(Text cu relevanță pentru SEE)

În cele din urmă, barierele de pe piața internă și condițiile de concurență inechitabile rezultă din alocarea neclară și inechitabilă a resurselor economice. În special, caracterul neclar și părtinirile inerente sistemelor brevetate de măsurare a audienței au denaturat fluxurile de venituri din publicitate, afectând în mod negativ în special furnizorii de servicii mass­media și dezavantajând organismele concurente care furnizează servicii de măsurare a audienței cu respectarea standardelor convenite la nivel de sector. Piața internă este, de asemenea, denaturată de alocarea neclară și inechitabilă a publicității de stat (și anume, fonduri publice utilizate în scopuri publicitare), care pot fi alocate în mod preferențial furnizorilor naționali de servicii tradiționali sau pot fi utilizate pentru a favoriza și subvenționa în mod disimulat anumite instituții de presă care prezintă opinii favorabile guvernului. Reglementarea în acest domeniu are un caracter fragmentat și limitat, multe state membre neavând norme specifice, iar normele existente având domenii de aplicare diferite, în detrimentul securității juridice și cu riscul aferent de decizii arbitrare sau discriminatorii.

Situația este complicată și mai mult de nivelul insuficient de cooperare dintre autoritățile naționale de reglementare în domeniul mass-mediei. Grupul autorităților europene de reglementare pentru serviciile mass­media audiovizuale (ERGA) are un domeniu de acțiune limitat, domeniul respectiv vizând exclusiv serviciile mass­media audiovizuale. În plus, ERGA nu dispune de suficiente instrumente și resurse pentru a contribui la soluționarea aspectelor de ordin transfrontalier sau practic în domenii-cheie ale reglementării mass-mediei. Ca urmare, nivelul insuficient de convergență normativă afectează actorii de pe piața mass­mediei, în special furnizorii de servicii mass­media audiovizuale și de platforme de partajare a materialelor video, și aduce atingere interesului public. Rolul autorităților de reglementare în domeniul mass-mediei este, de asemenea, esențial pentru protecția împotriva furnizorilor necinstiți de servicii mass­media, inclusiv a celor care sunt controlați de stat, fie din punct de vedere financiar, fie din punct de vedere editorial de anumite țări terțe, care pot aduce atingere sau pot prezenta riscuri de a aduce atingere securității publice și apărării.

Prin urmare, în urma adoptării Planului de acțiune pentru mass­media în decembrie 2020, Comisia a elaborat un pachet de acțiuni menite să sprijine mass­media de știri, cu respectarea deplină a independenței editoriale. De exemplu, Comisia a instituit MEDIA INVEST, un instrument specific de investiții de capital în cadrul programului InvestEU, conceput pentru a promova capacitatea financiară a companiilor europene din sectorul audiovizualului. Sprijinul sub formă de capitaluri proprii este, de asemenea, disponibil pentru mass­media de știri începând din 2022, combinat cu acțiuni de pregătire pentru investiții în vederea mobilizării investitorilor privați și a creșterii volumului investițiilor de capital. În paralel, Comisia sprijină lansarea unui mecanism specific de coinvestiții în cadrul programului InvestEU, cu fundații și organizații filantropice, pentru a viza trei domenii de misiune specifice, inclusiv „pluralismul mass-mediei, democrația și cultura”. Inovarea este un alt element central al pachetului: în cadrul programelor de cercetare și inovare și al programelor digitale, se oferă finanțare pentru dezvoltarea de soluții inovatoare, inclusiv, în special, o invitație care va fi lansată în curând pentru crearea unui spațiu european al datelor din sectorul mass­media. În plus, cercetarea inovatoare finanțată în cadrul programelor Orizont 2020 și Orizont Europa contribuie la înțelegerea impactului mass-mediei asupra cetățenilor și a democrației și oferă instrumente și strategii pentru a promova un peisaj mediatic mai sănătos și mai divers, combătând dezinformarea online și îmbunătățind standardele jurnalistice. Schimburile periodice cu industria în contextul Forumului european al mass-mediei de știri contribuie, de asemenea, la monitorizarea inovării în acest sector și asigură un forum pentru discutarea agendei UE pe această temă.

În plus, propunerea este complementară normelor existente ale UE privind transparența proprietății și nu aduce atingere acestora. Directiva privind combaterea spălării banilor (CSB) este principalul instrument de asigurare a transparenței beneficiarilor reali, în timp ce Directiva UE privind dreptul societăților comerciale reglementează informațiile pe care, în special, societățile cu răspundere limitată trebuie să le publice în registrele comerțului. DSMAV încurajează statele membre să adopte măsuri pentru a face accesibile informațiile privind structura de proprietate a mass-mediei audiovizuale. Propunerea va completa cadrul existent, impunând tuturor furnizorilor de servicii mass­media care furnizează conținut de știri și de actualități să furnizeze informații privind proprietatea asupra mass-mediei, în special privind beneficiarii direcți, indirecți și reali, destinatarilor serviciilor mass­media.

Propunerea vine în completarea normelor UE în materie de concurență, care nu abordează în mod direct impactul pe care l-ar putea avea concentrările pieței asupra pluralismului sau independenței mass-mediei, precum și a normelor privind ajutoarele de stat, care sunt aplicate de la caz la caz (adesea ex post) și nu abordează în mod suficient problemele create de alocarea inechitabilă a resurselor de stat către furnizorii de servicii mass­media. Propunerea asigură faptul că publicitatea de stat face în mod sistematic obiectul unor norme ex ante privind transparența, în special în ceea ce privește beneficiarii și sumele cheltuite, precum și privind alocarea echitabilă a publicității respective. Propunerea, în special dispozițiile privind publicitatea de stat, este în concordanță cu propunerea de Regulament privind transparența și vizarea unui public-țintă în publicitatea politică.

Inițiativa ține seama în mod corespunzător de Protocolul privind sistemul de radiodifuziune publică în statele membre (Protocolul de la Amsterdam) și de articolul 4 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE). Aceasta nu va interfera cu competența statelor membre de a oferi finanțare mass-mediei publice, astfel încât acestea să își poată îndeplini misiunea de serviciu public, astfel cum a fost conferită, definită și organizată la nivel național, și nici nu va interfera cu identitățile naționale sau cu tradițiile în materie de reglementare în domeniul mass-mediei. De asemenea, ține seama în mod corespunzător de opiniile părților interesate; reiese astfel că propunerea referitoare la normele UE privind pluralismul mass­mediei extrem de uniforme și detaliate ar fi indezirabilă și disproporționată, întrucât aceste norme trebuie să fie adaptate contextului istoric și cultural al fiecărui stat membru. În schimb, inițiativa asigură un echilibru just între dispozițiile formulate în termeni generali și normele mai specifice pentru atingerea obiectivelor de politică.

În plus, articolul 114 din TFUE este un temei juridic adecvat pentru crearea de noi structuri în temeiul dreptului Uniunii. Acest lucru este deosebit de relevant având în vedere aspectul legat de guvernanță al inițiativei, care vizează promovarea unei cooperări mai strânse între autoritățile naționale de reglementare în domeniul mass-mediei în cadrul unui comitet la nivelul UE, care ar urma să aibă sarcina de a promova aplicarea eficace și coerentă a normelor UE privind mass­media.

În plus, Comisia a organizat reuniuni cu principalele părți interesate și cu experți pentru a colecta dovezi și date concrete suplimentare cu privire la problemele specifice care trebuie vizate de inițiativă, la abordarea politică și impactul acesteia, precum și cu privire la informații tehnice referitoare la practicile industriale existente. De asemenea, Comisia a organizat ateliere specifice și a analizat numeroase documente de poziție și analize primite în contextul pregătirii inițiativei. Pregătirea evaluării impactului care stă la baza inițiativei a fost sprijinită de două studii externe care au cuprins o serie de consultări individuale cu principalele părți interesate.

3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

Propunerea este sub forma unui regulament al Parlamentului European și al Consiliului. Având în vedere aspectele care trebuie abordate și contextul economic, social și politic, un regulament este mai adecvat decât o directivă pentru a asigura un nivel coerent de protecție în întreaga UE și pentru a reduce divergențele de reglementare care ar împiedica furnizarea independentă a serviciilor mass­media pe piața internă. Acesta va permite o aplicare promptă a noilor norme ale UE, abordând astfel mai rapid problemele. Se va evita astfel un proces de transpunere îndelungat, vor fi prevenite eventualele divergențe sau denaturări în cursul procesului de transpunere, prin stipularea unor dispoziții direct aplicabile și prin evitarea situațiilor în care statele membre utilizează procesul de transpunere ca pretext pentru a introduce sau a menține măsuri legislative care, în esență, nu le sunt favorabile furnizorilor independenți de servicii mass­media ori sunt discriminatorii în alt mod. Varianta regulamentului este, de asemenea, preferabilă, având în vedere componenta instituțională a inițiativei (instituirea Comitetului). Această alegere este în egală măsură justificată de digitalizarea și furnizarea transfrontalieră de servicii mass­media într-o măsură din ce în ce mai mare, ceea ce impune o abordare rapidă și coerentă pe piață internă. Prin stabilirea unor dispoziții direct aplicabile, regulamentul propus va asigura, de asemenea, o cooperare eficace și eficientă între autoritățile și organismele naționale de reglementare în domeniul mass-mediei din statele membre.

(Text cu relevanță pentru SEE)

(16)Jurnaliștii și editorii sunt principalii actori în producerea și furnizarea de conținut media de încredere, în special prin prezentarea de știri sau de actualități. Prin urmare, protejarea capacității jurnaliștilor de a colecta, de a verifica și de a analiza informații, inclusiv informații transmise în mod confidențial, are un caracter esențial. În special, furnizorii de servicii mass­media și jurnaliștii (inclusiv cei care își desfășoară activitatea în forme nestandardizate de ocupare a forței de muncă, cum ar fi liber­profesioniștii) ar trebui să se poată baza pe o protecție solidă a surselor și comunicațiilor jurnalistice, inclusiv împotriva utilizării tehnologiilor de supraveghere, deoarece, în lipsa unei astfel de protecții, sursele pot fi descurajate să sprijine mass­media în procesul de informare a publicului cu privire la chestiuni de interes public. Prin urmare, libertatea jurnaliștilor de a-și exercita activitatea economică și de a-și îndeplini rolul vital de „câine de pază” public poate fi subminată, afectând astfel în mod negativ accesul la servicii mass­media de calitate. Protecția surselor jurnalistice contribuie la protecția dreptului fundamental consacrat la articolul 11 din Cartă.

(15)Statele membre au adoptat abordări diferite în ceea ce privește protecția independenței editoriale, care este din ce în ce mai des pusă sub semnul întrebării la nivelul Uniunii. În special, nivelul de interferențe cu deciziile editoriale ale furnizorilor de servicii mass­media este tot mai mare într-o serie de state membre. O astfel de ingerință poate fi directă sau indirectă din partea statului sau a altor actori, inclusiv a autorităților publice, a funcționarilor aleși, a funcționarilor guvernamentali și a politicienilor, de exemplu pentru a obține un avantaj politic. Acționarii și alte părți private care dețin o participație în cadrul furnizorilor de servicii mass­media pot acționa în moduri care depășesc echilibrul necesar între libertatea lor de afaceri și libertatea de exprimare, pe de o parte, și libertatea editorială de exprimare și drepturile la informare ale utilizatorilor, pe de altă parte, în scopul obținerii unor avantaje economice sau de altă natură. În plus, tendințele recente în ceea ce privește distribuția și consumul mass­media, inclusiv, în special, în mediul online, au determinat statele membre să aibă în vedere legi care vizează reglementarea furnizării de conținut media. Abordările adoptate de furnizorii de servicii mass­media pentru a garanta independența editorială variază, de asemenea. Ca urmare a unor astfel de interferențe și fragmentări ale reglementărilor și abordărilor, condițiile pentru exercitarea activităților economice de către furnizorii de servicii mass­media și, în cele din urmă, calitatea serviciilor mass­media primite de cetățeni și întreprinderi sunt afectate în mod negativ pe piața internă. Prin urmare, este necesar să se instituie garanții eficace, care să permită exercitarea libertății editoriale în întreaga Uniune, astfel încât furnizorii de servicii mass­media să își poată produce și distribui în mod independent conținutul la nivel transfrontalier, iar destinatarii serviciilor să poată primi un astfel de conținut.

(9)Definiția măsurării audienței ar trebui să acopere sistemele de măsurare dezvoltate astfel cum au fost convenite de standardele sectoriale în cadrul organizațiilor de autoreglementare, cum ar fi comitetele sectoriale mixte, precum și sistemele de măsurare dezvoltate în afara acestor abordări de autoreglementare. Acestea din urmă tind să fie implementate de anumiți actori din mediul online care își autoevaluează sau furnizează pe piață sistemele lor de măsurare a audienței brevetate, care nu respectă neapărat standardele convenite de comun acord la nivel de sector. Având în vedere impactul semnificativ pe care astfel de sisteme de măsurare a audienței îl au asupra piețelor de publicitate și mass­media, acestea ar trebui să intre sub incidența prezentului regulament.

(5)În plus, ca răspuns la provocările legate de pluralismul și libertatea mass-mediei în mediul online, unele state membre au luat măsuri de reglementare, iar alte state membre sunt în curs de a face acest lucru, existând riscul de a accentua divergențele dintre abordările naționale și restricțiile privind libera circulație pe piața internă.

(36)Valorificând rolul important al ERGA în monitorizarea conformității semnatarilor Codului de bune practici al UE privind dezinformarea, Comitetul ar trebui să organizeze, cel puțin o dată pe an, un dialog structurat între furnizorii de platforme online foarte mari, reprezentanții furnizorilor de servicii mass­media și reprezentanții societății civile pentru a promova accesul la diverse oferte de mass­media independente pe platformele online foarte mari, pentru a discuta pe tema experienței și a bunelor practici legate de aplicarea dispozițiilor relevante ale prezentului regulament și pentru a monitoriza respectarea inițiativelor de autoreglementare menite să protejeze societatea de conținutul dăunător, inclusiv a celor care vizează combaterea dezinformării. După caz, Comisia poate examina rapoartele privind rezultatele unor astfel de dialoguri structurate atunci când evaluează chestiunile sistemice și emergente la nivelul Uniunii în temeiul Regulamentului (UE) 2022/XXX [Actul legislativ privind serviciile digitale] și poate solicita Comitetului să o sprijine în acest sens.

(34)Prezentul regulament recunoaște importanța mecanismelor de autoreglementare în contextul furnizării de servicii mass­media pe platforme online foarte mari. Acestea reprezintă un tip de inițiativă voluntară, de exemplu sub forma unor coduri de conduită, care permite furnizorilor de servicii mass­media sau reprezentanților acestora să adopte orientări comune, inclusiv în ceea ce privește standardele etice, rectificarea erorilor sau soluționarea reclamațiilor, între ei și pentru ei înșiși. Autoreglementarea mass-mediei solidă, incluzivă și recunoscută pe scară largă reprezintă o garanție eficace a calității și profesionalismului serviciilor mass­media și este esențială pentru protejarea integrității editoriale.

(32)În plus, având în vedere impactul pozitiv preconizat asupra libertății de a presta servicii și a libertății de exprimare, se justifică faptul că, în cazul în care furnizorii de servicii mass­media aderă la anumite standarde de reglementare sau de autoreglementare, reclamațiile lor împotriva deciziilor furnizorilor de platforme online foarte mari sunt tratate cu prioritate și fără întârzieri nejustificate.

(30)Autoritățile sau organismele de reglementare menționate la articolul 30 din Directiva 2010/13/UE dispun de expertiză practică specifică ce le permite să echilibreze în mod eficace interesele furnizorilor și ale destinatarilor serviciilor mass­media, asigurând în același timp respectarea libertății de exprimare. Acest aspect este esențial îndeosebi în ceea ce privește protejarea pieței interne de activitățile furnizorilor de servicii mass­media stabiliți în afara Uniunii care vizează publicul din Uniune în cazul în care, printre altele, având în vedere controlul care poate fi exercitat de țări terțe asupra lor, acestea pot aduce atingere sau pot prezenta riscuri de a aduce atingere securității publice și apărării. În acest sens, coordonarea dintre autoritățile sau organismele naționale de reglementare pentru a face față împreună posibilelor amenințări la adresa securității publice și a apărării generate de astfel de servicii mass­media trebuie să fie consolidată și să beneficieze de un cadru juridic care să asigure eficacitatea și posibila coordonare a măsurilor naționale adoptate în conformitate cu legislația Uniunii în domeniul mass-mediei. Pentru a asigura faptul că serviciile mass­media suspendate în anumite state membre în temeiul articolului 3 alineatul (3) și al articolului 3 alineatul (5) din Directiva 2010/13/UE nu sunt furnizate în continuare prin satelit sau prin alte mijloace în statele membre respective, un mecanism de cooperare și asistență reciprocă accelerată ar trebui să fie pus, de asemenea, la dispoziție, pentru a garanta „effet utile” al măsurilor naționale relevante, în conformitate cu dreptul Uniunii. În plus, se impune coordonarea măsurilor naționale care pot fi adoptate pentru a contracara amenințările la adresa securității publice și a apărării din partea serviciilor mass­media stabilite în afara Uniunii și care vizează publicul din Uniune, inclusiv posibilitatea Comitetului, în acord cu Comisia, de a emite avize cu privire la astfel de măsuri, după caz. În acest sens, riscurile la adresa securității publice și a apărării trebuie evaluate ținând seama de toate elementele de fapt și de drept relevante, la nivel național și european. Acest fapt nu aduce atingere competenței ce revine Uniunii în temeiul articolului 215 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

(23)Comitetul ar trebui să reunească reprezentanți la nivel înalt ai autorităților sau organismelor naționale de reglementare menționate la articolul 30 din Directiva 2010/13/UE, numiți de respectivele autorități sau organisme. În cazurile în care, la nivelul statelor membre există mai multe autorități sau organisme de reglementare relevante, inclusiv la nivel regional, ar trebui ca, prin proceduri adecvate, să fie ales un reprezentant comun, iar dreptul de vot să fie în continuare limitat la un reprezentant pentru fiecare stat membru. Acest fapt nu ar trebui să aducă atingere posibilității celorlalte autorități sau organisme naționale de reglementare de a participa, după caz, la reuniunile Comitetului. De asemenea, Comitetul ar trebui să aibă posibilitatea de a invita specialiști și observatori, inclusiv, în special, autorități sau organisme de reglementare din țări candidate, țări potențial candidate, țări SEE sau delegați ad-hoc din partea altor autorități naționale competente, să participe la reuniunile sale, în acord cu Comisia. Având în vedere caracterul sensibil al sectorului mass­media și în conformitate cu practica deciziilor ERGA în acord cu regulamentul său de procedură, Comitetul ar trebui să își adopte deciziile cu o majoritate de două treimi din voturi.

(21)În scopul atenuării sarcinilor de reglementare, microîntreprinderile în sensul articolului 3 din Directiva 2013/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului ar trebui să fie exceptate de la cerințele legate de informare și de garanțiile interne, în vederea garantării independenței deciziilor editoriale individuale. În plus, furnizorii de servicii mass­media ar trebui să aibă libertatea de a adapta garanțiile interne la nevoile lor, în special dacă sunt întreprinderi mici și mijlocii în sensul articolului respectiv. Recomandarea care însoțește prezentul regulament oferă un catalog de garanții interne voluntare care pot fi adoptate în acest sens în cadrul societăților din domeniul mass-mediei. Prezentul regulament nu ar trebui interpretat în sensul privării proprietarilor furnizorilor privați de servicii mass­media de prerogativa lor de a stabili obiective strategice sau generale și de a stimula creșterea și viabilitatea financiară a întreprinderilor lor. În acest sens, prezentul regulament recunoaște că obiectivul de promovare a independenței editoriale trebuie să fie reconciliat cu drepturile și interesele legitime ale proprietarilor privați de mass­media.

(17)Protecția surselor jurnalistice este în prezent reglementată în mod eterogen în statele membre. Unele state membre oferă o protecție absolută împotriva constrângerii jurnaliștilor de a divulga informații care le identifică sursa în cadrul procedurilor penale și administrative. Alte state membre oferă o protecție calificată limitată la procedurile judiciare bazate pe anumite acuzații de natură penală, în timp ce altele oferă protecție sub forma unui principiu general. Acest lucru duce la fragmentarea pieței interne a mass-mediei. Prin urmare, jurnaliștii, care lucrează din ce în ce mai mult la proiecte transfrontaliere și își furnizează serviciile publicului transfrontalier și, prin extensie, furnizorilor de servicii mass­media, s-ar putea confrunta cu obstacole, insecuritate juridică și condiții inegale de concurență. Prin urmare, protecția surselor și comunicațiilor jurnalistice trebuie armonizată și consolidată în continuare la nivelul Uniunii.

(50)Riscurile la adresa funcționării și rezilienței pieței interne a mass-mediei ar trebui monitorizate periodic, în contextul eforturilor de îmbunătățire a funcționării pieței interne a serviciilor mass­media. O astfel de monitorizare ar trebui să vizeze furnizarea de informații detaliate și evaluări calitative privind reziliența pieței interne a serviciilor mass­media, inclusiv în ceea ce privește gradul de concentrare a pieței la nivel național și regional și riscurile privind acțiunile străine de manipulare a informațiilor și ingerințele externe. Monitorizarea trebuie realizată în mod independent, pe baza unei liste solide de indicatori-cheie de performanță, elaborată și actualizată periodic de Comisie, cu consultarea Comitetului. Având în vedere evoluția rapidă a riscurilor și evoluțiile tehnologice de pe piața internă a mass-mediei, monitorizarea ar trebui să includă exerciții anticipative, cum ar fi teste de rezistență, pentru a evalua reziliența prospectivă a pieței interne a mass-mediei, pentru a avertiza cu privire la vulnerabilitățile legate de pluralismul mass-mediei și independența editorială și pentru a contribui la eforturile de îmbunătățire a guvernanței, a calității datelor și a administrării riscurilor. Monitorizarea ar trebui să vizeze cu precădere nivelul activității și al investițiilor transfrontaliere, cooperarea în materie de reglementare și convergența în ceea ce privește reglementarea mass-mediei, obstacolele în calea furnizării de servicii mass­media, inclusiv într-un mediu digital, precum și transparența și echitatea alocării resurselor economice pe piața internă a mass-mediei. De asemenea, ar trebui să aibă în vedere tendințele mai ample de pe piața internă a mass-mediei și de pe piețele naționale ale mass-mediei, precum și legislația națională care afectează furnizorii de servicii mass­media. În plus, monitorizarea ar trebui să ofere o imagine de ansamblu a măsurilor luate de furnizorii de servicii mass­media în vederea garantării independenței deciziilor editoriale individuale, inclusiv a celor propuse în Recomandarea care îl însoțește. Pentru a asigura cele mai înalte standarde în raport cu o astfel de monitorizare, Comitetul ar trebui să fie implicat în mod corespunzător, întrucât reunește entități având competențe specializate pe piața mass­mediei.

(48)Publicitatea de stat este o sursă importantă de venit pentru numeroși furnizori de servicii mass­media, contribuind la sustenabilitatea lor economică. Accesul la aceasta trebuie acordat în mod nediscriminatoriu oricărui furnizor de servicii mass­media din orice stat membru care poate ajunge în mod adecvat la unii sau la toți membrii relevanți ai publicului, pentru a asigura egalitatea de șanse pe piața internă. În plus, publicitatea de stat poate face ca furnizorii de servicii mass­media să fie vulnerabili la o influență nejustificată din partea statului, în detrimentul libertății de a presta servicii și al drepturilor fundamentale. Alocarea neclară și părtinitoare a publicității de stat este, prin urmare, un instrument puternic de exercitare a influenței sau de „captare” a furnizorilor de servicii mass­media. Distribuția și transparența publicității de stat sunt reglementate, în anumite privințe, printr-un cadru fragmentat de măsuri specifice mass-mediei și de legi generale privind achizițiile publice, care nu pot acoperi, cu toate acestea, toate cheltuielile pentru publicitatea de stat și nici nu pot oferi o protecție suficientă împotriva distribuției preferențiale sau părtinitoare. În special, Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului nu se aplică contractelor de achiziții publice de servicii care au ca obiect cumpărarea, dezvoltarea, producția sau coproducția de materiale pentru programe destinate serviciilor media audiovizuale sau serviciilor media de radiodifuziune. Normele specifice mass-mediei privind publicitatea de stat, în cazul în care acestea există, prezintă diferențe semnificative de la un stat membru la altul.

(45)Măsurarea audienței are un impact direct asupra alocării și prețurilor pentru publicitate, care reprezintă o sursă de venit esențială pentru sectorul mass­media. Acesta este un instrument esențial pentru evaluarea performanței conținutului media și pentru înțelegerea preferințelor publicului în scopul planificării viitoarei producții de conținut. În consecință, actorii de pe piața mass-mediei, în special furnizorii de servicii mass­media și agenții de publicitate, ar trebui să se poată baza pe date obiective privind audiența, care provin din soluții transparente, nepărtinitoare și verificabile de măsurare a audienței. Cu toate acestea, anumiți actori noi care au apărut în ecosistemul mediatic furnizează propriile servicii de măsurare, fără a pune la dispoziție informații referitoare la propriile metodologii. Aceasta ar putea duce la asimetrii în materie de informare în rândul actorilor de pe piața mass-mediei și la potențiale denaturări ale pieței, în detrimentul egalității de șanse pentru furnizorii de servicii mass­media pe piață.

(43)Comitetul ar trebui să fie autorizat să emită avize cu privire la proiectele de decizii sau avize ale autorităților sau organismelor naționale de reglementare desemnate sau implicate, în cazul în care concentrările care fac obiectul notificării pot afecta funcționarea pieței interne a mass-mediei. Aceasta ar fi valabilă, de exemplu, în cazul în care astfel de concentrări implică cel puțin o întreprindere stabilită într-un alt stat membru sau care își desfășoară activitatea în mai multe state membre ori au ca rezultat faptul că furnizorii de servicii mass­media au o influență semnificativă asupra formării opiniei publice pe o anumită piață a mass-mediei. În plus, în cazul în care concentrarea nu a fost evaluată din punctul de vedere al impactului său asupra pluralismului mass­mediei și a independenței editoriale de către autoritățile sau organismele naționale relevante sau în cazul în care autoritățile sau organismele naționale de reglementare nu au consultat Comitetul cu privire la o anumită concentrare a pieței mass­media, dar se consideră că respectiva concentrare ar putea afecta funcționarea pieței interne a serviciilor mass­media, Comitetul ar trebui să poată emite un aviz, la cererea Comisiei. În orice caz, Comisia își rezervă posibilitatea de a emite propriile avize în urma avizelor elaborate de Comitet.

(39)De asemenea, este esențială autorizarea Comitetului de a emite un aviz, la solicitarea Comisiei, în cazul în care măsurile naționale ar putea afecta funcționarea pieței interne a serviciilor mass­media. Acesta este cazul, de exemplu, atunci când o măsură administrativă națională vizează un furnizor de servicii mass­media care își furnizează serviciile către mai multe state membre sau atunci când furnizorul de servicii mass­media în cauză are o influență semnificativă asupra formării opiniei publice în statul membru respectiv.

„furnizor de servicii mass­media” înseamnă persoana fizică sau juridică a cărei activitate profesională constă în furnizarea unui serviciu mass­media, care are responsabilitate editorială pentru alegerea conținutului serviciului mass­media și care stabilește modul de organizare a acestuia;

„serviciu mass­media” înseamnă un serviciu, astfel cum este definit la articolele 56 și 57 din tratat, scopul principal al serviciului respectiv sau al unei secțiuni disociabile a acestuia fiind furnizarea de programe sau publicații de presă către publicul larg, prin orice mijloace, în scop informativ, de divertisment sau educativ, sub responsabilitatea editorială a unui furnizor de servicii mass­media;

(c) exploatarea sexuală a copiilor și pornografia infantilă;

„program spion” (spyware) înseamnă orice produs cu elemente digitale special conceput pentru exploatarea vulnerabilităților altor produse cu elemente digitale, care permite supravegherea sub acoperire a persoanelor fizice sau juridice prin monitorizarea, extragerea, colectarea sau analizarea datelor din astfel de produse sau de la persoanele fizice sau juridice care utilizează astfel de produse, în special prin înregistrarea în secret a apelurilor sau prin utilizarea în alt mod a microfonului unui dispozitiv al utilizatorului final, filmarea persoanelor fizice, a mașinilor sau a împrejurimilor acestora, copierea mesajelor, fotografierea, urmărirea activității de navigare, urmărirea geolocalizării, colectarea altor date senzoriale sau urmărirea activităților prin intermediul mai multor dispozitive ale utilizatorilor finali, fără ca persoana fizică sau juridică în cauză să fie informată în mod specific și fără să își fi dat în mod expres consimțământul specific în acest sens;

(h) jafurile organizate sau armate;

(i) violul;

(j) infracțiunile de competența Curții Penale Internaționale.

Capitolul II

Drepturile și obligațiile furnizorilor și destinatarilor serviciilor mass­media

Articolul 3

Drepturile destinatarilor serviciilor mass­media

Destinatarii serviciilor mass­media din Uniune au dreptul de a primi o mulțime de conținuturi de știri și de actualități, produse cu respectarea libertății editoriale a furnizorilor de servicii mass­media, în beneficiul discursului public.

Articolul 4

Drepturile furnizorilor de servicii mass­media

1.Furnizorii de servicii mass­media au dreptul de a-și exercita activitățile economice pe piața internă fără alte restricții decât cele permise în temeiul dreptului Uniunii.

2.Statele membre respectă libertatea editorială efectivă a furnizorilor de servicii mass­media. Statele membre, inclusiv autoritățile și organismele naționale de reglementare ale acestora nu pot:

(a)interveni și nici încerca să influențeze în orice mod, direct sau indirect, politicile și deciziile editoriale ale furnizorilor de servicii mass­media;

(b)reține, sancționa, intercepta, supune acțiunilor de supraveghere sau percheziție și punere sub sechestru sau cerceta furnizorii de servicii mass­media sau, după caz, membrii familiilor acestora, angajații sau membrii familiilor lor, ori sediile comerciale și private ale acestora, pe motiv că refuză să divulge informații privind sursele lor, cu excepția cazului în care acest fapt este justificat de o cerință imperativă de interes public, în conformitate cu articolul 52 alineatul (1) din Cartă și cu alte acte legislative ale Uniunii;

(c) instalarea programelor spion pe orice dispozitiv sau echipament utilizat de furnizorii de servicii mass­media sau, dacă este cazul, de membrii familiilor acestora, de angajații lor sau de membrii familiilor acestora, cu excepția cazului în care instalarea este justificată, de la caz la caz, din motive de securitate națională și este în conformitate cu articolul 52 alineatul (1) din Cartă și cu alte acte legislative ale Uniunii sau instalarea se realizează în contextul desfășurării anchetelor privind infracțiuni grave săvârșite de una dintre persoanele menționate anterior, este prevăzută în dreptul intern și este în conformitate cu articolul 52 alineatul (1) din Cartă și cu alte acte legislative ale Uniunii, iar măsurile adoptate în temeiul literei (b) ar fi inadecvate și insuficiente pentru a obține informațiile solicitate.

3.Fără a aduce atingere dreptului la protecție jurisdicțională efectivă garantat fiecărei persoane fizice și juridice și în plus față de acesta, statele membre desemnează o autoritate sau un organism independent care să soluționeze reclamațiile depuse de furnizorii de servicii mass­media sau, dacă este cazul, de membrii familiilor acestora, de angajații lor sau de membrii familiilor acestora, cu privire la încălcări ale alineatului (2) literele (b) și (c). Furnizorii de servicii mass­media au dreptul de a solicita autorității sau organismului respectiv să emită, în termen de trei luni de la data solicitării, un aviz privind respectarea alineatului (2) literele (b) și (c).

Articolul 5

Garanții pentru funcționarea independentă a furnizorilor de servicii publice de mass­media