De la adoptarea directivei în 2008, digitalizarea a schimbat profund procesul decizional și obiceiurile consumatorilor în general, care doresc în prezent un proces mai simplu și mai rapid de obținere a creditelor și adesea fac acest lucru online. Acest lucru afectează, de asemenea, sectorul acordării de credite, care devine treptat digitalizat. Noii actori de pe piață, cum ar fi platformele de creditare de la persoană la persoană, oferă contracte de credit sub diferite forme. Au apărut noi produse, cum ar fi creditele cu costuri ridicate pe termen scurt. Digitalizarea a adus, de asemenea, noi modalități de furnizare a informațiilor în format digital și de evaluare a bonității consumatorilor prin utilizarea unor sisteme decizionale automate și a unor date neconvenționale.

3.REZULTATE ALE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

Furnizorii de credite ar suporta cea mai mare parte a costurilor asociate cu punerea în aplicare a noii directive. Unele măsuri (de exemplu, aplicarea de plafoane pentru rata dobânzii, pentru dobânda anuală efectivă sau pentru costul total al creditului) ar fi mai costisitoare pentru furnizorii care oferă în prezent produse care nu intră sub incidența directivei. Costul măsurilor cuantificate pentru bănci este estimat la o valoare cuprinsă între 1,4 și 1,5 miliarde EUR. Se preconizează un transfer al costurilor către consumatori (chiar dacă nu a fost posibil să se stabilească în ce măsură se va realiza acest transfer).

Opțiunea preferată a fost evaluată ca fiind foarte eficace în ceea ce privește atingerea obiectivelor inițiativei, asigurând un nivel ridicat de coerență cu legislația UE și de eficiență în ceea ce privește impacturile economice și sociale evaluate. Se preconizează că aceasta va avea un impact pozitiv asupra protecției consumatorilor, va reduce prejudiciile, va consolida încrederea și va îmbunătăți incluziunea socială. Este probabil ca aceasta să consolideze condițiile de concurență echitabile în interiorul statelor membre și între acestea, prin reducerea fragmentării cadrului juridic actual. Măsurile cuantificate din cadrul opțiunii preferate ar implica o reducere a prejudiciului adus consumatorilor cu aproximativ 2 miliarde EUR în perioada 2021-2030. În plus față de aceste măsuri cuantificate, această opțiune ar implica beneficii ale altor măsuri, cum ar fi plafoanele pentru dobânda anuală efectivă/ratele dobânzii, care sunt considerate a fi foarte benefice pentru consumatori și pentru societate, dar care nu au putut fi cuantificate, și care fac ca opțiunea preferată să fie cu atât mai viabilă. Impactul asupra societății este considerat, de asemenea, unul pozitiv datorită măsurilor de prevenire și de abordare a supraîndatorării, îmbunătățind astfel incluziunea socială. Printre aceste măsuri se numără consolidarea evaluărilor bonității, măsurile de restructurare datorată dificultăților financiare și serviciile de consiliere în materie de îndatorare. Pentru fiecare 1 EUR cheltuit pentru consiliere în materie de îndatorare, se preconizează că aceasta va oferi beneficii echivalente cuprinse între 1,4 și 5,3 EUR, în principal prin evitarea costurilor pentru societate pe care le implică supraîndatorarea.

Comisia s-a bazat, de asemenea, pe o serie de studii și rapoarte privind aspecte legate de practicile responsabile de acordare și luare de credite. Printre acestea se numără studiul CCI de sprijinire a evaluării impactului directivei (2021); studiul CCI de sprijinire a evaluării Directivei privind creditul de consum (2020); studiul comportamental realizat de LE Europe et al. privind digitalizarea marketingului și a vânzării la distanță a serviciilor financiare cu amănuntul (2019); studiul realizat de CIVIC privind măsurarea prejudiciilor aduse consumatorilor din Uniunea Europeană (2017); și studiul realizat de CIVIC privind supraîndatorarea gospodăriilor europene (2013).

În ultimii ani, Comisia a desfășurat o serie de activități de consultare cu privire la normele aplicabile creditelor de consum la nivelul UE. Părțile interesate au fost consultate pentru evaluarea REFIT, ale cărei rezultate au fost publicate în 2020, precum și pentru evaluarea impactului efectuată pentru revizuirea REFIT a directivei. În cadrul evaluării REFIT și al revizuirii REFIT, au avut loc două consultări publice în plus față de alte forme de consultare (sondaje în rândul consumatorilor, interviuri și sondaje în rândul părților interesate, chestionare specifice trimise autorităților naționale, reuniuni bilaterale, ateliere, reuniuni ale grupurilor de experți dedicate statelor membre, consultarea grupului de utilizatori de servicii financiare, precum și discuții ad-hoc în cadrul summiturilor anuale dedicate consumatorilor).

•Evaluări ex post/verificarea adecvării legislației existente

Prezenta propunere nu are implicații asupra bugetului UE sau al agențiilor UE, neluând în considerare costurile administrative obișnuite legate de asigurarea respectării legislației UE, având în vedere că nu sunt create noi comitete și nu sunt asumate niciun fel de angajamente financiare.

Adaptarea cerințelor de informare pentru utilizarea digitală, în special prin intermediul unui formular nou intitulat „Prezentare generală standard la nivel european a creditului de consum”, are un cost inițial. Cu toate acestea, pe termen lung, acest lucru ar reduce sarcina asupra întreprinderilor, care ar putea furniza formularul „Informații standard la nivel european privind creditul de consum” prin e-mail, fără a fi nevoie să îl adapteze la ecranele digitale. Întrucât aproximativ o treime dintre consumatori au încheiat un contract de credit online, această reducere a sarcinii ar putea, în cele din urmă, să aibă un impact pozitiv asupra a peste 25 de milioane de împrumuturi bancare personale pe an.

Propunerea simplifică anumite cerințe de informare și urmărește adaptarea acestor cerințe la utilizarea digitală. Mai exact, propunerea va reduce costurile cu publicitatea pentru furnizorii/intermediarii de credit prin intermediul anumitor mijloace de comunicare, de exemplu radio, asigurând, în același timp, faptul că consumatorii primesc informații mai clare, mai ușor de prelucrat și de înțeles. Potențialul de simplificare a cerințelor privind materialele publicitare referitoare la creditele de consum transmise la radio poate fi estimat la 1,4 milioane EUR pe an, ridicându-se la valoarea de 14 milioane EUR în perioada 2021-2030.

Articolul 18 (obligația de a evalua bonitatea consumatorului) impune creditorului sau furnizorului de servicii de creditare prin finanțare participativă obligația de a evalua capacitatea consumatorului de a rambursa creditul, ținând seama de interesul consumatorului și pe baza unor informații necesare și proporționale privind veniturile și cheltuielile și alte circumstanțe financiare și economice ale acestuia, fără a depăși ceea ce este strict necesar pentru efectuarea unei astfel de evaluări. Acest articol prevede, de asemenea, obligația ca respectivul credit să fie pus la dispoziția consumatorilor în cazul în care rezultatul evaluării bonității indică faptul că este probabil ca obligațiile care decurg din contractul de credit sau din contractul pentru prestarea de servicii de creditare prin finanțare participativă să fie îndeplinite în modul prevăzut în respectivul contract, cu excepția unor circumstanțe specifice și justificate. În plus, atunci când evaluările bonității se bazează pe prelucrarea automată a datelor, inclusiv pe crearea de profiluri, consumatorii au dreptul de a solicita și de a obține intervenția umană din partea creditorului, o explicație pertinentă a evaluării bonității și de a-și exprima punctul de vedere și de a contesta această evaluare a bonității.

Articolul 44 (sancțiuni) impune statelor membre obligația de a se asigura că se aplică măsuri sau sancțiuni administrative adecvate în cazul nerespectării directivei. În plus, pentru „încălcările pe scară largă” și „încălcările pe scară largă cu o dimensiune specifică Uniunii”, astfel cum sunt definite în Regulamentul CPC revizuit, statele membre vor trebui să introducă în legislația lor națională amenzi cu o valoare maximă de cel puțin 4 % din cifra de afaceri a creditorului, a intermediarului de credit sau a furnizorului de servicii de creditare prin finanțare participativă care a săvârșit încălcarea în statele membre în cauză.

Articolul 39 (cesiunea drepturilor), care corespunde articolului 17 din Directiva 2008/48/CE, prevede menținerea anumitor drepturi în cazul cesiunii către un terț a drepturilor creditorului în temeiul unui contract de credit sau în cazul cesiunii către un terț a contractului de credit însuși. Prin cesionar se înțelege o persoană căreia i-au fost cesionate drepturile creditorului; cu alte cuvinte, un asigurător de credite, o societate de recuperare a creanțelor, o societate de reeșalonare sau o societate de securitizare etc.

Articolul 29 (rambursarea anticipată) prevede dreptul consumatorilor de a se elibera de obligațiile de plată înainte de scadență. În cazul rambursării anticipate, integrale sau parțiale, consumatorul are dreptul la o reducere a costului total al creditului, în timp ce creditorul are dreptul la o compensație echitabilă și justificată în mod obiectiv pentru eventualele costuri legate direct de rambursarea anticipată a creditului.

(12)Este important să se asigure un nivel ridicat de protecție a consumatorilor. Astfel, libera circulație a ofertelor de credit ar trebui să poată avea loc în condiții optime, atât pentru cei care oferă credite, cât și pentru cei care le solicită, ținând seama în mod corespunzător de situațiile specifice din statele membre.

(13)O armonizare completă este necesară pentru a se asigura un nivel ridicat și echivalent de protecție a intereselor tuturor consumatorilor din Uniune și pentru a se crea piață internă care funcționează optim. Prin urmare, nu ar trebui să li se permită statelor membre să mențină sau să introducă dispoziții de drept intern diferite de cele prevăzute în prezenta directivă, cu excepția cazului în care se prevede altfel în prezenta directivă. Cu toate acestea, o astfel de limitare nu ar trebui să se aplice decât în cazul dispozițiilor armonizate din prezenta directivă. Dacă astfel de dispoziții armonizate nu există, statele membre ar trebui să dispună în continuare de libertatea de a menține sau de a introduce dispoziții de drept intern. În consecință, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a menține sau de a introduce dispoziții de drept intern cu privire la răspunderea solidară a vânzătorului sau a furnizorului de servicii și a creditorului. Statele membre ar trebui, de asemenea, să aibă posibilitatea de a menține sau de a introduce dispoziții de drept intern privind anularea unui contract de vânzare de bunuri sau pentru prestarea de servicii în cazul în care consumatorul își exercită dreptul de retragere din contractul de credit sau din contractul pentru prestarea de servicii de creditare prin finanțare participativă. În acest sens, în cazul contractelor de credit pe durată nedeterminată, ar trebui să li se acorde statelor membre dreptul de a stabili un termen minim care trebuie să curgă între momentul în care creditorul solicită rambursarea și ziua în care trebuie rambursat creditul.

(14)Definițiile cuprinse în prezenta directivă stabilesc domeniul de aplicare al armonizării. În consecință, obligația impusă statelor membre de a pune în aplicare prezenta directivă ar trebui să fie limitată la domeniul de aplicare al acesteia, conform definițiilor menționate. Cu toate acestea, prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere punerii în aplicare de către statele membre, în conformitate cu dreptul Uniunii, a dispozițiilor prezentei directive în domenii care nu intră în sfera de aplicare a acesteia. Un stat membru ar putea astfel să mențină sau să introducă acte legislative naționale corespunzătoare prezentei directive sau anumitor dispoziții ale prezentei directive, cu privire la contractele de credit care nu intră în domeniul de aplicare al acesteia, de exemplu, cu privire la contractele de credit la încheierea cărora consumatorului i se cere să pună un bun la dispoziția creditorului, cu titlu de garanție, și în cazul cărora răspunderea juridică a consumatorului este strict limitată la respectivul bun gajat. În plus, statele membre ar putea aplica prezenta directivă și în cazul creditelor legate care nu se încadrează în definiția unui contract de credit legat cuprinsă în prezenta directivă. Astfel, dispozițiile prezentei directive cu privire la contractele de credit legate ar putea fi aplicate contractelor de credit care servesc doar parțial la finanțarea unui contract pentru furnizarea de bunuri sau prestarea unui serviciu.

(15)Mai multe state membre au aplicat Directiva 2008/48/CE în sectoare care nu se încadrează în domeniului său de aplicare pentru a spori nivelul de protecție a consumatorilor. De fapt, o serie de contracte de credit care nu se încadrează în domeniul de aplicare al directivei respective pot fi în detrimentul consumatorilor, inclusiv împrumuturile pe termen scurt cu costuri ridicate, a căror valoare este, de regulă, mai mică decât pragul minim de 200 EUR prevăzut în Directiva 2008/48/CE. În acest context și cu scopul de a asigura un nivel ridicat de protecție a consumatorilor și de a facilita piața creditelor de consum transfrontaliere, domeniul de aplicare al prezentei directive ar trebui să includă anumite contracte care au fost excluse din domeniul de aplicare al Directivei 2008/48/CE, cum ar fi contractele de credit de consum cu o valoare mai mică de 200 EUR. Pentru a asigura o mai mare transparență și o mai bună protecție a consumatorilor, și alte produse potențial defavorabile din cauza costurilor ridicate pe care le implică sau a taxelor penalizatoare ridicate aplicate în cazul neefectuării plăților ar trebui să fie reglementate de prezenta directivă, ducând astfel la o creștere a încrederii consumatorilor. În acest sens, contractele de leasing și contractele de credit sub forma unei facilități de tip „descoperit de cont” în baza cărora creditul trebuie rambursat în termen de o lună, precum și contractele de credit în baza cărora creditul este acordat fără dobândă și fără niciun alt cost, inclusiv contractele de credit de tip „Buy Now Pay Later” („cumpără acum, plătește mai târziu”), și anume noile instrumente financiare digitale care permit consumatorilor să facă achiziții și să le plătească ulterior, și contractele de credit în baza cărora creditul trebuie să fie rambursat în termen de trei luni și pentru care sunt de plătit numai costuri nesemnificative nu ar trebui excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive. În plus, toate contractele de credit cu o valoare de până la 100 000 EUR ar trebui incluse în domeniul de aplicare al prezentei directive. Pragul superior pentru contractele de credit prevăzut în prezenta directivă ar trebui majorat pentru lua în considerare indexarea și efectele inflației începând din 2008 și din anii următori.

(16)Finanțarea participativă a devenit o formă de finanțare disponibilă din ce în ce mai mult pentru consumatori, de obicei pentru cheltuieli sau investiții mici. Regulamentul (UE) 2020/1503 al Parlamentului European și al Consiliului exclude din domeniul său de aplicare serviciile de finanțare participativă, inclusiv pe cele care facilitează acordarea de credite, ce sunt furnizate consumatorilor, astfel cum sunt definite în Directiva 2008/48/CE. În acest context, prezenta directivă urmărește să completeze Regulamentul (UE) 2020/1503 prin eliminarea acestei excluderi, înlăturând incertitudinile cu privire la regimul juridic aplicabil serviciilor de finanțare participativă atunci când un consumator încearcă să obțină un credit prin intermediul unui furnizor de servicii de creditare prin finanțare participativă.

(17)Un furnizor de servicii de creditare prin finanțare participativă administrează o platformă digitală deschisă publicului, pentru a pune în legătură sau pentru a facilita punerea în legătură a potențialilor creditori cu consumatorii care caută finanțare. O astfel de finanțare ar putea lua forma unui credit de consum. În cazul în care furnizorii de servicii de creditare prin finanțare participativă oferă în mod direct credite consumatorilor, acestora li s-ar aplica dispozițiile prezentei directive referitoare la creditori. În cazul în care furnizorii de servicii de creditare prin finanțare participativă facilitează acordarea de credite între creditorii care acționează în cadrul activității lor comerciale, economice sau profesionale și consumatori, ar trebui să li se aplice obligațiile care le revin creditorilor în temeiul prezentei directive. Într-o astfel de situație, furnizorii de servicii de creditare prin finanțare participativă acționează ca intermediari de credit și, prin urmare, acestora ar trebui să li se aplice obligațiile care le revin intermediarilor de credit în temeiul prezentei directivă.

(18)În plus, unele dispoziții din prezenta directivă ar trebui să se aplice furnizorilor de servicii de creditare prin finanțare participativă care acționează în această calitate și nu în calitate de creditori sau intermediari de credit atunci când facilitează acordarea de credite între persoanele care acordă credite de consum în afara activităților lor comerciale, economice sau profesionale, pe de o parte, și consumatori, pe de altă parte. În acest context, furnizorul de servicii de creditare prin finanțare participativă ar trebui să respecte anumite norme și obligații prevăzute în prezenta directivă, inclusiv obligația de a efectua o evaluare a bonității și normele privind informațiile precontractuale. Persoanele care acordă credite consumatorilor în afara activităților lor comerciale, economice sau profesionale prin intermediul unei platforme de creditare prin finanțare participativă nu ar trebui să fie supuse obligațiilor prevăzute pentru creditori în prezenta directivă.

(19)În cazul contractelor de credit specifice, cărora li se aplică numai unele dispoziții din prezenta directivă, statele membre ar trebui să dispună în continuare de libertatea de a reglementa, în legislația lor națională, aceste tipuri de contracte de credit în ceea ce privește alte aspecte nearmonizate de prezenta directivă.

(20)Contractele pentru prestarea de servicii în mod continuu sau pentru furnizarea de bunuri de același fel, atunci când consumatorul plătește pentru acestea în rate, pe durata furnizării lor, pot să difere considerabil, din punctul de vedere al intereselor părților contractante implicate, precum și al modalităților și al efectuării tranzacțiilor, de contractele de credit care intră sub incidența prezentei directive. Prin urmare, astfel de contracte nu ar trebui considerate contracte de credit în sensul prezentei directive. Un astfel de tip de contract este, de exemplu, un contract de asigurare în care prima de asigurare este plătită în rate lunare.

(21)Contractele de credit care acoperă acordarea de credite garantate cu bunuri imobile și contractele de credit al căror scop este de a finanța achiziționarea sau păstrarea drepturilor de proprietate asupra unui teren sau asupra unei clădiri existente sau proiectate ar trebui să fie excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive deoarece aceste contracte sunt reglementate de Directiva 2014/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului. Cu toate acestea, creditele negarantate al căror scop este renovarea unor bunuri imobile rezidențiale, inclusiv cele care implică o valoare totală a creditului mai mare de 100 000 EUR, nu ar trebui excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive.

(22)Prezenta directivă ar trebui să se aplice indiferent dacă creditorul este o persoană juridică sau fizică. Cu toate acestea, prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere dreptului statelor membre de a limita acordarea de credite pentru consumatori la persoane juridice sau la anumite persoane juridice.

(23)Anumite dispoziții ale prezentei directive ar trebui să se aplice persoanelor fizice și juridice (intermediari de credit) care, în cursul desfășurării activității lor comerciale sau profesionale, în schimbul unui onorariu, prezintă sau oferă consumatorilor contracte de credit, le oferă asistență prin desfășurarea de activități pregătitoare privind contractele de credit sau încheie contracte de credit cu consumatorii în numele creditorului.

(24)Informațiile destinate consumatorilor, cum ar fi informațiile precontractuale sau informațiile generale, ar trebui să fie furnizate gratuit.

(25)Prezenta directivă respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în special de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”). În special, prezenta directivă respectă pe deplin dreptul la protecția datelor cu caracter personal, dreptul la proprietate, dreptul la nediscriminare, dreptul la protecția vieții de familie și a vieții profesionale, precum și dreptul la protecția consumatorilor în temeiul Cartei.

(26)Consumatorii care sunt rezidenți legali în Uniune nu ar trebui să fie discriminați din motive de naționalitate sau loc de reședință sau din oricare alt motiv, astfel cum se prevede la articolul 21 din Cartă, atunci când solicită, încheie sau dețin un contract de credit sau un contract pentru prestarea de servicii de creditare prin finanțare participativă pe teritoriul Uniunii.

(27)Consumatorii ar trebui protejați împotriva practicilor neloiale sau înșelătoare, în special în ceea ce privește informațiile furnizate de creditor, de intermediarul de credit sau de furnizorii de servicii de creditare prin finanțare participativă, în conformitate cu Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului. Directiva menționată continuă să se aplice contractelor de credit și serviciilor de creditare prin finanțare participativă și funcționează ca o „plasă de siguranță” care asigură menținerea unui nivel comun ridicat de protecție a consumatorilor împotriva practicilor comerciale neloiale în toate sectoarele, inclusiv prin completarea altor acte legislative din dreptul Uniunii.

(28)Materialele publicitare tind să se axeze cu precădere pe unul sau mai multe produse, însă consumatorii ar trebui să poată lua deciziile cunoscând întreaga gamă de produse de credit oferite. În acest sens, informațiile generale joacă un rol important în educarea consumatorului cu privire la gama variată de produse și de servicii disponibile și la principalele caracteristici ale acestora. Prin urmare, consumatorii trebuie să aibă în orice moment acces la informațiile generale referitoare la produsele de credit disponibile. Acest lucru nu ar trebui să aducă atingere obligației de a furniza consumatorilor informații precontractuale personalizate.

(29)Ar trebui prevăzute dispoziții specifice privind publicitatea contractelor de credit sau a serviciilor de creditare prin finanțare participativă, precum și anumite informații standard care să fie oferite consumatorilor pentru a le permite acestora, în special, să compare diferitele oferte. Aceste informații ar trebui oferite într-o manieră clară, concisă și vizibilă prin intermediul unui exemplu reprezentativ. Informațiile standard ar trebui să fie prezentate în prealabil și într-un mod vizibil și clar și într-un format atractiv. Acestea ar trebui să fie perfect lizibile și adaptate pentru a ține seama de constrângerile de natură tehnică ale anumitor suporturi, cum ar fi ecranele telefoanelor mobile. Condițiile promoționale temporare, cum ar fi o rată a dobânzii mai mică utilizată drept „momeală” pentru primele luni ale contractului de credit, ar trebui să fie clar identificate ca atare. Consumatorii ar trebui să aibă posibilitatea de a vizualiza rapid toate informațiile esențiale, chiar și pe ecranul unui telefon mobil. Consumatorului ar trebui să i se comunice, de asemenea, numărul de telefon și adresa de e-mail ale creditorului și, dacă este cazul, ale intermediarului de credit și ale furnizorului de servicii de creditare prin finanțare participativă, pentru a-i permite acestuia să contacteze creditorul, intermediarul de credite sau furnizorul de servicii de creditare prin finanțare participativă în mod rapid și eficient. Când nu este posibil să se indice cuantumul total al creditului sub forma sumelor totale puse la dispoziție, în special în cazul în care prin contractul de credit se acordă consumatorului libertate în privința efectuării tragerilor cu o limitare privind suma, ar trebui să se prevadă un prag. Acesta ar trebui să indice limita superioară a creditului care poate fi pus la dispoziția consumatorului. În cazuri specifice și justificate, pentru a îmbunătăți înțelegerea de către consumatori a informațiilor incluse în materialele publicitare privind contractele de credit sau serviciile de creditare prin finanțare participativă, atunci când suportul utilizat nu permite afișarea vizuală a acestora, cum ar fi cele incluse în materialele publicitare difuzate la radio, cantitatea de informații furnizate ar putea fi redusă. În plus, statele membre ar trebui să dispună în continuare de libertatea de a prevedea în legislația lor națională cerințele de informare privind materialele publicitare referitoare la contractele de credit sau la serviciile de creditare prin finanțare participativă care nu conțin informații cu privire la costul creditului.

(30)Pentru a putea lua decizii în deplină cunoștință de cauză, consumatorii ar trebui să primească, cu cel puțin o zi înainte de încheierea contractului de credit sau a contractului pentru prestarea de servicii de creditare prin finanțare participativă, informații adecvate, pentru o analiză atentă în timpul liber și în orice moment la alegerea acestora, inclusiv informații privind condițiile și costul creditului și obligațiile care le revin, precum și explicații adecvate cu privire la acestea. Aceste norme nu ar trebui să aducă atingere Directivei 93/13/CEE a Consiliului.

(31)Informațiile precontractuale ar trebui furnizate prin intermediul formularului „Informații standard la nivel european privind creditul de consum”. Pentru a-i ajuta pe consumatori să înțeleagă și să compare ofertele, ar trebui să se pună la dispoziție, în plus față de formularul „Informații standard la nivel european privind creditul de consum”, formularul „Prezentare generală standard la nivel european privind creditul de consum” care să rezume elementul principal al creditului și prin intermediul căruia consumatorii ar trebui să aibă posibilitatea de a vizualiza rapid toate informațiile esențiale, chiar și pe ecranul unui telefon mobil. Informațiile ar trebui să fie clare, perfect lizibile și adaptate la constrângerile de natură tehnică ale anumitor suporturi, cum ar fi ecranele telefoanelor mobile. Acestea ar trebui să fie afișate într-un mod adecvat și corespunzător pe diferite canale, pentru a se asigura că fiecare consumator poate avea acces la informațiile respective în condiții de egalitate și în conformitate cu Directiva (UE) 2019/882 a Parlamentului European și a Consiliului.