COMISIA EUROPEANĂ Bruxelles, 26.10.2021 COM(2021) 952 final RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Progresele înregistrate în materie de competitivitate a tehnologiilor energetice curate {COM(2021) 950 final} - {SWD(2021) 307 final}



Cuprins 1.Introducere 2.Competitivitatea generală a sectorului energiei curate al UE 2.1Prezentarea contextului: evoluțiile recente, impactul pandemiei de COVID-19, redresarea, capitalul uman și valoarea adăugată 2.1Tendințe în cercetare și inovare 2.2Peisajul finanțării tehnologiilor curate în UE 3.Concentrarea pe tehnologiile și soluțiile energetice curate esențiale 3.1Energia eoliană offshore și onshore 3.2Energia solară fotovoltaică 3.3Pompele de căldură pentru utilizări în construcții 3.4Bateriile 3.5Producția de hidrogen din surse regenerabile prin electroliză 3.6Rețelele inteligente (automatizarea rețelelor de distribuție, contorizarea inteligentă, sistemele de gestionare a energiei la domiciliu și încărcarea inteligentă a vehiculelor electrice) 3.7Combustibilii din surse regenerabile pentru aviație și transport maritim 4.Concluzii

1.Introducere Pactul verde european este cadrul general pentru politica UE în domeniul energiei curate. Este o nouă strategie de creștere care are drept scop transformarea Europei în primul continent neutru din punct de vedere climatic din lume, într-un mod echitabil, eficient din punctul de vedere al utilizării resurselor, rentabil și competitiv. Pentru a operaționaliza obiectivele climatice ale Pactului verde european, Legea europeană a climei a consacrat în legislație prioritatea politică de a realiza neutralitatea climatică până în 2050 și de a reduce emisiile de gaze cu efect de seră cu 55 % până în 2030, comparativ cu nivelurile din 1990. Acest context politic este completat de eliberarea unor mijloace financiare fără precedent la nivelul UE, cuprinzând atât un nou buget al UE, cât și pachetul de redresare și reziliență NextGenerationEU convenit în 2020. Cu sprijinul acestora, se vor concretiza contribuții ridicate pentru îndeplinirea obiectivelor Pactului verde european, alocându-se un procent de 30 % din cheltuielile legate de climă în ansamblu. În special, recunoscând pe deplin rolul cercetării și inovării de a contribui la aceste obiective, programul UE pentru cercetare și inovare Orizont Europa a fost consolidat în mod semnificativ, la fel ca și alte programe de finanțare, precum Fondul pentru inovare sau LIFE. În plus, în iulie 2021, Comisia Europeană a prezentat un pachet cuprinzător pentru punerea în practică a Pactului verde european, pachet care propune revizuirea instrumentelor existente, precum și emiterea unor instrumente noi, pentru a orienta UE pe calea îndeplinirii obiectivelor sale climatice până în 2030. Respectivul pachet constituie unul dintre cele mai cuprinzătoare seturi de propuneri privind clima și energia pe care Comisia le-a prezentat vreodată. Printre altele, acesta va contribui la dezvoltarea sistemului energetic curat în următorul deceniu prin stimularea inovării, a investițiilor și prin crearea unei noi cereri pe piață în UE, asigurând în același timp o tranziție justă din punct de vedere social, consolidând poziția de lider mondial a UE în lupta împotriva crizei climatice. Progresul tehnologic în ceea ce privește sistemul energetic curat este de maximă importanță pentru atingerea obiectivului UE privind clima și energia până în 2050, astfel cum se subliniază în Evaluarea impactului Planului privind obiectivele climatice pentru 2030. Agenția Internațională a Energiei (AIE) estimează că, deși cea mai mare parte a reducerilor emisiilor de CO2 până în 2030 vor proveni din tehnologii aflate deja pe piață în prezent, aproape jumătate din reducerile necesare până în 2050 vor proveni din tehnologii aflate în prezent în stadiul de demonstrație sau de prototip. Acest al doilea raport anual privind competitivitatea urmărește situația actuală și preconizată a diferitelor tehnologii energetice curate și oferă informații cu privire la modul în care sistemul energetic curat contribuie la realizarea neutralității climatice a UE până în 2050, respectând, în același timp, legământul verde „a nu face rău” din Pactul verde european. Analizând diferitele aspecte ale competitivității, prezentul raport identifică punctele forte, provocările și punctele de interes pentru sistemul energetic curat al UE. În special, acesta arată că tendințele în ceea ce privește atât valoarea adăugată brută, cât și ocuparea forței de muncă în domeniul energiei curate – cu excepția disparităților din cadrul sectorului –, sunt mai mari decât cele ale economiei UE în ansamblu, în timp ce investițiile publice în cercetare și inovare (C&I) în domeniul energiei curate continuă să înregistreze o tendință de redresare în ultimii cinci ani, deși nu au atins încă nivelul din 2010. Ecosistemul european de inovare este lider în ceea ce privește brevetarea invențiilor de mare valoare, precum și în ceea ce privește sprijinirea întreprinderilor nou-înființate din domeniul „climate tech” aflate în faza de început. Cu toate acestea, ne aflăm cu mult în urma altor regiuni geografice din punctul de vedere al trecerii la o scară mai mare. Din punct de vedere tehnologic, UE își menține o poziție puternică în industria eoliană, însă s-ar putea afla într-un moment de răscruce în mai multe alte industrii, inclusiv în sectorul energiei solare fotovoltaice, în cel al hidrogenului produs din surse regenerabile de energie, în cel al pompelor de căldură sau în cel al combustibililor din surse regenerabile. Evaluarea competitivității sistemului energetic curat al UE se realizează, în prezentul raport, în conformitate cu articolul 35 alineatul (2) litera (m) din Regulamentul privind guvernanța uniunii energetice și a acțiunilor climatice, ca parte a raportului privind starea uniunii energetice. Întrucât competitivitatea este un concept complex și multidimensional, care nu poate fi definit printr-un singur indicator, prezentul raport propune un set de indicatori general acceptați, care cuprind întregul sistem energetic (generare, transport și consum) și care sunt analizați pe trei niveluri (tehnologie, lanț valoric și piață mondială). Datele care stau la baza fiecărui indicator sunt cuprinse în documentul de lucru însoțitor al serviciilor Comisiei. 2.Competitivitatea generală a sectorului energiei curate al UE 2.1Prezentarea contextului: evoluțiile recente, impactul pandemiei de COVID-19, redresarea, capitalul uman și valoarea adăugată 2.1.1Evoluțiile recente Uniunea Europeană, ca multe alte regiuni ale lumii, se confruntă în prezent cu o creștere vertiginoasă a prețurilor la energie. Creșterea prețurilor se datorează în principal creșterii cererii de energie în general și de gaze naturale în special la nivel mondial, în contextul redresării în urma crizei provocate de pandemia de COVID-19. Prețurile mai mari ca niciodată remarcate în ultimele luni sunt rezultatul unei combinații de factori determinați în principal de cererea mondială de gaze naturale, care a dus la creșterea prețurilor energiei electrice. În plus, prețurile energiei electrice au crescut și din cauza condițiilor meteorologice sezoniere (nivelul redus al apelor și al vântului din vara acestui an). Acești factori au dus la scăderea producției de energie din surse regenerabile în Europa. De asemenea, în 2021 prețurile fixate la nivel european pentru emisiile de carbon au crescut puternic, deși într-o măsură mult mai mică decât prețul gazelor naturale. Efectul prețului gazelor naturale asupra prețului energiei electrice este de nouă ori mai mare decât efectul creșterii emisiilor de carbon.

Acești factori au condus la o creștere a prețurilor angro și cu amănuntul ale energiei electrice în majoritatea marilor economii ale lumii începând cu a doua jumătate a anului 2020. S-au înregistrat prețuri angro ridicate ale energiei electrice în toate statele membre ale UE, deși unele dintre acestea au fost afectate mai puternic, în special în funcție de ponderea combustibililor fosili pentru producerea de energie electrică. Viteza cu care creșterea prețurilor angro ale gazelor naturale se reflectă în prețurile cu amănuntul depinde, de asemenea, de termenii contractului de comerț cu amănuntul (și anume, durata contractului, prețuri fixe sau variabile etc.). Comisia Europeană este preocupată de impactul negativ al creșterii prețurilor asupra gospodăriilor și întreprinderilor. La îndemnul statelor membre și al Parlamentului European, Comisia a prezentat o comunicare pentru adoptarea și sprijinirea măsurilor adecvate de atenuare a impactului creșterilor temporare ale prețului energiei electrice și de consolidare a rezilienței la șocurile viitoare. Creșterea prețurilor angro la energie electrică poate transmite un semnal cu privire la îmbunătățirea competitivității surselor regenerabile de energie. Acest lucru poate stimula creșterea investițiilor în acest sector, care pe termen lung va contribui la reducerea prețurilor energiei electrice, având în vedere costurile de producție/cheltuielile de funcționare mai scăzute ale acestora, excluderea lor de la stabilirea prețului carbonului și scăderea preconizată a costurilor de capital. Creșterea actuală a prețurilor în sectorul energetic european relevă, de asemenea, necesitatea de a reduce dependența UE de combustibilii fosili importați. Privind în perspectivă, noile obiective în materie de climă și energie vor genera noi nevoi de investiții. În următorii 10 ani, vor fi necesare investiții suplimentare anuale de 390 de miliarde EUR, comparativ cu sumele anuale investite în ultimii 10 ani. Este necesară o accelerare semnificativă a implementării pentru a atinge obiectivul actual de 32 % pentru energia din surse regenerabile în 2030 și va fi necesară o accelerare și mai mare pentru a îndeplini obiectivul nou propus de 40 % din pachetul din iulie pentru realizarea obiectivelor Pactului verde european. Deoarece întârzierile în ceea ce privește autorizarea constituie un obstacol major în calea tranziției către un sistem energetic decarbonizat, reportând cu mulți ani dezvoltarea infrastructurilor și tehnologiilor energetice curate și investițiile în acestea, Comisia va emite în 2022 orientări privind accelerarea proceselor de autorizare cu privire la energia din surse regenerabile și va continua să colaboreze îndeaproape cu administrațiile naționale pentru a identifica și a face schimb de bune practici. Simplificarea și raționalizarea în regim de urgență ale procedurilor de autorizare sunt necesare pentru a crea o piață comună pentru sursele regenerabile de energie care să faciliteze utilizarea eficientă și rentabilă, precum și siguranța investitorilor, având în vedere, de asemenea, investițiile masive necesare. O piață a energiei a UE integrată și funcțională ar fi cea mai rentabilă modalitate de a asigura aprovizionarea cu energie sigură și la prețuri accesibile pentru toate tipurile de clienți. Aceasta menține prețurile sub control, creând concurență și permițând consumatorilor să aleagă furnizorii de energie. Comunicarea privind prețurile energiei propune măsuri pe termen scurt, cum ar fi sprijinul de urgență pentru venit acordat de statele membre gospodăriilor, ajutoarele de stat pentru întreprinderi și reducerile specifice ale taxelor și impozitelor. Pe termen mediu, Comisia propune, printre altele, sprijinirea investițiilor în energia din surse regenerabile și în eficiența energetică; examinarea posibilelor măsuri privind stocarea energiei și achiziționarea rezervelor de gaze naturale. Deși nu există încă dovezi clare că un cadru de piață alternativ ar genera prețuri mai mici și stimulente mai mari, Comisia i-a încredințat, de asemenea, Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER) sarcina de a evalua avantajele și dezavantajele actualei organizări a pieței energiei electrice și de a propune recomandări până în aprilie 2022. În acest scop, UE depune eforturi pentru a dezvolta în continuare capacități de interconexiune între statele membre, asigurând, pe cât posibil, disponibilitatea pentru tranzacționare a capacitații interconexiunilor. Aceasta monitorizează punerea în aplicare a acquis-ului existent (de exemplu, codurile de rețea) și a propus instrumente suplimentare pentru a asigura piețele lichide, precum revizuirea Directivei privind energia din surse regenerabile, inclusiv promovarea în continuare a contractelor de achiziție de energie electrică între întreprinderi, și propunerea de revizuire a Directivei privind eficiența energetică, care plasează eficiența energetică pe primul loc în centrul economiei noastre. 2.1.2Impactul pandemiei de COVID-19 și redresarea Deși cadrul de politică numit Pactul verde european va stimula cererea de tehnologii energetice curate, oferta, dezvoltarea și competitivitatea acestora sunt, cu siguranță, puse la încercare de pandemia de COVID-19. Punerea în aplicare a politicilor în domeniul energiei și al climei depinde de disponibilitatea tehnologiilor din domeniul energiei din surse regenerabile, de lanțurile valorice fără întreruperi, de menținerea competitivității întreprinderilor și a forței lor calificate de muncă. Pe de o parte, există amenințarea ca impactul economic al unei pandemii să constituie un regres major pentru competitivitatea tehnologiilor energetice curate. Pe de altă parte, politica de redresare economică oferă, de asemenea, o oportunitate de reorientare a investițiilor către sectorul energiei curate și de sporire a acestora, datorită instrumentului NextGenerationEU. De fapt, sursele regenerabile de energie au fost mai puțin afectate la nivel mondial de pandemia de COVID-19 decât alte surse de energie. Biocombustibilii pentru transport au fost singurii care au fost afectați mai grav, deoarece consumul a scăzut din cauza combinării reducerii numărului de călătorii și a prețurilor scăzute la petrol. Scăderea costurilor de capital a permis instalarea la nivel mondial a unui număr fără precedent de instalații de energie solară și eoliană. Prin urmare, în timp ce producția de energie electrică pe bază de cărbune, de gaze naturale și de energie nucleară a scăzut, sursele regenerabile de energie au depășit pentru prima dată combustibilii fosili ca principală sursă de energie electrică a UE pentru anul 2020 (energia din surse regenerabile a reprezentat 38 % din energia electrică din UE, comparativ cu 37 % pe bază de combustibili fosili și 25 % pe bază de energie nucleară). Pentru redresarea în urma pandemiei de COVID-19, Regulamentul privind Mecanismul de redresare și reziliență (MRR) este primul de acest tip pentru UE, acesta fiind un program bazat pe performanță propus de Comisie ca parte a pachetului NextGenerationEU. Finanțarea este disponibilă pentru statele membre pe baza planurilor lor cuprinzătoare de redresare și reziliență (PNRR) și este deblocată prin atingerea unor obiective intermediare și ținte măsurabile. Regulamentul respectiv impune statelor membre să aloce în PNRR-urile lor cel puțin 37 % din alocarea lor totală în temeiul Mecanismului de redresare și reziliență pentru tranziția climatică și să includă măsuri care sunt în concordanță cu provocările și prioritățile relevante specifice fiecărei țări, identificate în contextul semestrului european și al planurilor naționale privind energia și clima. Analiza celor 22 de PNRR-uri aprobate de Comisie până la 5 octombrie 2021 arată că au fost alocate 177 de miliarde EUR pentru investiții legate de climă, reprezentând 40 % din alocarea totală a respectivelor state membre (granturi și împrumuturi). Aproximativ 43 % din acest cuantum (76 de miliarde EUR) sunt dedicate eficienței energetice (27,9 %) și energiei din surse regenerabile și rețelelor (14,8 %), în timp ce aproximativ 62 de miliarde EUR sunt dedicate mobilității durabile (35 %). Cercetarea și inovarea au avut, de asemenea, o pondere importantă, întrucât statele membre au alocat în planurile lor de redresare și reziliență aproape 12,3 miliarde EUR pentru investiții în C&I având ca obiect atenuarea schimbărilor climatice și adaptarea la acestea și economia circulară. 2.1.3Capitalul uman și valoarea adăugată Deși este prea devreme să se determine modul în care pandemia și finanțarea redresării au afectat capitalul uman, cele mai recente date Eurostat indică faptul că energia curată a depășit, ca performanță, economia în ansamblu cu puțin timp înainte de pandemie. În 2018, ocuparea directă a forței de muncă în domeniul energiei curate a atins cifra de 1,7 milioane, cu o creștere medie anuală de 2 %, în timp ce ocuparea forței de muncă în economie în ansamblu a crescut în medie cu 1 % pe an. În timp ce creșterea medie anuală a ocupării forței de muncă în segmentul de piață al eficienței energetice și al sistemelor de gestionare a eficienței energetice a fost, în medie, de 6 % începând din 2010, numărul locurilor de muncă directe din segmentul energiei din surse regenerabile și al mobilității electrice au scăzut cu 3 % (2010-2018). Acest lucru este rezultatul unei creșteri mai mici a producției de energie din surse regenerabile în unele state membre. De exemplu, normele complexe de autorizare și expunerea la dificultăți de ordin juridic împiedică noile instalații eoliene din Germania, unde scăderea numărului de locuri de muncă este cea mai semnificativă (a se vedea, de asemenea, secțiunea 3.1). În plus, îmbunătățirile tehnologice și ale productivității au redus intensitatea muncii, în special pe piețele mature (de exemplu, a energiei eoliene, a energiei solare). Numărul de locuri de muncă crește din ce în ce mai mult în alte aplicații care utilizează energie curată, cum ar fi contoarele inteligente, rețelele inteligente, stocarea și alte produse și activități legate de eficiența și gestionarea energiei. În mod similar, înainte de pandemie, cu o creștere medie anuală de 5 %, valoarea adăugată brută a sistemelor energetice curate a depășit economia în ansamblu (creștere de 3 %) începând din 2010. Energia curată a reprezentat 1 % (133 de miliarde EUR) din valoarea adăugată totală în UE în 2018, de peste două ori mai mult decât ponderea sectorului extracției și producției de combustibili fosili (59 de miliarde EUR) . În cadrul sistemului energetic curat, valoarea adăugată brută în segmentul de piață al energiei din surse regenerabile (60 de miliarde EUR) a avut o creștere medie anuală de 2 %, în timp ce segmentul eficienței energetice și al sistemelor de gestionare a eficienței energetice (67 de miliarde EUR) a înregistrat o creștere de 9 % în aceeași perioadă. Valoarea adăugată brută în segmentul mobilității electrice, de 7 miliarde EUR, a crescut anual cu mai puțin de 1 %. Locurile de muncă din segmentul energiei din surse regenerabile au creat, în medie, o valoare adăugată brută de 104 000 EUR per angajat în 2018, cu o creștere medie anuală de 5 % din 2010. Aceasta reprezintă cu 60 % mai mult decât în restul economiei (o valoare adăugată brută de 64 000 EUR per angajat). Valoarea adăugată per angajat în segmentul eficienței energetice și al sistemelor de gestionare a eficienței energetice este de 64 000 EUR, iar în segmentul mobilității electrice este de 74 000 EUR, crescând anual cu 3 % și, respectiv, 7 % în perioada 2015-2018, mai rapid decât restul economiei, cu o creștere de 2 %. Având în vedere reziliența globală a sectorului energiei curate în timpul pandemiei, performanța puternică a capitalului uman în domeniul energiei curate de dinainte de pandemie, precum și investițiile în domeniul climei în valoare de 177 de miliarde EUR planificate de statele membre în PNRR-urile lor, putem fi optimiști într-un mod prudent cu privire la faptul că energia curată va continua să fie un motor pentru ocuparea forței de muncă și creșterea economică pe măsură ce economia UE se redresează în urma pandemiei.

2.1.4Competențe Transformarea sistemului energetic necesită recalificare și perfecționare la toate nivelurile de competențe pentru a implementa și a dezvolta în continuare tehnologii și soluții energetice curate în diferite sectoare. Se preconizează că, până în 2030, va crește cererea pentru o gamă largă de categorii profesionale relevante pentru tranziția către o energie curată, inclusiv în domeniul mineritului (și anume, pentru materiile prime critice) sau al construcțiilor, al industriei prelucrătoare, al transportului, al construcțiilor și activităților conexe, precum și al științei și ingineriei . Până în 2030, prin intermediul inițiativei UE „Valul de renovări ale clădirilor” , ar putea fi create 160 000 de locuri de muncă suplimentare numai în sectorul construcțiilor din UE. Pentru a sprijini asimilarea noii generații de competențe esențiale pentru tranziția verde, UE a lansat în 2020 Pactul privind competențele , în cadrul căruia sunt instituite prin intermediul meselor rotunde parteneriate cu ecosistemele industriale, cum ar fi sectorul construcțiilor și industriile mari consumatoare de energie. În cazul energiei albastre, transferul de competențe este, de asemenea, posibil din sectorul petrolier și al gazelor naturale offshore, precum și din sectorul militar (de exemplu, în timpul explorării potențialelor situri de proiecte). Ponderea femeilor se ridica în medie la 32 % din forța de muncă în sectorul surselor regenerabile de energie în 2019 . Dezechilibrele de gen prezente atât în forța de muncă din sectorul energetic, cât și în activitatea de cercetare și inovare în domeniul energiei sunt strâns legate, dar nu exclusiv, de reprezentarea insuficientă a femeilor în învățământul superior în anumite subdomenii ale științei, tehnologiei, ingineriei și matematicii (STIM). În UE, femeile sunt suprareprezentate în învățământul terțiar (54 % la toate nivelurile de învățământ terțiar și în toate domeniile); femeile sunt reprezentate în mai puțin de 11 % dintre cereri, iar pentru tehnologiile de atenuare a schimbărilor climatice procentul este de peste 15 %. Cu toate acestea, subdomeniile foarte relevante pentru sectorul energetic rămân puternic dominate de bărbați, având în vedere faptul că, în 2019, mai puțin de o treime dintre studenții din domeniul ingineriei, al industriei prelucrătoare și al construcțiilor și mai puțin de o cincime dintre studenții din domeniul TIC din învățământul superior erau femei . 2.1Tendințe în cercetare și inovare Cercetarea și inovarea joacă un rol esențial în modelarea industriilor competitive ale viitorului. După criza economică din 2008, investițiile publice în C&I, definite ca prioritare de uniunea energetică , au scăzut timp de o jumătate de deceniu, dând semne de redresare abia după 2016 ( Figur a 2 ). De atunci, statele membre ale UE au investit în medie 3,5 miliarde EUR pe an, dar cheltuielile sunt în continuare mai mici decât cele observate cu zece ani în urmă. La nivel mondial, tendința este în concordanță cu creșterea investițiilor în energie în general și în energie curată în special . Cu toate acestea, tendința nu ține pasul cu creșterea PIB-ului sau a cheltuielilor pentru C&I în alte sectoare. Ca procent din PIB, UE are în prezent cea mai scăzută rată a investițiilor (0,027 %) dintre toate marile economii mondiale, cu puțin sub SUA, deși nivelurile par să fie în scădere sau stabile pentru toate economiile respective ( Figur a 3 ). Sursă: JRC, bazat pe activitatea proprie și a AIE. Deși efectele pe termen lung ale pandemiei asupra cheltuielilor pentru C&I în domeniul energiei din surse regenerabile rămân neclare, tendințele timpurii indică o reziliență generală. În 2020, cheltuielile publice pentru C&I în domeniul energiei la nivel mondial au avut o creștere continuă, dar lentă. Sectorul privat din UE a înregistrat o reducere de 7 % a cheltuielilor totale pentru C&I în domeniul energiei în 2020. Cu toate acestea, cheltuielile specifice pentru C&I în domeniul energiei din surse regenerabile au fost mai reziliente și au continuat să crească. Fondurile UE pentru cercetare, care au fost esențiale pentru menținerea nivelurilor investițiilor în cercetare și inovare în ultimii ani, au crescut anual, contribuind în medie cu 1,5 miliarde EUR. Combinate cu o medie estimată a cheltuielilor private de 20 de miliarde EUR, investițiile totale anuale medii în prioritățile de C&I ale uniunii energetice din ultimii ani (2014-2018) sunt de ordinul a 25 de miliarde EUR. Esențiale în contextul redresării, „Orizont Europa”, care este cel mai mare program de C&I din lume, Fondul pentru inovare, precum și finanțarea pentru politica de coeziune și programul „LIFE” stimulează și vor stimula C&I și pătrunderea pe piață în domeniul climei și al mediului. Sursă: JRC bazat pe activitatea proprie, a AIE și a MI. În 2019, investițiile publice totale în prioritățile în materie de C&I ale uniunii energetice din toate statele membre ale UE au fost în continuare cu 5 % mai mici decât în 2010, însă au crescut cu 2 % în comparație cu 2015. Aproximativ un sfert dintre statele membre au mărit în mod constant cheltuielile în ansamblu pe parcursul perioadei de 10 ani, un număr echivalent de state membre înregistrând o scădere. În ceea ce privește celelalte state membre, tendința coincide cu totalul UE sau nu sunt disponibile informații privind cheltuielile pentru C&I. Deși există o nevoie clară de îmbunătățire a monitorizării investițiilor în C&I, se manifestă totodată intensificarea impulsului și implicării statelor membre în vederea raportării prevăzute în Regulamentul privind guvernanța uniunii energetice pentru anul 2023. Acest lucru nu se limitează la investițiile publice în C&I, ci include și intensificarea eforturilor la nivel național de monitorizare a investițiilor în C&I din sectorul privat. Planul strategic privind tehnologiile energetice (Planul SET) este principalul instrument european de aliniere a politicilor și a finanțării legate de C&I cu privire la tehnologiile energetice curate la nivelul UE și la nivel național, precum și de mobilizare a investițiilor private. Investițiile private în prioritățile în materie de C&I ale uniunii energetice în UE sunt estimate la 0,18 % din PIB ( Figur a 3 ), fiind mai mari decât ale SUA, dar mai mici decât ale altor mari economii concurente (Japonia, Coreea, China). Acestea reprezintă 12 % din cheltuielile întreprinderilor pentru cercetare și dezvoltare (C&D), fiind peste nivelul de 6 % estimat pentru SUA, dar aproximativ jumătate din cota observată în cazul marilor economii asiatice. Tendința de scădere a numărului brevetelor în domeniul tehnologiilor energetice curate (începând din 2012) pare să se inverseze, având în vedere faptul că nivelurile anuale ale cererilor de obținere a brevetelor în UE și la nivel mondial revin la cele observate cu un deceniu în urmă. UE are o pondere mai mare a invențiilor „verzi” în domeniul tehnologiilor de atenuare a schimbărilor climatice în numărul total de cereri de obținere a brevetelor în comparație cu alte mari economii (și cu media la nivel mondial), ceea ce indică o mai mare concentrare și specializare a activității invenționale în acest domeniu. UE este pe locul doi după Japonia în ceea ce privește invențiile de mare valoare, în principal din cauza avantajului deținut de Japonia în domeniul tehnologiilor de transport; cu toate acestea, UE este pe primul loc din punctul de vedere al surselor regenerabile de energie și al eficienței energetice ( Figur a 4 ). De asemenea, în ultimii cinci ani, UE a continuat să găzduiască un sfert dintre principalele 100 de întreprinderi care dețin brevete de mare valoare în domeniul energiei curate. Cu toate acestea, există o îngrijorare crescândă (la nivel mondial) cu privire la impactul dominației sprijinite de stat sau de subvenții în domeniul tehnologiei, al piețelor închise și al diferitelor norme și politici de protecție a proprietății intelectuale asupra inovării și competitivității în acest sector, în special după cum a arătat China. În pofida acestor preocupări, peste un sfert din invențiile din domeniul energiei curate protejate la nivel internațional în ultimii cinci ani din partea solicitanților din UE au vizat, de asemenea, piața chineză. În ceea ce privește colaborările, pe lângă alianțele construite în Europa datorită proximității geografice și a programelor de colaborare ale UE, firmele din UE tind să colaboreze cel mai mult cu omologi din SUA . Statele membre ale UE produc 33 % din invențiile bazate pe colaborări prin legături intra-UE, 29 % cu SUA și doar 6 % cu China.



Sursă: JRC, pe baza Patstat, baza de date a Oficiului European de Brevete 2.2Peisajul finanțării tehnologiilor curate în UE Rolul capitalului de risc Împreună cu adoptarea unor tehnologii de generare mai mature (de exemplu, energia solară fotovoltaică și energia eoliană), dezvoltarea și extinderea tehnologiilor noi (de exemplu, stocarea pe termen lung și scurt a energiei, producția și utilizarea hidrogenului din surse regenerabile în sectoare în care reducerea emisiilor este dificilă, precum și captarea, utilizarea și stocarea carbonului) și în special așa-numitele „climate tech” (tehnologii în domeniul climei) vor juca un rol esențial în realizarea neutralității emisiilor de carbon până în 2050. De la Conferința de la Paris privind schimbările climatice din 2015, „climate tech” au obținut un impuls semnificativ și devin extrem de atractive pentru investițiile cu capital de risc, care se află în prima linie a inovării. Întrucât „climate tech” implică timpi lungi de realizare pentru a ajunge la maturitate, necesită o cantitate semnificativă de capital pe tot parcursul ciclului de viață al finanțării întreprinderilor nou-înființate, precum și investiții mari în C&I, sunt esențiale acțiuni guvernamentale de reducere a riscului pentru dezvoltare, precum și punerea în aplicare la scară largă a noilor tehnologii pentru a stimula și mai mult participarea sectorului privat. La nivel mondial, domeniul „climate tech” s-a dovedit, de asemenea, rezilient la pandemia de COVID-19 și a rămas atractiv pentru investițiile cu capital de risc, în pofida unei dinamici generale descendente a investițiilor și a redirecționării finanțării semnificative cu capital de risc către industriile legate de pandemie, cum ar fi industria farmaceutică și asistența medicală. În domeniul „climate tech”, finanțarea cu capital de risc la nivel mondial a atins 14 miliarde EUR în 2020, crescând cu peste 1250 % din 2010. În acest context, investițiile cu capital de risc în întreprinderile nou-înființate și în cele în curs de extindere din domeniul „climate tech” cu sediul în UE au fost de 11 ori mai mari în ultimii 5 ani decât în perioada 2009-2014, ajungând la aproximativ 2,2 miliarde EUR în 2020. În 2020, firmele din UE au primit 16 % din finanțarea cu capital de risc la nivel mondial în domeniul „climate tech” (comparativ cu doar 8 % din finanțarea totală cu capital de risc în toate domeniile). În același timp, 2020 a fost primul an în care investițiile din etape incipiente în întreprinderile nou-înființate din UE au fost mai mari decât cele din SUA și China ( Figur a 5 ). Cu toate acestea, întreprinderile nou-înființate din domeniul „climate tech” cu sediul în UE încă sunt în urma omologilor lor din punctul de vedere al capacității de a se extinde, iar investițiile totale în întreprinderile respective încă sunt cu mult în urma celor din SUA (43 %). În ultimii cinci ani, acestea au beneficiat doar de 6,9 % din toate investițiile din etape ulterioare în întreprinderi nou-înființate din domeniul „climate tech”, cu mult în urma celor din SUA (44 %) și din China (40 %). Domeniul energetic a reprezentat 8,2 % din investițiile cu capital de risc în domeniul „climate tech” la nivel mondial în perioada 2013-2019. Europa (UE și Regatul Unit) investește o pondere mai mare de capital de risc în soluții energetice (23,5 %) comparativ cu SUA (9,4 %) și cu China (mai puțin de 1 %), în principal în dezvoltarea tehnologiilor de bază pentru generarea de energie din surse regenerabile (în principal celule fotovoltaice) și stocarea energiei (baterii) pentru a sprijini proliferarea acestora. Obstacole și oportunități în ecosistemul capitalului de risc Atât dinamica generală a finanțării cu capital de risc în domeniul „climate tech” în UE, cât și atragerea investitorilor de capital de risc pentru întreprinderile din domeniul energetic din UE sunt legate de o serie de obiective generale de politică în domeniul climei și al energiei stabilite la nivelul UE și al statelor membre, precum și de instrumentele de sprijinire a „climate tech” (de exemplu, fonduri de participare, granturi și instrumente financiare sub formă de capitaluri proprii și de coinvestiții de tip credit, C&D). Barierele structurale frânează în continuare întreprinderile în curs de extindere din domeniul „climate tech” cu sediul în UE comparativ cu cele din SUA și din China. Printre aceste bariere, se numără fragmentarea pieței UE și fragmentarea în materie de reglementare, care împiedică creșterea și conduc la o maturitate diferită a ecosistemelor de capital de risc. Dificultatea de a transforma o performanță solidă a cercetării la nivelul UE în inovare, necesitatea unei căi clare de la finanțarea din etape incipiente la investițiile în etapele de creștere, necesitatea de a dezvolta parteneriate internaționale și fonduri transfrontaliere, precum și lipsa capitalului răbdător pot fi, de asemenea, enumerate printre principalele provocări care trebuie abordate. În acest scop, pilonul III al programului Orizont Europa, intitulat „O Europă inovatoare”, vizează sprijinirea dezvoltării inovațiilor disruptive și creatoare de piețe prin intermediul Consiliului european pentru inovare (CEI) ca ghișeu unic pentru a-i ajuta pe inovatori să creeze piețe, să mobilizeze finanțarea privată și să își extindă întreprinderile. Orizont Europa sprijină, de asemenea, inițiativa privind ecosistemele europene de inovare și Institutul European de Inovare și Tehnologie (EIT). De exemplu, EIT InnoEnergy dispune de un portofoliu de peste 250 de întreprinderi inovatoare nou-înființate și în curs de extindere, care au obiectivul de a economisi 1,1 gigatone de echivalent CO2 – echivalentul a o treime din obiectivul european de reducere a emisiilor de carbon până în 2030 –, și costuri anuale ale energiei în valoare de 9,1 miliarde EUR până la sfârșitul deceniului). Programul InvestEU, precum și politica de coeziune sprijină, de asemenea, accesul la finanțare și disponibilitatea acesteia, în primul rând pentru IMM-uri, dar și pentru întreprinderile cu capitalizare medie și pentru alte întreprinderi. În plus, Banca Europeană de Investiții (BEI) și Fondul european de investiții (FEI) sprijină în mod eficace dezvoltarea „deep tech” de care Europa are nevoie pentru a-și atinge obiectivele în materie de sustenabilitate. În plus, programele de finanțare suplimentare, cum ar fi Fondul pentru inovare, Fondul pentru modernizare și Fondul pentru atenuarea impactului social al acțiunilor climatice contribuie la transferul veniturilor provenite din politicile legate de climă în sprijinul tranziției energetice. Eliminarea decalajului în materie de amplificare a scării, care se manifestă între UE și alte economii majore, necesită, de asemenea, mobilizarea investitorilor privați pentru a participa mai activ la piața europeană a capitalului de risc și la finanțarea întreprinderilor nou-înființate din domeniul „climate tech” și „deep climate tech”. De exemplu, fondul comun pilot în valoare de 100 de milioane EUR instituit de Comisia Europeană, Banca Europeană de Investiții (BEI) și Breakthrough Energy Ventures Europe (BEV-E) permite combinarea abordărilor cu privire la investiții instituționale (reticente la riscuri) cu cele bazate pe capitalul de risc (mai puțin reticente la riscuri). BEI a jucat un rol în atragerea de investiții private în Northvolt, compania suedeză pentru baterii ecologice înființată în 2016, care construiește prima fabrică europeană de baterii la scară comercială în Suedia și a obținut finanțare în valoare de 1,4 miliarde EUR în iunie 2020. EIT InnoEnergy a sprijinit întreprinderea în vederea formării unui consorțiu de investitori și a accesării finanțării din partea BEI: împrumutul în valoare de 350 de milioane EUR acordat de BEI este însoțit de 886 de milioane EUR din partea investitorilor privați.

Taxonomia UE pentru activitățile durabile oferă un cadru pentru facilitarea investițiilor durabile și definește activitățile economice durabile din punctul de vedere al mediului. Pachetul Strategia industrială pentru Europa din 2020, inclusiv standardul „Start-up Nations” la nivelul UE din cadrul Strategiei pentru IMM-uri, indică faptul că CE va lansa noi inițiative pentru a crește amploarea fondurilor cu capital de risc, pentru a crește investițiile private și pentru a facilita expansiunea și extinderea transfrontalieră a IMM-urilor. Strategia europeană privind finanțarea durabilă din 2021 urmărește să ofere instrumentele și stimulentele adecvate pentru a accesa finanțarea pentru tranziție, subliniind importanța sprijinirii IMM-urilor. Inițiativa pentru inovare digitală și dezvoltarea societăților digitale se axează pe etapa incipientă și extinderea întreprinderilor inovatoare nou-înființate și ale IMM-urilor din domeniul „deep tech” din regiunea Europa Centrală, de Est și de Sud-Est. Printre alte mecanisme de creștere a gradului de adoptare și de extindere al soluțiilor inovatoare, se numără Mecanismul pentru interconectarea Europei și fondurile politicii de coeziune. Raționalizarea acestor mecanisme în mod corespunzător și utilizarea sinergiilor între instrumente pot conduce la o înflorire și mai mare a întreprinderilor nou-înființate din domeniul „climate tech” din UE, sporind și accelerând sprijinul fondurilor cu capital de risc în toate sectoarele, consolidând astfel legătura dintre inovarea tehnologică și punerea în aplicare. 3.Concentrarea pe tehnologiile și soluțiile energetice curate esențiale Următoarea secțiune evaluează competitivitatea tehnologiilor selectate relevante în contextul pachetului de propuneri legislative adoptat de Comisia Europeană în iulie 2021 pentru îndeplinirea obiectivelor Pactului verde european. Prezentul raport se concentrează în primul rând pe energia eoliană și cea solară, care se preconizează că vor înregistra o creștere relativă mai mare până în 2030. Analiza examinează apoi tehnologiile de stocare a energiei electrice, cum ar fi bateriile și hidrogenul din surse regenerabile, având în vedere importanța lor critică pentru creșterea flexibilității globale a sistemului energetic, acestea optimizând în același timp integrarea pe piață a energiei electrice din surse regenerabile. În contextul electrificării societăților noastre, studiul analizează competitivitatea pompelor de căldură, având în vedere valoarea lor ridicată în ceea ce privește contribuția la decarbonizarea sectorului clădirilor. Raportul analizează, de asemenea, combustibilii din surse regenerabile, care sunt necesari pentru a facilita decarbonizarea anumitor moduri de transport. În cele din urmă, rețelele inteligente sunt analizate ca o tehnologie orizontală care va facilita combinarea diferitelor tehnologii. Fiecare tehnologie este evaluată mai întâi prin prisma situației actuale și a perspectivelor sale, apoi printr-o analiză a lanțului său valoric și, în cele din urmă, printr-o analiză a pieței sale mondiale. 3.1Energia eoliană offshore și onshore Analiza tehnologiei În 2020, UE a instalat o capacitate de energie eoliană de 10,5 GW (atât onshore, cât și offshore), aducându-și capacitatea cumulată de energie eoliană la 178,7 GW. Numai energia eoliană offshore a crescut de la o capacitate cumulată de 1,6 GW în 2010 la 14,6 GW în 2020. Obiectivele naționale actuale, astfel cum sunt exprimate în PNEC-uri, sugerează că pot fi atinse obiectivele privind energia din surse regenerabile offshore pentru 2030 (cel puțin 60 GW). Majoritatea instalațiilor eoliene offshore instalate până în 2030 se vor afla în Marea Nordului (47 GW), însă se pot aștepta capacități substanțiale și în alte bazine maritime, în special în Marea Baltică (21,6 GW), Oceanul Atlantic (11,1 GW), Marea Mediterană (2,7 GW) și Marea Neagră (0,3 GW). Pentru trecerea la noi bazine maritime, vor fi necesare dezvoltarea în continuare a tehnologiei flotante și dezvoltarea infrastructurii portuare. Construirea viitoarei rețele offshore în jurul proiectelor hibride, în cazurile în care acestea pot reduce costurile și utilizarea spațiului maritim, va fi, de asemenea, importantă pentru accelerarea implementării energiei eoliene offshore. În urma proiecțiilor actuale privind costurile viitoare ale energiei eoliene offshore fixate pe fundul mării, până în 2050 se preconizează costuri egalizate ale energiei electrice (LCoE) în intervalul 30-60 EUR/MWh (similare instalațiilor onshore). În ceea ce privește energia eoliană onshore, creșterea anuală redusă observată începând din 2018 este rezultatul instalărilor moderate în Germania din cauza normelor complexe de autorizare și a potențialei expuneri la dificultăți de ordin juridic. Structura pe vârste a parcului eolian onshore și offshore al UE indică faptul că retehnologizarea va juca un rol crucial în următorii ani. Înlocuirea turbinelor eoliene la sfârșitul ciclului de viață cu turbine noi sau prelungirea duratei de viață prin modernizarea unora dintre componente reprezintă o oportunitate de modernizare a activelor prin utilizarea resurselor de la cele mai bune amplasamente eoliene și poate îmbunătăți acceptarea socială, întrucât amplasamentele de turbine existente rămân în uz, menținându-se astfel locurile de muncă la nivel local și veniturile pentru municipalitățile locale. Cu toate acestea, dezafectarea și reînnoirea instalațiilor actuale de energie eoliană reprezintă o provocare în ceea ce privește utilizarea eficientă a resurselor, aprovizionarea cu materii prime și producția de deșeuri, deoarece multe componente ale turbinelor eoliene actuale nu pot fi încă reutilizate sau reciclate. Circularitatea centralelor eoliene necesită în continuare C&I și eforturi de instalare. Alegerea proprietarilor de active eoliene între dezafectare și diferitele opțiuni de retehnologizare este influențată de prețurile energiei electrice, de schemele de sprijin și de procedurile de autorizare. Ponderea actuală a producției totale de energie electrică pentru energia eoliană onshore este de 13,7 % (2020). Scenariile Planului privind obiectivul climatic pentru 2030 preconizează o producție de 847 TWh de energie eoliană onshore în 2030 (ponderea producției totale de energie electrică: 27,3 %) și de 2 259 TWh în 2050 (pondere: 32,9 %). În ultimul deceniu, cheltuielile private pentru C&I în domeniul tehnologiei eoliene au avut un nivel constant, între 1,6 miliarde EUR și 1,9 miliarde EUR pe an. Acestea au fost de zece ori mai mari decât investițiile publice în C&D. Cu o pondere de 57 % în perioada 2015-2017, UE este lider mondial în ceea ce privește brevetele de mare valoare pentru tehnologiile din domeniul energiei eoliene. Printre ponderile altor mari economii se numără SUA cu 18 %, Japonia cu 11 %, China cu 5 % și Coreea cu 1 %. În perioada 2015-2017, principalele țări care au obținut brevete de mare valoare la nivel mondial au fost Danemarca, Germania, SUA, Japonia și China. Principalii producători de echipamente originale (OEM) din UE depun cea mai mare parte a cererilor de obținere a brevetelor de mare valoare, înregistrând totuși o scădere din 2012, din cauza performanței puternice a principalelor companii din SUA (de exemplu, General Electric) și din Japonia (de exemplu, Mitsubishi Heavy Industries, Hitachi) în ceea ce privește brevetele de mare valoare. Organizațiile de cercetare din UE active în domeniul energiei eoliene sunt printre cele mai recunoscute în domeniu. În ceea ce privește impactul citării, nouă organizații dintre primele 20 se află în UE. Analiza lanțului valoric Producția de energie eoliană este o industrie strategică pentru Europa. Se estimează că acest sector oferă între 240 000 și 300 000 de locuri de muncă. Majoritatea instalațiilor de producție europene se află în țara în care se află sediul întreprinderii sau în țările cu o utilizare sporită a energiei eoliene. 48 % dintre întreprinderile active în sectorul energiei eoliene își au sediul în UE. 214 instalații de producție operaționale sunt situate în UE (26 % din totalul instalațiilor la nivel mondial). În 2018, lanțul valoric al energiei eoliene din UE a generat o cifră de afaceri de 36 de miliarde EUR. Sectorul energiei eoliene din UE și-a demonstrat capacitatea de inovare. UE este lider în componentele lanțului valoric al sistemelor de senzoristică și de monitorizare pentru turbinele eoliene onshore, inclusiv în domeniul cercetării și producției. De asemenea, industria eoliană din UE are capacități de producție ridicate în ceea ce privește componentele cu o valoare ridicată din punctul de vedere al costului turbinelor eoliene (turnuri, cutii de viteze și pale), precum și în ceea ce privește componentele cu sinergii cu alte sectoare industriale (generatoare, convertoare de putere și sisteme de control). Cu toate acestea, încă sunt necesare eforturi pentru a îmbunătăți circularitatea componentelor energiei eoliene. De asemenea, avem nevoie de cercetare cu privire la efectele cumulative ale energiei eoliene offshore asupra ecosistemelor oceanice. Analiza pieței mondiale

În 2018, printre primii 10 producători de echipamente originale (OEM), cei europeni au fost pe primul loc cu 43 % din cota de piață, urmați de întreprinderile chineze (32 %) și cele nord-americane (10 %). OEM europeni din sectorul energiei eoliene au deținut o poziție de lider în ultimii ani. În 2020, ei au fost depășiți pentru prima dată de OEM chinezi (UE: 28 %; China: 42 %), ceea ce se poate explica prin creșterea numărului de noi instalații pe piața chineză a energiei eoliene, ca urmare a trecerii Chinei de la tarifele fixe la o schemă de sprijin bazată pe licitații. În ultimii 20 de ani, UE a avut o balanță comercială pozitivă în ceea ce privește echipamentele legate de energia eoliană. Cu toate acestea, există o anumită stagnare a creșterii acestui indicator. Această stagnare este parțial o consecință a faptului că alte economii recuperează decalajul generat de avantajul primului venit al UE, dar și parțial din cauza politicilor țărilor terțe care vizează să își protejeze piețele interne proprii sau să impună întreprinderilor din UE să localizeze capacitatea de producție (de exemplu, prin cerințele locale privind conținutul). De exemplu, exporturile de grupuri generatoare de energie eoliană către China au scăzut drastic din 2007, după introducerea unui cadru de politică favorabil pentru industria internă, și nu s-au redresat. În schimb, 21 % dintre exporturile chineze legate de energia eoliană din 2018 au fost destinate pieței UE, reprezentând puțin sub 10 % din piața UE. Începând din 2016, marjele câștigurilor înainte de dobânzi și impozite (EBIT) ale OEM din UE sunt în scădere din cauza concurenței ridicate în ceea ce privește comenzile de turbine, în special în perioada 2017-2018, și a creșterii costurilor materialelor pentru componentele principale ale turbinelor. În pofida anului record înregistrat în 2020 pentru instalații, acești factori au fost intensificați și mai mult de impactul pandemiei de COVID-19, care a creat provocări logistice pentru toți producătorii. Multe dintre materiile prime critice pentru generatoarele de energie eoliană sunt importate din China și, în general, se confruntă cu concentrarea lanțurilor de aprovizionare din amonte. Potențialele provocări viitoare în materie de aprovizionare cu materiale ar prezenta un risc potențial pentru industria producătoare de energie eoliană din UE. De asemenea, au fost exprimate preocupări legate de mediu, cu privire la palele din materiale compozite ale instalațiilor care ajung la sfârșitul ciclului de viață, deoarece acestea sunt încă dificil de reciclat. În conformitate cu planul de acțiune al Comisiei din 2020 privind materiile prime critice, sunt în curs de desfășurare acțiuni de diversificare a aprovizionării cu materii prime critice, atât din surse primare, cât și din surse secundare, precum și de îmbunătățire a eficienței și a circularității resurselor, promovând în același timp aprovizionarea responsabilă la nivel mondial. Circularitatea, inclusiv reutilizarea, reciclarea și substituirea, sunt, în plus, domenii prioritare ale inovării pentru a reduce aceste riscuri, îmbunătățind în același timp sustenabilitatea globală a sectorului, și sunt incluse în programul de lucru al Orizont Europa pentru perioada 2021-2022. Industria eoliană europeană s-a angajat, de asemenea, să reutilizeze, să recicleze sau să recupereze 100 % din palele dezafectate și urmărește să elaboreze o foaie de parcurs pentru accelerarea în continuare a circularității palelor turbinelor eoliene. UE a comercializat 42 % din piața mondială a energiei eoliene offshore, cu o capacitate instalată cumulată de 14,6 GW în 2020. În următorul deceniu, se preconizează că Europa își va menține întâietatea în ceea ce privește creșterea anuală a energiei eoliene offshore. Cu toate acestea, se preconizează că regiunea Asia-Pacific, China și America de Nord vor dezvolta o cotă de piață semnificativă (și anume, capacitatea instalată) din segmentul energiei eoliene offshore în următorii ani. În ceea ce privește energia eoliană onshore, China va rămâne cea mai mare piață (cotă de piață medie anuală de aproximativ 50 % în perioada 2020-2025), urmată de Europa (18 %), America de Nord (14 %) și Asia (cu excepția Chinei) (8 %). Producția offshore europeană în porturi (cu o capacitate de producție actuală estimată de 6-8 GW/an) va trebui să crească substanțial pentru a contribui la creșterea anuală a capacității până la o valoare estimată de 16 GW pentru a satisface cererea în perioada 2030-2050. 3.2Energia solară fotovoltaică Analiza tehnologiei Energia solară fotovoltaică reprezintă o industrie foarte mare și inovatoare, care se dezvoltă cu o viteză neașteptată. Acesta este rezultatul combinat al dezvoltării tehnologice accelerate, al politicilor de aplicare și al implementării instalațiilor de producție de mari dimensiuni cu costuri scăzute, în special în Asia. Tehnologia este esențială pentru viitoarele sisteme de generare a energiei electrice neutre din punct de vedere climatic. Se preconizează că în 2030 se va instala, la nivel mondial, o capacitate de energie fotovoltaică de peste 3,1 TW și în jur de 14 TW în 2050. Investiția necesară în perioada 2020-2050 pentru capacitatea suplimentară de energie solară este estimată la aproximativ 4,2 mii de miliarde USD. În UE, se preconizează că se va instala o capacitate solară fotovoltaică de 0,4 TW până în 2030 (se estimează că va ajunge la aproximativ 160 GW până în 2021) și 1 TW până în 2050 , Scenariile din industrie în sine proiectează un grad de pătrundere și mai mare . Sistemele rezidențiale, predominante în urmă cu cinci ani în UE, sunt acum pe locul al doilea (25,4 %), după segmentul la scară utilitară (30,5 %), în ceea ce privește ponderea capacității instalate. După creșterea record a investițiilor în 2011, investițiile publice totale ale UE în cercetare, dezvoltare și demonstrare cu privire la energia solară fotovoltaică au scăzut, situându-se în prezent sub nivelul de la începutul deceniului. În ultimul an, UE a coborât de pe locul al doilea în ceea ce privește invențiile de mare valoare (după Japonia) pe locul al treilea (după Japonia și Coreea). Dacă tendința actuală continuă, invențiile chineze „de mare valoare” le vor depăși în curând și pe cele ale UE. În ceea ce privește viabilitatea producției UE, proiectarea celulelor și a modulelor, în special, tinde să devină din ce în ce mai complexă, necesitând investiții suplimentare pentru a rămâne în avangardă. Analiza lanțului valoric UE este lider mondial în mai multe părți ale lanțului valoric al energiei solare fotovoltaice: cercetare și dezvoltare, producția de polisiliciu, echipamente și utilaje pentru fabricarea sistemelor fotovoltaice. UE găzduiește unul dintre principalii producători de polisiliciu. În plus, întreprinderile din UE sunt mai competitive în partea din aval a lanțului valoric, având roluri esențiale legate de monitorizarea, controlul și echilibrul segmentelor de sistem, în special producția de invertoare și trackere solare. Întreprinderile europene și-au menținut, de asemenea, poziția de lider în segmentul instalării. Pe de altă parte, UE și-a pierdut cota de piață în domeniul producției de celule și module solare. În cazul relansării industriei europene producătoare de celule și module solare pe bază de siliciu, care pare un scenariu destul de realist, având în vedere numărul actual de proiecte posibile, dependența de anumite materii prime critice, cum ar fi borul, galiul, germaniul și indiul, ar necesita atenție la nivelul lanțului de aprovizionare. Un studiu recent arată că UE are cea mai bună performanță în ceea ce privește energia produsă în raport cu cea utilizată pentru fabricarea și operarea sistemelor fotovoltaice, urmată de China și de SUA. În mod similar, UE are, de asemenea, cea mai scăzută intensitate a carbonului în ceea ce privește energia produsă de sistemele fotovoltaice, urmată de SUA și apoi de China. UE are, de asemenea, cel mai mare randament energetic pentru carbon, în timp ce China are cele mai slabe performanțe, iar SUA se află la mijlocul clasamentului. Acest ultim indicator reflectă intensitatea carbonului din ciclul de producție al energiei electrice utilizate în procesele de fabricație. În 2018, au fost raportate în UE 109 000 de locuri de muncă directe și indirecte în domeniul energiei solare fotovoltaice, cu o creștere de 42 % în perioada 2015-2018. Rezultatele preliminare ale unui studiu mai recent indică existența a aproximativ 123 000 de locuri de muncă directe și 164 000 de locuri de muncă indirecte cu normă întreagă în industria energiei fotovoltaice din UE în 2020, reprezentând un total de 287 000 de locuri de muncă . Din perspectiva competențelor profesionale, sectorul fotovoltaic angajează o forță de muncă înalt educată în domeniul C&D, al producției de polisiliciu și de plachete și al fabricării de celule și de module. EPC (proiectarea, achizițiile și construcția), O&M (exploatarea și întreținerea), dezafectarea și reciclarea sunt, de asemenea, activități solicitante din punctul de vedere al competențelor necesare. Analiza pieței mondiale Odată cu creșterea numărului de instalații de sisteme fotovoltaice, deficitul comercial al UE pentru importul de module solare a început să crească din nou din 2016, după ce scăzuse în perioada 2011-2016, ca urmare a reducerii implementării sistemelor fotovoltaice. Acesta a ajuns la peste 5,7 miliarde EUR în 2019. Acest dezechilibru reflectă volumul importurilor, deoarece exporturile nu s-au schimbat dramatic de-a lungul anilor. Importurile din domeniul energiei solare fotovoltaice din UE sunt puternic dependente de întreprinderile chineze și de alte întreprinderi asiatice.

Producția de polisiliciu, lingouri și plachete, împreună cu producția de celule și module solare, are o valoare la nivel mondial de aproximativ 57,8 miliarde EUR în prezent. Cota UE (12,8 %) corespunde sumei de 7,4 miliarde EUR. Această cotă se datorează în principal producției de polisiliciu. Aproape întreaga creștere a producției de celule și module fotovoltaice a avut loc în afara UE. Având în vedere accelerarea cererii de pe piață în Europa și în întreaga lume și apariția noilor tehnologii de producție, producătorii europeni manifestă un interes reînnoit pentru crearea de capacități de producție în UE pe baza celor mai recente tehnologii. În acest sens, Strategia industrială europeană actualizată a Comisiei Europene a salutat eforturile Inițiativei europene pentru energia solară, coordonată de industria de profil, de intensificare a producției în domeniul energiei solare fotovoltaice. În UE, au demarat deja mai multe proiecte pentru fabricarea plachetelor, a celulelor și a modulelor solare. Comisia Europeană va publica o comunicare privind energia solară în 2022. Rolul prosumatorilor și al comunităților energetice Utilizarea și producția de energie din surse regenerabile, precum energia solară fotovoltaică, dar și eficiența energetică pot fi consolidate de comunitățile energetice care permit consumatorilor să își asume un rol activ pe piața energiei. În prezent, cel puțin două milioane de cetățeni europeni se implică în mod colectiv în peste 8 400 de comunități de energie, realizând cel puțin 13 000 de proiecte începând din 2000. Capacitățile totale actuale de energie din surse regenerabile instalate de comunitățile energetice din Europa pot fi estimate la aproape 6,3 GW, contribuind de obicei cu aproximativ 1-2 % la capacitățile instalate la nivel național, contribuția maximă fiind de 7 % în cazul Belgiei. Cea mai mare parte a capacităților instalate este în domeniul energiei solare fotovoltaice, urmată de energia eoliană onshore. O estimare prudentă a totalului fondurilor investite se ridică la cel puțin 2,6 miliarde EUR. În prezent, comunitățile energetice sunt organizate sub diferite forme juridice. Domeniile de activitate, portofoliile tehnologice, dimensiunea și componența diferă. În prezent, comunitățile energetice sporesc gradul de conștientizare și de acceptare cu privire la tehnologii, promovează eficiența energetică, produc și distribuie energie electrică și termică pe bază de energie din surse regenerabile, furnizează servicii legate de electromobilitate și administrează servicii de consultanță în domeniul energiei. Acestea testează în mod inovator modele de afaceri și concepte de autosuficiență în beneficiul comunităților locale. Continuitatea și extinderea comunităților energetice din Europa depind de o legislație favorabilă și de stimulente financiare, precum și de competitivitatea tehnologiilor accesibile cetățenilor. Deși cadrele de politică ale UE urmăresc să stimuleze dezvoltarea comunităților energetice din întreaga UE, inclusiv la nivel transfrontalier, situația va depinde mult de modul în care statele membre vor pune în aplicare cadrul favorabil pentru aceste tipuri de modele. Cadrul planurilor naționale privind energia și clima (PNEC) prevede deja obligația ca statele membre să raporteze cu privire la comunitățile de energie din surse regenerabile. Cu toate acestea, doar câteva state membre au inclus în PNEC-urile lor obiective cantitative și măsuri concrete pentru dezvoltarea comunităților energetice. Pentru a stimula dezvoltarea comunităților energetice în sensul directivei UE, Comisia este în curs de a crea un registru al comunităților energetice, care va contribui la diseminarea celor mai bune practici și va oferi asistență tehnică pentru dezvoltarea unor inițiative concrete ale comunităților energetice în întreaga UE. La fel ca în cazul comunităților energetice, cadrul UE va sprijini adoptarea autoconsumului (și anume, prosumatorii), cu cerința de a permite autoconsumul individual și colectiv și scutirea de la tarifele de rețea. Din nou, situația va depinde mult de conceperea cadrului juridic, de tarifele și taxele de rețea aplicabile și de punctele unice de informare pentru stimularea autoconsumului colectiv în clădirile de apartamente pe mai multe etaje și nu numai, dacă statele membre decid să facă acest lucru. Constrângerile juridice și impozitarea nefavorabilă pot constitui obstacole majore în calea adoptării autoconsumului. 3.3Pompele de căldură pentru utilizări în construcții Analiza tehnologiei Pompele de căldură pentru utilizări în construcții sunt produse mature, disponibile în comerț. Acestea pot fi clasificate în funcție de sursa regenerabilă din care extrag energie (aer, apă sau sol), de agentul termic pe care îl utilizează (aer sau apă), de scopul lor (răcirea/încălzirea spațiilor, încălzirea apei menajere) și de segmentele de piață vizate (rețele rezidențiale, ușor comerciale și de încălzire). Producția de căldură prin intermediul pompelor de căldură a crescut la 11,5 % pe an în ultimii cinci ani în UE, ajungând la 250 TWh în 2020 . Tendința este de creștere, deoarece electrificarea încălzirii va fi un factor-cheie care va contribui la calea către neutralitatea climatică a sectorului construcțiilor. Pompele de căldură sunt foarte eficiente; coeficientul lor de performanță sezonier tipic de 3 înseamnă că, pentru fiecare kWh de energie electrică consumat, sunt generați 3 kWh de energie termică. În consecință, utilizarea unei pompe de căldură pentru încălzirea clădirilor poate fi rentabilă numai în comparație cu cazanele cu gaz, dacă raportul dintre prețul energiei electrice și cel al gazelor naturale nu este mai mare de 3. Acest raport variază foarte mult între statele membre, de la 1,5 la 5,5 , adesea din cauza impozitelor și tarifelor mai mari percepute pentru energia electrică în raport cu combustibilii fosili și a lipsei internalizării costului extern al emisiilor de gaze cu efect de seră în prețurile gazelor naturale/petrolului. Aceste aspecte sunt abordate în pachetul de politici prezentat în iulie 2021 pentru realizarea obiectivelor Pactului verde european, în special prin propunerile de modificare a Directivei privind impozitarea energiei și introducerea unei noi scheme de comercializare a certificatelor de emisii pentru sectorul construcțiilor și al transportului rutier. Sectorul pompelor de căldură este caracterizat de o piață mondială și competitivă, în care inovarea este de maximă importanță. Adaptarea la reglementările și strategiile UE în domeniul climei și al mediului în continuă evoluție concurează cu îmbunătățirea performanțelor și a costurilor produselor în întreprinderile mici, mijlocii sau mari din UE, unde capacitățile de C&D sunt limitate. Cu toate acestea, ea oferă industriei de profil posibilitatea de a propune produse inovatoare. În perioada 2011-2021, dintre publicațiile științifice citate frecvent cu privire la tehnologia pompelor de căldură, peste 37 % aparțin UE, urmată de China (23 %) și SUA (20 %). De asemenea, UE este lider în materie de invenții cu privire la „pompele de căldură destinate în principal încălzirii pentru utilizări în construcții”: în perioada 2015-2017, 42 % dintre invențiile de mare valoare au fost brevetate în UE, urmate de cele din Japonia (20 %), SUA (8 %), Coreea de Sud (7 %) și China (4 %) . Pornind de la această bază de cunoștințe și inovare, institutele de cercetare și industria din UE au capacitatea de a propune inovații. În perioada 2014-2020, proiectele legate de pompe de căldură pentru utilizări în construcții au reprezentat o finanțare totală de 146,8 milioane EUR în cadrul programului Orizont 2020, programul UE pentru C&I. Cea mai mare parte a fost dedicată integrării pompelor de căldură cu alte surse regenerabile de energie (60,9 %), în comparație cu dezvoltarea pompelor de căldură pentru aplicații rezidențiale (6,5 %) și pentru aplicații de termoficare (32,6 %). Analiza lanțului valoric Conform EurObservserver , cifra de afaceri a pompelor de căldură în UE s-a ridicat la 26,6 miliarde EUR în 2018, crescând cu 18 % față de 2017. În paralel, numărul locurilor de muncă directe și indirecte s-a ridicat la 222 400 în 2018, crescând cu 17 % față de 2017. Aceste date includ toate tipurile de pompe de căldură, inclusiv pompele de căldură aer-aer utilizate doar pentru răcire sau pentru încălzire și răcire, care reprezentau 86 % din unitățile vândute în 2019. Din perspectiva competențelor, sectorul pompelor de căldură angajează o forță de muncă bine educată în domeniul C&D, al producției de componente și de pompe de căldură, precum și ingineri termotehnicieni și geologi, instalatori (inclusiv sondori) și personal pentru service și întreținere. Analiza pieței mondiale Asia și America domină exporturile de pompe de căldură aer-aer pe piața sistemelor rezidențiale de climatizare . Dezechilibrul este mai puțin pronunțat atunci când se iau în considerare aparatele de climatizare reversibile : țările asiatice sunt în continuare pe primele locuri, urmate de țările europene. În cazul „pompelor de căldură destinate în principal încălzirii” , țările UE sunt pe primul loc în ceea ce privește exporturile, urmate de Asia. Cu toate acestea, în ultimii cinci ani, creșterea pieței din UE a „pompelor de căldură destinate în principal încălzirii” a fost acaparată de importurile din Asia, care au crescut cu o rată medie anuală de 21 % în perioada 2015-2020. Prin urmare, balanța comercială s-a deteriorat de la un excedent de 249 de milioane EUR în 2015 la un deficit de 40 de milioane EUR în 2020. Pe baza previziunilor strategiei pe termen lung a UE , se preconizează că vânzările de pompe de căldură vor crește rapid până în 2030 în UE pentru electrificare în sectorul încălzirii clădirilor, urmând o creștere mai lentă a gradului de pătrundere după această dată. Pătrunderea mai rapidă pe piața UE aflată pe primul loc reprezintă o oportunitate pentru industria UE de a crește și de a dezvolta o producție competitivă până în 2030, apoi de a profita de creșterea susținută la nivel mondial, conform previziunilor AIE .

Costurile ridicate din Europa se datorează parțial unui nivel ridicat de fragmentare și unor piețe concentrate la nivel național. În unele cazuri, legislațiile naționale diferă, în special în ceea ce privește cerințele de aprobare și normele de autorizare a produselor. Îmbunătățirea comercializării și a rețelelor de distribuție în UE și în afara acesteia și, eventual, o cooperare mai strânsă cu partenerii cu competențe relevante ar contribui la creșterea competitivității întreprinderilor din UE. Cu toate acestea, recunoscând rolul important al pompelor de căldură în integrarea sistemului energetic, Comisia a anunțat promovarea în continuare a utilizării pompelor de căldură, în comunicarea sa privind valul de renovări. Comisia va încerca, de asemenea, să sporească rolul pompelor de căldură în ceea ce privește flexibilitatea sistemelor energetice, de exemplu prin elaborarea unui cod de rețea privind flexibilitatea cererii. 3.4Bateriile Analiza tehnologiei Prezentul raport se axează pe tehnologia aferentă bateriilor cu litiu-ion (Li-ion), având în vedere importanța sa pentru electromobilitate, care domină cererea de baterii legată de tranziția către o energie curată . În cadrul sistemului energetic mai larg, acumulatorii staționari vor fi esențiali ca mijloc de stocare a energiei, permițând energiei din surse regenerabile intermitente să aibă o contribuție importantă la mixul energetic. În plus, interacțiunea vehiculelor electrice cu rețeaua de energie electrică are un mare potențial de a fi exploatată. În 2020, vehiculele electrice au devenit competitive din punctul de vedere al costurilor pe mai mult de 50 % din totalul pieței europene a autovehiculelor, pe baza costului total al proprietății. Prețurile medii ale grupurilor de baterii Li-ion pentru vehicule electrice au scăzut cu 89 % în termeni reali din 2010, până la 137 USD/kWh (115 EUR/kWh) în 2020. Până în 2023, se preconizează că prețurile medii ale grupurilor de baterii vor fi de 101 USD/kWh și se estimează că, până în 2027, prețul de achiziție al vehiculelor electrice va fi mai mic decât cel al autoturismelor convenționale . Densitatea energetică medie a bateriilor pentru vehiculele electrice crește cu 7 % pe an , în timp ce dimensiunea medie a grupurilor de baterii pentru vehiculele electrice ușoare (exclusiv electrice și hibride) a crescut de la 37 kWh în 2018 la 44 kWh în 2020, iar bateria pentru autoturismele pur electrice este de 50-70 kWh în majoritatea țărilor . Tendințele de mărire a dimensiunii autoturismelor amenință câștigurile în materie de eficiență energetică și disponibilitatea materiilor prime critice. Implementarea tehnologiei aferente bateriilor în UE a atins niveluri record, vânzările de vehicule electrice din 2020 reprezentând 10,5 % din piața automobilelor (o creștere de la 3 % în 2019) , însă există o discrepanță puternică în interiorul UE, vânzările de vehicule electrice variind de la 0,5 % în Cipru la 32 % în Suedia. Numărul de vehicule electrice aflate în circulație s-a dublat, ajungând la peste două milioane în UE în cursul anului 2020, echivalentul unei capacități de stocare de peste 60 GWh. Până în 2030, se preconizează că peste 50 de milioane de vehicule electrice vor circula pe drumurile UE . Piața acumulatorilor staționari din UE aflată într-o fază incipientă a crescut până la aproximativ 1,3 GWh în 2020, cu o capacitate instalată cumulată de aproximativ 4,3 GWh (în principal baterii cu litiu-ion) . Datorită faptului că a promovat autoconsumul, Germania a câștigat două treimi din piața europeană de stocare a bateriilor la domiciliu (2,3 GWh) . Până în 2030, acumulatorii staționari ar putea stoca o cantitate aproape la fel de mare de energie ca cea stocată în prezent prin acumularea de hidroenergie prin pompare, măsurată ca randament energetic. Bateriile cu litiu-ion pot asigura în mod eficient o stocare pentru o perioadă de până la cinci ore, în timp ce tehnologiile emergente, inclusiv bateriile cu curgere, pot asigura mai bine stocarea pe perioade mai lungi. Având în vedere elementele de cost suplimentar, costul de sistem al aplicațiilor cu litiu-ion la scară de rețea este cuprins între 300 EUR și 400 EUR per kWh, în timp ce costul sistemelor de stocare la domiciliu este aproximativ dublu. Reducerea costului sistemelor energetice cu baterii la jumătate din prețul actual este esențială pentru implementarea în masă în întreaga Europă . Două proiecte importante de interes european comun (PIIEC) în valoare de mai multe miliarde , la care participă 12 state membre și zeci de întreprinderi și organizații de cercetare, acordă o prioritate tot mai mare bateriilor în finanțarea C&I. La rândul său, UE a alocat 925 de milioane EUR pentru parteneriatul privind bateriile din cadrul programului Orizont Europa în perioada 2021-2027. Analiza lanțului valoric În ciuda interesului tot mai mare față de proiectele miniere din Europa, în special pentru de litiu și grafit natural în ceea ce privește mineralele relevante pentru baterii, aprovizionarea cu materii prime pentru baterii, atât primare, cât și secundare, necesită îmbunătățiri majore pentru a ține pasul cu cererea tot mai mare de materiale pentru baterii . UE depinde în mare măsură de comerțul internațional pentru aprovizionarea cu cobalt, litiu și grafit, iar aceste materiale se află pe lista de materii prime critice a UE . Deși aprovizionarea cu nichel este mai diversificată, UE se bazează pe importurile de materiale de înaltă puritate necesare pentru producția de baterii, cu o pondere de aproximativ 56 %. Alte materiale aferente anodului și catodului, cum ar fi siliciul, titanul și niobiul, se află, de asemenea, pe lista de materii prime critice a UE . UE ocupă, în general, o poziție slabă în ceea ce privește rafinarea materialelor pentru baterii, în afară de rafinarea cobaltului (plasându-se pe locul doi după China). Deși UE are actori puternici în domeniul materialelor pentru catod, UE este în continuare un importator net de materiale pentru catod din Asia. Se estimează că producția de celule de baterii se va apropia de 400 GWh și va satisface în mare parte cererea internă până în 2025 . Începând din 2021, filialele din UE ale unor întreprinderi străine, majoritatea coreene, au acumulat o capacitate de producție de celule cu litiu-ion de 44 GWh . Între timp, 10 întreprinderi cu sediul în UE vor începe producția de celule cu litiu-ion în următorii ani. De asemenea, producători mondiali de prim rang înființează fabrici în UE. Capacitățile de producție de celule cu litiu-ion sunt în creștere în UE, ridicându-se la 6 % din capacitatea mondială începând din 2021 , față de 3 % în 2018. Producătorii europeni își mențin o poziție puternică în ceea ce privește aplicațiile de nișă cu litiu-ion, dar continuă să depindă de întreprinderile asiatice pentru echipamentele de producție a celulelor de baterii . UE are cel mai important rol în ceea ce privește produsele finale. Toate întreprinderile din sectorul autovehiculelor din UE au adoptat trecerea la electromobilitate, una dintre ele urmărind chiar să vândă 1 milion de automobile electrice în 2021. UE are o serie de reciclatori, dar cu capacități limitate. În prezent, bateriile sunt trimise în principal în Asia la sfârșitul ciclului de viață . Odată cu instituirea cadrului de sprijin prevăzut de noul Regulament privind bateriile, Europa poate deveni lider în ceea ce privește economia circulară a bateriilor, de la minerit la reciclare. Un lanț valoric în creștere necesită mai multe eforturi în domeniul educației și formării, întrucât până în 2025 vor fi create 800 000 de locuri de muncă directe și între 3 și 4 milioane de locuri de muncă în total .În acest scop, UE a lansat Academia EBA250. Analiza pieței mondiale China controlează 80 % din capacitatea mondială de rafinare a materiilor prime pentru baterii, 77 % din capacitatea de producție de celule și 60 % din capacitatea de fabricare a componentelor pentru baterii .Deficitul comercial al UE în ceea ce privește bateriile cu litiu-ion a fost de 3,6 miliarde EUR în 2018 și de 4,2 miliarde EUR în 2019. Majoritatea celulelor de baterii încă erau importate în 2020, iar toți cei mai importanți producători de baterii nu erau europeni (dar mulți dintre aceștia produceau în UE). În 2020, piața mondială a bateriilor cu litiu-ion s-a ridicat la aproximativ 40-47 de miliarde USD . Având în vedere proiectele de investiții în curs de desfășurare, se urmărește ca UE să devină, până în 2025, al doilea mare producător de celule de baterii din lume, după China. UE a înregistrat doar un ușor deficit comercial la automobilele electrice în 2020, în timp ce exporturile au crescut mai rapid decât importurile . În același timp, întreprinderile din sectorul autovehiculelor din UE își extind instalațiile de producție în Asia și în SUA, concurând cu întreprinderile de acolo. De asemenea, UE are actori importanți pe piața stocării staționare, inclusiv de exemplu lideri mondiali în domeniul aplicațiilor la scară de rețea și al pieței de stocare la domiciliu. În ceea ce privește producția și utilizarea autobuzelor electrice, UE a rămas mult în urma Chinei, care a electrificat deja 60 % din parcul său de autobuze. Doar 1 714 autobuze electrice au fost vândute în UE în 2020, comparativ cu 61 000 în China. 3.5Producția de hidrogen din surse regenerabile prin electroliză

Analiza tehnologiei Hidrogenul din surse regenerabile obținut prin electroliza apei (numit, de asemenea, combustibil din surse regenerabile de origine nebiologică) are potențialul de a decarboniza sectoare greu de electrificat și unde emisiile sunt greu de redus, cum ar fi industria și vehiculele grele de transport, precum și de a contribui la serviciile energetice, cum ar fi stocarea sezonieră. Principala provocare tehnologică include pierderile în materie de eficiență energetică asociate cu transformarea energiei din surse regenerabile în hidrogen, deoarece fiecare unitate produsă de hidrogen din surse regenerabile necesită 1,5 unități de energie electrică din surse regenerabile. Acest lucru necesită cantități masive de energie din surse regenerabile, în principal energie eoliană și energie solară, precum și scăderea costurilor energiei din surse regenerabile, pentru ca hidrogenul din surse regenerabile să poată concura cu hidrogenul produs pe bază de combustibili fosili. Cererea industrială actuală de hidrogen a UE de aproximativ 7,7 milioane de tone pe an este produsă în mare parte pe bază de combustibili fosili. Se estimează că hidrogenul produs din electroliza apei constituie mai puțin de 1 % din producția totală . Obiectivul actual al UE pentru 2030 este de a instala electrolizoare cu o capacitate de 40 GW, pentru a produce până la 10 milioane de tone de hidrogen din surse regenerabile pe an . Previziunile privind capacitatea electrolizoarelor pentru piața europeană până în anul 2050 variază de la 511 GW la 1 000 GW. Câțiva indicatori-cheie de performanță pentru electrolizoarele de apă sunt sintetizați mai jos pentru diferite tehnologii: electrolizoare alcaline, electrolizoare cu membrană schimbătoare de protoni (PEM), electrolizoare cu membrană schimbătoare de anioni (AEM) și electrolizoare la temperaturi ridicate (SO). Electrolizoarele cu membrană schimbătoare de anioni nu au același nivel de maturitate ca celelalte tehnologii (aflate încă în curs de dezvoltare, dar disponibile pentru o utilizare comercială limitată). Electroliza la temperaturi ridicate începe să fie utilizată pentru demonstrații. Electrolizoarele alcaline și cele cu membrană schimbătoare de protoni (PEM) sunt tehnologii pe deplin comerciale. 2020 2030 Alcaline PEM AEM SO Alcaline PEM AEM SO Temperatură caracteristică [°C] 70-90* 50-80* 40-60* 700-850* - - - - Presiunea celulei [bari] <30* <70* <35* <10* - - - - Eficiență (sistem) [kWh/kgH2] 50 55 57* 40 48 50 <50* 37 Degradare [%/1 000h] 0,12 0,19 - 1,9 0,1 0,12 - 0,5 Intervalul costului de capital [EUR/kW – pe baza unei producții de 100 MW] 600 900 - 2700 400 500 - 972 Sursă: Addendum la planul de lucru multianual pentru perioada 2014-2020, întreprinderea comună FCH, 2018; iar pentru parametrii marcați cu „*”, elaborare de către DG ENER (Comisia Europeană) pe baza datelor IRENA din raportul „Green Hydrogen Cost Reduction” (Reducerea costurilor hidrogenului verde), 2020. Întreprinderea comună „Pile de combustie și hidrogen” (FCH) a investit aproximativ 150,5 milioane EUR începând din 2008 în dezvoltarea tehnologiilor de electrolizoare (74,7 milioane EUR pentru acțiuni de cercetare și 75,9 milioane EUR pentru acțiuni de inovare). Principalele țări beneficiare au fost Germania, Franța și Regatul Unit cu aproximativ 31, 25 și, respectiv, 18 milioane EUR. Cererea de propuneri privind Pactul verde din cadrul programului Orizont 2020 a pus la dispoziție fonduri în valoare de aproximativ 90 de milioane EUR pentru trei consorții de proiecte pentru dezvoltarea și exploatarea de electrolizoare de 100 MW în mediu real. Deși de mai mulți ani Japonia brevetează invenții în mod constant în acest domeniu tehnic, în alte regiuni (în special în China), numărul invențiilor legate de electrolizoare a crescut constant în ultimii ani. Pentru electrolizoare, Europa (inclusiv Regatul Unit) depune cereri pentru un număr proporțional mai mare de familii internaționale de brevete (cereri de obținere a brevetelor depuse și publicate la mai multe oficii internaționale de brevete) decât alte economii de vârf . Analiza lanțului valoric Este dificil să se obțină informații exacte cu privire la lanțurile valorice legate de hidrogenul din surse regenerabile și cu emisii scăzute de carbon și la creșterea preconizată a acestora, însă activitatea Alianței Europene pentru Hidrogen Curat, cu cei peste 1 500 de membri ai săi, indică un sector foarte dinamic și în curs de dezvoltare rapidă. Până în prezent, Alianța Europeană pentru Hidrogen Curat a colectat deja informații cu privire la proiecte privind electrolizoare cu o capacitate de aproximativ 60 GW până în 2030, dintre care marea majoritate urmează să fie alimentate cu energie electrică din surse regenerabile. Piața electrolizei prezintă un potențial ridicat de dezvoltare. O prezentare generală a producătorilor de sisteme de electroliză la scară medie spre mare, care raportează doar producătorii de sisteme comerciale și nu ia în considerare producătorii de electrolizoare de laborator, arată că Europa are o poziție internațională puternică atât în ceea ce privește electroliza alcalină, cât și electroliza cu membrană schimbătoare de proton, precum și o poziție foarte puternică în ceea ce privește electroliza la temperaturi ridicate, în timp ce singurul producător de electrolizoare cu membrană schimbătoare de anioni se află, de asemenea, în UE. Implementarea la scară largă a acestor electrolizoare va depinde, printre altele, de disponibilitatea energiei electrice din surse regenerabile și cu emisii scăzute de carbon necesare pentru producția de hidrogen din surse regenerabile și cu emisii reduse de carbon, precum și de alți factori, cum ar fi creșterea numărului de ore de funcționare a electrolizoarelor și reducerea prețurilor energiei electrice. Analiza pieței mondiale UE a dobândit o poziție de lider tehnologic în domeniul electrolizei și al tehnologiilor asociate, dar, până în prezent, are încă o producție relativ mică de electrolizoare, care se preconizează însă că va crește semnificativ în următorii ani. Sunt necesare aproximativ 30 de materii prime pentru producerea pilelor de combustie, a electrolizoarelor și a tehnologiilor de stocare a hidrogenului. Dintre acestea, 13 materiale sunt considerate esențiale pentru economia UE în conformitate cu lista materiilor prime critice din 2020 (electrolizoarele nu sunt incluse în evaluare). În special electroliza cu membrană schimbătoare de proton necesită utilizarea catalizatorilor din metale nobile precum iridiul pentru anod și platina pentru catod, ambele provenind în principal din Africa de Sud; în timp ce electrolizorul la temperaturi ridicate necesită metale din pământuri rare, care provin în principal din China. 3.6Rețelele inteligente (automatizarea rețelelor de distribuție, contorizarea inteligentă, sistemele de gestionare a energiei la domiciliu și încărcarea inteligentă a vehiculelor electrice) Se preconizează că adoptarea tehnologiilor aferente rețelelor inteligente va rămâne o tendință robustă în cursul acestui deceniu și ulterior, în strânsă legătură cu electrificarea, descentralizarea și nevoia de îmbunătățire a fiabilității și eficienței operaționale a rețelei și de creștere a investițiilor în modernizarea infrastructurii de rețea învechite. Tehnologiile precum contorizarea inteligentă, automatizarea sau electrificarea mobilității vor contribui fiecare cu aproximativ 8 % din investițiile estimate în rețelele de distribuție a energiei electrice în UE și Regatul Unit până în 2030 . Se anticipează în general că piețele serviciilor digitale asociate vor continua, de asemenea, să crească. Prezenta secțiune analizează patru domenii ale tehnologiilor și serviciilor digitale care sunt deosebit de importante pentru ambițiile UE în ceea ce privește clădirile și mobilitatea, și anume automatizarea rețelelor de distribuție, sistemele de gestionare a energiei la domiciliu, contoarele inteligente și încărcarea inteligentă. Analiza tehnologiei Automatizarea distribuției și contorizarea inteligentă se pot baza pe dispozitive și software mature și pregătite pentru piață, a căror implementare este în desfășurare de un deceniu. De exemplu, până la sfârșitul anului 2020, în UE, Norvegia, Elveția și Regatul Unit au fost instalate aproape 150 de milioane de contoare inteligente (o rată medie de pătrundere de 49 %). Se preconizează că acest număr va crește până la aproape 215 milioane până în 2025 (o rată de pătrundere de 69 %) , tehnologia din al doilea val concentrându-se mai mult pe descentralizare și pe servicii pentru consumatori. Pe de altă parte, sistemele de gestionare a energiei la domiciliu și încărcarea inteligentă sunt în etapa incipientă a adoptării, multe proiecte de cercetare promițătoare fiind încă în desfășurare în UE și în afara acesteia, avansând stadiul actual al tehnologiei și influențând această creștere timpurie. Standardizarea, interoperabilitatea și securitatea cibernetică reprezintă în general provocări comune pentru toate tehnologiile și riscă să încetinească adoptarea pe o piață adesea fragmentată. Analiza lanțului valoric Lanțul valoric al celor patru tehnologii este alcătuit dintr-o combinație de furnizori de hardware, de software și de servicii. Acest lucru contribuie la fragmentarea lanțurilor valorice din UE între numeroși actori, în special în domeniul sistemelor de gestionare a energiei la domiciliu și al încărcării inteligente. Pe de altă parte, lanțurile valorice ale automatizării distribuției și contorizării inteligente sunt mai concentrate. În ceea ce privește automatizarea distribuției, unele întreprinderi europene sunt prezente în întregul lanț valoric și sunt actori importanți la nivel mondial sau lideri de piață, în timp ce lanțurile valorice ale contorizării inteligente sunt dominate, de regulă, de actorii regionali.

În general, peste 50 de întreprinderi, majoritatea europene, sunt oarecum active pe piața sistemelor de gestionare a energiei la domiciliu, dintre care unele au o moștenire puternică în domeniul energiei. Mai recent, pe această piață au apărut agregatori și întreprinderi din domeniul tehnologiei, care își axează modelele de afaceri exclusiv pe sistemele de gestionare a energiei la domiciliu și care oferă uneori produse sau servicii întreprinderilor mari, evitându-se ca acestea să acapareze întregul lanț de producție în domeniul sistemelor de gestionare a energiei la domiciliu. Cele trei informații esențiale obținute în legătură cu lanțul de aprovizionare al infrastructurii de încărcare a vehiculelor electrice sunt: (i) lanțul de aprovizionare al producătorilor este în principal local și/sau regional, în special pentru vânzătorii cu sediul în UE; (ii) componentele electronice de bază sunt achiziționate din Asia și (iii) piața și lanțul valoric nu sunt încă pe deplin mature, deoarece vânzătorii dezvoltă, proiectează și fabrică în principal la nivel intern, iar în unele situații fabrică pe bază de contracte. Cu toate acestea, întrucât adoptarea resurselor energetice distribuite și a vehiculelor electrice va progresa rapid în cursul acestui deceniu, sectorul încărcării inteligente se va consolida, de asemenea, ca parte din ce în ce mai mare a unei piețe a încărcării vehiculelor electrice în valoare de mai multe miliarde de euro, în special în segmentul încărcării lente, care va fi mai mare decât cel al încărcării rapide, în conformitate cu cea mai recentă evaluare a AIE cu privire la perspectivele vehiculelor electrice la nivel mondial. Trebuie menționat faptul că, dată fiind importanța din ce în ce mai mare a software-ului pentru tehnologiile legate de rețelele inteligente, modelul de afaceri se aliniază parțial la cel al industriei bazate exclusiv pe software și evoluează mai mult către o piață a serviciilor, o mare parte din venituri fiind obținute după implementarea inițială. Analiza pieței mondiale Toate cele patru piețe înregistrează o rată anuală compusă de creștere de aproximativ 10 %, aceasta fiind de 26 % în cazul infrastructurii de încărcare. Se preconizează că automatizarea distribuției, cea mai mare piață la nivel mondial dintre cele patru, cu o valoare estimată de 12,4 miliarde USD în 2020, va crește cu o rată anuală compusă de creștere de 7,4 %, ajungând la 17,7 miliarde USD până în 2025. Piața contoarelor inteligente a fost estimată la 21,3 miliarde USD în 2019 și se preconizează că va crește până la 38-39 de miliarde USD în 2027 (datorită creșterii în principal în Asia). Se preconizează că piața mondială a sistemelor de gestionare a energiei la domiciliu va crește de la aproape 4,4 miliarde USD în 2019 la peste 12 miliarde USD în 2028, la o rată anuală compusă de creștere de 12,3 % (și de 12,1 % în UE). În cele din urmă, infrastructura și platformele de încărcare a vehiculelor electrice ar putea să înregistreze un adevărat avânt în UE în acest deceniu, estimându-se că piețele lor combinate vor crește de la 0,63 miliarde EUR în 2020 la 6,7 miliarde EUR până în 2030, la o rată anuală compusă de creștere mai mare de 26 %. Piața în plină expansiune a vehiculelor electrice va crea oportunități uriașe pentru piața sistemelor de gestionare a energiei la domiciliu, deoarece aceasta va deveni una dintre cele mai importante sarcini electrice la domiciliu. Impulsul în materie de reglementare timpuriu a creat o piață în creștere în UE pentru contoarele inteligente, furnizate în principal de producători din UE, cel puțin în ceea ce privește partea de hardware; piața de software pentru contoare inteligente și sisteme de gestionare, chiar și în UE, aparent este mai echilibrată, datorită prezenței unor actori puternici din SUA. Pe de altă parte, piețele asiatice (și în special cea chinezească) sunt uriașe din punctul de vedere al unităților expediate în comparație cu piața europeană. Având obiective ambițioase de politică (de exemplu, Pactul verde european, integrarea sistemului energetic etc.), un mediu de reglementare favorabil (de exemplu, Directiva privind energia electrică) și finanțare publică (de exemplu, Orizont Europa, politica de coeziune, Fondul european pentru inovare, Mecanismul de redresare și reziliență), UE își propune să fie lider în ceea ce privește implementarea rețelelor inteligente. Acest lucru, împreună cu existența unor întreprinderi cu vechime în UE, care furnizează tehnologii pentru rețele, va sprijini prezența liderilor europeni de piață și a producătorilor europeni de tehnologii stabile în toate cele patru domenii tehnologice. În același timp, întrucât analiza pieței mondiale relevă evoluții puternice în SUA, precum și în regiunea Asia-Pacific (China, Japonia, Coreea de Sud), întreprinderile europene se vor confrunta cu o concurență acerbă până în 2030. 3.7Combustibilii din surse regenerabile pentru aviație și transport maritim Analiza tehnologiei Combustibilii din surse regenerabile, inclusiv biocombustibilii avansați și combustibilii sintetici din surse regenerabile , reprezintă singura soluție comercializată pentru decarbonizarea în viitorul apropiat a sectoarelor aviației și transportului maritim. Se preconizează că, până în 2030, combustibilii din surse regenerabile vor furniza 5 % (respectiv 2,3 Mtep) din consumul total de combustibil pentru avioane din UE și 63 % (respectiv 28 Mtep) până în 2050. Capacitatea anuală totală anunțată de combustibili de aviație din surse regenerabile în UE este de aproximativ 1,7 milioane de tone până în 2025, ceea ce reprezintă 0,05 % din totalul combustibililor pentru aviație din UE. Prin comparație, capacitatea instalată a SUA este de două ori mai mare (3,6 milioane de tone) și reprezintă aproximativ 60 % din capacitatea mondială. Ponderea combustibililor maritimi din surse regenerabile este neglijabilă în prezent, dar se estimează că va ajunge la 8,6 % din mixul total de combustibili până în 2030 și la 88 % până în 2050. Comercializarea și extinderea combustibililor din surse regenerabile sunt împiedicate de cheltuielile de capital ridicate, ajungând la 500 de milioane EUR pentru o instalație și la 80 % din costurile totale de producție. În special, costurile de producție ale combustibililor din surse regenerabile sunt estimate în prezent ca fiind de 3-6 ori mai mari decât prețul actual de piață al combustibililor convenționali. Coprelucrarea (sau cohidrotratarea în cazul combustibililor pentru aviație) în rafinăriile existente și în alte industrii se maturizează și prezintă un avantaj pentru reducerea costurilor de capital. UE contribuie în mod semnificativ la reducerea costurilor combustibililor din surse regenerabile prin menținerea unei poziții puternice la nivel mondial în ceea ce privește investițiile în C&I. Finanțarea publică în domeniul C&I de la statele membre pentru biocombustibili, inclusiv pentru biocombustibili avansați, a rămas constantă din 2008, fiind de aproximativ 400 de milioane EUR pe an. În plus, finanțarea UE pentru combustibilii din surse regenerabile a crescut de la 430 de milioane EUR în perioada 2012-2016 la 531 de milioane EUR în perioada 2017-2020. Alocarea specifică de fonduri pentru combustibilii din domeniul aviației și pentru cei maritimi a crescut de la 84 de milioane EUR la 229 de milioane EUR în aceleași perioade de timp. În cazul investițiilor private în C&I, informațiile sunt limitate, însă sugerează că întreprinderile cu sediul în China au, în medie, cele mai mari investiții anuale (809 milioane EUR) în combustibili din surse regenerabile, urmate de întreprinderile din UE (652 de milioane EUR) și SUA (578 de milioane EUR). Cu toate acestea, cea mai mare parte a întreprinderilor care investesc cel mai mult în C&I se află în UE, urmată de China și SUA. Investițiile consecvente este posibil să fi adus UE printre liderii mondiali în materie de inovare. Cu toate acestea, dovezile sugerează că întreprinderile cu sediul în UE rămân în urmă în special față de întreprinderile americane, care au de două ori mai multe brevete în domeniul combustibililor pentru aviație decât acestea, precum și un număr mai mare de inovatori de vârf. Întreprinderile japoneze și cele cu sediul în UE dețin fiecare o treime din totalul brevetelor din sectorul maritim, dar dovezile sunt neconcludente din cauza includerii altor tehnologii în afară de combustibilii din surse regenerabile și a gradului insuficient de detaliere a datelor. Analiza lanțului valoric

În general, combustibilii din surse regenerabile din sectorul aviației și din cel maritim nu sunt doar un element strategic pentru trecerea la o economie neutră din punct de vedere climatic, ci pot oferi și o oportunitate pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă. Se preconizează că pachetul care pune în aplicare Pactul verde european va spori cererea de combustibili din surse regenerabile pentru transportul maritim și aviație în UE. Acest lucru ar putea contribui la o creștere anuală a valorii adăugate de mai multe miliarde de euro până în 2030. Având în vedere faptul că producția actuală de biocombustibili lichizi de 16 Mtep din UE asigură locuri de muncă pentru aproape 230 000 de persoane, creșterea respectivă a producției interne ar putea crea până la 270 000 de locuri de muncă suplimentare până în 2050. Ocuparea actuală a forței de muncă în sectorul biocombustibililor sugerează, de asemenea, că există deja o bază solidă pentru competențele profesionale necesare pentru extinderea pieței, dar ar putea fi necesară o intensificare a formării în materie de competențe profesionale pentru o posibilă dublare până în 2050. Lanțurile valorice ale UE beneficiază de o expertiză diversă cu privire la diferite căi de producție și materii prime, precum și de sinergii datorate numărului tot mai mare de întreprinderi mixte între întreprinderi producătoare de combustibili din surse regenerabile, întreprinderi din sectorul petrolului și gazelor naturale și porturi și aeroporturi, demonstrând că sunt pregătite pentru extinderea piețelor combustibililor din surse regenerabile la aviație și transport maritim. Biocombustibilii avansați se bazează în principal pe deșeuri și reziduuri nereciclabile, reprezentând o opțiune mai durabilă, cu un impact mai mic asupra destinației terenurilor și a biodiversității decât biocombustibilii bazați pe alimente și furaje. Alegerea materiilor prime pentru biomasă poate avea implicații asupra durabilității, a costurilor de producție și a potențialelor blocaje în aprovizionare. În special în cazul extinderii biocombustibililor avansați, pentru a se evita blocajele, va fi necesară maturizarea unor căi alternative de producție bazate pe diferite materii prime, altele decât deșeurile. Analiza pieței mondiale Piața combustibililor din surse regenerabile în sectorul aviației și al transportului maritim este în prezent foarte limitată. Se preconizează că noile politici din pachetul de punere în aplicare a Pactului verde european vor duce la creșterea în mare măsură a cererii și la extinderea acestor piețe în acest deceniu și în următoarele. Poziția puternică pe piața mondială pe care o are UE în ceea ce privește biocombustibilii utilizați în transportul rutier, precum și concentrarea principalilor producători de biocombustibili avansați sugerează un bun punct de plecare pentru umplerea acestor noi piețe. Cu toate acestea, cu inițiative specifice și o capacitate instalată de două ori mai mare decât cea a UE, producția de combustibili de aviație derivați din surse regenerabile din SUA ar putea concura, de asemenea, pentru piețele UE. Din cauza dependenței de transformarea energiei electrice în lichide în cazul energiei electrice din surse regenerabile cu costuri reduse, producția de combustibili sintetici ar putea impune un grad mai mare de dependență față de regiunea Orientul Mijlociu și Africa de Nord (MENA). Pe de altă parte, sinergiile cu instalațiile existente de producție a combustibililor din UE (integrarea cu rafinăriile, reutilizarea infrastructurilor auxiliare și de producție, disponibilitatea angajaților calificați, disponibilitatea CO2 pentru captare și reutilizare și alți factori) oferă potențialul unei producții competitive din punct de vedere economic de combustibili sintetici în UE. Importanța tehnologiilor revoluționare – Exemplul combustibililor solari Necesitatea unor alternative la combustibilii fosili lichizi stimulează cercetarea și inovarea pentru a dezvolta combustibili din surse regenerabile eficienți din punctul de vedere al costurilor, cu o densitate mare de energie și o disponibilitate amplă a materiilor prime. În timp ce biocombustibilii avansați și combustibilii sintetici ajung la maturitate și unii ajung chiar la comercializare, combustibilii solari reprezintă încă tehnologii cu un nivel scăzut de maturitate tehnologică (TRL), aflați în fază conceptuală sau experimentală. Cu toate acestea, până în 2050, investițiile intensificate ar putea permite acestui exemplu de tehnologii revoluționare să sporească disponibilitatea combustibililor eficienți din punctul de vedere al costurilor, cu o densitate mare de energie, reducând în același timp presiunea materiilor prime și a resurselor. Până în 2050, pe lângă implementarea rapidă a tehnologiilor disponibile, atingerea unui nivel net al emisiilor egal cu zero va necesita introducerea pe piață a unor noi tehnologii cu un nivel scăzut de maturitate tehnologică în prezent. În mod similar, în trecut, prin acțiuni specifice de cercetare și inovare, a fost posibilă introducerea pe piață a unor tehnologii care, în urmă cu treizeci de ani, aveau doar un nivel scăzut de maturitate tehnologică sau erau chiar doar niște concepte, cum ar fi energia eoliană offshore, combustibilii din surse regenerabile și bateriile cu litiu-ion pentru vehiculele electrice. Generarea de combustibili solari include o serie de procese antropogene și asistate biologic pentru a transforma energia solară direct în combustibili, produse chimice și materiale din lumina soarelui, aer (de exemplu, CO2 și azot) și apă. Aceasta include utilizarea energiei luminoase direct din lumina soarelui, adesea numită fotosinteză artificială, precum și căldura din lumina soarelui pentru a declanșa procese termice la temperatură înaltă. Descompunerea apei, în special cea fotoelectrochimică (PEC), este o metodă promițătoare de a produce hidrogen prin transformarea energiei solare în hidrogen, oferind potențialul unei eficiențe de conversie ridicate la temperaturi de funcționare scăzute, utilizând materiale cu peliculă subțire și/sau semiconductoare de particule eficiente din punctul de vedere al costurilor. Prin creșterea investițiilor, PEC ar putea concura din punctul de vedere al costurilor cu combustibilii fosili și ar putea fi introdusă pe piață până în 2040. 4.Concluzii Obiectivele Pactului verde nu pot fi atinse fără o intensificare semnificativă a cercetării și inovării publice și private în domeniul tehnologiilor energetice curate și fără mai multe eforturi pentru trecerea de la laborator la piață. Acest lucru nu numai că va oferi noile soluții necesare pentru a atinge neutralitatea emisiilor de carbon până în 2050, abordând în același timp pierderea biodiversității, poluarea și epuizarea resurselor naturale, ci va conduce și la creștere economică și crearea de locuri de muncă în sectorul energiei curate din UE. În timp ce sectorul privat va trebui să își asume responsabilitatea principală pentru investiții, rolul UE este de a institui condițiile adecvate legate de cadrul financiar și de reglementare. Acestea includ stimularea cererii printr-o serie de măsuri incluse în pachetul legislativ „Pregătiți pentru 55”. În plus, Fondul pentru redresare și reziliență, Inv