[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 10.3.2008

COM(2008) 138 final

Propunere de

DECIZIE A CONSILIULUI

de modificare a Deciziei 2005/321/CE de încheiere a consultărilor cu Republica Guineea prevăzute la articolul 96 din Acordul de la Cotonou

(prezentată de Comisie)

EXPUNERE DE MOTIVE

În martie 2004, Uniunea Europeană (UE) a decis să lanseze consultări cu Guineea în temeiul articolului 96 din Acordul de la Cotonou. Într-adevăr, în ultimii ani se constatase o deteriorare constantă a climatului democratic, ceea ce a condus la nerespectarea elementelor esențiale definite în articolul 9 din acord. De asemenea, în acea perioadă, Uniunea Europeană a fost preocupată de nerespectarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, precum și de lipsa unei bune guvernanțe administrative, politice, economice și financiare.

La 20 iulie 2004, în cadrul reuniunii de deschidere a consultărilor, guvernul a prezentat un memorandum care detalia angajamentele asumate, cu o atenție specială acordată aspectelor privind dialogul politic, comisia electorală, liberalizarea undelor, consolidarea statului de drept și gestiunea macro-economică.

Pe baza angajamentelor asumate de Guvernul Republicii Guineea, consultațiile s-au încheiat în 2005. Concluziile Consiliului din 14 aprilie 2005 au recunoscut faptul că anumite angajamente au condus la inițiative încurajatoare, dar că trebuie puse în aplicare, în continuare, mai multe măsuri importante, în special în domeniul dialogului politic cu forțele de opoziție. În urma consultărilor, ținând seama de angajamentele asumate până în prezent și de măsurile ce trebuie să fie puse în aplicare în continuare, s-a decis adoptarea următoarelor măsuri corespunzătoare, în temeiul articolului 96 alineatul (2) litera (c) din Acordul de la Cotonou. Această decizie a Consiliului expiră le 14 aprilie 2008.

Cu toate acestea, evoluția dialogului politic a fost lentă și rezultatele destul de moderate până la mijlocul anului 2006. Dialogul a fost chiar suspendat ca urmare a alegerilor locale din decembrie 2005, marcate de lipsuri și nereguli, ceea ce a provocat pierderea încrederii opoziției în interlocutorii săi.

Cu toate acestea, ritmul accelerat al discuțiilor între diferitele forțe politice, constatat din iulie 2006, a permis, la sfârșitul anului 2006, ajungerea la un consens privind cadrul electoral și condițiile operaționale pentru alegerile legislative prevăzute inițial în iunie 2007. Cu această ocazie, Guvernul s-a angajat să prezinte Adunării Naționale proiectele de lege respective. De altfel, liberalizarea undelor a devenit efectivă în august 2006, cu primele emisiuni ale posturilor de radio private autorizate. La sfârșitul lunii decembrie 2006, pe baza progreselor constatate în aceste domenii, UE a decis să pună la dispoziția Guineei pachetul A din cadrul celui de-al 9-lea FED (85,8 milioane de euro).

În același timp, deteriorarea condițiilor de viață ale populației, care provocase deja două greve generale pe parcursul anului 2006, a fost la originea unei noi mișcări de grevă în ianuarie și februarie 2007, catalizată de eliberarea din detenție a unei persoane apropiate Președintelui. Pe parcursul grevei, au avut loc numeroase cazuri de violare a drepturilor omului (și, prin urmare, cazuri de violare a elementelor esențiale ale articolului 9 din Acordul de la Cotonou), în special episoade de represiune violentă a manifestațiilor pașnice de către forțele de ordine și armată. Mișcările de revoltă populară din ianuarie-februarie și represiunea violentă a acestora s-au soldat cu pierderi de vieți omenești - între 137 și 183 de morți - și cu peste 1500 de răniți. Echipamentul unui posturi privat de radio a fost distrus, iar un al doilea post a fost forțat, prin amenințări, să își întrerupă emisiunile. Datorită degradării rapide a situației în materie de guvernanță, revendicările mișcării au depășit rapid cadrul strict sindical și un răspuns politic parțial nu a fost găsit decât prin intermediul unui acord încheiat între putere și sindicate, în urma unor lungi eforturi de mediere printre care se remarcă cele ale conducătorilor religioși din Guineea și ale liderilor Comunității Economice a Statelor Vest-Africane.

Noul prim-ministru, dnul Lansana Kouyaté, a fost numit la sfârșitul lunii februarie și membrii guvernul acestuia (care nu făcuseră parte din guvernele precedente) au fost învestiți în funcție la sfârșitul lunii martie. Printre prioritățile noului executiv se numără: (i) promovarea unei justiții independente și credibile; (ii) restabilirea echilibrului macroeconomic; (iii) dezvoltarea infrastructurii și furnizarea de servicii sociale de bază; și (iv) promovarea bunei guvernanțe.

După nouă luni de la preluarea mandatului de prim-ministru, dnul Kouyaté este înconjurat de o atmosferă sumbră, contrastând cu euforia din momentul numirii sale. Chiar dacă nivelul inflației a scăzut și cursul de schimb s-a apreciat, ceea ce a contribuit la finalizarea programului trienal cu Fondul Monetar Internațional, entuziasmul inițial a lăsat loc îndoielii asupra capacității și voinței politice a guvernului Kouyaté de a pune capăt tarelor sistemului Conté. Singurul adevărat conducător al executivului este președintele. Puterile sale sunt garantate prin Constituție și acesta semnează toate decretele, ceea ce îi permite să paralizeze destul de ușor acțiunea guvernului. Postul de prim-ministru nu este prevăzut de Constituție, acesta neavând decât competențe delegate. În consecință, prim-ministrul poate fi ușor revocat prin decret prezidențial, ceea ce s-a întâmplat în mai multe rânduri în trecut. Slaba susținere a președintelui în ceea ce privește acțiunile prim-ministrului și nemulțumirea crescândă a populației sunt fenomene îngrijorătoare, care riscă să conducă la o nouă criză de mari proporții (o grevă generală și pe termen nelimitat a fost cu greu evitată la 10 ianuarie).

Organizarea alegerilor legislative, prevăzută inițial în iunie 2007, a fost amânată de mai multe ori și nu s-a fixat încă nicio dată oficială. Președintele Conté a semnat Decretul de instituire a Comisiei electorale naționale independente (CENI) la 28 noiembrie și au fost numiți cei 25 de membri CENI. Ben Sékou Sylla, un membru al societății civile, a fost ales președinte al CENI. Acest organism, indispensabil bunei organizări a viitoarelor alegeri legislative, permite lansarea procesului de recensământ, care marchează începutul procesului electoral. Acesta ar trebui să conducă la organizarea alegerilor legislative cel mai devreme în toamna anului 2008.

Perioada de monitorizare de 36 de luni ar trebui să se încheie automat la 14 aprilie 2008. Este important să se ia o decizie privind oportunitatea prelungirii deciziei Consiliului având în vedere situația de instabilitate pe care o cunoaște Guineea și întârzierea înregistrată în organizarea alegerilor. Într-adevăr, prelungirea perioadei de monitorizare până la organizarea alegerilor ar fi în spiritul deciziei Consiliului. Organizarea de alegeri legislative considerate libere și transparente ar trebui să marcheze, în mod ideal, sfârșitul procedurii prevăzute la articolul 96 și al măsurilor corespunzătoare.

Acțiunile întreprinse de autoritățile guineene se îndreaptă, în general, într-o direcție pozitivă. Mișcările de revoltă populară din ianuarie și februarie 2007 nu au permis, inter alia , respectarea calendarului prevăzut inițial, dar, datorită eforturilor depuse în prezent, se preconizează respectarea acestor angajamente într-un termen de 12 luni.

În lumina argumentelor prezentate anterior și conform articolelor 9 și 96 din Acordul de la Cotonou, Comisia propune Consiliului să prelungească cu 12 luni perioada de validitate a deciziei Consiliului din 14 aprilie 2005 și, în consecință, să adopte decizia atașată.

Propunere de

DECIZIE A CONSILIULUI

de modificare a Deciziei 2005/321/CE de încheiere a consultărilor cu Republica Guineea prevăzute la articolul 96 din Acordul de la Cotonou

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,

având în vedere Acordul de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, Caraibe și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000[1], și acordul revizuit semnat la Luxemburg la 25 iunie 2005[2], în special articolul 96,

având în vedere acordul intern încheiat între reprezentanții guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, privind măsurile care trebuie adoptate și procedurile care trebuie urmate pentru punerea în aplicare a Acordului de parteneriat ACP-CE[3], în special articolul 3,

având în vedere propunerea Comisiei,

întrucât:

(1) Decizia 2005/321/CE a Consiliului din 14 aprilie 2005[4] de încheiere a consultărilor cu Republica Guineea prevăzute la articolul 96 din Acordul de la Cotonou prevede o perioadă de validitate de 36 de luni de la data adoptării sale pentru monitorizarea măsurilor corespunzătoare.

(2) La sfârșitul acestei perioade de monitorizare, au fost respectate numeroase angajamente, iar principalele angajamente rămase au condus la inițiative concrete. Cu toate acestea, mai trebuie puse în aplicare o serie de măsuri importante cu privire la elementele esențiale ale Acordului de la Cotonou,

DECIDE:

Articolul 1

Validitatea Deciziei 2005/321/CE de încheiere a consultărilor cu Republica Guineea prevăzute la articolul 96 din Acordul de la Cotonou se prelungește cu 12 luni. Aceasta va fi reexaminată periodic la fiecare 6 luni.

Articolul 2

Măsurile adoptate în Decizia 2005/321/CE ca măsuri corespunzătoare în sensul articolului 96 alineatul (2) litera (c) din Acordul de la Cotonou rămân neschimbate.

Articolul 3

Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării sale. Se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .

Adoptată la Bruxelles,

Pentru Consiliu

Președintele

ANEXĂ

Către Prim-ministrul, șeful Guvernului Republicii Guineea

Stimate domnule Prim-ministru,

Uniunea Europeană acordă o importanță deosebită dispozițiilor articolului 9 din Acordul de la Cotonou. Respectarea drepturilor omului, a principiilor democratice și a statului de drept pe care se bazează parteneriatul ACP-UE constituie elemente esențiale ale acordului respectiv și, în consecință, fundamentul relațiilor noastre.

Uniunea Europeană a considerat în 2004 că situația politică din Guineea constituia o violare a acestor elemente esențiale și, în iulie 2004, a deschis consultări în conformitate cu articolul 96 din acord. Aceste consultări au condus la anumite concluzii care au fost comunicate șefului guvernului într-o scrisoare anterioară din 14 aprilie 2005.

Măsurile corespunzătoare prevăd o perioadă de monitorizare de 36 de luni care se încheie la 14 aprilie 2008. În această perioadă a avut loc un dialog politic consolidat, ilustrat, printre altele, de organizarea a trei misiuni comune de monitorizare ale Consiliului și Comisiei din mai 2005, februarie 2006 și mai 2007, precum și de vizita Comisarului Michel în octombrie 2006. La sfârșitul lunii decembrie 2006, pe baza progreselor realizate, Uniunea Europeană a decis să pună la dispoziția Guineei pachetul A din cadrul celui de-al 9-lea FED în valoare de 85,8 milioane de euro.

Acțiunile întreprinde de autoritățile guineene se îndreaptă, în general, într-o direcție pozitivă. Cu toate acestea, organizarea alegerilor legislative, inclusiv data alegerilor, care reprezintă unul dintre angajamentele principale asumate de către Guvernul Republicii Guineea, nu s-a realizat încă. Datorită eforturilor depuse în prezent, se preconizează faptului că aceste angajamente vor fi respectate în termen de 12 luni.

Conștientă de dinamica pozitivă din Guineea și având în vedere măsurile care trebuie întreprinse în continuare, Uniunea Europeană a decis să prelungească perioada de monitorizare a deciziei din 14 aprilie 2005, aceasta ajungând la 48 de luni, astfel încât să permită autorităților din Guineea să-și îndeplinească toate angajamentele asumate.

În această privință, măsurile corespunzătoare care v-au fost comunicate în precedenta noastră corespondență din 14 aprilie 2005 rămân în vigoare.

Cu deosebită considerație.

Redactată la Bruxelles,

Pentru Comisie Pentru Consiliu

[1] JO L 317, 15.12.2000, p. 3

[2] JO L 287, 28.10.2005, p. 4

[3] JO L 317, 15.12.2000, p. 376

[4] JO L 104, 23.4.2005, p. 33