DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI REZUMATUL EVALUĂRII IMPACTULUI /* SWD/2013/0496 final */





1. Introducere În ultimele două decenii, stagiile au devenit o formă importantă de intrare pe piața muncii pentru tineri[1]. Deși sunt din ce în ce mai mult o caracteristică standard a piețelor locurilor de muncă, răspândirea lor a fost însoțită de creșterea preocupărilor cu privire la conținutul educațional și la condițiile de muncă pe care le asigură. Pentru a facilita efectiv accesul la un loc de muncă, stagiile trebuie să ofere conținut educațional de calitate, condiții de muncă adecvate și nu ar trebui să fie un substitut ieftin pentru locurile de muncă obișnuite. În urma unor solicitări repetate din partea Parlamentului European[2] și a Consiliului European[3], Comisia a lansat, anul trecut, consultări cu partenerii sociali și a anunțat că va prezenta un Cadru de calitate pentru stagii (CCS) până la sfârșitul anului 2012[4]. Evaluarea impactului urmărește să identifice și să analizeze opțiunile de politică care ar putea crește ponderea stagiilor de calitate, în special prin oferirea unor standarde pentru cele mai bune practici și prin descurajarea stagiilor necorespunzătoare calitativ. Evaluarea impactului se bazează pe documentul analitic prezentat de Comisie în decembrie 2012, în contextul consultării partenerilor sociali[5] privind un CCS. Ea adaugă date anterior nedisponibile privind numărul și calitatea stagiilor, oferă noi dovezi care indică existența unei relații între problemele de calitate și perspectivele mai slabe de angajare ale stagiarilor în cauză și prezintă propuneri privind un CCS care să sporească efectiv șansele de obținere a unui loc de muncă de către stagiari. Noi propuneri privind transparența au ca scop facilitarea deosebirii de către tineri a stagiilor de calitate de cele necorespunzătoare calitativ. 2. Consultări și punctele de vedere ale părților interesate cu privire la principalele probleme care afectează stagiile Consultarea publică Comisia s-a consultat cu o largă serie de părți interesate privind problemele legate de stagii și găsirea unor posibile soluții. Rezultatele acestor consultări au fost amplu raportate în documentul de analiză menționat anterior. În consultările publice din 2012, sindicatele, ONG-urile, organizațiile de tineret, instituțiile de învățământ și cei mai mulți respondenți individuali au sprijinit, în general, o inițiativă din partea Comisiei. Cu toate că organizațiile patronale, camerele de comerț și statele membre au sprijinit inițiativa în general, ele au menționat adesea necesitatea de a păstra cadrul suficient de flexibil pentru a se ține seama de diversitatea practicilor naționale. În ceea ce privește elementele de inclus într-un viitor CCS, cei mai mulți respondenți au fost de acord cu analiza Comisiei (contracte de stagiu, obiective și conținut clare, durata plasării, securitate socială/remunerație adecvate, etc.). Întreprinderile și unele organizații patronale au susținut că remunerarea și aspectele de protecție socială nu intră în sfera de competență a UE. Consultarea partenerilor sociali O consultare în două etape a partenerilor sociali privind inițiativa CCS a avut loc în perioada octombrie 2012 – februarie 2013. Partenerii sociali ai UE nu au inițiat negocieri privind un posibil acord în temeiul articolului 154 din TFUE; prin urmare, Comisia a decis să prezinte inițiativa sa proprie, ținând cont de punctele de vedere exprimate în cursul consultării. Cadrul de acțiuni al partenerilor sociali europeni privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor (iunie 2013) a notat intenția Comisiei de a elabora o propunere de Recomandare a Consiliului privind un CCS european. După o consultare în 2012 a IMM-urilor prin intermediul UEAPME, un sondaj în rândul IMM-urilor a fost realizat între martie și iunie 2013 pentru a analiza calitatea stagiilor în IMM-uri (din perspectiva angajatorilor), precum și costurile cu conformarea aferente potențialelor măsuri CCS. 3. Definirea problemei 3.1. Cadrul de reglementare Studiul privind stagiile cartografiază cadrul de reglementare pentru stagii și subliniază că acesta variază în mod considerabil atât între diferitele tipuri de stagii, cât și de la un stat membru la altul. La o extremă, Franța reglementează toate tipurile de stagii, în timp ce în țări precum Bulgaria și Regatul Unit nu există niciun cadru juridic specific pentru stagiari. Mai puțin de jumătate din statele membre au dispoziții privind durata, remunerația sau protecția socială. În 11 state membre există încă obstacolele juridice și administrative pentru stagiarii care provin din alt stat membru, ceea ce împiedică dezvoltarea unor stagii transnaționale. La un nivel mai general, nu există încă standarde convenite la nivel internațional privind caracteristicile pe care stagiile ar trebui să le aibă pentru a fi considerate de bună calitate. 3.2. Definirea problemei Atât consultarea publică, cât și studiul privind stagiile semnalează o serie de probleme care afectează în prezent stagiile în UE. Există două categorii principale de probleme în care UE ar putea interveni: conținutul educațional insuficient și condițiile de muncă nesatisfăcătoare. 1) Problema conținutului educațional reiese din reclamațiile potrivit cărora stagiarilor li se încredințează sarcini neînsemnate în loc să beneficieze de instruire semnificativă. Aceasta nu este numai o chestiune de etică — în cazul în care prea multe stagii oferă instruire nesemnificativă, ele pot dobândi o reputație proastă, care le subminează eficacitatea în facilitarea tranziției tinerilor de la școală la locul de muncă. 2) Problema condițiilor de muncă reiese din reclamațiile privind orarele de lucru prelungite, lipsa de asigurări de sănătate și de siguranță sau riscurile profesionale, lipsa de claritate în ceea ce privește normele și reglementările aplicabile, egalitatea de tratament, etc. În restul analizei, definim ca necorespunzătoare calitativ acele stagii care sunt nesatisfăcătoare în ceea ce privește fie conținutul educațional, fie condițiile de muncă. În plus față de aceste două probleme, părțile interesate au evidențiat faptul că un mare număr de stagii nu sunt remunerate sau oferă indemnizații care nu acoperă cheltuielile de întreținere de bază ale stagiarilor. Aceasta creează o problemă de inegalitate de acces[6]. În plus, faptul că un număr tot mai mare de stagii sunt neremunerate ar putea crea o tendință în piața muncii, prin care angajatorii să înlocuiască lucrătorii remunerați cu stagiari[7]. Problema remunerației sau a indemnizației în sine nu va fi abordată la nivelul UE din motive de subsidiaritate. În plus, o mai mare transparență ar permite pieței forței de muncă să funcționeze mai eficient. În timp ce se pare că nu există nicio reclamație privind numărul mic de stagii la nivel național, există un număr mic de stagii transnaționale. Aceasta pare să fie o oportunitate importantă ratată pentru a reduce șomajul în rândul tinerilor prin mobilitate, întrucât stagiile transnaționale ar putea fi un factor esențial de facilitare a obținerii unui loc de muncă în străinătate, iar multe locuri de muncă vacante nu pot fi ocupate pe piețele forței de muncă locale. Cât de frecvente sunt problemele de calitate? A fost realizat un sondaj Eurobarometru, implicând 13 000 de persoane din UE și Croația, cu privire la experiența lor în ceea ce privește stagiile. Răspunsurile au făcut posibilă cuantificarea principalelor elemente de calitate identificate în studiul privind stagiile. Sondajul a constatat că, în timp ce majoritatea stagiilor au fost satisfăcătoare din punct de vedere calitativ, o minoritate semnificativă nu au fost satisfăcătoare. Mai exact, 18 % dintre stagii a fost raportate ca având conținut educațional insuficient, în timp ce în unul din patru cazuri condițiile de muncă (cu excepția remunerației) nu erau comparabile cu cele ale angajaților obișnuiți în ceea ce privește orarul de lucru, condițiile pentru concediu, etc. În ansamblu, 30 % dintre stagii s-au dovedit a fi deficiente în ceea ce privește conținutul educațional sau condițiile de muncă. S-a constatat că, adesea, stagiile sunt nesatisfăcătoare în ambele privințe[8]. În ceea ce privește stagiile transnaționale, doar 9 % din totalul stagiilor se desfășoară într-o altă țară. Incertitudinea privind condițiile din străinătate joacă un rol important în stânjenirea dezvoltării pieței stagiilor transnaționale: în conformitate cu sondajul Eurobarometru, 38 % dintre cei care nu au urmat un stagiu în străinătate, dar le-ar fi plăcut să o facă, au indicat că lipsa informațiilor a fost obstacolul principal. Analizele econometrice ale rezultatelor Eurobarometrului au constatat că cei care au urmat un stagiu necorespunzător calitativ au șanse semnificativ mai mici de a găsi un loc de muncă după stagiu. Stagiile de calitate nu înseamnă doar șanse mai mari de a primi o ofertă de contract de muncă la aceeași organizație, dar sunt asociate și cu un risc mai mic de șomaj ulterior. Datele confirmă legătura dintre calitate și intenția de a angaja. Stagiile de cea mai bună calitate sunt tipic oferite de organizațiile gazdă care doresc să angajeze personal. De asemenea, ele explică corelația puternică între calitate și remunerație — remunerația indică faptul că organizația gazdă este dispusă să „facă eforturi suplimentare”. 3.3. Factorii determinanți ai problemei Cauzele existenței stagiilor necorespunzătoare calitativ se află atât la nivelul ofertei, cât și al cererii. La nivelul ofertei, organizația gazdă oferă stagii necorespunzătoare calitativ deoarece nu știe cum să le asigure calitatea (calitate slabă neintenționată); pe de altă parte, oferirea de stagii necorespunzătoare calitativ poate fi intenționată și poate fi consecința unei strategii de maximizare a profitului aplicată în mod conștient. Factorii determinanți ai problemei diferă de la caz la caz. În ceea ce privește calitatea slabă neintenționată, rezultatele sondajului efectuat în rândul IMM-urilor arată în mod consecvent că multe dintre acestea nu aplică elementele de calitate identificate în studiul privind stagiile și, totuși, marea lor majoritate declară că aplicare lor nu ar fi o problemă. Este imposibil să se măsoare cu exactitate proporția stagiilor necorespunzătoare calitativ neintenționate dar, pe baza rezultatelor sondajului efectuat în rândul IMM-urilor, am putea să o cuantificăm la o valoare situată între 20 % și 35 % dintre stagiile insuficiente în ceea ce privește conținutul educațional. În ceea ce privește cererea, principalul motiv pentru care candidații se orientează către stagii necorespunzătoare calitativ este lipsa de transparență (asimetria informațiilor). Calitatea unui stagiu este dificil de evaluat înainte de a începe și, odată început, stagiarul nu are nici posibilitatea, nici interesul să formuleze o reclamație. Prin urmare, piața stagiilor poate fi descrisă ca fiind caracterizată de un echilibru, în care o anumită parte dintre stagii este necorespunzătoare calitativ. 4. Temeiul juridic și subsidiaritatea Temeiul juridic Temeiul juridic pentru această inițiativă este articolul 153 din TFUE, care prevede că Uniunea susține și completează activitățile statelor membre, printre altele, în domeniul condițiilor de muncă, al securității sociale și al protecției sociale a lucrătorilor, precum și în domeniul integrării persoanelor excluse de pe piața forței de muncă și al combaterii excluziunii sociale. Subsidiaritatea În ceea ce privește avantajele standardizării, o soluție la nivelul UE ar prezenta mai multe avantaje: · Orientările privind calitatea adoptate sau propuse de către diverse organisme din diverse țări par destul de asemănătoare. Principalele diferențe sunt remunerația și prezența anumitor elemente cu caracter obligator, cum sunt limitările referitoare la stagiile succesive, care sunt de obicei absente din informațiile puse la dispoziție în mod voluntar. Aceasta sugerează faptul că nu există o necesitate stringentă de a adapta standardele de calitate la condițiile locale. · În al doilea rând, o soluție la nivelul UE ar avea efecte benefice în ceea ce privește mobilitatea stagiarilor. Tinerilor le-ar fi mai ușor să accepte un stagiu în altă țară în cazul în care practicile sau normele standard existente le-ar permite să înțeleagă în mod clar la ce să se aștepte. · În al treilea rând, experiența arată că, având în vedere problemele de coordonare, definirea unor standarde de calitate recunoscute la nivel internațional ar putea fi mai rapidă dacă instituțiile supranaționale ar adopta un rol de coordonare și sprijin. UE se află în cea mai bună poziție pentru a juca acest rol, întrucât se pare că inițiativele de elaborare a unor standarde de calitate internaționale sunt puține sau chiar inexistente. Statele membre ar putea, în mod independent, să adopte măsuri în vederea îmbunătățirii calității stagiilor. Totuși, în practică, ele au solicitat în mod repetat Comisiei să adopte un CCS (de exemplu, a se vede concluziile a trei Consilii Europene recente: decembrie 2012, februarie 2013 și iunie 2013). Într-o situație în care cadrele de reglementare diverg, ar fi utilă o înțelegere comună a ceea înseamnă un stagiu și care sunt standardele sale minime. Aceasta ar contribui la modelarea politicilor statelor membre și a demersurilor de reglementare. În acest mod, UE ar putea oferi sprijin concret statelor membre în implementarea orientării nr. 8 privind ocuparea forței de muncă din cadrul strategiei Europa 2020, în particular prin „aplicarea unor sisteme pentru a ajuta noii absolvenți să-și găsească un prim loc de muncă sau să-și continue studiile sau formarea, inclusiv uceniciile, și pentru a interveni rapid atunci când tinerii devin șomeri.” Aceasta ar elimina un obstacol important din calea mobilității transfrontaliere — lipsa informațiilor în domeniul puternicei fragmentări a cadrului de reglementare — iar recomandările ar ajuta la acordarea sprijinului oferit prin ERASMUS+. 5. Obiective de politică Obiectivele generale ale unei inițiative în acest domeniu sunt următoarele: (1) îmbunătățirea calității stagiilor, pentru a spori contribuția acestora la succesul tranziției de la procesul de învățământ la activitatea în câmpul muncii; (2) reducerea discrepanțelor de pe piața europeană a muncii, prin promovarea stagiilor transnaționale. În vederea atingerii acestor obiective generale, au fost stabilite următoarele obiective specifice: (1) creșterea proporției de stagii de calitate; (2) descurajarea practicilor abuzive, menținând, în același timp, la un nivel acceptabil costurile de conformare ale organizațiilor gazdă (OG); (3) oferirea mai multor informații despre stagiile transnaționale și facilitarea accesului la ele. Obiectivele operaționale sunt: (1) oferirea unui cadru și a unor standarde/orientări pe care statele membre, OG, partenerii sociali sau alte entități pot să le utilizeze ca referință pentru acțiunile menite să stimuleze dezvoltarea stagiilor de calitate și să faciliteze stagiile transnaționale; (2) asigurarea adoptării efective a acestui cadru și a acestor standarde sau orientări sub forma unor instrumente de politică ale UE, în special Inițiativa privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor (Youth Employment Initiative – YEI), procesul Semestrului european și programele financiare ale UE. 6. Coerența politicilor și contribuția la îndeplinirea obiectivelor strategiei Europa 2020 În 2010, prin inițiativa emblematică „Tineretul în mișcare” din cadrul strategiei Europa 2020, s-a anunțat intenția Comisiei de a propune un cadru de calitate pentru stagii. Inițiativa privind oportunitățile pentru tineri din 2011 și Pachetul privind ocuparea forței de muncă, precum și Pachetul privind integrarea tinerilor pe piața muncii din 2012, au confirmat acest angajament. Stagiile de calitate sunt, de asemenea, o parte integrantă a conceptului Garanția pentru tineret și, prin urmare, dezvoltarea lor este un obiectiv principal al Inițiativei privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor din 2013. Orientările privind stagiile par deosebit de utile pentru țările cu puțină experiență sau tradiție în a lucra în parteneriat cu societățile comerciale. Un CCS ar ajuta Comisia să monitorizeze progresele înregistrate cu privire la recomandările de mai sus și să sugereze statelor membre acțiuni suplimentare, în cazul în care acestea sunt necesare. În plus, o soluție standardizată la nivelul UE va sprijini extinderea EURES la ucenicii și stagii, astfel cum s-a solicitat în concluziile Consiliului European din 28/29 iunie 2012. În mod similar, cerințele privind calitatea stagiilor sunt necesare pentru a asigura eficacitatea stagiilor oferite în contextul Garanției pentru tineret (a se vedea Recomandarea Consiliului din 22 aprilie 2013). 7. Opțiuni de politică Tabel 1 Sinteză a opțiunilor Numărul opțiunii || Denumire || Tip || Descriere succintă 0 || Situație actuală || - || Fără modificări ale politicilor 1 || Site de internet cu informații || Informații || Crearea unui site de internet cu informații pentru stagiari conținând toate reglementările și tipurile de stagii din fiecare stat membru 2 || Etichetă de calitate voluntară || Informații || Etichetă de calitate pentru stagii pe o bază complet voluntară 3a || Recomandarea Consiliului privind un Cadru de calitate „de bază” pentru stagii (CCS „de bază”) || Orientare || Un acord de stagiu ar urma să fie semnat între stagiar și OG. Acordul ar urma să includă informații privind obiectivele, conținutul educațional și monitorizarea, durata, remunerația sau indemnizația, precum și privind asigurările sociale. 3b || Recomandarea Consiliului privind un CCS în condiții de transparență sporită (CCS + transparență) || Orientare || Informații privind remunerația/indemnizația în anunțul de post vacant + cerințe de transparență privind politica de angajare pentru stagiile neremunerate 4 || Directiva privind un CCS + transparență sporită || Regulament || Aceleași ca la 3b, dar sub forma unei directive 8. Evaluarea impactului 8.1. Opțiunea 0 — Situație actuală Analizând evoluțiile din prezent, se observă că progresele în direcția dezvoltării și adoptării spontane a unor standarde de calitate la nivelul UE sau la nivel global sunt limitate. Inițiativele statelor membre sunt puține și, deși există o Cartă europeană a calității stagiilor și uceniciilor, ea a fost întocmită de către organizațiile de tineret în cadrul Forumului European al Tineretului, iar acceptarea ei de către societățile comerciale este limitată. În absența altor inițiative naționale sau a unor inițiative internaționale acceptate pe scară mai largă de a spori calitatea stagiilor, este posibil ca proporția generală a stagiilor necorespunzătoare calitativ să crească din cauza efectelor crizei sau, în cel mai bun caz, să rămână constantă. 8.2. Opțiunea 1 — Site de internet cu informații Opțiunea 1 constă în crearea unui site de internet cu informații complete, detaliate și actualizate în mod regulat privind normele și reglementările aplicabile tuturor tipurilor de stagii, în fiecare stat membru. Site-ul de internet, care este posibil să fie creat în cadrul portalului EURES, ar urma să includă linkuri către autoritățile relevante din statele membre. Acest instrument abordează un aspect al problemei lipsei de informații și anume, lipsa de informații generale privind reglementările naționale existente. Cu toate acestea, el nu oferă nici vreo informație privind calitatea anumitor stagii disponibile, nici stimulente reale destinate OG pentru a îmbunătăți calitatea stagiilor oferite de ele. Prin urmare, impactul acestei opțiuni asupra calității stagiilor este pozitiv dar modest, întrucât s-a dovedit că o mai bună cunoaștere a drepturilor are o eficacitate limitată în cazul stagiilor efectuate la nivel național. Ea ar putea avea un impact mai puternic asupra stimulării stagiilor transnaționale, din cauza dificultății mai mari de a găsi informații privind alte țări. În ansamblu, această măsură poate fi utilizată pentru a completa alte soluții, mai degrabă decât pentru a fi utilizată ca singură opțiune. În timp ce această opțiune are o eficacitate și o eficiență limitate (întrucât este improbabil că va schimba echilibrul dintre stagiile necorespunzătoare calitativ și cele de calitate), ea răspunde obiectivului privind mobilitatea. 8.3. Opțiunea 2 — Etichetă de calitate voluntară Opțiunea 2 constă în înființarea unei etichete de calitate la nivelul UE prin care să se certifice faptul că OG care o solicită în mod voluntar aplică anumite standarde de calitate. Criteriile de acordare a etichetei de calitate ar putea varia în mod semnificativ de la o țară la alta sau de la un sector la altul, iar, ca alternativă, s-ar putea încerca definirea unor criterii similare sau chiar identice pentru întreaga UE. Principiile referitoare la calitate ar putea fi elaborate în cooperare cu partenerii sociali, specificându-se standarde minime pentru formatul stagiului, conținutul său educațional și condițiile de muncă aferente. Prin angajamentul de a respecta în mod voluntar principiile, OG ar putea să se prezinte ca fiind „corecte cu stagiarii” sau o exprimare similară. Eticheta de calitate ar putea include, de asemenea, angajamente în materie de remunerare și de securitate socială. Această abordare fără caracter de reglementare are meritul de a încuraja și de a ghida OG prin furnizarea unei referințe pentru standardele de calitate, în timp ce natura ei voluntară asigură faptul că sarcina de conformare a OG ar rămâne acceptabilă. Această opțiune ar putea, de asemenea, să stimuleze stagiile transnaționale. Principalul dezavantaj al acestei opțiuni constă în riscul ca un număr mic de organizații să solicite eticheta, în condițiile în care cererea de stagii depășește cu mult oferta. Rata adoptării actualelor exemple de etichete de calitate este în prezent extrem de mică: în Italia, doar câteva societăți comerciale au solicitat o astfel de etichetă, reprezentând o rată de adopție de aproximativ 1 la 10 000. Situația nu pare să fie diferită în alte părți; prin urmare, această opțiune pare că este ineficace. În ansamblu, în ceea ce privește eficacitatea această opțiune ar trebui să ajute la dezvoltarea stagiilor transnaționale, dar este improbabil că va modifica echilibrul dintre stagiile necorespunzătoare calitativ și cele de calitate. Pe de altă parte, opțiunea poate fi considerată eficientă având în vedere nivelul relativ mic al costurilor. 8.4. Opțiunea 3 — Recomandarea Consiliului privind un Cadru de calitate pentru stagii Această măsură ar consta într-o propunere a Comisiei de Recomandare a Consiliului privind un Cadru de calitate pentru stagii (CCS) care să fie transpusă de statele membre în practica națională și/sau în sistemul juridic național. Recomandarea ar solicita statelor membre să se asigure că un acord de stagiu realizat în scris este obligatoriu, ceea ce în prezent nu este cazul în multe state membre. Acordul ar include o serie de elemente clare despre care s-a demonstrat că sporesc calitatea stagiilor, cum ar fi identificarea obiectivelor educaționale, asigurarea unui mentor, condițiile de muncă, etc. Se propun două subopțiuni: în opțiunea 3a, Recomandarea Consiliului ar consta doar în orientări „de bază” privind calitatea. În opțiunea 3b, conținutul CCS este consolidat prin includerea unor cerințe suplimentare privind transparența, care vor genera stimulente pentru stagiile de calitate și/sau sancțiuni pentru stagiile necorespunzătoare calitativ. 8.4.1 Opțiunea 3a — Recomandare a Consiliului privind un Cadru de calitate „de bază” pentru stagii CCS ar impune ambelor părți să încheie un acord de stagiu în scris. Elementele de inclus reprezintă o abordare de mijloc în comparație cu cele care au fost introduse într-o serie de inițiative recente de către diverse tipuri de organisme. Casetă 1 Principalele elemente de calitate identificate în studiul privind stagiile Studiul privind stagiile a examinat situația din statele membre UE-27 și pentru toate tipurile de stagii cu scopul de a identifica cele mai bune practici, plecând de la principiul că un stagiu de calitate ar trebui să-i permită stagiarului să se înzestreze cu abilitățile practice adaptate necesităților pieței forței de muncă și care să fie complementare studiilor teoretice urmate de stagiar, pentru a crește șansele sale de a obține un loc de muncă. Un stagiu de calitate are la bază câteva principii. Un aspect fundamental este obligativitatea existenței unui acord de stagiu. Un stagiu de calitate ar trebui să fie bazat pe un acord între stagiar și organizația gazdă (de exemplu, o societate comercială, o agenție publică, etc.). În acest sens, merită menționat faptul că sondajul Eurobarometru ediția 2013 privind stagiile menționează că numai 62 % dintre stagiari au semnat un acord scris[9]. Acordul de stagiu ar trebui să cuprindă următoarele elemente, identificate în studiu ca fiind cele mai importante: • Obiective, conținut și monitorizare: Stagiile ar trebui să-i permită stagiarului să dobândească abilități practice complementare studiilor sale teoretice. Orientările din studiu solicită ca valabilitatea conținutului educațional să fie asigurată de un supraveghetor sau mentor personal, desemnat fiecărui stagiar de către organizația gazdă. Rolul supraveghetorului este acela de a ghida stagiarul în realizarea sarcinilor atribuite, de a-i monitoriza evoluția și de a-i explica procedurile și tehnicile generale de activitate. Orientările solicită, de asemenea, ca supraveghetorul să realizeze o evaluare a performanței stagiarului sub forma unei scurte evaluări finale (de 1 – 2 pagini), care va avea forma unei recomandări. • Durată: Stagiile pe piața liberă nu ar trebui să depășească, în general, 6 luni. Totuși, această recomandare nu se aplică instruirii profesionale post-absolvire obligatorii în cazul medicilor, avocaților, profesorilor și altor asemenea categorii profesionale, care există în majoritatea statelor membre și au tendința de a avea durată mai mare și de a fi foarte bine reglementate[10]. • Condiții de muncă: Acordul ar trebui să specifice orarul de muncă și drepturile la concediu de odihnă, precum și norme privind concediul medical; • Remunerație/indemnizație: Dacă există un beneficiu reciproc pentru organizația gazdă și stagiar în ceea ce privește transferul de cunoștințe și învățarea, un stagiu neremunerat poate fi adecvat. Prin urmare, orientarea privind calitatea nu face altceva decât să menționeze faptul că acordul scris precizează, în mod clar, dacă există remunerație sau indemnizație și care este valoarea ei. • Dispozițiile în materie de securitate socială: Dispozițiile în materie de securitate socială aplicabile stagiarului trebuie să fie clare pentru toate părțile implicate, în special în ceea ce privește asigurările de sănătate și cele în caz de accidente la locul de muncă. În cele mai multe state membre, studenții beneficiază de asigurări sociale din partea statului sau a instituției în care învață și, prin urmare, sunt asigurați în caz de îmbolnăvire și de accidente pe durata stagiilor. Cu toate acestea, în cazul în care stagiarul nu mai are statut de student situația poate să nu fie la fel de clară. În cazul în care stagiul se desfășoară în baza unui contract de muncă, angajatorul și angajatul trebuie să respecte obligațiile de asigurare, astfel cum se prevede în legislația muncii din țara în cauză. În caz contrar, angajamentul contractual ar trebui să specifice asigurările de plătit de către organizația gazdă sau de către stagiar. Sursă: Studiu privind stagiile, p. 127 (Comisia Europeană, 2012) Această opțiune ar implica riscul ca unii angajatori să nu mai ofere stagii în viitor, în cazul în care ar realiza că stagiile pe care le-au oferit nu au fost de bună calitate. Ei ar putea considera că anumite elemente din cadrul de calitate (de exemplu, precizarea conținutului educațional) ar avea ca rezultat un cost prea mare al stagiului. Cu toate acestea, acest posibil impact negativ — ținând cont de costurile de implementare suportabile — pare a fi mai degrabă teoretic decât real și, în orice caz, poate fi compensat de o creștere a calității stagiilor (condițiile clare cu privire la ceea ce se așteaptă în privința calității stagiilor pot încuraja angajatorii să-și îmbunătățească oferta). O întrebare importantă care persistă este eficacitatea impactului asupra stagiilor necorespunzătoare calitativ din cauza dificultăților de a impune condițiile de calitate. În plus, soluțiile cu caracter de reglementare sunt susceptibile de a fi cel mai puțin eficace în statele membre cu mecanisme mai slabe de impunere a respectării reglementărilor, care ar putea fi exact cele în care necesitatea este cea mai mare. În general, un cadru de calitate girat de la nivel european și național ar conduce, după toate probabilitățile, la un nivel rezonabil de îmbunătățire a calității și transparenței stagiilor pe termen mediu. CCS este o acțiune la nivelul UE proporțională, care poate contribui la realizarea obiectivul vizat. În ceea ce privește eficacitatea, optarea pentru un CCS de bază ar putea ajuta la dezvoltarea stagiilor transnaționale, dar nu va modifica substanțial echilibrul dintre stagiile necorespunzătoare calitativ și cele de calitate. În ceea ce privește eficiența, costurile de conformare sunt mici și în scădere continuă. Din punctul de vedere al coerenței, implementarea neuniformă ar putea să nu fie coerentă cu obiectivul privind mobilitatea. 8.4.2. Opțiunea 3b — Recomandare a Consiliului privind un Cadru de calitate pentru stagii cu transparență crescută Această opțiune ar adăuga la CCS descris mai sus cerințe noi în ceea ce privește transparența. Anunțurile de posturi vacante de stagii ar trebui să indice dacă stagiul este plătit sau nu, iar dacă este plătit, nivelul remunerației sau al indemnizației. În plus, OG care oferă stagii neplătite ar avea obligația să dezvăluie, la momentul încheierii acordului de stagiu, informațiile privind politicile lor de recrutare; în mod specific, ele ar trebui să dezvăluie numărul de stagiari cărora le-a fost oferit un contract de muncă plătită la sfârșitul stagiului[11] [12]. Această opțiune vizează îmbunătățirea funcționării pieței stagiilor, prin îmbunătățirea transparenței acesteia. Uneori, OG ademenesc candidații potențiali cu stagii descrise în mod atractiv, dar evită să dezvăluie informații despre condițiile financiare până în stadii târzii ale procesului de selecție, moment în care candidații au realizat deja un efort substanțial pentru a fi selectați și se află într-o poziție psihologic slabă pentru a negocia sau a refuza o propunere care implică remunerație mică. Sondajul Eurobarometru a constatat că această situație e cea mai frecventă (46 % față de 42 % din cazuri în care indemnizația era indicată în mod clar). Măsura este simplă, practic nu este grevată de costuri de conformare pentru stagiile legitime și descurajează practicile lipsite de scrupule. Se preconizează că aceasta va avea un impact tangibil. Gradul general de acceptare a publicării condițiilor de remunerare în anunțul de stagiu vacant ar trebui să fie mare, dat fiind gradul mare de acceptare, aproape de 90 % în sondajul privind IMM-urile. Gradul de acceptare a cerinței privind transparența politicilor de angajare va fi, probabil, mai mic, dată fiind natura sa inovatoare; cu toate acestea, costurile de conformare aferente sunt neglijabile. Eficacitatea acestei opțiuni este apreciată ca fiind pozitivă dat fiind că se preconizează că va avea efecte tangibile. Ea este, de asemenea, eficientă deoarece, practic, nu implică costuri de conformare pentru stagiile legitime. 8.5. Opțiunea 4 — Directivă privind un Cadru de calitate pentru stagii Din punctul de vedere al conținutului, această opțiune ar fi identică cu opțiunea 3b și anume, o propunere a Comisiei pentru un CCS cu cerințe de transparență, dar spre deosebire de opțiunea 3b, propunerea Comisiei ar lua forma unei directive pe baza articolului 153 alineatul 2 litera (b) din TFUE. Eficacitatea unei directive poate fi apreciată ca fiind pozitivă, deoarece e probabil că efectele ei vor fi tangibile. În mod similar, ea pare a fi o soluție bună, care nu implică, practic, costuri de conformare pentru stagii legitime, descurajând totodată practicile lipsite de scrupule. Din punctul de vedere al coerenței, implementarea la nivelul UE ar asigura o mai bună coerență cu obiectivul privind mobilitatea. În pofida acestor avantaje, această opțiune pare a fi mai puțin proporționată decât o recomandare a Consiliului. Alegerea între o recomandare a Consiliului și o directivă depinde de evaluarea importanței relative a luării deciziilor la cel mai mic nivel posibil, a necesității de a utiliza mobilitatea pentru a exploata pe deplin posibilitățile oferite de piața unică pentru a reduce șomajul în rândul tinerilor, precum și a echilibrului dintre necesitatea de a aproba rapid măsurile și beneficiile adoptării pe scară largă, simultan, în întreaga UE, a măsurilor. În ansamblu, nu este necesar să se urmărească armonizarea deplină a diferitelor legislații naționale privind stagiile. Prin urmarea, o recomandare a Consiliului este opțiunea preferată, cu posibilitatea de a recurge la o directivă mai târziu, în cazul în care recomandarea Consiliului se dovedește a fi insuficientă în a mobiliza acțiuni din partea statelor membre. 9. Monitorizare Cea mai mare provocare pentru monitorizarea impactului opțiunilor avute în vedere pentru dezvoltarea pieței stagiilor este lipsa de statistici relevante în domeniul stagiilor. Pentru a rezolva această problemă au fost deja luate măsuri la nivel administrativ de către DG Ocuparea forței de muncă prin adăugarea unui modul privind stagiile la Sondajul Eurostat privind forța de muncă (Labour Force Survey – LFS). Totuși, aceasta ar putea dura aproximativ trei ani. Între timp, după ce noile norme privind stagiile vor fi adoptate și după trecerea unui interval de timp corespunzător, ar putea fi organizat un sondaj Eurobarometru, în scop de monitorizare. Formatul sondajului Eurobarometru din 2013 privind stagiile este o bună bază pentru viitoarele sondaje de monitorizare, deoarece el oferă informații detaliate referitoare la calitatea stagiilor. Analizarea impactului asupra ocupării forței de muncă ar necesita, totuși, un sondaj longitudinal. Fezabilitatea unui astfel de sondaj ar trebui să fie discutată cu Eurostat atunci când includerea modulului în LFS este mai avansată. Serviciile Comisiei vor trebui, de asemenea, să monitorizeze adoptarea unor noi reglementări în statele membre ca urmare a aprobării unei recomandări a Consiliului sau a unei directive. În plus, mecanismele de coordonare a Semestrului european împreună cu mecanismele de implementare a Garanției pentru tineret ar putea fi, de asemenea, aplicate în procesul de monitorizare a punerii în aplicare a unei Recomandări a Consiliului privind stagiile. [1] În conformitate cu sondajul Eurobarometru 2013 (Eurobarometrul Flash 378), respondenții care au urmat un stagiu au fost mai mulți cu 74 % decât cei care au urmat o ucenicie, cu 77 % decât cei care au avut un loc de muncă ca student și cu 43 % decât cei nu au avut niciuna dintre aceste forme de experiență. Sursă: Elaborarea de către Comisie a Eurobarometrului, volumul B, răspunsurile la întrebarea 1, p. 1. [2] PE 2009/2221(INI), 6.7.2010. [3] Concluziile CE din decembrie 2012, februarie 2013 și iunie 2013. [4] SWD(2012)407 final, Bruxelles, 5.12.2012. [5] SWD(2012)407 final, Bruxelles, 5.12.2012. [6] Potrivit Comisiei Regatului Unit privind remunerațiile mici, în raportul ei privind remunerația minimă națională (2011), un stagiu devine din ce în ce mai des o condiție prealabilă pentru un loc de muncă. [7] Comisia Regatului Unit privind remunerațiile mici scrie, în raportul ei pentru 2013, despre „lipsa generalizată a remunerațiilor minime pentru posturi care par a fi locuri de muncă”. [8] În ceea ce privește lipsa remunerației sau remunerațiile mici, aproximativ jumătate dintre stagii sunt neremunerate, iar alte 25 % nu oferă o indemnizație suficientă pentru a acoperi cheltuielile de întreținere de bază. [9] Eurobarometrul Flash 378, secțiunea 2.1.3, p. 36. [10] De asemenea, studiul exclude din această recomandare așa-numitele „programe de stagiu” pentru recrutare la niveluri înalte de conducere. [11] Din motive de simplitate și din alte motive, aceasta se aplică doar locurilor de muncă oferite în aceeași locație în care au avut loc stagiile. [12] Ar trebui remarcat faptul că, la fel ca în cazul tuturor celorlalte opțiuni, aceasta nu s-ar aplica stagiilor organizate de școli, universități și alte instituții de învățământ înainte de absolvire.