Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice, de modificare a Regulamentului (UE) nr. XXX/XXX al Parlamentului European și al Consiliului [Regulamentul privind controalele oficiale] și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului /* COM/2014/0180 final - 2014/0100 (COD) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII 1.1. Motivele și obiectivele propunerii În ultimii 10 ani, piața produselor ecologice a fost caracterizată de o dezvoltare dinamică generată de creșterea puternică a cererii. Piața mondială a alimentelor ecologice s-a extins de patru ori din 1999 și până în prezent. Suprafața ocupată cu producția ecologică în Uniunea Europeană („Uniunea”) s-a dublat. În fiecare an, 500 000 ha de teren sunt convertite la agricultura ecologică. Nici oferta internă, nici cadrul legislativ nu au ținut însă pasul cu această extindere a pieței. Normele de producție nu țin suficient seama de preocupările și așteptările consumatorilor și ale cetățenilor, aflate în schimbare; normele privind etichetarea sunt complicate; au fost identificate deficiențe în cadrul sistemului de control și al regimului comercial. Legislația este complexă și generează o sarcină administrativă mare, care împiedică micii fermieri să adere la sistemul ecologic al Uniunii. Unele dintre exceptările care erau necesare pentru dezvoltarea sectorului nu par a mai fi justificate. Propunerea vizează îmbunătățirea legislației privind producția ecologică, obiectivele fiind: (1) eliminarea obstacolelor din calea dezvoltării durabile a producției ecologice în Uniune, (2) garantarea concurenței echitabile pentru fermieri și operatori și crearea condițiilor necesare pentru funcționarea mai eficientă a pieței interne. (3) menținerea sau creșterea încrederii consumatorilor în produsele ecologice. 1.2. Contextul general Când a adoptat Regulamentul (CE) nr. 834/2007 al Consiliului privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice[1], Consiliul a semnalat o serie de aspecte în privința cărora s-a solicitat Comisiei să prezinte un raport Parlamentului European și Consiliului, după revizuirea experienței dobândite prin aplicarea Regulamentului (CE) nr. 834/2007. În cadrul reuniunii (Agricultură și Pescuit) din 13-14 mai 2013[2], Consiliul a adoptat concluzii privind raportul Comisiei[3] și a invitat statele membre și Comisia să dezvolte sectorul producției ecologice la un nivel ambițios prin reexaminarea cadrului juridic existent, în vederea îmbunătățirii posibilității de utilizare a acestuia, creând totodată premisele pentru o perioadă de stabilitate și de siguranță, având ca scop continuarea clarificării și a simplificării, și abordând elementele nesoluționate până în prezent și care trebuie aprofundate în continuare. Reexaminarea legislației referitoare la producția ecologică face parte din Programul privind o reglementare adecvată și funcțională al Comisiei[4]. Reexaminarea oferă o oportunitate de aliniere a competențelor de executare conferite Comisiei prin Regulamentul (CE) nr. 834/2007 al Consiliului la diferențierea dintre competențele delegate și competențele de executare ale Comisiei introdusă prin articolele 290 și respectiv 291 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE). 1.3. Dispozițiile în vigoare în acest domeniu Primul act legislativ al Uniunii privind producția ecologică a fost adoptat în 1991. Regulamentul (CEE) nr. 2092/91 al Consiliului a prevăzut o definiție juridică a producției ecologice prin intermediul normelor de producție și a stabilit cerințe privind controlul și etichetarea și norme privind importul de produse ecologice. Regulamentul menționat a oferit o bază pentru a proteja consumatorii și producătorii de produse ecologice de declarațiile false și înșelătoare referitoare la acestea. Respectivul act legislativ a fost revizuit prin adoptarea în iunie 2007 a Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului, care, în special: – a definit mai în detaliu producția ecologică, descriind obiectivele și principiile acesteia, – a îmbunătățit armonizarea normelor de producție ecologică în Uniune, eliminând normele naționale referitoare la produsele de origine animală, – a introdus posibilitatea prevederii unor excepții de la normele aflate în responsabilitatea statelor membre, dar cu limitări stricte și pentru o perioadă de timp limitată, – a legat sistemul de control al producției ecologice de sistemul controalelor oficiale privind produsele alimentare și hrana pentru animale prevăzut de Regulamentul (CE) nr. 882/2004[5] și a impus obligativitatea acreditării organismelor de control private, – a restructurat regimul importurilor: pe lângă recunoașterea țărilor terțe în scopul echivalenței, Uniunea Europeană recunoaște organismele de control care își desfășoară activitatea în țările terțe, în scopul echivalenței sau al conformității. Sistemul anterior, în care autorizațiile individuale erau acordate de statele membre pentru fiecare transport în parte, a fost eliminat din regulamentul de bază, iar acum este în curs de eliminare treptată din uz. 1.4. Coerența cu alte politici Prezenta inițiativă urmărește obiectivele Comunicării privind reglementarea inteligentă în Uniunea Europeană. Unul dintre scopurile reexaminării este simplificarea sarcinilor legislative. Acest lucru este în conformitate cu cadrul general al Strategiei Europa 2020, în special în ceea ce privește prioritatea referitoare la dezvoltarea durabilă și promovarea unei economii mai eficiente din punctul de vedere al utilizării resurselor, mai ecologice și mai competitive. Această abordare este conformă cu reforma politicii agricole comune (PAC), care dă formă cadrului general pentru dezvoltarea agriculturii în Uniune în perioada 2014-2020[6]. Noile dispoziții vizează competitivitatea durabilă, în scopul realizării unui sector de producție alimentară viabil din punct de vedere economic, împreună cu o gestionare durabilă a resurselor terestre naturale ale Uniunii, în cadrul căreia producția ecologică a fost identificată ca element esențial. Propunerea ține seama de noua politică comună în domeniul pescuitului în ceea ce privește acvacultura, care are un rol esențial în asigurarea securității alimentare durabile pe termen lung și în creșterea economică și ocuparea forței de muncă, reducând totodată presiunea asupra stocurilor de pește din mediul sălbatic, în contextul creșterii cererii de alimente de origine acvatică la nivel mondial. De asemenea, prezenta propunere este coerentă cu propunerea Comisiei pentru un nou regulament al Consiliului și al Parlamentului privind controalele oficiale[7], care vizează consolidarea abordării integrate în toate domeniile legate de lanțul alimentar prin raționalizarea și simplificarea cadrului legislativ general, urmărind totodată obiectivul referitor la o mai bună reglementare. Mai exact, definițiile sunt armonizate și/sau clarificate, după caz, și se propune integrarea în cadrul legislativ unic pentru controale oficiale a dispozițiilor specifice necesare privind controalele. În sfârșit, sistemul din domeniul producției ecologice face parte din sistemele Uniunii din domeniul calității produselor agricole, împreună cu indicațiile geografice, cu specialitățile tradiționale garantate și cu produsele din regiunile ultraperiferice și din zonele montane ale UE, astfel cum se subliniază în Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor privind politica în domeniul calității produselor agricole și cum se indică în Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind sistemele de calitate[8]. 2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI 2.1. Consultări Situația actuală a fost analizată în profunzime pe baza informațiilor colectate pe parcursul unei serii de audieri ale părților interesate la care Comisia a invitat peste 70 de experți și cadre universitare să discute în mod exhaustiv despre provocările actuale și viitoare cu care se confruntă sau se va confrunta sectorul producției ecologice. La începutul anului 2013, Comisia a lansat o consultare online. Au fost transmise aproximativ 45 000 de răspunsuri la chestionar și au fost primite aproape 1 400 de contribuții libere. Majoritatea răspunsurilor (96 %) au fost oferite de cetățeni ai Uniunii Europene, în vreme ce restul de 4 % au fost trimise de părți interesate. În plus, părțile interesate din sector au fost informate și consultate privind reexaminarea, în cadrul mai multor reuniuni ale Grupului consultativ privind agricultura ecologică. Statele membre, în calitate de autorități competente însărcinate cu implementarea legislației, au fost ținute la curent și au fost consultate în privința aspectelor tehnice ale reexaminării. 2.2. Principalele rezultate ale consultărilor Respondenții din cadrul consultării publice au fost preocupați mai ales de aspectele legate de mediu și de calitate. Respondenții ar dori consolidarea normelor europene privind producția ecologică și uniformizarea normelor în acest domeniu pentru fermieri și pentru alți operatori, în întreaga Uniune. Așadar, majoritatea este în favoarea eliminării excepțiilor de la norme. Au fost exprimate mari așteptări în ceea ce privește reziduurile produselor și substanțelor care nu sunt autorizate pentru a fi utilizate în producția ecologică. Logoul Uniunii Europene pentru producția ecologică a fost considerat ca având un statut egal cu cel al logourilor naționale, ca modalitate de recunoaștere a produselor ecologice. Majoritatea cetățenilor și a părților interesate au încredere în sistemul de control al producției ecologice, deși consideră că acesta ar putea fi îmbunătățit, mai ales prin introducerea certificării electronice. De asemenea, respondenții sunt în favoarea certificării în grup pentru micii fermieri. Necesitatea îmbunătățirii legislației privind producția ecologică este amplu recunoscută în sectorul ecologic. Există, de asemenea, un amplu consens în privința faptului că producția ecologică ar trebui să rămână aproape de principiile și obiectivele sale și că ar trebui eliminate excepțiile de la norme. 2.3. Evaluarea impactului În cadrul evaluării impactului, au fost comparate trei scenarii de politică alternative: – Statu quo îmbunătățit, pe baza îmbunătățirilor și a aplicării mai bune a legislației actuale. – Opțiunea bazată pe piață, care vizează crearea condițiilor necesare pentru a reacționa dinamic la evoluțiile ulterioare ale pieței cu ajutorul unor norme mai flexibile. Normele excepționale aflate în vigoare de mult timp ar fi integrate în normele de producție. – Opțiunea bazată pe principii, care vizează reorientarea producției ecologice spre propriile sale principii, reorientare care s-ar reflecta mai bine în normele de producție. Normele excepționale ar fi eliminate. Cele trei opțiuni de politică au fost evaluate din punctul de vedere al potențialului lor de a duce la îndeplinirea obiectivelor PAC 2020, a obiectivelor de politică specifice și a obiectivelor operaționale pentru reexaminare, precum și din punctul de vedere al eficacității și al eficienței. Opțiunea bazată pe principii oferă performanțe mai bune în raport cu toate criteriile evaluate, urmată de opțiunea bazată pe piață și, în sfârșit, de statu quo îmbunătățit. Se preconizează că opțiunea bazată pe principii va produce următoarele rezultate: – O perspectivă pozitivă a pieței, datorată încrederii sporite a consumatorilor, care va sprijini, probabil, prețurile produselor ecologice și va atrage nou-veniți, – Eliminarea excepțiilor de la norme ar trebui să contribuie la dezvoltarea factorilor de producție ecologici, mai ales a semințelor, – Normele de producție mai clare și mai simple vor spori atractivitatea sectorului, – Concurența va fi mai loială, ca urmare a unei armonizări mai puternice, a normelor mai simple și mai clare și a trecerii de la echivalență la conformitate în ceea ce privește recunoașterea organismelor de control din țările terțe, – Încrederea consumatorilor va crește ca urmare a faptului că un sistem de control îmbunătățit și normele de producție armonizate țin cont de preocupările în schimbare ale societății (sistem de management de mediu pentru prelucrători și comercianți, bunăstarea animalelor), – Se preconizează că o abordare bazată pe riscuri ar îmbunătăți eficacitatea și eficiența controalelor și ar contribui, împreună cu un regim de importuri mai fiabil, la prevenirea fraudelor, – Impacturile pozitive asupra mediului asociate cu producția ecologică vor fi evidențiate prin eliminarea normelor excepționale, – Condițiile de bunăstare a animalelor vor fi îmbunătățite prin eliminarea unor excepții. Evaluarea impactului a dus la concluzia că opțiunea preferată a fost cea bazată pe principii, împreună cu includerea îmbunătățirilor propuse în cadrul opțiunii statu quo-ului îmbunătățit și cu unele subopțiuni. Pe parcursul întregului proces, s-a acordat o atenție deosebită simplificării. Opțiunea preferată: – va clarifica dispozițiile referitoare la domeniul de aplicare, la normele de producție, la etichetare și la controale, – va elimina dispozițiile ineficace, – va limita libertatea statelor membre de a acorda excepții de la norme, – va simplifica regimul importurilor, – va simplifica cerințele pentru micii fermieri, în special prin introducerea certificării în grup. În ceea ce privește costurile administrative, prezenta propunere va duce la eliminarea a 37 dintre cele 135 de obligații existente în materie de informare, impuse operatorilor și administratorilor din sectorul ecologic. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII 3.1. Rezumatul acțiunii propuse Producția ecologică trebuie să respecte în continuare un set de principii care reflectă îndeaproape așteptările consumatorilor. Normele de producție specifice sunt reunite într-o anexă la propunerea de regulament, rezolvând astfel problema lizibilității. Normele de producție sunt consolidate și armonizate prin eliminarea excepțiilor, cu excepția cazului în care sunt necesare măsuri temporare pentru a permite producției ecologice să continue sau să reînceapă în eventualitatea unor circumstanțe catastrofale. Exploatațiile agricole ecologice trebuie să fie gestionate în întregime în conformitate cu cerințele aplicabile producției ecologice, iar recunoașterea retroactivă a perioadei de conversie nu mai este, în principiu, posibilă. Ingredientele agricole utilizate în compoziția produselor ecologice prelucrate trebuie să fie complet ecologice. Cu excepția microîntreprinderilor, operatorii ecologici, alții decât fermierii sau operatorii care produc alge marine sau animale de acvacultură, trebuie să dezvolte un sistem pentru a-și îmbunătăți performanța de mediu. Sistemul de control este îmbunătățit prin integrarea tuturor dispozițiilor legate de control într-un singur text legislativ în temeiul propunerii Comisiei pentru un Regulament privind controalele oficiale și alte activități oficiale în sectorul alimentelor și al hranei pentru animale. Prin urmare, în ceea ce privește dispozițiile legate de controale, operatorii, autoritățile competente, autoritățile de control și organismele de control nu vor mai trebui să se bazeze pe două texte legislative diferite. Controlabilitatea este sporită prin clarificarea, simplificarea și armonizarea normelor de producție și prin eliminarea unei serii de posibile excepții de la normele respective. Propunerea vizează eliminarea posibilității prevăzute în Regulamentul (CE) nr 834/2007 de a scuti anumite tipuri de comercianți cu amănuntul, posibilitate care a dus la interpretări și practici diferite în statele membre și a îngreunat gestionarea, supravegherea și controlul. Abordarea controalelor oficiale bazată pe riscuri este consolidată prin eliminarea cerinței referitoare la verificarea anuală obligatorie a conformității tuturor operatorilor, prevăzută în Regulamentul (CE) nr. 834/2007. Acest lucru va face posibilă adaptarea frecvenței controalelor, prin acte delegate care urmează a fi adoptate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. XX/XXX (Regulamentul privind controalele oficiale), astfel încât operatorii cu un profil de risc scăzut să poată fi inspectați fizic mai rar decât anual și/sau să facă obiectul unor inspecții fizice anuale reduse, în vreme ce operatorii cu risc mai ridicat ar fi monitorizați mai îndeaproape. Astfel, va exista un echilibru mai echitabil în ceea ce privește presiunea controalelor asupra operatorilor, cu o povară redusă asupra celor cu un istoric dovedit de respectare a normelor și cu o utilizare mai eficace și mai eficientă a resurselor de către autoritățile competente, autoritățile de control și organismele de control. Sunt introduse dispoziții specifice în scopul unei transparențe sporite în ceea ce privește taxele care pot fi colectate pentru controale și sunt consolidate dispozițiile referitoare la publicarea operatorilor, împreună cu informații privind statutul certificării lor. Pentru fermierii la scară mică din Uniune este introdus un sistem de certificare în grup, în scopul reducerii costurilor aferente inspecțiilor și certificării și a sarcinii administrative conexe, al consolidării rețelelor locale, al contribuției la debușeuri de piață mai bune și al asigurării unor condiții de concurență echitabile cu operatorii din țările terțe. Sunt introduse dispoziții specifice în vederea unei trasabilități sporite și a prevenirii fraudelor: operatorii nu pot fi controlați de autorități sau organisme de control diferite pentru aceleași grupuri de produse în diferite etape ale lanțului ecologic. Se introduc, de asemenea, dispoziții specifice în vederea armonizării acțiunilor care trebuie întreprinse când sunt depistate produse sau substanțe neautorizate. În acest context, pot exista cazuri în care fermierii nu își pot comercializa produsele ca ecologice din cauza prezenței neintenționate a unor produse sau substanțe neautorizate. Comisia poate autoriza statele membre să acorde plăți naționale pentru compensarea pierderilor suferite în astfel de cazuri. În plus, statele membre pot utiliza instrumentele politicii agricole comune pentru a acoperi total sau parțial pierderile de acest gen. În sfârșit, propunerea stabilește acțiunile care trebuie întreprinse în întreaga Uniune în privința acelorași categorii ample de neconformități, astfel încât să se asigure condiții de concurență echitabile în modul în care sunt tratați operatorii, o piață internă care funcționează în mod corespunzător și menținerea încrederii consumatorilor, fără a se aduce atingere stabilirii sancțiunilor, care ține de competența statelor membre. Regimul comercial este adaptat în vederea îmbunătățirii condițiilor de concurență echitabile pentru operatorii din sectorul producției ecologice din Uniunea Europeană și din țările terțe și în vederea unei mai bune garantări a încrederii consumatorilor. Se menține posibilitatea unor acorduri de echivalență cu țări terțe, în vreme ce se elimină treptat sistemul de echivalențe unilaterale. Se propune trecerea treptată de la recunoașterea organismelor de control la un sistem de conformitate. 3.2. Temeiul juridic Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, articolul 42 primul paragraf și articolul 43 alineatul (2). 3.3. Principiul subsidiarității și principiul proporționalității Propunerea revizuiește un sistem de calitate existent prevăzut în cadrul PAC. Producția de produse agricole și alimentare ecologice și comercializarea acestora pe piața Uniunii Europene, precum și asigurarea funcționării adecvate a pieței interne a produselor ecologice sunt chestiuni aflate în competența Uniunii, partajată cu statele membre. Ca parte a PAC generale, pentru a se asigura dezvoltarea fără probleme a pieței unice, un sistem la nivelul Uniunii referitor la producția ecologică este mai eficient decât 28 de sisteme diferite. În plus, un astfel de sistem permite o politică comercială mai puternică și mai coerentă în raport cu partenerii comerciali mondiali, în special prin sporirea puterii de negociere a Uniunii. Propunerea duce la o armonizare sporită în următoarele domenii: – Se reduce actuala libertate oferită statelor membre de a acorda excepții de la norme, care duce la o concurență neloială între operatori, la riscul pierderii încrederii consumatorilor și la complexitatea legislației și a aspectelor comerciale (dificultăți în ceea ce privește impunerea conformității). – Faptul că reacția față de aceeași nerespectare a legislației UE privind producția ecologică poate varia de la un stat membru la altul este o problemă care duce la concurență neloială și la funcționarea ineficace a pieței unice. 3.4. Alegerea instrumentelor Instrumentul propus este un regulament, deoarece s-a dovedit că dispozițiile existente oferă un cadru adecvat pentru statele membre; niciun alt tip de măsură nu ar fi adecvat. O directivă ar stabili norme mai flexibile, ceea ce ar putea duce la o concurență neloială între operatori și la confuzie și decepție pentru consumatori. Un regulament oferă o abordare consecventă pe care să o urmeze statele membre și reduce sarcina administrativă, deoarece operatorii trebuie să respecte un singur set de norme. Instrumentele legislative fără caracter obligatoriu, precum orientările, sunt considerate inadecvate pentru abordarea diferențelor în ceea ce privește interpretarea și implementarea normelor și în perspectiva contextului internațional. 4. IMPLICAȚIILE BUGETARE Propunerea alocă un buget pentru măsuri de asistență tehnică. Fișa financiară legislativă prezintă detaliile referitoare la implicațiile bugetare. 5. ELEMENTE OPȚIONALE: SIMPLIFICARE Propunerea prevede simplificări și clarificări și umple mai multe lacune legislative. Propunerea implică eliminarea a 37 dintre cele 135 de obligații existente în legislația privind agricultura ecologică. Propunerea implică reducerea semnificativă a sarcinii administrative. Actele delegate care derivă din propunere vor fi elaborate potrivit acelorași principii. Propunerea simplifică mult situația pentru operatori și administrațiile naționale în privința normelor de producție, limitând libertatea statelor membre de a permite excepții. Sunt eliminate câteva dispoziții ineficace, mai ales prin consolidarea abordării controalelor în funcție de riscuri. În ceea ce privește importurile, sistemul de conformitate pentru organismele de control va fi mai ușor de gestionat pentru producători, pentru organismele de control și pentru Comisie. Certificarea în grup, care presupune cerințe mai proporționate referitoare la păstrarea evidențelor și la inspecții, constituie o simplificare semnificativă pentru micii fermieri. Propunerea vizează adoptarea unei legislații mai accesibile pentru utilizatori. În special, normele de producție generale rămân în textul regulamentului, în vreme ce normele specifice privind producția ecologică sunt cuprinse într-o anexă la regulament. 6. ALINIERE În 2010, Comisia a adoptat COM (2010)759, referitoare la alinierea Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului la Tratatul de la Lisabona. O discuție detaliată în cadrul trilogurilor din 2011 și 2012 a dus, în practică, la o situație de blocaj în privința propunerii de aliniere. Prezenta propunere încorporează elementele necesare ale propunerii de aliniere, inclusiv structura dispozițiilor juridice din actul de bază, din actele delegate și din actele de punere în aplicare. . Prin urmare, COM (2010) 759 va fi retrasă, fiind caducă. 2014/0100 (COD) Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice, de modificare a Regulamentului (UE) nr. XXX/XXX al Parlamentului European și al Consiliului [Regulamentul privind controalele oficiale] și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 834/2007 al Consiliului PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 42 primul paragraf și articolul 43 alineatul (2), având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European[9], având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[10], hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: (1) Producția ecologică este un sistem global de gestionare agricolă și de producție alimentară care combină cele mai bune practici de mediu și de acțiune climatică, un nivel înalt al biodiversității, conservarea resurselor naturale, aplicarea unor standarde înalte privind bunăstarea animalelor și a unor standarde de producție care îndeplinesc cerințele tot mai multor consumatori, care doresc produse obținute cu ajutorul unor substanțe și procese naturale. Astfel, producția ecologică joacă un dublu rol social, deoarece, pe de o parte, alimentează o piață specifică ce răspunde cererii de produse ecologice a consumatorilor, iar, pe de altă parte, furnizează bunuri disponibile public, contribuind la protecția mediului și la bunăstarea animalelor, precum și la dezvoltarea rurală. (2) Respectarea unor standarde înalte privind sănătatea, mediul și bunăstarea animalelor în cadrul producției de produse ecologice este o parte intrinsecă a calității superioare a produselor respective. Astfel cum se subliniază în Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor privind politica în domeniul calității produselor agricole[11], producția ecologică face parte din sistemele Uniunii din domeniul calității produselor agricole, împreună cu indicațiile geografice, cu specialitățile tradiționale garantate și cu produsele regiunilor ultraperiferice ale Uniunii, prevăzute de Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului[12] și, respectiv, de Regulamentul (UE) nr. 228/2013 al Parlamentului European și al Consiliului[13]. În acest sens, în cadrul politicii agricole comune („PAC”), producția ecologică urmărește aceleași obiective care sunt inerente tuturor sistemelor Uniunii din domeniul calității produselor agricole. (3) Mai exact, obiectivele politicii privind producția ecologică fac parte integrantă din obiectivele PAC, prin garantarea faptului că fermierii primesc un câștig echitabil în schimbul respectării normelor privind producția ecologică. În plus, creșterea tot mai mare a cererii consumatorilor pentru produse ecologice creează condițiile pentru dezvoltarea și pentru expansiunea ulterioare ale pieței produselor respective și deci pentru creșterea câștigurilor fermierilor implicați în producția ecologică. (4) În plus, producția ecologică este un sistem care contribuie la integrarea în PAC a cerințelor privind protecția mediului și care promovează producția agricolă durabilă. Din acest motiv, în cadrul PAC au fost introduse măsuri de sprijinire financiară a producției ecologice, cel mai recent prin Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului[14], măsuri care sunt consolidate în mod deosebit prin recenta reformă a cadrului juridic al politicii de dezvoltare rurală, astfel cum a fost stabilită prin Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și al Consiliului[15]. (5) De asemenea, producția ecologică contribuie la îndeplinirea obiectivelor politicii de mediu a Uniunii, mai ales a celor ale Strategiei privind biodiversitatea pentru 2020[16], ale Comunicării privind infrastructurile ecologice[17], ale Strategiei tematice privind solul[18] și ale legislației de mediu precum Directivele privind păsările[19] și habitatele[20], Directiva privind nitrații[21], Directiva-cadru privind apa[22], Directiva privind plafoanele naționale de emisie[23] și Directiva privind utilizarea durabilă a pesticidelor[24]. (6) Având în vedere obiectivele politicii Uniunii privind producția ecologică, cadrul juridic stabilit pentru implementarea politicii respective ar trebui să vizeze asigurarea concurenței echitabile și a funcționării adecvate a pieței interne a produselor ecologice, precum și menținerea și justificarea încrederii consumatorilor în produsele etichetate ca ecologice. De asemenea, cadrul juridic ar trebui să vizeze crearea unor condiții care să permită dezvoltarea politicii în armonie cu evoluțiile producției și ale pieței. (7) Prioritățile politice ale Strategiei Europa 2020, astfel cum sunt prezentate în Comunicarea Comisiei intitulată „Europa 2020: O strategie europeană pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii”[25], includ obiective precum realizarea unei economii competitive bazate pe cunoaștere și inovare, promovarea unei economii cu o rată ridicată de ocupare a forței de muncă ce să ofere coeziune socială și teritorială și sprijinirea trecerii la o economie eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor și cu emisii reduse de dioxid de carbon. Prin urmare, politica privind producția ecologică ar trebui să ofere operatorilor instrumentele corespunzătoare pentru a-și identifica și promova mai bine produsele, protejându-i în același timp de practicile neloiale. (8) Având în vedere evoluția dinamică a sectorului ecologic, Regulamentul (CE) nr. 834/2007 al Consiliului[26] a identificat necesitatea unei viitoare revizuiri a normelor Uniunii privind producția ecologică, ținând cont de experiența dobândită prin aplicarea normelor respective. Potrivit rezultatelor respectivei revizuiri efectuate de Comisie, cadrul juridic al Uniunii care reglementează producția ecologică ar trebui îmbunătățit pentru a prevedea norme care să corespundă așteptărilor ridicate ale consumatorilor și care să garanteze suficientă claritate pentru cei cărora li se adresează. Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 834/2007 ar trebui abrogat și înlocuit de un nou regulament. (9) Experiența dobândită până acum prin aplicarea Regulamentului (CE) nr. 834/2007 demonstrează necesitatea de a se preciza care sunt produsele cărora li se aplică prezentul regulament. În primul rând, regulamentul ar trebui să vizeze produsele agricole, inclusiv produsele obținute din acvacultură, enumerate în anexa I la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („tratatul”). În plus, regulamentul ar trebui să vizeze produsele agricole prelucrate în scopul utilizării ca produse alimentare sau hrană pentru animale, deoarece comercializarea unor astfel de produse ca ecologice oferă un debușeu important pentru produsele agricole și asigură vizibilitatea pentru consumator a caracterului ecologic al produselor agricole din care sunt prelucrate. În mod similar, prezentul regulament ar trebui să vizeze anumite alte produse legate de produsele agricole într-un grad de apropiere asemănător cu cel al produselor agricole prelucrate, deoarece respectivele alte produse fie constituie un debușeu important pentru produsele agricole, fie sunt parte integrantă din procesul de producție. În sfârșit, sarea de mare ar trebui inclusă în domeniul de aplicare al prezentului regulament deoarece este produsă prin aplicarea unor tehnici de producție naturale, iar producția de sare de mare contribuie la dezvoltarea zonelor rurale, încadrându-se astfel printre obiectivele prezentului regulament. Din motive de claritate, respectivele alte produse, care nu sunt enumerate în anexa I la tratat, ar trebui enumerate într-o anexă la prezentul regulament. (10) În vederea completării sau a modificării anumitor elemente neesențiale ale prezentului regulament, trebuie să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat. Este deosebit de important ca, pe parcursul activităților sale pregătitoare, Comisia să desfășoare consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui să asigure transmiterea simultană, promptă și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu. (11) Pentru a se ține cont de noile metode de producție sau materii prime ori de angajamentele internaționale, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește modificarea listei altor produse care se încadrează în domeniul de aplicare al prezentului regulament. Doar produsele care sunt strâns legate de produsele agricole ar trebui să fie eligibile pentru includerea în lista respectivă. (12) Având în vedere caracterul local al operațiunilor de alimentație colectivă, măsurile luate de statele membre și sistemele private în acest domeniu sunt considerate adecvate pentru a asigura funcționarea pieței unice. Așadar, alimentele pregătite în propriile spații de furnizorii de servicii de alimentație publică nu ar trebui să facă obiectul prezentului regulament. De asemenea, produsele obținute din vânatul și din pescuitul animalelor sălbatice nu ar trebui să facă obiectul prezentului regulament, deoarece procesul de producție nu poate fi controlat integral. (13) Proiectele de cercetare au demonstrat că încrederea consumatorilor este crucială pe piața alimentelor ecologice. Pe termen lung, normele care nu sunt demne de încredere pot știrbi încrederea publicului și pot duce la eșecul pieței. Prin urmare, dezvoltarea durabilă a producției ecologice în Uniune ar trebui să se bazeze pe norme de producție robuste, armonizate la nivelul Uniunii. În plus, respectivele norme de producție ar trebui să răspundă așteptărilor operatorilor și ale consumatorilor în ceea ce privește calitatea produselor ecologice și respectarea principiilor și a normelor stabilite în prezentul regulament. (14) Prezentul regulament ar trebui să se aplice fără a aduce atingere legislației conexe, de exemplu legislației din domeniile: siguranța lanțului alimentar, sănătatea și bunăstarea animalelor, sănătatea plantelor, materiale vegetale de reproducere, etichetare și mediu. Mai exact, în ceea ce privește autorizarea produselor și a substanțelor care pot fi utilizate pentru producția de produse ecologice, este important să se evidențieze că produsele și substanțele respective trebuie autorizate în prealabil la nivelul Uniunii. Așadar, prezentul regulament ar trebui să se aplice fără a aduce atingere altor dispoziții specifice ale Uniunii referitoare la autorizarea și introducerea pe piață a produselor și substanțelor respective. (15) Ca principiu, normele de producție generale din prezentul regulament ar trebui să includă interzicerea utilizării radiațiilor ionizante și a organismelor modificate genetic (OMG-uri), precum și a produselor obținute din OMG-uri sau cu ajutorul acestora. Deoarece consumatorii sunt tot mai îngrijorați în privința impacturilor prelucrării și transportării alimentelor asupra mediului, operatorii ecologici, alții decât fermierii și operatorii care produc alge marine sau animale de acvacultură, ar trebui să fie obligați să-și gestioneze performanța de mediu în conformitate cu un sistem armonizat. Având în vedere obiectivul de reducere la minimum a sarcinii de reglementare impuse microîntreprinderilor, astfel cum sunt definite acestea în Recomandarea 2003/361/CE a Comisiei[27], implicate în producția ecologică, este adecvată scutirea lor de această cerință. Pentru a se asigura aplicarea corectă a normelor de producție generale, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește stabilirea criteriilor pe care trebuie să le îndeplinească sistemul de management de mediu. (16) Riscul neconformității cu normele privind producția ecologică este considerat mai ridicat în exploatațiile agricole care includ unități ce nu sunt gestionate în temeiul normelor privind producția ecologică. Prin urmare, după o perioadă de conversie adecvată, toate exploatațiile agricole din Uniune care doresc să devină ecologice ar trebui să fie gestionate în întregime în conformitate cu cerințele aplicabile producției ecologice. Exploatațiile agricole ecologice ar trebui să treacă prin aceeași perioadă de conversie în toate statele membre, indiferent dacă au aplicat sau nu anterior măsuri de agromediu sprijinite din fondurile Uniunii. Totuși, în cazul pârloagelor nu este necesară nicio perioadă de conversie. Pentru a se asigura calitatea, trasabilitatea și conformitatea cu prezentul regulament, precum și adaptarea la evoluțiile tehnice, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește stabilirea unor norme de completare a normelor de conversie generale sau de completare și modificare a normelor de conversie specifice. (17) Ar trebui stabilite norme de producție specifice în ceea ce privește producția de plante și animale și acvacultura, inclusiv norme referitoare la culegerea de plante și alge marine sălbatice, și în ceea ce privește producția de alimente prelucrate și hrană pentru animale prelucrată, precum și producția de vin și de drojdie, pentru a se asigura armonizarea și respectarea obiectivelor și principiilor producției ecologice. (18) Deoarece producția vegetală ecologică are la bază hrănirea plantelor în principal prin ecosistemul solului, nu ar trebui permisă producția hidroponică. În plus, producția vegetală ecologică ar trebui să implice utilizarea unor tehnici de producție care previn sau reduc la minimum orice contribuție la contaminarea mediului. (19) În ceea ce privește gestionarea și fertilizarea solului, ar trebui stabilite condiții referitoare la utilizarea practicilor de cultivare permise în cazul producției vegetale ecologice și la utilizarea îngrășămintelor și a amelioratorilor. (20) Utilizarea pesticidelor ar trebui restricționată în mod semnificativ. Ar trebui să se acorde preferință aplicării unor măsuri care previn orice daune generate de dăunători și de buruieni, cu ajutorul unor tehnici care nu implică utilizarea produselor de protecție a plantelor, precum rotația culturilor. Prezența dăunătorilor și a buruienilor ar trebui monitorizată pentru a se decide dacă o eventuală intervenție este justificată din punct de vedere economic și ecologic. Utilizarea anumitor produse de protecție a plantelor ar trebui permisă dacă tehnicile de acest gen nu oferă o protecție adecvată și numai dacă respectivele produse de protecție a plantelor au fost autorizate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului[28], după ce au fost evaluate și considerate compatibile cu obiectivele și principiile producției ecologice, inclusiv cu condițiile de utilizare restrictive, și după ce au fost, ulterior, autorizate în conformitate cu prezentul regulament. (21) Pentru a se asigura calitatea, trasabilitatea și conformitatea cu prezentul regulament, precum și adaptarea la evoluțiile tehnice, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește stabilirea unor norme de modificare sau de completare a normelor specifice referitoare la producția vegetală în ceea ce privește practicile de cultivare, gestionarea și fertilizarea solului, sănătatea plantelor și gestionarea dăunătorilor și a buruienilor, gestionarea producției de ciuperci și de alte plante și a sistemelor de producție vegetală specifice, originea, ca producție, a materialului de reproducere a plantelor și culegerea de plante sălbatice. (22) Deoarece producția animalieră implică în mod firesc gestionarea de terenuri agricole, dejecțiile animaliere fiind utilizate pentru fertilizarea producției vegetale, producția animalieră în lipsa terenului ar trebui interzisă. Alegerea raselor ar trebui să țină cont de capacitatea acestora de a se adapta la condițiile locale, de vitalitatea lor și de rezistența la boli; este oportună încurajarea unei mari diversități biologice. (23) Adăposturile în care sunt crescute animalele și produsele acvicole ecologice, inclusiv, atunci când este relevant, mediul acvatic, ar trebui să răspundă nevoilor comportamentale ale animalelor. În ceea ce privește anumite animale, inclusiv albinele, ar trebui stabilite condițiile de adăpostire și practicile de creștere specifice. Condițiile și practicile respective ar trebui să asigure un nivel ridicat de bunăstare a animalelor care, în ceea ce privește anumite aspecte, ar trebui să depășească standardele Uniunii în materie de bunăstare a animalelor aplicabile producției animaliere în general. În majoritatea cazurilor, efectivul de animale trebuie să aibă acces permanent la suprafețe de pășunat în aer liber, iar aceste suprafețe în aer liber trebuie în principiu să fie organizate în cadrul unui sistem de rotație corespunzător. (24) În scopul evitării poluării cu nutrienți a resurselor naturale, cum ar fi solul sau apa, este necesară stabilirea unei limite superioare pentru utilizarea dejecțiilor animaliere per hectar și pentru numărul de animale din efectiv per hectar. Limita respectivă trebuie legată de conținutul de azot din dejecțiile animaliere. (25) Trebuie interzise mutilările care conduc la stres, vătămări, boli sau suferința animalelor. (26) Efectivul de animale trebuie hrănit cu materii prime furajere produse în conformitate cu normele privind producția ecologică, de preferință provenite din exploatația proprie, luând în considerare nevoile fiziologice ale animalelor. De asemenea, pentru a satisface cerințele nutriționale de bază ale efectivului, ar putea fi necesar ca anumite minerale, oligoelemente și vitamine să fie folosite în condiții bine definite. (27) Gestionarea sănătății animalelor ar trebui să se bazeze în principal pe prevenirea bolilor. De asemenea, ar trebui aplicate măsuri specifice de curățare și dezinfectare. Utilizarea preventivă a medicamentelor alopatice chimice de sinteză nu ar trebui permisă în producția ecologică, cu excepția cazului unei boli sau al unei răni a unui animal care necesită tratament imediat, și ar trebui limitată la minimum necesar pentru restabilirea confortului animalului. În astfel de cazuri, pentru a se garanta integritatea producției ecologice pentru consumatori, ar trebui să fie posibilă adoptarea unor măsuri restrictive, cum ar fi dublarea perioadei oficiale de retragere după utilizarea unor astfel de medicamente, astfel cum este specificată în legislația relevantă a Uniunii. În ceea ce privește apicultura, este necesar să se stabilească norme specifice privind prevenirea bolilor și tratamentul veterinar. (28) Pentru a se asigura calitatea, trasabilitatea și conformitatea cu prezentul regulament, precum și adaptarea la evoluțiile tehnice, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește stabilirea de norme de modificare sau de completare a normelor specifice referitoare la producția animalieră în ceea ce privește originea animalelor, adăpostirea șeptelului, inclusiv suprafețele minime în interior și în exterior și numărul maxim de animale per hectar, practicile de creștere, ameliorarea, hrana pentru animale și hrănirea, prevenirea bolilor și tratamentul veterinar. (29) Prezentul regulament reflectă obiectivele noii politici comune în domeniul pescuitului în ceea ce privește acvacultura, care are un rol esențial în asigurarea securității alimentare durabile pe termen lung și în creșterea economică și ocuparea forței de muncă, reducând totodată presiunea asupra stocurilor de pește din mediul sălbatic, în contextul creșterii cererii de alimente de origine acvatică la nivel mondial. Comunicarea Comisiei către Consiliu și Parlamentul European din 2013 privind Orientările strategice pentru dezvoltarea sustenabilă a acvaculturii în UE[29] evidențiază principalele provocări cu care se confruntă acvacultura în Uniune și potențialul de creștere al acvaculturii europene. Potrivit acestei comunicări, acvacultura ecologică este un sector deosebit de promițător, textul evidențiind avantajele concurențiale care derivă din certificarea ecologică. (30) Acvacultura ecologică este un domeniu relativ nou al producției ecologice, în comparație cu agricultura ecologică, sector în care există o experiență îndelungată la nivelul fermelor. Având în vedere creșterea interesului consumatorilor pentru produsele obținute din acvacultura ecologică, este probabil că va crește în continuare și numărul unităților de acvacultură care trec la producția ecologică. Această evoluție duce la creșterea nivelului de experiență, de cunoștințe tehnice și de dezvoltare, iar îmbunătățirile din sectorul acvaculturii ecologice ar trebui să se reflecte în normele de producție. (31) Pentru a se asigura o înțelegere comună, a se evita ambiguitățile și a se garanta aplicarea uniformă a normelor privind producția ecologică de animale și alge marine de acvacultură, normele de producție respective ar trebui însoțite de anumite definiții referitoare la acvacultură. (32) Pentru a se asigura calitatea, trasabilitatea și conformitatea cu prezentul regulament, precum și adaptarea la evoluțiile tehnice, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește stabilirea unor norme de modificare sau de completare a normelor specifice referitoare la producția de alge marine în ceea ce privește caracterul adecvat al mediului acvatic și al planului de gestionare durabilă, culegerea algelor marine sălbatice, cultivarea algelor marine, măsurile antivegetative și curățarea echipamentului și a instalațiilor de producție, precum și în ceea ce privește stabilirea unor norme de completare a normelor de producție specifice pentru animalele de acvacultură în ceea ce privește caracterul adecvat al mediului acvatic și al planului de gestionare durabilă, originea animalelor de acvacultură, creșterea animalelor de acvacultură, inclusiv sistemele cu colectori, sistemele de producție și densitatea maximă a efectivelor, ameliorarea, gestionarea animalelor de acvacultură, hrana pentru animale și hrănirea, precum și prevenirea bolilor și tratamentul veterinar. (33) Operatorii care produc alimente ecologice sau hrană ecologică pentru animale ar trebui să urmeze proceduri corespunzătoare, bazate pe identificarea sistematică a etapelor critice ale prelucrării, pentru a se asigura că produsele prelucrate se conformează normelor privind producția ecologică. Produsele prelucrate ecologice ar trebui obținute cu ajutorul unor metode de prelucrare care să garanteze că integritatea ecologică și calitățile esențiale ale produselor se mențin pe parcursul tuturor etapelor producției ecologice. (34) Ar trebui stabilite dispoziții privind compoziția alimentelor prelucrate ecologice. În special, astfel de alimente ar trebui produse în principal din ingrediente agricole care sunt ecologice, posibilitatea de utilizare a anumitor ingrediente agricole neecologice, specificate în prezentul regulament, fiind limitată. În plus, pentru utilizarea în producția de alimente prelucrate ecologice ar trebui permise doar anumite substanțe autorizate în conformitate cu prezentul regulament. (35) Alimentele prelucrate ar trebui etichetate ca fiind ecologice doar atunci când toate sau aproape toate ingredientele lor de origine agricolă sunt ecologice. Totuși, ar trebui stabilite dispoziții speciale privind etichetarea alimentelor prelucrate care conțin ingrediente agricole ce nu pot fi obținute în mod ecologic, așa cum este cazul produselor obținute din vânat și din pescuit. În plus, în scopul informării consumatorilor, al asigurării transparenței pieței și al promovării utilizării ingredientelor ecologice, ar trebui să fie posibilă, de asemenea, menționarea în lista de ingrediente, în anumite condiții, a producției ecologice. (36) Ar trebui stabilite dispoziții referitoare la compoziția hranei ecologice prelucrate pentru animale și la utilizarea anumitor substanțe și tehnici în procesul de producție al respectivei hrane pentru animale. (37) Pentru a se asigura calitatea, trasabilitatea și conformitatea cu prezentul regulament, precum și adaptarea la evoluțiile tehnice, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește stabilirea unor norme de modificare sau de completare a normelor specifice referitoare la producția alimentelor prelucrate și a hranei prelucrate pentru animale în ceea ce privește procedurile care trebuie urmate, măsurile preventive care trebuie luate, compoziția alimentelor prelucrate și a hranei prelucrate pentru animale, măsurile de curățenie, introducerea pe piață a produselor prelucrate, inclusiv etichetarea și identificarea acestora, separarea produselor ecologice, a ingredientelor agricole ecologice și a materiilor prime ecologice pentru hrana pentru animale de produsele neecologice, ingredientele agricole neecologice și materiile prime neecologice pentru hrana pentru animale, lista ingredientelor agricole neecologice și care pot fi utilizate, în mod excepțional, pentru producția de produse prelucrate ecologice, calcularea procentajului ingredientelor agricole și tehnicile utilizate pentru prelucrarea alimentelor sau a hranei pentru animale. (38) Vinul ecologic ar trebui produs în întregime din materii prime ecologice și ar trebui permisă adăugarea doar a anumitor substanțe autorizate în conformitate cu prezentul regulament. În cazul producției de vin ecologic, anumite practici, procese și tratamente enologice ar trebui interzise. Alte practici, procese și tratamente ar trebui permise în condiții bine definite. (39) Pentru a se asigura calitatea, trasabilitatea și conformitatea cu prezentul regulament, precum și adaptarea la evoluțiile tehnice, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește stabilirea unor norme de modificare sau de completare a normelor specifice referitoare la producția de vin în ceea ce privește practicile enologice și restricțiile. (40) Inițial, drojdia nu era considerat un ingredient agricol în temeiul Regulamentului (CE) nr. 834/2007 și, prin urmare, nu era luat în calcul în ceea ce privește compoziția produselor ecologice. Regulamentul (CE) nr. 889/2008 al Comisiei[30] a introdus însă obligativitatea luării în calcul a drojdiei și a produselor din drojdie ca ingrediente agricole în sensul producției ecologice, începând cu 31 decembrie 2013, acordând astfel industriei suficient timp să se adapteze la norma respectivă. În consecință, doar substraturile produse în mod ecologic ar trebui utilizate pentru producția de drojdie ecologică și ar trebui să fie permisă utilizarea doar a anumitor substanțe pentru fabricarea, prepararea și elaborarea acesteia. În plus, alimentele ecologice sau hrana ecologică pentru animale nu trebuie să conțină concomitent drojdie ecologică și drojdie neecologică. (41) Pentru a se asigura calitatea, trasabilitatea și conformitatea cu prezentul regulament, precum și adaptarea la evoluțiile tehnice, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește stabilirea unor norme de modificare sau de completare a normelor specifice referitoare la producția de drojdie ecologică în ceea ce privește prelucrarea și substraturile utilizate pentru producția acesteia. (42) Pentru a se ține cont de o eventuală necesitate viitoare de a avea norme de producție specifice pentru produsele a căror producție nu se încadrează în niciuna dintre categoriile de norme de producție specifice stabilite de prezentul regulament, precum și pentru a se asigura calitatea, trasabilitatea și conformitatea cu prezentul regulament și, ulterior, adaptarea la evoluțiile tehnice, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește stabilirea unor norme de producție specifice pentru astfel de produse, inclusiv modificări sau completări ale normelor respective. (43) Regulamentul (CE) nr. 834/2007 a prevăzut diverse excepții de la normele privind producția ecologică. Experiența dobândită prin aplicarea dispozițiilor respective a arătat că excepțiile de acest gen au un impact negativ asupra producției ecologice. În special, s-a constatat că însăși existența unor astfel de excepții împiedică producția de factori de producție prin metode ecologice și că nu este asigurat nivelul ridicat de bunăstare a animalelor aferent producției ecologice. În plus, gestionarea și controlul excepțiilor presupune o sarcină administrativă considerabilă, atât pentru administrațiile naționale, cât și pentru operatori. În sfârșit, existența excepțiilor a creat condițiile pentru apariția unor denaturări ale concurenței și a amenințat cu subminarea încrederii consumatorilor. În consecință, marja pentru permiterea unor excepții de la normele privind producția ecologică ar trebui restricționată și mai mult și ar trebui limitată la cazuri de circumstanțe catastrofale. (44) Pentru a se permite continuarea sau reînceperea producției ecologice în cazuri de circumstanțe catastrofale, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește stabilirea criteriilor pentru calificarea cazurilor de circumstanțe catastrofale și de a prevedea norme specifice referitoare la abordarea unor astfel de cazuri și la cerințele necesare în materie de monitorizare și de raportare. (45) În anumite condiții, produsele ecologice și produsele neecologice pot fi colectate și transportate simultan. Trebuie stabilite dispoziții specifice în vederea separării corecte a produselor ecologice de produsele neecologice pe parcursul manipulării și pentru a evita orice amestec al acestor două tipuri de produse. (46) Pentru a se asigura integritatea producției ecologice și adaptarea la evoluțiile tehnice, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește stabilirea unor norme de modificare sau de completare a normelor specifice referitoare la colectarea, ambalarea, transportarea și depozitarea produselor ecologice. (47) Utilizarea în producția ecologică a unor produse și substanțe precum produsele de protecție a plantelor, îngrășămintele, amelioratorii de sol, nutrienții, componente ale nutriției animalelor, aditivi alimentari sau aditivi furajeri, adjuvanți tehnologici și produse pentru curățenie și dezinfectare ar trebui limitată la minimum și supusă condițiilor specifice prevăzute de prezentul regulament. Aceeași abordare ar trebui urmată în ceea ce privește utilizarea unor produse și substanțe ca aditivi alimentari și adjuvanți tehnologici în producția de alimente ecologice prelucrate. Prin urmare, ar trebui stabilite dispoziții pentru definirea oricărei utilizări posibile a unor astfel de produse și substanțe în producția ecologică în general și în producția de alimente ecologice prelucrate în special, care trebuie să respecte principiile stabilite în prezentul regulament și să îndeplinească anumite criterii. (48) Pentru a se asigura calitatea, trasabilitatea și conformitatea cu prezentul regulament în ceea ce privește producția ecologică în general și producția de alimente ecologice prelucrate în special, precum și adaptarea la evoluțiile tehnice, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte, pentru a prevedea criterii suplimentare pentru autorizarea sau retragerea autorizării pentru produsele și substanțele destinate utilizării în producția ecologică în general și în producția de alimente ecologice prelucrate în special, precum și alte cerințe privind utilizarea unor astfel de produse și substanțe autorizate. (49) În lipsa unor norme specifice ale Uniunii privind măsurile care trebuie luate când în produsele ecologice se găsesc substanțe sau produse neautorizate, pe teritoriul Uniunii au fost dezvoltate și implementate diferite abordări. Situația creează incertitudini pentru operatori, pentru autoritățile de control și pentru organismele de control. De asemenea, situația poate duce la un tratament diferit al operatorilor în Uniune și poate afecta încrederea consumatorilor în produsele ecologice. Prin urmare, este adecvat să se stabilească dispoziții clare și uniforme pentru interzicerea comercializării ca ecologice a produselor în care sunt prezente, peste anumite niveluri, orice produse sau substanțe neautorizate. Nivelurile respective ar trebui stabilite ținând cont în special de Directiva 2006/125/CE a Comisiei[31] privind preparatele pe bază de cereale și alimentele pentru copii destinate sugarilor și copiilor de vârstă mică. (50) Pentru a se asigura eficacitatea, eficiența și transparența producției ecologice și a sistemului de etichetare ecologică, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește criteriile specifice și condițiile pentru stabilirea și aplicarea nivelurilor de prezență a unor produse și substanțe neautorizate dincolo de care produsele nu pot fi comercializate ca ecologice și în ceea ce privește stabilirea nivelurilor respective și adaptarea lor în urma evoluțiilor tehnice. (51) Producția ecologică se bazează pe principiul general al restricționării utilizării factorilor de producție externi. Fermierii au obligația de a lua măsuri pentru a preveni riscul de contaminare cu produse sau substanțe neautorizate. În pofida acestor măsuri, pot exista cazuri în care fermierii nu își pot comercializa produsele agricole ca ecologice din cauza prezenței neintenționate a unor produse sau substanțe neautorizate. Prin urmare, este adecvat să se prevadă posibilitatea ca statele membre să poată fi autorizate de Comisie, în conformitate cu articolul 42 din tratat, să acorde plăți naționale pentru compensarea pierderilor suferite în astfel de cazuri. De asemenea, statele membre pot utiliza instrumentele politicii agricole comune pentru a acoperi total sau parțial pierderile de acest gen. (52) Etichetarea produselor agricole și a alimentelor ar trebui să facă obiectul normelor generale prevăzute de Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului[32] și, în special, obiectul dispozițiilor care vizează prevenirea unei etichetări care ar putea crea confuzie în rândul consumatorilor sau ar putea induce în eroare consumatorii. În plus, în prezentul regulament ar trebui prevăzute dispoziții specifice referitoare la etichetarea produselor ecologice. Aceste dispoziții ar trebui să protejeze atât interesele operatorilor, prin faptul că produsele lor sunt corect identificate pe piață, bucurându-se de condiții de concurență echitabile, cât și interesele consumatorilor, prin faptul că le dau posibilitatea de a alege în cunoștință de cauză. (53) În consecință, termenii utilizați pentru a indica produsele ecologice ar trebui protejați de utilizarea în etichetarea produselor neecologice în toată Uniunea și indiferent de limba utilizată. Protecția ar trebui aplicată, de asemenea, cuvintelor derivate și diminutivelor obișnuite ale acestor termeni, indiferent dacă sunt folosite independent sau în combinație. (54) Pentru a asigura claritatea pentru consumatorii de pe întreaga piață a Uniunii, utilizarea logoului Uniunii Europene pentru producția ecologică ar trebui să devină obligatorie pentru toate alimentele ecologice preambalate produse pe teritoriul Uniunii. De altfel, ar trebui să fie posibilă utilizarea voluntară a logoului respectiv în cazul produselor ecologice care nu sunt preambalate și care sunt produse în Uniune sau în cazul oricăror produse ecologice importate din țări terțe. Modelul logoului Uniunii Europene pentru producția ecologică ar trebui stabilit în prezentul regulament. (55) Totuși, pentru a se evita inducerea în eroare a consumatorilor în ceea ce privește caracterul ecologic al întregului produs, este considerată adecvată limitarea utilizării logoului respectiv la produsele care conțin numai sau aproape numai ingrediente ecologice. Prin urmare, nu ar trebui permisă utilizarea logoului în etichetarea produselor în conversie sau a produselor prelucrate în cazul cărora ingredientele agricole sunt ecologice într-o proporție mai mică de 95 %. (56) Pentru a se evita orice confuzie posibilă în rândul consumatorilor în privința originii produsului, din UE sau din afara UE, atunci când se utilizează logoul Uniunii Europene pentru producția ecologică, consumatorii ar trebui informați despre locul în care au fost cultivate materiile prime agricole din care este compus produsul. În acest context, ar trebui să fie permisă referirea la acvacultură, în loc de agricultură, pe eticheta produselor obținute din acvacultură ecologică. (57) Pentru a se oferi claritate consumatorilor și pentru a se garanta faptul că acestora le sunt comunicate informații adecvate, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește adaptarea listelor de termeni referitori la producția ecologică conținute în prezentul regulament, stabilirea cerințelor specifice în materie de etichetare și compoziție aplicabile hranei pentru animale și ingredientelor acesteia, stabilirea unor norme suplimentare privind etichetarea și utilizarea indicațiilor, altele decât logoul Uniunii Europene pentru producția ecologică, stabilit în prezentul regulament, și modificarea logoului Uniunii Europene pentru producția ecologică și a normelor legate de acesta. (58) Producția ecologică este credibilă doar dacă este însoțită de verificări și controale eficace în toate etapele producției, prelucrării și distribuției. Producția ecologică ar trebui să fie supusă unor controale oficiale sau altor activități oficiale desfășurate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. (XXX/XXXX) al Parlamentului European și al Consiliului[33] în scopul verificării conformității cu normele privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice. (59) Ar trebui stabilite cerințe specifice pentru a se asigura conformitatea cu normele care sunt proprii producției ecologice. În special, ar trebui prevăzute dispoziții privind notificarea activităților operatorilor și pentru un sistem de certificare menit a identifica operatorii care se conformează normelor care reglementează producția ecologică și etichetarea produselor ecologice. De asemenea, dispozițiile respective ar trebui să se aplice eventualilor subcontractanți ai operatorilor în cauză. Transparența sistemului de certificare ar trebui asigurată prin obligația ca statele membre să publice lista operatorilor care și-au notificat activitățile și eventualele taxe percepute în legătură cu controalele pentru verificarea conformității cu normele privind producția ecologică. (60) Individual, micii fermieri din Uniune se confruntă cu costuri de inspecție și cu o sarcină administrativă relativ mari, legate de certificarea ecologică. Ar trebui permis un sistem de certificare în grup, în scopul reducerii costurilor aferente inspecțiilor și certificării și a sarcinii administrative conexe, în scopul consolidării rețelelor locale, al contribuției la debușeuri de piață mai bune și al asigurării unor condiții de concurență echitabile cu operatorii din țările terțe. Din acest motiv, ar trebui introdus și definit conceptul de „grup de operatori”. (61) Pentru a se asigura eficacitatea, eficiența și transparența producției ecologice și a sistemului de etichetare ecologică, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește cerințele referitoare la păstrarea evidenței de către operatori sau grupurile de operatori, cerințele privind publicarea listei operatorilor, cerințele și procedurile care trebuie aplicate pentru publicarea taxelor care pot fi percepute în legătură cu controalele de verificare a conformității cu normele privind producția ecologică și pentru supravegherea de către autoritățile competente a aplicării taxelor respective, precum și în ceea ce privește criteriile pentru definirea grupurilor de produse pentru care operatorii ar trebui să aibă dreptul de a deține un singur certificat ecologic emis de autoritatea de control sau de organismul de control în cauză. (62) Pentru a se garanta că certificarea unui grup de operatori se efectuează în mod eficace și eficient, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește responsabilitățile membrilor individuali ai unui grup de operatori, alcătuirea și dimensiunea grupului respectiv, categoriile de produse care urmează a fi produse de un grup de operatori, condițiile de participare la grup și instituirea și funcționarea sistemului de controale interne al grupului, inclusiv amploarea, conținutul și frecvența controalelor care trebuie efectuate. (63) Experiența dobândită prin acordurile pentru importul de produse ecologice în Uniune în temeiul Regulamentului (CE) nr. 834/2007 a arătat necesitatea revizuirii acordurilor respective, pentru a se răspunde așteptărilor consumatorilor ca produsele ecologice importate să respecte norme la fel de stricte ca și cele ale Uniunii, precum și pentru a se asigura accesul produselor ecologice din Uniune pe piața internațională. În plus, este necesar să se asigure claritatea în ceea ce privește normele aplicabile exportului de produse ecologice, în special prin stabilirea unui certificat de export și prin prevederea unor dispoziții privind exportul spre țări terțe recunoscute în scopul echivalenței în temeiul Regulamentului (CE) nr. 834/2007. (64) Ar trebui consolidate și mai mult dispozițiile care reglementează importul produselor conforme cu normele Uniunii în materie de producție și etichetare și în privința cărora operatorii au fost supuși controlului de către autoritățile de control și de către organismele de control recunoscute de Comisie ca având competența de a efectua controale și certificări în domeniul producției ecologice în țări terțe. În special, ar trebui stabilite cerințe privind organismele de acreditare care acreditează organismele de control în scopul importului în Uniune de produse ecologice conforme, scopul fiind asigurarea unor condiții de concurență echitabile pentru supravegherea de către Comisie a organismelor de control. Mai mult, este necesar să se prevadă posibilitatea ca Comisia să contacteze direct organismele de acreditare și autoritățile competente din țările terțe pentru a eficientiza supravegherea autorităților de control și, respectiv, a organismelor de control. (65) Ar trebui menținută posibilitatea accesului pe piața Uniunii a produselor ecologice care nu sunt conforme cu normele Uniunii privind producția ecologică, dar care provin din țări terțe ale căror producții ecologice și sisteme de control au fost recunoscute ca echivalente cu cele ale Uniunii. Totuși, recunoașterea echivalenței țărilor terțe, astfel cum este prevăzută în Regulamentul (CE) nr. 834/2007, ar trebui acordată doar prin intermediul unui acord internațional între Uniune și țările terțe respective, în cadrul căruia s-ar urmări, de asemenea, recunoașterea reciprocă a echivalenței pentru Uniune. (66) Țările terțe recunoscute în scopul echivalenței în temeiul Regulamentului (CE) nr. 834/2007 ar trebui recunoscute în continuare ca atare în temeiul prezentului regulament, pentru o perioadă de timp limitată, necesară pentru asigurarea unei tranziții fără probleme la sistemul de recunoaștere prin acord internațional, cu condiția ca țările terțe respective să asigure în continuare echivalența producției lor ecologice și a normelor lor de control cu normele relevante ale Uniunii aflate în vigoare și cu condiția să îndeplinească toate cerințele legate de supravegherea recunoașterii lor de către Comisie. Supravegherea respectivă ar trebui să se bazeze în special pe rapoartele anuale trimise Comisiei de țările terțe. (67) Experiența dobândită cu sistemul de autorități de control și de organisme de control recunoscute drept competente să desfășoare controale și să elibereze certificate în țările terțe în scopul importului de produse ce oferă garanții echivalente arată că normele aplicate de autoritățile și de organismele respective sunt diferite și ar putea fi dificil să fie considerate echivalente cu normele Uniunii în domeniu. În plus, multiplicarea standardelor autorităților de control și ale organismelor de control împiedică supravegherea adecvată de către Comisie. Prin urmare, respectivul sistem de recunoaștere a echivalenței ar trebui desființat. Totuși, ar trebui să se acorde suficient timp autorităților de control și organismelor de control respective să se pregătească pentru obținerea recunoașterii în scopul importului de produse în conformitate cu normele Uniunii. (68) Introducerea pe piață ca ecologic a oricărui produs ecologic importat în Uniune, în temeiul oricăruia dintre acordurile de import prevăzute în prezentul regulament, ar trebui condiționată de disponibilitatea informațiilor necesare pentru asigurarea trasabilității produsului în cadrul lanțului alimentar. (69) Pentru a se garanta concurența loială între operatori, trasabilitatea produselor importate menite a fi introduse pe piață în Uniune ca ecologice sau transparența procedurii de recunoaștere și supraveghere pentru autoritățile de control și organismele de control în contextul importului de produse ecologice conforme, precum și pentru a se asigura gestiunea listei țărilor terțe recunoscute în scopul echivalenței în temeiul Regulamentului (CE) nr. 834/2007, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește documentele destinate autorităților vamale din țările terțe, în special un certificat de export pentru produse ecologice, în format electronic ori de câte ori este posibil, documentele necesare în scopul importului, de asemenea în format electronic ori de câte ori este posibil, criteriile pentru recunoașterea sau pentru retragerea recunoașterii autorităților de control și a organismelor de control în contextul importului de produse ecologice conforme, precum și în ceea ce privește informațiile care trebuie trimise de țările terțe recunoscute în temeiul regulamentului respectiv, necesare pentru supravegherea recunoașterii lor și pentru exercitarea respectivei supravegheri de către Comisie, inclusiv examinarea la fața locului. (70) Ar trebui prevăzută o dispoziție care să garanteze că circulația produselor ecologice care au făcut obiectul unui control într-un stat membru și care sunt conforme cu prezentul regulament nu poate fi restricționată în alt stat membru. Pentru a se asigura funcționarea adecvată a pieței unice și a comerțului între statele membre, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte, în scopul stabilirii unor norme referitoare la libera circulație a produselor ecologice. (71) În scopul obținerii informațiilor fiabile necesare pentru implementarea prezentului regulament, statele membre ar trebui să furnizeze anual Comisiei informațiile necesare. Din motive de claritate și transparență, statele membre ar trebui să țină liste actualizate ale autorităților competente, ale autorităților de control și ale organismelor de control. Listele cu autoritățile de control și cu organismele de control ar trebui făcute publice de statele membre și publicate anual de Comisie. (72) Este necesar să se prevadă măsuri prin care să se asigure o tranziție lină la unele modificări ale cadrului juridic care reglementează importul de produse ecologice în Uniune, astfel cum sunt introduse de prezentul regulament. În special, în scopul asigurării unei tranziții line de la cadrul juridic vechi la cel nou, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește normele referitoare la perioadele de conversie începute în temeiul Regulamentului (CE) nr. 834/2007, prin derogare de la norma generală potrivit căreia nicio perioadă anterioară nu poate fi recunoscută retroactiv ca parte a perioadei de conversie. (73) Mai mult, ar trebui stabilită o dată pentru expirarea recunoașterii autorităților de control și a organismelor de control în scopul echivalenței și ar trebui prevăzute dispoziții în vederea abordării situației până la expirarea recunoașterii lor. De asemenea, ar trebui prevăzute dispoziții referitoare la cererile de echivalență depuse de țări terțe în temeiul Regulamentului (CE) nr. 834/2007 și care sunt pendinte la momentul intrării în vigoare a prezentului regulament. (74) Pentru a se asigura gestionarea listei autorităților de control și a organismelor de control recunoscute în scopul echivalenței în temeiul Regulamentului (CE) nr. 834/2007 și pentru a se facilita încheierea examinării cererilor de recunoaștere în scopul echivalenței ale țărilor terțe pendinte la data intrării în vigoare a prezentului regulament, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește informațiile care trebuie trimise de respectivele autorități de control și organisme de control și care sunt necesare pentru supravegherea recunoașterii acestora, în ceea ce privește exercitarea de către Comisie a respectivei supravegheri, precum și în ceea ce privește eventualele norme procedurale necesare pentru examinarea cererilor pendinte ale țărilor terțe. (75) Pentru a se asigura condiții uniforme pentru implementarea prezentului regulament, ar trebui să se confere Comisiei competențe de executare în ceea ce privește detaliile tehnice pentru instituirea bazei de date pentru enumerarea soiurilor pentru care este disponibil material vegetal de reproducere obținut prin metoda de producție ecologică, în ceea ce privește autorizarea sau retragerea autorizării produselor și substanțelor care pot fi utilizate în producția ecologică în general și în producția de alimente prelucrate ecologice în special, inclusiv procedurile care trebuie urmate pentru autorizare și listele respectivelor produse și substanțe și, după caz, descrierea acestora, cerințele privind compoziția și condițiile de utilizare, în ceea ce privește modalitățile specifice și practice legate de prezentarea, compoziția și dimensiunea indicațiilor referitoare la numerele de cod ale autorităților de control și ale organismelor de control și ale indicației privind locul în care au fost cultivate materiile prime agricole, alocarea numerelor de cod autorităților de control și organismelor de control și indicarea locului în care au fost cultivate materiile prime agricole, în ceea ce privește detaliile și specificațiile referitoare la conținutul, forma și modalitatea de comunicare a notificărilor adresate autorităților competente de către operatori și grupuri de operatori privind activitatea lor și forma de publicare a taxelor care pot fi colectate pentru controale, în ceea ce privește schimbul de informații între grupurile de operatori și autoritățile competente, între autoritățile de control și organismele de control și între statele membre și Comisie, în ceea ce privește recunoașterea sau retragerea recunoașterii autorităților de control și a organismelor de control care au competența de a desfășura controale în țările terțe și instituirea listei respectivelor autorități de control și organisme de control și a normelor pentru garantarea aplicării măsurilor referitoare la cazurile de neconformitate sau de suspiciune de neconformitate care afectează integritatea produselor ecologice importate, în ceea ce privește instituirea unei liste de țări terțe recunoscute în temeiul articolului 33 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 834/2007 și modificarea listei respective, precum și instituirea de norme pentru a se asigura aplicarea măsurilor referitoare la cazurile de neconformitate sau de suspiciune de neconformitate care afectează integritatea produselor ecologice importate din țările respective, în ceea ce privește sistemul care trebuie utilizat pentru transmiterea informațiilor necesare pentru implementarea și monitorizarea prezentului regulament, precum și în ceea ce privește instituirea listei autorităților de control și a organismelor de control recunoscute în temeiul articolului 33 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 834/2007 și modificarea listei respective. Aceste competențe ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului[34]. (76) Comisia ar trebui să aibă competența de a adopta acte de punere în aplicare cu aplicabilitate imediată atunci când, în cazuri justificate corespunzător, legate de protecția împotriva practicilor neloiale sau împotriva practicilor incompatibile cu principiile și normele privind producția ecologică, de protejarea încrederii consumatorilor sau de protecția concurenței loiale între operatori, motive imperative de urgență impun acest lucru, pentru a se asigura aplicarea măsurilor referitoare la cazurile de neconformitate sau de suspiciune de neconformitate care afectează integritatea unor produse ecologice importate sub controlul unor autorități de control sau al unor organisme de control recunoscute. (77) Pentru a se asigura tranziția fără probleme între, pe de o parte, normele privind originea ecologică a materialului vegetal de reproducere și a animalelor pentru reproducție prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 834/2007 și excepția de la normele privind producția adoptate în temeiul articolului 22 din regulamentul menționat și, pe de altă parte, noile norme de producție privind plantele și produsele din plante și privind animalele, prevăzute în prezentul regulament, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte în ceea ce privește acordarea de excepții atunci când excepțiile sunt considerate necesare, pentru a se asigura accesul la materialul vegetal de reproducere și la animalele vii pentru reproducție care pot fi utilizate în producția ecologică. Având în vedere caracterul lor tranzitoriu, actele respective ar trebui să se aplice pentru o perioadă limitată de timp. (78) Comisia ar trebui să analizeze situația disponibilității materialului vegetal de reproducere și a animalelor pentru reproducție și să prezinte Parlamentului European și Consiliului un raport în acest sens în 2021. (79) Ar trebui prevăzută o dispoziție care să permită epuizarea stocurilor de produse obținute în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 834/2007 și introduse pe piață înainte ca prezentul regulament să înceapă să se aplice. (80) Revizuirea cadrului legislativ privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice a arătat că nevoile specifice legate de controalele oficiale și de alte activități oficiale desfășurate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. XXX/XXX (Regulamentul privind controalele oficiale) impun prevederea unor dispoziții care să abordeze mai bine cazurile de neconformitate. În plus, dispozițiile Regulamentului (UE) nr. XXX/XXX [Regulamentul privind controalele oficiale] referitoare la sarcinile și responsabilitățile autorităților competente, la aprobarea și supravegherea organismelor delegate, la certificarea oficială, la obligațiile de raportare și la asistența administrativă ar trebui adaptate la nevoile specifice ale sectorului producției ecologice. Prin urmare, Regulamentul (UE) nr. XXX/XXX [Regulamentul privind controalele oficiale] ar trebui modificat în consecință. (81) Deoarece obiectivele prezentului regulament, în special concurența loială și funcționarea adecvată a pieței interne a produselor ecologice, precum și asigurarea încrederii consumatorilor în produsele respective și în logoul Uniunii Europene pentru producția ecologică, nu pot fi îndeplinite în mod suficient de către statele membre, dar, având în vedere armonizarea necesară a normelor privind producția ecologică, obiectivele respective pot fi îndeplinite mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut la articolul menționat, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru îndeplinirea obiectivelor respective. (82) Este adecvat să se prevadă o dată de aplicare a prezentului regulament care ar da operatorilor posibilitatea de a se adapta la noile cerințe introduse. ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT: Capitolul I Obiect, domeniu de aplicare și definiții Articolul 1 Obiect Prezentul regulament stabilește principiile producției ecologice și stabilește normele privind producția ecologică și utilizarea indicațiilor referitoare la aceasta în etichetare și în publicitate. Articolul 2 Domeniul de aplicare (1) Prezentul regulament se aplică produselor agricole enumerate în anexa I la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („tratatul”) și altor produse enumerate în anexa I la prezentul regulament, în măsura în care există intenția ca respectivele produse agricole și respectivele alte produse să fie produse, pregătite, distribuite, introduse pe piață, importate sau exportate ca ecologice. Produsele obținute din vânatul și din pescuitul animalelor sălbatice nu sunt considerate produse ecologice. (2) Prezentul regulament se aplică oricărui operator implicat în activități legate de produsele menționate la alineatul (1), în orice etapă a producției, a pregătirii și a distribuției. Operațiunile de alimentație colectivă desfășurate de un furnizor de servicii de alimentație colectivă, astfel cum este definit la articolul 2 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 1169/2011 al Parlamentului European și al Consiliului[35], nu fac obiectul prezentului regulament. Statele membre pot aplica norme naționale sau, în absența acestora, standarde private privind etichetarea și controlul produselor provenite din operațiuni de alimentație colectivă. (3) Prezentul regulament se aplică fără a aduce atingere legislației conexe a Uniunii din, printre altele, domeniul siguranței lanțului alimentar, al sănătății și bunăstării animalelor, al sănătății plantelor și al materialului vegetal de reproducere, și în special Regulamentului (UE) nr. XX/XXX al Parlamentului European și al Consiliului[36] (privind materialul vegetal de reproducere) și Regulamentului (UE) nr. XX/XXXX al Parlamentului European și al Consiliului[37] (privind măsurile de protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor). (4). Prezentul regulament se aplică fără a aduce atingere altor dispoziții specifice ale Uniunii privind introducerea produselor pe piață și, în special, Regulamentului (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului[38] și Regulamentului (UE) nr. 1169/2011. (5). Pentru a se ține cont de noile informații privind metodele sau materialele de producție sau de angajamentele internaționale, se deleagă Comisiei competența de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 36 care să modifice lista de produse din anexa I. Doar produsele care sunt strâns legate de produsele agricole sunt eligibile pentru includerea în lista respectivă. Articolul 3 Definiții În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții: (1) „producție ecologică” înseamnă utilizarea unor metode de producție conforme cu prezentul regulament, în toate etapele producției, pregătirii și distribuției; (2) „ecologic” înseamnă obținut din producția ecologică sau legat de aceasta; (3) „materie primă agricolă” înseamnă un produs agricol care nu a fost supus niciunei operațiuni de conservare sau prelucrare; (4) „măsuri preventive” înseamnă măsuri care trebuie luate pentru a se asigura calitatea solului, precum și prevenirea și controlul dăunătorilor și buruienilor și pentru prevenirea contaminării cu produse sau substanțe care nu sunt autorizate în temeiul prezentului regulament; (5) „conversie” înseamnă tranziția de la producția neecologică la producția ecologică într-o anumită perioadă de timp; (6) „operator” înseamnă persoana fizică sau juridică responsabilă cu garantarea conformității cu prezentul regulament în toate etapele producției, pregătirii și distribuției aflate sub controlul său; (7) „grup de operatori” înseamnă un grup în care fiecare operator este un fermier care are o exploatație de până la 5 hectare de suprafață agricolă utilizată și care, pe lângă faptul că produce alimente sau hrană pentru animale, poate fi implicat în prelucrarea alimentelor sau a hranei pentru animale; (8) „fermier” înseamnă o persoană fizică sau juridică sau un grup de persoane fizice sau juridice, indiferent de statutul juridic acordat unui astfel de grup și membrilor săi de dreptul național, care desfășoară o activitatea agricolă. (9) „suprafață agricolă” înseamnă suprafața agricolă astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) litera (e) din Regulamentul (UE) nr. 1307/2013; (10) „plante” înseamnă plante astfel cum sunt definite la articolul 3 punctul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009; (11) „producție vegetală” înseamnă producția de produse agricole vegetale, inclusiv recoltarea în scop comercial a produselor vegetale spontane; (12) „produse vegetale” înseamnă produsele vegetale astfel cum sunt definite la articolul 3 punctul 6 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009; (13) „dăunător” înseamnă un dăunător astfel cum este definit la articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. XX/XXXX (privind măsurile de protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor); (14) „produse de protecție a plantelor” înseamnă produsele menționate la articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 1107/2009; (15) „producție animalieră” înseamnă producția de animale terestre domestice sau domesticite, inclusiv de insecte; (16) „verandă” înseamnă o structură adițională, în aer liber, a unei clădiri pentru animale, cu acoperiș, neizolată, latura cea mai lungă fiind echipată de obicei cu garduri din sârmă sau din plasă, cu climă exterioară, iluminare naturală și artificială și o podea cu material de litieră; (17) „acvacultură” înseamnă acvacultura astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 25 din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 al Parlamentului European și al Consiliului[39]; (18) „tratament veterinar” înseamnă toate etapele unui tratament curativ sau preventiv împotriva apariției unei boli specifice; (19) „medicamente de uz veterinar” înseamnă medicamentele de uz veterinar astfel cum sunt definite la articolul 1 punctul 2 din Directiva 2001/82/CE a Parlamentului European și a Consiliului[40]; (20) „pregătire” înseamnă operațiunile de conservare sau prelucrare a produselor ecologice, inclusiv sacrificarea și tranșarea, în cazul produselor de origine animală, precum și ambalarea, etichetarea sau modificările în ceea ce privește etichetarea referitoare la producția ecologică; (21) „alimente” înseamnă alimentele astfel cum sunt definite la articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului[41]; (22) „hrană pentru animale” înseamnă hrana pentru animale astfel cum este definită la articolul 3 punctul 4 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002; (23) „materii prime pentru hrana pentru animale” înseamnă materiile prime pentru hrana pentru animale astfel cum sunt definite la articolul 3 alineatul (2) litera (g) din Regulamentul (CE) nr. 767/2009 al Parlamentului European și al Consiliului[42]; (24) „hrană în conversie pentru animale” înseamnă hrana pentru animale produsă în perioada de conversie, cu excluderea recoltelor din primele 12 luni de la începutul conversiei; (25) „introducere pe piață” înseamnă introducerea pe piață, astfel cum este definită la articolul 3 punctul 8 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002; (26) „trasabilitate” înseamnă trasabilitatea astfel cum este definită la articolul 3 punctul 15 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002; (27) „etapele producției, pregătirii și distribuției” înseamnă orice etapă, începând cu, și incluzând, producția primară a unui produs ecologic și terminând cu, și incluzând, depozitarea, prelucrarea, transportul, vânzarea sau furnizarea către consumatorul final și, după caz, etichetarea, publicitatea, activitățile de import, export și subcontractare relevante; (28) „circumstanțe catastrofale” înseamnă circumstanțe generate de un „fenomen climatic nefavorabil”, un „incident de mediu”, un „dezastru natural” sau un „eveniment catastrofal”, astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (1) literele (h), (j), (k) și, respectiv, (l) din Regulamentul (UE) nr. 1305/2013; (29) „ingredient” înseamnă un ingredient astfel cum este definit la articolul 2 alineatul (2) litera (f) din Regulamentul (UE) nr. 1169/2011; (30) „etichetare” înseamnă etichetarea astfel cum este definită la articolul 2 alineatul (2) litera (j) din Regulamentul (UE) nr. 1169/2011; (31) „publicitate” înseamnă orice prezentare a unor produse ecologice adresată publicului, prin orice alte mijloace decât o etichetă, care are scopul sau este susceptibil de a influența și de a forma atitudinea, convingerile și comportamentele, cu scopul de a promova direct sau indirect vânzarea de produse ecologice; (32) „autorități competente” înseamnă autoritățile competente astfel cum sunt definite la articolul 2 punctul 5 din Regulamentul (UE) nr. XXX/XXXX [regulamentul privind controalele oficiale]; (33) „autoritate de control” înseamnă autoritatea de control pentru producția ecologică și pentru etichetarea produselor ecologice astfel cum este definită la articolul 2 punctul 39 din Regulamentul (UE) nr. XXX/XXXX [regulamentul privind controalele oficiale]; (34) „organism de control” înseamnă un organism delegat astfel cum este definit la articolul 2 punctul 38 din Regulamentul (UE) nr. XXX/XXXX [regulamentul privind controalele oficiale], precum și un organism recunoscut de Comisie sau de o țară terță recunoscută de Comisie pentru efectuarea de controale în țările terțe în scopul importului de produse ecologice în Uniune; (35) „neconformitate” înseamnă neconformitatea cu prezentul regulament; (36) „organism modificat genetic” înseamnă un organism modificat genetic astfel cum este definit la articolul 2 punctul 2 din Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului[43], care nu este obținut prin tehnicile de modificare genetică enumerate în anexa I.B la directiva menționată, denumit în continuare „OMG”; (37) „obținut din OMG-uri” înseamnă derivat, integral sau parțial, din OMG-uri, dar care nu conține sau nu constă în OMG-uri; (38) „obținut prin OMG-uri” înseamnă derivat prin proceduri în care ultimul organism viu din procesul de producție este un OMG, dar care nu conține sau nu constă în OMG-uri și nici nu este obținut din OMG-uri; (39) „aditiv alimentar” înseamnă un aditiv alimentar astfel cum este definit la articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1333/2008 al Parlamentului European și al Consiliului[44] ; (40) „aditiv pentru hrana pentru animale” înseamnă un aditiv pentru hrana pentru animale astfel cum este definit la articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1831/2003 al Parlamentului European și al Consiliului[45]; (41) „echivalență” înseamnă îndeplinirea acelorași obiective și principii prin aplicarea unor norme care garantează același nivel de asigurare a conformității; „adjuvant tehnologic” înseamnă adjuvantul tehnologic astfel cum este definit la articolul 3 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1333/2008; (42) „enzimă alimentară” înseamnă o enzimă alimentară astfel cum este definită la articolul 3 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1332/2008 al Parlamentului European și al Consiliului[46]; (43) „radiație ionizantă” înseamnă radiația ionizantă astfel cum este definită la articolul 1 din Directiva 96/29/Euratom a Consiliului[47]. Capitolul II Principiile producției ecologice Articolul 4 Principii generale Producția ecologică este un sistem de gestionare durabilă a agriculturii, bazat pe următoarele principii generale: (a) respect pentru sistemele și ciclurile naturii și susținerea și îmbunătățirea stării solului, a apei, a aerului și a biodiversității, a sănătății plantelor și animalelor și a echilibrului dintre ele; (b) contribuție la un înalt nivel de biodiversitate; (c) utilizarea responsabilă a energiei și a resurselor naturale, precum apa, solul, materia organică și aerul; (d) respectarea standardelor înalte de bunăstare a animalelor și, în special, satisfacerea nevoilor comportamentale specifice speciilor de animale; (e) proiectarea și gestionarea adecvată a proceselor biologice, pe baza unor sisteme ecologice care utilizează resurse naturale interne sistemului, prin metode care: (i) utilizează organisme vii și metode de producție mecanice; (ii) practică producția vegetală și animalieră legată de pământ sau practică acvacultura cu respectarea principiului exploatării durabile a resurselor acvatice vii; (iii) exclud utilizarea OMG-urilor și a produselor obținute din sau prin OMG-uri, cu excepția medicamentelor de uz veterinar; (iv) se bazează pe utilizarea de măsuri preventive, după caz; (f) limitarea utilizării de factori de producție externi. În cazul în care sunt necesari factori de producție externi sau nu există practicile și metodele de gestionare adecvate menționate la litera (e), aceștia se limitează la: (i) factori de producție proveniți din producția ecologică; (ii) substanțe naturale sau substanțe derivate în mod natural; (iii) îngrășăminte minerale cu solubilitate scăzută; (g) adaptarea, după caz și în cadrul instituit de prezentul regulament, a procesului de producție, ținând seama de statutul sanitar, de diferențele regionale privind echilibrul ecologic și condițiile climatice și locale, de etapele de dezvoltare și de practicile specifice de creștere a animalelor. Articolul 5 Principii specifice aplicabile activităților agricole și acvaculturii În cadrul activităților agricole și al acvaculturii, producția ecologică se bazează în special pe următoarele principii specifice: (a) menținerea și îmbunătățirea vieții solului și a fertilității naturale a solului, a stabilității solului, a capacității solului de a reține apa și a biodiversității acestuia, prevenirea și combaterea pierderii materiei organice din sol, a tasării și a eroziunii solului, precum și hrănirea plantelor în principal prin ecosistemul solului; (b) limitarea la minimum a utilizării resurselor neregenerabile și a factorilor de producție externi; (c) reciclarea deșeurilor și a produselor secundare de origine vegetală și animalieră, prin utilizarea lor ca factori de producție în producția vegetală și animalieră; (d) menținerea sănătății plantelor prin măsuri preventive, în special prin selecționarea speciilor, varietăților sau a materialului eterogen corespunzătoare, rezistente la dăunători și la boli, prin rotația corespunzătoare a culturilor, prin metode mecanice și fizice și prin protecția dușmanilor naturali ai dăunătorilor; (e) selecționarea raselor în funcție de capacitatea animalelor de a se adapta la condițiile locale și de vitalitatea și rezistența acestora la boli sau la probleme de sănătate; practicarea producției animaliere adaptate zonei și legate de pământ; aplicarea unor practici de creștere a animalelor ce stimulează sistemul imunitar și întăresc apărarea naturală împotriva bolilor, în special prin includerea de mișcare regulată și accesul la zone în aer liber și la pășuni, după caz; (f) respectarea unui nivel înalt de bunăstare a animalelor, respectând nevoile specifice ale speciilor; (g) hrănirea efectivelor de animale cu hrană pentru animale ecologică alcătuită din ingrediente agricole provenite din producția ecologică și din substanțe neagricole naturale; (h) excluderea din întregul lanț alimentar ecologic a ingineriei genetice, a clonării animalelor, a poliploidiei induse artificial și a radiațiilor ionizante; (i) menținerea sănătății mediului acvatic și a calității ecosistemelor acvatice și terestre înconjurătoare; (j) hrănirea organismelor acvatice cu hrană pentru animale obținută prin exploatarea durabilă a resurselor acvatice vii în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 sau cu hrană pentru animale ecologică formată din ingrediente agricole produse ecologic, inclusiv prin acvacultură ecologică, și din substanțe neagricole naturale. Articolul 6 Principii specifice aplicabile prelucrării alimentelor ecologice și a hranei ecologice pentru animale Producția de alimente ecologice prelucrate și de hrană pentru animale ecologică se bazează în special pe următoarele principii specifice: (a) producția de alimente ecologice din ingrediente agricole ecologice; (b) producția de hrană pentru animale ecologică din materii prime ecologice pentru hrana pentru animale; (c) limitarea utilizării aditivilor alimentari, a ingredientelor neecologice cu funcții preponderent tehnologice și organoleptice, precum și a micronutrienților și a adjuvanților tehnologici, astfel încât aceste elemente să fie utilizate în cea mai mică măsură și doar în cazuri de nevoie tehnologică esențială sau în scopuri nutriționale speciale; (d) limitarea utilizării aditivilor pentru hrana pentru animale și a adjuvanților tehnologici, astfel încât aceștia să fie utilizați în cea mai mică măsură și doar în cazul unor nevoi tehnologice sau zootehnice esențiale sau în scopuri nutriționale speciale; (e) excluderea substanțelor și a metodelor de prelucrare ce ar putea induce în eroare în privința adevăratei naturi a produsului; (f) prelucrarea atentă a alimentelor sau a hranei pentru animale, de preferință prin metode biologice, mecanice și fizice. Capitolul III Norme de producție Articolul 7 Norme de producție generale 1. Operatorii se conformează următoarelor norme de producție generale: (a) întreaga exploatație agricolă sau operațiune de acvacultură este gestionată în conformitate cu cerințele aplicabile producției ecologice; (b) cu excepția cazului în care partea IV punctul 2.2 și partea VI punctul 1.3 din anexa II prevăd dispoziții contrare, doar produsele și substanțele autorizate în temeiul articolului 19 pot fi utilizate în agricultura și acvacultura ecologice, cu condiția ca produsul sau substanța în cauză să fi fost autorizate pentru utilizarea în agricultură și în acvacultură în conformitate cu dispozițiile relevante ale dreptului Uniunii și, dacă este necesar, în statul membru în cauză, în conformitate cu dispozițiile naționale bazate pe dreptul Uniunii; (c) se interzice utilizarea de radiații ionizante pentru tratarea alimentelor ecologice sau a hranei ecologice pentru animale ori a materiilor prime utilizate pentru producerea alimentelor ecologice sau a hranei pentru animale ecologice; (d) în scopul îmbunătățirii propriei performanțe de mediu, operatorii ecologici, alții decât microîntreprinderile, fermierii și operatorii care produc alge marine sau animale de acvacultură, instituie un sistem de management de mediu. 2. Pentru a se asigura aplicarea corectă a normelor de producție generale, se deleagă Comisiei competența de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 36 care să prevadă criteriile pe care trebuie să le îndeplinească sistemul de management de mediu menționat la alineatul (1) litera (d). Criteriile respective țin cont de particularitățile întreprinderilor mici și mijlocii. Articolul 8 Conversia 1. Fermierii și operatorii care produc alge marine sau animale de acvacultură trebuie să respecte o perioadă de conversie. Pe parcursul întregii perioade de conversie, aceștia aplică normele privind producția ecologică prevăzute de prezentul regulament și, în special, normele specifice privind conversia prevăzute în anexa II. 2. Perioada de conversie începe cel mai devreme atunci când fermierul sau operatorul care produce alge marine sau animale de acvacultură și-a notificat activitatea autorităților competente în conformitate cu prezentul regulament. (2a) Prin derogare de la alineatul (2), în cazurile în care terenul a fost lăsat necultivat înaintea notificării menționate la articolul 24 alineatul (1) cel puțin pentru perioada de timp necesară pentru conversie și cu condiția îndeplinirii altor cerințe necesare, pentru pârloaga respectivă nu este necesară nicio perioadă de conversie. 3. Nicio perioadă anterioară nu poate fi recunoscută retroactiv ca făcând parte din perioada de conversie. 4. Produsele obținute în timpul perioadei de conversie nu se comercializează ca produse ecologice. 5. Prin derogare de la articolul 7 alineatul (1) litera (a), în perioada de conversie, exploatația agricolă poate fi împărțită în unități clar separate care nu sunt toate gestionate conform metodelor de producție ecologică. În ceea ce privește efectivul de animale, în timpul perioadei de conversie în producția ecologică sunt implicate specii diferite. În privința acvaculturii, pot fi implicate aceleași spec