RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 10.1.2007 
COM(2007) 1 final 
  
COMUNICAREA COMISIEI C ĂTRE CONSILIUL EUROPEAN ŞI PARLAMENTUL 
EUROPEAN 
O POLITIC Ă ENERGETIC Ă PENTRU EUROPA 
{SEC(2007) 12} 
 
RO 2   RO CUPRINS 
1. Provoc ările ................................................................................................................... 3 
1.1. Durabilitate.............................................................................................................. ..... 3 
1.2. Securitatea aprovizion ării............................................................................................. 4 
1.3. Competitivitate........................................................................................................... .. 4 
2. Un obiectiv strategic la baza politicii energetice a Europei......................................... 5 
3. Planul de ac ţiune .......................................................................................................... 6 
3.1. Pia ţa internă de energie ................................................................................................ 6 
3.2. Solidaritatea dintre statele membre şi securitatea aprovizion ării cu petrol, gaze şi 
electricitate ................................................................................................................. 1 1 
3.3. Un angajament pe termen lung privind reducerea emisiilor de gaze cu efect de ser ă şi 
sistemul UE de comerc ializare a emisiilor................................................................. 12 
3.4. Un program ambi ţios privind m ăsurile care vizeaz ă eficienţa energetic ă la nivel 
comunitar, na ţional, local şi internaţional.................................................................. 12 
3.5. Un obiectiv pe termen mai l ung pentru energia regenerabil ă.................................... 13 
3.6. Un Plan strategic european privind tehnologiile energetice ...................................... 16 
3.7. C ătre un viitor al combustibililor fosili cu emisii sc ăzute de CO 2............................. 17 
3.8. Viitorul energiei nucleare........................................................................................... 18 3.9. O politic ă energetic ă internaţională care apără activ interesele Europei ................... 19 
3.10. Un sistem eficient de monitorizare şi de raportare..................................................... 21 
4. Pasul urm ător ............................................................................................................. 22 
 
RO 3   RO COMUNICAREA COMISIEI C ĂTRE CONSILIUL EUROPEAN ŞI PARLAMENTUL 
EUROPEAN 
O POLITIC Ă ENERGETIC Ă PENTRU EUROPA 
„În acest scop, mini ştrii au stabilit urm ătoarele obiective: …să pună la dispozi ţia 
economiilor europene cantit ăţi mai mari de energie la un pre ţ mai redus …”.  
Declaraţia de la Messina, 1955 
1. PROVOCĂRILE  
Energia este un element esen ţial pentru func ţionarea Europei, dar se pare c ă perioada în care 
Europa beneficia de resurse energetice sigure şi ieftine a luat sfâr şit. Toţi membrii UE se 
confruntă cu provoc ările ridicate de schimb ările climatice, dependen ţa din ce în ce mai mare 
de importuri şi preţurile tot mai ridicate ale energiei. Mai mult, cre şte interdependen ţa statelor 
membre ale UE în materie de energie, ca şi în numeroase alte domenii – o pan ă de curent într-
o ţară are efecte imediate asupra celorlalte ţări.  
Acum este momentul ca Europa s ă acţioneze unitar, pentru a furniza o energie durabil ă, 
sigură şi competitiv ă. In acest mod Comunitatea se întoarce la originile sale. Semnarea 
Tratatului de instituire a Comunit ăţii Europene a C ărbunelui şi Oţelului în 1952 şi a Tratatului 
Euratom în 1957 a ar ătat că statele membre fondatoare în ţelegeau necesitatea unei abord ări 
comune în materie de energie. Între timp, pie ţele de energie şi considerentele geopolitice s-au 
schimbat semnificativ. Acum mai mult decât niciodat ă este necesar ă o acţiune din partea UE. 
În caz contrar, obiectivele UE din alte domenii, inclusiv Strategia de la Lisabona şi 
Obiectivele de Dezvoltare al e Mileniului, vor fi mai greu  de îndeplinit. Noua politic ă 
energetică european ă trebuie s ă fie ambiţioasă, competitiv ă şi pe termen lung, pentru a fi în 
beneficiul tuturor europenilor. 
1.1. Durabilitate 
Sectorul energetic genereaz ă 80% din emisiile de gaze cu efect de ser ă (GES) din UE  1; fiind 
principala cauz ă a schimb ărilor climatice şi, în mare m ăsură, a poluării atmosferice. UE s-a 
angajat să găsească o soluţie, prin reducerea volumului global al emisiilor de gaze cu efect de 
seră în cadrul Uniunii şi pe plan mondial pân ă la un nivel care ar limita cre şterea global ă a 
temperaturii la 2°C în compara ţie cu nivelurile pr eindustriale. Cu toate acestea, continuarea 
politicilor actuale în materie de energie şi de transport ar duce la cre şterea cu 5% a emisiilor 
de CO 2 la nivelul UE pân ă în 2030, iar emisiile globale ar cre şte cu 55%. În prezent, politicile 
UE privind energia nu sunt viabile. 
                                                 
1 Sursa – Agen ţia European ă de Mediu. Celelalte date provin de la Comisia European ă, cu excep ţia 
cazului în care se men ţionează altă sursă. 
 
RO 4   RO 1.2. Securitatea aprovizion ării 
Europa depinde tot mai mult de impor tul de hidrocarburi. În cazul desf ăşurării normale a 
activităţilor, dependen ţa UE de importul de energie va  trece de la 50% din consumul s ău total 
de energie, cât este în prezent, la 65% în 2030. Se preconizeaz ă o creştere a dependen ţei de 
importurile de gaze de la 57% la 84% pân ă în 2030 şi de la 82% la 93% în cazul importurilor 
de petrol. 
Aceasta prezint ă riscuri politice şi economice. Resursele mondiale de energie sunt supuse 
unei presiuni extreme. Agen ţia Interna ţională pentru Energie (AIE) se a şteaptă ca cererea 
mondială de petrol s ă crească cu 41% pân ă în 2030. Nu se ştie cum va reu şi oferta să ţină 
pasul cu o astfel de cerere: în raportul s ău din 2006 privind situa ţia energiei în lume („World 
Energy Outlook”), AIE afirm ă că „abilitatea şi dorinţa principalilor produc ători de petrol şi 
gaze de a spori investi ţiile pentru a face fa ţă cererii mondiale în cre ştere sunt extrem de 
incerte”2. Creşte riscul unei într eruperi a aprovizion ării cu energie. 
În plus, nu au fost înc ă introduse mecanismele care s ă asigure solidaritatea statelor membre în 
cazul unei crize energetice, iar unele state membre depind în mare parte sau în totalitate de un singur furnizor de gaze. 
Totodată cererea de electricitate la nivelul UE, în ipoteza unei desf ăşurări normale a 
activităţilor, creşte cu circa 1,5% pe an. Chiar cu o bun ă politică de eficien ţă energetic ă, 
numai pentru produc ţia de energie vor fi necesare investi ţii de circa 900 miliarde EUR în 
următorii 25 de ani. Previzibilitatea şi eficienţa pieţelor interne de gaze şi de electricitate sunt 
esenţiale pentru a permite investi ţiile pe termen lung necesare şi pentru ca pre ţurile de 
consum să fie competitive. Acestea nu sunt înc ă puse la punct. 
1.3. Competitivitate 
Uniunea este tot mai expus ă la instabilitatea şi creşterea preţurilor de pe pie ţele interna ţionale 
de energie, precum şi la consecin ţele faptului c ă rezervele de hidro carburi ajung treptat s ă fie 
monopolizate de un num ăr restrâns de de ţinători. Iar efectele posibile sunt semnificative: de 
exemplu, în cazul în care pre ţul petrolului ar cre şte pân
ă la 100 USD/baril în 2030, importul 
de energie în UE-27 ar costa circa 170 de miliarde, ceea ce înseamn ă o creştere anual ă de 350 
EUR pentru fiecare cet ăţean UE.3 Acest transfer de bog ăţie ar duce în prea mic ă măsură la 
crearea de locuri de munc ă suplimentare în UE. 
Cu condi ţia punerii în aplic are a politicii şi a cadrelor legislative adecvate, pia ţa internă de 
energie ar încuraja pre ţuri corecte şi competitive la energie, ar stimula economisirea de 
energie, precum şi investiţii mai ridicate. Cu to ate acestea, nu sunt înc ă întrunite toate 
condiţiile necesare. Aceast ă situaţie face ca cet ăţenii şi economia UE s ă nu beneficieze pe 
deplin în urma liberaliz ării energiei. Este nevoie de o perioad ă mai lung ă de timp înainte de 
aplicarea constrângerilo r privind emisiile de carbon, astfel încât s ă fie promovate investi ţiile 
necesare în sectorul electricit ăţii. 
Creşterea investi ţiilor, în special în materie de eficien ţă energetic ă şi de energie regenerabil ă, 
ar trebui s ă creeze locuri de munc ă, să promoveze inovarea şi economia bazat ă pe cunoa ştere 
                                                 
2 World Energy Outlook 2006, AIE 
3 Cursul de schimb valutar al dolarului este estimat la 1,25 USD pentru 1 EUR şi comparat cu un pre ţ al 
petrolului de 60 USD (la valoarea actual ă a banilor) în 2030. 
 
RO 5   RO în cadrul UE. Uniunea European ă este deja lider mondial în domeniul tehnologiilor 
regenerabile, domeniu cu o cifr ă de afaceri de 20 miliarde EUR şi cu 300 000 de angaja ţi4. 
Aceasta are poten ţialul de a r ămâne pe primul loc pe o pia ţă mondial ă a tehnologiilor 
energetice cu emisii reduse de carbon aflat ă în plină dezvoltare. De exemplu, 60% din pia ţa 
mondială de energie eolian ă este deţinută de întreprinderi din UE. Europa vrea s ă conducă 
lupta împotriva schimb ărilor climatice şi avem astfel şansa de a stabili agenda mondial ă în 
domeniul cercet ării. Trebuie p ăstrate toate op ţiunile, pentru a garanta dezvoltarea noilor 
tehnologii. 
Totodată dimensiunea social ă a politicii energetice a Europei trebuie avut ă în vedere pe 
parcursul tuturor etapelor de elaborare şi punere în aplicare a m ăsurilor individuale. 
Deşi această politică, pe termen lung, ar trebui s ă contribuie la cre şterea economic ă şi 
ocuparea for ţei de munc ă din Europa, impactul s ău asupra unora dintre produsele şi procesele 
comercializate pe plan interna ţional, în special pentru industriile cu consum intensiv de 
energie, ar putea fi semnificativ.  
2. UN OBIECTIV STRATEGIC LA BAZA POLITICII ENERGETICE A EUROPEI  
Originea politicii energetice europene acoper ă trei aspecte: combaterea schimb ărilor 
climatice, limitarea vulnerabilit ăţii UE faţă de importurile de hidrocarburi şi promovarea 
ocupării forţei de munc ă şi a creşterii economice, furnizând astfel consumatorilor energie 
sigură la preţuri convenabile.  
Având în vedere numeroasele sugestii primite în perioada de consultare privind Cartea sa 
verde5, Comisia propune în prezen ta Evaluare strategic ă privind energia ca politica energetic ă 
europeană să aibă la bază: 
• un obiectiv pentru UE în cadrul negocierilor interna ţionale ca ţările dezvoltate s ă reducă 
emisiile de gaze cu efect de ser ă cu 30% pân ă în 2020, în compara ţie cu 1990. În plus, în 
2050, volumul global de emisii GES trebuie redus cu pân ă la 50% fa ţă de 1990, ceea ce 
presupune reduceri de 60-80% în ţările industrializate pân ă în 2050. 
• un angajament din partea UE de a reduce, indiferent de situa ţie, emisiile de gaze cu efect 
de seră cu cel pu ţin 20% pân ă în 2020 fa ţă de 1990. 
Aceste elemente constituie partea central ă a Comunic ării Comisiei „Limitarea schimb ărilor 
climatice la 2°C - Op ţiunile politice la nivel european şi mondial pentru 2020 şi perioada 
următoare”6.  
Realizarea angajamentului asumat de UE de a ac ţiona imediat în leg ătură cu emisiile de gaze 
cu efect de ser ă ar trebui s ă fie nucleul noii politice energeti ce europene, din trei motive: (i) 
emisiile de CO 2 din sectorul energetic reprezint ă 80% din emisiile de GES din UE, iar 
reducerea emisiilor înseamn ă scăderea consumului de energie şi utilizarea în mai mare 
                                                 
4 Consiliul European privind energia regenerabil ă „Obiectivele Europei în domeniul energiei 
regenerabile: 20% pân ă în 2020”. 
5 O strategie european ă pentru o energie durabil ă, competitiv ă şi sigură, COM(2006) 105 final, 8.3.2006; 
Document de lucru elaborat de serviciile Comisiei, Raport de sintez ă privind analiza dezbaterii 
referitoare la Cartea verde „O strategie european ă pentru o energie durabil ă, competitiv ă şi sigură”, 
SEC(2006) 1500 
6 Comunicarea Comisiei c ătre Consiliu şi Parlamentul European, COM(2007) 2 
 
RO 6   RO măsură a energiei nepoluante, produse pe plan local , (ii) s-ar limita expunerea tot mai mare a 
UE la instabilitatea sporit ă şi la creşterea preţurilor la petrol şi gaze şi (iii) piaţa de energie din 
UE ar putea deveni mai competitiv ă, stimulând tehnologiile inovatoare şi ocuparea for ţei de 
muncă.  
Atât, obiectivul strategic, cât şi măsurile concrete pentru îndeplinirea acestuia, prezentate mai 
jos, reprezint ă nucleul noii politici energetice europene . 
3. PLANUL DE AC ŢIUNE  
Îndeplinirea obiectivului strate gic prezentat anterior înseamn ă ca Europa s ă se transforme 
într-o economie cu o eficien ţă energetic ă ridicată şi cu emisii reduse de CO 2 care astfel s ă fie 
catalizatorul unei noi revolu ţii industriale , să accelereze tre cerea la o cre ştere economic ă cu 
emisii reduse de carbon şi, după o anumit ă perioadă, să crească semnificativ cantitatea de 
energie cu emisii reduse pe care o producem şi o utilizăm la nivel local. Provocarea const ă în 
a realiza aceste lucruri astfel încât Europa s ă exploateze la maxim avantajele poten ţiale în 
materie de competitivitate şi să limiteze eventualele costuri.  
S-au obţinut rezulte importante datorit ă măsurilor existente în domenii precum electricitatea 
regenerabil ă, biocarburan ţii, eficien ţa energetic ă şi piaţa internă de energie, îns ă aceste măsuri 
sunt lipsite de coeren ţa necesar ă pentru a asigura durabilitate, securitatea aprovizion ării şi 
competitivitate. Nu exist ă un element unic în cadrul politicii care s ă furnizeze toate 
răspunsurile – acestea trebuie luate în cons iderare ca un ansamblu. Politica energetic ă trebuie 
abordată prin prisma mai multor domenii politice diferite. De exemplu, dimensiunea social ă a 
politicii energetice a Europei trebuie avut ă în vedere în toate etapele de elaborare şi punere în 
aplicare a m ăsurilor individuale, a şacum se men ţionează anterior7 . Mările şi oceanele ar 
trebui folosite în tr-o mai mare m ăsură pentru a promova obiectivele UE în materie de energie, 
având în vedere poten ţialul acestora în ceea ce prive şte produc ţia de energie şi diversificarea 
traseelor şi metodelor de transport de energie8. Prima etap ă este ca statele membre s ă adopte o 
viziune strategic ă şi un plan de ac ţiune pe urm ătorii trei ani, cu sc opul explicit de a crea o 
alianţă internaţională a ţărilor dezvoltate, cel pu ţin în vederea reducerii emisiilor globale de 
gaze cu efect de ser ă cu 30% pân ă în 2020 şi de a face posibil ă îndeplinirea ob iectivului de 
reducere a emisiilor de gaze cu efect de ser ă din UE cu 20% pân ă în 2020. Aceste m ăsuri vor 
fi sprijinite de monitorizarea şi raportarea atent ă a progreselor în registrate, precum şi de un 
schimb eficient de bune practici şi de asigurarea continu ă a transparen ţei – prin intermediul 
prezentării periodice de c ătre Comisie a unei evalu ări strategice actualiz ate privind energia. 
Datorită măsurilor expuse mai jos, nu numai c ă UE va face progrese în evolu ţia sa către o 
economie bazat ă pe cunoa ştere, a cărei energie are emisii reduse de carbon, dar totodat ă va fi 
îmbunătăţită securitatea aprovizion ării şi, treptat, aceste m ăsuri vor contribui tot mai mult la 
creşterea competitivit ăţii.  
3.1. Piaţa internă de energie 
Existenţa unei veritabile pie ţe interne de energie este esen ţială pentru a face fa ţă celor trei 
provocări ale Europei în materie de energie:  
                                                 
7 Comunicare privind restructurarea din 31 martie 2005, COM (2005) 120 
8 Comunicarea Comisiei cu titlul: C ătre o viitoare politic ă maritimă pentru Uniune: O viziune european ă 
asupra oceanelor şi mărilor, COM (2006) 275 
 
RO 7   RO • Competitivitate: o pia ţă competitiv ă va reduce costurile suportate de cet ăţeni şi 
întreprinderi şi va stimula eficien ţa energetic ă şi investiţiile; 
• Durabilitate: Instrumentele economice nu pot fi puse efectiv în aplicare f ără o piaţă 
competitiv ă şi nici sistemul de comercia lizare a emisiilor nu poate func ţiona 
corespunz ător. Mai mult, operatorii de sisteme de transport trebuie s ă fie interesa ţi de 
promovarea conect ării la centrale produc ătoare de energie regenerabil ă, la centrale 
termoelectrice cogenerative şi la microcentrale, stimulând inovarea şi încurajând micile 
întreprinderi şi persoanele fizice s ă ia în considerare aprovizionarea cu energie 
neconven ţională. 
• Securitatea aprovizion ării: o pia ţă internă de energie care func ţionează eficient şi este 
competitiv ă poate oferi avantaje majore în ceea ce prive şte securitatea aprovizion ării şi 
înalta calitate a servicii lor publice. Separarea efectiv ă între reţele şi aspectele competitive 
din domeniul electricit ăţii şi gazelor stimuleaz ă întreprinderile s ă investeasc ă în noi 
infrastructuri şi capacităţi de interconectare, precum şi în noi capacit ăţi de produc ţie, 
evitând astfel penele de curent şi creşterea inutil ă a preţurilor. O veritabil ă piaţă unică 
promoveaz ă diversitatea.  
CE a adoptat deja o serie de m ăsuri9 pentru a crea o pia ţă internă de energie care s ă ofere 
tuturor consumatorilor UE, fie cet ăţeni sau întreprinderi, posibilitatea real ă de a alege, de a 
beneficia de noi oportunit ăţi de afaceri şi de a intensifica schimburile comerciale 
transfrontaliere. 
Comunicarea privind pia ţa internă de energie10 şi Raportul final privind ancheta sectorial ă în 
materie de concuren ţă 11 demonstreaz ă că normele şi măsurile actuale nu au dus înc ă la 
îndeplinirea acestor obiective, ceea ce sugereaz ă că lipsa de progrese fa ce ca statele membre 
să impună plafoane generalizate pre ţurilor pentru electricitate şi gaze. În func ţie de nivelul 
plafoanelor impuse pre ţurilor şi de caracterul lor generalizat , aceste plafoane pot bloca 
funcţionarea pie ţei interne de energie şi pot anula posibilitatea ca pre ţurile să semnaleze când 
este nevoie de înnoirea capacit ăţii, astfel încât investi ţiile nu ating volumul necesar şi există 
riscul unor viitoare întreruperi ale aprovizion ării. Astfel este mult mai greu pentru noii actori, 
inclusiv pentru furnizor ii de energie nepoluant ă, să intre pe pia ţă.  
Având în vedere numeroasele sugestii primite în perioada de consultare privind Cartea sa 
verde, Comisia consider ă că această situaţie nu mai poate continua. În prezent, trebuie luate 
măsuri coerente în scopul de a crea, în termen de trei ani, o re ţea european ă de gaze şi de 
electricitate, precum şi o piaţă european ă de energie cu adev ărat competitiv ă.  
În acest scop, Comisia a identificat urm ătoarele cerin ţe: 
                                                 
9 Inclusiv directivele privind a doua deschidere a pie ţei, regulamentele pentru armonizarea normelor 
tehnice necesare func ţionării în practic ă a comerţului transfrontalier şi directivele privind securitatea 
aprovizion ării. 
10 Comunicarea Comisiei c ătre Consiliu şi Parlamentul European privind perspectivele legate de pia ţa 
internă de gaze şi electricitate, COM (2006) 841 
11 Comunicarea Comisiei „Sector Enquiry under Art. 17 of Regulation 1/2003 on the gas and electricity 
markets (final report)” (Anchet ă sectorială în temeiul articolului 17 din Regulamentul 1/2003 privind 
pieţele de gaze şi de electricitate) , COM (2006) 851 
 
RO 8   RO 3.1.1.  Separarea activit ăţilor 
Raportul privind pia ţa internă şi ancheta sectorial ă demonstreaz ă riscul de discriminare şi 
abuz atunci când întreprinderile controleaz ă atât reţelele de energie, cât şi producţia sau 
vânzările, protejând pie ţele naţionale şi împiedicând concuren ţa. De asemenea, o astfel de 
situaţie descurajeaz ă întreprinderile cu integrare vertical ă, care nu mai investesc în mod 
adecvat în re ţele, deoarece cu cât î şi măresc capacitatea re ţelelor, cu atât cre şte concuren ţa de 
pe piaţa lor naţională şi scade pre ţul pieţei. 
Comisia consider ă că pot fi avute în vedere dou ă soluţii: fie un operator de sistem 
independent (în acest caz, întrep rinderea cu integrare vertical ă rămâne proprietara re ţelelor şi 
încasează un anumit beneficiu de pe urma acestora, îns ă nu răspunde de func ţionarea, 
întreţinerea sau dezvoltarea lo r), fie separarea propriet ăţii (în acest caz, întreprinderile care 
gestioneaz ă reţelele sunt complet separate de cele care furnizeaz ă şi produc energia)12.  
Există indicii că separarea propriet ăţii reprezint ă garanţia cea mai solid ă a libertăţii de alegere 
pentru utilizatorii de energie şi a creşterii investi ţiilor, deoarece ar crea o re ţea de întreprinderi 
care nu sunt influen ţate de interese privind furnizarea/produc ţia, în special în leg ătură cu 
alocarea investi ţiilor; de asemenea, se evit ă astfel regulamentele prea detaliate şi prea 
complexe, precum şi sarcinile administrative dispropor ţionate. Abordarea care propune 
operatorul de sistem independent ar îmbun ătăţi statu-quo-ul, îns ă ar trebui reglementat ă în 
mod mai detaliat, mai strict şi mai costisitor pentru a da rezult ate, iar rezultatele respective ar 
fi mai slabe în ceea ce prive şte contracararea obstacole lor din calea investi ţiilor în reţele. 
În plus, trebuie reanalizate dispozi ţiile privind separarea activit ăţilor de distribu ţie, care 
scutesc în prezent distribuitorii cu mai pu ţin de 100 000 de clien ţi de la majoritatea cerin ţelor 
legate de separarea activit ăţilor. 
3.1.2.  Reglementare eficient ă 
În primul rând, trebuie armonizate nivelurile de putere şi de independen ţă ale autorit ăţilor de 
reglementare a energiei, pe baza numitorului comun cel mai ridicat, şi nu cel mai sc ăzut, din 
UE. În al doilea rând, autorit ăţile respective nu trebuie s ă promoveze numai dezvoltarea 
eficace a propriilor pie ţe naţionale, ci şi dezvoltarea pie ţei interne de energie. 
În plus, trebuie armonizate normele tehnice necesare func ţionării eficiente a comer ţului 
transfrontalier. Progresele înregistrate pân ă la această dată sunt insuficiente. Înfiin ţarea Grupului european al 
autorităţilor de reglementare a energiei electrice şi gazului (ERGEG) şi reglement ările în 
materie de electricitate şi gaze nu au pus bazele guvernan ţei necesare. Majoritatea normelor 
tehnice corespunz ătoare difer ă în continuare de la un stat membru la altul, astfel încât 
comerţul transfrontalier se desf ăşoară cu mari dificult ăţi şi uneori este chiar imposibil. Trei 
soluţii principale merit ă luate în considerare: 
• Evoluţia treptat ă a abord ării actuale:  consolidarea colabor ării dintre autorit ăţile 
naţionale de reglementare: în special,  li s-ar cere st atelor membre s ă stabileasc ă un obiectiv 
comunitar pentru autorit ăţile naţionale de reglementare şi s-ar introduce un mecanism care 
                                                
 
12 Este cazul electricit ăţii în Danemarca, Finlanda, Italia, Portugalia, Regatul Unit, România, Slovacia, 
Slovenia, Spania, Suedia şi Ţările de Jos; şi al gazelor în Danemarca,  Portugalia, Regatul Unit, 
România, Spania, Suedia şi Ţările de Jos. Operatorul de sisteme de transport (OST) este, de asemenea, 
proprietarul re ţelei , fără separarea activit ăţilor. 
 
RO 9   RO să permită Comisiei revizuirea unor decizii ale autorit ăţilor naţionale de reglementare care 
afectează piaţa internă de energie13. 
• O reţea european ă a autorit ăţilor de reglementare independente („ERGEG+”): În 
cadrul acestui mecanism, ERGEG va c ăpăta un rol oficial şi i se va încredin ţa structurarea 
unor decizii obligator ii pentru autorit ăţile de reglementare şi pentru al ţi actori care î şi 
desfăşoară activitatea pe pia ţă, precum operatorii de re ţea, negociatorii în domeniul 
electricităţii sau produc ătorii de electricitate, în leg ătură cu anumite elemente tehnice şi 
mecanisme bine definite referi toare la aspecte transfrontalie re. Acesta ar avea nevoie de 
sprijin adecvat din pa rtea Comisiei, dac ă este cazul, pentru a garanta luarea în considerare 
a intereselor comunitare. 
• Înfiinţarea unui nou organism unic la nivel comunitar . Acesta ar fi responsabil, în 
principal, de adoptarea unor de cizii individuale pentru pia ţa de electricitate şi de gaze din 
UE, privind aspecte tehnice şi de reglementare pertinente pentru func ţionarea în practic ă a 
comerţului transfrontalier14.  
Există o legătură între separarea activit ăţilor şi reglementare. Pie ţele cu forme de proprietate 
sub nivelul de proprietate deplin ă necesită o reglementare mai detaliat ă, mai complex ă şi mai 
strictă. În astfel de circumstan ţe, autorităţilor naţionale de reglementare trebuie s ă li se acorde 
în special puteri mai mari şi mai extinse, pentru a preveni discriminarea. Totu şi, fără 
separarea propriet ăţii, autorit ăţile de reglementare nu pot elimina toate obstacolele în calea 
unor investi ţii adecvate în re ţele. 
Dintre cele trei op ţiuni, Comisia consider ă că cea dintâi, şi anume dezvoltarea treptat ă a 
abordării actuale, nu ar fi suficient ă, în special pentru c ă progresele ar depinde în continuare 
de stabilirea unui acord vol untar între 27 de autorit ăţi naţionale de reglementare care 
urmăresc deseori interese diferite. Astfel, abor darea privind ERGEG+ ar  fi varianta minim ă 
care ar putea da rezultate rapide şi satisfăcătoare în leg ătură cu armonizarea aspectelor tehnice 
necesare unei bune func ţionări a comer ţului transfrontalier. 
Anticipând luarea unei decizii oficiale şi punerea sa în ap licare, autorit ăţile de reglementare ar 
trebui încurajate s ă colaboreze mai îndeaproape, voluntar, pentru a- şi folosi puterile existente 
într-un mod mai eficient. 
3.1.3.  Transparen ţă 
Transparen ţa este esen ţială pentru buna func ţionare a pie ţei. În prezent, operatorii de sisteme 
de transport furnizeaz ă informaţii la niveluri diferite, astfel încât, pe unele pie ţe, noii 
concurenţi pot face fa ţă mai uşor. Mai mult, unele autorit ăţi de reglementare cer mai mult ă 
transparen ţă din partea produc ătorilor în ceea ce prive şte capacitatea de produc ţie disponibil ă, 
ceea ce poate preveni manipularea pre ţurilor. Este nevoie de cerin ţe minime pe care toate 
                                                 
13 Astfel cum s-a men ţionat anterior, aceast ă soluţie se bazeaz ă pe abordarea folosit ă deja pentru 
comunica ţii electronice şi în cazul derog ărilor de la normele privind accesul ter ţilor la o nou ă 
infrastructur ă pentru gaze şi electricitate. 
14 În temeiul Proiectului de acord interinstitu ţional privind cadrul de func ţionare a agen ţiilor europene de 
reglementare (COM(2005)59 final), unui astfel de organism i se poate încredin ţa în special aplicarea 
normelor comunitare în cazuri sp ecifice, inclusiv împuternicirea de a adopta decizii individuale 
obligatorii, din punct de vedere juridic, pentru ter ţi (articolul 4). 
 
RO 10   RO întreprinderile din UE s ă le respecte, ca şi în cazul celor adoptate deja pentru 
telecomunica ţii15.  
3.1.4.  Infrastructur ă 
Planul prioritar de interconectare16 prezintă cinci priorit ăţi: 
• Identificarea celor mai importante deficien ţe în materie de infrastructur ă până în 2013 şi 
asigurarea unui sprijin politic paneuropean pentru rezolvarea acestora.  
• Desemnarea a patru coordonatori europeni care s ă urmărească cele mai problematice patru 
proiecte prioritare: linia electric ă dintre Germania, Polonia şi Lituania; conexiunile la 
centralele electrice eoliene din largul apelor din nordul Europei; interc onexiunile electrice 
dintre Fran ţa şi Spania; şi gazoductul Nabucco care transport ă gaz de la Marea Caspic ă în 
Europa Central ă; 
• Convenirea unei perioade de cel mult 5 ani în decursul c ăreia trebuie încheiate procedurile 
de planificare şi aprobare pentru proiectele definite  ca fiind „de interes european” în 
temeiul Orient ărilor privind re ţelele transeuropene de energie; 
• Analizarea necesit ăţii de mărire a finan ţării reţelelor transeuropene de energie, în special 
pentru a facilita includerea electricit ăţii regenerabile în re ţea;  
• Stabilirea unui mecanism şi a unei structuri comunitare noi pentru operatorii de sisteme de 
transport (OTS), care s ă acopere planificarea coordonat ă de reţele. 
3.1.5.  Securitatea re ţelelor 
Experienţa ultimilor ani a ar ătat că, pentru a spori viabilitatea si stemului de electricitate a UE 
şi a preveni penele de curent, este nevoie, la nivel european, de norme minime comune şi 
obligatorii privind securitatea re ţelelor. Mecanismul şi structura comunitar ă nouă pentru 
operatorii de sisteme de transport ar trebui, de asemenea, s ă primeasc ă sarcina de a propune 
normele minime comune în materie de securitate. Odat ă cu aprobarea de c ătre autorit ăţile de 
reglementare a energiei, acestea ar deveni obligatorii. 
3.1.6.  Adecvarea capacit ăţii de produc ţie de electricitate şi de aprovizionare cu gaze 
În următorii douăzeci de ani, Europa va trebui s ă investeasc ă 900 miliarde EUR în noile 
capacităţi de produc ţie de electricitate. Mul ţi preferă în continuare gazele, având în vedere 
eficacitatea ridicat ă a acestora, îns ă chiar şi sectorul gazelor va avea nevoie de investi ţii de 
150 miliarde EUR pentru centralele electrice pe gaze şi încă 220 miliarde EUR pentru 
infrastructur ă. Prioritatea cea mai urgent ă în ceea ce prive şte asigurarea de noi investi ţii 
adecvate este o pia ţă internă de energie func ţională, care emite semnale corecte privind 
investiţiile. În plus, este nevoie de monitorizarea atent ă a echilibrului dintre cerere şi ofertă, 
pentru a identifica eventualele deficite. Acesta va  fi rolul cheie al noului Observator european 
al energiei (a se vedea mai jos).  
                                                 
15 Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European şi a Consiliului privind accesul la comunica ţiile 
electronice 
16 Comunicarea Comisiei c ătre Parlamentul European şi Consiliu: Planul prioritar de interconectare, COM 
(2006) 846 
 
RO 11   RO 3.1.7.  Energia ca serviciu public 
Energia este esen ţială pentru fiecare european. Legisla ţia european ă existentă impune deja 
respectarea obliga ţiilor de serviciu public. Îns ă UE trebuie s ă facă pasul urm ător pentru 
rezolvarea penuriei de energie. Comisia va elabora o Cart ă a consumatorilor de energie, cu 
patru obiective principale:  
• acordarea de asisten ţă la elaborarea unor sistem e de ajutor pentru ca cet ăţenii cei mai 
vulnerabili din UE s ă facă faţă creşterilor pre ţului la energie;  
• îmbunătăţirea nivelului minim de informa ţii la dispozi ţia cetăţenilor, care îi ajut ă la 
alegerea furnizorilor şi a opţiunilor de aprovizionare;  
• reducerea birocra ţiei legate de schimbarea furnizorului, şi  
• protecţia consumatorilor împotriva pract icilor de vânzare neloiale. 
3.2. Solidaritatea dintre statele membre şi securitatea aprovizion ării cu petrol, gaze 
şi electricitate 
Piaţa internă de energie spore şte interdependen ţa statelor membre în ceea ce prive şte 
aprovizionarea cu energie, atât pentru electricitate cât şi pentru gaze. În ciuda obiectivelor 
legate de eficien ţa energetic ă şi de sursele de energie regenerabil ă, petrolul şi gazele vor 
acoperi în continuare peste jum ătate din necesarul energetic al  UE, ambele sectoare fiind 
puternic dependente de importuri (în cazul petrolul ui peste 90%, iar al gazelor – circa 80% în 
2030). Produc ţia de electricitate va  depinde în mare m ăsură de gaze. F ără o inova ţie 
tehnologic ă semnificativ ă, petrolul r ămâne predominant în transport. Prin urmare, securitatea 
furnizării acestor combustibili prezint ă o importan ţă capitală pentru economia UE.  
UE are rela ţii fructuoase şi solide cu furnizori tradi ţionali de gaze din Spa ţiul Economic 
European (SEE), în special cu Norvegia, şi din afara acestuia - cu Rusia şi Algeria. UE este 
sigură că, în viitor, aceste rela ţii vor deveni şi mai puternice. Cu toate acestea, promovarea 
diversităţii în materie de surse, furnizori, trasee şi metode de transport r ămâne la fel de 
important ă pentru UE. În plus, trebuie puse în ap licare mecanisme eficiente de solidaritate 
între statele membre, în eventua litatea unei crize ener getice. Acesta este un aspect deosebit de 
important, având în vedere c ă mai multe state membre depind în  mare parte sau în totalitate 
de un singur furnizor de gaze. 
Securitatea aprovizion ării cu energie ar trebui promovat ă în moduri diferite: 
• Trebuie acordat ă asistenţă statelor membre care depind în prea mare m ăsură de un singur 
furnizor de gaze, pentru a- şi diversifica furnizorii. Comisia va urm ări punerea în aplicare a 
directivei privind securitatea aprovizion ării cu gaze17 transpusă recent de statele membre şi 
îi va evalua eficacitatea. Trebui e dezvoltate proiecte pentru ap rovizionarea cu gaze din alte 
regiuni, construirea unor noi platforme de gaze în Europa Central ă şi în ţările baltice, 
pentru o mai bun ă exploatare a capacit ăţilor strategice de stocare şi pentru facilitarea 
construirii de terminale noi pentru gazele natu rale lichide. Trebuie analizate, de asemenea, 
modalităţi de consolidare a mecanismelor de so lidaritate existente pentru situa ţii de criză, 
                                                 
17 Directiva 2004/67/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 26 aprilie 2004 privind m ăsurile de 
garantare a securit ăţii aprovizion ării cu gaze naturale, OJ L 127, 29.4.2004, pp. 92–96  
 
RO 12   RO cum ar fi re ţeaua de coresponden ţi în materie de energie şi grupul de coordonare în 
domeniul gazelor. În plus, stocurile strategi ce de gaze ar contribui la securitatea 
aprovizion ării cu gaze. Va tr ebui ca investi ţiile semnificative în noi capacit ăţi de stocare şi 
în noi conducte, care ar asigura un  nivel mai ridicat de securitate, s ă fie comparate cu 
costurile care le vor re veni consumatorilor.  
• Mecanismul UE de stocare strategic ă a petrolului, coordonat cu stocurile din alte ţări 
OPEC prin intermediul AIE, func ţionează eficient şi ar trebui men ţinut, însă ar mai putea 
fi îmbunătăţit modul în care UE î şi gestioneaz ă contribuţia la acest mecanism. Trebuie ca 
statele membre s ă răspundă unor cerin ţe mai ferme în materie de raportare, s ă fie analizat ă 
mai îndeaproape capacitatea stocurilor de a face fa ţă consumului şi să existe o mai bun ă 
coordonare în cazul în care AIE solicit ă eliberarea stocurilor. Comisia va analiza aceste 
aspecte în 2007. 
• Interconexiunile electrice (a se  vedea punctul 3.1.4 de mai sus) şi normele de securitate 
aplicabile obligatorii vor constitui al  treilea element al acestei abord ări, vizând în special 
rezolvarea eventualelor probleme legate de securitatea aprovizion ării cu electricitate. 
3.3. Un angajament pe termen lung privind reducerea emisiilor de gaze cu efect de 
seră şi sistemul UE de comercializare a emisiilor 
UE are o tradi ţie de încurajare a utiliz ării unor instrumente economice pentru internalizarea 
costurilor externe, astfel încât pia ţa să poată reacţiona cât mai eficient şi să limiteze costurile. 
În Comunicarea sa Limitarea schimb ărilor climatice la 2°C - Op ţiunile politice la nivel 
european şi mondial pentru 2020 şi perioada urm ătoare , Comisia sus ţine rolul cheie al 
mecanismului de comercializare a emisiilor în stimularea reducerii emisiilor de carbon, atât în prezent cât şi în viitor, şi arată cum poate fi folosit acest mecanism pentru a sta la baza 
eforturilor interna ţionale de combatere a schimb ărilor climatice. Comisia reanalizeaz ă 
sistemul UE de comercializare a emisiilor (SCE) pentru a garanta c ă îşi atinge poten ţialul 
maxim: numai astfel pot fi generate stimulen tele pentru schimbarea modului în care Europa 
produce şi foloseşte energia. 
3.4. Un program ambi ţios privind m ăsurile care vizeaz ă eficienţa energetic ă la nivel 
comunitar, na ţional, local şi internaţional 
Eficienţa energetic ă este primul element al politicii energetice europene resim ţit de cetăţeni. 
O eficien ţă energetic ă sporită poate aduce contribu
ţia decisiv ă pentru ob ţinerea durabilit ăţii, 
competitivit ăţii şi a securit ăţii aprovizion ării. 
La 19 octombrie 2006, Comisia a adoptat Planul de ac ţiune privind eficien ţa energetic ă 18, 
care cuprinde m ăsuri datorit ă cărora UE ar putea face progrese vizibile în direc ţia îndeplinirii 
principalului s ău obiectiv, şi anume reducerea consumului s ău global de energie primar ă cu 
20% până în 2020. În cazul în care acest plan reu şeşte, ar însemna ca UE s ă foloseasc ă până 
în 2020 cu circa 13% mai pu ţină energie decât în prezent, economisind 100 miliarde EUR şi 
circa 780 milioane de tone de CO 2 în fiecare an. Totu şi vor fi necesare eforturi semnificative 
atât pentru schimbarea comportamentelor, cât şi pentru investi ţii suplimentare. 
Printre măsurile cheie se num ără:  
                                                 
18 Plan de ac ţiune privind eficien ţa energetic ă: Realizarea poten ţialului, COM(2006)545 din 19 octombrie 
2006 
 
RO 13   RO • accelerarea introducerii unor vehicule de tr ansport cu consum redus de carburan ţi, o mai 
bună exploatare a transportului în comun;  de asemenea, consumatorii trebuie s ă suporte 
costurile reale de transport19; 
• norme mai stricte şi o mai bun ă etichetare a aparaturii; 
• îmbunătăţirea rapid ă a randamentului energetic al cl ădirilor din UE şi luarea unor ini ţiative 
astfel încât casele cu consum energetic extrem de redus s ă fie standardul noilor cl ădiri; 
• utilizarea coerent ă a impozit ării pentru o mai bun ă utilizare a energiei; 
• îmbunătăţirea randamentului produc ţiei, transportului şi distribu ţiei de c ăldură şi 
electricitate;  
• un nou acord interna ţional privind eficien ţa energetic ă, pentru a promova un efort comun.  
Un nou acord interna ţional privind eficien ţa energetic ă 
Ar putea fi ocazia de a reuni ţările OPEC şi principalele ţări în curs de dezvoltare (precum 
China, India şi Brazilia) pentru a lim ita utilizarea produselo r care nu îndeplinesc ni şte 
norme minime şi pentru a stabili abord ările comune în vederea economisirii energiei. În 
2007, UE ar putea prezenta oficial o propunere care s ă fie discutat ă şi dezvoltat ă în cadrul 
unei conferin ţe interna ţionale majore privind eficien ţa energetic ă în timpul pre şedinţiei 
germane a G8. Scopul ar putea fi semnarea acor dului în timpul Jocur ilor Olimpice de la 
Beijing. Pentru economiile de energie şi reducerea emisiilor de CO 2, poteţialul este enorm: în 
conformitate cu AIE, numai îmbun ătăţirea eficien ţei energetice ar diminua cu circa 20% 
volumul global actual al emisiilor de CO 2. 
3.5. Un obiectiv pe termen mai l ung pentru energia regenerabil ă 
În 1997, Uniunea European ă a început s ă acţioneze în vederea îndeplinirii unui obiectiv 
conform c ăruia ponderea energiei regenerabile va aj unge în 2020 la 12% din totalul surselor 
sale de energie, dublând astfel nivelul din 1997. De atunci, produc ţia de energie regenerabil ă 
a crescut cu 55% şi cu toate acestea, UE nu va reu şi să-şi atingă ţinta. Este pu ţin probabil ca 
ponderea energiei regenerabile s ă depăşească 10% pân ă în 2010. Principalul motiv pentru 
neîndeplinirea obiectivelor  stabilite în materie de energie regenerabil ă – pe lâng ă faptul că, în 
prezent, sursele de energie regenerabil ă costă mai mult decât cele „tradi ţionale” – este lipsa 
unui cadru strategic coerent şi eficient pentru întreaga UE şi a unei viziuni constante pe 
termen lung. Prin urmare, numai un num ăr restrâns de state membre a înregistrat progrese 
vizibile în acest domeniu şi nu s-a atins masa critic ă ce ar fi permis generalizarea produc ţiei 
de energie regenerabil ă, în prezent limitat ă într-o nişă economic ă. 
UE trebuie s ă-şi accelereze ritmul pentru  a oferi o viziune pe termen lung credibil ă asupra 
viitorului energiei regenerabile în UE, folosind instrumentele existente, în special Directiva 
privind energia regenerabil ă. Îndeplinirea obiectivelor actuale20 şi încurajarea investi ţiilor 
                                                 
19 A se vedea şi Pentru o Europ ă în mişcare – mobilitate durabil ă pentru continentul nostru – Evaluare 
intermediar ă a Cărţii albe privind transportul a Comisiei Europene din 2001, COM(2006)314 din 22 
iunie 2006 
20 Comunicarea Comisiei c ătre Parlamentul European şi Consiliu: ac ţiuni efectuate în temeiul C ărţii verzi: 
Raport privind progresele înregistrate în leg ătură cu produc ţia de electricitate pe baz ă de resurse 
regenerabile, COM(2006) 849 
 
RO 14   RO suplimentare, a inova ţiilor şi a ocupării forţei de munc ă au un rol esen ţial. Politica privind 
energia regenerabil ă trebuie s ă facă faţă unei provoc ări: să găsească un echilibru între 
instalarea imediat ă a unor ample capacit ăţi producătoare de energie regenerabil ă şi acordarea 
unui răstimp care va permite cercet ării să contribuie la diminuarea costului capacit ăţilor 
respective. G ăsirea unui astfel de echilibru înseamn ă să se ţină seama de urm ătorii factori: 
• În prezent, utilizarea energiei regenerabile cost ă mai mult, în general, decât utilizarea 
hidrocarburilor, dar diferen ţa scade, mai ales când se iau în considerare costurile 
schimbărilor climatice; 
• Economiile de scar ă pot reduce costurile energiei regenerabile, îns ă necesită în prezent 
investiţii majore; 
• Energia regenerabil ă îmbunătăţeşte securitatea aprovizion ării cu energie a UE prin m ărirea 
ponderii produc ţiei locale de energie, diversificarea tipurilor de combustibili şi a surselor 
pentru importurile de energie şi creşterea propor ţiei energiei din zone cu stabilitate 
politică, precum şi prin crearea de noi locuri de munc ă în Europa; 
• Energia regenerabil ă emite puţine gaze cu efect de ser ă sau chiar deloc; majoritatea acestor 
tipuri de energie contribuie semnificativ la îmbun ătăţirea calităţii aerului.  
Având în vedere informa ţiile primite în perioada de consultare şi evaluarea impactului, 
Comisia propune în Foaia sa de pa rcurs pentru ener gia regenerabil ă 21 un obiectiv obligatoriu 
de creştere a ponderii energiei regenerabile  de la mai pu ţin de 7%, cât este în prezent, la 
20% din totalul surselor sale de energie pân ă în 2020 . Obiectivele dincolo de 2020 ar fi 
evaluate prin prisma progreselor tehnologice.  
Cum vom reu şi? 
Pentru îndeplinirea obiectivului de 20% , va fi nevoie de dezvoltarea masiv ă a celor trei 
sectoare ale energiei regener abile: electricitate, biocarburan ţi, sisteme de înc ălzire şi răcire. 
Însă cadrele strategice introduse de unele stat e membre au dat rezultate în toate aceste 
sectoare, demonstrând c ă se poate reu şi.  
Până în 2020, sursele de energie regenerabil ă ar putea acoperi circa o treime din consumul 
de electricitate al UE. În prezent, energia eolian ă acoperă aproximaiv 20% din necesarul de 
electricitate în Danemarca, precum şi 8% în Spania şi 6% în Germania. Se estimeaz ă o 
scădere a costurilor ridicate din prezent la celelalte noi tehnologii – fotovoltaic ă, energie 
termică solară, energie maremotric ă şi energia valurilor.  
În ceea ce prive şte sistemele de înc ălzire şi răcire, sunt a şteptate progrese datorit ă mai 
multor tehnologii. În Suedia, de exemplu, au fost instalate peste 185 000 de pompe termice 
geotermale. Germania şi Austria sunt pe primul loc la înc ălzirea solar ă. În cazul în care şi 
alte state membre ajung la aceste niveluri , ponderea energiei regenerabile pentru înc ălzire şi 
răcire va cre şte cu 50%.  
                                                 
21 Comunicarea Comisiei c ătre Parlamentul European şi Consiliu: Foaie de parcurs pentru energia 
regenerabil ă: Sursele de energie regenerabil ă în secolul XXI; construirea unui viitor durabil, 
COM(2006) 848 
 
RO 15   RO În ceea ce prive şte biocarburan ţii, bioetanolul reprezint ă deja 4% din pia ţa de petrol din 
Suedia, în timp ce Germania este lider m ondial la biodiesel , cu 6% din pia ţa de motorin ă. 
Biocarburan ţii ar putea constitui pân ă la 14% din combustibilii pentru transport pân ă în 
2020.  
Obiectivul de 20% este într-adev ăr ambiţios şi va necesita eforturi majore din partea tuturor 
statelor membre. Contribu ţia fiecărui stat membru la îndeplin irea obiectivului Uniunii va 
trebui să ţină seama de diversele situa ţii naţionale şi de nivelurile ini ţiale diferite, inclusiv 
natura tuturor surselor de energie folosite. Statele membre ar trebui s ă beneficieze de 
flexibilitate pentru a promova sursele de energie regenerabil ă adaptate cel mai bine la 
potenţialul şi priorităţile lor specifice. Statele membre î şi vor prezenta modalit ăţile de 
îndeplinire a obiectiv elor în planuri na ţionale de ac ţiune care urmeaz ă a fi comunicate 
Comisiei. Planurile respective vor  cuprinde obiective sectoriale şi măsuri vizând îndeplinirea 
obiectivelor generale fixate la nivel na ţional. Concret, statele membre î şi vor stabili propriile 
obiective specifice pentru electricitate, biocarburan ţi, sisteme de înc ălzire şi răcire, iar 
Comisia le va evalua pentru a garanta îndeplinirea ob iectivului general. Comisia va prezenta 
această structură într-un nou pachet legislativ priv ind sursele de energie regenerabil ă în 2007.  
Una dintre caracteristicile unei astfel de structuri este necesitatea unei nivel minim de 
dezvoltare coordonat ă a biocarburan ţilor în întreaga UE. În prezent şi în viitorul apropiat, 
biocarburan ţii sunt mai scumpi decât alte forme de energie regenerabil ă, însă în următorii 15 
ani, sunt singura solu ţie pentru a reduce semnificativ dependen ţa de petrol din sectorul 
transportului. În Foaia de parc urs pentru energia regenerabil ă şi în Raportul intermediar 
privind biocarburan ţii22, Comisia propune a şadar stabilirea unui obiectiv minim obligatoriu 
pentru biocarburan ţi de 10% din totalul combustibililor pentru vehicule pân ă în 2020 şi 
garantarea caracterului  durabil al biocarburan ţilor utiliza ţi, în interiorul şi în afara UE. Pentru 
a reuşi, UE trebuie s ă convingă ţările terţe şi producătorii acestora. În plus, pachetul legislativ 
privind sursele de energie regenerabil ă din 2007 va cuprinde m ăsuri specifice care s ă asigure 
intrarea mai u şoară pe piaţă atât a biocarburan ţilor, cât şi a sistemelor de înc ălzire şi răcire pe 
bază de energie regenerabil ă. De asemenea, Comisia va continua şi va intensifica utilizarea 
energiei regenerabile prin intermediul altor politici şi prin susţinerea măsurilor care urm ăresc 
crearea unei adev ărate pieţe interne de energie regenerabil ă în UE.   
Cât va costa? 
Ponderea surselor de energie regenerabil ă va ajunge la 20% cu un cost anual mediu 
suplimentar de aproximativ  18 miliarde EUR – o cre ştere cu circa 6% a sumei totale pe care 
se estimeaz ă că UE o va avea de pl ătit în 2020 pentru impor tul de energie. Îns ă aceste 
calcule se bazeaz ă pe un pre ţ estimativ al petrolului de 48 USD/baril pân ă în 2020. În cazul 
în care pre ţul ar creşte la 78 USD/baril, co stul anual mediu ar sc ădea la 10,6 miliarde EUR. 
În cazul în care se ia în considerare un pre ţ al carbonului de peste 20 EUR, obiectivul de 
20% nu ar costa practic mai mult decât sursele „tradi ţionale” de energie, îns ă ar crea 
numeroase locuri de munc ă în Europa şi ar duce la dezvoltarea unor  întreprinderi europene 
noi, utilizatoare de tehnologii.  
                                                 
22 Comunicarea Comisiei c ătre Parlamentul European şi Consiliu: Raport intermediar privind 
biocarburan ţii, COM (2006) 845 
 
RO 16   RO 3.6. Un Plan strategic european privind tehnologiile energetice 
Europa urm ăreşte două obiective cheie în materie de tehnologii energetice: s ă diminueze 
costul energiei nepoluante şi să aducă întreprinderile din UE pe  primul loc în sectorul 
tehnologiilor energetice cu emisii reduse de carbon aflat în plin ă dezvoltare. În 2007, Comisia 
va prezenta un Plan strategi c european privind tehnologiile  energetice23 pentru îndeplinirea 
acestor trei obiective. Planul  va avea nevoie de o viziune pe termen lung pe m ăsura provoc ării 
reprezentate de tranzi ţia de durat ă către un sistem energetic cu emisii reduse de carbon f ără 
pierderea competitivit ăţii: 
– Până în 2020, tehnologiile trebuie s ă realizeze obiectivul conform c ăruia energia 
regenerabil ă reprezint ă 20%, permi ţând o creştere marcant ă a ponderii surselor mai ieftine 
de energie regenerabil ă (inclusiv difuzarea ener giei eoliene din larg şi a biocarburan ţilor de 
a doua genera ţie);  
– Până în 2030, trebuie ca produc ţia de electricitate şi încălzirea să foloseasc ă în tot mai 
mare măsură surse cu emisii reduse de carbon; de asemenea, este necesar ă o utilizare 
amplă a centralelor electrice pe combustib ili fosili cu emisii aproape zero şi cu captare şi 
stocare de CO 2. Transportul va trebui s ă se adapteze treptat la  utilizarea biocarburan ţilor de 
a doua genera ţie şi a celulelor combustibile cu hidrogen; 
– Pentru orizontul 2050 şi ulterior, sistemul energetic european trebuie s ă se bazeze exclusiv 
pe surse cu emisii reduse de carbon, care ar putea include surse de energie regenerabil ă, 
surse durabile de c ărbuni şi gaze, de hidrogen în propor ţii importante, precum şi fisiunea 
nucleară de a patra genera ţie şi energia de fuziune, pentru  statele membre interesate. 
Această viziune a Europei reflect ă un sector energetic înfloritor şi viabil, care a profitat de 
schimbările climatice şi de globalizare, dincolo de amenin ţările lor aparente, care a ajuns pe 
locul întâi în lume la diverse tehnologii ener getice nepoluante, eficiente, cu emisii reduse şi a 
devenit for ţa motrice a prosperit ăţii şi care a avut o contribu ţie determinant ă la creşterea 
economic ă şi la ocuparea for ţei de munc ă. Pentru ca aceast ă viziune s ă devină realitate, 
Uniunea European ă trebuie s ă acţioneze solidar şi prompt, prin adoptarea şi punerea în 
aplicare a unui Plan strategic europ ean privind tehnologiile energetice, prev ăzut cu resurse 
realiste. În conform itate cu cel de-al şaptelea Program-cadru de cercet are, cheltuielile anuale 
cu cercetarea în domeniul energiei la nivelul UE vor cre şte cu 50% în urm ătorii 7 ani, ceea ce 
nu va fi îns ă suficient pentru a asigura progresele neces are. Planul privind tehnologiile trebuie 
să fie ambi ţios, să coordoneze mai bine cheltuielile la nivel comunitar şi naţional şi să 
stabileasc ă obiective clare, cu foi de parcurs şi repere precise. Ar trebui s ă exploateze toate 
instrumentele disponibile în cadrul UE, inclusiv ini ţiativele tehnologice comune şi resursele 
Institutului European  pentru Tehnologie.  
Printre priorit ăţile unei astfel de ini ţiative specifice se num ără: 
– Clădiri, aparatur ă, echipamente, procese industriale şi sisteme de transport cu mai mare 
eficienţă energetic ă;  
                                                 
23 A se vedea şi Comunicarea Comisiei : C ătre un Plan strategic european privind tehnologiile energetice , 
COM(2006) 847 
 
RO 17   RO – Dezvoltarea biocarburan ţilor, în special a biocarburan ţilor de a doua genera ţie, astfel încât 
să fie cu adev ărat o alternativ ă competitiv ă la hidrocarburi;  
– Garantarea competitivit ăţii pe termen scurt a energiei eoliene din larg şi deschiderea c ăii 
către o super-re ţea european ă competitiv ă instalată în larg;  
– Garantarea competitivit ăţii electricit ăţii fotovoltaice, pentru a exploata energia solar ă; 
– Utilizarea tehnologiilor pe baz ă de celule combustibile şi de hidrogen pentru  a le exploata 
avantajule în produc ţia decentralizat ă de energie şi în transport;  
– Tehnologii durabile pe baz ă de cărbuni şi gaze, în special captarea şi stocarea carbonului (a 
se vedea mai jos ); 
– UE ar trebui s ă rămână lider în domeniul tehnologiilor pent ru reactoare cu fisiune nuclear ă 
de a patra genera ţie şi al tehnologiilor de fuziune pentru a cre şte competitivitatea, siguran ţa 
şi securitatea electricit ăţii nucleare şi a reduce cantitatea de de şeuri.  
Aceste obiective sectoriale ar trebui s ă se bazeze pe repere specifice şi pe un volum mai mare 
de cheltuieli cu cercetarea în  domeniul energiei. Comisia va propune un Plan strategic 
european privind tehnologiile energetice la Consiliul European de prim ăvară din 2008. 
3.7. Către un viitor al combustibililor fosili cu emisii sc ăzute de CO 2  
Cărbunii şi gazele asigur ă 50% din aprovizionarea cu electricitate a UE şi vor rămâne cu 
siguranţă o parte important ă din totalul resurselor noastre de  energie. Rezervele pe termen 
lung sunt considerabile, îns ă cărbunii genereaz ă emisii de CO 2 aproape duble în compara ţie 
cu gazele. Va fi nevoie de metode de produc ţie pe bază de cărbuni mult mai pu ţin poluante şi 
de reducerea emisiilor de CO 2. Mai mult, dezvoltarea unor astfel de metode nepoluante de 
captare şi stocare a carbonului prezint ă un interes capital la nivel mondial: AIE prevede 
dublarea produc ţiei de electricitate pe baz ă de cărbuni pân ă în 2030. Rezultatul ar fi eliberarea 
în atmosfera a circa 5 miliarde de tone de CO 2, adică 40% din cre şterea estimativ ă a emisiilor 
globale de CO 2 generate de sectorul energetic. Pla nul strategic european  privind tehnologiile 
energetice nu va fi singura ac ţiune întreprins ă pentru a cataliza cercet ările interna ţionale şi 
captarea şi stocarea CO 2. 
Pentru a avea rolul de lider mondial, UE trebuie s ă ofere o viziune clar ă asupra introducerii 
metodelor de captare şi stocare a CO 2 în UE, s ă elaboreze un cadru de reglementare pentru 
dezvoltarea acestora, s ă investeasc ă mai mult şi într-un mod mai eficient în cercetare şi să 
acţioneze la nivel interna ţional. Pe viitor, captarea şi stocarea vor fi incluse, de asemenea, în 
sistemul UE de comercializare a emisiilor. 
Astfel cum prezint ă în comunicarea sa privind produc ţia de electricitate durabil ă24, în 2007, 
Comisia va începe: 
• să conceap ă un mecanism care stimuleaz ă construc ţia şi exploatarea, pân ă în 2015, a 
maxim 12 proiecte-pilot pe scar ă largă pentru tehnologii durabile pe baz ă de combustibili 
fosili în producerea comercial ă de energie din UE25. 
                                                 
24 Comunicarea Comisiei: Produc ţia de electricitate durabil ă pe bază de combustibili fosili: c ătre emisii 
aproape zero pân ă în 2020, COM(2006) 843 
 
RO 18   RO • să determine un orizont de timp cl ar pentru introducerea instala ţiilor de captare şi stocare a 
CO 2 la centralele pe c ărbuni şi pe gaze. Având în vedere informa ţiile existente, Comisia 
consideră că toate centralele noi pe c ărbuni trebuie s ă fie echipate cu instala ţii de captare şi 
stocare a CO 2 până în 2020, iar centralele  existente trebuie s ă adopte, treptat, aceea şi 
abordare. De şi este prea devreme pentru a stabili o perspectiv ă definitivă, Comisia sper ă să 
poată propune cât mai curând ni şte recomand ări ferme. 
3.8. Viitorul energiei nucleare 
În prezent, aproximativ o treime din electricitatea şi 15% din energia consumate în UE provin 
din energia nuclear ă care este una din cele mai importante surse de energie f ără dioxid de 
carbon (CO 2). Energia nuclear ă a fost una din metodele de limitare a emisiilor de CO 2 la 
nivelul UE şi, pentru statele membre care î şi doresc aceste lucru, poate face parte dintr-un 
scenariu energetic în care va fi nevoie de reduceri semnificative ale emisiilor în urm ătoarele 
decenii.  
Energia nuclear ă este mai pu ţin vulnerabil ă la variaţiile preţului carburantului decât cea 
generată pe bază de cărbuni sau gaze, deoarece uraniul reprezint ă o mică parte din costul total 
al generării energiei nucleare şi se bazeaz ă pe surse care nu se vor epuiza timp de multe 
decenii şi care sunt distribuite pe scar ă largă în toată lumea. 
După cum se poate observa din tabelul anexat la acest document care prezint ă avantajele şi 
dezavantajele diferitelor surse de energie, energia nuclear ă este una din cele mai pu ţin 
costisitoare surse de en ergie cu emisii reduse de carbon produs e în prezent în UE, iar costurile 
acesteia sunt relativ stabile26. Următoarea genera ţie de reactoare nucleare ar trebui s ă reducă 
şi mai mult costurile. 
Decizia de a se baza sau nu pe energia nuclear ă este la latitudinea fiec ărui stat membru. Cu 
toate acestea, în cazul în care se înregistreaz ă o scădere a nivelului de energie nuclear ă în UE, 
este esenţial ca aceast ă scădere să fie compensat ă prin introducerea uno r surse suplimentare 
de energie cu emisii reduse de carbon pentru produc ţia de electricitate; în caz contrar, 
obiectivul de a reduce emisiile de GES şi de a îmbun ătăţi securitatea aprovizion ării cu energie 
nu va fi realizat. 
În contextul energetic actual, AIE estimeaz ă că utilizarea la nivel interna ţional a energiei 
nucleare va cre şte de la 368 GW în 2005  la 416 GW în 2030. Exist ă astfel avantaje 
economice în men ţinerea şi dezvoltarea avansului tehnologi c al UE în acest domeniu.  
Astfel cum este prev ăzut în noul Program nuclear ilustrativ27, la nivel european, rolul UE ar 
trebui să fie acela de a dezvolta în conti nuare, în conformitate cu legisla ţia comunitar ă, cel 
mai avansat cadru pentru energia nuclear ă în acele state membre car e au optat pentru energia 
                                                                                                                                                        
25 Platforma tehnologic ă european ă pentru centrale electrice pe combustibili fosili cu zero emisii (PT 
CEZE) propune în cadrul recomand ărilor sale cheie din Agenda de cercetare strategic ă (ACS) adoptat ă 
la sfârşitul anului 2006 punerea în aplicare rapid ă a 10-12 proiecte-pilot integrate, la scar ă largă, de 
centrale electrice cu captare şi stocare de carbon (CSC) în Europa. 
26 Conform AIE World Energy Outlook 2006 „noile cen trale nucleare ar putea produce electricitate la 
preţul de 4,9 pân ă la 5,7 US cen ţi/kW [între 3,9 şi 4,5 eurocen ţi conform ratei de schimb valutar de la 
mijlocul lunii noiembrie 2006] dac ă riscurile de construc ţie şi de funcţionare sunt atenuate” şi anume 
„la un pre ţ de aproximativ 10 USD/ton ă de emisii de CO2 ceea ce face ca centralele nucleare s ă fie 
competitive în raport cu uzinele electrice pe baz ă de cărbune”. 
27 Proiectul de Program nuclear ilustrativ, COM (2006) 844 
 
RO 19   RO nucleară, respectând cele mai înalte standarde de siguran ţă, securitate şi neproliferare 
prevăzute în Tratatul Euratom. Cu  toate acestea,  energia nuclear ă ridică probleme importante 
în ceea ce prive şte deşeurile şi dezafectarea, astfel încât gestionarea de şeurilor nucleare şi 
dezafectarea instala ţiilor nucleare ar trebui incluse în activit ăţile viitoare ale Comisiei. UE ar 
trebui, de asemenea, s ă îşi continue eforturile de a asigura respectarea unor standarde ridicate 
la nivel interna ţional. Pentru a realiz a progrese în acest domeniu, Comisia propune înfiin ţarea 
unui grup UE la nivel înalt pentru siguran ţa şi securitatea nuclear ă care să se ocupe cu 
dezvoltarea progresiv ă a unei în ţelegeri comune şi, eventual, cu introducerea unor reguli 
europene suplimentare privind siguran ţa şi securitatea nuclear ă.  
3.9. O politică energetic ă internaţională care apără activ interesele Europei 
UE nu îşi poate realiza singur ă obiectivele privind energia şi schimbările climatice. UE va fi 
în viitor r ăspunzătoare pentru numai 15% din noile emisii de CO 2. Mai mult, datorit ă noilor 
obiective stabilite pentru 2030, UE va consuma la acea dat ă mai puţin de 10% din energia 
mondială. Astfel, provoc ările privind secu ritatea aprovizion ării cu energie şi schimbările 
climatice nu pot fi dep ăşite prin ac ţiunea unilateral ă a UE sau a statelor membre ale acesteia. 
Este necesar ă o cooperare atât cu ţările dezvoltate, cât şi cu cele în curs de dezvoltare, precum 
şi cu produc ătorii şi consumatorii de energie pentru a asigura competitivitatea, durabilitatea şi 
securitatea aprovizion ării energetice.  
UE şi statele membre trebuie s ă urmărească aceste obiective, vorbind cu o singur ă voce şi 
stabilind parteneriate eficiente prin care obiectivele s ă fie transpuse într-o politic ă externă 
relevantă. Într-adev ăr, energia trebuie s ă ocupe un loc central în toate rela ţiile externe ale UE; 
aceasta are o importan ţă crucială pentru securitatea geopolitic ă, stabilitatea economic ă, 
dezvoltarea social ă şi eforturile interna ţionale de combatere a schimb ărilor climatice. UE 
trebuie astfel s ă dezvolte rela ţii energetice eficiente cu to ţi partenerii interna ţionali, rela ţii 
bazate pe încredere reciproc ă, cooperare şi interdependen ţă. Acest lucru presupune extinderea 
relaţiilor din punct de vedere al ariei geografice şi consolidarea naturii acestora pe baza unor 
acorduri cu marii furnizori de energie. 
Consiliul European a sprijinit viziunea comun ă a Comisiei şi a Consiliului de a stabili un 
cadru pe termen lung pentru dimensiunea energetic ă externă28 şi a acceptat s ă dezvolte o re ţea 
de coresponden ţi în materie de securitate energetic ă, reţea care va oferi un sistem de 
avertizare rapid ă şi va mări capacitatea de reac ţie a UE în cazul unei presiuni externe asupra 
securităţii energetice. 
UE vorbe şte deja cu o singur ă voce în cadrul negocierilor acordurilor interna ţionale, mai ales 
în domeniul comer ţului. Acordurile interna ţionale actuale sau viitoare, fie c ă sunt negociate 
bilateral sau cu mai multe ţări în acela şi timp, pot fi folosite într- un mod mai eficient pentru a 
fixa angajamente obligatorii din punct de vede re juridic. Acestea se pot extinde la 
liberalizarea reciproc ă a condiţiilor de comercializare şi a investi ţiilor pe pie ţele din amonte şi 
din aval, precum şi la acordarea accesul ui la conducte de c ătre ţările care sunt situate de-a 
lungul lan ţurilor de tranzit sau de  transport. Totodat ă, aceste acorduri pot fi folosite pentru a 
promova comer ţul interna ţional cu biocarburan ţi produşi în mod durabil sau cu bunuri 
ecologice, sau pentru stabilirea pre ţurilor pe plan interna ţional pentru emisiile de carbon. 
                                                 
28 Lucrare a Comisiei Euro pene/Înaltului Reprezentant O politic ă externă care să apere interesele 
energetice ale Europei , iunie 2006, S160/06; urmat ă de Relaţiile energetice externe de la principii la 
acţiune, COM(2006)590 final  
 
RO 20   RO Astfel, UE trebuie acum s ă acţioneze urm ărind aceste principii. Primul pas spre „a vorbi cu o 
singură voce” este stabilirea unor obiective clare şi a unor mijloace de c ooperarea eficiente. 
Evaluările energetice strategice realizate în mod regulat vor oferi cadr ul general pentru 
discutarea frecvent ă a aspectelor energetice externe în cadrul institu ţiilor comunitare. 
Priorităţile care trebuie urm ărite de o politic ă energetic ă externă eficientă a Uniunii Europene 
în următorii trei ani sunt: 
• Comunitatea şi statele membre ar trebui s ă fie actori cheie în dezvoltarea de acorduri 
internaţionale, inclusiv în leg ătură cu viitorul Tratatului privind Carta Energiei şi cu 
regimul climatic dup ă 2012.  
• Relaţiile energetice ale Uniunii Europene cu ţările vecine sunt fundamentale pentru 
securitatea şi stabilitatea Europei. Scopul UE ar trebui s ă fie crearea unei re ţele extinse de 
ţări din jurul UE, ale c ăror acţiuni să fie ghidate de reguli sau principii comune, derivate 
din politica energetic ă european ă.  
• Să intensific ăm relaţiile cu furnizorii no ştri externi de energie, dezvoltând în continuare 
parteneriate cuprinz ătoare bazate pe interese reciproce, transparen ţă, previzibilitate şi 
reciprocitate.  
• Să dezvolte în continuare rela ţii energetice mai strânse cu al ţi consumatori majori, în 
special prin intermediul AIE şi G8 sau prin intensificarea cooper ării bilaterale.  
• Să dezvolte folosirea instrumentelor financiare, prin înt ărirea cooper ării cu BEI şi cu 
BERD şi prin crearea unui Fond de investi ţii al vecin ătăţii, pentru a spori securitatea 
energetică european ă.  
• Să amelioreze condi ţiile pentru investi ţiile în proiecte interna ţionale, lucrând, spre 
exemplu, pentru a asigura un cadru legal clar definit şi transparent şi numind coordonatori 
europeni care s ă reprezinte interesele UE în proiectele interna ţionale cheie.  
• Să promoveze neproliferarea, siguran ţa şi securitatea nuclear ă, în special printr-o 
cooperare consolidat ă cu Agenţia Interna ţională a Energiei Atomice.  
Anexa la aceast ă analiză conţine modul detaliat în care aces te obiective vor fi acum urm ărite, 
conform discu ţiilor detaliate ale Consiliului European întrunit cu ocazia reuniunii la nivel 
înalt de la Lahti şi ale Consiliului European din decembrie 2006. Totu şi, în plus fa ţă de 
acestea, Comisia consider ă că două acţiuni prioritare suplimen tare ar trebui acum urm ărite: 
• Un parteneriat Africa-Europa cuprinz ător privind energia. În ultimii ani, Africa a devenit 
un furnizor important de energie, dispunând îns ă de un poten ţial şi mai ridicat. Dialogul ar 
trebui să includă: securitatea aprovizion ării, transferul de tehnologii de producere a 
energiei regenerabile, exploatarea durabil ă a resurselor, transparen ţa pieţelor energetice şi 
respectarea bunei guvernan ţe. Dialogul ar trebui lansat printr-un eveniment comun la cel 
mai înalt nivel.  
• Un acord interna ţional privind eficien ţa energetic ă, după c u m  a  f o s t  d e j a  m e n ţionat mai 
sus. 
 
RO 21   RO 3.9.1.  Integrarea politicilor energetice şi de dezvoltare europene: o situa ţie „în care toat ă 
lumea câştigă” 
Preţurile ridicate pentru energie au  efecte negative mai ales în ţările în curs de dezvoltare. În 
timp ce pu ţine astfel de ţări pot beneficia ca şi producători, celelalte sunt în situa ţia în care 
preţurile ridicate ale importu rilor de energie dep ăşesc veniturile ob ţinute prin ajutorul pentru 
dezvoltare29. Africa şi celelalte regiuni în curs de dez voltare sunt profund interesate, ca şi 
Europa, în stimularea diversific ării şi eficienţei energetice, ceea ce ar putea reprezenta o 
contribuţie major ă la Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului. UE î şi asumă deci 
angajamentul de a sprijini ţările în curs de dezvolta re în promovarea aprovizion ării cu energie 
şi a utilizării acesteia în mod durabil şi sigur.  
Pentru a realiza angajamentului de mai sus, UE ar trebui s ă se concentreze asupra distribuirii 
unor servicii energeti ce accesibile, fiabile şi durabile pentru cei s ăraci, provenind în special 
din surse regenerabile, precum şi în vederea dezvolt ării unor tehnologii nepoluante şi 
eficiente pentru producerea de petrol şi gaz. Africa ofer ă o oportunitate unic ă pentru 
instalarea de tehnologii de produ cere a energiei regenerabile într-un mod competitiv. Aceasta 
poate evita necesitatea de a cump ăra reţele de transmisie costisitoare şi poate „s ări” direct la o 
nouă generaţie de tehnologii şi surse de energie nepoluant ă şi cu un emisii reduse de carbon - 
la fel cum s-a întâmplat deja în cazul telecomunica ţiilor mobile. Acest lucru reprezint ă o 
adevărată oportunitate „în care toat ă lumea câ ştigă”, intensificând p ătrunderea energiei 
regenerabile şi nepoluante şi oferind accesul la electrifica re unora dintre cele mai s ărace 
populaţii ale lumii.  Va fi nevoie de eforturi deosebite în Africa sub-saharian ă, unde rata de 
acces la electrificare es te printre cele mai sc ăzute din lume. 
În acest scop, UE va folosi de asemenea dive rsele instrumente de care dispune: cel de al 
zecelea Fond European de Dezvoltare, Parteneria tul UE-Africa privind infrastructura care 
abordează proiecte regionale privind generarea şi transmiterea de electr icitate, Instrumentul 
financiar UE-ACP pentru energie, programul comunitar COOPENER şi succesorii s ăi, 
precum şi programul EUROSOLAR pentru America Latin ă. 
3.10. Un sistem eficient de monitorizare şi de raportare 
Monitorizarea, transparen ţa şi raportarea vor fi elemente esen ţiale în dezvoltarea progresiv ă a 
unei politici energetice eficient e a UE. Comisia propune înfiin ţarea unui Observator al 
energiei în cadrul Direc ţiei Generale pentru Energie şi Transport. Acest observator ar trebui 
să aibă responsabilit ăţi fundamentale referitoare la cererea şi oferta energetic ă european ă, în 
special prin sporirea transparen ţei în ceea ce prive şte nevoile cu care se confrunta UE în 
domeniul investi ţiilor viitoare în infrastructura de gaze şi de electricitate şi în instala ţiile de 
generare şi, prin intermediul analizei comparative şi al schimbului de ce le mai bune practici, 
să faciliteze succesul statelor membre, asigurându-se c ă amestecul lor de energie evolueaz ă 
într-un mod care s ă contribuie efectiv la atingerea obiectivelor energetice ale UE.  
Comisia va stabili responsabilit ăţile specifice ale Observatorului şi va propune în 2007 o baz ă 
legală pentru finan ţare activit ăţilor acestuia. Astfel , aceasta va examina şi raţionaliza 
                                                 
29 137 miliarde USD/an pentru ţările în curs de dezvoltare importatoare de petrol fa ţă de o asisten ţă 
oficială pentru dezvoltare de 84 miliarde USD în 2005, valoare net ă după scutirea de datorii 
suplimentare. A se vedea „Vulnerabilitatea ţărilor africane la şocurile petroliere: principalii factori şi 
opţiunile politice. Cazul ţărilor importatoare de petrol”. Raportul ESMAP 308/05, Banca Mondial ă, 
august 2005. 
 
RO 22   RO informaţiile existente în materie de energie, precum şi obligaţiile de raportare care revin 
Comisiei şi statelor membre. 
4. PASUL URM ĂTOR 
Această analiză strategic ă a stabilit un set de politici ne cesare pentru a atinge obiectivele 
pentru o energie durabil ă, sigură şi competitiv ă. Primul pas este asig urarea unor decizii clare 
din partea Consiliului European şi a Parlamentului European privind abordarea strategic ă, un 
plan de ac ţiune care s ă permită Uniunii Europene s ă îşi realizeze obiectivele ambi ţioase, vaste 
şi pe termen lung. Viitoarele ana lize strategice vor ajuta UE s ă îşi perfecţioneze şi actualizeze 
planul de ac ţiune, luând în considerare schimb ările - cele mai evidente fiind reprezentate de 
progresele tehnologice şi de acţiunea interna ţională comună pentru combaterea schimb ărilor 
climatice. Scopul reducerii emisiilor în Europa şi la nivel mondial face parte integrant ă din 
politica energetic ă european ă. 
În cazul în care UE reu şeşte să îndeplineasc ă obiectivele specifice propuse în materie de 
eficienţă energetic ă şi de energie regenerabil ă, aceasta ar fi pe drumul cel bun în realizarea 
reducerii de 20% a emisiilor de gaze cu efect de ser ă prevăzute pentru 2020 şi şi-ar spori 
şansele de a realiza reducerile drastice care figureaz ă în obiectivele pentru 2050. O ac ţiune 
hotărâtă acum va însemna un progres în ceea ce prive şte stabilizarea dependen ţei noastre de 
importuri, realizarea la timp a investi ţiilor, crearea de noi locuri de munc ă şi asigurarea 
avansului tehnologic al Europei în domeniul tehnologiilor cu emisii reduse de carbon.  UE ar 
fi stabilit ritmul pentru o nou ă revoluţie industrial ă mondială. 
Comisia a şteaptă din partea Consiliului şi Parlamentului European: 
• să sprijine un obiectiv al UE în negocierile interna ţionale conform c ăruia ţările dezvoltate 
trebuie să diminueze cu 30% emisiile de gaze cu efect de ser ă până în 2020 fa ţă de anul 
1990;  
• să sprijine înc ă de acum un angajament al UE de a realiza, indiferent de circumstan ţe, o 
reducere de cel pu ţin 20% a emisiilor de gaze cu efect de ser ă până în 2020 fa ţă de anul 
1990;  
• să confirme necesitatea întreprinderii unor m ăsuri suplimentare pentru a transforma 
potenţialele beneficii ale Pieţelor interne de electricitate şi gaz într-o realitate pentru to ţi 
cetăţenii europeni şi pentru mediul de afaceri, şi în special:  
• Să se angajeze la o continuare a separ ării activit ăţilor în vederea îmbun ătăţirii 
concurenţei, creşterii investi ţiilor şi oferirii de op ţiuni mai variate consumatorilor, 
de preferin ţă prin separarea propriet ăţii, care s-a dovedit a fi abordarea cea mai 
eficientă, sau cel pu ţin printr-o abordare ISO care va necesita o reglementare mai 
detaliată la nivel european. Pe baza concluziilor Consiliului European din 9 
martie şi a poziţiei Parlamentului European, Comisia va prezenta în scurt timp o 
propunere legislativ ă; 
• Să asigure o reglementare eficient ă în toate statele membre prin intermediul 
armonizării competen ţelor şi independen ţei autorit ăţilor de reglementare din 
domeniul energiei, pe baza valo rii celei mai ridicate din UE şi încredin ţând 
 
RO 23   RO acestor autorit ăţi responsabilitatea de a dezvolta pia ţa internă de energie, precum 
şi pieţele naţionale în mod eficient; 
• Să accelereze armonizarea standardelor tehnice necesare desf ăşurării eficiente a 
comerţului transfrontalier, cel pu ţin printr-o abordare ERGEG+; 
• Să stabileasc ă în 2007 un mecanism şi o structur ă comunitar ă nouă pentru 
operatorii de sisteme de transport, care s ă se ocupe cu planificarea coordonat ă de 
reţele şi să informeze autorit ăţile naţionale de reglementare şi Comisia.  Acestea ar 
trebui să fie de asemenea responsabile pentru  promovarea unor standarde minime 
de securitate a re ţelelor, care, dup ă ce vor fi aprobate de autorit ăţile de 
reglementare şi de Comisie, vor deveni obligator ii din punct de vedere juridic;  
• Să sprijine propunerea Comisiei de fixare a unor standarde minime în materie de 
transparen ţă în 2007; 
• Să accepte o nou ă Cartă a consumatorilor de energie;  
• Să continue progresul în ceea ce prive şte construirea de noi interconectori 
esenţiali. Să confirme necesitatea numirii unor  coordonatori europeni care s ă 
urmărească proiectele prioritare cele mai problematice şi să invite Comisia s ă 
prezinte, în 2007, o propunere legislativ ă oficială care să defineasc ă un termen de 
maxim 5 ani în care s ă se încheie procedurile de planificare şi de aprobare pentru 
proiectele de interes european; 
• Să sprijine necesitatea de a pr ogresa în asigurarea solidarit ăţii între statele membre în cazul 
unei crize energetice sau al întreruperii aprovizion ării, creând în acest scop mecanisme 
eficiente.S ă salute inten ţia Comisiei de a prezenta în 2007 o Comunicare privind stocurile 
strategie, urmat ă, dacă este cazul, de m ăsuri de consolidare; 
• Să sublinieze prioritatea UE de a- şi spori eforturile de ob ţinere a unei ac ţiuni la nivel 
mondial pentru combaterea schimb ărilor climatice. S ă salute inten ţia Comisiei de a folosi 
toate oportunit ăţile de negocieri bilaterale şi multilaterale pentru promovarea combaterii 
schimbărilor climatice, coordonare a politicilor energetice şi consolidare cooper ării privind 
tehnologiile nepoluante;  
• Să sprijine obiectivul de a economisi pân ă în 2020 20% din consumul de energie al UE 
prin costuri eficiente, astfel cum a fost prezentat în Planul de ac ţiune al Comisiei privind 
eficienţa energetic ă şi să salute inten ţia Comisiei de a publica o serie de m ăsuri în vederea 
realizării acestui obiectiv, şi anume:  
- să stabileasc ă şi să actualizeze în mod regulat cerin ţele minime de eficien ţă pentru 
echipamentele care folosesc energie electric ă;  
- să economiseasc ă în mai mare m ăsură energia în cl ădiri, folosind şi dezvoltând 
cadrul oferit de Dire ctiva privind performan ţele energetice ale cl ădirilor;  
- să valorifice poten ţialul semnificativ de economisire a energiei în transporturi, 
folosind diverse m ăsuri, inclusiv legislative, dac ă este necesar;  
 
RO 24   RO - să schimbe atitudinile tuturor consumator ilor de energie cu privire la eficien ţa 
energetică şi la economisirea energiei, inclusiv  prin demonstrarea beneficiilor 
tehnologiilor existente şi a comportamentelor eficiente din punct de vedere energetic;  
- să continue ameliorarea eficien ţei generării de energie, în special prin promovarea 
unor tehnologii termoelectri ce foarte eficiente;  
• Să sprijine obiectivele obligatorii de a satisface  20% din consumul tota l de energie la nivel 
european prin energie regenerabil ă şi cel puţin 10% prin biocarburan ţi până în 2020. S ă 
invite Comisia s ă propună, pe parcursul anului 2007, o directiv ă care să pună în practic ă 
acest lucru, specificând obiectivele na ţionale şi procedurile pentru dezvoltarea planurilor 
naţionale de ac ţiune prin care acestea s ă fie realizate;  
• Să recunoasc ă necesitatea introducerii unui Plan st rategic european privind tehnologiile 
din domeniul energetic şi să salute inten ţia Comisiei de a propune în mod oficial un astfel 
de plan în 2007; 
• Să confirme prioritatea de a realiza un progr es rapid în oferirea unei perspective clare 
pentru momentul în care centralele pe baz ă de cărbuni şi gaze vor trebui s ă instaleze 
mecanisme de captare şi stocare a dioxidului de carbon în UE, precum şi în stabilirea unui 
mecanism care s ă stimuleze construirea şi operarea pân ă în 2015 de pân ă la 12 proiecte-
pilot pe scar ă largă pentru tehnologii durabile pe baz ă de combustibili fosili în producerea 
comercial ă de energie în UE;  
• Să salute inten ţia Comisiei de a înfiin ţa un grup UE la nivel înalt pentru siguran ţa şi 
securitatea nuclear ă care să se ocupe cu dezv oltarea progresiv ă a unei înţelegeri comune şi, 
eventual, cu introducerea unor reguli eu ropene suplimentare privind siguran ţa şi 
securitatea nuclear ă pentru a sprijini eforturile ac elor tate membre care aleg s ă se bazeze în 
continuare pe energia nuclear ă;  
• Să confirme importan ţa de a „vorbi cu o singur ă voce” în leg ătură cu aspectele energetice 
internaţionale. În plus fa ţă de necesitatea punerii în practic ă a concluziilor reuniunii la 
nivel înalt de la Lahti şi ale Consiliului European din de cembrie 2006 în acest domeniu, (i) 
să sprijine propunerea de dezvoltare a unui parteneriat Afri ca-Europa cuprinz ător şi să 
salute iniţiativa Comisiei de a lansa acest parteneriat printr-un eveniment comun la cel mai 
înalt nivel în 2007 şi (ii)să salute obiectivul de a încheia un acord interna ţional privind 
eficienţa energetic ă şi intenţia Comisiei de a propune bazele unui astfel de acord în prima 
parte a anului 2007 pentru a put ea fi analizate de Consiliu şi Parlament; 
• Să foloseasc ă negocierile interna ţionale pentru a încuraja metodele de produc ţie durabile şi 
pentru a  promova comer ţul interna ţional cu bunuri şi servicii eficiente din punct de vedere ecologic 
şi energetic;  
• Să salute inten ţia Comisiei de a propune a nou ă analiză strategică a energiei la fiecare 2 ani 
şi să propună în 2007 o baz ă legală oficială pentru finan ţarea Observatorului european al 
energiei în cadrul Comi siei pentru a coordona şi ameliora transparen ţa privind pie ţele 
energetice europene; 
Anexa 1: Priorit ăţile politicii energetice interna ţionale a UE.  
 
RO 25   RO Anexa 2: Avantajele şi dezavantajele diverselor surse de energie electric ă, în funcţie de 
preţurile petrolului, gazului şi cărbunelui.  
Anexa 3: Avantajele şi dezavantajele diverselor surse de energie pentru înc ălzire.  
Anexa 4: Avantajele şi dezavantajele diverselor surse de  energie pentru transporturile 
rutiere.  
Sursele pentru cifrele care figureaz ă în anexe se g ăsesc în documentul de lucru elaborat de 
serviciile Comisiei: Date privind politica energetic ă a UE30.  
Anexa 1  
Priorităţile politicii energetice interna ţionale a UE 
Priorităţile pe care UE trebuie s ă le urmărească în politica energetic ă externă în următorii trei 
ani sunt urm ătoarele: 
• Continuarea stabilirii de acorduri interna ţionale , inclusiv în ceea ce prive şte regimul 
climatic dup ă 2012, extinderea comercializ ării emisiilor la partenerii mondiali, viitorul 
Tratatului privind Carta Energiei şi dezvoltarea şi aplicarea tehnologiilor pentru o energie 
nepoluant ă şi regenerabil ă. Acest lucru presupune intensificarea coordon ării între UE şi 
statele membre în cadrul forurilor interna ţionale şi perfecţionarea colabor ării cu Agen ţia 
Internaţională a Energiei. UE se va implica de asemenea în ini ţiative multilaterale precum 
Parteneriatul cu Banca Mondial ă pentru reducerea arderii cu gaze la nivel mondial şi 
Iniţiativa pentru transparen ţă în industriile extractive. Pentru a înt ări coeren ţa, UE ar 
trebuie de asemenea s ă facă eforturi, dac ă este cazul, s ă devină membru al unor organiza ţii 
internaţionale relevante  
• Dezvoltarea de rela ţii energetice cu ţările din vecin ătatea UE , urmărind propunerea recent ă 
a Comisiei privind consolidarea politicii europene de vecin ătate (PEV)31, inclusiv în 
domeniul energiei, cu un posibil Tr atat UE-PEV privind energia care s ă implice în viitor, 
dacă este posibil, to ţi vecinii no ştri relevan ţi. Tratatul de instituire a unei Comunit ăţi a 
energiei reprezint ă deja baza unei pie ţe regionale emergente pentru energie şi ar trebui s ă 
încerce s ă se extind ă progresiv dincolo de zona UE şi de Balcanii occidentali la ţări 
precum Republica Moldove , Norvegia, Turcia şi Ucraina. Este nevoi e de dezvoltarea unor 
relaţii energetice mai strânse cu Egiptul şi cu ceilal ţi furnizori de energie şi ţări de tranzit 
din Mashrek /Magreb, precum şi cu Libia. Atât Norvegia cât şi Algeria merit ă o atenţie 
deosebită şi relaţii specifice. 
• Reducerea riscului unor posibile întreruperi  sau al unei distrugeri fizice ale infrastructurii 
energetice critice din afara zone i UE prin intermediul schimbul ui de cele mai bune practici 
cu toţi partenerii relevan ţi ai UE şi cu organiza ţiile interna ţionale pe baza unor ac ţiuni 
vizând infrastructura intern ă, prezentate în Comunicarea recent ă a Comisiei privind un 
Program European de Protec ţie a Infrastructurii Critice.  
                                                 
30 SEC(2007) 12, pagina web: http://ec.europa.eu/energy/energy_policy/index_en.htm 
31 Comunicarea Comisiei c ătre Consiliu şi Parlamentul European privind consolidarea politicii europene 
de vecinătate, COM (2006) 726 final din 4.12.2006 
 
RO 26   RO • Intensificarea rela ţiilor cu Rusia  prin intermediul negocie rii unui acord-cadru solid şi 
cuprinzător, care s ă includă un parteneriat complet în domeniul energetic, avantajos pentru 
ambele părţi şi creând condi ţiile necesare unor noi investi ţii. Acesta ar trebui s ă accentueze 
beneficiile reciproce pe termen  lung, atât pentru Rusia cât şi pentru UE, şi să se bazeze pe 
principiile pie ţei, precum şi pe cele prev ăzute în Tratatul privind Carta Energiei şi în 
proiectul de Protocol de tranzit. 
• Aprofundarea dialogului şi a relaţiilor cu principalii produc ători de energie şi cu ţările de 
tranzit , prin intermediul OPEC şi al Consiliului de Cooperare al Golfului Persic sau prin 
punerea în aplicare a Memorandumului de în ţelegere cu Azerbaidjan şi Kazahstan şi prin 
stabilirea unor noi leg ături cu al ţi producători importan ţi din Asia Central ă precum 
Turkmenistan şi Uzbekistan. În plus, este imperativ ca transportul resurselor energetice din 
regiunea caspic ă spre UE s ă fie facilitat. De asemenea, Comisia va prezenta o Comunicare 
privind cooperarea cu Consiliul M ării Negre în prim ăvara anului 2007. Acest aspect al 
strategiei va dep ăşi aceste regiuni pentru a maxi miza diversificarea geografic ă a 
furnizorilor de energie c ătre UE pentru a include zone precum America Latin ă şi Caraibe. 
UE ar trebui de asemenea s ă caute noi surse de energie, deschizând un dialog cu Brazilia 
pentru includerea biocarburan ţilor – şi organizând în 2007 o conferin ţă internaţională pe 
tema biocarburan ţilor. 
• Dezvoltarea unui nou parteneriat Africa-Europa privind energia . Importan ţa Africii ca 
furnizor de energie este în continu ă creştere, iar rela ţiile cu aceasta necesit ă un dialog 
cuprinzător care să includă securitatea aprovizion ării, transferul de te hnologii de producere 
a energiei regenerab ile, exploatarea durabil ă a resurselor, transparen ţa pieţelor energetice 
şi respectarea bunei guvernan ţe. Dialogul ar trebui lansat pr intr-un eveniment comun la cel 
mai înalt nivel.  
• Intensificarea rela ţiilor cu principalii consumatori de energie . În special, sfera de acoperire 
a relaţiilor cu parteneri ca SUA ar trebui s ă includă în continuare domenii precum 
promovarea unor pie ţe energetice mondiale deschise şi competitive, eficien ţa energetic ă, 
cooperarea în materie de reglementare şi cercetarea. Primii pa şi realizaţi deja în rela ţiile cu 
China ar trebui continua ţi, punând accentul pe tehnologiile nepoluante de exploatare a 
cărbunelui, cu „emisii aproape zero”, precum şi pe eficien ţa energetic ă, economisiri şi 
energie regenerabil ă. O abordare similar ă ar trebui aplicat ă în cazul Indiei. 
• Promovarea neprolifer ării, siguran ţei şi securităţii nucleare , în special printr-o cooperare 
consolidat ă cu Agen ţia Interna ţională pentru Energia Atomic ă şi prin noul instrument de 
cooperarea în materie de  securitate nuclear ă.  
Urmărirea acestor obiective implic ă o redefinire a rela ţiilor cu ace şti parteneri pentru a oferi 
energiei un rol principal. În plus fa ţă de promovarea obiectivelor energetice ale UE prin 
intermediul dialogului şi al negocierii interna ţionale, o serie de inst rumente care sunt la 
dispoziţia UE ar trebui utilizate în cea mai mare m ăsură, inclusiv:  
• În cadrul negocierilor comerciale, UE vorbe şte deja cu o singur ă voce, iar competen ţa 
acesteia este bine stabilit ă. Acordurile interna ţionale comerciale şi de investi ţii, fie că sunt 
negociate bilateral sau cu mai multe ţări în acela şi timp, pot fi folosite într-un mod mai 
eficient pentru a fixa angajamente obligator ii din punct de vedere juridic. Acestea pot 
contribui la crearea condi ţiilor necesare pentru cre şterea investi ţiilor, eficientizarea 
producţiei şi concuren ţa. Dispunând de instrumentele şi mandatele adecvate, UE va putea, 
spre exemplu, s ă urmărească mai bine liberalizarea reciproc ă a condiţiilor pentru investi ţii 
 
RO 27   RO şi comerţ pe pieţele din aval şi din amonte, precum şi posibilitatea acces ului le conducte. 
Acelaşi lucru este valabil pentru stabilirea pre ţurilor pe plan interna ţional la emisiile de 
carbon sau pentru comer ţul cu biocarburan ţi.  
• Îmbunătăţirea cooper ării cu BEI şi BERD pentru a folosi instrumente financiare  care să 
sprijine parteneriatele energetice prin ac ţiuni concrete, finan ţând proiecte importante 
precum coridorul energetic trans-caspi c sau proiectele Africa subsaharian ă-Magreb-UE. 
Proiectele energetice ar putea fi un element important în cadrul Fondului de investi ţii al 
vecinătăţii propus, care este menit s ă multiplice de patru pân ă la cinci ori valoarea 
fondurilor disponibile în cadrul instru mentului pentru politica european ă a vecinătăţii.  
• Promovarea unor condi ţii îmbunătăţite pentru investi ţiile în proiecte interna ţionale , cu un 
cadru legal clar definit şi transparent şi cu ajutorul coordonatorilo r europeni. Un prim pas 
ar trebui s ă fie numirea unui coordonator european pentru gazoductul Nabucco din Bazinul 
Caspic spre Austria şi Ungaria. În viitor, ar putea fi numi ţi coordonatori pentru proiecte 
care aibă ca furnizori de energie parteneri precum Turcia, Asia Central ă sau Africa de 
Nord. 
 
RO 28   RO Anexa 2: Avantajele şi dezavantajele diverselor surse de energie electric ă. 
Costul în 
2005 
(euro/MW/or ă Costul estimat 
în 2030 
(euro/MW/or ă cu 
20-30 euro/tCO 2) Dependen ţa de 
importuri a UE-27  Surse de 
energie  Tehnologia luat ă în 
considerare pentru estimarea costurilor  
Sursa AIE Emisiile de 
GES 
(KgCO 2eg/M
W/oră) 2005 2030 Eficienţă Sensibilitate
a la pre ţul 
combustibilului Rezerve 
demonstrate / Producţia 
anuală 
Turbină cu gaze în 
circuit deschis 45 – 70   55 - 85 440 40% Foarte mare Gaze 
naturale  Turbină cu gaze cu 
ciclu combinat 35 - 45 40 - 55 400 57% 84% 
50% Foarte mare 64 ani 
Petrol  Motoare Diesel 70 - 80 80 - 95 550 82% 93% 30% Foarte mare 42 ani 
Combustibil pulverizat 
cu desulfurizarea gazelor de evacuare 30 - 40 45 - 60 800 40-45% medie 
Ardere în strat fluidizat 
circulant 35 - 45 50 - 65 800 40-45% medie Cărbune  
 Gazificare integrat ă 
într-un ciclu combinat 40 - 50 55 - 70 750 39% 59% 
48% medie 155 ani 
Nucleară Reactor cu ap ă uşoară 40 - 45 40 - 45 15 Aproape 100% 
pentru minereuri de uraniu 33% sc ăzută 
Rezerve rezonabile  
85 ani 
Biomasă Instalaţie de generare 
cu biomas ă 25 - 85 25 - 75 30 30 - 60% medie 
35 - 175 28 - 170 Pe uscat 35 – 110  28 – 80 30 95-98% 
50 - 170 50 - 150 Eoliană 
În larg 60 – 150 40 – 120 10 95-98% 
Mare 25 - 95 25 - 90 20 95-98% Hidro  Mică (<10MW) 45 - 90 40 - 80 5 95-98% 
Solară Fotovoltaic 140 - 430 55 -260 100 zero 
/ zero R 
e 
g 
e n e r a b i l e 
 
 
RO 29   RO Anexa 3: Avantajele şi dezavantajele diverselor surse de energie pentru înc ălzire  
Dependen ţa de 
importuri a UE-27  Surse de energie  Cota de pia ţă a 
UE-25 în func ţie 
de  sursa de energie
  Preţul pieţei 
(euro/tpe)  Costul ciclului de viaţă 
(euro/tpe)
 Emisiile de GES 
(t CO 2eq/tpe)  2005 2030 
Combustibil lichid pentru înc ălzire
 20% 525 
(0.45euro/l)  3.1 82% 93% 
Gaze naturale  33% 230 – 340 
(20-30 
euro/MW/or ă) 2.1 57% 84% Combustibili 
fosili 
Cărbune  1.8% 70  
(0.45euro/tce)  300-1300 
4 39% 59% 
Tocătură de lemn  280  545-1300 0.4 0 ? 
Biomasă 
Pelete  5.7% 
540  630-1300 0.4 0 ? 
Electricitate  31% 550 - 660  
(50-50 
euro/MW/or ă) 550 - 660 de la 0 la 12  <1% ? 
Solară 0.2% / 680-2320 Foarte scăzute 0 0 
Geotermal ă 0.4% / 230-1450 Foarte scăzute 0 0 
 
RO 30   RO Anexa 4: Avantajele şi dezavantajele diverselor surse de en ergie pentru transporturile rutiere  
Dependen ţa de importuri  
  Preţul pieţei 
(euro/tpe)  Emisiile de CO 2 
(t CO 2/tpe)32 
 2005 2030 
Benzină şi motorin ă 398-58233 3.6–3.7  82% 93% 
Gaze naturale  230–340 
(NB: necesit ă un vehicul special adaptat şi 
un sistem special de distribu ţie) 3.0 57% 84% 
Biocarburant de uz casnic  609-742 1.9–2.4  0% 0% 
Bioetanol tropical  327-540 0.4 100% 100% 
Biocarburant de a doua 
generaţie 898–1 109  0.3–0.9  / 15% 
 
                                                 
32 Cifrele pentru biocarburan ţi sunt calculate pentru cele mai ieftine tehnici de produc ţie 
33 Presupunând c ă preţul petrolului este de 48USD/baril şi respectiv 70USD/baril