RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Al șaselea raport semestrial privind funcționarea spațiului Schengen 1 mai - 31 octombrie 2014 /* COM/2014/0711 final */





1. Introducere Conform anuntului din comunicarea sa privind consolidarea guvernanței Schengen[1] din 16 septembrie 2011 și cu sprijinul Consiliului acordat la 8 martie 2012, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului rapoarte semestriale privind funcționarea spațiului Schengen. Cel de al șaselea raport acoperă perioada cuprinsă între 1 mai și 31 octombrie 2014. 2. Situația actuală 2.1. Situația la frontierele externe ale spațiului Schengen Perioada de raportare a fost marcată de două evoluții majore. În primul rând, persistența fluxurilor migratorii din regiunea mediteraneeană către Europa, fenomen care a atins punctul culminant în lunile de vară și a continuat să facă victime în rândul migranților. În al doilea rând, deplasarea, în spațiul Schengen, a unui număr semnificativ de persoane care au sosit în Italia, intenționând să se îndrepte spre alte state membre. Numărul total de cazuri detectate de trecere neregulamentară a frontierei a crescut în mod semnificativ în timpul perioadei de raportare (mai - octombrie 2014). Această creștere poate fi atribuită unui număr fără precedent de persoane detectate, raportat de Italia (în perioada mai­iulie 2014, în Italia au fost detectate de aproape șase ori mai multe persoane decât în aceeași perioadă a anului precedent[2]). În total[3], au fost depistate 81 270 de persoane în cursul primelor trei luni ale perioadei de raportare (mai - iulie 2014, acestea fiind lunile pentru care erau disponibile date la momentul redactării prezentului raport). Această cifră este de peste 2,5 ori mai mare decât cea înregistrată în cursul aceleiași perioade a anului 2013, când au fost depistate 31 406 persoane, și chiar mai mare decât cifra înregistrată în aceeași perioadă a anului 2011. Italia a raportat de departe cel mai mare număr de arestări în perioada mai - iulie 2014, fiind urmată de Grecia. Majoritatea persoanelor detectate în cursul acestor trei luni erau cetățeni din Siria și Eritreea. Zona centrală a Mării Mediterane a fost principala rută utilizată în perioada mai - iulie 2014, numărul de cazuri detectate crescând de aproape cinci ori (ajungând la peste 48 000) în comparație cu aceeași perioadă a anului 2013[4]. Ruta est-mediteraneeană s-a situat pe locul al doilea în ceea ce privește rutele cel mai frecvent utilizate, numărul persoanelor detectate pe această rută fiind de peste două ori mai mare decât cel înregistrat în aceeași perioadă a anului 2013, din cauza numărului mai mare de persoane detectate la frontierele elene, în timp ce numărul persoanelor detectate la frontierele bulgare a rămas stabil. Ruta incluzând Apulia și Calabria s-a situat pe locul al treilea în clasamentul rutelor cel mai frecvent utilizate, numărul cazurilor detectate crescând de aproape nouă ori[5], ajungând la peste 13 000. În final, fluxurile pe ruta Balcanilor de Vest s-au redus de aproape trei ori, numărul cazurilor detectate ajungând la aproximativ 3 300, în urma unei scăderi pronunțate a cazurilor detectate la frontierele Ungariei. Înainte de reuniunea Consiliului Justiție și Afaceri Interne (din 5 iunie 2014), Comisia a publicat un document de lucru al serviciilor Comisiei, intitulat „Punerea în aplicare a Comunicării privind activitatea desfășurată de Grupul operativ pentru Marea Mediterană”[6] , în care Comisia a prezentat o imagine de ansamblu a măsurilor concrete luate până în prezent pentru a aborda fluxurile de migranți și de solicitanți de azil și pentru a împiedica pierderea de vieți omenești în regiunea mediteraneeană. Comisia a continuat să monitorizeze situația din Bulgaria și Italia în ceea ce privește îmbunătățirea sistemelor de azil din aceste țări și va continua, de asemenea, să supravegheze, în colaborare cu statele membre, utilizarea, în cazul în care este necesară, a mecanismului de alertă timpurie, pregătire și gestionare a crizelor, în temeiul articolului 33 din Regulamentul Dublin III[7]. În plus, Grecia pune în aplicare planul național de acțiune privind azilul și migrația, care expiră în decembrie 2014[8]. Ar trebui remarcat faptul că statele membre menționate au depus eforturi considerabile pentru a stabiliza și îmbunătăți situația, dar sunt necesare progrese suplimentare. De la izbucnirea crizei din Ucraina nu au existat schimbări semnificative în ceea ce privește numărul cazurilor de trecere neregulamentară a frontierei detectate la această frontieră terestră externă, acesta menținându-se la un nivel scăzut. Cu toate acestea, numărul cererilor de azil a crescut în mod constant, iar numărul cererilor de azil depuse de resortisanții ucraineni în perioada mai - iulie 2014, în statele membre ale UE și în țările asociate spațiului Schengen, a depășit 2 500 (fiind de peste douăsprezece ori mai mare decât numărul cererilor de azil depuse în aceeași perioadă a anului 2013). S-a observat, de asemenea, o anumită creștere a numărului cetățenilor ucraineni care s-au aflat în situația de ședere neregulamentară. În ciuda nivelului relativ scăzut al afluxului de solicitanți de azil și a numărului redus al resortisanților ucraineni care au fost depistați trecând neregulamentar frontiera, statele membre și agențiile UE sunt invitate să acorde atenția cuvenită evenimentelor și în special implicațiilor acestora pentru securitatea UE și a spațiului Schengen. În ceea ce privește luptătorii străini care se întorc din Siria în UE, Comisia recunoaște faptul că acest fenomen reprezintă o provocare pentru statele membre, în special în ceea ce privește detectarea acestor persoane la frontierele externe. Comisia este convinsă că actualul cadru juridic este bine adaptat pentru a face față acestei amenințări, atât în ceea ce privește controalele care urmează a fi efectuate asupra persoanelor, cât și în ceea ce privește controlul documentelor de călătorie, și că acesta ar trebui să fie exploatat pe deplin. Prin urmare, Comisia colaborează cu statele membre în vederea dezvoltării unei abordări comune cu privire la utilizarea optimă a posibilităților oferite de dreptul Uniunii. 2.2. Situația în interiorul spațiului Schengen În perioada mai - iulie 2014, numărul de cazuri detectate de ședere neregulamentară a crescut cu 35%, în comparație cu aceeași perioadă a anului 2013 (ajungând la 108 712). În perioada respectivă, cele mai multe cazuri detectate s-au înregistrat în Suedia, urmată de Germania, Franța și Spania. După cum s-a menționat în cel de al cincilea raport semestrial, Rețeaua de analiză a riscurilor Frontex a început, anul acesta, colectarea de date privind fluxurile secundare. Ar trebui remarcat faptul că o serie de țări (Bulgaria, Cipru, Danemarca, Finlanda, Grecia, Islanda, Malta, Portugalia, precum și Irlanda, stat membru care nu face parte din spațiul Schengen) nu au prezentat încă date cu privire la acest aspect (situație înregistrată în octombrie 2014). În plus, numeroase state membre au transmis date incomplete, făcând imposibilă urmărirea rutelor de migrație, urmărire care constituie obiectivul esențial al acestui exercițiu. Este extrem de important ca toate statele membre să participe pe deplin la colectarea de date; în caz contrar, analiza oferă doar o imagine parțială. Operațiunea „Mos Maiorum”, cel mai recent exercițiu de colectare de informații privind fluxurile de migrație în UE/spațiul Schengen, a avut loc în perioada 13 - 26 octombrie 2014. Aceasta a fost organizată în cadrul președinției italiene a Consiliului Uniunii Europene (asemenea celorlalte șapte operațiuni anterioare, desfășurate în cadrul ultimelor președinții) și a vizat reducerea capacității grupurilor infracționale organizate de a facilita migrația neregulamentară către UE, concentrându-se asupra cazurilor de trecere ilegală a frontierei. În cadrul operațiunii s-au colectat date referitoare la principalele rute urmate de migranții aflați în situație neregulamentară și la modul de operare al rețelelor infracționale utilizate pentru traficul de ființe umane în UE, precum și date referitoare la fluxurile secundare. Rezultatele operațiunii vor fi prezentate în următorul raport semestrial. 3. Aplicarea acquis-ului Schengen 3.1. Cazuri de reintroducere temporară a controlului la frontierele interne Articolul 23 din Codul frontierelor Schengen[9] prevede că, în mod excepțional, în cazul în care există o amenințare gravă la adresa ordinii publice sau a siguranței interne, un stat membru poate reintroduce controalele la frontierele sale interne pe o durată care nu trebuie să depășească strictul necesar pentru a răspunde la respectiva amenințare gravă. În perioada 1 mai - 31 octombrie 2014, au existat trei cazuri în care statele membre au reintrodus temporar controalele la frontierele lor interne: Belgia, în perioada 1-6 iunie (ca urmare a reuniunii la nivel înalt G7), Norvegia, în perioada 24-31 iulie 2014 (ca urmare a unei amenințări teroriste) și Estonia, în perioada 31 august - 3 septembrie (ca urmare a vizitei președintelui SUA). La momentul redactării acestui text, erau disponibile numai rezultatele privind reintroducerea temporară a controalelor în Norvegia: au fost verificate peste 165 000 de persoane, dintre care unui număr de 17 persoane li s-a refuzat intrarea, 5 persoane au fost arestate și 12 persoane au depus cerere de azil. Autoritățile norvegiene au considerat că acțiunea a fost necesară și proporțională cu amenințările identificate, având un important efect preventiv și contribuind la garantarea securității și a intereselor societății norvegiene. De îndată ce vor fi disponibile, rezultatele măsurilor privind reintroducerea controalelor în celelalte două țări vor fi sintetizate în următorul raport semestrial. Se readuce în atenția statelor membre faptul că, potrivit articolului 29 din Codul frontierelor Schengen, raportul privind rezultatele reintroducerii temporare a controlului la frontiere ar trebui să evidențieze, în special, evaluarea inițială și respectarea criteriilor menționate la articolele 23a, 25 și 26a din cod, efectuarea de controale, cooperarea practică cu statele membre învecinate, impactul controlului asupra liberei circulații a persoanelor, eficacitatea reintroducerii controlului la frontierele interne, inclusiv o evaluare ex post cu privire la proporționalitatea reintroducerii controlului la frontiere. Între timp, autoritățile neerlandeze au publicat raportul privind reintroducerea, în perioada 14-28 martie 2014, a controalelor la frontierele lor interne (în legătură cu reuniunea la nivel înalt privind securitatea nucleară, de la Haga). Au fost verificate peste 44 000 de persoane, dintre care unui număr de 188 de persoane li s-a refuzat intrarea, din diferite motive, 115 persoane au fost arestate și 39 de persoane au depus cerere de azil. Potrivit autorităților neerlandeze, reintroducerea temporară a controalelor la frontierele interne a contribuit la asigurarea securității interne și a avut un important efect preventiv, neînregistrându-se niciun incident semnificativ pe durata reuniunii la nivel înalt. 3.2. Menținerea neaplicării controlului la frontierele interne Există două domenii ale aquis-ului Schengen care fac în mod frecvent obiectul unor presupuse încălcări: 1) stabilirea faptului dacă verificările efectuate de poliție în apropierea frontierei interne au sau nu un efect echivalent cu cel al verificărilor la frontieră [articolul 21 litera (a) din Codul frontierelor Schengen] și 2) obligația de a elimina obstacolele care împiedică fluidizarea traficului, cum ar fi limitările de viteză la punctele rutiere de trecere a frontierelor interne (articolul 22 din Codul frontierelor Schengen). În perioada 1 mai - 31 octombrie 2014, Comisia a continuat să desfășoare investigații privind patru cazuri (referitoare la Austria, Belgia, Italia și Slovenia) de posibile încălcări ale prevederilor privind eliminarea controlului la frontierele interne, în special în ceea ce privește eliminarea obstacolelor care împiedică fluidizarea traficului. O investigație a fost finalizată (Germania), iar în octombrie 2014 autorităților germane li s-a transmis o scrisoare de punere în întârziere privind presupusa neconformitate a Legii privind Poliția Federală din Germania cu articolul 20 și cu articolul 21 litera (a) din Codul frontierelor Schengen. De asemenea, Comisia a închis o procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor privind legislația Republicii Cehe în temeiul căreia companiile aeriene erau obligate să verifice sistematic persoanele care trec frontierele interne[10], după ce Republica Cehă și-a modificat legislația astfel încât aceasta să fie compatibilă cu legislația UE. 3.3. Dezvoltarea Sistemului european de supraveghere a frontierelor (EUROSUR) În cursul perioadei de raportare s-au efectuat pregătirile necesare pentru extinderea, până la 1 decembrie 2014, a Sistemului european de supraveghere a frontierelor, de la cele 19 state, care făceau parte, inițial, din sistem, la toate cele 30 de state Schengen. În 2014 au fost înființate centre naționale de coordonare în celelalte 11 state și în toate statele Schengen s-au înregistrat progrese în ceea ce privește dezvoltarea, în continuare, a „tablourilor situaționale naționale”. Frontex a planificat conectarea, până la sfârșitul lunii noiembrie 2014, a celorlalte 11 centre la rețeaua de comunicare a EUROSUR și și-a intensificat cooperarea cu Agenția Europeană pentru Siguranță Maritimă și cu Centrul Satelitar al UE în ceea ce privește furnizarea de servicii și de informații la nivelul UE, cum ar fi sistemele de raportare a navelor și imagistica prin satelit. Comisia, Frontex și statele membre au continuat lucrările de pregătire a unui manual care conține orientări de natură tehnică și operațională pentru punerea în aplicare și gestionarea EUROSUR. Acest manual va fi adoptat de Comisie în 2015. În cursul perioadei de raportare, pentru prima oară imaginile satelitare obținute în cadrul cooperării EUROSUR au permis salvarea vieților migranților. În perioada 16-17 septembrie, imaginile prin satelit obținute în cadrul EUROSUR, finanțate din fondurile alocate unui proiect PC7, au permis localizarea și salvarea, în Marea Mediterană, a unei ambarcațiuni din cauciuc la bordul căreia se aflau 38 de migranți, printre care opt femei și trei copii, care petrecuseră trei zile în largul mării, și care a derivat în afara zonei în care se desfășurau inițial activitățile de căutare și salvare a ambarcațiunii. 3.4. Presupusele încălcări ale altor componente ale acquis-ului Schengen În cursul perioadei de raportare, Comisia a închis o investigație (cu privire la modul de funcționare a unui punct bulgar de trecere a frontierei aflat la granița eleno-bulgară despre care s-au primit informații referitoare la o posibilă nerespectare a cerințelor prevăzute de Codul frontierelor Schengen) și a solicitat informații într-un nou caz referitor la frontierele terestre din Estonia (în ceea ce privește cerințele în materie de circulație transfrontalieră, impuse în temeiul articolelor 5 și 7 din Codul frontierelor Schengen). În plus, Comisia a continuat investigațiile cu privire la Grecia și Bulgaria, având ca obiect presupuse practici de returnare forțată la frontiera externă și a inițiat o investigație privind presupuse cazuri de expulzare sumară din Spania (Ceuta și Melilla). În ceea ce privește faptul că se înregistrează, în continuare, plângeri cu privire la timpul de așteptare excesiv, cauzat de verificările efectuate de autoritățile spaniole la frontiera cu Gibraltarul, Comisia a emis, în urma unei vizite la fața locului, recomandări adresate atât Spaniei, cât și Regatului Unit, pentru ca acestea să remedieze situația traficului la această frontieră și să combată contrabanda cu tutun (pentru detalii, a se vedea cel de al cincilea raport semestrial). Atât Spania, cât și Regatul Unit au transmis Comisiei informații cu privire la o serie de măsuri pe care acestea le-au introdus sau intenționează să le introducă, în urma acestor recomandări. Comisia a efectuat o a doua vizită la fața locului, pentru a evalua într-un mod corespunzător măsurile luate de autoritățile din ambele țări în vederea punerii în aplicare a recomandărilor Comisiei. La 30 iulie 2014, Comisia a transmis ambelor țări recomandări suplimentare pentru ca acestea să îmbunătățească gestionarea fluxurilor de vehicule și de pasageri și să combată mai eficient contrabanda cu tutun. Comisia va continua să monitorizeze îndeaproape situația și, în special, modul în care cele două state membre pun în aplicare aceste recomandări, în vederea ameliorării situației cetățenilor UE care traversează zilnic această graniță. Transpunerea Directivei privind returnarea (2008/115/CE) în legislația națională De la raportul precedent, Islanda a fost ultimul stat Schengen care a notificat transpunerea integrală a directivei în legislația națională. Majoritatea problemelor în materie de transpunere identificate în statele membre au fost soluționate prin modificarea dispozițiilor legislative relevante. Comisia continuă să monitorizeze în mod sistematic toate deficiențele identificate și inițiază investigații, dacă este necesar. Aceasta se concentrează în mod special asupra deficiențelor nesoluționate din mai multe state membre, cum ar fi condițiile de luare în custodie publică și lipsa unor sisteme independente de monitorizare a returnărilor forțate. În acest context, Comisia intenționează să inițieze, în lunile următoare, proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva unor state membre. În plus, se pot aduce îmbunătățiri în multe state membre, prin utilizarea mai sistematică a alternativelor la luarea în custodie publică și prin promovarea plecării voluntare. Punerea în aplicare a Regulamentului privind micul trafic de frontieră [Regulamentul (CE) nr. 1931/2006] Comisia monitorizează punerea în aplicare a regimului specific micului trafic de frontieră de la intrarea în vigoare a acestuia, în 2006. În ceea ce privește acordurile bilaterale pe care statele membre le-au încheiat cu țările terțe vecine, Comisia a continuat investigația cu privire la Slovenia, a inițiat o nouă investigație cu privire la Croația și a continuat activitatea desfășurată în cadrul a două cazuri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, referitoare la Letonia și Polonia. 3.5. Deficiențe identificate în cadrul mecanismului de evaluare Schengen În cadrul actualului mecanism de evaluare Schengen[11], punerea în aplicare de către statele membre a acquis-ului Schengen este evaluată în mod sistematic de experți din statele membre, de Secretariatul General al Consiliului și de Comisie. În perioada 1 mai - 31 octombrie 2014, s-au efectuat evaluări Schengen având ca obiect frontierele aeriene, vizele, protecția datelor și dispozitivele SIS/Sirene din Elveția. Rapoartele sunt în curs de finalizare și vor include, probabil, observații pozitive și negative, precum și recomandări, inclusiv cu privire la accelerarea punerii în aplicare integrale a categoriilor de semnalări și a funcționalităților sistemului SIS II (dat fiind că Elveția intenționează să finalizeze punerea în aplicare a sistemului SIS II numai în a doua jumătate a anului 2016, la mai mult de trei ani de la intrarea sa în funcțiune, în paralel cu modernizarea sistemului său național de poliție). Pregătirile privind noul mecanism de evaluare Schengen sunt în curs de desfășurare. În conformitate cu Regulamentul 1053/2013 de instituire a unui mecanism de evaluare și monitorizare în vederea verificării aplicării acquis-ului Schengen[12], chestionarul de evaluare standard a fost adoptat în iulie 2014[13]. În octombrie a fost aprobat, pe baza programului de evaluare multianual pentru perioada 2014-2019[14], programul anual de evaluare pentru 2015, ținându-se seama de analiza de risc furnizată de Frontex, precum și de informațiile puse la dispoziție de agențiile și organismele relevante ale UE, cum ar fi Europol și Agenția pentru Drepturi Fundamentale. Primele evaluări efectuate în cadrul noului mecanism (în ceea ce privește vizitele anunțate) vor fi lansate în februarie 2015. Între timp, se pune un accent deosebit pe dezvoltarea în continuare a formării experților în domeniul evaluării, inclusiv pe actualizarea programelor de formare existente, prin includerea aspectelor care nu au fost tratate anterior, cum ar fi returnarea. 3.6. Eliminarea controlului la frontierele interne cu Bulgaria și România Până în prezent, Consiliul nu a putut lua o decizie cu privire la eliminarea controlului la frontierele interne cu aceste țări. Comisia continuă să sprijine pe deplin aderarea Bulgariei și a României la spațiul Schengen. 4. Măsuri de sprijin 4.1. Utilizarea Sistemului de Informații Schengen (SIS) Comisia monitorizează îndeaproape punerea în aplicare în statele membre a noilor categorii de semnalări și a noilor funcționalități oferite de sistemul SIS din a doua generație, care a intrat în funcțiune la 9 aprilie 2013. În perioada de raportare s-a înregistrat o creștere semnificativă a utilizării noilor categorii de obiecte și funcționalități, dat fiind că majoritatea statelor membre au finalizat modernizarea sistemelor lor naționale de poliție, ceea ce le permite, în prezent, utilizatorilor finali să introducă noile categorii de obiecte în SIS II. Acest lucru s-a putut constata, în special, în Germania și Grecia. În al doilea trimestru al anului 2014 s-au emis recomandări în legătură cu măsurile de securitate privind sistemul SIS II, ca urmare a evaluării complete a eficacității măsurilor de securitate națională puse în aplicare după atacul informatic îndreptat împotriva sistemului danez N.SIS (constituit din sistemele naționale de date care comunică cu sistemul central SIS), care a afectat sistemul anterior SIS. Printre aceste măsuri se numără elaborarea unui proces pe deplin documentat de raportare a incidentelor în spațiul Schengen, precum și instituirea unei rețele de puncte de contact pe probleme de securitate în vederea îmbunătățirii schimbului de informații. Această rețea a fost instituită, în cele din urmă, în cadrul agenției eu-LISA (Agenția Europeană pentru Gestionarea Operațională a Sistemelor Informatice la Scară Largă în Spațiul de Libertate, Securitate și Justiție). În plus, statele membre au fost încurajate în mod ferm să efectueze ele însele, sistematic, audituri de securitate și să nu externalizeze contractanților nicio atribuție legată de gestionarea operațională a sistemului SIS II. Comisia a inițiat o investigație referitoare la Polonia, cu privire la funcționarea neîntreruptă a sistemului SIS II la frontierele externe și securitatea fizică a sistemului N.SIS. Pentru a se asigura că statele membre vor elimina semnalările caduce din cadrul sistemului SIS II[15], Comisia a lansat o inițiativă care urmărește includerea, în manualul SIRENE[16], a unor dispoziții juridice relevante mai detaliate. SIS II a continuat să fie un instrument important de detectare a rutelor utilizate de teroriști și de grupări infracționale itinerante, prin intermediul unei categorii speciale de semnalări care a permis efectuarea unor verificări discrete și specifice asupra anumitor persoane și tipuri de obiecte, inclusiv în cazul amenințării reprezentate de luptătorii străini. Comisia a inițiat măsuri practice legate de punerea în aplicare a sistemului SIS II în statele membre, în vederea accelerării schimbului de informații pe baza acestor semnalări, respectând, în același timp, confidențialitatea informațiilor. 4.2. Utilizarea Sistemului de informații privind vizele (VIS) Sistemul VIS a devenit funcțional la 15 mai 2014 în a douăsprezecea, a treisprezecea, a paisprezecea și a cincisprezecea regiune (America Centrală, America de Nord, zona Caraibilor și Australasia)[17] și la 25 septembrie 2014 în a șaisprezecea regiune (Balcanii de Vest și Turcia)[18]. Având în vedere impactul major al regulilor de acordare a vizelor în Rusia asupra sistemului VIS, va fi necesar să se depună eforturi importante pentru a se asigura introducerea sistemului VIS în această țară, planificată să aibă loc în următoarea perioadă de raportare (1 noiembrie 2014-30 aprilie 2015). O condiție preliminară pentru realizarea acestui obiectiv este finalizarea cu succes a extinderii capacității sistemului biometric utilizat în cadrul operațiunilor bazate pe amprente digitale, cum ar fi identificarea și autentificarea. Se prevede, de asemenea, ca în următoarea perioadă de raportare sistemul VIS să devină operațional în Armenia, Azerbaidjan, Belarus, Georgia, Republica Moldova și Ucraina. Sistemul VIS funcționează bine; până la sfârșitul lunii iulie 2014, acesta a prelucrat (de la intrarea sa în funcțiune) aproape 9 milioane de cereri de viză pentru spațiul Schengen, pe baza cărora au fost emise 7,5 milioane de vize. La 5 aprilie 2014, capacitatea sistemului a fost extinsă pentru a face față activității viitoare sporite din cadrul oficiilor consulare și de la frontiere. Sunt planificate etape suplimentare de extindere a capacității, în conformitate cu calendarul de lansare a sistemului VIS. Statele membre trebuie să își intensifice eforturile în vederea îmbunătățirii calității datelor, atât a celor biometrice, cât și a celor alfanumerice, introduse de autoritățile consulare ale statelor membre în VIS, astfel cum se explică în cel de al cincilea raport semestrial. La 11 octombrie 2014, utilizarea amprentelor digitale pentru a verifica identitatea titularilor de viză la punctele de trecere a frontierelor Schengen a devenit obligatorie pentru titularii de viză ale căror date (inclusiv amprentele digitale, dacă este cazul) sunt înregistrate în VIS. Este încă prea devreme pentru a oferi concluzii fiabile cu privire la punerea în aplicare a acestei noi măsuri. Se preconizează că primele concluzii vor fi disponibile la sfârșitul următoarei perioade de raportare. În stadiul actual, este important ca statele membre să informeze în mod adecvat călătorii cu privire la această nouă cerință impusă la trecerea frontierelor. 4.3. Politica în domeniul vizelor și acordurile de readmisie Mecanismul de suspendare și mecanismul de reciprocitate revizuit în Regulamentul 539/2001 Până în prezent, niciun stat membru nu a solicitat declanșarea noului mecanism de suspendare care a intrat în vigoare în ianuarie 2014[19]. În conformitate cu dispozițiile mecanismului de reciprocitate, care au intrat, de asemenea, în vigoare în ianuarie 2014, notificările primite din partea a cinci state membre (Bulgaria, Croația, Cipru, Polonia și România) cu privire la existența unor situații de nereciprocitate în materie de vize cu cinci țări terțe (Australia, Brunei Darussalam, Canada, Japonia și SUA) au fost publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, la 12 aprilie 2014. Atunci când se analizează opțiunile disponibile în cadrul mecanismului de reciprocitate revizuit, este necesar să se țină cont de o serie de factori, inclusiv de măsurile luate cu privire la țările terțe. În urma consultării statelor membre sus-menționate, Comisia a propus organizarea, în mod regulat, a unor reuniuni tripartite la care să participe țara terță, statul membru (statele membre) vizat(e) și Comisia, cu scopul de a analiza situația și de a defini măsuri suplimentare, eventual însoțite de un calendar, care ar trebui să conducă la realizarea reciprocității depline a vizelor cât mai curând posibil. Primele reuniuni tripartite au avut loc în perioada mai - iulie 2014. La aceste reuniuni au participat Australia, Japonia, SUA și Canada. La 10 octombrie 2014, Comisia a publicat un raport de evaluare a situației[20]. Mecanismul de monitorizare ulterioară liberalizării vizelor pentru țările din Balcanii de Vest În perioada mai-iulie 2014 (lunile pentru care sunt disponibile date[21]), numărul cererilor de azil depuse în țările membre ale spațiului Schengen și în țările candidate la spațiul Schengen de către resortisanți ai celor cinci state din Balcanii de Vest care beneficiază de un regim de călătorii fără vize[22] a crescut cu 40 %, comparativ cu aceeași perioadă a anului 2013 (numărul cererilor a crescut cu 7 % comparativ cu perioada februarie-aprilie 2014). Germania rămâne, de departe, statul membru cel mai vizat, în contextul în care a prelucrat peste 11 000 de cereri din cele aproape 15 000 de cereri depuse în perioada menționată mai sus de resortisanți ai celor cinci state. Aceasta a fost urmată de Suedia și Franța (ambele cu aproximativ 1 000 de cereri fiecare) și Belgia (peste 400 de cereri). Cetățenii sârbi au continuat să reprezinte cel mai mare grup de solicitanți de azil din Balcanii de Vest (41 %), urmați de cetățenii albanezi (25 %). Cererile de azil depuse de resortisanții celor cinci țări din Balcanii de Vest au reprezentat 10 % din numărul total al cererilor de azil depuse în țările membre ale spațiului Schengen și în țările candidate la spațiul Schengen, această cifră fiind comparabilă cu cea înregistrată în aceeași perioadă a anului trecut (aproximativ 9 %). Pentru a asigura eficiența și echitatea procedurilor de azil, acquis-ul în materie de azil conține mai multe clauze discreționare, care permit facilități procedurale în prelucrarea cererilor de azil care sunt susceptibile de a fi neîntemeiate. Aceste dispoziții au fost consolidate și definite într-un mod mai clar în cadrul instrumentelor de reformare care constituie sistemul european comun de azil. Fiecare stat membru în parte trebuie să stabilească dacă sunt îndeplinite condițiile de aplicare a acestor dispoziții și, în caz afirmativ, să decidă, în limitele prevăzute de acquis-ul în materie de azil, dacă aceste dispoziții urmează să fie utilizate și în ce mod anume. Comisia intenționează să publice, până la sfârșitul anului 2014, cel de al cincilea raport privind monitorizarea ulterioară liberalizării vizelor pentru țările din Balcanii de Vest. Acorduri de readmisie și de facilitare a eliberării vizelor și liberalizarea vizelor Procesul de ratificare a acordului de readmisie UE-Turcia a fost finalizat de ambele părți și acordul a intrat în vigoare la 1 octombrie 2014. În contextul dialogului dintre UE și Turcia privind liberalizarea vizelor, au avut loc vizite ale unor experți în Turcia (în perioada martie- iunie 2014) care au permis colectarea de informații privind modul în care Turcia îndeplinește obiectivele de referință stabilite de „Foaia de parcurs în vederea unui regim de călătorii fără vize”. Concluziile Comisiei cu privire la acest aspect au fost publicate la 20 octombrie 2014[23]. Ca urmare a declarației din 6 martie 2014 a șefilor de stat sau de guvern privind situația din Ucraina, în urma încălcării suveranității și a integrității teritoriale ucrainene de către Federația Rusă[24], dialogul cu Rusia referitor la liberalizarea regimului vizelor a fost suspendat. De la intrarea în vigoare, la 28 aprilie 2014, a exonerării de obligația de a deține viză pentru cetățenii Republicii Moldova care sunt titulari ai unui pașaport biometric, nu s-a înregistrat nicio încălcare semnificativă a regimului de călătorii fără viză de către cetățenii Republicii Moldova (date valabile la sfârșitul lunii august 2014). Acordul de readmisie și acordul de facilitare a eliberării vizelor încheiate cu Azerbaidjan au intrat în vigoare la 1 septembrie 2014. În ceea ce privește negocierile privind acordul de readmisie și acordul de facilitare a eliberării vizelor cu Belarus, prima rundă de negocieri tehnice a avut loc la 12-13 iunie 2014, iar cea de a doua rundă va avea loc ulterior, în cursul acestui an. La data de 30 iulie, Comisia a supus spre aprobare Consiliului proiectele directivelor de negociere privind acordurile de readmisie și de facilitare a eliberării vizelor cu Tunisia. La 17 iulie 2014, Comisia a înaintat Consiliului o recomandare prin care îi solicita să aprobe deschiderea negocierilor cu privire la acordurile de exonerare de obligația de a deține viză de scurtă ședere cu 16 state insulare mici din Caraibi și Pacific și cu Emiratele Arabe Unite. La 4 iunie și 10 septembrie 2014, au avut loc reuniuni ale Comitetelor mixte privind vizele și readmisia la care au participat Georgia și, respectiv, Armenia, care au confirmat faptul că punerea în aplicare a acordurilor UE de facilitare a eliberării vizelor și de readmisie cu aceste două țări se desfășoară în condiții bune. 5. Acțiuni viitoare: Teme de reflecție Scopul rapoartelor semestriale este de a oferi puncte de plecare pentru dezbateri periodice în Parlamentul European și în Consiliu, contribuind astfel la consolidarea orientărilor politice și a cooperării în spațiul Schengen. Astfel cum s-a arătat în primul raport, este esențial ca instituțiile europene să acorde în continuare atenție funcționării spațiului Schengen și să fie pregătite pentru a face față tuturor provocărilor cu care acesta se confruntă. Pentru facilitarea discuției, Comisia consideră, la momentul publicării prezentului raport, că ar trebui să se acorde o atenție deosebită următoarelor aspecte din raport: 1. capacitatea statelor membre și a agențiilor de a face față unei eventuale creșteri semnificative a numărului de cazuri de trecere neregulamentară a frontierelor terestre estice ale UE; 2. măsurile suplimentare care ar putea fi avute în vedere pentru a consolida funcționarea spațiului Schengen, în lumina situației actuale din țările aflate în vecinătatea UE; 3. experiențele statelor membre dobândite până în prezent în ceea ce privește utilizarea sistemului VIS pentru a identifica migranții fără acte de identitate detectați în spațiul Schengen, atât în scopul examinării cererilor de azil, cât și al inițierii procedurilor de returnare. [1] COM(2011) 561 final [2] A se nota faptul că operațiunea Mare Nostrum a fost lansată de Marina italiană în octombrie 2013. [3] Cu excepția cazului în care se prevede altfel, datele din secțiunea 2 sunt preluate din sistemul de schimb de informații al Rețelei de analiză a riscurilor Frontex și se referă la spațiul Schengen, precum și la țările candidate la spațiul Schengen. Aceste date se referă numai la resortisanții țărilor terțe care au fost detectați la frontierele externe (cu excepția frontierelor externe temporare) atunci când traversau sau încercau să traverseze ilegal granița prin zona dintre punctele de trecere a frontierei. Cifrele pentru Croația sunt incluse de la data aderării la UE. [4] De remarcat faptul că, deși cifrele corespunzătoare acestei rute exclud, în general, Apulia și Calabria, o parte dintre migranții detectați în cadrul operațiunii Mare Nostrum au fost transferați (din cauza unor probleme logistice apărute în Sicilia) în centre din Apulia și Calabria, aceștia fiind, prin urmare, incluși în cifrele corespunzătoare regiunii respective. [5] Cu toate acestea, trebuie subliniat faptul că această creștere semnificativă este, în principal, rezultatul transferului migranților, în lunile iunie și iulie 2014, așa cum se explică în nota de subsol 4. [6] SWD(2014) 173 final. [7] Regulamentul (UE) nr. 604/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid. Scopul acestui mecanism este acela de a sprijini statele membre să facă față situațiilor de presiune deosebită asupra sistemelor lor de azil sau deficiențelor acestor sisteme, să dea dovadă de solidaritate și să contribuie la ameliorarea situației solicitanților de azil care solicită protecție internațională în statele membre respective. [8] În luna octombrie, Comisia a adoptat un document de lucru al serviciilor Comisiei privind stadiul punerii în aplicare a acestui plan [SWD(2014) 316 final]. [9] Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 610/2013. [10] Pentru detalii, a se vedea al cincilea raport semestrial. [11] SCH/Com-ex (98) 26 def. [12] JO L 295, 6.11.2013, p. 27. [13] Decizia de punere în aplicare C(2014) 4657 final a Comisiei din 11 iulie 2014 de stabilire a unui chestionar standard, în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (UE) nr. 1053/2013 al Consiliului din 7 octombrie 2013 de instituire a unui mecanism de evaluare și monitorizare în vederea verificării aplicării acquis-ului Schengen. [14] Decizia de punere în aplicare C(2014) 3683 final a Comisiei din 18 iunie 2014 de instituire a programului de evaluare multianual pentru perioada 2014-2019, în conformitate cu articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 1053/2013 al Consiliului din 7 octombrie 2013 de instituire a unui mecanism de evaluare și monitorizare în vederea verificării aplicării acquis-ului Schengen. [15] Pentru detalii, a se vedea al cincilea raport semestrial. [16] Decizia de punere în aplicare 2013/115/UE a Comisiei din 26 februarie 2013, JO L 71, 14.3.2014. [17] Decizia de punere în aplicare a Comisiei din 7 mai 2014 de stabilire a datei de începere a operațiunilor Sistemului de informații privind vizele (VIS) în a douăsprezecea, a treisprezecea, a paisprezecea și a cincisprezecea regiune (2014/262/UE). [18] Decizia de punere în aplicare a Comisiei din 28 august 2014 de stabilire a datei de la care Sistemul de informații privind vizele (VIS) își începe activitatea în cea de a șaisprezecea regiune (2014/540/UE). [19] Mecanismul a fost introdus prin Regulamentul (UE) nr. 1289/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de modificare a Regulamentului (CE) nr. 539/2001 al Consiliului de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, JO L 347, 20.12.2013. Pentru mai multe informații, a se vedea secțiunea 4.3 din cel de al cincilea raport semestrial, în care sunt explicate în detaliu noul mecanism de suspendare și mecanismele de reciprocitate revizuite. [20] Raportul Comisiei de evaluare a situației de nereciprocitate cu anumite țări terțe în domeniul politicii în materie de vize, C(2014) 7218 final din 10 octombrie 2014. [21] În prezentul capitol sunt utilizate date preluate din baza de date Eurostat, disponibile la 21 octombrie 2014 (datele pentru luna iulie nu includ Ciprul). [22] De la sfârșitul anului 2009, cetățenii fostei Republici iugoslave a Macedoniei (FYROM), ai Muntenegrului și ai Serbiei care sunt titulari ai unui pașaport biometric beneficiază de un regim de călătorii fără viză în statele membre ale UE, în conformitate cu Regulamentul nr. 539/2001. Cetățenii din Albania, precum și cei din Bosnia și Herțegovina beneficiază, în aceleași condiții, de la 15 decembrie 2010, de un regim de călătorii fără viză în statele membre ale UE. [23] COM(2014) 646 final. [24] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/RO/ec/141384.pdf