, care să permită regiunilor ACP să lupte împotriva creşterii importurilor din UE sunt esenţiale, în special pentru produsele agricole;

19. solicită Uniunii Europene să promoveze comerţul echitabil, precum şi alte mijloace, pentru a îmbunătăţi condiţia micilor producători, a producătorilor marginali şi a lucrătorilor săraci;

20. reaminteşte negociatorilor că, în procesul de îmbunătăţire a strategiilor de competitivitate agricolă în ţările ACP, trebuie să se acorde atenţia cuvenită securităţii alimentare;

21. subliniază faptul că este esenţial ca ţările ACP să-şi păstreze dreptul de a proteja anumite produse sensibile;

22. recunoaşte că evaluările impactului asupra dezvoltării durabile nu au reuşit să aibă un efect semnificativ asupra negocierilor şi invită Comisia să clarifice şi să revizuiască relaţia dintre evaluările respective şi poziţiile de negociere pentru a oferi părţilor interesate posibilitatea de a se face auzite;

23. solicită crearea unui mecanism de monitorizare transparent şi adecvat - cu un rol şi o influenţă clare - atât la nivel naţional cât şi la nivel regional, pentru a urmări impactul APE prin intermediul unei implicări sporite a ACP şi al unei consultări largi a părţilor interesate;

24. invită Consiliul şi Comisia să clarifice măsura în care finanţarea "dimensiunii de dezvoltare" a APE va fi disponibilă dincolo de cel de-al 10-lea Fond European de Dezvoltare(FED);

25. salută concluzia Consiliului "Afaceri Generale şi Relaţii Externe" din 16 octombrie 2006, conform căreia "o parte substanţială a angajamentului statelor membre şi al Comunităţii" de a creşte asistenţa pentru comerţ la 2 miliarde de euro până în 2010 trebuie să fie dedicată ţărilor ACP, regretând, în acelaşi timp, faptul că nu toată această sumă este "complementară resurselor FED" şi îndeamnă Comisia şi statele membre să clarifice termenii exacţi ai acestor angajamente, să se asigure că această asistenţă nu este legată de rezultatele negocierilor privind APE şi să se străduiască să mărească semnificativ suma disponibilă pentru instrumentul "Ajutor pentru Comerţ", dată fiind creşterea cererii din partea statelor ACP;

26. aprobă invitaţia Consiliului adresată Comisiei şi statelor membre de a susţine, "ca prioritate imediată, punerea în aplicare a angajamentelor de reformă în ceea ce priveşte APE" şi solicită ca angajamente concrete să preceadă încheierea negocierilor privind APE, angajamente care să fie detaliate, cuantificate şi legate în mod specific de APE şi să vizeze, în acelaşi timp, asistenţa pentru comerţ şi costurile de adaptare asociate APE;

27. solicită ca sprijinul APE să fie coordonat cu şi legat de cadrul integrat consolidat al ajutorului multilateral pentru comerţ;

28. insistă asupra faptului că, în conformitate cu principiile de la Paris privind eficienţa ajutorului, acesta trebuie să fie, printre altele, orientat în funcţie de cerere şi recomandă, de aceea, ACP să prezinte propuneri concrete detaliate, cu ajutorul UE acolo unde este necesar, cu privire la în ce mod şi în ce scop sunt necesare finanţările din cadrul APE, în special referitor la cadrul de reglementare, la măsurile de salvgardare, facilitarea comerţului, sprijinul în vederea respectării normelor internaţionale sanitare şi fitosanitare şi a celor privind proprietatea intelectuală, precum şi la compoziţia mecanismului de monitorizare APE;

29. solicită Comisiei să ofere ţărilor ACP, la cerere, asistenţă tehnică suplimentară pentru negocierile comerciale;

30. invită Comisia să ofere asistenţă ţărilor ACP, acolo unde este necesar, dacă acestea hotărăsc să întreprindă programe de reformă fiscală;

31. ia act de nivelurile scăzute de încasare a veniturilor în multe ţări ACP şi solicită sprijin suplimentar pentru reforme fiscale şi măsuri care să combată evaziunea fiscală, ca parte a strategiei de minimizare a efectului pierderii veniturilor tarifare; este îngrijorată, de asemenea, de impactul scăderii veniturilor vamale asupra bugetelor ţărilor ACP, ceea ce s-ar putea traduce printr-o reducere a cheltuielilor publice în sectoarele cheie, cum ar fi cel al educaţiei sau al sănătăţii; solicită UE să ajute la stabilirea mecanismelor compensatorii necesare pentru a evita astfel de consecinţe;

32. reaminteşte că ţările ACP sunt adesea puternic dependente în matere de produse de bază şi invită UE să dezvolte instrumente mai eficiente pentru a susţine ajustarea şi diversificarea producţiei, precum şi dezvoltarea industriilor de prelucrare şi a IMM-urilor în ţările ACP;

33. înţelege reticenţa ACP de a negocia bilateral aşa-numitele probleme de la Singapore, care au fost eliminate din negocierile multilaterale şi recunoaşte că rămâne la latitudinea grupurilor regionale ACP să aprecieze beneficiile aduse dezvoltării de orice acorduri privind aceste probleme; reaminteşte faptul că 77 de ţări sărace s-au opus includerii negocierilor privind aspectele referitoare la Singapore în agenda ADD;

34. consideră că, într-un cadru adecvat, acordurile privind investiţiile, concurenţa şi achiziţiile publice, împreună cu un mediu normativ credibil, ar putea contribui la obiectivele comune legate de transparenţă şi bună guvernare, creând astfel un mediu care să permită o îmbunătăţire a parteneriatului public-privat, mai ales în ceea ce priveşte dezvoltarea infrastructurile-cheie;

35. îşi exprimă dezamăgirea faţă de avantajele insuficiente care au fost obţinute până în prezent de pe urma oportunităţii de a implica parlamentarii şi alţi actori, oferite de revizuire; consideră că includerea actorilor-cheie şi a reprezentanţilor societăţii civile ar adăuga o dimensiune practică şi pragmatică esenţială acestui proces;

36. recunoaşte responsabilităţile sociale şi de mediu ale întreprinderilor şi ale investitorilor străini faţă de comunităţile şi societăţile în care investesc; consideră că ar trebui încurajate şi facilitate contactele comerciale şi de investiţii între persoane, pentru a spori avantajele sociale şi economice ale unei mai mari liberalizări

37. îndeamnă Comisia şi ţările ACP să utilizeze analiza APE ca pe o oportunitate de a discuta deschis obstacolele din calea încheierii negocierilor şi de a face propuneri detaliate pentru depăşirea acestora;

38. reaminteşte solicitările exprimate de ACP în cadrul mai multor foruri, pentru găsirea unor alternative la APE, dar constată absenţa solicitărilor oficiale din partea ACP în temeiul articolului 37 alineatul (6) din Acordul de la Cotonou;

39. solicită Comisiei, în temeiul articolului 37 alineatul (6) din Acordul de la Cotonou, ca, în cazul ţărilor ACP care nu se încadrează în categoria ţărilor celor mai puţin dezvoltate şi care nu sunt în măsură să încheie APE, să examineze diverse posibilităţi de a oferi acestor ţări un cadru alternativ pentru comerţ, care să fie adaptat situaţiei lor actuale şi în conformitate cu normele OMC;

40. solicită Comisiei să facă propuneri de alternative care să aibă ca scop dezvoltarea şi care să ofere mai mult decât un simplu acces la piaţă, cum este cazul iniţiativei "Totul, cu excepţia armelor" şi al măsurilor speciale de stimulare pentru dezvoltare durabilă şi bună guvernare (SPG+);

41. invită Comisia să promoveze normele sociale şi munca decentă în negocierile comerciale ale APE;

42. invită Comisia să clarifice implicaţiile în ceea ce priveşte ajutorul pentru comerţ şi sprijinul legat de APE pentru ţările care aleg să nu semneze APE;

43. invită Comisia şi Consiliul să simplifice şi să reducă sarcina birocratică a cerinţelor FED şi să îmbunătăţească pregătirea în ACP în ceea ce priveşte procedurile FED, pentru a maximiza utilizarea resurselor existente;

44. reaminteşte că negocierile bilaterale asupra comerţului de servicii trebuie să abţină de la a face presiuni asupra ţărilor ACP de a proceda la liberalizarea serviciilor publice de bază, să respecte dreptul ţărilor de a-şi reglementa liber serviciile publice şi solicită ambelor părţi să recunoască faptul că existenţa unor cadre de reglementare solide reprezintă o parte esenţială a oricărui proces de liberalizare;

45. solicită UE să nu introducă în APE dispoziţii privind dreptul de proprietate intelectuală, întrucât acestea constituie o barieră suplimentară în calea accesului la medicamentele de bază şi să folosească sistemul APE în scopul aplicării formelor de flexibilitate prevăzute în Declaraţia de la Doha; subliniază faptul că, prin Declaraţia de la Doha privind acordul TRIPS şi sănătatea publică, UE s-a angajat să acorde sănătăţii publice întâietate în raport cu interesele sale comerciale;

46. subliniază faptul că aspectul regional al APE este esenţial pentru a intensifica nu numai schimburile Nord — Sud, ci şi schimburile Sud-Sud; consideră că partea europeană a acordat insuficientă atenţie acestui aspect şi că realizarea adecvată a integrării interregionale poate fi chiar mai importantă decât lansarea unui program de integrare interregională;

47. solicită un sistem de soluţionare a diferendelor pentru APE, care să fie suficient de simplu şi eficient din punct de vedere al costurilor pentru a acţiona prompt atunci când părţile nu-şi respectă angajamentele;

48. solicită propuneri adecvate pentru a răspunde îngrijorărilor ACP în ceea ce priveşte Modul IV al GATS;

49. recomandă Comisiei să se asigure că programul internaţional privind munca decentă şi aplicarea unor norme fundamentale în materie de muncă devin elemente permanente în negocierile comerciale şi în parteneriatele strategice; invită Comisia să asigure aplicarea articolului 50 din Acordul de la Cotonou, care include o dispoziţie specifică privind comerţul şi normele din domeniul muncii şi care confirmă angajamentul părţilor privind normele fundamentale din domeniul muncii;

50. recunoaşte că standardele înalte ale UE în domeniul fitosanitar şi în alte domenii, precum sănătatea şi mediul, pot afecta exporturile ACP, în special exporturile de produse agricole, şi invită Comisia şi statele membre să ajute ACP să dezvolte programe adecvate pentru a atinge aceste standarde în timp util;

51. invită Comisia să ia iniţiativa de a mobiliza sprijinul internaţional pentru revizuirea sau clarificarea articolului XXIV din Acordul GATT în ceea ce priveşte acordurile de liber schimb între părţi cu niveluri diferite de dezvoltare;

52. solicită Comisiei să efectueze o analiză sistematică, în timpul negocierilor şi după încheierea acestora, a impactului social al APE asupra grupurilor cele mai vulnerabile, printre care tinerii şi femeile din ţările ACP;

53. recunoaşte importanţa controlului parlamentar, care contribuie la o bună guvernare, la responsabilizare şi transparenţă;

54. solicită crearea unei Comisii parlamentare mixte pentru comerţ şi dezvoltare, în cadrul fiecărui acord de parteneriat economic, care să colaboreze cu Adunarea Parlamentară Paritară UE-ACP, pentru a monitoriza public şi a evalua impactul punerii în aplicare a APE, precum şi pentru a concepe mecanisme care să asigure responsabilizarea şi să abordeze toate preocupările legate de APE, atât din perspectiva regională, cât şi a tuturor ţărilor ACP;

55. îndeamnă Comisia să se consulte periodic cu parlamentele naţionale din ţările ACP pentru a facilita controlul acestora asupra procesului; recomandă, de asemenea, efectuarea unei urmăriri permanente de către comisia competentă a Adunării Parlamentare Paritare şi de către parlamentarii ACP în timpul şedinţelor plenare;

56. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului şi Comisiei, precum şi guvernelor statelor membre UE şi ţărilor ACP, Consiliului ACP-UE şi Adunării Parlamentare Paritare ACP-UE.

[1] JO C 177 E, 25.7.2002, p. 290.

[2] JO C 77 E, 26.3.2004, p. 393.

[3] JO C 92 E, 20.4.2006, p. 397.

[4] JO C 157 E, 6.7.2006, p. 397.

[5] OJ C 285 E, 22.11.2006, p.126.

[6] JO C 292 E, 1.12.2006, p. 121.

[7] JO C 293 E, 2.12.2006, p. 155.

[8] JO C 298 E, 8.12.2006, p. 261.

[9] JO C 305 E, 14.12.2006, p.244.

[10] JO C 320 E, 15.12.2005, p. 145.

[11] JO L 169, 30.6.2005, p. 1.

[12] JO C 46, 24.2.2006, p. 1.

--------------------------------------------------