P6_TA(2007)0073

Acţiunea comunitară privind furnizarea de asistenţă medicală transfrontalieră

Rezoluţia Parlamentului European din 15 martie 2007 referitoare la acţiunea comunitară privind furnizarea de asistenţă medicală transfrontalieră

Parlamentul European,

- având în vedere Comunicarea Comisiei intitulată "Consultare cu privire la acţiunea comunitară privind serviciile de sănătate" (SEC(2006)1195/4),

- având în vedere articolul 152 din tratat,

- având în vedere hotărârile Curţii de Justiţie a Comunităţilor Europene ("Curtea Europeană de Justiţie") în cazurile Decker (C-120/95, 28 aprilie 1998), Kohll (C-158/96, 28 aprilie 1998), Geraets-Smits & Peerbooms (C-157/99, 12 iulie 2001), Vanbraekel (C-368/98, 12 iulie 2001), IKA (C-326/00, 25 februarie 2003), Müller-Fauré & van Riet (C-385/99, 13 mai 2003), Inizan (C-56/01, 23 octombrie 2003), Leichtle (C-8/02, 18 martie 2004) şi Watts (C-327/04, 16 mai 2005),

- având în vedere Rezoluţia sa din 9 iunie 2005 privind mobilitatea pacienţilor şi evoluţia serviciilor de asistenţă medicală în Uniunea Europeană [1],

- având în vedere întrebarea orală B6-0013/2007 adresată de Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară în conformitate cu articolul 108 din Regulamentul de procedură,

- având în vedere articolul 108 alineatul (5) din Regulamentul său de procedură,

A. întrucât serviciile medicale au fost excluse din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în piaţa internă [2],

B. întrucât în Parlamentul European se discută în prezent un proiect de raport privind impactul şi consecinţele excluderii serviciilor de sănătate din domeniul de aplicare al Directivei 2006/123/CE.

C. întrucât Curtea Europeană de Justiţie (CEJ) a pronunţat, din 1998, o serie de hotărâri care permit libera circulaţie a pacienţilor care necesită tratament şi asistenţă medicală, aplicând astfel principiul liberei circulaţii rambursării serviciilor de asistenţă medicală furnizate în străinătate,

D. întrucât CEJ a hotărât iniţial că condiţionarea rambursării costurilor suportate într-un alt stat membru de o aprobare prealabilă ar constitui o barieră în calea furnizării de servicii, dar ulterior a elaborat principiile privind rambursarea şi necesitatea unei aprobări prealabile,

E. întrucât sistemele de sănătate din Uniunea Europeană au la bază principiile solidarităţii, echităţii şi universalităţii, pentru a garanta că toţi oamenii, indiferent de venit, statut social şi vârstă beneficiază de asistenţă adecvată de bună calitate,

F. întrucât aranjamentele pentru furnizarea de servicii de asistenţă medicală variază de la o ţară la alta,

1. salută iniţiativa Comisiei de lansare a unei proceduri de consultare privind cea mai bună formă de acţiune comunitară în vederea asigurării unui cadru pentru aspectele transfrontaliere ale asistenţei medicale;

2. reaminteşte obligaţia prevăzută în tratat de a asigura un nivel ridicat de protecţie a sănătăţii oamenilor în toate politicile comunitare; reaminteşte, de asemenea, articolul 95 alineatul (3) din Tratatul CE, care stabileşte temeiul legal pentru măsurile de pe piaţa internă privind sănătatea; consideră, aşadar, necesară crearea unui cadru legal pentru furnizarea de asistenţă medicală transfrontalieră care garantează cel mai bine accesul la timp al pacienţilor la asistenţă medicală adecvată şi de bună calitate, dezvoltarea serviciilor de asistenţă medicală transfrontalieră şi durabilitatea finanţării asistenţei medicale;

3. accentuează faptul că aspectele transfrontaliere ale asistenţei medicale acoperă atât mobilitatea pacienţilor şi mobilitatea specialiştilor din domeniul asistenţei medicale, cât şi serviciile de asistenţă medicală dintro altă ţară; accentuează, de asemenea, faptul că hotărârile CEJ abordează, în special, aspectul legat de dreptul pacienţilor de a urma un tratament în străinătate şi de a beneficia ulterior de rambursare din partea sistemelor naţionale de asigurări de sănătate;

4. consideră, prin urmare, că asigurarea unei certitudini juridice în ceea ce priveşte rambursarea costurilor pentru asistenţa medicală transfrontalieră este unul dintre aspectele prioritare nu numai pentru pacienţi, dar şi pentru sistemele naţionale de asigurări de sănătate şi pentru furnizorii serviciilor de asistenţă medicală; subliniază necesitatea clarificării unor proceduri şi condiţii de rambursare pentru diverse cazuri;

5. îndeamnă Comisia să elaboreze principii comune şi orientări de bază pentru serviciile de asistenţă medicală pentru a garanta siguranţa pacienţilor; atrage, de asemenea, atenţia, că este esenţială stabilirea unor indicatori armonizaţi de sănătate la nivel comunitar (de exemplu standarde pentru testele de sânge) pentru a încuraja schimburi de bună practică, mai ales între specialiştii din domeniul sănătăţii;

6. consideră că UE trebuie să joace un rol important în îmbunătăţirea accesului pacienţilor la informaţiile referitoare la mobilitatea transfrontalieră, prin coordonarea cooperării dintre statele membre în acest domeniu;

7. consideră că mobilitatea pacienţilor trebuie să fie exclusiv la latitudinea acestora şi că libertatea lor de alegere nu trebuie să fie supusă niciunui fel de presiuni;

8. subliniază necesitatea asigurării siguranţei pacientului, în orice situaţie, indiferent de locul sau de modalitatea în care este furnizată asistenţa medicală; solicită claritate privind responsabilităţile autorităţilor în ceea ce priveşte supravegherea furnizorilor serviciilor de asistenţă medicală şi un schimb eficient de informaţii între autorităţile naţionale în ceea ce priveşte înscrierea şi statutul disciplinar al specialiştilor din domeniul sănătăţii; consideră necesară crearea unui mecanism de căi de atac împotriva malpraxis-ului în asistenţa medicală transfrontalieră;

9. accentuează faptul că, în aproape toate cazurile, asistenţa medicală şi tratamentul medical necesită o urmărire, care s-ar putea întinde pe o perioadă mai îndelungată; recunoaşte necesitatea elaborării unor norme clare privind repartizarea sarcinilor şi responsabilităţilor între furnizorii serviciilor de asistenţă medicală pe parcursul diverselor stadii ale tratamentului şi îngrijirii medicale;

10. consideră introducerea unui cadru legislativ la nivel comunitar ca fiind cel mai bun mod de asigurare a certitudinii juridice pentru pacienţi, sistemele naţionale de asistenţă medicală şi furnizorii privaţi de servicii de asistenţă medicală; consideră că este, de asemenea, cel mai bun mod de a îmbunătăţi utilizarea resurselor de asistenţă medicală şi de a accelera accesul la tratament;

11. consideră necesară includerea unei carte comune a drepturilor pacienţilor în cadrul respectiv, pentru a asigura exercitarea lor efectivă atât la nivel transfrontalier, cât şi în ţara de origine;

12. consideră necesară introducerea în cadrul legal a unui mecanism de colectare a datelor şi de efectuare a schimbului de informaţii între autorităţile naţionale în ceea ce priveşte furnizorii serviciilor de asistenţă medicală, înscrierea şi statutul disciplinar al acestora, şi specialiştii disponibili; consideră, de asemenea, că crearea unei reţele de centre europene de referinţă ar aduce beneficii considerabile în tratarea bolilor;

13. consideră că este necesară, pentru siguranţa pacientului, includerea, în cadrul juridic, a unei dispoziţii prin care autorităţile naţionale să fie obligate să facă schimb de informaţii privind înscrierea şi statutul disciplinar al specialiştilor din domeniul sănătăţii care furnizează servicii de asistenţă medicală transfrontalieră;

14. apelează la statele membre pentru a introduce metoda ghişeului unic de depunere a plângerilor de către pacienţi;

15. invită Comisia să acorde o atenţie specială furnizării de informaţii pacienţilor cu privire la drepturile şi obligaţiile lor şi să introducă în propunerea sa legislativă dispoziţii adecvate în acest sens;

16. consideră că viitorul cadru comunitar poate să reprezinte o oportunitate de a le conferi cetăţenilor europeni autonomie şi putere de decizie în calitate de pacienţi şi, de asemenea, poate încuraja statele membre să îşi dezvolte sistemele de asistenţă medicală;

17. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului, Comisiei şi guvernelor şi parlamentelor statelor membre.

[1] JO C 124 E, 25.5.2006, p. 543.

[2] JO L 376, 27.12.2006, p. 36.

--------------------------------------------------