RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 356/43

Aviz – Infrastructurile ecologice – Valorificarea capitalului natural al Europei

2013/C 356/08

COMITETUL REGIUNILOR

— insistă asupra rolului esențial al autorităților locale și regionale în definirea și punerea în aplicare a inițiativei și le încurajează să se mobilizeze prin toate politicile sectoriale implicate și, în special, prin competențele lor în materie de amenajare a teritoriului și de urbanism, în vederea planificării și organizării infrastructurilor ecologice; subliniază că reușita implementării infrastructurilor ecologice depinde de punerea efectivă în aplicare a principiilor guvernanței pe mai multe niveluri, precum și de participarea tuturor actorilor și a tuturor părților implicate;

— solicită Comisiei să elaboreze, în cel mai scurt timp, ghiduri de punere în aplicare concrete, pentru integrarea infrastructurilor ecologice în diferitele politici ale Uniunii, precum și fișe tehnice suplimentare referitoare la infrastructurile ecologice urbane; infrastructurile ecologice ar trebui incluse în cadrul de referință european privind orașele durabile și în viitoarea rețea de dezvoltare urbană;

— subliniază că trebuie stabilite de urgență modalitățile de integrare a infrastructurilor ecologice și de stabilire a caracterului prioritar al acestora în cadrul acordurilor de parteneriat și al programelor operaționale privind finanțările europene, dat fiind că în prezent acestea sunt în curs de elaborare pentru fondurile structurale și de coeziune referitoare la perioada 2014-2020;

— solicită Comisiei să prevadă în legislația UE cerințe menite să prevină orice „pierdere netă” de biodiversitate și servicii ecosistemice; solicită Comisiei să continue să aplice și să extindă ecocondiționalitatea fondurilor europene și controlul compatibilității lor cu protecția biodiversității; de asemenea, propune ca un anumit procent din ansamblul subvențiilor europene destinate implementării infrastructurilor gri să fie utilizate pentru alimentarea unui fond pentru biodiversitate;

— salută anunțul cu privire la eforturile Comisiei de creare, până în 2014, alături de BEI, a unui mecanism de finanțare special al UE pentru promotori de proiecte care doresc să dezvolte proiecte de infrastructuri ecologice și își exprimă dorința ca autoritățile locale și regionale să fie asociate la elaborarea acestuia;

— întâmpină cu entuziasm proiectul TEN-G (Trans-European Network of Green Infrastructure) și dorește recunoașterea faptului că TEN-G este la fel de relevantă pentru Uniune ca și rețelele de transport, de energie sau rețelele de tehnologii ale informației și comunicațiilor; solicită, în același timp Comisiei să studieze posibilitățile de elaborare a unei legislații europene în acest domeniu.

Raportor dna Annabelle JAEGER (FR-PSE), membră a Consiliului Regional Provence – Alpi-Coasta de Azur Document de referință Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor: Infrastructurile ecologice – Valorificarea capitalului natural al Europei COM(2013) 249 final

I. RECOMANDĂRI POLITICE

COMITETUL REGIUNILOR

Observații generale

1. întâmpină cu satisfacție Comunicarea Comisiei „Infrastructurile ecologice – Valorificarea capitalului natural al Europei”, care prefigurează Strategia UE în acest domeniu. El consideră că propunerile prezentate sunt de o importanță majoră pentru îndeplinirea obiectivelor europene în perspectiva anului 2020, în ceea ce privește utilizarea eficientă a resurselor, coeziunea socială și regională, creșterea durabilă și inteligentă, atractivitatea, îmbunătățirea biodiversității și a calității peisajului, protecția împotriva riscurilor naturale și permit un model urban durabil, menținerea și crearea de locuri de muncă la nivel local în cadrul întreprinderilor mici și mijlocii, îmbunătățirea sănătății populației și lupta împotriva inegalităților; toate acestea pentru a contribui la atingerea obiectivelor Strategiei UE în domeniul biodiversității pentru 2020, pentru a fi în concordanță cu Directivele Păsări și Habitate și cu cerința privind conectivitatea siturilor Natura 2000 (1), precum și pentru a sprijini toate aceste dispoziții;

2. speră ca viitoarea implementare a infrastructurilor ecologice în UE să contribuie la realizarea celui de-al doilea obiectiv al Strategiei UE în domeniul biodiversității pentru 2020, care urmărește refacerea a cel puțin 15 % din ecosistemele degradate până în 2020, la stoparea pierderii biodiversității și a degradării ecosistemelor și la refacerea acestora pe întregul teritoriu al UE, și nu doar în siturile Natura 2000;

3. consideră, de asemenea, că rezultatele diverselor strategii și programe puse în aplicare până în prezent la nivel internațional, european și național nu se ridică la înălțimea mizelor pe care le implică biodiversitatea, și că, ținând seama de riscul pierderii biodiversității, s-a ajuns la un consens cu privire la necesitatea revizuirii modelelor societale de producție și de consum, care reprezintă principalii factori determinanți în acest sens, prin distrugerea și fragmentarea habitatelor naturale și poluarea masivă, revizuire fără de care angajamentele reînnoite în cadrul Convenției privind diversitatea biologică și al Strategiei UE în domeniul biodiversității pentru 2020 vor fi zadarnice;

4. insistă așadar asupra rolului esențial al Comisiei în impulsionarea unei strategii transversale bazate pe infrastructurile ecologice, ocazie fără precedent pentru înscrierea tuturor actorilor europeni – state, administrații locale și regionale, întreprinderi, cercetători, asociații și cetățeni – pe calea reconcilierii economiei cu societatea și biosfera;

5. întâmpină cu interes definiția propusă, care cuprinde atât miza conectivității în materie de specii și habitate, cât și pe cea a calității rețelei de ecosisteme la toate scările, inclusiv la cea urbană, biodiversitatea remarcabilă a speciilor protejate, precum și a celor obișnuite, soluțiile naturale, ca și cele bazate pe natură, puse în aplicare de om, dar dorește ca această definiție să fie explicată concret în ghidurile de punere în aplicare ce urmează a fi publicate, și să cuprindă și noțiunile de permeabilitate și de ospitalitate cu privire la organismele vii. În acest sens, trebuie să se pună accentul pe utilizarea și crearea conexiunilor ecologice și funcționale la toate nivelurile;

6. privește cu satisfacție faptul că sunt recunoscute la justa valoare multiplele beneficii economice, de mediu, în ce privește protecția împotriva riscurilor și sociale generate de ecosistemele aflate în bună stare de funcționare din punct de vedere ecologic și insistă ca această dimensiune utilitară a producției de bunuri și servicii folositoare pentru ființa umană să vină întotdeauna în sprijinul dimensiunii etice a conservării naturii și biodiversității;

7. amintește, pe de o parte, că, prin natura sa, conceptul de infrastructuri ecologice depășește frontierele administrative și teritoriale, și, pe de altă parte, că evoluția, menținerea sau punerea în pericol a acestora depind, în primul rând, de politicile de amenajare a teritoriului și de salvgardare a resurselor naturale, derulate de statele membre și autoritățile locale și regionale;

8. salută și sprijină această abordare globală, prin care infrastructurile ecologice sunt ancorate ferm în contextul atenuării și adaptării la schimbările climatice. Comitetul insistă asupra rolului esențial al autorităților locale și regionale în definirea și punerea în aplicare a unei asemenea strategii;

9. susține că, pe termen mediu și lung, conservarea, dezvoltarea și întreținerea infrastructurilor ecologice este cu mult mai puțin costisitoare decât cea a infrastructurilor gri, dacă se ține seama de costul lor total, care cuprinde și costurile externe, suportate în prezent de societate. Soluțiile inspirate de natură sau bazate pe aceasta și aflate în sinergie cu biodiversitatea (inginerie ecologică) reclamă o intensitate energetică mai redusă și mai puțină întreținere decât soluțiile convenționale, fiind așadar mai eficiente și mai durabile;

10. amintește că prevenirea degradării ecosistemelor și restaurarea funcțiilor ecosistemelor degradate trebuie să fie prioritatea principală, întrucât măsurile de gestionare a consecințelor dezechilibrelor ecologice cauzate de mâna omului sunt întotdeauna mai costisitoare, mai îndelungate și, mai ales, rezultatele lor sunt incerte;

11. consideră că, dacă evaluarea economică a serviciilor ecosistemice își poate dovedi utilitatea în contextul anumitor analize costuri-beneficii, atunci când trebuie ales între obiective contradictorii, ea ridică dificultăți metodologice – sau este chiar inadecvată în anumite contexte – și are implicații etice evidente. Astfel, trebuie subliniat că evaluarea costurilor pierderii biodiversității se poate efectua și pe altă cale: calcularea costului menținerii potențialului ecologic de reparare a acestei pierderi, calculând costul investițiilor necesare pentru a menține sau a îmbunătăți situația biodiversității, astfel încât să se garanteze continuitatea fluxului de servicii ecologice. Comitetul Regiunilor dorește să se acorde prioritate acestei din urmă metode;

12. invită toate autoritățile locale și regionale să se mobilizeze prin toate politicile sectoriale implicate și, în special, prin competențele lor în materie de amenajare a teritoriului și de urbanism, în vederea planificării și organizării infrastructurilor ecologice;

13. ca atare, solicită ca UE și statele membre să le sprijine cu resurse umane, tehnice și financiare care să se ridice la înălțimea provocărilor (2);

Agricultură, păduri, terenuri și soluri

14. consideră că lupta împotriva reducerii funcțiilor solului, a utilizării tot mai intensive a solurilor și a degradării terenurilor trebuie să fie prioritatea absolută în materie de amenajare a teritoriului și de planificare urbană. „Pierderea netă zero” în materie de medii naturale, păduri și terenuri agricole trebuie să se impună în contextul extinderii orașelor: astfel, unele autorități locale și regionale au început deja să includă noțiunea de „infrastructuri ecologice” și „pierdere netă zero” în documentele lor de urbanism și amenajarea teritoriului, sub diverse forme;

15. de asemenea, amintește că sprijină reluarea dezbaterilor necesare de către statele membre, astfel încât să se ajungă la adoptarea unui cadru juridic comun european pentru protecția și refacerea funcționalității solurilor, instrument indispensabil în confruntarea cu această provocare majoră (3);

16. amintește că silvicultura are o contribuție la infrastructurile ecologice, care poate fi activă, prin restabilirea continuității forestiere ori prin adoptarea unor practici ecologice de gestionare, sau pasivă, prin menținerea lizierelor. În special în regiunile în care proprietatea forestieră este foarte fragmentată și privată, stabilirea unei infrastructuri ecologice necesită crearea și punerea în funcțiune a asociațiilor de proprietari și înzestrarea regiunilor și autorităților locale cu instrumente de mobilizare a actorilor privați: instrumente funciare, de formare, de sprijin tehnic și de punere în comun sau de susținere financiară;

17. ia notă de deciziile adoptate de UE în cadrul politicii agricole comune pentru perioada 2014-2020 și își pune întrebarea cum vor fi implementate infrastructurile ecologice în mod eficient în aceste domenii, până în 2020. Astfel, Comitetul Regiunilor evidențiază importanța acțiunilor întreprinse de autoritățile competente: ele trebuie să facă din infrastructurile ecologice unul dintre firele conducătoare ale modului în care utilizează resursele în domeniul conservării și restaurării biodiversității, prin intermediul ecologizării plăților directe în zonele de interes ecologic și al utilizării FEADR, inclusiv prin aplicarea coerentă a măsurilor de agromediu și prin asigurarea unor alocări bugetare pentru acestea. În paralel, trebuie să aloce mijloacele necesare restaurării biodiversității în comunitățile agricole, sprijinind cu precădere agricultura biologică și agrosilvicultura;

18. în vederea promovării agriculturii și a silviculturii sustenabile în cadrul infrastructurilor ecologice, consideră că proiectarea unor materiale de construcție ecologice este indispensabilă în contextul solidarității dintre teritoriile rurale și cele urbane, întrucât exploatarea materialelor tradiționale pentru construcțiile din orașe și pentru infrastructurile gri exercită o puternică presiune asupra mediului rural și chiar maritim; de asemenea, este esențial să fie stimulată utilizarea lemnului și a altor materiale rezultate din agricultură sau asociate culturilor obișnuite (paie, cânepă, in, lână etc.) în beneficiul părților interesate. De aceea, în opinia CoR, trebuie încurajate dinamicile locale, în special prin acordarea de ajutoare pentru structurarea filierelor, pentru investiții în instrumente industriale de prelucrare, dar și printr-o structurare a pieței prin intermediul unor proceduri de achiziții publice exemplare sau prin încurajarea comunităților care utilizează cu predilecție aceste instrumente. De asemenea, trebuie dezvoltate programe de cercetare privind proprietățile tehnice ale acestor materiale, precum și asigurarea celor mai bune condiții de producere a lor din perspectiva conservării ecosistemelor. În fine, trebuie informați utilizatorii în legătură cu proveniența și condițiile de obținere a materialelor prin instituirea unui sistem de etichetare corespunzător;

O guvernanță partajată

19. subliniază că reușita implementării infrastructurilor ecologice depinde de cooperarea dintre toate nivelurile de guvernanță și de punerea eficientă în aplicare a principiilor guvernanței pe mai multe niveluri, precum și de participarea la conceperea și punerea lor în aplicare a tuturor actorilor, a tuturor părților implicate și chiar a populației, la nivel local;

20. pledează în favoarea unor abordări participative, care vor genera inițiative necesare și complementare, pornite de la bază și asumate de actori care participă direct la amenajarea teritoriului și la urbanism, în special la nivelul comunităților locale (4);

Un nou tip de spirit cetățenesc

21. ia notă de cererea socială semnificativă pentru prezența elementelor naturale în orașe, ce corespunde atât nevoii de natură, sub diverse forme (locuri de destindere și petrecere a timpului liber, locuri destinate grădinăritului și agriculturii, elemente de peisagistică și înfrumusețare, spații de conservare a naturii fără intervenția omului etc.), cât și sentimentului de confort care îi este asociat și, totodată, mizelor în materie de sănătate publică și de combatere a inegalităților economice și sociale; satisfacerea acestor nevoi îi vizează, în mod evident, pe cei mai tineri, dar și persoanele mai în vârstă și pe cele defavorizate;

22. observă cu interes inițiativele cetățenești legate de infrastructurile ecologice, în special în spațiile urbane și periurbane, și le încurajează (inventare participative ale biodiversității, participarea la definirea unor noi spații urbane legate de biodiversitate, restaurarea terenurilor necultivate sau abandonate, grădini comune etc.). Conectivitatea între toate aceste spații prin itinerarii apte pentru moduri de transport nemotorizate este fundamentală pentru îmbunătățirea calității vieții cetățenilor;

Un potențial în materie de inovare și de noi meserii

23. ia notă de faptul că infrastructurile ecologice sunt un vector al cercetării și inovării ce le oferă urbaniștilor o serie de posibilități de dezvoltare, de exemplu în materie de ziduri și acoperișuri vegetale sau de restaurare ecologică; Comitetul precizează totuși că beneficiile reale generate de infrastructurile ecologice, în ce privește adaptarea la schimbările climatice de exemplu, depind de calitatea implementării lor. Trebuie încurajate doar soluțiile funcționale corespunzătoare din punctul de vedere al climei și biodiversității;

24. susține propunerea Comisiei de reducere a riscurilor pe care le implică procesul de inovare prin utilizarea unor instrumente financiare (precum practicile de partajare a riscurilor) și încurajează intenția ei de a susține proiecte finanțate cu fonduri publice și private;

25. observă cu interes că au apărut meserii noi aferente infrastructurilor ecologice, precum ingineria ecologică în materie de restaurare, întreținere și regenerare a ecosistemelor degradate, și subliniază importanța luării în considerare a meseriilor indirecte sau derivate (producție vegetală, sectoare agricole etc.). Regiunile și autoritățile locale care răspund de dezvoltarea economică trebuie să însoțească și să susțină această dinamică generatoare de locuri de muncă;

26. consideră că infrastructurile ecologice se bazează pe ecosisteme și culturi realizate de om asociate, ambele fiind extrem de diverse din cauza condițiilor biogeografice și istorice. Prin urmare, ele constituie un vector de dezvoltare a sectoarelor economice și de creare a unor locuri de muncă de proximitate, care nu pot fi delocalizate. În acest context, CoR amintește că legislația Uniunii Europene în materie de achiziții publice este în curs de revizuire, iar Comisia pentru piața internă a Parlamentului European (PE) a clarificat, la 11 ianuarie 2013, faptul că criteriul pe care se bazează autoritățile contractante la atribuirea contractelor trebuie să fie oferta cea mai avantajoasă economic. CoR sprijină poziția PE conform căreia acest criteriu poate include, pe lângă preț și costuri, elemente de ordin calitativ, de mediu sau de natură socială, în special caracteristicile de ordin social și de mediu, precum și caracterul inovator, inclusiv rentabilitatea achizițiilor la distanță mică, după caz;

Pârghii de acțiune

27. solicită Comisiei să elaboreze în cel mai scurt timp ghiduri practice, precise și concrete de punere în aplicare, pentru integrarea infrastructurilor ecologice în diferitele politici ale Uniunii, și propune ca regiunile și autoritățile locale deja angajate într-un demers de promovare a infrastructurilor ecologice să fie asociate la procesul de redactare, astfel încât să conceapă, împreună cu Comisia, versiuni locale ale acestor ghiduri, mai precise în privința biotopurilor și sub aspectul cunoștințelor și expertizei locale; în acest sens, observă că într-o primă etapă se pot utiliza orientările deja disponibile sub forma unui „Ghid privind investițiile cu beneficii multiple ale politicii de coeziune în infrastructuri naturale și ecologice” (5);

28. solicită fișe tehnice suplimentare referitoare la infrastructurile ecologice urbane, care ar ajuta și la mobilizarea proiectelor în cadrul noilor măsuri privind fondurile structurale, prin care 5 % din fonduri se alocă pentru investiții în dezvoltarea urbană durabilă;

29. solicită includerea infrastructurilor ecologice în cadrul de referință european privind orașele durabile (6) și în viitoarea rețea de dezvoltare urbană, prevăzută de politica de coeziune pentru perioada 2014-2020;

30. solicită ca viitoarea revizuire a Directivei 2001/42/CE privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului să includă și o referire la infrastructurile ecologice, ca un criteriu suplimentar pentru determinarea intensității posibilelor efecte;

31. insistă asupra necesității ca, atunci când infrastructurile gri sunt considerate indispensabile în urma unui studiu efectuat în amonte de toate soluțiile alternative bazate pe infrastructurile ecologice, să fie concepute în așa fel încât să fie evitate, pe cât posibil, impactul, apoi să fie redus impactul rezidual și, în sfârșit, să se impună măsuri de compensare validate în materie de echivalență ecologică și teritorială (7). Comitetul Regiunilor solicită Comisiei să transpună în legislația UE toate aceste exigențe, luând în considerare lucrările Comisiei Europene legate de acțiunea 7b din cadrul Strategiei UE în domeniul biodiversității pentru 2020, referitoare la „nicio pierdere netă” de biodiversitate și la serviciile ecosistemice;

Monitorizarea și evaluarea

32. salută propunerea de a efectua în 2017 un bilanț al progreselor înregistrate în domeniul infrastructurilor ecologice și afirmă că regiunile și autoritățile locale sunt gata să contribuie prin mobilizarea observatoarelor lor locale existente privind biodiversitatea, activitatea economică, sănătatea, inegalitățile sociale etc., astfel încât datele relevante să fie transmise la nivel european;

33. este preocupat de nivelul eficienței infrastructurilor ecologice și insistă asupra necesității de a susține elaborarea unui dispozitiv de evaluare rapidă a sănătății funcționale a ecosistemelor, care să poată fi utilizat și înțeles cu ușurință de părțile implicate, pentru a evalua eficiența infrastructurilor ecologice, dar și pentru a le compara cu infrastructurile gri;

34. consideră că trebuie să poată fi realizată o evaluare exhaustivă a relațiilor infrastructurilor gri cu natura și susține activitatea de inventariere și evaluare a serviciilor ecosistemice și a avantajelor acestora în Europa (MAES); de asemenea, insistă asupra necesității de a susține elaborarea unor metode și instrumente de măsură și de calcul care să permită realizarea unei descrieri transparente a activităților economice și a produselor, cuprinzând toate relațiile acestora cu natura și cu serviciile ecosistemice și bazată pe analiza ciclului de viață;

Comunicare, sensibilizare și pedagogie

35. recomandă lansarea unei campanii de comunicare ambițioase, condusă de UE în parteneriat cu celelalte niveluri de guvernanță, care să poată fi pusă în aplicare de autoritățile locale și regionale (8), precum și de ceilalți actori locali (asociații, întreprinderi etc.). Această campanie se poate întemeia pe cele trei tipuri de beneficii ale infrastructurilor ecologice – în materie de mediu, economice și sociale – și pe bunele practici existente în statele membre;

36. afirmă că este necesară valorificarea în mai mare măsură a bunelor practici. În strânsă legătură cu ceilalți actori instituționali, cu asociațiile și cu autoritățile locale și regionale care culeg deja aceste informații, Comisia trebuie să identifice, să difuzeze și să valorifice în continuare experiențele reușite, prin intermediul unei platforme de schimb, dar și prin întâlniri și sesiuni de formare regulate, pe care regiunile și autoritățile locale sunt gata să le organizeze cu sprijinul său, deoarece ele joacă un rol esențial în sensibilizarea în materie de infrastructuri ecologice;

37. încurajează Comisia Europeană să includă aspectele legate de infrastructurile ecologice în programele europene de etichetare ecologică, existente sau care urmează a fi dezvoltate, indiferent dacă este vorba despre spații (parcuri naturale rurale, periurbane sau urbane etc.) ori despre produse (materiale, construcție etc.);

Finanțarea

38. Comitetul Regiunilor recunoaște utilitatea finanțărilor încrucișate pentru mobilizarea politicilor sectoriale în sprijinul obiectivelor în materie de biodiversitate, dar subliniază dificultatea atragerii unor astfel de finanțări din varii motive, începând cu denumirile diferite utilizate de la un instrument financiar la altul și sfârșind cu complexitatea ingineriei financiare, motiv pentru care solicită ghiduri de utilizare precise;

39. subliniază că trebuie stabilite de urgență modalitățile de integrare a infrastructurilor ecologice și de stabilire a caracterului prioritar al acestora în cadrul acordurilor de parteneriat și al programelor operaționale privind finanțările europene, dat fiind că în prezent acestea sunt în curs de elaborare pentru fondurile structurale și de coeziune referitoare la perioada 2014-2020, astfel încât autoritățile competente să își asume pe deplin responsabilitatea finanțării în acest domeniu; încurajează autoritățile locale sau regionale competente în domeniu să valorifice posibilitățile de a finanța soluțiile în materie de infrastructură ecologică adaptate fiecărui sit propuse în programele operaționale și de a realiza investițiile care se impun în consolidarea capacităților transsectoriale, în cofinanțare și în constituirea de rețele, pentru a garanta succesul implementării;

40. este de acord cu nevoia de a dispune de un instrument de finanțare dedicat proiectelor de constituire a infrastructurilor ecologice și salută în mod explicit anunțul din comunicare cu privire la eforturile Comisiei de creare, până în 2014, alături de BEI, a unui mecanism de finanțare special al UE pentru promotori de proiecte care doresc să dezvolte proiecte de infrastructuri ecologice. CoR recomandă ca autoritățile locale și regionale să fie asociate la elaborarea acestuia;

41. propune ca un anumit procent din ansamblul subvențiilor europene destinate implementării infrastructurilor gri să fie utilizate pentru alimentarea unui fond pentru biodiversitate, care să vină în completarea acestei finanțări; acest fond ar urma să fie mobilizat pentru implementarea infrastructurilor ecologice în statele membre interesate de infrastructurile gri, in scopul recapitalizării;

42. adresează Comisiei, statelor membre și autorităților locale îndemnul de a urmări, la toate nivelurile de finanțare și în mod eficient, eliminarea subvențiilor și a instrumentelor fiscale care dăunează biodiversității;

43. solicită Comisiei să continue să aplice și să extindă ecocondiționalitatea (9) fondurilor europene și controlul compatibilității lor cu protecția biodiversității (10), pentru a estima impactul tuturor proiectelor susținute financiar de UE asupra infrastructurilor ecologice și a biodiversității, astfel încât dimensiunea sprijinului financiar acordat de UE să poată fi ajustată în consecință;

44. solicită Comisiei ca în revizuirea de la jumătatea perioadei a fondurilor structurale pentru 2014-2020 și a mecanismului Conectarea Europei să identifice și să sublinieze acțiunile viitoare în domeniul infrastructurilor ecologice;

Inițiativa TEN-G

45. întâmpină cu entuziasm proiectul TEN-G (Trans-European Network of Green Infrastructure) și solicită ca orice studiu efectuat în prealabil să cuprindă dimensiunile regionale și locale legate de infrastructurile ecologice de nivel european, pentru a avea garanția faptului că efectele lor asupra refacerii funcționalităților ecosistemelor și, prin urmare, asupra conservării biodiversității și a rezistenței acesteia la schimbările climatice sunt coerente și eficiente și, în același timp, că cetățenii și părțile implicate și le asumă în cât mai mare măsură;

46. dorește recunoașterea faptului că TEN-G este la fel de relevantă pentru Uniune ca și rețelele de transport, de energie sau rețelele de tehnologii ale informației și comunicațiilor și solicită Comisiei să studieze posibilitățile de elaborare a unei legislații europene în acest domeniu;

Mizele transfrontaliere și paneuropene

47. încurajează regiunile și autoritățile locale să colaboreze pe tema conectivităților ecologice comune pentru a asigura coerența infrastructurilor ecologice și solicită Comisiei Europene să înscrie această cooperare transfrontalieră într-o schemă globală, la nivelul Uniunii;

48. solicită ca demersul privind infrastructurile ecologice europene să depășească frontierele Uniunii, prin utilizarea sporită a instrumentelor UE din cadrul politicii de vecinătate pentru investițiile în infrastructurile ecologice din zonele rurale și urbane. Inițiativele existente, precum rețelele Emeraude, „Omul și biosfera” (Man and Biosphere) și Pan-European Ecological Network ar putea aduce o contribuție în acest sens;

Subsidiaritatea

49. consideră că propunerile Comisiei Europene de integrare a problematicii infrastructurilor ecologice în celelalte politici europene și sprijinul pe care ea îl poate acorda celorlalte niveluri de guvernanță, astfel încât acestea să își poată elabora propriile politici în domeniu, sunt conforme cu principiile subsidiarității și proporționalității.

Bruxelles, 8 octombrie 2013 Președintele Comitetului Regiunilor Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

(1) CdR 22/2009 fin, CdR 112/2010 fin.

(2) CdR 22/2009 fin, CdR 112/2010 fin.

(3) CdR 112/2010 fin.

(4) CdR 112/2010 fin.

(5) http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docgener/studies/pdf/guide_multi_benefit_nature.pdf.

(6) Cadrul de referință european privind orașele durabile (Reference Framework for Sustainable European Cities – RFSC), o inițiativă comună a statelor membre, a Comisiei Europene și a organizațiilor și guvernelor locale europene. Cf. http://www.rfsc-community.eu/.

(7) Pentru a atinge obiectivul de a nu înregistra nicio pierdere netă de biodiversitate.

(8) CdR 112/2010 fin.

(9) CdR 22/2009 fin și CdR 218/2009 fin.

(10) IEEP, decembrie 2012: Background Study towards biodiversity proofing of the EU budget.