COMUNICARE COMUNĂ CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Politica de vecinătate la răspântie: punerea în aplicare a politicii europene de vecinătate în 2013 /* JOIN/2014/012 final */





1. Introducere Politica europeană de vecinătate (PEV) urmărește să dezvolte o relație specială între UE și fiecare dintre țările partenere ale acesteia și să contribuie la un spațiu de securitate, prosperitate și bună vecinătate. În 2013 au fost înregistrate unele progrese privind îndeplinirea acestor obiective. Au fost continuate eforturile de reformă, atât în țările estice, cât și în cele sudice, din cadrul PEV, iar UE a sprijinit aceste eforturi. În același timp însă, 2013 a fost și un an de criză, care a reflectat instabilitatea politică și prezența în continuare a condițiilor socio-economice dificile într-o serie de țări din spațiul de vecinătate. Provocările în materie de securitate — atât la nivel național, cât și regional — au crescut și, în unele țări, s-au anulat parțial realizările reformei democratice din anii anteriori, iar perspectivele de redresare economică au fost frânate. Prezenta comunicare comună, însoțită de o serie de documente de lucru comune ale serviciilor Comisiei[1], examinează modul în care UE și țările partenere[2] au înregistrat progrese privind punerea în aplicare a obiectivelor de reformă convenite în comun și au răspuns provocărilor deosebite cu care se confruntă ambele părți. Evoluțiile din 2013 — atât pozitive, cât și negative — au subliniat faptul că reușita acestei politici depinde în mod direct de capacitatea și de angajamentul guvernelor de a îndeplini reforme și de a aprofunda relațiile cu UE, precum și de capacitatea de a explica această agendă și de a obține sprijin popular pentru realizarea ei și adeziunea la aceasta. Concepută în așa fel încât să sprijine reforme și schimbări din ce în ce mai mari pe o perioadă anumită de timp, politica de vecinătate s-a confruntat cu unele provocări în ceea ce privește coordonarea partenerilor în direcția adoptării de politici care să ofere o mai mare securitate și a unei reforme mai democratice și economice în momente de transformări bruște și de fisurare a stabilității politice și sociale. În domeniul reformei, căile și ambițiile partenerilor în relațiile cu UE, precum și provocările pe care le întâmpină sunt din ce în ce mai diverse. Opțiunile unor țări vor necesita o mai mare diferențiere în relațiile dintre UE și partenerii săi, în scopul de a se răspunde așteptărilor și nevoilor fiecărui partener, în același timp protejându-se interesele strategice ale UE. UE își menține angajamentul de a dezvolta parteneriate cu fiecare dintre vecinii săi, care să reflecte necesitățile specifice ale acestora, capacitatea și obiectivele lor în domeniul reformei. Realizarea în țările partenere a obiectivelor de reformă convenite este influențată, de asemenea, de contextul regional al acestor țări, de acțiunile și de obiectivele (uneori contradictorii) altor actori. Unele țări partenere din Europa de Est, pe lângă caracterul încă fragil al reformelor lor politice, o creștere economică lentă și deficiențe economice structurale, s-au confruntat cu presiuni externe evidente, de exemplu schimbări potențiale privind prețurile la energie și obstacole artificiale în calea comerțului, ca urmare a obiectivului acestora de a stabili legături mai strânse cu UE. În zona de vecinătate sudică, acțiunile mai multor actori regionali sau globali au afectat, de asemenea, evoluțiile în chestiuni precum conflictul din Siria și criza politică (și economică) din Egipt. Pentru a spori eficacitatea și relevanța PEV, UE va continua, în ceea ce o privește, să ofere asistență și să coopereze cu acești actori regionali și globali, pentru a se asigura că eforturile de reformă nu sunt obstrucționate de obiective politice divergente. Toți partenerii UE din spațiul de vecinătate, precum și toți vecinii săi din imediata vecinătate au de câștigat de pe urma reformelor democratice și economice. Evenimentele dramatice din Ucraina constituie un exemplu privind modul în care un guvern care nu s-a angajat, care ignoră aspirațiile mai ample ale populației și care este supus unei presiuni externe inacceptabile poate să provoace o uriașă dezordine politică și socială. UE acționează cu hotărâre, în cooperare cu partenerii săi internaționali, pentru sprijinirea noilor autorități ale țării în efortul de a stabiliza situația și de a menține unitatea țării, în același timp respectând pe deplin toate comunitățile și grupurile de populație și răspunzând aspirațiilor oamenilor. În acest scop, Comisia Europeană a anunțat, la 5 martie 2014, un pachet de sprijin pentru Ucraina[3], devansând astfel și consolidând multe dintre politicile și instrumentele Parteneriatului estic. Măsurile propuse ar putea furniza un sprijin global de cel puțin 11 miliarde EUR în anii următori de la bugetul UE și de la instituțiile financiare internaționale cu sediul în UE, în plus față de finanțarea considerabilă pe care o oferă FMI și Banca Mondială. La baza acestei abordări se află obiectivul ambițios de a ajuta Ucraina să își împlinească aspirațiile care au fost demonstrate cu claritate de cetățeni și de societatea civilă în cadrul evenimentelor fără precedent care au avut loc în Kiev și în toată țara. La 18 martie 2014, Federația Rusă a semnat un tratat cu autoritățile de facto ale Republicii Crimeea și cu orașul Sevastopol, pecetluind astfel de facto anexarea Crimeii, cu efect imediat. Conform declarațiilor din 18 martie ale președinților H. Van Rompuy și JM. Barroso, Uniunea Europeană un recunoaște nici referendumul ilegal și ilegitim din Crimeea, nici rezultatul acestuia. Trebuie respectate suveranitatea, integritatea teritorială și independența Ucrainei. Uniunea Europeană nu recunoaște și nu va recunoaște anexarea Peninsulei Crimeea și a orașului Sevastopol la Federația Rusă. Consiliul European împărtășește acest punct de vedere, exprimat în concluziile sale din 20 martie 2014, cu privire la ilegalitatea referendumului și la acțiunile ulterioare. În ziua următoare, UE și Ucraina au semnat prevederile politice ale Acordului de asociere, confirmându-și angajamentul de a proceda la semnarea și la încheierea părților din acord rămase care, împreună cu prevederile politice, constituie un singur instrument. În conformitate cu concluziile formulate la recentul Consiliu al Afacerilor Externe[4], Acordul de asociere nu constituie țelul final în cadrul cooperării UE-Ucraina. Crizele persistente din spațiul sudic de vecinătate, în special continuarea războiului din Siria și impactul negativ al acestuia asupra țărilor vecine, au necesitat, de asemenea, atenția constantă și angajamentul susținut al UE. Datorită competențelor atribuite în temeiul Tratatului de la Lisabona, UE dispune în prezent de un număr tot mai mare de instrumente de politică și tehnice, datorită cărora UE îndeplinește un rol politic sporit în cadrul procesului de tranziție pe care îl parcurg Tunisia, Egipt și Libia. Înaltul Reprezentant/Vicepreședintele a stabilit legături puternice cu diferiții actori politici și a beneficiat de un acces unic, chiar și în circumstanțe deosebit de dificile, întrevederea cu dl Morsi fiind, probabil, exemplul cel mai elocvent. Acest lucru înseamnă că UE se poate exprima clar și ferm în fața autorităților cu privire la valorile pe care le prețuiește. Înaltul Reprezentant al UE pentru spațiul sudic de vecinătate, Bernardino Leon, precum și Reprezentantul special al UE pentru drepturile omului, Stavros Lambrinidis, au avut de asemenea un rol esențial prin faptul că au oferit asistență și au promovat imaginea UE în regiune. De asemenea, UE a luat măsuri imediate și substanțiale care au vizat abordarea consecințelor războiului civil din Siria și a implicațiilor regionale tot mai ample, de exemplu în ceea ce privește fluxurile de refugiați și riscul de conflicte în țările învecinate Siriei. Comunicarea comună „Către o abordare cuprinzătoare a UE față de criza siriană”[5]a fost însoțită de asistență financiară suplimentară în valoare de 400 de milioane EUR în 2013, acordată în scopul de a se elimina consecințele crizei. Conștientă de efectele fără precedent ale crizei asupra poporului sirian, precum și asupra stabilității țărilor vecine, UE a fost cel mai mare donator în sprijinul victimelor crizei din Siria, oferind un ajutor umanitar și neumanitar de amploare. În timp ce, în mai multe cazuri, a reușit să facă față acestei provocări și să reacționeze rapid, UE ar trebui să reflecteze în continuare la modul în care acest domeniu de politică și instrumentele de care dispune pot oferi un răspuns mai bun la contextele foarte diverse din țările partenere, precum și la modul în care unele componente ar trebui să fie ajustate, inclusiv prin utilizarea unor instrumente de politică suplimentare. Necesitatea de a acționa rapid în diferite tipuri de situații, cu aplicarea unor proceduri decizionale de diferite tipuri, trebuie luată în considerare atunci când se elaborează legislația privind instrumentele de politică și financiare ale UE, cum ar fi legislația-cadru privind asistența macrofinanciară, procedurile simplificate în domeniul politicii comerciale sau eforturile de a se recurge la proceduri decizionale mai rapide pentru utilizarea instrumentelor PSAC. Acesta reprezintă un domeniu asupra căruia instituțiile UE și statele membre ar trebui să se concentreze, pentru a permite UE să reacționeze mai bine și mai rapid la evoluțiile din spațiul său de vecinătate și să răspundă nevoilor în continuă schimbare ale partenerilor. 2. Punerea în aplicare La fel ca în 2012, progresele înregistrate de țările partenere în ceea ce privește punerea în aplicare a angajamentelor de reformă asumate au fost extrem de inegale. În vecinătatea sudică, situația politică globală a îngreunat adeseori disponibilitatea țărilor partenere de a pune în practică agenda de reformă convenită. În Tunisia, tranziția democratică a avansat datorită dialogului integrator și în pofida amenințărilor majore în materie de securitate din cursul anului 2013. Numirea unui nou guvern la jumătatea lunii decembrie și adoptarea ulterioară a unei noi Constituții în ianuarie 2014 au reprezentat măsuri democratice majore. În Maroc, contextul politic dificil a contribuit la o punere în aplicare limitată a angajamentelor instituite prin reforma constituțională din 2011. În Egipt, după demonstrațiile populare și ultimatumul dat de către forțele armate, președintele Mohammed Morsi a fost demis și înlocuit cu un președinte interimar. Libia se confruntă în continuare cu numeroase provocări în materie de securitate interne, precum și provocări care afectează întreaga regiune a Africii de Nord (de exemplu, criza din regiunea Sahel și cea din Mali). Libanul, țară în care a fost numit un nou guvern, precum și Iordania, se confruntă cu impactul războiului civil sirian asupra sistemelor lor politice, economice și sociale, ceea ce compromite grav capacitatea acestora de a îndeplini reforme de politică și structurale. SUA și-au reînnoit eforturile de promovare a păcii între israelieni și palestinieni, ceea ce a dus la reluarea negocierilor în luna iulie, cu scopul de a se ajunge la un acord cu privire la toate chestiunile privind statutul final, în termen de nouă luni. În statele sudice vizate de PEV, structurile democratice sunt din ce în ce mai puternice în unele țări, în timp ce reformele ample au fost uneori împiedicate ori încetinite de grupurile cu interese politice sau economice. Moldova și Georgia au încheiat negocierile și au parafat acordurile de asociere, înclusiv în ceea ce privește zonele de liber-schimb aprofundat și cuprinzător (AA/ZLSAC), au înregistrat progrese în domeniul reformelor politice și judiciare și au continuat reformele pentru pregătirea punerii în aplicare a acordurilor de asociere și a ZLSAC. Cu toate acestea, criza politică din Moldova de la începutul anului 2013 a scos în evidență vulnerabilitatea unora dintre instituțiile statului la interese private, limitele sistemului constituțional de control și de echilibrare și situația încă fragilă a realizărilor în materie de reformă. Alegerile din Georgia din toamna anului 2013 au marcat al doilea transfer democratic de putere din ultimele 18 luni, precum și o tranziție majoră de natură constituțională de la un sistem semiprezidențial la un sistem parlamentar. În Armenia au avut loc alegeri prezidențiale în februarie 2013 și, în pofida câtorva acte de încălcare, s-a considerat că, în general, au fost bine administrate și au fost respectate libertățile fundamentale. Armenia a negociat un Acord de asociere/Acord de liber schimb aprofundat și cuprinzător, dar nu l-a parafat după ce a decis să se alăture Uniunii Vamale Eurasiatice. Procesul de reformă al Ucrainei a stagnat complet ca urmare a suspendării pregătirilor pentru semnarea Acordului de asociere. Această suspendare a declanșat proteste civile în masă (așa-numitul „Euromaidan”) în sprijinul asocierii politice și integrării economice în UE. Azerbaidjan trebuie să depună în continuare eforturi pentru promovarea drepturilor și libertăților fundamentale. Belarus nu a realizat progrese în ceea ce privește reformele politice. Punerea în aplicare de către fiecare țară a principalelor recomandări formulate în 2013 Armenia a abordat unele dintre principalele recomandări. Aceasta a instituit un grup de lucru cu rolul de a prezenta propuneri ca răspuns la recomandările formulate de OSCE/ODIHR privind alegerile. Armenia a întreprins unele acțiuni împotriva corupției la nivel înalt, însă Comisia de Etică nu era încă operațională. Armenia a continuat să dezvolte programul de eliminare accelerată a legislației caduce, despre care se preconizează că va reduce sarcina administrativă, precum și oportunitățile de săvârșire a unor acte de corupție. A fost înființată o nouă comisie inter-agenții privind punerea în aplicare a strategiei naționale în domeniul protecției drepturilor omului. Au fost adoptate modificări la legea privind serviciul militar alternativ și o lege privind drepturi egale și șanse egale pentru bărbați și femei. Au existat progrese limitate în ceea ce privește reforma administrației publice și au fost luate câteva măsuri în vederea reformării sistemului judiciar și a avansării reformelor sectoriale, precum și pentru apropierea legislației sale de acquis-ul UE. Azerbaidjan a acționat cu privire la câteva dintre principalele recomandări. Acesta a abordat parțial aspectele legate de gestionarea finanțelor publice și a luat măsuri pentru combaterea corupției. Georgia a acționat cu privire la cea mai mare parte dintre recomandările principale formulate în raportul de anul trecut privind progresele înregistrate în domeniul PEV. Aceasta a organizat alegeri prezidențiale în conformitate cu normele internaționale. Georgia a continuat procesul de reformă a sistemului judiciar și a realizat progrese în ceea ce privește reformele sectoriale și apropierea legislației sale de acquis-ul UE. Aceasta a participat activ la discuțiile de la Geneva și a luat măsurile necesare pentru a îmbunătăți condițiile de viață ale persoanelor strămutate în interiorul țării (PSI), cu sprijinul UE; de asemenea, Georgia și-a reafirmat angajamentul de a continua un dialog real cu regiunile separatiste. Moldova a abordat multe dintre principalele recomandări cuprinse în raportul de anul trecut privind progresele înregistrate în domeniul PEV. Aceasta a finalizat punerea în aplicare a planului de acțiune privind liberalizarea vizelor, a continuat reformele în domeniul judiciar și de asigurare a respectării legii, a început restructurarea cadrului pentru combaterea corupției, a accelerat punerea în aplicare a planului de acțiune privind drepturile omului și a planului de acțiune în sprijinul populației rome, a menținut dialogul cu Tiraspol și a continuat să pună în aplicare reforme sectoriale și de reglementare ambițioase. Ucraina a abordat parțial unele dintre recomandările din raportul de anul trecut privind progresele înregistrate în ceea ce privește legislația și practicile electorale și sistemul judiciar, dar suspendarea pregătirilor în vederea semnării Acordului de asociere și de liber schimb aprofundat și cuprinzător a paralizat procesul de reformă. În Egipt, din cauza evenimentelor politice nu s-a dat curs recomandărilor principalele formulate în raportul de anul trecut privind progresele înregistrate în domeniul PEV, cu excepția semnării Convenției regionale cu privire la regulile de origine preferențiale paneuromediteraneene. Prin urmare, majoritatea recomandărilor sunt, în continuare, pertinente. Israel a dat curs unora dintre recomandările-cheie cuprinse în raportul de anul trecut. A fost semnată Convenția regională privind normele de origine paneuropene, precum și acordul global UE-Israel în domeniul aviației civile și a intrat în vigoare Acordul privind evaluarea conformității și acceptarea produselor industriale (ACAA). Iordania a acționat cu privire la o serie de recomandări principale din raportul de anul trecut privind progresele înregistrate în domeniul PEV, în special adoptarea unei strategii anticorupție și ratificarea Convenției regionale cu privire la regulile de origine preferențiale paneuromediteraneene. Liban și-a asumat mai multe dintre recomandările cuprinse în raportul privind progresele înregistrate din 2012, inclusiv realizarea de progrese limitate în direcția negocierilor unui acord privind evaluarea conformității și acceptarea produselor industriale (ACAA), precum și elaborarea de texte legislative privind achizițiile publice, combaterea corupției și lucrătorii migranți. Cu toate acestea, Parlamentul nu a adoptat legile în cauză. Maroc a pus în aplicare majoritatea recomandărilor principale. Comitetul de Miniștri a aprobat planul guvernului pentru egalitatea de șanse, precum și proiectul de lege de instituire a unei autorități pentru egalitatea de șanse și combaterea discriminării (APALD). De asemenea, au fost realizate progrese în ceea ce privește cadrul de combatere a corupției (și anume, statutul autorității competente). A fost publicată Carta națională de reformă a justiției și au fost elaborate două legi organice conexe. În plus, au început negocierile cu privire la un acord de liber schimb aprofundat și cuprinzător și, de asemenea, au fost continuate pregătirile pentru încheierea unui acord ACAA. În Palestina, Autoritatea Palestiniană a semnat Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale paneuromediteraneene, punându-se astfel în aplicare una dintre recomandările formulate în raportul de anul trecut cu privire la progresele înregistrate în domeniul PEV. Cu toate acestea, majoritatea recomandărilor principale formulate în raport nu au fost abordate și rămân valabile. Tunisia a înregistrat rezultate, în principal, cu privire la recomandările referitoare la consolidarea democrației (adoptarea unei Constituții și instituirea unui cadru juridic pentru prevenirea torturii, mass-media, independența sistemului judiciar, măsurile de combatere a corupției, precum și justiția de tranziție) și pregătirile pentru următoarele alegeri (desemnarea membrilor instanței electorale superioare independente). Cu privire la angajamentele sale bilaterale, Tunisia a realizat progrese în direcția unui parteneriat pentru mobilitate. Tunisia a semnat, de asemenea, Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale paneuromediteraneene. Înaltul Reprezentant, Comisia și delegațiile UE în țările partenere și-au intensificat eforturile de a face cunoscut țărilor partenere și publicului acest domeniu de politică. Privitor la Parteneriatul estic, UE a lansat, în 2013, o „strategie de vizibilitate” . Rolul acestei strategii este de a garanta că țările care vor fi vizate de Parteneriatul estic și care trebuie să beneficieze de pe urma acestuia sunt bine informate nu numai cu privire la beneficiile preconizate a fi obținute pe termen lung, ci și cu privire la schimbările concrete pe care această politică le va aduce în țările lor. Portalul internet Info Centre privind vecinătatea europeană (www.enpi-info.eu), o resursă online care este deja în funcțiune și acoperă toate țările din cadrul PEV, furnizează informații actualizate în patru versiuni lingvistice cu privire la proiectele de cooperare în țările vizate de PEV. Portalul Info Centre privind vecinătatea este una dintre componentele programului regional de comunicare IEVP (2011-2013). Programul cuprinde, de asemenea, formarea jurnaliștilor și constituirea de rețele pentru aceștia, conferințe studențești, monitorizare media și sondaje de opinie care acoperă zona vizată de PEV. Principalele mesaje ale comunicării UE vizează următoarele aspecte: PEV contribuie la transformarea Europei și a țărilor din vecinătatea sa într-un loc mai bun, mai sigur și mai prosper, PEV îmbunătățește viața oamenilor prin contribuția sa la construirea unor societăți mai democratice, deschise și egale, precum și la o mai mare prosperitate și, de asemenea, prin crearea de rețele între UE și țările învecinate. De asemenea, UE subliniază că PEV este în beneficiul tuturor, inclusiv al părților interesate din afara spațiului de vecinătate. Asumarea comună și răspunderea reciprocă se află în centrul politicii europene de vecinătate. De exemplu, acordurile de asociere și zonele de liber schimb aprofundat și cuprinzător cu țările partenere oferă, de asemenea, oportunități și beneficii pentru vecinii țărilor vecine. Cooperarea și crearea de rețele nu se opresc la frontierele țărilor partenere din cadrul PEV, ci trec dincolo de acestea. Politica europeană de vecinătate este integratoare. Cu toate acestea, UE ar trebui să explice mai bine beneficiile concrete ale inițiativelor sale. UE va trebui să se asigure că negocierile în curs se desfășoară cu rapiditate, că acordurile pot intra în vigoare cât mai curând posibil și că pot aduce beneficii concrete. În același timp, atât UE, cât și statele membre trebuie să se asigure că politica rămâne atractivă și că răspunde nevoilor partenerilor lor. În special în domeniile în care competențele importante în materie de politică revin statelor membre, UE trebuie să colaboreze mai îndeaproape cu statele sale membre pentru a-și duce la îndeplinire angajamentul luat față de partenerii săi. 2.1. Democrație profundă și durabilă În pofida eforturilor depuse și a progreselor realizate în unele domenii, imaginea generală în 2013 a fost mai curând eterogenă pe ansamblu, cu unele tendințe îngrijorătoare. În Georgia, Moldova, Maroc și Tunisia, autoritățile au arătat un angajament clar față de reformă. Evoluțiile pe parcursul anului în Egipt au arătat riscurile și capcanele cărora poate să le cadă pradă o tranziție democratică atunci când procesul se desfășoară într-un mod neintegrator și partizan. Doar câteva alegeri au avut loc în țările din zona de vecinătate în 2013. Alegerile prezidențiale din Georgia și, într-o mai mică măsură, cele din Armenia au fost alegeri democratice reale, în timp ce alegerile prezidențiale din Azerbaidjan nu au fost conforme cu normele internaționale. În Egipt a avut loc, în ianuarie 2014, un referendum constituțional. Participarea a fost relativ redusă, iar opoziția a avut o marjă de acțiune redusă pe durata campaniei electorale. Libertățile fundamentale sunt amenințate în anumite părți din spațiul de vecinătate, însă progresele în ceea ce privește tratamentul acordat minorităților, de exemplu în Moldova, precum și adoptarea unei noi constituții în ianuarie 2014 în Tunisia pregătesc terenul pentru o mai bună respectare a statului de drept și, în consecință, pentru democrație și libertăți fundamentale în țările respective. Într-o serie de țări nu au fost realizate îmbunătățiri, iar restricțiile aplicate libertății de întrunire și de asociere au fost menținute. În Egipt, peste 1 300 de persoane au murit în urma înăbușirii protestelor de către forțele de securitate în 2013, iar o nouă lege a restricționat libertatea de asociere și întrunire, în timp ce un proiect de lege privind asocierile conține, de asemenea, dispoziții restrictive. Va trebui să se asigure conformitatea acestora cu Constituția adoptată recent. În Armenia, Avocatul poporului a subliniat imposibilitatea de a urmări penal agenții de poliție autori ai violențelor împotriva protestatarilor pașnici, iar drepturile lucrătorilor și ale sindicatelor sunt restricționate. Situația din Azerbaidjan s-a agravat; implicarea în orice „întrunire interzisă prin lege” poate conduce acum la o pedeapsă de doi ani de închisoare conform noului Cod penal. În Algeria, legea privind asocierile conține dispoziții problematice, iar punerea sa în aplicare rămâne foarte controversată; Israel menține restricțiile privind libertatea de întrunire. În Palestina, un proiect de lege ar putea agrava situația sindicatelor din Fâșia Gaza. Atunci când libertatea de asociere lipsește, sunt afectate protecția și promovarea drepturilor colective. În Ucraina, raportările privind acte de intimidare a jurnaliștilor de către poliție au devenit mai frecvente în 2013 și la începutul anului 2014. Au existat o serie de evoluții pozitive în Moldova și Georgia. În Tunisia, cazurile emblematice privind activiștii au arătat că, în pofida unor schimbări pozitive profunde, libertatea de exprimare nu este încă garantată. Cazuri similare au avut loc în Maroc. În Belarus, situația în ceea ce privește respectarea drepturilor omului, a statului de drept și a principiilor democratice a rămas un motiv de preocupare. Sistemele de justiție din întreaga regiune necesită reforme suplimentare. În mai multe țări, independența sistemului judiciar nu este încă pe deplin garantată. În Egipt, ca și în Israel, Liban și Iordania, civilii pot fi încă judecați în tribunalele militare. Cu toate acestea, reforma sistemului judiciar în vederea consolidării statului de drept este în curs de desfășurare în Georgia, Moldova, Maroc și Ucraina. Adoptarea unei noi Constituții în Tunisia în ianuarie 2014 pregătește, de asemenea, terenul pentru separarea puterilor și statul de drept. Tortura și relele tratamente în închisori persistă, în grade diferite, în întreaga zonă de vecinătate. Cu toate acestea, prima măsură cu o foarte puternică semnificație votată de Adunarea Națională Constituantă a Tunisiei, în momentul în care suspendarea acesteia s-a încheiat, în octombrie 2013, a fost un mecanism național de prevenire a actelor de tortură. Au fost realizate unele progrese în ceea ce privește combaterea corupției în cadrele juridice din Moldova, Ucraina, Georgia, și Maroc, care nu au fost încă puse în aplicare. Alte țări precum Liban, Armenia și Azerbaidjan nu dispun încă de instituții și mecanisme solide și eficace de combatere a corupției. Necesitatea de a reforma poliția pentru a restabili încrederea opiniei publice și răspunderea constituie o preocupare comună în zona de vecinătate. În continuare, drepturile omului nu sunt respectate în închisori sau de către poliție și armată în mai multe țări. Țările din vecinătate prezintă semne persistente de diviziuni sociale, reflectând discriminarea împotriva femeilor și a minorităților. Violența bazată pe gen și discriminarea pe motive de orientare sexuală împotriva comunității lesbienelor, homosexualilor, bisexualilor, transsexualilor și intersexualilor (LGBTI) sunt din ce în ce mai îngrijorătoare, cu excepția Israelului unde nu există discriminare legală pe motive de orientare sexuală. Drepturile persoanelor care aparțin minorităților sunt contestate în majoritatea țărilor din vecinătate. Spectrul de excludere se întinde de la intensificarea violențelor și discursuri politice de incitare la ură împotriva minorităților în Armenia, Ucraina, Palestina și Israel la lupta împotriva sectelor pe întreg parcursul anului 2013 în Egipt. Discriminarea și violența împotriva copiilor sunt în mare măsură ignorate în pofida faptului că acestea constituie o problemă în multe țări din vecinătate, în special în cele care se confruntă cu situații de conflict sau de criză. Tot mai mulți copii abandonează școala sau nu pot avea acces la educație, fiind astfel privați de oportunități viitoare. Această tendință agravează și mai mult problema existentă a numărului mare de tineri care se confruntă cu numeroase obstacole în calea accesului echitabil la locuri de muncă decente și la mijloace de subzistență. 2.2 Sprijin pentru societatea civilă Voința de a reforma nu poate fi impusă din exterior, iar așteptarea unor reforme trebuie să vină din interiorul societăților. Prin angajamentul direct cu cetățenii, deschiderea oportunităților de călătorie și de studiu pentru cetățeni (chiar și unilateral) și promovarea creării de rețele între comunități (întreprinderi, cercetare, universități, arte, cultură etc.) și prin sprijinirea societății civile, politica UE poate acționa ca un catalizator în acest proces. PEV revizuită a stabilit angajamentul UE pentru un parteneriat puternic cu societățile și a consolidat în mod considerabil instrumentele de care dispune UE în vederea angajamentului cu societatea civilă din regiunile vizate de PEV și a sprijinirii acesteia. Consultările cu organizațiile societății civile au devenit un element structural al cooperării UE în țările din spațiul de vecinătate. Societatea civilă este consultată în mod periodic cu privire la elementele de politică, precum și cu privire la aspectele operaționale în cadrul pregătirii și programării sprijinului financiar din partea UE. Platformele naționale ale Forumului societății civile în țările membre ale Parteneriatului estic oferă o ocazie unică pentru organizațiile societății civile de a dezbate prioritățile Parteneriatului estic, de a furniza informații privind progresele înregistrate cu privire la punerea în aplicare a reformelor convenite în comun în domeniul democrației, al bunei guvernanțe și al dezvoltării economice. În vecinătatea sudică, societatea civilă joacă un rol important în mai multe țări în punerea în aplicare a programelor sociale finanțate de UE (programe de alfabetizare, de îngrijire a copiilor, egalitatea de șanse între femei și bărbați etc.). De asemenea, s-au depus eforturi pentru a stabili un dialog structurat între societatea civilă, autorități și UE la nivel regional. În cursul anului 2014, delegațiile UE în țările din spațiul PEV vor elabora foi de parcurs pentru fiecare țară privind dialogul cu societatea civilă. Obiectivul urmărit prin aceste foi de parcurs este de a se institui un cadru strategic comun pentru dialogul delegațiilor și al statelor membre ale UE cu societatea civilă la nivel național. De asemenea, UE va continua să consolideze sprijinul său direct pentru societatea civilă și partenerii sociali, în scopul de a oferi cetățenilor mijloacele prin care aceștia să își exprime preocupările, să contribuie la elaborarea politicilor și să ceară guvernelor să răspundă pentru acțiunile lor. 2.3. Dezvoltarea economică și socială durabilă Atât în vecinătatea estică, cât și în cea sudică, conjunctura economică a rămas una dificilă. Creșterea economică a fost în continuare scăzută în majoritatea țărilor partenere, ca urmare nu doar a recesiunii în zona euro și a creșterii economice slabe în Rusia, ci și a lipsei de progrese în ceea ce privește reformele structurale. UE a continuat să consolideze dialogurile pe teme macroeconomice cu toți vecinii săi atât de la est, cât și de la sud, cu excepția Libiei și a Siriei. Dialogurile sunt utile pentru menținerea unui schimb deschis de opinii cu privire la evoluțiile economice și financiare interne atât în țările partenere, cât și în UE, cu privire la dificultățile în materie de politici cu care se confruntă zona de vecinătate și la cooperarea dintre UE și vecinii săi. Acestea sunt, de asemenea, utile pentru reexaminarea punerii în aplicare a priorităților reformei economice stabilite în agendele de asociere și planurile de acțiune din cadrul PEV. Pe lângă dialogurile pe teme macroeconomice, Comisia poartă discuții în materie de politică economică cu țările partenere care beneficiază de asistență macrofinanciară din partea UE. Asistența macrofinanciară este concepută pentru a sprijini financiar țările partenere în abordarea dezechilibrelor macroeconomice și în punerea în aplicare a unor reforme structurale orientate spre creștere economică. În 2013, UE pregătea noi programe pentru Iordania și Tunisia, în plus față de programele existente pentru Georgia și Ucraina. Nu s-au efectuat plăți în cadrul asistenței macrofinanciare către Ucraina în 2013 deoarece nu există un acord FMI în vigoare pentru țara respectivă. Armenia a depus o cerere pentru un program de asistență macrofinanciară în februarie 2013, iar Comisia are în vedere în prezent o propunere în acest sens. Ca urmare a redresării economice întârziate, precum și a lipsei reformelor structurale și a îmbunătățirilor aduse mediului de afaceri și de investiții, provocările socio-economice rămân un motiv de îngrijorare. Nivelul ridicat al șomajului rămâne o provocare deosebită în sud, acolo unde veniturile salariale au continuat, de asemenea, să stagneze sau să scadă în termeni reali. Sărăcia afectează, de asemenea, părți importante ale populației în majoritatea țărilor partenere vizate de PEV, în special în zonele rurale. Copiii sunt în mod special vulnerabili și afectați. UE a continuat să sprijine măsuri în vederea îmbunătățirii protecției sociale, reducerii sărăciei și creării de locuri de muncă. Cooperarea UE cu partenerii din cadrul PEV acordă de mult timp o atenție deosebită dezvoltării sectorului privat — componentă esențială a creșterii economice favorabilă incluziunii și a creării de locuri de muncă. Dezvoltarea unui sector privat dinamic, în special prin promovarea întreprinderilor mici și mijlocii, poate sprijini o mai bună guvernanță și democrația. Un sector privat mai puternic consolidează, de asemenea, baza unor reforme democratice prin crearea unei clase de mijloc. Corupția a fost identificată ca fiind un obstacol major în calea investițiilor și a afacerilor, atât în țările estice, cât și în cele sudice vizate de PEV. Decuplarea sectorului privat și a beneficiilor economice de interesele private și de mandatele politice, împreună cu îmbunătățirea accesului la justiție constituie elemente esențiale dacă se dorește dezvoltarea unui dinamism economic, a investițiilor și a spiritului antreprenorial în vederea creării locurilor de muncă necesare. UE sprijină dezvoltarea economică favorabilă incluziunii, în special dezvoltarea sectorului privat, și ocuparea forței de muncă, prin dezvoltarea IMM-urilor, dezvoltarea infrastructurii, sprijin pentru formarea profesională și antreprenoriat prin intermediul unei serii de inițiative la nivelul politicilor, precum și prin sprijin financiar. Acordurile de liber schimb aprofundat și cuprinzător care au fost sau sunt negociate cu o serie de parteneri din cadrul PEV pot constitui, dincolo de liberalizarea comerțului, instrumente puternice pentru îmbunătățirea transparenței și a cadrului de reglementare în general. Planurile de acțiune ale PEV convenite cu țările partenere presupun un volum mare de muncă în domenii precum politica în domeniul întreprinderilor și reglementările și standardele tehnice. În vecinătatea sudică, cooperarea industrială euro-mediteraneeană oferă de mult timp un cadru pentru dezvoltarea de politici privind întreprinderile bazate pe Carta euro-mediteraneeană pentru întreprinderi, care este în prezent în curs de evaluare și revizuire pentru a integra, de asemenea, elemente din „Small Business Act” pentru Europa (SBA)[6]. O serie de țări partenere din cadrul PEV au adoptat documente de referință inspirate de SBA pentru a stimula antreprenoriatul și condițiile de afaceri favorabile în scopul de a genera creștere economică și locuri de muncă. În regiunea Parteneriatului estic, prima evaluare a SBA a fost încheiată în 2012. Recomandările furnizate au fost considerate foarte utile de către țările partenere și, în prezent, acestea sunt puse în aplicare în majoritatea țărilor. O a doua evaluare - pentru monitorizarea progreselor privind punerea în aplicare - va începe în prima jumătate a anului 2014. 2.4. Consolidarea legăturilor comerciale UE rămâne principalul partener comercial pentru aproape toți partenerii din cadrul PEV. Acordurile de asociere, inclusiv zonele de liber schimb aprofundat și cuprinzător cu Moldova, Georgia și Armenia au fost finalizate (Armenia s-a orientat spre Uniunea vamală eurasiatică, care este incompatibilă cu semnarea unui acord de asociere/zonă de liber schimb aprofundat și cuprinzător cu UE). Ucraina a decis să suspende pregătirile pentru semnarea acordului de asociere/acord de liber schimb aprofundat și cuprinzător, invocând preocupări legate de impactul potențial al acordului asupra economiei sale și asupra relațiilor sale economice cu Rusia. În sud, Marocul a început negocieri cu privire la un acord de liber schimb aprofundat și cuprinzător. Pregătirile cu Tunisia au avansat, însă nesiguranța politică a întârziat începerea negocierilor. Iordania a continuat pregătirile, care sunt, de asemenea, destul de avansate. O primă reuniune pentru un dialog cu privire la un acord de liber schimb aprofundat și cuprinzător cu Egiptul a avut loc în iunie 2013, însă, ca urmare a tulburărilor politice din timpul verii și a schimbării guvernului, nu s-au înregistrat noi progrese în 2013. Colaborarea cu privire la Acordurile privind evaluarea conformității și acceptarea produselor industriale (ACAA) s-a intensificat cu o serie de parteneri. Acordul privind evaluarea conformității și acceptarea produselor industriale cu Israel a intrat în vigoare în ianuarie 2013. Acțiunile de pregătire privind acorduri similare au continuat în celelalte țări partenere sud-mediteraneene, cu grade diferite de progres. Acordurile respective sunt instrumente puternice pentru integrarea economică cu UE. Țările partenere își adaptează legislația și normele la acquis-ul UE în sectoare industriale prioritare în care există legislație a UE, împreună cu entitățile acestora de standardizare, acreditare, evaluare a conformității, metrologie și supraveghere a piețelor. În sectoare specifice, alese de parteneri, aceștia pot desfășura activități comerciale cu UE în aceiași termeni în temeiul cărora statele membre fac schimburi comerciale reciproce. 2.5. Migrația și mobilitatea Cooperarea în materie de libertate, securitate și justiție (LSJ) în 2013 a înregistrat evoluții esențiale, în special în ceea ce privește mobilitatea și migrația. Planurile de acțiune privind liberalizarea regimului de vize au continuat să fie utilizate de către Ucraina și Moldova ca instrumente pentru o reformă structurală și profundă a sectorului mai extins al justiției, libertății și securității, iar ambele țări au realizat progrese substanțiale în punerea în aplicare a planurilor lor de acțiune privind liberalizarea regimului de vize. Propunerea Comisiei de a transfera Moldova pe lista pozitivă în temeiul Regulamentului (CE) nr. 539/2001 și de acorda cetățenilor moldoveni care dețin pașapoarte biometrice un regim de călătorie fără viză în spațiul Schengen a fost adoptată de Parlamentul European și aprobată de Consiliu în martie 2014. Această evoluție este o realizare majoră în domeniul contactelor interumane directe, creând un impuls pozitiv pentru alte țări din cadrul Parteneriatului estic. După prezentarea planului său de acțiune privind liberalizarea regimului de vize în februarie, Georgia a făcut progrese remarcabile în ceea ce privește punerea în aplicare a obiectivelor de referință ale primei etape. Acordul UE-Azerbaidjan privind facilitarea eliberării vizelor a fost semnat în cadrul Summitului de la Vilnius din luna noiembrie, iar Parteneriatul UE-Azerbaidjan pentru mobilitate a fost semnat în decembrie. Acordul de readmisie dintre UE și Azerbaidjan a fost parafat în iulie 2013. Ca urmare a summit-ului de la Vilnius privind Parteneriatul estic, au fost lansate negocierile între UE și Belarus cu privire la încheierea de acorduri de facilitare a eliberării vizelor și de readmisie. În vecinătatea sudică au fost înregistrate realizări importante. În luna iunie a fost semnat un Parteneriat pentru mobilitate între UE și Maroc, primul parteneriat de acest gen încheiat cu o țară parteneră sudică vizată de PEV, și, la 3 martie 2014, a fost semnat un astfel de parteneriat cu Tunisia. Provocarea actuală este de a implementa proiectele prevăzute în parteneriatele de mobilitate. Negocierile privind un parteneriat pentru mobilitate au fost inițiate, de asemenea, cu Iordania, în decembrie. Bilanțul tragic al naufragiului navei cu migranți în largul coastei Lampedusa a determinat Comisia să prezinte un set de propuneri[7] care au fost discutate în cadrul Consiliului European[8] din decembrie, în scopul de a se consolida acțiunile UE de prevenire a pierderii de vieți omenești din rândul migranților în regiunea Mării Mediterane. S-au realizat progrese satisfăcătoare cu țările partenere din sud în domeniul coordonării securității sociale în ceea ce privește mobilitatea forței de muncă. Au fost finalizate discuțiile tehnice referitoare la punerea în aplicare a dispozițiilor din acordurile de asociere cu Maroc și cu Israel. Sunt necesare schimburi tehnice suplimentare cu Algeria și Tunisia. 2.6. Sprijin financiar Sprijinul financiar din partea Uniunii Europene este important pentru a ajuta țările partenere să pună în aplicare obiectivele convenite în comun și agenda lor de reformă. Între 2007 și 2013, țările partenere au primit în mod substanțial mai multe fonduri decât se programase inițial. În ansamblu, țările partenere au primit peste 13 miliarde EUR. Această sumă a inclus ajutorul suplimentar de 2,6 miliarde EUR mobilizate, printre altele, ca răspuns la instituirea Parteneriatului estic în 2009, la revoluțiile arabe din 2011 și la nevoile continue ale Palestinei și Siriei. Asistența pentru partenerii din cadrul PEV ai Instrumentului european de vecinătate și parteneriat (IEVP) a fost, numai în 2013, de 2,56 miliarde EUR, cel mai ridicat nivel anual din întreaga perioadă de șapte ani. O parte din acest sprijin l-a constituit ajutorul suplimentar bazat pe stimulente (în cadrul programelor SPRING și EaPIC) pentru țările cele mai angajate în direcția reformelor și care au realizat progrese în domeniul unei democrații profunde și durabile. De asemenea, UE a furnizat resurse substanțiale prin intermediul instituțiilor financiare internaționale, în special BEI și BERD, mai ales întreprinderilor mici și mijlocii. În 2013, UE a finalizat revizuirea generală a instrumentelor sale financiare în contextul cadrului multianual modernizat aferent perioadei 2014-2020, inclusiv a Instrumentului european de vecinătate. Datorită acestui nou instrument, sprijinul pentru vecinii noștri devine mai rapid și mai flexibil, permițând creșterea diferențierii și a stimulentelor. În pofida crizei financiare și a reducerii bugetului global al UE, nivelul de finanțare rezervat Instrumentului european de vecinătate se ridică la 15,4 miliarde EUR, ceea ce pune în evidență faptul că UE acordă prioritate acestei regiuni. IEV va furniza partea cea mai importantă a finanțării destinate celor 16 țări partenere vizate de PEV. IEV asigură o mai mare coerență între domeniul de politică și asistența financiară și stabilește mecanisme pentru punerea în aplicare a abordării bazate pe stimulente, pentru încurajarea reformelor în țările partenere. Acest instrument va furniza sprijin prin intermediul programelor bilaterale, plurinaționale și de cooperare transfrontalieră. 2.7. Cooperarea sectorială PEV oferă partenerilor un set foarte concret de oportunități prin intermediul politicilor sectoriale. Acestea acoperă o gamă largă de aspecte. Pe baza convergenței cu normele și standardele UE, dialogul politic sectorial și cooperarea în domeniul reglementării sunt elemente de bază ale PEV și o aplicare practică a politicii UE în țările învecinate. Acestea sprijină reformele care vizează asigurarea unei administrări eficiente a instituțiilor și accesul la servicii sociale pentru toți cetățenii, creând condițiile adecvate pentru o creștere economică favorabilă incluziunii și pentru crearea de locuri de muncă. Regiunea vizată de PEV a înregistrat o activitate politică intensă care a definit evoluția ulterioară în domeniul energiei și al transporturilor. Tratatul de instituire a Comunității Energiei a continuat să fie principalul cadru de cooperare cu partenerii estici; Consiliul de Miniștri al acestuia a decis să prelungească tratatul până în 2026 și a salutat candidatura Georgiei pentru a deveni membru cu drepturi depline. A fost agreată o listă a proiectelor majore de infrastructură în sectorul energiei. Adoptarea deciziei finale de investiții ale consorțiului Shah Deniz II în decembrie 2013 a reprezentat un pas major pentru avansarea Coridorului sudic al gazelor naturale. În iunie a fost semnat un acord global între UE și Israel domeniul serviciilor aeriene. Pentru a coincide cu summitul de la Vilnius, a fost parafat un acord global privind serviciile aeriene între UE și Ucraina și, de asemenea, au loc negocieri cu Azerbaidjan și Tunisia. Mai mulți parteneri au derulat activități interministeriale cu privire la schimbările climatice, inclusiv adoptarea de către Iordania a unei politici integrate privind schimbările climatice. UE a lansat proiecte regionale de asistență tehnică (Clima Est și Clima Sud). Proiectele respective au sprijinit eforturile tuturor partenerilor în vederea realizării tranziției către o dezvoltare cu emisii reduse de carbon și rezistența la schimbările climatice. Cooperarea ulterioară în domeniul politicilor va fi, de asemenea, necesară în vederea negocierilor cu privire la un nou acord internațional privind schimbările climatice care urmează să fie încheiat la Paris în 2015. Toate țările partenere participă în mod foarte activ la proiectele regionale de mediu din cadrul PEV, fapt care conduce la progrese reale către o dezvoltare economică mai eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor și către alte obiective strategice pentru acest sector. Cel de-al treilea Summit al Parteneriatului estic de la Vilnius a recunoscut mediul ca fiind o prioritate, convenind asupra continuării procesului de apropiere a legislațiilor și de convergență a politicilor. Cinci țări vizate de PEV au decis să își intensifice cooperarea cu Agenția Europeană de Mediu, iar o reuniune ministerială privind mediul și schimbările climatice a Uniunii pentru Mediterana este planificată pentru mai 2014. Stabilirea cu partenerii din cadrul PEV a unui spațiu comun al cunoașterii și inovării (CKIS) a avansat și mai mult, conectând UE și partenerii săi prin dialog politic, consolidare națională și regională a capacităților, cooperare privind cercetarea și inovarea printr-o mai mare mobilitate pentru cercetători. Un nou grup de experți în materie de cercetare și inovare a fost creat în cadrul Parteneriatului estic, în timp ce cooperarea în vecinătatea sudică a continuat în cadrul Comitetului de monitorizare a cooperării euro-mediteraneene în domeniile cercetării și dezvoltării tehnologice în cadrul Uniunii pentru Mediterana. Armenia, Israel și Moldova au solicitat în mod oficial să fie asociate la programul „Orizont 2020” al UE de până acum pentru cercetare și inovare, astfel încât să facă uz pe deplin de oportunitățile oferite de cel mai mare program al UE pentru cercetare. Negocierile cu Israel privind asocierea la program au fost încheiate în decembrie 2013, în timp ce negocierile oficiale cu Moldova au început în ianuarie 2014. Educația, tineretul și cultura au continuat să fie o caracteristică a cooperării dintre UE și partenerii din cadrul PEV, cu un schimb de 3 175 de studenți și cadre universitare în cadrul programului Erasmus Mundus. Ca rezultat al unei componente destinate în mod expres studenților din țările partenere din sudul Mediteranei, anul 2013 este anul în care cel mai mare număr de până acum de studenți din țările respective au primit o bursă pentru a-și finaliza studiile în UE. Sesiunea miniștrilor educației în cadrul dialogului privind Parteneriatul estic organizată la Erevan a subliniat realizările programelor de cooperare academică anterioare și a aprobat obiectivele noului program Erasmus+. Peste 9 600 de tineri și lucrători tineri din țările vecine și 710 voluntari ar putea beneficia de pe urma programului Tineret în acțiune. Prima conferință ministerială privind cultura a Parteneriatului estic a reafirmat rolul culturii în dezvoltarea umană și socio-economică. Programul european de vecinătate pentru agricultură și dezvoltare rurală (ENPARD), care face parte din angajamentul UE în favoarea creșterii economice și stabilității în zona de vecinătate, recunoaște importanța agriculturii pentru securitatea alimentară, dezvoltarea durabilă și crearea de locuri de muncă în zonele rurale. ENPARD presupune o metodă participativă de formulare a politicilor. Aceasta răspunde bine dificultăților mai extinse cu care se confruntă țările vizate de PEV, dar va necesita sprijin politic susținut pentru a fi pusă în practică. Punerea în aplicare a ENPARD va începe în Maroc, Algeria și Tunisia în 2014. Prima reuniune a grupului de experți în materie de agricultură și dezvoltare rurală în cadrul dialogului privind Parteneriatul estic a avut loc în mai 2013, iar a doua, în ianuarie 2014. Reuniunea ministerială a Parteneriatului estic privind agricultura și dezvoltarea, cu accent pe punerea în aplicare a ENPARD, a avut loc la Chișinău în ianuarie 2014. Cooperarea în domeniul sănătății cu partenerii din vecinătatea sudică a fost consolidată, printre altele, prin lansarea unui program mediteraneean de formare în domeniul epidemiologiei de intervenție destinat acestor parteneri, în timp ce țările vecine din est au fost implicate în reuniunile UE ale grupului de reflecție privind HIV/SIDA și ale Forumului politic al societății civile. UE și-a continuat cooperarea constructivă în domeniul politicii maritime integrate cu partenerii mediteraneeni din cadrul PEV și a inițiat un amplu dialog cu partenerii estici din statele de pe coasta Mării Negre. În cursul anului 2013, UE a adoptat o nouă generație de programe în conformitate cu cadrul său financiar multianual 2014-2020; multe dintre acestea sunt deschise partenerilor din cadrul PEV. UE continuă, în conformitate cu cadrul său PEV consolidat, să încurajeze în mod activ partenerii să participe la programele și la activitățile agențiilor UE. 2.8 Reforma sectorului de securitate și soluționarea conflictelor UE sprijină reforma instituțiilor de securitate ale fostelor regimuri autoritare în vederea unor sectoare de securitate mai transparente, responsabile și controlate în mod democratic. UE este deja implicată în mai multe țări în gestionarea frontierelor, în misiuni de monitorizare sau de consiliere/sprijin, atât în est (EUBAM Moldova, EUMM Georgia), cât și în sud (EUBAM Libia și EUBAM Rafah, EUPOL COPPS în Palestina). Misiunile respective, desfășurate în cea mai mare parte în cadrul PSAC, au fost completate de programe pe termen lung care vizează consolidarea capacităților și facilitarea reformelor instituționale. În sud, a fost deja instituită cooperarea cu o serie de țări. În Tunisia a fost efectuată de către experți europeni o evaluare inter pares a poliției, care va servi drept bază pentru definirea orientărilor naționale strategice. De asemenea, UE sprijină dezvoltarea capacităților naționale în materie de securitate și stabilitate în Liban. În est, țările partenere sunt încurajate să „reformeze sectorul de securitate și de asigurare a respectării legii (inclusiv poliția) și să instituie controlul democratic asupra forțelor armate și de securitate”[9]. În ceea ce privește Moldova, reforma în sectorul de securitate și de asigurare a respectării legii a fost inițiată în 2013, iar gestionarea poliției și a frontierelor va reprezenta un sector prioritar al sprijinului acordat de UE în cadrul Instrumentului european de vecinătate începând din 2014. În plus față de experiența acumulată ca urmare a programului de cooperare polițienească în cadrul Parteneriatului estic, în 2013 a fost creat un nou grup de experți privind cooperarea în domeniul PSAC în cadrul „dimensiunii multilaterale” a Parteneriatului estic. Grupul de experți se va concentra pe aspecte din domeniul PSAC în scopul de a sprijini partenerii estici să își consolideze capacitățile și contribuțiile la misiunile și operațiunile PSAC, precum și pentru a face schimb de informații între țările Parteneriatului estic, statele membre și instituțiile UE. De asemenea, UE a continuat să fie un partener activ în forurile internaționale pentru rezolvarea conflictelor, cum ar fi forumul internațional de discuții de la Geneva și convorbirile în format 5+2 și a continuat să acorde sprijin deplin grupului de la Minsk al OSCE. Reprezentantul special al UE pentru Caucazul de Sud și criza din Georgia a facilitat dialogul dintre părți. În ceea ce privește procesul de pace din Orientul Mijlociu, UE a sprijinit în continuare, pe deplin, negocierile directe în desfășurare intermediate de SUA dintre israelieni și palestinieni, exprimându-și în mai multe rânduri disponibilitatea de a utiliza toate instrumentele de care dispune pentru a sprijini eforturile părților de a ajunge la un acord cuprinzător referitor la toate chestiunile legate de statutul final. În concluziile Consiliului din decembrie 2013, miniștrii de externe ai UE au convenit un pachet de sprijin politic, economic și de securitate pentru ambele părți fără precedent, în contextul unui acord privind statutul final. UE și-a menținut sprijinul pentru consolidarea instituțiilor palestiniene și guvernanță, dezvoltarea sectorului privat și ajutor umanitar. De asemenea, UE a menținut capacitatea misiunii EUBAM Rafah pentru a fi redistribuită la punctul de trecere Rafah, atunci când condițiile politice și de securitate vor permite acest lucru. 3. Dimensiunea estică și sudică a PEV 3.1. Parteneriatul estic Cooperarea dintre UE și partenerii săi est-europeni – Armenia, Azerbaidjan, Belarus, Georgia, Republica Moldova și Ucraina – s-a intensificat în 2013. Mai multe țări partenere au făcut pași importanți în procesul de asociere politică și integrare economică mai strânsă cu UE. Un moment de referință l-a constituit cel de-al treilea Summit al Parteneriatului estic, care a avut loc la Vilnius, în Lituania, în perioada 28-29 noiembrie 2013. Vilnius a reprezentat o ocazie de a face bilanțul progreselor înregistrate de la cel de al doilea summit al Parteneriatului estic de la Varșovia și de a stabili calea de urmat pentru următorii doi ani. Cu toate că următoarea etapă a Parteneriatului estic va fi marcată de o mai mare diferențiere a relațiilor bilaterale, există, de asemenea, necesitatea de a continua dezvoltarea unei agende comune cu relevanță pentru toate cele șase țări partenere. Privind în perspectivă, dimensiunea multilaterală a Parteneriatului estic va continua să consolideze scopurile și obiectivele dimensiunii bilaterale, încurajând în același timp dialogul și cooperarea cu privire la un set comun de aspecte, în conformitate cu programele de lucru ale celor patru platforme tematice ale Parteneriatului estic. Contactele ministeriale multilaterale sunt esențiale în această privință, iar una dintre priorități va fi aceea de a continua dialogurile informale în cadrul Parteneriatului estic. Astfel de reuniuni s-au dovedit a fi un mijloc excelent de a iniția schimburi informale regulate între miniștrii de externe atât cu privire la agenda Parteneriatului estic, cât și cu privire la chestiuni de politică externă de interes comun, contribuind astfel la creșterea convergenței politice și a politicilor de securitate, precum și a eficacității în domeniul politicii externe. De asemenea, ar trebui avută în vedere posibilitatea organizării de reuniuni ministeriale sectoriale, după modelul reuniunilor ministeriale privind transporturile și justiția care au avut loc în 2013. În comunicarea din mai 2011 privind PEV[10], Comisia și Înaltul Reprezentant au subliniat că valorile pe care este construită Uniunea Europeană – libertatea, democrația, respectarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, precum și statul de drept – sunt, de asemenea, în centrul procesului de asociere politică și integrare economică. Acestea sunt aceleași valori care sunt consacrate în articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană și pe care se întemeiază articolele 8 și 49. În Raportul privind punerea în aplicare a Parteneriatului estic din 2013, anexat la prezenta comunicare, sunt detaliate prioritățile care trebuie să facă obiectul acțiunilor viitoare în anii care vor veni. 3.2 Parteneriatul sud-mediteranean pentru democrație și prosperitate împărtășită Ca reacție la evenimentele istorice din lumea arabă din 2011, UE a oferit partenerilor săi mediteraneeni un parteneriat pentru democrație și prosperitate împărtășită[11]. Foaia de parcurs adoptată în 2012 a stabilit obiectivele care trebuie urmărite în cadrul parteneriatului. Punerea în aplicare a acestuia în 2013 a fost însă influențată în mare măsură de evoluția tumultoasă a situației politice din țările sud-mediteraneene. Din punct de vedere politic, 2013 a fost dominat de situații diferite și din ce în ce mai complexe în țările din vecinătatea sudică, a căror integrare regională a fost pusă în continuare la încercare. Conflictul actual din Siria a continuat să afecteze situația din întreaga regiune, cu riscuri grave de apariție a unor efecte secundare afectând stabilitatea politică a unor vecini. Regiunea s-a confruntat cu un mare aflux de refugiați, peste 2,5 milioane de persoane părăsind Siria și refugiindu-se în țările vecine. Polarizarea politică și religioasă afectează numeroase țări mediteraneene, cum ar fi Egiptul, unde evenimentele din iulie au condus la îndepărtarea președintelui Morsi. În timp ce s-au înregistrat în continuare progrese privind dezvoltarea și consolidarea bazei instituționale pentru democrație, în unele țări acest proces a fost îngreunat ca urmare a conflictelor politice interne. Cu toate acestea, UE rămâne fermă în ceea ce privește continuarea și chiar consolidarea cooperării și asistenței pentru țările sud-mediteraneene prin intermediul mecanismelor disponibile în cadrul dialogurilor politice bilaterale și al programelor de asistență. În Raportul din 2013 privind punerea în aplicare a Parteneriatului pentru democrație și prosperitate împărtășită sunt detaliate prioritățile care ar trebui să facă obiectul acțiunilor viitoare în anii care vor veni. Raportul este anexat prezentei comunicări. 4. UE ca actor diplomatic și furnizor de securitate Promovarea stabilității, a securității și a dezvoltării durabile a condus la crearea politicii europene de vecinătate (PEV) și rămâne un obiectiv major al UE. Securitatea, în sensul cel mai larg posibil, necesită o guvernare transparentă și responsabilă, respectarea drepturilor și libertăților fundamentale și perspective economice și de încadrare în muncă. UE și partenerii săi din zona de vecinătate se confruntă cu provocări de lungă durată și emergente în materie de securitate într-un mediu geostrategic complex și cu o evoluție rapidă. Provocările grave în materie de securitate includ și terorismul, criminalitatea organizată, inclusiv traficul de persoane, de droguri și de arme de foc. Situația instabilă sub aspectul securității, asociată cu o serie de „conflicte înghețate”, care împiedică UE și partenerii săi să beneficieze pe deplin de avantajele cooperării în cadrul PEV, evidențiază necesitatea ca UE să își consolideze în continuare contribuția la securitate în vecinătatea sa, îmbunătățindu-și astfel propria securitate. Acesta este un domeniu de interes comun pentru UE și o serie de parteneri, inclusiv pentru partenerii care până în prezent au arătat un grad scăzut de disponibilitate, sau capacitate, de a se angaja pe deplin cu UE în cadrul PEV reînnoite. Cu toate acestea, există o nevoie clară de cooperare mai strânsă în ceea ce privește abordarea provocărilor regionale în materie de securitate. UE și statele sale membre, prin eforturi bilaterale, au un rol important de jucat, pe baza unei abordări cuprinzătoare de către UE a conflictelor și crizelor externe destinată prevenirii și gestionării conflictelor și a cauzelor apariției acestora. Gestionarea în comun a crizelor poate fi consolidată prin încurajarea în continuare și prin facilitarea participării partenerilor în cadrul misiunilor PSAC. Acordurile-cadru privind participarea la misiunile PSAC (FPA) pe care UE le-a încheiat cu Ucraina, Moldova și Georgia ar trebui să fie puse în aplicare în continuare. Discuțiile privind posibile acorduri-cadru privind participarea și posibila participare la misiunile PSAC ar trebui să continue, în special cu Iordania și Maroc. Pentru ca PEV să rămână relevantă pentru parteneri inclusiv în contextul unor crize politice, economice și de securitate susținute și repetate, UE, prin intermediul PEV, ar trebui să profite de oportunitățile de acțiune bazate pe diplomație, prevenirea conflictelor și mediere. Astfel de acțiuni ar trebui să promoveze, de asemenea, capacitățile de securitate tradiționale, de exemplu, în domeniile consilierii și formării militare și cooperării polițienești și în materie de justiție și gestionare a frontierelor și ar trebui să sprijine partenerii, în cazul în care este posibil, în punerea în aplicare a obligațiilor lor internaționale cu privire la provocările mai ample în materie de securitate asumate în temeiul tratatelor relevante. În special, UE trebuie să se concentreze mai mult pe sprijinirea reformelor în direcția unui sector de securitate mai transparent, responsabil și controlat în mod democratic pentru a oferi un mediu propice pentru democrație și creștere favorabilă incluziunii, atât în est, cât și în sud. Eficiența și sustenabilitatea sprijinului acordat de UE necesită o mai mare coerență între obiectivele strategice generale și obiectivele politice bilaterale, inclusiv în domeniul PSAC, precum și cooperarea cu țările partenere. O astfel de abordare cuprinzătoare a UE cu privire la conflictele și crizele externe[12] va permite UE să își adapteze răspunsul la nevoile specifice ale partenerilor din cadrul PEV în situații de criză și post-criză, prin utilizarea tuturor instrumentelor de politică și financiare existente. Utilizarea mai coerentă și mai concertată a instrumentelor UE, inclusiv activitățile bilaterale ale statelor membre cu partenerii din spațiul de vecinătate, va îmbunătăți capacitatea UE de a răspunde atât provocărilor, cât și necesităților pe termen scurt și pe termen lung din regiune. 5. Concluzii Politica europeană de vecinătate (PEV) reprezintă o politică de angajare continuă. Valoarea acestei politici nu constă numai în realizările componentelor sale individuale (de exemplu, reformă politică/democratizare, integrarea pieței, o mai bună mobilitate și contacte interpersonale și cooperare sectorială). De asemenea, aceasta ancorează țările/societățile în tranziție, inclusiv în situații de criză, de UE prin propunerea unui set de valori și standarde care să le orienteze eforturile de reformă și, în general, prin crearea de rețele, prin conectarea acestora la UE și, mai departe, la alți parteneri. Aceasta reprezintă un cadru – pentru a acționa în direcția democrației, a libertății, a prosperității și a securității și pentru a le proteja, în beneficiul atât al UE, cât și al partenerilor săi. În timp ce acest lucru poate necesita o analiză continuă a caracterului corespunzător și a adecvării politicii și a instrumentelor sale, există motive de necontestat ca PEV să ofere cadrul pentru relațiile dintre UE și vecinii săi în anii următori. În același timp, UE trebuie să depună eforturi pentru a asigura o mai mare coerență a obiectivelor sale strategice și va trebui să reflecteze în continuare cu privire la metode mai bune de prevenire a crizelor și de răspuns la situațiile în schimbare rapidă, prin adaptarea procedurilor sale decizionale și, dacă este cazul, prin utilizarea unor instrumente de politică suplimentare. UE și statele sale membre ar trebui să se concentreze asupra modului în care UE ar putea să reacționeze mai bine la evoluțiile din vecinătatea sa și să răspundă nevoilor în continuă schimbare ale partenerilor. Obiectivul UE rămâne acela de a garanta că PEV este relevantă și eficace pentru toți partenerii săi, inclusiv pentru cei care se confruntă cu presiuni și conflicte. PEV trebuie să contribuie în mod efectiv la prevenirea, gestionarea și soluționarea conflictelor și să ofere setul adecvat de stimulente pentru ca partenerii să se îndrepte în direcția reformelor democratice, economice și structurale. [1] Prezenta comunicare comună este însoțită de următoarele documente: douăsprezece rapoarte privind progresele înregistrate de fiecare țară, în care se evaluează punerea în aplicare a PEV în 2013 în țările cu care s-a convenit un plan de acțiune în cadrul PEV sau un act echivalent; două rapoarte privind progresele înregistrate la nivel regional în 2013 în ceea ce privește punerea în aplicare a Parteneriatului estic și a Parteneriatului pentru democrație și prosperitate împărtășită, precum și o anexă statistică. [2] Spațiul european de vecinătate include Algeria, Armenia, Azerbaidjan, Belarus, Egipt, Georgia, Israel, Iordania, Liban, Libia, Republica Moldova (denumită în continuare Moldova), Maroc, Palestina (această denumire utilizată în prezentul document nu atrage după sine nicio recunoaștere a Palestinei ca stat și nu aduce atingere pozițiilor privind recunoașterea Palestinei ca stat), Siria, Tunisia și Ucraina. [3] SEC(2014) 200. [4] Concluziile Consiliului privind Ucraina, adoptate la reuniunea Consiliului Afaceri Externe, Bruxelles, 10 februarie 2014. [5] JOIN (2013) 22/2, „Towards a comprehensive EU approach to the Syrian crisis” (Către o abordare cuprinzătoare a UE față de criza siriană). [6] COM(2008) 394 final, „Think Small First” („Gândiți mai întâi la scară mică”). Un „Small Business Act” pentru Europa. [7] COM(2013) 869 final privind activitatea Grupului operativ pentru Marea Mediterană. [8] Concluziile Consiliului European din 19 și 20 decembrie 2013, EUCO 217/13. [9] A se vedea foaia de parcurs a PaE 2012-2013, SWD (2012) 109 final. [10] COM(2011) 303, 25.5.2011, „Un răspuns nou în contextul schimbărilor din țările vecine”. [11] COM(2011) 200, 8.3.2011, „Un parteneriat pentru democrație și prosperitate împărtășită”. [12] JOIN (2013) 30 final, Abordarea globală a UE în materie de conflicte și crize externe.