[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 24.10.2007

COM(2007) 452 final

AL ŞASELEA RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CĂTRE CONSILIU, CĂTRE COMITETUL ECONOMIC ŞI SOCIAL EUROPEAN ŞI CĂTRE COMITETUL REGIUNILOR

privind aplicarea Directivei 89/552/CEE „Televiziune fără frontiere”

AL ŞASELEA RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CĂTRE CONSILIU, CĂTRE COMITETUL ECONOMIC ŞI SOCIAL EUROPEAN ŞI CĂTRE COMITETUL REGIUNILOR

privind aplicarea Directivei 89/552/CEE „Televiziune fără frontiere”

CUPRINS

1. Introducere 3

1.1. Contextul prezentului raport 3

1.2. Evoluţia pieţei de televiziune în Europa 3

2. Aplicarea directivei 4

2.1. Jurisdicţia (articolul 2) 4

2.2. Evenimente de importanţă majoră pentru societate (articolul 3a) 5

2.3. Promovarea distribuţiei şi producţiei de programe de televiziune (articolele 4 şi 5) 6

2.4. Aplicarea regulilor în materie de publicitate (articolele 10-20) 7

2.5. Protecţia minorilor şi ordinea publică (articolele 2a, 22 şi 22a) 7

2.6. Coordonarea între autorităţile naţionale şi Comisie 8

3. Propunere de directivă privind serviciile media audiovizuale 9

4. Aspecte internaţionale 9

4.1. Extindere - perspective 9

4.2. Cadrul internaţional privind diversitatea culturală 10

4.3. Cooperarea cu Consiliul Europei 10

5. CONCLUZII 11

1. INTRODUCERE

1.1. Contextul prezentului raport

Prin prezenta comunicare şi în conformitate cu articolul 26 din directiva 89/552/CEE[1], modificată prin directiva 97/36/CE[2] (directiva „Televiziune fără frontiere” denumită în continuare „directiva”), Comisia transmite cel de-al şaselea raport privind aplicarea directivei către Parlamentul European, către Consiliu şi către Comitetul Economic şi Social European. Raportul priveşte aplicarea directivei în cursul perioadei 2005-2006.

Obiectivul principal al prezentului raport este acela de a descrie şi de a analiza faptele semnificative referitoare la aplicarea directivei în cursul perioadei de referinţă[3]. Având în vedere că adoptarea de către Comisie a unei propuneri de modernizare a directivei, prezentul raport se va referi, de asemenea, la evoluţiile recente privind această propunere legislativă, care este în curs de examinare de către Consiliu şi Parlament în cadrul procedurii de codecizie[4].

1.2. Evoluţia pieţei de televiziune în Europa

În ultimii ani, piaţa de televiziune s-a confruntat cu importante provocări, atât de ordin economic cât şi tehnologic. În contextul stabilităţii veniturilor privind fluxurile financiare tradiţionale precum redevenţele şi publicitatea, o diversificare a surselor de venit, asociată cu multiplicarea serviciilor, a permis sectorului radiodifuziunii să îşi îmbunătăţească performanţele economice globale din punct de vedere al cifrei de afaceri (totalul veniturilor nete ale societăţilor de radio şi de televiziune ajungând în 2004 la aproximativ 72,8 miliarde euro, ceea ce reprezintă o creştere de 7,9% în raport cu 2003[5]). Cu toate acestea, această tendinţă nu a împiedicat operatorii să se concentreze asupra sectoarelor specifice precum cel al televiziunii cu plată atunci când condiţiile comerciale nu au permis în numeroase cazuri prezenţa simultană a mai multor operatori pe pieţele naţională individuale.

Dezvoltarea televiziunii digitale şi, mai recent, a televiziunii prin internet (IPTV) precum şi a altor forme de conţinut online, a constituit un alt factor de schimbare în industria audiovizuală, care este în prezent capabilă să îşi extindă gama de servicii într-o măsură care până acum nu era posibilă. Aceste progrese tehnice vor continua cu siguranţă să influenţeze sectorul audiovizual în anii următori în care concurenţa în cadrul acestui sector va fi din ce în ce mai mare odată cu apariţia de noi actori intraţi pe piaţă. Cu toate acestea, în prezent este încă imposibil de prezis care model economic va beneficia cel mai mult de schimbarea condiţiilor tehnologice. În orice caz, Comisia a fixat anul 2012 ca dată indicativă pentru renunţarea la televiziunea analogică[6].

La jumătatea anului 2006, numărul serviciilor disponibile în cadrul comunităţii extinse a depăşit toate previziunile. Alături de cele 122 canale naţionale analogice, alte 1 335 canale digitale sunt disponibile pe diverse platforme (cablu, satelit, terestru, IPTV)[7]. O parte dintre aceste canale vizează piaţa unui alt stat membru sau s-au stabilit în afara Uniunii. La jumătatea anului 2006 existau 370 astfel de servicii[8]. În plus faţă de canalele disponibile la nivel naţional sau transnaţional, numărul canalelor regionale este estimat la aproximativ 3 000[9].

Confruntaţi cu o astfel de creştere şi diversificare a ofertei, telespectatorii nu şi-au modificat în mod substanţial comportamentul. S-a produs cu siguranţă o fragmentare a audienţei având în vedere că telespectatorii au trecut într-o anumită măsură la noile canale digitale. Cu toate acestea, scăderea de mult previzionată a timpului petrecut în faţa televizorului în favoarea internetului nu s-a produs. În unele ţări (Belgia, Franţa, Irlanda, Polonia), nivelul de audienţă a crescut chiar în 2005 în raport cu 2004. Ungaria rămâne ţara cu cel mai mare nivel de audienţă (265 de minute pe zi), în timp ce în Danemarca telespectatorii petrec cel mai puţin timp în faţa televizorului (153 de minute pe zi)

2. APLICAREA DIRECTIVEI

2.1. Jurisdicţia (articolul 2)

Principiul ţării de origine este elementul esenţial al acestei directive. Conform acestui principiu, serviciile care respectă legislaţia ţării în care sunt stabiliţi furnizorii lor pot circula liber pe piaţa internă comunitară. Cu toate acestea, articolul 2a alineatul (2) din directivă permite statelor membre derogarea de la articolul 2a alineatul (1) dacă o emisiune de televiziune provenită dintr-un alt stat membru conţine o încălcare manifestă, serioasă şi gravă a articolului 22 alineatul (1) sau (2) sau articolul 22a.

În aplicarea acestei dispoziţii, guvernul Regatului Unit a notificat Comisiei intenţia sa de a interzice serviciul de televiziune cunoscut sub denumirea de „Extasi TV” la 20 decembrie 2004. Justificarea prezentată a fost că respectivul serviciu de televiziune a încălcat în mod manifest, serios şi grav articolul 22 din directivă. Serviciul era difuzat prin satelit cu ajutorul staţiilor de legătură situate în Spania dar programul în sine era realizat şi montat de către compania Digital World Television (DWT) stabilită în Italia. Exista deci o incertitudine cu privire la statul membru (Franţa sau Italia) care avea jurisdicţie asupra respectivului emiţător.

Regatul Unit a îndeplinit toate cerinţele privind consultarea însă încălcarea s-a menţinut. Prin scrisoarea sa din 9 februarie 2005, Regatul Unit a notificat Comisiei că, în temeiul secţiunii 177 din legea britanică a audiovizualului ( Broadcasting Act) din 1990 a adoptat un ordin privind scoaterea în afara legii a anumitor acte necesare pentru receptarea efectivă a serviciului în cauză în Regatul Unit. La 11 iulie 2005, Comisia a decis că măsurile luate de Regatul Unit erau compatibile cu dreptul comunitar, în conformitate cu articolul 2a alineatul (2) din directivă[10].

Aceleaşi probleme au apărut şi pentru determinarea jurisdicţiei aplicabile serviciilor RTL-Tvi, Club RTL şi „Plug TV” (Belgia sau Luxemburg). Delegaţia belgiană a prezentat această problemă în cadrul reuniunii Comitetului de contact din 15 noiembrie 2006. A urmat o discuţie cu alte delegaţii interesate. Delegaţiile au acceptat să coopereze mai strâns pentru găsirea unor soluţii concrete la acest tip de probleme[11].

2.2. Evenimente de importanţă majoră pentru societate (articolul 3a)

Articolul 3a alineatul (1) din directivă dispune că statele membre pot lua măsuri pentru a se asigura că evenimentele considerate de importanţă majoră pentru societate nu sunt transmise astfel încât să priveze o parte importantă a publicului de posibilitatea de a urmări astfel de evenimente la o televiziune cu acces liber. În conformitate cu articolul 3a alineatul (2) din directivă, Comisia trebuie să verifice că aceste măsuri sunt compatibile cu dreptul comunitar (în momentul în care i-au fost notificate) şi să publice măsurile respective în momentul în care acestea au fost luate efectiv de către statele membre.

La 15 decembrie 2005, în cauza Infront împotriva Comisiei[12], Tribunalul de Primă Instanţă a hotărât că scrisoarea Directorului General pentru Educaţie şi Cultură prin care autorităţile britanice erau informate că Comisia nu are nicio obiecţie cu privire la luarea măsurilor privind transmiterea evenimentelor de importanţă majoră în acea ţară constituie o decizie în temeiul articolului 249 din tratatul CE. Ca urmare a acestei hotărâri, tribunalul a anulat această decizie din motive procedurale având în vedere că decizia nu a fost adoptată în conformitate cu normele comunitare în materie de procedură colegială, delegare şi execuţie a deciziilor.

Ca urmare a acestei hotărâri, Comisia a adoptat, în conformitate cu normele comunitare în materie de procedură colegială, delegare şi execuţie a deciziilor, o nouă decizie cu privire la măsurile din Marea Britanie. Comisia a aliniat de asemenea toate verificările sale privind măsurile notificate de statele membre înainte de cauza Infront cu concluziile tribunalului şi a adoptat decizii ale Comisiei care se vor publica împreună cu măsurile luate la nivel naţional în Jurnalul Oficial în conformitate cu articolul 3a alineatul (2) din directivă[13].

Mai mult, în ceea ce priveşte măsurile statelor membre notificate Comisiei după cauza Infront, Comisia va acţiona în conformitate cu concluziile tribunalului. Astfel s-a procedat în cazul proiectelor de măsuri notificate Comisiei de Finlanda la 2 octombrie 2006. Aceste măsuri au făcut obiectul unei verificări din partea Comisiei în urma avizului favorabil al Comitetului de contact. Astfel cum s-a arătat anterior, o decizie oficială privind compatibilitatea acestor măsuri cu dreptul comunitar a fost adoptată şi se va publica împreună cu măsurile adoptate la nivel naţional[14].

2.3. Promovarea distribuţiei şi producţiei de programe de televiziune (articolele 4 şi 5)

La data de 22 august 2006, Comisia a adoptat cea de-a şaptea comunicare priind aplicarea articolelor 4 şi 5 din directivă. Acest raport acoperă zona UE-25 în perioada de referinţă 2003-2004[15].

Timpul mediu de emisie pentru operele europene de televiziune în zona UE-25 a fost de 65,18% în 2003 şi 63,32% în 2004, ceea ce reprezintă o scădere cu 3,63% în patru ani (2001-2004). Cu toate acestea, în şase ani (1999-2004), proporţia din timpul de emisie pentru operele europene de televiziune a înregistrat o creştere globală de 2,64%. Pentru a aprecia evoluţia aplicării articolului 4 din directivă, trebuie luaţi în considerare doi factori. În primul rând, cifrele pentru anul 2004 cuprind cele zece state membre care au aderat la Uniunea Europeană în 2004. În al doilea rând, metoda de calcul s-a schimbat de când au fost incluse şi canalele secundare cu un nivel de audienţă de sub 3% în calculul proporţiei medii a operelor europene. Rezultatele arată că, în pofida unei uşoare tendinţe de scădere pe termen scurt, proporţia operelor europene s-a stabilizat în cadrul Uniunii Europene la un nivel de peste 60% din timpul total de difuzare luat în calcul. Aceasta este o dezvoltare încurajatoare în special pentru statele membre care au participat pentru prima dată la acest exerciţiu de control. Trebuie, de asemenea, subliniat că nivelul de conformitate pentru Uniunea Europeană în ansamblu a crescut cu mai mult de 4 puncte în cursul perioadei de referinţă. Prin urmare, aplicarea generală a articolului 4 din directivă la nivel european a fost satisfăcătoare.

Proporţia din operele europene aparţinând producătorilor independenţi din zona UE-25 a fost de 31,39% în 2003 şi de 31,50% în 2004. Este remarcabil că nu a existat aproape nicio diferenţă între canalele din cadrul UE-25 şi cele ale statelor membre care au aderat la Uniunea Europeană în 2004, care au atins un nivel mediu de 31,55%, chiar mai mare decât cel al canalelor din zona UE-15 (31,47%). Per ansamblu şi raportat la perioadele de referinţă precedente, se constată o scădere de 6,25% în şase ani consecutivi (1999-2004). Cu toate acestea, nivelul de transmitere a operelor europene recente de către producători independenţi rămâne relativ ridicat (mai mult de o cincime din timpul total de transmisie luat în calcul). Proporţia din operele europene aparţinând producătorilor independenţi depăşeşte cu mult obiectivul de 10% stabilit prin articolul 5 din directivă.

2.4. Aplicarea regulilor în materie de publicitate (articolele 10-20)

În cursul perioadei de referinţă, Comisia a lansat proceduri privind încălcarea dreptului comunitar, în special cu privire la unele încălcări ale normelor în materie de publicitate. Acestea au fost identificate ca urmare a plângerilor cetăţenilor sau pe baza monitorizării de către un consultant independent. Acest consultant independent a furnizat rapoarte naţionale cuprinzând faptele şi probele relevante cu privire la aplicarea concretă a normelor cantitative privind publicitatea prin televiziune difuzată de către emiţători din anumite state membre într-o perioadă de timp dată. În 2006, a fost examinată situaţia din şase state membre iar rapoartele relevante au fost în mod corespunzător transmise Comisiei, care va lua măsurile de urmărire adecvate.

Ulterior avizului motivat transmis Regatului Belgiei în 2004 pe baza unui raport de monitorizare întocmit de către consultantul independent, Comisia a purtat discuţii aprofundate cu autorităţile belgiene. Ţinând cont de progresele făcute între timp de către autorităţile de reglementare în cadrul monitorizării activităţilor emiţătorilor aflate în responsabilitate lor, Comisia a decis închiderea cazului la 4 aprilie 2006[16]. O scrisoare de somare a fost transmisă Italiei datorită introducerii de spoturi publicitare scurte, denumite general „mini-spoturi”, în timpul retransmiterii meciurilor de fotbal, ceea ce contravine normelor directivei. Acest caz, deschis datorită neconformităţii cu normele directivei, a fost închis de către Comisie la 12 decembrie 2006, ca urmare a modificărilor aduse legislaţiei italiene privind publicitatea prin televiziune[17].

2.5. Protecţia minorilor şi ordinea publică (articolele 2a, 22 şi 22a)

În 2004, Comisia a informat ANPBA ( Asociación Nacional para la Protección y el Bienestar de los Animales ) că a respins cererea introdusă de către această asociaţie vizând interzicerea retransmisiei luptelor de tauri de către emiţătorii spanioli, având în vedere absenţa oricărei plângeri din partea statelor membre în care sunt receptate aceste emisiuni, şi arătând intenţia de derogare de la principiul libertăţii de recepţie cuprins în articolul 2a, alineatul (2) din directivă. Ca urmare a acestei scrisori, ANPBA a depus o plângere către Ombudsmanul european. După examinarea cazului, Ombudsmanul a stabilit că modul în care Comisia a tratat plângerea nu constituie un caz de administrare defectuoasă şi, în consecinţă, a închis cazul prin decizia din data de 12 ianuarie 2006[18]. Între timp, Comisia a închis la rândul său cazul[19].

La 20 decembrie 2006, Parlamentul European şi Consiliul au adoptat o recomandare privind protecţia minorilor şi a demnităţii umane şi privind dreptul la replică. Această recomandare este bazată pe precedenta recomandare a Consiliului din 1998, care va rămâne în vigoare. Recomandarea extinde câmpul de aplicare pentru a include educaţia în domeniul mass-media, cooperarea şi împărtăşirea experienţei şi a bunelor practici între organele de autoreglementare şi de coreglementare, lupta împotriva discriminării în cadrul tuturor mijloacelor de comunicare în masă şi dreptul la replică în cadrul mijloacelor de comunicare online. Comisia va furniza rapoarte periodice privind punerea în aplicare şi eficacitatea acestei recomandări şi o va revizui dacă este necesar.

2.6. Coordonarea între autorităţile naţionale şi Comisie

Reuniunile Comitetului de contact au avut loc la 6 aprilie 2005 (a 22-a reuniune), 14 octombrie 2005 (a 23-a reuniune) şi la 15 noiembrie 2006 (a 24-a reuniune). În cursul celei de-a 21-a reuniuni, la 21 octombrie 2004, Comitetul de contact a decis, pentru sporirea gradului de transparenţă, să facă publice procesele-verbale ale reuniunilor sale. Acestea sunt în prezent publicate pe site-ul web al Comisiei[20].

Comitetul a urmărit pregătirile pentru revizuirea directivei „Televiziune fără frontiere”, s-a confruntat în multe ocazii cu probleme de jurisdicţie şi a urmărit în general chestiunile legate de aplicarea directivei. În cadrul celei de-a 24-a întâlniri, delegaţiile luxemburgheze şi belgiene şi-au manifestat intenţia de a găsi o soluţie care să garanteze respectarea de către compania CLT a angajamentelor sale cu privire la producţiile audiovizuale, în conformitate cu reglementările comunităţii franceze din Belgia. În cadrul aceleiaşi reuniuni, Comitetul a emis un aviz favorabil privind măsurile finlandeze, în temeiul articolului 3a din directiva „Televiziune fără frontiere” (evenimente de importanţă majoră).

Ca urmare a reuniunii din martie 2005 cu privire la problema incitării la ură în cadrul unor difuzări provenite din ţări aflate în afara Uniunii Europene, precum Al Manar sau Sahar 1 , Doamna Reding, membru al Comisiei, a convocat Grupul la nivel înalt al autorităţilor naţionale de reglementare la o reuniune anuală în martie 2006. Au fost dezbătute mai multe chestiuni, în special urmărirea unor angajamente luate în martie 2005 de salvgardare a libertăţilor fundamentale înscrise în Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene şi în Convenţia europeană pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale.

3. PROPUNERE DE DIRECTIVă PRIVIND SERVICIILE MEDIA AUDIOVIZUALE

O propunere legislativă de directivă modernizată privind serviciile media audiovizuale a fost adoptată în decembrie 2005[21]. Adoptarea a avut loc în urma a două consultări publice, în 2003 şi în 2005 şi a unei conferinţe a părţilor interesate în septembrie 2005 la Liverpool[22].

Propunerea legislativă face în prezent obiectul procedurii de codecizie la Parlament şi Consiliu. După o primă discuţie în mai 2006 cu privire la propunerea Comisiei, Consiliul a convenit, la 13 noiembrie 2006, asupra unei abordări generale sub preşedinţia finlandeză.

La prima lectură, la 13 decembrie 2006, Parlamentul a aprobat în mare măsură propunerea Comisiei, cu un clar consens în ceea ce priveşte sfera de aplicare, coreglementarea şi autoreglementarea, operele europene şi abordarea pe două nivele. Amendamentele adoptate sunt în mare parte compatibile cu abordarea generală a Consiliului[23]. Comisia a adoptat propunerea modificată la 29 martie 2007. Un acord politic privind o poziţie comună a fost adoptat la 24 mai 2007 sub preşedinţia germană[24].

4. ASPECTE INTERNAţIONALE

4.1. Extindere - perspective

Ca urmare a aderării României şi Bulgariei la 1 ianuarie 2007, Uniunea Europeană s-a extins de la 25 la 27 de membri în cursul perioadei analizate. Relaţiile dintre Uniune şi ţările candidate (de la acea vreme) s-au dezvoltat în conformitate cu strategiile de preaderare. Comisia a monitorizat procesul, acordând o atenţie specială dezvoltării mijloacelor administrative şi judiciare necesare punerii în aplicare a directivei.

Croaţia, Turcia şi Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei sunt în prezent ţări candidate. Uniunea Europeană a lansat oficial negocierile de aderare cu Croaţia şi Turcia, la 3 octombrie 2005. Negocierile cu Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei nu au fost demarate încă.

În ceea ce priveşte ţările din Balcanii de Vest, Consiliul European a subliniat în mai multe rânduri perspectivele de aderare la Uniunea Europeană ale acestora. Comisia urmăreşte, în cooperare cu Consiliul Europei, o strategie de convergenţă a politicilor audiovizuale în aceste ţări cu normele europene în materie de media.

4.2. Cadrul internaţional privind diversitatea culturală

În cursul perioadei de referinţă, au fost luate măsuri importante vizând sprijinirea obiectivelor comune ale politicii europene în materie de audiovizual, cu afirmarea diversităţii culturale la nivel internaţional.

La 18 decembrie 2006, Comunitatea a ratificat Convenţia privind protecţia şi promovarea diversităţii de expresie culturală, adoptată de către Conferinţa Generală a UNESCO la 20 octombrie 2005, contribuind astfel în mod decisiv la intrarea rapidă în vigoare a Convenţiei (la 3 luni de la data depunerii celui de-al 30-lea instrument de ratificare, respectiv la 18 martie 2007) şi la lansarea procesului de punere în aplicare.

În plus, Uniunea Europeană a finalizat o serie de negocieri cu 17 membri ai Organizaţiei Mondiale a Comerţului (OMC), privind modificarea angajamentelor comerciale privind serviciile în conformitate cu Acordul general privind comerţul cu servicii (GATS) ca urmare a aderării la Uniunea Europeană a celor 13 noi state membre începând din 1995, pentru a alinia aceste angajamente cu cele ale CE-12 şi pentru a le consolida într-un singur program de angajamente comerciale la nivel comunitar (Programul de angajamente GATS consolidat al CE-25). Rezultatul acestor negocieri constituie un rezultat pozitiv pentru diversitatea culturală, având în vedere că sectorul audiovizual beneficiază în prezent de aceleaşi garanţii extinse în temeiul GATS în cadrul Uniunii Europene (cum ar fi absenţa angajamentelor privind accesul pe piaţă şi a tratamentului naţional), este în prezent expres stabilit, pentru cele 25 de state membre, că furnizarea conţinutului este exclusă din cadrul angajamentelor privind serviciile de telecomunicaţii şi sunt asigurate garanţii cu privire la excluderea serviciilor audiovizuale activate prin mijloace informatice şi a serviciilor conexe din cadrul angajamentelor privind serviciile informatice.

4.3. Cooperarea cu Consiliul Europei

Comisia asistă în calitate de observator delegat la reuniunile Comitetului de coordonare privind media şi noile servicii de comunicare (CCMC). CCMC conduce lucrările tuturor grupurilor de experţi şi a organismelor subordonate care se ocupă de aspecte legate de media şi comunicaţii. Cel mai relevant dintre aceste organisme este Comitetul permanent privind televiziunea transfrontalieră, care controlează punerea în aplicare a Convenţiei Consiliului Europei privind televiziunea transfrontalieră. Acest comitet, în prezenţa unui observator al Comisiei, a lansat recent lucrările pregătitoare pentru revizuirea convenţiei. S-a decis să se păstreze coerenţa pe care ambele instituţii au încurajat-o de-a lungul mai multor ani între cele două instrumente.

Comisia Europeană a lansat, de asemenea, o iniţiativă privind creşterea nivelului de informare cu privire la normele europene de reglementare în materie de audiovizual în Balcanii de Vest şi de susţinere a reformelor în colaborare cu Consiliul Europei. O serie de seminarii au fost organizate în Balcanii de Vest şi la Bruxelles pentru a permite schimbul de informaţii cu privire la normele europene de reglementare şi situaţia privind politica de media în fiecare dintre ţările din regiune. Principalele realizări ale acestei iniţiative au fost o consolidare a cooperării regionale şi o creştere a gradului de sensibilizare cu privire la normele europene privind libertăţile media şi aquis -ul UE în materie de audiovizual[25].

5. CONCLUZII

Directiva continuă să funcţioneze eficient ca mijloc de asigurare a libertăţii de prestare a serviciilor de televiziune în cadrul Uniunii Europene. Comisia, în calitatea sa de gardian al tratatelor, continuă să verifice punerea eficientă în aplicare a directivei şi, dacă este nevoie, ia măsurile necesare. Cea de-a şaptea comunicare privind aplicarea articolelor 4 şi 5 din directivă indică rezultate în general satisfăcătoare cu privire la respectarea cerinţelor în materie de opere europene de către posturile de televiziune. În acelaşi timp, dezvoltarea tehnologică şi comercială, care a deschis drumul unor noi servicii audiovizuale, cum ar fi de exemplu serviciile la cerere, confirmă necesitatea de modernizare a cadrului juridic comunitar. Aceasta se va realiza odată cu adoptarea finală a directivei de modificare cu privire la serviciile de media audiovizuale.

[1] JO L 298, 17.10.1989, p. 23.

[2] JO L 202, 30.7.1997, p. 60.

[3] Acesta urmează celui de-al cincilea raport privind aplicarea (COM(2006) 49 final).

[4] Pentru mai multe informaţii privind modernizarea directivei, a se vedea:http://ec.europa.eu/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm.

[5] Observatorul European al Sectorului Audiovizual, anuarul 2006.

[6] Comunicarea din 24 mai 2005, COM(2005) 204 final.

[7] Observatorul European al Sectorului Audiovizual, anuarul 2006.

[8] Observatorul European al Sectorului Audiovizual, anuarul 2006.

[9] Observatorul European al Sectorului Audiovizual, anuarul 2006.

[10] C(2005) 2335 final

[11] A se vedea punctul 2.6 de mai jos.

[12] Cauza T-33/01, Culegere 2005, p. II-05897.

[13] Deciziile din 25 iunie 2007, nepublicate încă.

[14] Guvernul finlandez a adoptat în final măsurile sale la 22 februarie 2007. Acestea au fost notificate Comisiei la 26 martie 2007.

[15] Comisia Europeană pregăteşte în prezent cea de-a opta comunicare privind aplicarea articolelor 4 şi 5 pentru perioada 2005-2006.

[16] Majoritatea încălcărilor directivei identificate în raportul de monitorizare aparţineau emiţătorilor stabiliţi în Flandra. De atunci, au fost observate progrese semnificative cu privire la supervizarea emiţătorilor şi în modul în care sunt puse în aplicare normele stabilite prin decretul flamand privind mass-media. În plus, la 10 februarie 2006, guvernul flamand a instituit Vlaamse Regulator voor de Media (autoritatea flamandă de reglementare a mass-media) care deţine mai multe atribuţii decât fostul Commissariaat van de Media .

[17] A se vedea, în special modificările aduse articolului 4 din delibera 538/01/CSP prin delibera 250/04/CSP.

[18] Plângerea 3133/2004 JMA împotriva Comisiei Europene, decizie publicată la adresa de internet: http://www.ombudsman.europa.eu/decision/en/043133.htm.

[19] Decizia a fost luată la data de 12 octombrie 2005.

[20] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/contact_comm/index_en.htm

[21] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm

[22] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/index_en.htm

[23] http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P6-TA-2006-0559+0+DOC+XML+V0//FR.

[24] Pentru mai multe informaţii a se vedea:http://ec.europa.eu/avpolicy/reg/tvwf/modernisation/proposal_2005/index_en.htm.

[25] http://ec.europa.eu/avpolicy/ext/enlargement/index_en.htm