Avizul Comitetului European al Regiunilor – Către o strategie macroregională pentru zona Mării Mediterane

(2022/C 498/02)

Raportor: Nikola DOBROSLAVIĆ (HR-PPE)

RECOMANDĂRI POLITICE

COMITETUL EUROPEAN AL REGIUNILOR (CoR)

Contribuția strategiilor macroregionale la politica de coeziune, democrația locală și cooperarea la nivelul frontierelor externe

1. consideră că macroregiunile joacă un rol esențial în consolidarea coeziunii economice, sociale și teritoriale a Uniunii Europene și a vecinătății sale apropiate, prin capacitarea zonelor transfrontaliere să abordeze în mod colectiv provocările specifice și comune, prin schimburi și cooperare, precum și punerea în aplicare a acțiunilor;

2. subliniază că această abordare permite o mai mare coerență și complementaritate între politicile, acțiunile și programele de finanțare puse în aplicare de diferite niveluri ale administrației într-o zonă geografică definită. Astfel, prin promovarea guvernanței pe mai multe niveluri, macroregiunile contribuie la creșterea eficacității și a impactului politicilor;

3. reamintește că strategiile macroregionale se bazează pe principiul guvernanței pe mai multe niveluri și că regiunile din UE și din afara UE trebuie să joace un rol-cheie în dezvoltarea, edificarea și definirea obiectivelor lor comune, alături de statele membre ale UE și de alte țări interesate;

4. menționează că zona mediteraneeană cuprinde mai multe țări candidate și potențial candidate, precum și țări din afara UE și subliniază importanța macroregiunilor în consolidarea cooperării la nivelul frontierelor UE. Această colaborare este necesară pentru a aborda provocările comune și, de asemenea, pentru a implica țările din afara UE într-o cooperare mai strânsă și mai aprofundată cu Uniunea;

5. reamintește adoptarea rezoluției Parlamentului European din 3 iulie 2012, intitulată Evoluția strategiilor macroregionale ale UE: practica actuală și perspectivele, în special în Mediterana ( 1 )

6. reamintește raportul ARLEM intitulat „O strategie de coeziune pentru Mediterana” (2014), care subliniază premisele reflecțiilor privind un cadru de guvernanță macroregională pentru Mediterana pe baza principiilor guvernanței pe mai multe niveluri și a unei geometrii progresive și variabile;

7. reamintește, de asemenea, că Consiliul Uniunii Europene ( 2 ) a indicat că este deschis să ia în considerare inițiativele comune menite să stabilească noi strategii macroregionale;

O macroregiune mediteraneeană, un instrument esențial pentru abordarea provocărilor din Mediterana

8. subliniază resursele unice ale Mediteranei. Cu cei 46 000 km de linie de țărm și cu cele 22 de țări riverane, aceasta găzduiește peste 500 milioane de persoane, o treime din populație fiind concentrată în zonele costiere și aproximativ 150 de milioane de locuri de muncă fiind legate în mod direct de Marea Mediterană;

9. subliniază importanța ecologică a Mării Mediterane, care reprezintă doar 1 % din oceanele lumii, dar care contribuie cu 20 % la producția marină mondială ( 3 ) . Este, de asemenea, unul dintre principalele rezervoare ale biodiversității marine și costiere, cu 28 % din speciile endemice, 7,5 % din fauna sălbatică și 18 % din flora marină globală;

10. subliniază potențialul bazinului mediteraneean, care este o zonă geografică coerentă, ale cărei populații partajează un patrimoniu istoric și cultural comun, rezultând dintr-o lungă tradiție de colaborare și de schimb de idei, bunuri și persoane între cele trei țărmuri ale sale;

11. recunoaște că bazinul mediteraneean se confruntă cu provocări în domeniul guvernanței, socioeconomic, climatic, al securității și al mediului care necesită acțiuni comune;

12. subliniază, astfel cum s-a subliniat în primul raport de evaluare a schimbărilor climatice și de mediu din Marea Mediterană, publicat de MedECC, că toate subregiunile mediteraneene sunt afectate de recentele schimbări antropice ale mediului și că principalii factori determinanți ai schimbărilor includ clima, creșterea populației, poluarea, practicile nesustenabile de utilizare a terenurilor și a mării, precum și speciile alogene. În majoritatea zonelor, sunt afectate atât ecosistemele naturale, cât și mijloacele de subzistență a oamenilor ( 4 )

13. atrage atenția că, în ritmul actual, încălzirea globală va atinge 2,2 de grade în zona mediteraneeană până în 2040, în timp ce regiunea se încălzește cu 20 % mai repede decât media globală. Efectele schimbărilor climatice sunt deja foarte vizibile prin proliferarea evenimentelor naturale extreme. Prin urmare, societățile mediteraneene sunt cele mai afectate de schimbările climatice (reprezentând deja 50 % din populația săracă din punctul de vedere al resurselor de apă din lume, deficitul de apă afectând securitatea alimentară; 49 din cele 51 de situri culturale ale UNESCO sunt, de asemenea, expuse riscului); Majoritatea efectelor schimbărilor climatice sunt exacerbate de alte provocări de mediu, cum ar fi intensificarea exagerată a urbanizării, a agriculturii, a pescuitului și a turismului, degradarea solurilor, deșertificarea și poluarea (aer, sol, râuri și oceane);

14. subliniază, așa cum evidențiază avizul pe tema „Către utilizarea durabilă a resurselor naturale în contextul insulelor din Marea Mediterană” vulnerabilitatea foarte mare a insulelor mediteraneene în contextul încălzirii globale, care are deja consecințe economice (pescuit, turism etc.) și sociale (emigrare etc.) și recomandă elaborarea unei abordări specifice a impactului schimbărilor climatice la nivel macroregional pentru acest tip de teritoriu, care să ia în considerare nevoile specifice ale arhipelagurilor și insulelor și să promoveze o cooperare mai strânsă între aceste teritorii, statele membre și Uniunea Europeană în abordarea provocărilor legate de mediu și promovarea dezvoltării durabile;

15. subliniază că, în pofida unor puncte convergente evidente, zona mediteraneeană se caracterizează prin ample disparități la nivelul dezvoltării. Aceste disparități, inclusiv deficiențele legate de capacitățile instituționale, interconectarea infrastructurii și de relațiile comerciale, afectează stabilitatea, prosperitatea și securitatea societăților mediteraneene;

16. consideră că criza provocată de pandemia de COVID-19 este un memento al necesității urgente a unei abordări coordonate și al consolidării rezilienței comune în fața epidemiilor, a șocurilor economice și a schimbărilor climatice;

17. susține că macroregiunea mediteraneeană poate fi, de asemenea, un instrument de gestionare a fluxurilor de migrație, care afectează în special autoritățile regionale și locale din zonele de frontieră externă ale UE;

18. reamintește că, având în vedere atacul Rusiei asupra Ucrainei, Marea Mediterană are de jucat un rol esențial în atenuarea efectelor războiului și a primirii populațiilor strămutate, continuând în același timp eforturile de a asigura progrese în direcția consolidării păcii în teritoriile sale riverane;

19. în confruntarea cu aceste provocări, afirmă nevoia de a reuni toate cele trei țărmuri într-un mod mai integrat pentru a consolida coeziunea, pentru a spori ponderea la nivel european și global a regiunii și potențialul său de inovare, precum și pentru a contribui la bunăstarea umană și la conservarea mediului;

20. în cadrul acestui proces, recunoaște rolul esențial al autorităților locale și regionale, care sunt puternic mobilizate prin inițiative și rețele cum ar fi Uniunea pentru Mediterana (UpM), ARLEM (Adunarea autorităților locale și regionale din zona euromediteraneeană) și Alianța pentru cooperare mediteraneeană (MedCoopAlliance), precum și Comisia intermediteraneeană a Conferinței regiunilor maritime periferice din Europa (CRMP);

21. subliniază că toate provocările cu care se confruntă zona mediteraneeană (schimbări climatice, eroziune, deșertificare, poluare cu materiale plastice, migrație, turism excesiv etc.) sunt concentrate pe arhipelagurile și insulele mediteraneene și, din acest motiv, ele reprezintă teritorii-pilot ideale pentru punerea în aplicare a politicilor integrate de dezvoltare durabilă în Mediterana și îndeamnă Comisia Europeană să facă pași înainte în conceperea unei strategii pentru insule, adaptată diverselor bazine;

22. este de acord cu opinia Comisiei Europene conform căreia obiectivele Pactului verde european ar trebui să se reflecte în strânsă cooperare cu țările vecine care se confruntă cu aceleași provocări climatice și de mediu;

23. subliniază că autoritățile locale și regionale de pe cele trei țărmuri, care joacă un rol major în abordarea efectelor schimbărilor climatice, au solicitat un „Pact verde mediteraneean” ( 5 )

24. recunoaște rolul-cheie pe care autoritățile locale (trebuie) să-l joace în calitate de aliați ai regiunilor și țărilor în ce privește punerea în aplicare a agendelor globale și regionale;

25. subliniază, de asemenea, că o strategie macroregională, care promovează consolidarea dialogului politic, este esențială pentru punerea în aplicare a noii agende pentru Mediterana, astfel cum se prevede în comunicarea Comisiei Europene din februarie 2021 intitulată Un parteneriat reînnoit cu țările din vecinătatea sudică ( 6 )

Către o strategie integrată pentru întregul bazin mediteraneean

26. salută rezultatele pozitive și cooperarea sporită posibilă prin angajamentul părților interesate din Mediterana, în special al autorităților locale și regionale; invită aceste părți interesate, în special autoritățile locale și regionale, să intensifice această cooperare pentru a pregăti terenul pentru elaborarea unei strategii macroregionale în Mediterana;

27. apreciază progresele semnificative înregistrate în vederea integrării în Mediterana prin intermediul Strategiei macroregionale Marea Adriatică-Marea Ionică (EUSAIR) și al Strategiei privind bazinele maritime WestMED;

28. îndeamnă Comisia Europeană să realizeze progrese urgente în ce privește inițiativa WestMED, dotând-o cu resurse, cu o structură solidă și cu o strategie de consolidare pe termen lung, facilitând integrarea macroregională în Mediterana de Vest;

29. subliniază că actualele inițiative, programe de cooperare, împreună cu actorii-cheie de la toate nivelurile de guvernanță, trebuie să fie mai bine coordonate, astfel încât să nu le fie diluate eforturile și impactul. Prin urmare, este necesar ca teritoriile mediteraneene să dispună, în cele din urmă, de un instrument operațional care să le permită să elaboreze și să pună în aplicare o strategie integrată, un plan de acțiune concret și proiecte comune, ca răspuns la prioritățile comune identificate în cadrele instituționale de cooperare existente, cum ar fi UpM, ARLEM și în cadrul unor inițiative precum MedCoop Alliance sau BLUEMED, printre altele;

30. consideră că strategia macroregională pentru Mediterana va aborda aceste provocări, nu prin înlocuirea strategiilor existente, ci prin completarea acțiunilor acestora și, astfel, prin maximizarea impactului lor, căutând răspunsuri la provocări comune, cum ar fi cele care rezultă din lupta împotriva schimbărilor climatice și din tranziția digitală, transformându-le în oportunități majore de dezvoltare durabilă, contribuind astfel la o tranziție verde justă și favorabilă incluziunii, profitând în acest sens de oportunitățile comune, acordând o atenție deosebită dimensiunii umane și oportunităților pentru tineri și deblocând astfel potențialul economic al regiunii în beneficiul cetățenilor;

31. subliniază că o strategie macroregională, pentru a oferi soluții semnificative la provocările comune, trebuie să fie concepută în mod necesar la nivelul bazinului mediteraneean și să acopere cele trei subbazine: vestic, estic și Marea Adriatică-Marea Ionică. Prin urmare, aceasta trebuie să fie deschisă tuturor de la crearea sa și, în cele din urmă, să vizeze acoperirea întregului bazin mediteraneean de pe cele trei țărmuri;

32. solicită ca strategia macroregională pentru Mediterana, ca orice strategie macroregională maritimă, să acorde o atenție deosebită teritoriilor insulare, în conformitate cu articolul 174 din TFUE; solicită să se țină seama efectiv de trăsăturile și vulnerabilitățile specifice acestor teritorii, prin stabilirea unui parteneriat mai puternic, cu acțiuni concrete și coordonate între aceste teritorii, statele membre și Uniunea Europeană;

33. subliniază că această integrare regională ar trebui să se petreacă în mod progresiv, pe baza unei abordări voluntare a autorităților naționale, regionale și locale mediteraneene, având în vedere provocările reprezentate de anumite situații de instabilitate din punctul de vedere al securității, precum și din punct de politic și diplomatic;

Principiile esențiale ale guvernanței pe mai multe niveluri la nivel mediteraneean

34. propune ca guvernanța unei viitoare strategii macroregionale în Mediterana să reflecte pe deplin principiul guvernanței pe mai multe niveluri, implicând autoritățile europene, naționale, regionale și locale, precum și asociațiile și euroregiunile lor respective;

35. consideră că, pentru a fi operațională, o strategie macroregională mediteraneeană trebuie să se bazeze pe un sistem de guvernanță solid și reprezentativ, cu: (i) o adunare generală la nivel politic, implicând autoritățile europene, naționale, regionale și locale, precum și asociațiile și euroregiunile lor respective, (ii) un comitet executiv care să reunească câte un membru național coordonator (de la nivel regional sau local) din fiecare țară reprezentată în strategie și să promoveze integrarea autorităților locale și regionale, precum și participarea observatorilor din partea rețelelor de autorități locale și regionale, a asociațiilor lor respective și a euroregiunilor în procesul decizional și (iii) grupuri de acțiune tematice pentru a elabora și a pune în aplicare proiecte concrete de cooperare, care vor mobiliza actorii socioeconomici publici, privați, mediul academic și societatea civilă;

36. propune, pornind de la bunele practici din cadrul WestMED, instituirea unei președinții în comun, anuale prin rotație, deținută de câte două țări, din UE și dintre țările partenere, care să colaboreze, cu sprijinul strâns al organizațiilor reprezentative ale autorităților locale și regionale. Președinția ar trebui să evolueze ținând cont de țările care au asigurat președinția în trecut, care o asigură în prezent și care o vor asigura în viitor, menținând un echilibru între UE și țările partenere reprezentate în cadrul strategiei; în același timp, sprijinul din partea organizațiilor reprezentative ale autorităților locale și regionale ar funcționa prin rotație și urmând aceleași principii. Această dinamică este esențială pentru a se asigura că diferitele organisme de guvernanță ale strategiei macroregionale sunt luate în considerare și conectate pentru a oferi orientări strategice pentru acțiunea macroregiunii, prin intermediul programelor de lucru anuale. Un secretariat tehnic (secretariatul strategiei macroregionale mediteraneene, SSMM) ar trebui să coordoneze și să sprijine strategia;

37. propune ca, pentru a asigura compatibilitatea cu inițiativele existente, reprezentanții principalelor instituții, organisme și inițiative internaționale și euromediteraneene, cum ar fi UpM, ARLEM și MedCoopAlliance, să fie implicați în punerea în aplicare a strategiei, alături de reprezentanții EUSAIR și WestMED; de asemenea, GECT prezintă perspective utile ca „laboratoare” pentru guvernanța pe mai multe niveluri, care să sprijine obiectivele noii agende pentru Mediterana;

O strategie macroregională axată pe provocările prioritare

38. consideră că o strategie macroregională în Mediterana ar trebui să vizeze un număr limitat de provocări partajate, care vor fi abordate treptat de-a lungul timpului; subliniază că transformările verde și digitală sunt provocări-cheie, care ar trebui abordate cu prioritate;

39. solicită, ca un prim pas, ca eforturile să se axeze pe provocările-cheie (schimbările climatice, tranziția digitală, protecția mediului și criza umanitară) și pe tranziția verde necesară. Următoarele priorități necesită de urgență o acțiune coordonată la nivel mediteraneean: viitorul arhipelagurilor și insulelor, al zonelor costiere și urbane, poluarea marină (în special microplasticul și apele uzate), conservarea biodiversității, agroecologia, economia circulară, gestionarea și prevenirea pericolelor naturale, reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră, adaptarea la schimbările climatice și răspunsul la criza umanitară, garantând respectarea drepturilor fundamentale ale omului;

40. propune, pe termen scurt, ca Comisia Europeană, prin intermediul Interreg Euro-MED sau al altor programe relevante existente (având în vedere că strategiile macroregionale respectă regula celor 3 „nu”: fără dispoziții legislative, mijloace financiare sau instituții suplimentare), să sprijine lansarea, în 2024, a unui proiect-pilot privind reducerea la zero a poluării marine în Mediterana, contribuind și pe plan tematic la UE misiunea privind oceanele ( 7 ) . Obiectivul va fi implicarea în activități comune între țări și teritorii care doresc să elaboreze o strategie macroregională mediteraneeană și, prin urmare, care doresc să-și testeze principiile esențiale în jurul unui obiectiv concret;

41. eforturile ar putea fi extinse ulterior pentru a include următoarele provocări, în legătură cu noua agendă pentru Mediterana: (a) promovarea unei dezvoltări economice echilibrate și sustenabile, prin proiecte comune menite să consolideze cercetarea, inovarea, utilizarea sustenabilă a resurselor naturale și spiritul antreprenorial interconectat; (b) integrarea economiei albastre; (c) promovarea dezvoltării umane, inclusiv a culturii și patrimoniului, a turismului, a educației, a sănătății, a ocupării forței de muncă, a dezvoltării tinerilor, a incluziunii sociale a grupurilor marginalizate și a ajutorului pentru refugiați, precum și soluționarea necesităților rezultate din prezența fluxurilor migratorii, în special la frontierele externe ale UE; (d) consolidarea legăturilor, prin intermediul transporturilor și al infrastructurii digitale; (e) consolidarea autonomiei alimentare și energetice în Mediterana – ținând seama de consecințele schimbărilor climatice și ale războiului din Ucraina provocat de Rusia; (f) consolidarea instrumentelor și capacităților instituțiilor publice și private pentru a atenua cauzele schimbărilor climatice și ale pierderii biodiversității;

Un plan de acțiune operațional fundamentat pe finanțarea existentă

42. consideră că o strategie macroregională mediteraneeană trebuie să se bazeze neapărat pe un plan de acțiune operațional pentru a transpune prioritățile în acțiuni concrete la nivel mediteraneean; Pentru a garanta că dimensiunea teritorială este inclusă în mod corespunzător în acest plan, contribuind nu numai la realizarea în bazinul mediteraneean a unei viziuni comune a unei mai bune dezvoltări, coerente și durabile, ci și la implicarea societății civile de pe cele trei țărmuri ale Mediteranei, autoritățile locale și regionale, cele mai apropiate de cetățeni, vor fi implicate în elaborarea planului;

43. subliniază că o mare parte a finanțării poate fi mobilizată pentru a sprijini proiectele mediteraneene, incluzând 7 miliarde EUR mobilizate de Comisia Europeană în cadrul Instrumentului de vecinătate, cooperare pentru dezvoltare și cooperare internațională (IVCDCI). Programele de cooperare teritorială europeană active în Mediterana (Next-MED, EUROMED, ADRION, MARITTIMO) reprezintă, de asemenea, o importantă oportunitate de a facilita proiectele care pot să contribuie la obiectivele unei strategii macroregionale;

44. subliniază că multe programe puse în aplicare în mod direct de Comisia Europeană, cum ar fi Orizont Europa, LIFE sau Erasmus+, sunt deschise participării țărilor terțe și, prin urmare, constituie o sursă interesantă de finanțare suplimentară. În plus, programe cum ar fi parteneriatul în domeniul cercetării și inovării în zona mediteraneeană (PRIMA) sau instrumentele bilaterale instituite de Uniunea Europeană în țările învecinate sprijină în mod direct cooperarea în Mediterana;

45. subliniază că donatorii, cum ar fi Banca Mondială sau Banca Europeană de Investiții, precum și unele instituții, cum ar fi Fundația Anna Lindh, sunt, de asemenea, activi în Mediterana și pot facilita emergența unor proiecte comune;

46. atrage atenția, în cele din urmă, că multe țări, regiuni și orașe pun în aplicare programe de cooperare descentralizată care pot contribui și la punerea în aplicare a unor proiecte de cooperare mai ample în Mediterana;

47. subliniază, în plus, că punerea în aplicare a programelor de cooperare teritorială europeană 2021-2027 va fi însoțită de dezvoltarea unor mecanisme de guvernanță pentru a facilita coordonarea finanțării europene disponibile în zonă. Comitetul consideră că acest demers poate contribui în mod concret la emergența unei strategii macroregionale mediteraneene;

Concluzii

48. salută noul impuls oferit cooperării mediteraneene în cadrul Forumului mondial mediteraneean, organizat în cadrul Președinției franceze;

49. așteaptă cu interes următoarea președinție a Uniunii Europene deținută de o țară mediteraneeană, și anume Spania, în 2023, cu speranța că se va repune accentul pe guvernanța mediteraneeană și pe potențialul zonei pentru cadrul macroregional reînnoit de guvernanță și cooperare;

50. încurajează Comisia Europeană și statele membre ale UE să sprijine elaborarea unei strategii macroregionale pentru Mediterana și alte noi strategii macroregionale necesare;

51. invită, de asemenea, Parlamentul European și Comitetul Economic și Social European să sprijine stimularea unei strategii macroregionale pentru întreaga regiune mediteraneeană, pentru o regiune mediteraneeană mai bună, mai integrată și mai coezivă;

52. solicită Consiliului European să sesizeze Comisia Europeană în 2022 pentru a elabora o strategie macroregională mediteraneeană însoțită de un plan de acțiune, în vederea aprobării de către Consiliu și de către Parlamentul European în cadrul Președinției spaniole, în cea de-a doua jumătate a anului 2023.

Bruxelles, 11 octombrie 2022. Președintele Comitetului European al Regiunilor Vasco ALVES CORDEIRO

(1) P7_TA (2012) 0269.

(2) 13424/20. Concluzii Consiliului privind punerea în aplicare a strategiilor macroregionale ale UE, 2 decembrie 2020.

(3) Randone. et al. 2017, Reviving the Economy of the Mediterranean Sea: Actions for a Sustainable Future, WWF Mediterranean Initiative.

(4) MedECC (2020) Schimbări climatice și de mediu în bazinul mediteraneean – Situația actuală și riscuri pentru viitor. Primul raport de evaluare privind Marea Mediterană [Cramer, W., Guiot, J., Marini, K. (eds.)] Uniunea pentru Mediterana, Plan Bleu, UNEP/MAP.

(5) Sesiunea plenară a Adunării autorităților locale și regionale din zona euromediteraneeană (ARLEM), 23 ianuarie 2020.

(6) JOIN(2021) 2 final. Cf. și Avizul Comitetului European al Regiunilor – Un parteneriat reînnoit cu țările din vecinătatea sudică – O nouă agendă pentru Mediterana (JO C 440, 29.10.2021, p. 19).

(7) Misiunea UE: Regenerarea oceanelor și a apelor noastre până în 2030.