RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 10.01.2007 
COM(2007) 2 final 
  
COMUNICAREA COMISIEI C ĂTRE CONSILIU, PARL AMENTUL EUROPEAN, 
COMITETUL ECONOMIC ŞI SOCIAL EUROPEAN ŞI COMITETUL 
REGIUNILOR 
Limitarea schimb ărilor climatice globale la 2 grade Celsius 
Calea de urmat pentru 2020 şi după această dată 
SEC(2007) 7 
SEC(2007) 8 
 
RO 2   RO COMUNICAREA COMISIEI C ĂTRE CONSILIU, PARL AMENTUL EUROPEAN, 
COMITETUL ECONOMIC ŞI SOCIAL EUROPEAN ŞI COMITETUL 
REGIUNILOR 
Limitarea schimb ărilor climatice globale la 2 grade Celsius 
Calea de urmat pentru 2020 şi după această dată 
1. R EZUMAT  
Schimbările climatice reprezint ă o realitate. Sunt necesare ac ţiuni urgente de 
menţinere a acestora la un nivel cont rolabil. Este necesar ca UE s ă adopte m ăsuri 
interne şi să preia conducerea la nivel interna ţional pentru a garanta o cre ştere a 
temperaturii medii globale care s ă nu depăşească cu mai mult de 2°C nivelurile din 
perioada preindustrial ă. 
Această comunicare şi documentul înso ţitor de evaluare a impactului demonstreaz ă 
că acest obiectiv este posibil din punct de vedere tehnic şi accesibil din punct de 
vedere economic, dac ă emiţătorii majori de gaze cu efect de ser ă acţionează rapid. 
Beneficiile dep ăşesc cu mult în importan ţă costurile economice.  
Această comunicare se adreseaz ă Consiliului European de prim ăvară din 2007 care 
trebuie să ia hotărâri cu privire la o abordare integrat ă şi exhaustiv ă a strategiilor 
UE privind sectorul energetic şi schimbările climatice.  Aceasta vine în completarea 
comunicării din 2005 intitulat ă „Câştigarea luptei împotriva schimb ărilor climatice 
globale“, în cadrul c ăreia s-au f ăcut recomand ări concrete asupra politicilor UE 
privind schimb ările climatice şi s-au stabilit elementele cheie în ceea ce prive şte 
strategiile viitoare ale UE în domeniul schimb ărilor climatice. Atunci când hot ărăşte 
luarea de noi m ăsuri în cadrul strategi ilor sale privind schimb ările climatice, 
Consiliul European trebuie s ă ia decizii în vederea amelior ării condiţiilor de 
realizare a unui nou acord global care s ă decurgă din primele angajamente ale 
Protocolului de la Kyoto dup ă 2012.  
Această comunicare propune ca în c ontextul negocierilor interna ţionale UE s ă 
urmărească obiectivul de reducere cu 30% a emisiilor de gaze cu efect de ser ă 
(GES) de c ătre ţările dezvoltate pân ă în 2020 (fa ţă de nivelurile din 1990). Aceast ă 
acţiune este necesar ă pentru a garanta faptul c ă planeta nu dep ăşeşte această limită 
de 2ºC. Înainte de încheierea unui acord interna ţional şi fără a aduce atingere 
poziţiei sale în negocierile interna ţionale, este necesar ca UE s ă îşi ia deja un 
angajament ferm şi independent în vederea ob ţinerii unei reduceri de cel pu ţin 20% 
a emisiilor de GES pân ă în 2020, cu ajutorul schemei UE de comercializare a 
certificatelor de emisii (UE ETS) , a altor politici privind schimb ările climatice, 
precum şi a unor m ăsuri din cadrul politicii energetice. Aceast ă abordare va permite 
Uniunii să îşi dovedeasc ă rolul de lider pe plan interna ţional în materie de clim ă. De 
asemenea, sectorul industriei va primi un semnal legat de faptul c ă schema UE ETS 
va continua şi după 2012, încurajând investi ţiile în tehnologii de reducere a 
emisiilor şi în alternative cu un nivel sc ăzut de carbon.  
 
RO 3   RO După 2020, emisiile ţărilor în curs de dezvoltare le vor dep ăşi pe cele ale lumii 
dezvoltate. Între timp, rata de cre ştere a emisiilor totale de gaze din ţările în curs de 
dezvoltare ar trebui s ă înceapă să scadă, pentru a fi urmat ă de o reducere global ă 
absolută începând cu 2020. Acest ob iectiv poate  fi atins f ără a afecta cre şterea lor 
economic ă şi reducerea s ărăciei, prin exploatarea unei game largi de m ăsuri 
referitoare la energie şi transport, care nu numai c ă au un poten ţial major de 
reducere a emisiilor, dar furnizeaz ă şi beneficii economice şi sociale imediate şi de 
sine stătătoare.  
Până în 2050, emisiile totale trebuie s ă fie reduse cu pân ă la 50% fa ţă de 1990, ceea 
ce implică reduceri de 60-80% pân ă în 2050 în ţările dezvoltate. Multe ţări în curs 
de dezvoltare vor trebui, de asemenea, s ă îşi reducă în mod semnificativ emisiile de 
gaze cu efect de ser ă. 
Instrumentele bazate pe regulile pie ţei, precum UE ETS, vor fi instrumente cheie în 
vederea atingerii cu cele mai mici costuri a acestor obiective de c ătre Europa şi alte 
ţări. Cadrul de dup ă 2012 ar trebui s ă permită corelarea unor scheme comerciale 
interne comparabile, cu UE ETS drept pilon al viitoarei pie ţe globale a carbonului. 
Schema UE ETS va continua s ă rămână deschisă după 2012 creditelor pentru 
carbon din cadrul proiectelor privi nd Mecanismul de dezvoltare curat ă şi 
Implementarea comun ă în temeiul Protocolului de la Kyoto.  
UE şi statele membre trebuie s ă decidă cu privire la o cre ştere considerabil ă a 
investiţiilor în cercetare şi dezvoltare în domeniile de producere şi de economisire a 
energiei. 
2. P ROVOCĂRILE LEGATE DE SCHIMB ĂRILE CLIMATICE : ATINGEREA OBIECTIVULUI 
DE 2ºC 
Probe ştiinţifice incontestabile demonstreaz ă că este imperativ ă adoptarea unor 
măsuri pentru a face fa ţă schimbărilor climatice. Studii recente, precum Raportul 
Stern, reamintesc costurile enorme ale absen ţei acţiunii. Aceste cost uri sunt de ordin 
economic, dar şi social şi de mediu. Ele vor fi resim ţite mai ales de s ăraci, atât în 
ţările în curs de dezvoltare, cât şi în cele dezvoltate. Absen ţa acţiunii va avea 
implicaţii grave în ceea ce prive şte securitatea local ă şi globală. Majoritatea solu ţiilor 
este deja disponibil ă, dar guvernele trebuie s ă adopte noi strategii de punere în 
aplicare a acestor solu ţii. Pe lâng ă faptul că această acţiune este u şor de administrat 
din punct de vedere al costului s ău economic, abordarea provoc ărilor legate de 
schimbările climatice aduce şi alte avantaje considerabile. 
Obiectivul UE este acela de a limita cre şterea temperaturii medii globale la mai pu ţin 
de 2°C în compara ţie cu nivelurile din perioada preindustrial ă. Aceasta va limita 
impactul schimb ării climatice şi probabilitatea unor perturb ări ireversibile şi masive 
ale ecosistemului global. Consiliul a constatat c ă acest fapt va necesita o men ţinere a 
concentra ţiilor atmosferice ale GES la un nivel sub 550 ppmv CO2 eq. Prin 
stabilizarea concentra ţiilor pe termen lung la aproximativ 450 ppmv CO2 eq. exist ă o 
şansă de 50% de a reu şi. Aceasta presupune atingerea unui  apogeu în emisiile totale 
de GES pân ă în 2025, iar apoi o sc ădere de pân ă la 50% pân ă în 2050 fa ţă de 
nivelurile din 1990. Consiliul a fost de acord c ă ţările dezvoltate trebuie s ă continue 
să ia iniţiative în vederea reducerii emisiilor lor cu 15 - 30% pân ă în 2020. 
 
RO 4   RO Parlamentul European a propus un obiectiv UE de reducere cu 30% a CO2 pentru 
2020 şi cu 60-80% pentru 2050. 
Această comunicare identific ă opţiuni pentru m ăsuri eficiente şi realiste pe teritoriul 
UE şi pe plan global, care vo r permite atingerea obiect ivului de 2ºC. Evolu ţia 
emisiilor de GES expus ă în evaluarea impactului reprezint ă un scenariu rentabil de 
atingere a obiectivului  de 2ºC. Aceasta sus ţine un obiectiv de reducere cu 30% a 
emisiilor pentru ţările dezvoltate pân ă în 2020 fa ţă de nivelurile emisiilor din 1990. 
De asemenea, acest fapt arat ă că reducerile emisiilor de gaze cu efect de ser ă doar de 
către ţările dezvoltate nu vor fi  suficiente. Se consider ă că emisiile ţărilor în curs de 
dezvoltare vor dep ăşi până în 2020 pe cele ale ţărilor dezvoltate, ceea ce va 
contracara orice reducere posibil ă în ţările dezvoltate dup ă acea dată. În consecin ţă, 
măsurile de ac ţiune eficient ă cu privire la schimb ările climatice solicit ă o creştere 
redusă a emisiilor de GES ale ţărilor în curs de dezvoltare şi contracararea emisiilor 
ce rezultă din defrişări. De asemenea, o politic ă forestieră viabilă şi eficientă sporeşte 
contribuţia adusă de domeniul silviculturii la reducerile globale de concentra ţii de 
GES. 
3. C OSTURILE INAC ŢIUNII ŞI ALE AC ŢIUNII  
Comunicarea Comisiei din 2005 „Câştigarea luptei împotriva schimb ărilor climatice 
globale”  a demonstrat c ă avantajele provenite din limitarea schimb ărilor climatice 
sunt mult mai importante decât costurile ac ţiunii. Cercet ările recente confirm ă gama 
largă a impacturilor schimb ărilor climatice, inclusiv asupr a agriculturii, pescuitului, 
deşertificării, biodiversit ăţii, resurselor de ap ă, mortalit ăţii asociate cu c ăldura şi 
frigul, zonelor de coast ă şi asupra daunelor pr ovocate de inunda ţii.  
Este probabil ca impacturile schimb ărilor climatice s ă fie repartizate în mod inegal. 
Unele regiuni din UE vor avea de suferit în mod dispropor ţionat. De exemplu, în 
sudul Europei se a şteaptă ca schimb ările climatice s ă provoace o sc ădere a 
productivit ăţii recoltelor, o cre ştere a mortalit ăţii survenite din cauza c ăldurii, 
precum şi un impact negativ asupra condi ţiilor turistice în perioada estival ă.  
Raportul Stern stabile şte că schimbările climatice sunt rezultatul celui mai mare e şec 
de piaţă cu care s-a confruntat vreodat ă omenirea.Nereu şita de a include costurile 
schimbării climatice în pre ţurile pieţei care ghideaz ă comportamentul economic 
produce costuri economice şi sociale uria şe. Costurile inac ţiunii, estimate de 
Raportul Stern la 5 pân ă la 20 % din PIB-ul global, vor fi suportate în mod 
dispropor ţionat de cele mai s ărace ţări, cu cea mai slab ă capacitate de adaptare, 
agravând impactul pe pl an social al schimb ărilor climatice. 
Până în 2030, se anticipeaz ă că PIB-ul global va fi aproape dublu fa ţă de cel din 
2005. Cre şterea în cadrul PIB-ului a ponderii emi ţătorilor principali din statele în 
curs de dezvoltare va r ămâne superioar ă celei din ţările dezvoltate. Evaluarea 
impactului demonstreaz ă că acţiunea global ă cu privire la schimb ările climatice este 
compatibil ă integral cu cre şterea global ă susţinută. Investiţiile într-o economie cu un 
nivel redus de carbon vor n ecesita aproximativ 0,5% din PIB-ul global în perioada 
2013- 2030. Aceasta va reduce cre şterea PIB-ului global cu doar 0,19% anual pân ă în 
2030, o frac ţiune din rata cre şterii PIB-ului global preconizat ă la 2,8%. Aceasta 
reprezintă o primă de asigurare care trebuie pl ătită, şi care va reduce considerabil 
 
RO 5   RO riscul pagubelor ireversib ile ce decurg din schimb ările climatice. Ceea ce conteaz ă 
cel mai mult este faptul c ă eforturile sunt extrem de exagerate, din moment ce nu se 
iau în considerare beneficiile privind s ănătatea, cre şterea securit ăţii energetice, şi 
reducerea pagubelor ce decu rg din evitarea schimb ărilor climatice. 
4. A VANTAJELE AC ŢIUNII , RELAŢIILE CU ALTE DOMENII DE ACTIVITATE  
Preţurile petrolului şi gazului s-au dublat în ultimii trei ani, ceea ce a antrenat şi 
creşterea preţului la energie electric ă. Se preconizeaz ă că preţurile energiei vor 
rămâne ridicate şi chiar vor cre şte în timp. Recentul Plan de ac ţiune privind eficien ţa 
energetică al Comisiei demonstreaz ă că există o nevoie economic ă clară de strategii 
de creştere a eficien ţei utilizării complete a resurselor, chiar şi fără a lua în 
considerare reducerile asociate ale emisiilor. 
Evaluarea impactului dovede şte că acţiunea UE de abordare a schimb ărilor climatice 
va spori considerabil securitatea energetic ă a UE. Pân ă în 2030 importurile de petrol 
şi de gaz se vor fi redus fi ecare cu aproximativ 20% în  raport cu statu-quo-ul. În 
consecinţă, integrarea schimb ărilor climatice şi a politicilor energetice va garanta 
consolidarea reciproc ă a acestora. 
Acţiunea privind schimb ările climatice are efecte şi asupra reducerii polu ării aerului. 
De exemplu, reducerea cu 10% a emisiilor de CO2 în UE pân ă în 2020 va aduce 
beneficii extrem de mari pentru s ănătate (estimate la 8 - 27 miliarde €). Din urmare, 
asemenea politici vor facilita atingerea obiectivelor strategiei UE privind poluarea aerului.  
Există beneficii asem ănătoare şi în alte ţări. Până în 2030, se consider ă că SUA, 
China şi India vor importa cel pu ţin 70% din petrolul lor. Se pot isca tensiuni 
geopolitice, cauzate de redu cerea resurselor. În acela şi timp, poluarea aerului se 
intensifică, îndeosebi în ţările în curs de dezvoltare. Reducerea emisiilor de gaze cu 
efect de ser ă (GES) va îmbun ătăţi securitatea energetic ă a acestora şi calitatea 
aerului. 
5. A
CŢIUNEA ÎN CADRUL UE 
(a) Definirea obiectivelor de reducere a emisiilor 
Există încă un mare poten ţial de reducere a emisiilor de GES în cadrul UE. Analiza 
strategică a UE privind energia propune m ăsuri care vor exploata o mare parte din 
acest poten ţial. În plus, m ăsurile adoptate în conformita te cu Programul european 
privind schimb ările climatice, precum şi alte politici care sunt puse în aplicare în 
prezent, vor continua s ă prezinte reduceri ale emisiilor dup ă 2012. 
UE poate atinge obiectivele privind schimb ările climatice doar prin promovarea unui 
acord interna ţional. Ac ţiunea intern ă a UE a demonstrat c ă este posibil ă reducerea 
emisiilor de GES, f ără ca aceasta s ă ameninţe creşterea economic ă, şi că tehnologiile 
şi instrumentele de politic ă necesare exist ă deja. UE va continua s ă întreprind ă 
acţiuni interne de lupt ă împotriva schimb ărilor climatice. Acest fapt va permite 
Uniunii să arate calea de urmat în negocierile interna ţionale. 
 
RO 6   RO Consiliul trebuie s ă decidă adoptarea propunerii de c ătre UE şi statele membre a unei 
reduceri cu 30% pân ă în 2020 a emisiilor de gaze cu efect de ser ă în ceea ce prive şte 
ţările dezvoltate, ca parte a unui acord interna ţional vizând limitarea schimb ărilor 
climatice globale la 2ºC peste nive lurile din perioada preindustrial ă. Înainte de 
încheierea unui acord interna ţional şi fără a aduce atingere pozi ţiei sale în negocierile 
internaţionale, este necesar ca UE s ă îşi asume deja un angajament ferm şi 
independent în vederea ob ţinerii unei reduceri de cel pu ţin 20% a emisiilor de GES 
până în 2020 fa ţă de 1990, cu ajutorul UE ETS, a altor politici privind schimb ările 
climatice, precum şi a unor m ăsuri în cadrul politicii ener getice. Prin aceasta, se va 
semnala industriei europene c ă va exista o cerere semnificativ ă de certificate de 
emisii dup ă 2012, şi se vor stimula investi ţiile în tehnologiile de reducere a emisiilor, 
precum şi alternativele cu nivel sc ăzut de carbon. 
(b) Acţiuni rezultând din politica energetic ă a UE  
În conformitate cu Analiza strategic ă a UE privind energia, urm ătoarele ac ţiuni 
concrete vor asigura un sistem energetic sigur, competitiv şi mai viabil, precum şi o 
reducere semnificativ ă a emisiilor de GES în cadrul UE pân ă în 2020: 
• Îmbunătăţirea eficien ţei energetice a UE cu 20% pân ă în 2020. 
• Creşterea ponderii energiei regenerabile pân ă la 20% pân ă în 2020. 
• Adoptarea unei politici de captare şi stocare geologic ă a carbonului care s ă fie 
sigură pentru mediu, inclusiv co nstruirea în Europa a dou ăsprezece centrale 
demonstrative de mare capacitate pân ă în 2015.  
(c) Consolidarea UE ETS  
45% din emisiile de CO2 ale UE sunt aco perite de schema UE ETS. Începând din 
2013 trebuie s ă fie acoperit ă o proporţie şi mai mare. În cadrul revizuirii schemei UE 
ETS, trebuie s ă fie analizate cel pu ţin următoarele op ţiuni de consolidare a rolului 
schemei: 
• Efectuarea de repartiz ări pentru mai mult de cinci ani în vederea ob ţinerii unei 
anumite previzibilit ăţi privind deciziile de investi ţii pe termen lung. 
• Extinderea schemei la alte gaze şi sectoare. 
• Recunoaşterea capt ării şi a stocării geologice a carbonului. 
• Armonizarea proceselor de repartizare în tre statele membre pentru a ajunge la o 
concurenţă loială în întreaga Europ ă, inclusiv printr-o utilizare mai r ăspândită a 
licitaţiilor. 
• Corelarea schemei UE ETS cu scheme obligatorii compatibile (de exemplu în 
California şi Australia).  
 
RO 7   RO (d) Limitarea emisiilor generate de sectorul transportului 
Emisiile din sectorul transportului în UE au continuat s ă crească, neutralizând o mare 
parte din reducerile realizate în sectorul de şeurilor, al industriei prelucr ătoare şi în cel 
energetic. În vederea abord ării problemei emisiilor din sectorul transportului: 
• Consiliul şi Parlamentul ar trebui s ă adopte propunerea Comisiei de includere a 
aviaţiei în UE ETS.  
• Consiliul ar trebui s ă adopte propunerea Comisiei priv ind corelarea impozitelor pe 
autovehicule cu nivelurile emisiilor de CO2.  
• Măsurile suplimentare de abordare a problemei emisiilor de CO2 de la automobile 
vor fi subliniate în urm ătoarea comunicare, astfel încât obiectivul de 120 g 
CO2/km s ă poată fi atins cu ajutorul unei abord ări exhaustive şi coerente pân ă în 
2012. Vor fi explorate şi opţiuni pentru reduceri suplimentare dup ă 2012.  
• Măsurile orientate asupra cererii, pr ecum cele subliniate în Cartea alb ă privind 
politica european ă din domeniul trans porturilor pentru 2010 şi revizuirea acesteia, 
trebuie să fie consolidate.  
• Emisiile de GES provenite din transportul rutier al m ărfurilor şi din transportul 
maritim trebuie s ă fie reduse pe viitor, ţinând cont de dimensiunea interna ţională. 
• Emisiile de CO2 pe parcursul întregului ciclu de via ţă în ceea ce prive şte 
combustibilii folosi ţi în transport trebuie reduse, inclusiv prin accelerarea 
dezvoltării biocombustibililor durabili şi, în special, a biocombustibililor din a 
doua genera ţie.  
(e) Reduceri ale emisiilor de GES în alte sectoare 
Clădiri reziden ţiale şi comerciale 
Utilizarea energiei în cl ădiri poate fi redus ă cu până la 30% prin extinderea sferei de 
aplicare a directivei  privind performan ţa energetic ă a clădirilor şi introducerea unor 
criterii de performan ţă din partea UE, promovând cl ădiri cu consum foarte mic de 
energie (fapt care conduce la  generalizarea acestora pân ă în 2015). Deoarece 
schimbările climatice vor afecta categorii le cele mai defavorizate ale societ ăţii, 
guvernele trebuie s ă aibă în vedere politici energetice speciale pentru locuin ţele 
sociale. 
Alte gaze, în afar ă de CO2 
În vederea abord ării emisiilor de GES care nu con ţin CO2, reprezentând 17% din 
emisiile UE, ar trebui s ă fie promovate m ăsuri care s ă cuprindă: 
• consolidarea punerii în aplicare a m ăsurilor conform Politicii agricole comune şi 
Planului de ac ţiune al UE pentru silvicultur ă în vederea reducerii emisiilor din 
agricultur ă în UE, şi a promov ării captării biologice a gazelor; 
 
RO 8   RO • stabilirea unor limite pentru emisiile de metan provenite de la motoarele cu gaz şi 
din produc ţia de cărbune, petrol şi gaz, sau includerea acestora în UE ETS; 
• restricţionarea suplimentar ă sau interzicerea gazelor fluorinate; 
• reducerea emisiilor de protoxid de azot din combustie, şi includerea celor 
provenite de la instala ţiile mari de ardere în UE ETS. 
(f) Cercetare şi dezvoltare tehnologic ă 
Conform celui de-al şaptelea Program-cadru al Comunit ăţii, bugetul al ocat cercet ării 
din domeniul mediului, al energiei şi al transportului s-a ridicat la 8,4 miliarde € în 
perioada 2007-2013. Aceste resurse trebuie utilizate din timp pentru a promova 
dezvoltarea tehnologiilor curate din sectorul energiei şi al transportului în vederea 
răspândirii cât mai rapide a acestora, precum şi pentru a spori cuno ştinţele privind 
schimbările climatice şi efectele acestora. Mai mult, buge tul pentru cercetare trebuie 
să crească din nou dup ă 2013, fapt care va fi refl ectat prin eforturi asem ănătoare pe 
plan naţional. Planul de ac ţiune strategic privind tehnologia energetic ă şi Planul de 
acţiune privind tehnologia de mediu trebuie s ă fie puse în aplicare integral, iar 
promovarea pe viitor a unor parteneria te public-privat va trebui încurajat ă. 
(g) Politica de coeziune 
Orientările strategice cu privire la coezi une, adoptate în octombrie 2006, promoveaz ă 
transportul şi energia durabil ă, precum şi tehnologiile de mediu şi eco-inovarea, prin 
acordarea unei asisten ţe financiare conform Fondurilor Structurale şi Fondului de 
Coeziune. Aceste m ăsuri ar trebui incluse în cadrul programelor opera ţionale.
 
RO 9   RO (h) Alte măsuri 
UE trebuie s ă examineze toate metodele posibile de reducere a emisiilor de GES şi 
de garantare a coeren ţei ecologice şi economice a m ăsurilor ce urmeaz ă să fie 
adoptate. Al doilea Raport al Grupului la nivel înalt privind competitivitatea, energia şi mediul, a men ţionat faptul c ă ar trebui s ă se analizeze
1 fezabilitatea tuturor 
măsurilor politice poten ţiale care pot furniza stimulentul necesar care s ă încurajeze 
partenerii comerciali ai UE s ă întreprind ă măsuri eficiente pentru reducerea emisiilor 
de gaze cu efect de ser ă.  
De asemenea, UE ar trebui s ă contribuie la cre şterea gradului de con ştientizare a 
publicului prin campanii de sensibilizare a opiniei publice cu privire la efectele schimbărilor climatice cauzate de ac ţiunile omului, precum şi angajarea publicului 
larg în procesul de re ducere a acestor efecte. 
6. 
ACŢIUNI LA NIVEL INTERNA ŢIONAL ÎN LUPTA GLOBAL Ă ÎMPOTRIVA SCHIMB ĂRILOR 
CLIMATICE  
Lupta împotriva schimb ărilor climatice poate fi câ ştigată doar printr-o ac ţiune la 
nivel mondial. Îns ă pentru a atinge obi ectivul de 2ºC, discu ţiile interna ţionale trebuie 
să depăşească retorica şi să se îndrepte spre negocieri cu privire la angajamente 
concrete. Un astfel de acord trebuie s ă ocupe un loc de prim rang în priorit ăţile 
internaţionale ale UE. Aceasta trebuie s ă se organizeze în a şa fel încât s ă prezinte o 
poziţie şi o politic ă unitare, precum şi o abordare conving ătoare şi consistent ă de-a 
lungul anilor în care acest efort va  fi necesar, astfel încât UE s ă-şi arate întreaga 
capacitate. Aceasta va necesita diferite me tode de lucru în termeni de coordonare şi 
acţiune interna ţională. 
Fundamentul stabilirii unui astfel de acord exist ă. În ţări precum SUA şi Australia, 
care nu au ratificat Protoc olul de la Kyoto, se con ştientizeaz ă din ce în ce mai mult 
pericolele schimb ărilor climatice, cee a ce a condus la ini ţiative regionale de reducere 
a emisiilor de GES. Activit ăţile comerciale, mai mult decâ t unele guverne, se înscriu 
într-o perspectiv ă pe termen lung şi devin un motor în l upta împotriva schimb ărilor 
climatice, solicitând adoptarea unui  cadru politic coerent, stabil şi eficient, care s ă 
orienteze deciziile de investi ţii. Majoritatea tehnologiilor  de reducere a emisiilor de 
GES exist ă deja sau se afl ă într-o etap ă avansată de pregătire şi pot reduce emisiile 
(vezi graficul 1). Este neces ar sprijinul din partea emi ţătorilor majori de gaze cu efect 
de seră pentru un acord pe termen lung în scopul asigur ării desfăşurării forţelor şi a 
progreselor viitoare ale acestora. 
                                                 
1 Revizuirea strategic ă a Comisiei privind politica energetic ă adoptată în acela şi timp cu prezenta 
comunicare se refer ă, de asemenea, la m ăsurile aferente în materie de politic ă comercial ă. 
 
RO 10   RO Tehnologii susceptibile de a reduce emis iile globale 
de CO2 privind combustia din sectorul energetic
222426283032343638
2005 2010 2015 2020 2025 2030Gt CO2-eqEficienţa
energetic ă
Înlocuirea
combustibililor
fosili
Energii
regenerabile
Energienucleară
Captarea şi
stocarea
carbonului
Emisii de CO2
rămase
 
Sursa: JRC-IPTS, POLES  
6.1. Ac ţiuni întreprinse de ţările dezvoltate 
Ţările dezvoltate sunt responsabile de 75% din acumularea actual ă a gazelor 
industriale cu efect de ser ă din atmosfer ă şi de 51% din acestea, dac ă includem şi 
defrişarea (mai ales în ţările în curs de dezvoltare). Aceste ţări au, de asemenea, 
capacitatea tehnologic ă şi financiar ă de a-şi reduce emisiile. În consecin ţă, ţările 
dezvoltate ar trebui s ă depună cel mai mare efort în urm ătorul deceniu. 
Chiar mai mult decât UE, aceste ţări dezvoltate, care nu au ra tificat Protocolul de la 
Kyoto, au un poten ţial semnificativ de reducere a emisiilor lor de GES. În vederea 
atingerii obiectivului de 2°C, şi ca parte a unui acord interna ţional pentru perioada de 
după 2012, ar trebui ca UE s ă propună ţărilor dezvoltate s ă se angajeze la o reducere 
de 30% a emisiilor lor pân ă în 2020, fa ţă de nivelurile din 1990. Schemele de 
comercializare a certificatelor de emisii vor reprezenta un instrument cheie în 
vederea garant ării faptului c ă ţările dezvoltate î şi pot realiza obiectivele în mod 
rentabil. Scheme precum UE ETS sunt ela borate în alte zone. Scheme comerciale 
naţionale la fel de ambi ţioase trebuie s ă fie corelate şi să diminueze costurile pe care 
le implică îndeplinirea obiectivelor. 
Cadrul pentru perioada de dup ă 2012 trebuie s ă cuprindă reguli obligatorii şi 
eficiente pentru monitorizarea şi consolidarea angajamentelor, astfel încât s ă existe 
convingerea c ă toate ţările vor respecta aceste reguli, şi că nu va mai exista nici un 
regres, aşa cum s-a observat recent.  
6.2. Ac ţiuni întreprinse în ţările în curs de dezvoltare 
În viitorul imediat, ţările dezvoltate trebuie s ă ia măsuri substan ţiale în vederea 
reducerii emisiilor lor. Datorit ă faptului c ă economiile şi emisiile ţărilor în curs de 
 
RO 11   RO dezvoltare cresc în termeni absolu ţi şi relativi, acestea vor fi responsabile în 2020, 
pentru mai mult de 50% din emisiil e globale (vezi graficul 2). Ac ţiunile viitoare 
întreprinse doar de ţările dezvoltate nu numai c ă îşi vor pierde eficacitatea, ci pur şi 
simplu nu vor fi suficiente, chiar dac ă emisiile lor urmau s ă fie reduse în mod drastic. 
În consecin ţă, este indispensabil ca ţările în curs de dezvoltare, îndeosebi economiile 
emergente majore, s ă înceapă să-şi reducă creşterea emisiilor cât mai curând posibil 
şi să-şi elimine emisiile în termeni absoluţi după 2020. Pe lâng ă acestea, este 
necesară realizarea unui efort major în vederea stop ării emisiilor rezultate în urma 
despăduririi. Acest lucru este întru totul realizabil, f ără a pune în pericol cre şterea 
economic ă şi reducerea s ărăciei. Creşterea economic ă este perfect compatibil ă cu 
abordarea problemei emisiilor de GES. Evaluarea impactului estimeaz ă că PIB-ul 
total al ţărilor în curs de dezvoltare „cu o politic ă în domeniul climei“ în 2020 va fi 
cu foarte pu ţin (1%) mai mic decât PIB-ul ţărilor „fără o politică privind schimb ările 
climatice“. În realitate, diferen ţa este aproape imperceptibil ă, probabil chiar negativ ă, 
deoarece nu ia în considerare avantajele ca re decurg din evitarea  prejudiciilor aduse 
de schimb ările climatice. În decursul aceleia şi perioade de timp, se preconizeaz ă 
dublarea PIB-ului în China şi India, precum şi o creştere de aproximativ 50% în 
Brazilia. Vom fi mai conving ători în eforturile noastre de a ajuta ţările în curs de 
dezvoltare s ă acţioneze, cu condi ţia ca toţi emiţătorii majori de gaze cu efect de ser ă 
din ţările dezvoltate s ă îşi reducă în mod considerabil emisiile.  
Graficul 2: Emisii de gaze cu efect de ser ă preconizate
(sectorul industriei, al energiei şi scenariul de „business as usual“)
0510152025
1990 2005 2020Gt CO2-eq
Ţări dezvoltate Ţări în curs de dezvoltare
 
Sursa: JRC-IPTS, POLES  
Multe ţări în curs de dezvolta re fac deja eforturi ca re au ca urmare reduceri 
semnificative în emisiile lor de  GES, prin politici care vizeaz ă preocup ările 
economice, de securitate sau de mediu la nivel local. Exist ă multe op ţiuni strategice 
pentru ţările în curs de dezvolta re, în care beneficiile dep ăşesc costurile. 
 
RO 12   RO • Abordarea productivit ăţii scăzute a utiliz ării energiei şi, prin urmare, reducerea 
preocupărilor crescânde privind costur ile din domeniul energiei şi securitatea 
energetică. 
• Politicile de energie regenerabil ă sunt adesea rentabile , inclusiv pentru 
satisfacerea nevoilor de electr icitate din zonele rurale. 
• Politicile privind calitatea aerului  contribuie la îmbun ătăţirea sănătăţii oamenilor. 
• Metanul  captat din gropile de gunoi, z ăcămintele de c ărbuni, deşeurile organice în 
descompunere şi din alte surse reprezint ă o sursă de energie ieftin ă. 
Astfel de politici pot fi consolidate prin sc himbul bunelor practici, atât în conceperea, 
cât şi în planificarea strategiilor şi în cooperarea tehnologic ă. Acest lucru va permite 
ţărilor în curs de dezvoltare s ă participe mai mult la eforturile globale de reducere a 
emisiilor . UE va continua şi va spori eforturile sale  de cooperare în aceast ă direcţie. 
Există numeroase op ţiuni de ac ţiune pentru viitor în ceea ce prive şte ţările în curs de 
dezvoltare. 
(a) O nouă abordare a Mecanismelor de dezvoltare curat ă (MDC) 
MDC elaborat în cadrul Protocolului  de la Kyoto trebuie simplificat şi extins. În 
prezent, MDC elibereaz ă credite pentru investi ţii în proiecte de reducere a emisiilor 
în ţările în curs de dezvoltare , care pot fi folosite de ţările dezvoltate în vederea 
atingerii obiectivelor lor, generând în fe lul acesta fluxuri considerabile de capital şi 
de tehnologie. Sfera de aplicare a MDC poate fi extins ă, astfel încât s ă acopere 
întregi sectoare na ţionale, generând credite pentru emisii, dac ă întregul sector 
naţional depăşeşte un standard de emis ie predefinit. Cu toat e acestea, un MDC extins 
poate func ţiona doar dac ă există o cerere mare de credite.  Acest lucru este posibil 
numai dac ă toate ţările dezvoltate î şi asumă obligaţii considerabile de reducere a 
emisiilor. 
(b) Un acces mai bun la finan ţări 
Investiţiile în noile posibilit ăţi de generare a energiei electrice în ţăr i l e  î n  c u r s  d e  
dezvoltare sunt prev ăzute să atingă o sumă mai mare de 130 de miliarde € anual, 
pentru a putea sus ţine creşterea economic ă. Marea majoritate a acestor resurse va fi 
generată chiar de principalele ţări în curs de dezvoltare. Aceste noi instala ţii vor 
exista timp de mai multe decenii şi vor determina nivelul emisiilor de GES dup ă 
2050. Acestea trebuie s ă fie ultramoderne, oferind astfel o oportunitate unic ă de 
reducere a emisiilor în ţările în curs de dezvoltare. 
Pentru a ob ţine o reducere important ă a emisiilor de CO2 în sectorul energetic, va fi 
nevoie de investi ţii suplimentare de aproximativ 25 de miliarde € pe an. Acest deficit 
nu poate fi acoperit nici de MDC, chiar dac ă sfera sa de aplicare s-ar extinde, a şa 
cum s-a men ţionat mai sus, neputând fi acoperit nici  prin ajutoare pentru dezvoltare. 
În schimb, va fi necesar ă o combina ţie a MDC-ului, a ajutoare lor pentru dezvoltare, a 
mecanismelor inovatoare de finan ţare (precum Fondul Global UE pentru Energii 
Regenerabile şi Eficienţă Energetic ă), a împrumuturilor cu ţintă precisă din partea 
unor institu ţii financiare interna ţionale şi a eforturilor din partea acelor ţări în curs de 
 
RO 13   RO dezvoltare care de ţin mijloacele necesare. Cu cât va  fi acoperit mai repede acest 
deficit, cu atât vor cre şte mai puţin emisiile ţărilor în curs de dezvoltare.  
(c) Abordări sectoriale 
O altă opţiune o constituie in troducerea unui comer ţ cu emisii în toate sectoarele la 
nivel de companii, în sectoarele în care exist ă posibilitatea de monitorizare a 
emisiilor şi de asigurare a respect ării normelor, în special în ceea ce prive şte 
sectoarele mari consumatoare de energi e, precum producerea de energie electric ă, 
sectorul aluminiului, fierului, o ţelului, cimentului, rafin ăriile, fabricarea pastei şi a 
hârtiei, majoritatea dintre acestea fiind expus ă concuren ţei interna ţionale. Astfel de 
planuri de ac ţiune pot fi atât globale, cât şi naţionale; la nivel na ţional, planurile de 
acţiune din ţările în curs de dezvoltare ar trebui s ă fie corelate cu cele din ţările 
dezvoltate, consolidându-se progresiv obiectivele pentru fiecare sector acoperit pân ă 
când acestea se aliniaz ă celor stabilite în ţările dezvoltate. Aceasta va limita, de 
asemenea, transferul instala ţiilor care provoac ă emisii cu concentra ţii mari din ţările 
în care exist ă asemenea angajamente de reducere spre ţări care nu sunt supuse unor 
astfel de angajamente. 
(d) Limite cuantificate de emisii  
Ţările care ating un nive l de dezvoltare asem ănător celui din ţările dezvoltate trebuie 
să adopte angajamente de reduc ere, în conformitate cu nivelul de dezvoltare al 
respectivei ţări, cu emisiile pe cap de locuitor, cu poten ţialul său de reducere a 
emisiilor şi cu capacitatea sa tehnic ă şi financiar ă de punere în aplicare a viitoarelor 
măsuri de limitare şi reducere a emisiilor. 
(e) Niciun angajament pentru ţările cel mai pu ţin dezvoltate 
Ţările cel mai pu ţin dezvoltate vor avea de suferit în mod dispropor ţionat în urma 
impactului schimb ărilor climatice. Datorit ă nivelului sc ăzut al emisiilor lor de GES, 
acestea nu trebuie s ă fie supuse unor reduceri obligatorii ale emisiilor. UE î şi va spori 
cooperarea cu ţările cel mai pu ţin dezvoltate pentru a le ajuta s ă facă faţă 
provocărilor climatice, şi anume prin m ăsuri de consolidare a siguran ţei alimentare, a 
capacităţii de control al schimb ărilor climatice, a gestion ării riscului rezultat din 
catastrofe, a nivelului de preg ătire, precum şi a reacţiilor în faţa calamităţilor. În timp 
ce va fi necesar ă acordarea unui ajutor pentru dezvoltare în vederea integr ării 
preocupărilor referitoare la schimb ările climatice, va fi nevoie, de asemenea, şi de un 
sprijin suplimentar care s ă le permit ă celor mai vulnerab ile dintre aceste ţări să se 
adapteze la schimb ările climatice. Atât UE cât şi alte ţări trebuie s ă îşi acorde 
sprijinul pentru a permite acestor ţări să aibă un acces mai bun la MDC. 
6.3. Elemente suplimentare 
Un viitor acord interna ţional trebuie s ă abordeze şi următoarele aspecte: 
• Progresul tehnologic necesit ă existenţa unei cercetări interna ţionale şi a unei 
cooperări tehnologice . Ar trebui ca UE s ă-şi sporeasc ă în mod considerabil 
cooperarea sa în aceste domenii cu ţările terţe. Aceasta va include stabilirea unor 
proiecte tehnologice demonstrative la scar ă largă în principalele ţăr i  î n  c u r s  d e  
dezvoltare, în special în ceea ce prive şte captarea şi stocarea geologic ă a 
 
RO 14   RO carbonului. Cooperarea pe plan interna ţional în domeniul cercet ării ar trebui s ă 
sprijine, de asemenea, cuantificarea efectelor schimb ărilor climatice la nivel 
regional şi local, precum şi elaborarea unor strategii adecvate de adaptare şi de 
atenuare a acestora. De asemenea, ar trebui s ă abordeze, printre altele, 
interacţiunile dintre oceane şi schimbările climatice. 
• Emisiile rezultând din pierderea net ă a zonelor împ ădurite trebuie s ă înceteze 
complet în urm ătoarele dou ă decenii şi să fie neutralizate dup ă această perioadă. 
Opţiunile de abordare  a problemei desp ăduririi includ politici forestiere interne şi 
internaţionale eficiente, combinate cu stim ulente economice. Proiecte-pilot la 
scară largă vor fi necesare în curând în vederea explor ării unor abord ări eficiente, 
care să combine ac ţiunea pe plan na ţional cu sprijinul interna ţional.  
• Viitorul acord global privind schimb ările climatice va trebui s ă cuprindă măsuri 
de sprijin în favoarea ţărilor cu dificult ăţi de adaptare la consecin ţele inevitabile 
ale schimb ărilor climatice. Deciziile privind investi ţiile publice şi private trebuie 
să ţină cont de necesitatea de adaptare  la efectele pe care schimb ările climatice le 
presupun. Pe baza punerii în aplicare a Planului de ac ţiune al UE privind 
schimbările climatice şi dezvoltarea, care urmeaz ă să fie reexaminat în 2007, UE 
ar trebui s ă sprijine formarea unei alian ţe cu ţările în curs de dezvoltare în 
domeniul adapt ării la schimb ările climatice şi al atenuării acestora.  
• Un acord interna ţional cu privire la standardele de eficien ţă energetic ă implicând 
principalele ţări producătoare de aparatur ă va facilita accesul la pie ţe, contribuind 
şi la reducerea emisiilor de GES.