RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 242/24

P8_TA(2017)0010

Un pilon european al drepturilor sociale

Rezoluţia Parlamentului European din 19 ianuarie 2017 referitoare la un pilon european al drepturilor sociale (2016/2095(INI))

(2018/C 242/05)

Parlamentul European,

— având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE), Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) și Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene,

— având în vedere articolul 9 din TFUE, care impune UE obligația să promoveze un nivel ridicat al ocupării forței de muncă, să garanteze o protecție socială corespunzătoare, să combată excluziunea socială și să asigure un nivel ridicat de educație, de formare profesională și de protecție a sănătății umane,

— având în vedere articolele 151-156 din TFUE,

— având în vedere Declarația din 9 mai 1950, prin care s-a solicitat „egalizarea și îmbunătățirea nivelului de trai al lucrătorilor”,

— având în vedere Carta socială europeană, protocolul adițional la aceasta și versiunea sa revizuită, care a intrat în vigoare la 1 iulie 1999, în special partea I, partea II și articolele 2, 4, 16 și 27 referitoare la dreptul lucrătorilor cu responsabilități familiale la oportunități egale și la un tratament egal,

— având în vedere Convenția europeană a drepturilor omului,

— având în vedere Convenția ONU privind drepturile persoanelor cu handicap, ratificată de UE în 2010,

— având în vedere Convenția ONU cu privire la drepturile copilului, care a intrat în vigoare în 1990,

— având în vedere Carta comunitară a drepturilor sociale fundamentale ale lucrătorilor, adoptată la 9 decembrie 1989,

— având în vedere obiectivele de dezvoltare durabilă pentru 2030, care au fost adoptate de Organizația Națiunilor Unite în 2015 și care se aplică în întreaga lume, inclusiv în UE,

— având în vedere Directiva 2010/18/UE a Consiliului din 8 martie 2010 de punere în aplicare a Acordului-cadru revizuit privind concediul pentru creșterea copilului încheiat de BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP și CES și de abrogare a Directivei 96/34/CE (1),

— având în vedere convențiile și recomandările Organizației Internaționale a Muncii (OIM),

— având în vedere Codul european de securitate socială al Consiliului Europei și protocolul la acesta, un instrument european de bază care asigură o armonizare minimă a sistemelor de securitate socială, care prevede standarde minime și care permite părților contractante să depășească aceste standarde,

— având în vedere raportul expertului independent al ONU privind exercitarea tuturor drepturilor omului de către persoanele în vârstă,

— având în vedere legislația existentă a UE, mecanismele de coordonare a politicilor și instrumentele financiare din domeniul ocupării forței de muncă, politicii sociale, politicii economice și monetare, pieței interne, liberei circulații a bunurilor, persoanelor, serviciilor și capitalului, Fondului social european și coeziunii economice, sociale și teritoriale,

— având în vedere concluziile Consiliului European din 25-26 martie 2010 și 17 iunie 2010, precum și Comunicarea Comisiei din 3 martie 2010 intitulată „Europa 2020: O strategie europeană pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii” (COM(2010)2020),

— având în vedere recomandările și concluziile Consiliului referitoare la integrarea romilor,

— având în vedere recomandarea Comisiei din 3 octombrie 2008 referitoare la incluziunea activă a persoanelor excluse de pe piața muncii (2),

— având în vedere recomandarea Comisiei din 20 februarie 2013, intitulată „Investiția în copii: ruperea cercului vicios al defavorizării” (3),

— având în vedere concluziile Consiliului din 7 decembrie 2015 privind „Promovarea economiei sociale ca factor esențial al dezvoltării economice și sociale în Europa”,

— având în vedere Directiva privind egalitatea de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă (4),

— având în vedere propunerea Comisiei de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivei privind concediul de maternitate (COM(2008)0637),

— având în vedere Directiva privind declarația scrisă (5),

— având în vedere Directiva privind munca pe durată determinată (6),

— având în vedere Directiva privind munca prin agent de muncă temporară (7),

— având în vedere Directiva privind munca pe fracțiune de normă (8),

— având în vedere Directiva privind egalitatea de tratament fără deosebire de rasă (9),

— având în vedere orientările politice pentru Comisia Europeană, intitulate „Un nou început pentru Europa: Agenda mea pentru locuri de muncă, creștere, echitate și schimbări democratice”, prezentate de Jean-Claude Juncker la 15 iulie 2014,

— având în vedere raportul din 22 iunie 2015 intitulat „Finalizarea uniunii economice și monetare a Europei” („Raportul celor cinci președinți”),

— având în vedere Comunicarea Comisiei din 8 martie 2016 intitulată „Lansarea unei consultări privind un pilon european al drepturilor sociale” (COM(2016)0127) și anexele sale,

— având în vedere Comunicarea Comisiei din 2 iunie 2016 intitulată „O agendă europeană pentru economia colaborativă” (COM(2016)0356),

— având în vedere comunicările Comisiei privind integrarea romilor (COM(2010)0133), (COM(2011)0173), (COM(2012)0226), (COM(2013)0454), (COM(2015)0299), (COM(2016)0424),

— având în vedere Comunicarea Comisiei din 4 octombrie 2016 intitulată „Garanția pentru tineret și Inițiativa privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor, după trei ani” (COM(2016)0646),

— având în vedere Raportul Comisiei din 21 martie 2014 cu privire la aplicarea Directivei 2008/104/CE privind munca prin agent de muncă temporară (COM(2014)0176),

— având în vedere avizul CESE din 17 septembrie 2015 pe tema „Principii pentru sisteme de prestații sociale eficiente și fiabile” (10),

— având în vedere Rezoluția sa din 6 iulie 2016 referitoare la prioritățile strategice ale programului de lucru al Comisiei pentru 2017 (11),

— având în vedere Rezoluția sa din 15 ianuarie 2013 conținând recomandări adresate Comisiei privind informarea și consultarea lucrătorilor, anticiparea și gestionarea restructurărilor (12),

— având în vedere Rezoluția sa din 20 mai 2015 referitoare la concediul de maternitate (13),

— având în vedere Rezoluția sa din 16 ianuarie 2014 referitoare la o strategie a UE privind persoanele fără adăpost (14),

— având în vedere Rezoluția sa din 9 iunie 2015 referitoare la Strategia UE pentru egalitatea între femei și bărbați post-2015 (15),

— având în vedere Rezoluția sa din 8 octombrie 2015 referitoare la aplicarea Directivei 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (16),

— având în vedere „Angajamentul strategic al Comisiei Europene pentru egalitatea de gen 2016-2019”,

— având în vedere Pactul european pentru egalitatea de gen (2011-2020),

— având în vedere Rezoluția sa din 24 noiembrie 2015 referitoare la reducerea inegalităților, în special a sărăciei în rândul copiilor (17),

— având în vedere Rezoluția sa din 25 noiembrie 2015 referitoare la Cadrul strategic al UE privind sănătatea și siguranța la locul de muncă 2014-2020 (18),

— având în vedere Rezoluția sa din 14 aprilie 2016 referitoare la îndeplinirea obiectivului de combatere a sărăciei în contextul creșterii cheltuielilor curente ale gospodăriilor (19),

— având în vedere Rezoluția sa din 7 iulie 2016 referitoare la punerea în aplicare a Convenției Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap, îndeosebi a observațiilor finale ale Comitetului UNCRPD (20),

— având în vedere Rezoluția sa din 14 septembrie 2016 referitoare la dumpingul social în Uniunea Europeană (21),

— având în vedere Rezoluția sa din 13 septembrie 2016 referitoare la crearea unor condiții pe piața forței de muncă favorabile echilibrului dintre viața profesională și cea privată (22),

— având în vedere Rezoluția sa din 5 octombrie 2016 referitoare la necesitatea unei politici europene de reindustrializare, în contextul recentelor cazuri Caterpillar și Alstom (23),

— având în vedere Rezoluția sa din 10 septembrie 2015 referitoare la crearea unei piețe a muncii competitive în UE pentru secolul XXI: corelarea competențelor și a calificărilor cu cererea și oportunitățile de angajare, ca mijloc de redresare în urma crizei (24),

— având în vedere Rezoluția sa din 19 ianuarie 2016 referitoare la politicile de dezvoltare a competențelor pentru combaterea șomajului în rândul tinerilor (25),

— având în vedere Rezoluția sa din 20 noiembrie 2012 privind Pactul referitor la investițiile sociale – ca răspuns la criză (26) și Pachetul privind investițiile sociale al Comisiei din 20 februarie 2013, inclusiv recomandarea Comisiei intitulată „Investiția în copii: ruperea cercului vicios al defavorizării”,

— având în vedere rezoluțiile sale anterioare referitoare la romi (27),

— având în vedere dicționarul Eurofound privind relațiile industriale europene,

— având în vedere raportul Eurofound din 2014 referitor la remunerația în Europa în secolul al XXI-lea,

— având în vedere raportul Eurofound din 2014 referitor la accesul la asistență medicală în vremuri de criză,

— având în vedere raportul Eurofound din 2015 referitor la accesul la prestații sociale: reducerea gradului de neutilizare,

— având în vedere raportul Eurofound din 2015 referitor la formele noi de ocupare a forței de muncă,

— având în vedere raportul Eurofound din 2016 referitor la condițiile de locuit necorespunzătoare din Europa: costuri și consecințe,

— având în vedere viitorul raport general al Eurofound din 2016 referitor la al șaselea sondaj european privind condițiile de muncă,

— având în vedere studiul OIM din 2016 privind „Construirea unui pilon social pentru convergența europeană”,

— având în vedere activitatea desfășurată de Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene (FRA) și, în special, sondajele sale referitoare la migranți și la minorități și rapoartele privind formele grave de exploatare prin muncă, sistemele de protecție a copilului și dreptul la o viață independentă pentru persoanele cu handicap,

— având în vedere Hotărârea Curții de Justiție în cauza C-266/14 din 10 septembrie 2015 privind organizarea timpului de lucru pentru lucrătorii care nu au un loc de muncă fix sau obișnuit,

— având în vedere Hotărârea Curții de Justiție pronunțată în cauzele conexate C-8/15 P – C-10/15 P (Ledra Advertising și alții) la 20 septembrie 2016, care consolidează drepturile fundamentale ale cetățenilor față de Comisie și Banca Centrală Europeană în legătură cu adoptarea memorandumurilor de înțelegere în numele MES,

— având în vedere analiza comună efectuată de partenerii sociali europeni, BusinessEurope, CEIP, CES și UEAPME, din octombrie 2007, intitulată „Principalele provocări pentru piețele europene ale forței de muncă”, precum și analiza din iulie 2015, intitulată „O analiză aprofundată a ocupării forței de muncă efectuată de partenerii sociali europeni”,

— având în vedere avizul comun al Comitetului pentru ocuparea forței de muncă și al Comitetului pentru protecție socială referitor la pilonul european al drepturilor sociale, aprobat de Consiliu la 13 octombrie 2016,

— având în vedere articolul 52 din Regulamentul său de procedură,

— având în vedere raportul Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale și avizul Comisiei pentru drepturile femeii și egalitatea de gen (A8-0391/2016),

A. întrucât Uniunea Europeană trebuie să răspundă rapid și în mod vizibil la frustrarea și îngrijorarea în creștere a multor oameni în legătură cu perspectivele nesigure de trai, șomajul, inegalitățile tot mai accentuate și lipsa de oportunități, în special pentru tineri; întrucât consultarea publică cu privire la pilonul european al drepturilor sociale, realizată de Comisie până în decembrie 2016, s-a transformat într-o reflecție profundă privind acquis-ului social existent și într-o discuție amplă între partenerii sociali, guvernele și parlamentele naționale, societatea civilă și instituțiile UE cu privire la viitorul și structura unui model social european pentru viitor; întrucât această dezbatere poate contribui la a atrage atenția asupra valorilor de bază ale UE și asupra faptului că, în cadrul unei comparații la nivel mondial, Europa are standarde avansate în materie socială și de muncă, precum și sisteme avansate de protecție socială; întrucât dezbaterea privind pilonul european al drepturilor sociale și măsurile necesare care trebuie luate ca urmare a acestei dezbateri pot contribui, de asemenea, la plasarea proiectului european pe baze mai solide și la creșterea gradului de implicare a cetățenilor în procesul de integrare europeană;

B. întrucât Uniunea Europeană trebuie să dezvolte în continuare un model social european, care să fie integrat în cadrul unei economii de piață sociale, care să capaciteze oamenii și să permită o prosperitate durabilă și o productivitate ridicată, un model bazat pe solidaritate, justiție socială și șanse egale, pe repartizarea echitabilă a bogățiilor, pe solidaritate între generații, pe statul de drept, nediscriminare, egalitate între femei și bărbați, sisteme de educație universale și de înaltă calitate, locuri de muncă de calitate și creștere durabilă pe termen lung, favorabilă incluziunii și cu un nivel ridicat de ocupare a forței de muncă, în conformitate cu obiectivele de dezvoltare durabilă de la nivel mondial, un model care să vizeze cu adevărat ocuparea integrală a forței de muncă, să asigure o protecție socială adecvată și servicii esențiale de calitate pentru toți, să combată inegalitatea economică, să capaciteze persoanele aflate în situații vulnerabile, să combată sărăcia și excluziunea socială, să crească participarea la viața civilă și politică, să îmbunătățească standardele de viață ale tuturor cetățenilor UE, asigurând punerea în aplicare a obiectivelor și drepturilor prevăzute în tratatele UE, în Carta drepturilor fundamentale și în Carta socială europeană;

C. întrucât Comisia s-a angajat să realizeze pentru UE un „rating social AAA” și este așteptată să prezinte, în primăvara anului 2017, o propunere privind un pilon european al drepturilor sociale, care va promova piețe ale muncii și sisteme de protecție socială cu o bună funcționare și favorabile incluziunii în statele membre participante și care va servi drept busolă pentru o convergență ascendentă reînnoită prin (i) actualizarea legislației existente a UE, (ii) îmbunătățirea cadrului UE de coordonare a politicilor economice și sociale, printre altele prin analiza socială comparativă a eforturilor naționale de reformare, fără a institui structuri paralele ineficiente și (iii) asigurarea sprijinului financiar relevant la nivel național și european; întrucât Parlamentul, ales în mod direct de către cetățenii europeni, are o responsabilitate și un rol fundamental în definirea și adoptarea pilonului european al drepturilor sociale;

D. întrucât politicile economice și sociale au scopul de a servi oamenilor, inclusiv prin promovarea activităților economice durabile și responsabile din punct de vedere social, în condiții egale de concurență și întrucât oamenii sunt totodată factorul cel mai important pentru competitivitatea unei întreprinderi și pentru buna funcționare a întregii economii;

E. întrucât dialogul social poate contribui în mod pozitiv la creștere, ocuparea forței de muncă și competitivitate; întrucât Uniunea are obligația de a recunoaște și de a promova rolul partenerilor sociali, de a facilita dialogul între partenerii sociali și de a le respecta autonomia, inclusiv în ceea ce privește nivelurile salariale, dreptul de a negocia, de a încheia și de a aplica acorduri colective și de a întreprinde acțiuni colective, în conformitate cu dreptul și cu practicile naționale; întrucât pilonul european al drepturilor sociale ar trebui să încurajeze partenerii sociali și statele membre să stabilească standarde mai ridicate decât cele convenite la nivel european; întrucât Comisia consultă partenerii sociali cu privire la posibila direcție a acțiunii Uniunii în domeniul politicii sociale; întrucât este nevoie de sprijin continuu pentru dialogul social la toate nivelurile;

F. întrucât este crucial ca întreprinderile să se comporte în mod responsabil din punct de vedere social, acordând cu adevărat atenție durabilității și intereselor societății; întrucât este important ca lucrătorii să fie implicați în procesul decizional; întrucât întreprinderile din economia socială, precum cooperativele, oferă un exemplu bun în ceea ce privește crearea de locuri de muncă de calitate, susținerea incluziunii sociale și promovarea economiei participative;

G. întrucât drepturile sociale fundamentale se aplică tuturor persoanelor din Uniunea Europeană, iar actualul corpus legislativ al Uniunii care reglementează piețele forței de muncă, produselor și serviciilor se aplică în toate statele membre; întrucât integrarea economică face ca statele membre să fie interdependente în ceea ce privește capacitatea lor de a asigura condiții de muncă decente și de a menține coeziunea socială; întrucât, pentru a avea o piață unică funcțională, este nevoie de un nucleu solid de drepturi sociale pentru lucrători, pentru a împiedica concurența pe baza condițiilor de muncă; întrucât principiul subsidiarității, astfel cum este definit în tratate, justifică acțiunea la nivel european, date fiind dimensiunile sau efectele acțiunii propuse; întrucât atingerea obiectivelor sociale ale UE depinde, de asemenea, de legislația națională și de gradul de dezvoltare a sistemelor sociale naționale; întrucât diferențele regionale dintre nivelurile salariilor și dintre sistemele de securitate socială sunt într-o anumită măsură inevitabile, însă ar trebui să se aibă grijă ca aceste diferențe să nu creeze presiune în sensul înrăutățirii condițiilor de muncă și de trai; întrucât convergența socială și economică ascendentă este foarte importantă pentru buna funcționare a Uniunii; întrucât Uniunea nu armonizează sistemele naționale de securitate socială, ci le coordonează, promovează dezvoltarea acestora și facilitează protecția socială eficientă a persoanelor care își exercită dreptul la liberă circulație; întrucât evoluțiile în materie de reglementare trebuie să țină pasul cu inovarea tehnologică și cu alte inovații pentru a oferi securitate juridică și pentru a promova dezvoltarea economică prin concurență echitabilă; întrucât implementarea pilonului european al drepturilor sociale va necesita acțiuni pe mai multe niveluri, abordări trans-sectoriale și implicarea deplină a părților interesate; întrucât dispozițiile privind timpul de odihnă al angajaților ar trebui să prevadă, dacă este cazul, o zi obișnuită de repaus săptămânal, recunoscută de tradițiile și obiceiurile din țara sau regiunea respectivă;

H. întrucât statele sociale europene trebuie modernizate și consolidate pentru a sprijini tranziții ascendente înspre și în cadrul pieței forței de muncă și pentru a menține securitatea economică pe tot parcursul vieții; întrucât, în condițiile în care piața forței de muncă devine mai complexă, este normal ca statul social să trebuiască, de asemenea, să își adapteze mecanismele și instrumentele, pentru a gestiona în mod corect diversele riscuri sociale care apar; întrucât acest proces de modernizare ar trebui să îmbunătățească, de asemenea, accesul oamenilor și interacțiunea cu statul social și să faciliteze aplicarea normelor relevante, inclusiv pentru IMM-uri; întrucât, cu toate acestea, rolul statelor sociale este mai amplu decât în ceea ce privește piața muncii; acesta include, printre altele, funcționarea sistemelor de securitate socială, lupta împotriva sărăciei și excluziunii sociale și investițiile în educație, îngrijirea copiilor, serviciile sociale și alte servicii esențiale; întrucât „investițiile sociale” care sprijină dezvoltarea persoanelor încă din copilărie până la bătrânețe au un rol esențial pentru a le permite acestora să participe pe deplin la societatea și economia secolului al XXI-lea; întrucât va fi nevoie de un efort deosebit pentru a atinge obiectivul de reducere a sărăciei și de incluziune socială din Strategia Europa 2020; întrucât locuințele constituie o chestiune presantă în multe state membre și multe gospodării cheltuiesc o mare parte din venitul lor disponibil pentru costuri cu locuința și energia;

I. întrucât Recomandarea OIM nr. 202 prevede că nivelurile minime de protecție socială ar trebui să cuprindă cel puțin următoarele garanții de protecție socială de bază: (a) accesul la o serie de bunuri și servicii stabilite la nivel național, în special asistența medicală de bază, inclusiv îngrijirea în timpul maternității, și care să îndeplinească criteriile de disponibilitate, accesibilitate, acceptabilitate și calitate; (b) siguranța unui venit de bază pentru copii, cel puțin la un nivel minim definit la nivel național, prin care să se asigure accesul la alimentație, educație, îngrijire și la alte bunuri și servicii necesare; (c) siguranța unui venit de bază, cel puțin la un nivel minim definit la nivel național, pentru persoanele de vârstă activă care nu sunt în măsură să obțină venituri suficiente, în special în cazuri de boală, de șomaj, de maternitate și de handicap; și (d) siguranța unui venit de bază, cel puțin la un nivel minim definit la nivel național, pentru persoanele în vârstă; întrucât pilonul european al drepturilor sociale ar trebui să țină seama de această definiție și să vizeze a garanta că aceste elemente de bază ale protecției sociale sunt realizate pe deplin și, de preferință, depășite în toate statele membre; întrucât Comitetul Economic și Social European a adus o contribuție utilă în acest sens, prin stabilirea unor principii pentru sistemele de securitate socială eficace și fiabile;

J. întrucât toate statele membre ale UE se confruntă cu anumite provocări sociale și în materie de ocupare a forței de muncă; întrucât garantarea respectării drepturilor sociale depinde, de asemenea, de politicile și instrumentele care sprijină coeziunea teritorială, în special în regiunile cu dezavantaje grave și permanente, naturale, demografice sau structurale, inclusiv în regiunile cu densitatea scăzută a populației sau cu populație dispersată sau în regiunile ultraperiferice; întrucât sunt necesare investiții strategice mai numeroase și un sprijin mai consistent pentru coeziune în regiunile defavorizate, cu scopul de a le face mai competitive, îmbunătățind structura socioeconomică a acestora și prevenind accentuarea declinului demografic; întrucât zona euro se confruntă, în actualul său cadru macroeconomic, cu provocări specifice în ceea ce privește realizarea obiectivelor sociale și în materie de ocupare a forței de muncă prevăzute în tratate; întrucât restabilirea unei securități socioeconomice adecvate pentru a compensa această flexibilitate internă crescută poate necesita introducerea unor obiective și standarde sociale și/sau a unor instrumente financiare specifice la nivelul zonei euro,

K. întrucât piețele europene ale forței de muncă evoluează tot mai mult către forme „atipice” sau „non-standard” de ocupare a forței de muncă, cum ar fi munca temporară, munca involuntară cu fracțiune de normă, munca ocazională, munca sezonieră, munca la cerere, activități autonome dependente sau munca intermediată de platformele digitale; întrucât, cu toate acestea, locurile de muncă permanente continuă să contribuie cel mai mult la dezvoltarea forței de muncă, crescând mai rapid decât locurile de muncă temporare în ultimii doi ani și jumătate (28); întrucât cererea de forță de muncă devine mai diversificată decât în trecut; întrucât, în unele cazuri, aceasta poate aduce beneficii pentru productivitate, în ceea ce privește echilibrul dintre viața profesională și cea privată și tranzițiile de pe piața forței de muncă și pot aduce alte oportunități profesionale pentru cei care au nevoie de ele; întrucât, cu toate acestea, unele forme atipice de ocupare a forței de muncă implică insecuritate economică prelungită și condiții de muncă precare, în special venituri mai scăzute și mai puțin sigure, lipsa posibilităților de apărare a drepturilor, lipsa asigurărilor sociale și de sănătate, lipsa unei identități profesionale, lipsa perspectivelor de carieră și dificultăți în concilierea muncii la cerere cu viața privată și de familie; întrucât o piață dinamică a forței de muncă ar trebui să garanteze că fiecare cetățean are șansa de a-și folosi competențele și abilitățile în viața profesională, printre altele pe baza unor condiții de muncă sănătoase și sigure, a unor politici active privind piața muncii și prin actualizarea continuă a competențelor prin învățare regulată pe tot parcursul vieții; întrucât jurisprudența relevantă a CJUE clarifică conceptele de „raport de muncă” și „lucrător” în scopul aplicării legislației UE, fără a aduce atingere definițiilor naționale ale noțiunii de „lucrător”, care sunt create în sensul dreptului intern, în conformitate cu principiul subsidiarității;

L. întrucât politicile active în domeniul pieței muncii, responsabilitatea individuală și participarea la învățarea pe tot parcursul vieții sunt importante pentru integrarea pe piața muncii, chiar dacă șomajul este cauzat în cele mai multe cazuri de lipsa de posturi vacante sau de alte circumstanțe independente de voința persoanei respective;

M. întrucât persoanele care se află în situații vulnerabile sau care suferă mai adesea de pe urma discriminării, precum femeile, minoritățile etnice, șomerii de lungă durată, cetățenii în vârstă și persoanele cu handicap, pot necesita măsuri suplimentare pentru a încuraja participarea lor pe piața forței de muncă și pentru a le asigura un nivel de trai decent pe toată durata vieții; întrucât UE și-a asumat angajamentul de a crea o Europă fără obstacole pentru cele 80 de milioane de persoane cu handicap care există în UE, potrivit estimărilor, și întrucât obiectivele UE de reducere a sărăciei și de ocupare a forței de muncă nu vor fi atinse dacă persoanele cu handicap nu vor fi pe deplin integrate în economie și în societate; întrucât Convenția Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap (CRPD) a fost ratificată de UE, iar principiile sale ar trebui, prin urmare, să fie integrate în pilonul drepturilor sociale; întrucât impactul negativ al crizei asupra accesului la asistență medicală s-a manifestat adesea cu întârziere, multe persoane aflându-se în imposibilitatea de a avea acces la asistență medicală, chiar dacă serviciile sunt acoperite în mod oficial, în special deoarece nu își pot permite să efectueze coplăți sau se confruntă cu liste de așteptare;

N. întrucât, în UE, femeile continuă să se confrunte cu numeroase forme de discriminare și să fie subreprezentate în toate domeniile de decizie;

O. întrucât egalitatea de gen este consacrată în tratatele Uniunii Europene și în Carta drepturilor fundamentale a UE și constituie o valoare de bază a UE; întrucât, cu toate acestea, femeile rămân subreprezentate pe piața muncii în ansamblu, rata ocupării forței de muncă fiind de 75,6 % în rândul bărbaților și doar de 64,5 % în rândul femeilor, și sunt în continuare suprareprezentate în locurile de muncă cu fracțiune de normă și în sectoarele cele mai prost plătite, pe lângă faptul că primesc salarii pe oră mai mici, ceea ce conduce la o diferență de remunerare între bărbați și femei de 16 % și la un decalaj de pensii de 39 % între bărbați și femei, cu diferențe semnificative între statele membre; întrucât discriminarea de gen continuă să predomine în procedurile de recrutare din statele membre, în pofida faptului că femeile depășesc bărbații ca nivel de educație;

P. întrucât drepturile sociale, serviciile și veniturile adecvate sunt domenii unde genul contează, dat fiind faptul că mai multe femei sunt angajate pe posturi cu salarii mici, sunt expuse unui risc mai mare de sărăcie, sunt mai dependente de asistența socială publică și privată și asumă rolul tradițional de îngrijire a copiilor și a membrilor mai în vârstă ai familiei, precum și responsabilitatea principală pentru nevoile gospodăriei, toate acestea conducând la pensii mai scăzute pentru femei;

Q. întrucât obiectivele de la Barcelona din 2002 sunt departe de a fi îndeplinite, deși, conform Cartei drepturilor fundamentale, copiii au dreptul la protecție și la îngrijiri corespunzătoare și întrucât aceasta are un impact dramatic asupra participării femeilor pe piața muncii, asupra egalității de gen, asupra echilibrului dintre viața privată și cea profesională și asupra sărăciei femeilor;

R. întrucât Europa poate merge mult mai departe în dezvoltarea unui cluster de sectoare care să pună accentul pe susținerea sănătății, a cunoștințelor și a abilității oamenilor de a participa la economie; întrucât serviciile orientate spre oameni, precum educația, asistența medicală, îngrijirea copiilor și alte servicii de îngrijire au un potențial important de creare de locuri de muncă și nu ar trebui considerate ca fiind un cost pentru economie, ci, mai degrabă, ca factori determinanți pentru o prosperitate durabilă;

S. întrucât este necesară o abordare strategică pentru a face față provocărilor cauzate de îmbătrânirea și scăderea populației de vârstă activă a UE, în special în ceea ce privește deficitul viitor de competențe și neconcordanțele de pe piața forței de muncă din UE și evoluția estimată a ratelor de dependență economică, luând în considerare, de asemenea, resortisanții țărilor terțe care locuiesc în mod legal în UE; întrucât este important să se promoveze oportunități pentru mobilitatea profesională, în special în rândul tinerilor, inclusiv al celor care urmează un program de formare profesională prin ucenicii,

1. invită Comisia să se bazeze pe revizuirea acquis-ului social și a politicilor sociale și în materie de ocupare a forței de muncă ale UE, precum și pe rezultatele consultării publice din 2016 și să elaboreze propuneri pentru un pilon european solid al drepturilor sociale, care să nu se limiteze la o declarație de principii sau de bune intenții, ci să consolideze drepturile sociale prin măsuri concrete și instrumente specifice (legislație, mecanisme politice și instrumente financiare), care să aibă un impact pozitiv asupra vieții oamenilor pe termen scurt și mediu și care să permită sprijinirea construcției europene în secolul al XXI-lea, susținând în mod eficient atingerea obiectivelor sociale prevăzute în tratate, sprijinind statele sociale naționale, consolidând coeziunea, solidaritatea și convergența ascendentă în rezultatele economice și sociale, garantând o protecție socială adecvată, reducerea inegalităților și realizarea progreselor restante de multă vreme în materie de reducere a sărăciei și a excluziunii sociale, facilitând eforturile naționale de reformă, prin analiză comparativă, și contribuind la îmbunătățirea funcționării uniunii economice și monetare (UEM) și a pieței unice a UE;

2. consideră că pilonul european al drepturilor sociale ar trebui să contribuie, de asemenea, la asigurarea punerii în aplicare adecvate a standardelor internaționale în materie de muncă și să contribuie la actualizarea acquis-ului social; consideră că standardele care urmează să fie definite de pilonul european al drepturilor sociale ar trebui să se aplice tuturor țărilor participante la piața unică, pentru a menține condiții egale de concurență, și că legislația, mecanismele de guvernanță și instrumentele financiare relevante pentru realizarea acestora ar trebui să se aplice tuturor statelor membre ale UE; subliniază faptul că pilonul drepturilor sociale ar trebui să fie luat în considerare în elaborarea politicilor economice ale UE; constată că, date fiind restricțiile specifice presupuse de apartenența la zona euro, sunt necesare stabilirea unor obiective și standarde sociale specifice suplimentare și instituirea unui sprijin financiar relevant la nivelul zonei euro, păstrând în același timp deschiderea pentru statele membre din afara zonei euro, pe bază voluntară; subliniază posibilitatea utilizării mecanismului de cooperare consolidată, în temeiul articolului 20 din TUE, dacă este cazul, pentru a construi un pilon european solid al drepturilor sociale;

3. subliniază că pilonul european al drepturilor sociale ar trebui să ofere oamenilor care trăiesc în UE mijloace mai puternice de a menține controlul asupra vieții lor, să le permită acestora să trăiască o viață demnă și să își realizeze aspirațiile, atenuând diversele riscuri sociale apărute în cursul vieții și oferind oamenilor posibilitatea de a participa pe deplin în societate și de a se putea adapta la schimbările tehnologice și economice frecvente, inclusiv prin dezvoltarea competențelor și sprijinirea spiritului antreprenorial; subliniază că pilonul european al drepturilor sociale ar trebui să facă piețele să funcționeze pentru prosperitate comună, bunăstare și dezvoltare durabilă, în contextul unei economii sociale de piață cu grad ridicat de competitivitate, care vizează ocuparea integrală a forței de muncă și progresul social și care valorifică, de asemenea, politica industrială la nivelul UE; consideră că pilonul ar trebui să vizeze aceste obiective prin promovarea standardelor sociale relevante și prin autorizarea statelor sociale naționale să mențină coeziunea socială și egalitatea în întreaga UE, prin sisteme de protecție socială adecvate, accesibile și sustenabile din punct de vedere financiar și prin politici de incluziune socială; subliniază că acesta ar trebui, de asemenea, să faciliteze libera circulație a lucrătorilor într-o piață europeană a forței de muncă mai aprofundată și mai echitabilă; subliniază faptul că pilonul european al drepturilor sociale ar trebui să contribuie, de asemenea, la respectarea principiilor egalității de tratament, nediscriminării și egalității de șanse, prin intermediul politicilor sociale și în materie de ocupare a forței de muncă; recomandă ca pilonul european al drepturilor sociale să permită respectarea eficace a drepturilor sociale existente și să instituie noi drepturi, atunci când este cazul, având în vedere noile evoluții tehnologice și socioeconomice; consideră că, în acest mod, pilonul va consolida, de asemenea, legitimitatea UE;

Actualizarea standardelor de muncă și sociale existente

4. solicită partenerilor sociali și Comisiei să colaboreze pentru a prezenta o propunere de directivă-cadru privind condițiile de muncă decente în toate formele de ocupare a forței de muncă, extinzând standardele minime existente la noile tipuri de relații de muncă, pe baza unei evaluări aprofundate a impactului; consideră că această directivă-cadru ar trebui să îmbunătățească punerea în aplicare a legislației UE, să sporească securitatea juridică în cadrul pieței unice și să prevină discriminarea, completând legislația UE existentă și asigurând pentru fiecare lucrător un set de bază de drepturi garantate, indiferent de tipul de contract de muncă sau raport de muncă, inclusiv egalitate de tratament, protecția sănătății și securității, protecția în timpul concediului de maternitate, dispoziții privind timpul de lucru și timpul de odihnă, echilibrul dintre viața profesională și cea privată, acces la formare, sprijin la locul de muncă pentru persoanele cu handicap, informare adecvată, drepturi de consultare și participare, libertate de asociere și reprezentare, negociere colectivă și acțiune colectivă; subliniază faptul că această directivă-cadru ar trebui să se aplice tuturor angajaților și lucrătorilor în forme nestandardizate de încadrare în muncă, fără a modifica în mod necesar directivele existente; reamintește că drepturile existente din domeniul muncii sunt aplicate de către statele membre, în conformitate cu legislația națională și a UE; solicită, de asemenea, punerea în aplicare și controlul mai eficace și mai eficient al standardelor de muncă existente, pentru a îmbunătăți respectarea drepturilor și pentru a combate munca nedeclarată;

Condițiile de muncă

5. recunoaște că o anumită varietate de contracte de muncă este utilă pentru corelarea eficientă a lucrătorilor și a angajatorilor; reamintește, cu toate acestea, riscul dualismului pieței forței de muncă și pericolul cu care se confruntă persoanele captive în contracte de muncă nesigure, fără o perspectivă concretă de a beneficia de tranziții ascendente; subliniază importanța contractelor de muncă pe durată nedeterminată pentru securitatea socioeconomică și subliniază beneficiile pe care aceste contracte le aduc angajatorilor din numeroase sectoare de activitate; sprijină, de asemenea, promovarea modelelor de afaceri ale economiei sociale; solicită Comisiei să extindă Directiva privind declarația scrisă (91/533/CEE), pentru a cuprinde toate formele de ocupare a forței de muncă și de relații de muncă; solicită ca directiva-cadru privind condițiile de muncă decente să includă, de asemenea, standardele minime existente relevante care să fie asigurate în cadrul anumitor raporturi de muncă specifice, în special: (a) un conținut educativ și de formare adecvat și condiții de muncă decente pentru stagii, stagii de formare și ucenicii, pentru a garanta că acestea servesc drept puncte de trecere reale în tranziția de la educație la viața profesională, astfel cum se prevede în Recomandarea Consiliului privind un cadru de calitate pentru stagii, și că sunt limitate în timp și nu înlocuiesc locurile de muncă pentru tineri; remunerația ar trebui să fie proporțională cu volumul de muncă prestat, cu competențele și experiența persoanei în cauză și să permită stagiarilor și ucenicilor care participă pe piața forței de muncă în afara programelor de învățământ să își asigure traiul; (b) în cazul muncii intermediate de platformele digitale și al altor tipuri de activități autonome dependente, o distincție clară — în sensul dreptului Uniunii și fără a aduce atingere legislației naționale — între persoanele care desfășoară cu adevărat activități independente și cele aflate într-un raport de muncă, având în vedere Recomandarea OIM nr. 198, potrivit căreia îndeplinirea unei serii de indicatori este suficientă pentru a determina existența unui raport de muncă; statutul și responsabilitățile de bază ale platformei, clientul și persoana care efectuează lucrările ar trebui, prin urmare, să fie clarificate; ar trebui, de asemenea, introduse standarde minime privind normele de colaborare, cu informarea deplină și cuprinzătoare a furnizorului de servicii cu privire la drepturile și obligațiile sale, beneficiile, nivelul de protecție socială asociat și identitatea angajatorului; persoanele angajate, precum și lucrătorii care desfășoară cu adevărat o activitate independentă care sunt angajate prin intermediul platformelor online ar trebui să aibă drepturi similare ca în restul economiei și ar trebui să fie protejate prin participarea la sisteme de securitate socială și de asigurări de sănătate; statele membre ar trebui să asigure o supraveghere corespunzătoare a termenilor și condițiilor raportului de muncă sau contractului de servicii, prevenind abuzurile de poziție dominantă din partea platformelor; (c) limite în ceea ce privește munca la cerere: nu ar trebui permise contractele cu zero ore de lucru, având în vedere incertitudinea extremă pe care acestea o implică;

6. ia act de scăderea proporției forței de muncă din venitul total în Europa în ultimele decenii; subliniază că este necesar să existe o nouă convergență socială ascendentă și să se elimine diferențele de remunerare dintre femei și bărbați pe întreg teritoriul UE, pentru a stimula cererea, pentru a permite creșterea durabilă și favorabilă incluziunii și pentru a reduce inegalitățile; recunoaște că salariile decente sunt importante ca mijloc de a evita sărăcia persoanelor încadrate în muncă; solicită Comisiei să sprijine în mod activ o acoperire mai largă a acordurilor colective, în conformitate cu tradițiile și practicile naționale ale statelor membre și cu respectarea deplină a autonomiei partenerilor sociali; recomandă instituirea unor niveluri minime de salarizare sub forma unui salariu minim național, după caz, respectând în mod corespunzător practicile fiecărui stat membru și după consultarea partenerilor sociali; invită Comisia să ajute la schimbul de bune practici în acest domeniu;

7. reamintește că dreptul la condiții de muncă sigure și sănătoase implică, de asemenea, protejarea împotriva riscurilor de la locul de muncă, precum și limitarea timpului de lucru și dispoziții privind perioadele minime de repaus și concediul anual; îndeamnă statele membre să pună pe deplin în aplicare legislația relevantă; așteaptă propunerile Comisiei de măsuri concrete să sprijine respectarea acestui drept în mod eficace pentru toate categoriile de lucrători, inclusiv pentru lucrătorii sezonieri și contractuali, și să cuprindă, de asemenea, măsuri de prevenire a violenței împotriva femeilor sau a hărțuirii; remarcă faptul că astfel de măsuri ar trebui să se bazeze pe o evaluare de impact, care să reflecte toate cunoștințele actuale cu privire la riscurile în materie de securitate și sănătate și să țină seama de noile modalități de lucru asociate cu digitalizarea și alte progrese tehnologice;

8. subliniază importanța dreptului de negociere și de acțiune colectivă, ca drept fundamental consacrat în legislația primară a UE; se așteaptă ca Comisia să intensifice sprijinul concret pentru consolidarea și respectarea dialogului social la toate nivelurile și în toate sectoarele, în special acolo unde acesta nu este suficient de bine dezvoltat, ținând, în același timp, seama de practicile naționale diferite; recunoaște beneficiile implicării lucrătorilor în administrarea întreprinderilor, inclusiv în cadrul întreprinderilor transnaționale, precum și beneficiile informării, consultării și participării acestora, de asemenea cu scopul de a valorifica în mod adecvat noile forme de organizare a muncii, garantând că munca este semnificativă și răsplătită și anticipând schimbările economice; solicită monitorizarea aplicării legislației europene privind comitetele europene de întreprindere și privind informarea și consultarea lucrătorilor, precum și măsuri eficace care să asigure faptul că restructurarea întreprinderilor are loc într-o manieră responsabilă din punct de vedere social;

9. subliniază nevoia de date cuprinzătoare, fiabile și actualizate în mod regulat privind calitatea muncii și a ocupării forței de muncă, ce pot fi utilizate în timp pentru monitorizarea calității muncii și a ocupării forței de muncă și pot reprezenta contribuții pentru elaborarea politicilor pe acest subiect; solicită Eurofound să-și dezvolte în continuare activitățile de monitorizare a calității locurilor de muncă și a vieții profesionale prin ancheta sa privind condițiile de muncă europene, pe baza conceptului său de calitate a locului de muncă care cuprinde veniturile, perspectivele, mediul fizic, mediul social, intensitatea muncii, utilizarea abilităților și dispunerea de acestea și calitatea timpului de lucru; solicită Eurofound să-și continue cercetarea privind politicile, acordurile dintre partenerii sociali și practicile întreprinderilor, care contribuie la creșterea calității locurilor de muncă și a vieții profesionale;

Protecție socială adecvată și durabilă

10. subliniază că drepturile de protecție socială sunt drepturi individuale; sprijină furnizarea unor prestații de protecție socială și a unor servicii sociale de calitate de o manieră mai integrată, ca o modalitate prin care statul social poate deveni mai ușor de înțeles și mai accesibil, fără însă a reduce eficacitatea protecției sociale; subliniază necesitatea de a avea o protecție socială adecvată și investiții sociale pe parcursul întregii vieți a oamenilor, permițând tuturor să participe pe deplin în cadrul societății și al economiei și susținând standarde de trai decente; subliniază importanța informării cetățenilor cu privire la drepturile sociale și la potențialul soluțiilor de e-guvernare accesibile, care să includă eventual un card european de asigurare socială, cu garanții solide privind protecția datelor, care ar putea îmbunătăți coordonarea securității sociale în UE și sensibilizarea individuală și ar putea ajuta lucrătorii mobili să își clarifice și să își asigure contribuțiile și drepturile în țara de origine și în țara gazdă și să faciliteze activitatea inspectoratelor naționale de muncă; subliniază importanța sprijinului personalizat, față în față, în special pentru gospodăriile excluse și vulnerabile;

11. este de acord cu importanța accesului universal la servicii preventive și curative de îngrijire a sănătății, oferite la timp, de bună calitate și la prețuri accesibile, precum și la medicamente; consideră acest lucru ca fiind un drept care trebuie susținut, inclusiv în zonele rurale și în regiunile transfrontaliere; subliniază că toți rezidenții trebuie să fie acoperiți de o asigurare de sănătate; este de acord cu faptul că o mai bună prevenire a riscurilor pentru sănătate și a bolilor reprezintă o investiție socială evidentă care este profitabilă în sine, în special datorită avansării în vârstă într-o stare mai bună de sănătate;

12. este conștient de faptul că creșterea speranței de viață și diminuarea forței de muncă reprezintă o provocare pentru sustenabilitatea și adecvarea sistemelor de pensii și pentru solidaritatea dintre generații; remarcă faptul că eliminarea decalajelor de pensii dintre femei și bărbați trebuie să fie, de asemenea, o prioritate în această privință; reafirmă faptul că cea mai bună soluție este creșterea ratei globale de ocupare a forței de muncă prin aplicarea de modele de ocupare a forței de muncă asociate cu asigurări complete de pensii și acordându-se o atenție deosebită generației tinere și persoanelor care sunt cele mai excluse de pe piața muncii; consideră că vârsta de pensionare ar trebui să reflecte, pe lângă speranța de viață, și alți factori care trebuie definiți la nivel național, printre care evoluțiile în materie de productivitate, raportul de dependență economică și diferențele în ceea ce privește dificultatea condițiilor de muncă; reamintește importanța investițiilor în îmbătrânirea activă și a mecanismelor care să le permită persoanelor ajunse la vârsta de pensionare să aibă opțiunea de a continua să lucreze la nivelul de intensitate dorit și să poată, în același timp, să-și primească o parte din pensie, dacă lucrează mai puțin decât norma întreagă;

13. solicită Comisiei să efectueze o analiză aprofundată a celor mai bune practici, pentru a oferi asistență statelor membre la calcularea pensiilor minime;

14. recomandă ca toți lucrătorii să beneficieze de o asigurare pentru șomaj sau pentru ocuparea involuntară unui loc de muncă cu fracțiune de normă, precum și de asistență pentru căutarea unui loc de muncă și investiții pentru formare (recalificare), în conformitate cu condițiile stabilite de fiecare stat membru în colaborare cu partenerii sociali; reamintește faptul că ajutoarele de șomaj adecvate îmbunătățesc procesul de corelare între cerere și ofertă, fiind, prin urmare, utile pentru productivitate și, în același timp, joacă un rol-cheie în prevenirea și reducerea sărăciei; consideră că pilonul european al drepturilor sociale ar trebui să recomande obiective de referință de calitate pentru sistemele naționale de asigurări de șomaj, mai ales în ceea ce privește gradul lor de acoperire, cerințele de activare, legătura dintre durata ajutorului și perioada medie națională de căutare a unui loc de muncă, precum și privind calitatea sprijinului oferit de centrele de ocupare a forței de muncă;

15. subliniază importanța sistemelor adecvate de venit minim pentru menținerea demnității umane și combaterea sărăciei și a excluderii sociale, precum și rolul acestora ca o formă de investiție socială care să permită persoanelor să participe în societate și să beneficieze de formare și/sau să-și caute un loc de muncă; invită Comisia și statele membre să evalueze sistemele de venit minim din Uniunea Europeană, inclusiv dacă sistemele permit gospodăriilor să-și satisfacă propriile necesități; invită Comisia și statele membre să evalueze, pe această bază, modalitatea și mijloacele de a acorda un venit minim adecvat în toate statele membre și să analizeze măsuri suplimentare de sprijinire a convergenței sociale pe întreg teritoriul Uniunii Europene, luând în considerare situația economică și socială din fiecare stat membru, precum și practicile și tradițiile naționale;

16. insistă asupra faptului că drepturile persoanelor cu handicap ar trebui integrate în pilonul social printr-o abordare bazată pe drepturile omului, în conformitate cu obligațiile UE și ale statelor membre în temeiul Convenției Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap (CRPD); consideră că dispozițiile ar trebui să includă cel puțin: — dreptul la muncă decentă și fără bariere în medii de lucru și pe piețe ale muncii pe deplin favorabile incluziunii, deschise și accesibile; — servicii și siguranța unui venit de bază adaptat la nevoile individuale specifice, care să permită un nivel de trai decent și realizarea incluziunii sociale; — garantarea liberei circulații și a transferabilității serviciilor între statele membre ale UE; — educare și formare favorabile incluziunii, inclusiv dispoziții privind competențele digitale adecvate; — dispoziții specifice privind protecția împotriva exploatării și a muncii forțate în cazul persoanelor cu handicap, în special în rândul persoanelor cu deficiențe intelectuale și psihosociale sau al persoanelor private de capacitate juridică;

17. constată cu îngrijorare faptul că disponibilitatea și accesibilitatea îngrijirii pe termen lung rămân o problemă majoră în Europa, ținând la domiciliu persoanele care asigură servicii informale de îngrijire pentru familie și împiedicându-le să își urmeze cariera; deplânge abuzurile frecvente ale îngrijitorilor angajați prin agenții de muncă sau pe bază informală; consideră că accesul la servicii de îngrijire de calitate, accesibile din punct de vedere financiar și pe termen lung, inclusiv la servicii de îngrijire la domiciliu și la sisteme care permit o viață autonomă, reprezintă un drept care ar trebui asigurat cu sprijinul unor profesioniști cu calificări adecvate, angajați în condiții decente; consideră că ar trebui puse deci în aplicare servicii publice și de asistență adecvate pentru familii, în special pentru cele care trăiesc cu venituri mici, pentru a evita instituționalizarea și riscul de sărăcie; își reiterează solicitarea ca legislația privind concediul pentru acordarea de îngrijiri să limiteze implicațiile în materie de remunerare și de drepturi de protecție socială atunci când lucrătorii trebuie să aibă grijă temporar de rudele lor; solicită Comisiei să stabilească un plan concret de acțiune în acest domeniu și să includă obiective privind îngrijirea persoanelor în vârstă, a persoanelor cu handicap și a altor persoane dependente, similare obiectivelor de la Barcelona, prevăzând și instrumente de monitorizare care să măsoare calitatea, accesibilitatea și abordabilitatea acestora; solicită, de asemenea, o mai bună partajare și preluare a bunelor practici din acest domeniu;

18. consideră că sărăcia în rândul copiilor este o preocupare majoră, cu privire la care Europa ar trebui să ia măsuri drastice; subliniază că dreptul la sisteme de educație, de sănătate și de securitate socială universale reprezintă o condiție de bază pentru combaterea sărăciei, în special în rândul copiilor; ținând seama de acest obiectiv, invită Comisia și statele membre să asigure punerea în aplicare rapidă a Recomandării din 2013 privind „Investiția în copii: ruperea cercului vicios al defavorizării” și adoptarea de măsuri concrete pentru a asigura o garanție pentru copii în toate statele membre, astfel încât fiecare copil care în prezent este expus riscului de sărăcie să aibă acces la asistență medicală gratuită, la învățământ gratuit, la îngrijire gratuită, la o locuință decentă și la o alimentație adecvată; subliniază legătura necesară cu programe care oferă sprijin și oportunități pentru părinți de a ieși din situațiile de excluziune socială și a se integra pe piața muncii; recunoaște că aceste politici necesită o finanțare adecvată la nivel național și sprijin din partea fondurilor structurale și de investiții europene;

19. solicită statelor membre să asigure respectarea dreptului la locuințe adecvate, asigurând accesul la locuințe de calitate, la prețuri accesibile și de dimensiune adecvată pentru toți, precum și să prevină și să reducă numărul persoanelor fără adăpost, în vederea eliminării treptate a acestei probleme; îndeamnă statele membre să adopte acte cu putere de lege și/sau alte măsuri necesare pentru a garanta accesul la locuințe sociale sau la ajutoare adecvate pentru locuință pentru cei care au nevoie de acestea, inclusiv, în mod evident, persoanele și familiile fără adăpost, și pentru a garanta că persoanele vulnerabile și gospodăriile sărace sunt protejate împotriva evacuării sau că li se oferă locuințe alternative adecvate; solicită ca furnizarea de locuințe să fie combinată cu serviciile sociale relevante care sprijină incluziunea socială și economică; solicită introducerea unor măsuri adecvate pentru a ajuta tinerii cu venituri mici să-și înființeze propriile gospodării; subliniază faptul că investițiile în locuințe sociale eficiente din punct de vedere energetic sunt profitabile din toate punctele de vedere pentru crearea de locuri de muncă, pentru mediu, pentru reducerea sărăciei energetice și pentru realizarea drepturilor sociale; solicită o mai bună utilizare a instrumentelor financiare europene relevante pentru a sprijini reînnoirea urbană și locuințe abordabile, accesibile și eficiente din punct de vedere energetic și pentru a promova dezvoltarea de locuințe sociale în regiunile în care acest sector este subdezvoltat; solicită abolirea tuturor formelor de criminalizare a sărăciei, cum ar fi măsurile de sancționare injustă a persoanelor fără adăpost sau alte forme de deprivare materială;

20. solicită adoptarea de măsuri adecvate, inclusiv îmbunătățiri ale legislației, dacă acestea sunt necesare în urma unor evaluări, care să asigure disponibilitatea și accesul tuturor la servicii sociale de interes general și la alte servicii de interes general sau servicii esențiale de bună calitate și la prețuri accesibile, cum ar fi aprovizionarea cu apă, gestionarea deșeurilor, educație, îngrijire medicală, comunicații electronice și servicii în bandă largă de mare viteză, energie, transport public și servicii financiare; subliniază rolul important al furnizorilor din sectorul public, bine echipați și dotați cu personal suficient, și al întreprinderilor sociale și organizațiilor nonprofit în acest context, având în vedere că obiectivul principal al acestora este un impact social pozitiv; subliniază, de asemenea, rolul important al întreprinderilor economiei sociale în furnizarea acestor servicii și în a face ca piața muncii să devină mai favorabilă incluziunii; solicită eliminarea actualelor incertitudini juridice cu care se confruntă autoritățile publice în ceea ce privește finanțarea serviciilor sociale de interes general; sprijină utilizarea de criterii sociale în cadrul achizițiilor publice; reamintește că zonele rurale au nevoie în mod special de sprijin continuu pentru modernizarea infrastructurii lor și pentru a menține dinamismul economic; subliniază, de asemenea, importanța educației financiare care contribuie la prevenirea îndatorării excesive a gospodăriilor și importanța asistenței juridice și a altor mecanisme care să protejeze și să sprijine debitorii împotriva practicilor agresive și să le ofere o a doua șansă;

Egalitatea de șanse și accesul la piața muncii

21. consideră că, în lumea noastră din ce în ce mai digitalizată, persoanele slab calificate nu numai că au oportunități de angajare reduse, ci sunt și mai vulnerabile la șomajul pe termen lung și au dificultăți mai mari în obținerea accesului la servicii și la participarea deplină în cadrul societății, o situație care nu afectează doar individul, ci este și extrem de costisitoare pentru economie și societate în ansamblu; sprijină, prin urmare, introducerea unei garanții de competențe ca fiind un nou drept pentru toți, în toate etapele vieții, pentru dobândirea de competențe fundamentale pentru secolul al XXI-lea, printre care alfabetizarea, competențele numerice, alfabetizarea digitală și media, gândirea critică, aptitudinile sociale și competențe utile pentru economia verde și circulară, ținând seama de industriile emergente și de sectoarele-cheie de creștere și vizând includerea deplină a persoanelor aflate în situații defavorizate, printre care se numără persoanele cu handicap, solicitanții de azil, șomerii pe termen lung și grupurile subreprezentate; subliniază că sistemele educaționale ar trebui să fie favorabile incluziunii, oferind o educație de bună calitate pentru întreaga populație, ajutând oamenii să fie cetățeni europeni activi, pregătindu-i să poată învăța și a se adapta pe parcursul întregii lor vieți și pentru a răspunde nevoilor de pe piața forței de muncă și în societate; consideră că absolvirea învățământului secundar ar trebui să fie obligatorie în Europa secolului al XXI-lea și că trebuie puse în aplicare programe relevante pentru a acorda o nouă șansă tuturor tinerilor care au abandonat învățământul primar sau secundar; consideră că garanția de competențe ar trebui să implice evaluări personalizate ale nevoilor de învățare, o ofertă de învățământ de calitate, precum și validarea sistematică a abilităților și a competențelor dobândite, permițând recunoașterea acestora cu ușurință pe piața muncii; subliniază necesitatea de a garanta accesul tuturor la rețele în bandă largă pentru a permite alfabetizarea digitală; subliniază că garanția de competențe este o investiție socială importantă, care necesită o implementare și o finanțare adecvate, de asemenea cu sprijinul fondurilor structurale și de investiții europene;

22. este îngrijorat de răspândirea incertitudinii socioeconomice și de deteriorarea condițiilor de muncă pentru mulți lucrători; recunoaște faptul că mulți dintre lucrătorii angajați în forme atipice de ocupare a forței de muncă au dificultăți în exercitarea drepturilor lor la locul de muncă sau în ceea ce privește accesul la prestațiile de securitate socială și că femeile și migranții sunt în mod disproporționat afectați de această problemă; invită Comisia să monitorizeze îndeaproape punerea în aplicare și asigurarea respectării Directivei privind munca pe durată determinată, Directivei privind munca cu fracțiune de normă și Directivei privind munca prin agent de muncă temporară; invită Comisia și statele membre să ia măsuri de îmbunătățire a transferabilității drepturilor sociale dobândite în diferite activități; subliniază că este important să se asigure capacități suficiente pentru a oferi o protecție socială adecvată la nivel de stat membru pentru toate formele de ocupare a forței de muncă, relații de muncă standard și nestandardizate, precum și desfășurarea de activități independente; invită Comisia să propună o recomandare în acest sens; consideră, în special, că: (a) statele membre ar trebui să organizeze sistemele de asigurări sociale astfel încât să permită tuturor persoanelor care lucrează în cadrul tuturor formelor de ocupare a forței de muncă, de raporturi de muncă și de desfășurare a activităților independente să acumuleze drepturi care să asigure siguranța veniturilor în situații cum ar fi șomajul, munca involuntară cu fracțiune de normă, probleme de sănătate, vârsta înaintată, întreruperile carierei profesionale pentru creșterea copiilor sau din motive legate de îngrijirea altor persoane sau pentru formare profesională; (b) începând de la prima lor intrare pe piața muncii, toate persoanele în toate formele de ocupare a forței de muncă, de raporturi de muncă și de desfășurare a activităților independente ar trebui să aibă un cont al activității personale, ușor accesibil prin contact personal și prin mijloace electronice, ținând seama în mod corespunzător de nevoile persoanelor cu handicap, cont prin care să își poată consulta drepturile sociale acumulate și alte drepturi sociale, inclusiv dreptul la învățarea pe tot parcursul vieții, și din care s-ar putea informa cu privire la transferabilitatea acestora între țări, dacă este cazul; aceste conturi de activități personale ar trebui să fie puse la dispoziție într-un mod eficient din punct de vedere al costurilor și ar trebui să fie asigurată o protecție adecvată a datelor; (c) platformele digitale și alți intermediari ar trebui să aibă obligația de a raporta autorităților competente toate activitățile desfășurate prin intermediul lor, în scopul asigurării contribuțiilor și protecției adecvate prin asigurarea socială și de sănătate pentru toți lucrătorii;

23. subliniază că realizarea tranzițiilor profesionale necesită investiții corespunzătoare, atât în capacitatea instituțională a serviciilor publice de ocupare a forței de muncă, cât și pentru a oferi asistență individuală pentru căutarea unui loc de muncă și perfecționarea competențelor într-o fază cât mai timpurie; consideră că politicile proactive de ocupare a forței de muncă, cum ar fi formarea și asistența pentru plasarea pe piața muncii, sunt instrumente valoroase pentru reintegrarea persoanelor aflate în șomaj pe piața muncii, indiferent de vârstă; reamintește rolul util al Fondului social european în susținerea politicilor active în domeniul pieței muncii în întreaga Europă și al Fondului european de ajustare la globalizare, care sprijină recalificarea și reluarea vieții profesionale în cazul șocurilor economice regionale și al șomajului tehnic la scară largă; reamintește, de asemenea, rolul important al sistemelor de securitate socială în sprijinirea tranzițiilor sigure; subliniază că păstrarea și portabilitatea drepturilor sociale acumulate pe parcursul carierei și al vieții ar trebui să fie asigurate pentru a facilita tranzițiile profesionale;

24. subliniază că o politică proactivă de ocupare a forței de muncă implică sprijin public pentru dezvoltarea unor sectoare cu potențial important de creare de locuri de muncă și, în multe țări, de asemenea, nevoia de a extinde rolul pe care îl joacă serviciile publice pentru ocuparea forței de muncă și de a garanta că acestea au o capacitate adecvată de contact direct cu mediul de afaceri, astfel încât recalificarea și alte măsuri de sprijin pentru persoanele aflate în căutarea unui loc de muncă să fie furnizate în conformitate cu profilul persoanei aflate în căutarea unui loc de muncă și cu nevoile economiei locale; solicită punerea în aplicare pe deplin a garanției pentru tineret pentru toate persoanele sub 30 de ani, cu accent pe calitatea ofertelor și cuprinzând în mod eficace toți tinerii NEET, precum și punerea în aplicare a recomandării Consiliului privind șomajul pe termen lung, inclusiv prin dezvoltarea de măsuri suplimentare necesare pentru a asigura accesibilitatea acestor politici pentru persoanele cu nevoi de sprijin; subliniază necesitatea de a se lua în considerare nevoile lucrătorilor și ale persoanelor mai în vârstă aflate în căutarea unui loc de muncă și de a promova cooperarea între lucrătorii mai tineri și cei mai în vârstă; subliniază că aceste politici sunt reforme structurale și investiții sociale importante, care au nevoie de o finanțare adecvată, de la nivel european și național, inclusiv prin Fondul social european, Inițiativa privind ocuparea forței de muncă și/sau prin alte instrumente;

25. reamintește că femeile sunt mai expuse riscului de a ocupa locuri de muncă precare și mai prost plătite și de a-și întrerupe cariera, fapt care are consecințe pe toată durata vieții; consideră că este nevoie să se realizeze urgent progrese decisive în domeniul egalității de gen și al echilibrului dintre viața profesională și cea privată pentru a elimina discriminările persistente; așteaptă propunerile Comisiei în acest domeniu, astfel cum s-au anunțat în programul său de lucru pentru 2017, în special în ceea ce privește următoarele: (a) mecanismele existente pentru a asigura egalitatea de tratament dintre bărbați și femei ar trebui să fie consolidate, disparitățile de gen persistente în ceea ce privește salariile și pensiile ar trebui să fie eliminate, iar segregarea ocupațională ar trebui să fie redusă; în acest scop, punerea în aplicare și asigurarea respectării Directivei 2006/54/CE ar trebui să fie monitorizate, iar directiva ar trebui să fie revizuită, dacă este necesar; Pactul european pentru egalitatea de gen pentru perioada 2011-2020 și Angajamentul strategic pentru egalitatea de gen 2016-2019 ar trebui să fie în continuare urmărite și prin intermediul rapoartelor anuale privind egalitatea de gen; (b) este nevoie de noi măsuri eficiente la nivel european și național pentru concilierea vieții profesionale, a vieții private și a vieții de familie, inclusiv de propuneri legislative în ceea ce privește concediul de maternitate, concediul de paternitate, concediul pentru creșterea copilului, concediul îngrijitorilor, accesul la servicii de îngrijire de calitate și aranjamente pentru un program de lucru flexibil; ar trebui încurajat accesul egal la posibilitățile de concediu pentru femei și bărbați în cadrul tuturor categoriilor de lucrători pentru a îmbunătăți accesul și poziția femeilor pe piața muncii, pentru a consolida rolul taților în creșterea copiilor și pentru a facilita concilierea vieții profesionale cu viața privată; Comisia ar trebui, de asemenea, să sprijine statele membre în partajarea și adoptarea de bune practici în acest domeniu;

26. reamintește că în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene se interzice discriminarea de orice fel, bazată pe motive precum sexul, rasa, culoarea, originea etnică sau socială, caracteristicile genetice, limba, religia sau convingerile, opiniile politice sau de orice altă natură, apartenența la o minoritate națională, averea, nașterea, un handicap, vârsta sau orientarea sexuală; subliniază că toți cetățenii ar trebui să beneficieze de șanse egale pe tot parcursul vieții, inclusiv atunci când se află în căutarea unui loc de muncă și la locul de muncă; subliniază necesitatea punerii în aplicare corespunzătoare a Directivei 2000/78/CE și a Directivei 2000/43/CE privind egalitatea rasială; îndeamnă statele membre să accelereze punerea în aplicare, iar Comisia să evalueze punerea în aplicare a măsurilor existente pentru a asigura nediscriminarea și egalitatea de șanse și pentru a crește participarea pe piața forței de muncă și integrarea socială a grupurilor subreprezentate; invită Comisia să propună noi recomandări concrete sau alte măsuri în acest sens, dacă este necesar; reamintește că Directiva privind egalitatea de tratament, propusă în 2008 și care nu au fost încă adoptată, reprezintă un element lipsă în cadrul legislativ privind nediscriminarea; atrage atenția asupra jurisprudenței europene și de la nivel național care arată că în legislația europeană și națională ar trebui prevăzută obligația de a asigura amenajări corespunzătoare pentru toate motivele de discriminare, cu condiția ca acest lucru să nu implice o sarcină disproporționată pentru angajatori sau furnizorii de servicii; invită Comisia să monitorizeze cadrele juridice și politicile statelor membre, în conformitate cu legislația aplicabilă a UE, pentru a asigura integrarea, egalitatea de tratament și condiții de lucru decente pentru toate persoanele cu statut de refugiat; subliniază că ar trebui să se asigure accesul la justiție și protecție pentru toate victimele exploatării și discriminării;

Mobilitatea forței de muncă

27. subliniază faptul că libera circulație a persoanelor este una dintre cele mai mari realizări ale UE și că libera circulație a lucrătorilor este o piatră de temelie a pieței interne, care joacă un rol important în consolidarea convergenței și a integrării între statele membre; subliniază că mobilitatea în cadrul UE reprezintă o oportunitate și un drept fundamental a cărui exercitare trebuie să fie sprijinită, inclusiv prin buna funcționare a sistemului de coordonare a securității sociale; solicită punerea în aplicare corespunzătoare și asigurarea respectării normelor UE privind mobilitatea lucrătorilor și a furnizării transfrontaliere de servicii; solicită, în plus, acordarea de sprijin pentru mobilitatea forței de muncă prin cursuri de limbi străine adecvate la toate nivelurile de educație, printr-o mai bună comparabilitate a sistemelor de învățământ și prin recunoașterea calificărilor profesionale, prin informații ușor accesibile cu privire la drepturile și îndatoririle lucrătorilor mobili, precum și prin măsuri care să asigure condiții de muncă decente și cooperarea eficace dintre serviciile publice de ocupare a forței de muncă din întreaga Europă; ia act de faptul că mobilitatea nu ar trebui să fie rezultatul unor oportunități necorespunzătoare de ocupare a forței de muncă sau a protecției sociale inadecvate a lucrătorilor în regiunile de origine, deoarece exodul prelungit al forței de muncă poate împiedica convergența economică; subliniază, prin urmare, importanța politicii de coeziune și a altor instrumente de dezvoltare economică echilibrată la nivel teritorial; consideră că mobilitatea forței de muncă nu ar trebui să fie utilizate în mod abuziv pentru a submina standardele sociale ale țărilor-gazdă prin fraudă sau eludarea legii; subliniază faptul că lucrătorii mobili realizează, de regulă, contribuții nete la bugetele publice ale țărilor-gazdă; solicită realizarea de investiții adecvate în serviciile publice în zonele care se confruntă cu creșterea populației și subliniază sprijinul pe care Fondul social european îl poate oferi în acest sens;

28. invită UE și statele membre să țină seama de impactul social al mobilității asupra numărului tot mai mare de familii transnaționale, de exemplu oferind posibilitatea concediului pentru îngrijirea unui membru de familie aflat într-o altă țară și asigurând transferabilitatea și comparabilitatea sistemelor educaționale pentru mobilitatea copiilor de vârstă școlară;

29. invită statele membre să impună angajatorilor obligația de a prezenta un contract de muncă redactat într-o limbă cunoscută de cetățenii mobili ai UE, pentru ca acesta să fie înțeles de către lucrători;

Dezvoltarea de mijloace pentru a obține rezultate în practică

30. invită Comisia să valorifice rezultatele consultării publice și opiniile instituțiilor UE prin prezentarea unei foi de parcurs clare, cu măsuri concrete pentru punerea în aplicare integrală a pilonului european al drepturilor sociale și pentru realizarea deplină a obiectivelor sociale ale tratatelor; subliniază faptul că, pentru a proteja drepturile sociale fundamentale, dispoziții precum cele de la articolele 8, 9 și 10 din TFUE ar trebui să fie aplicate în mod corect în procesul de elaborare a politicilor UE și în toate acțiunile întreprinse de către instituțiile UE, inclusiv prin evaluări ale impactului social;

31. solicită introducerea unui protocol social în tratate atunci când acestea vor fi revizuite, pentru a consolida drepturile sociale fundamentale în raport cu libertățile economice;

32. solicită statelor membre să semneze și să ratifice Carta socială europeană revizuită și Convenția europeană de securitate socială (ETS nr. 78); încurajează Comisia să examineze acțiunile necesare pentru aderarea Uniunii Europene la carta revizuită și să propună un calendar pentru îndeplinirea acestui obiectiv;

33. solicită insistent Comisiei să includă perspectiva de gen ca parte integrantă a pilonului european al drepturilor sociale, precum și să includă evaluări sistematice ale impactului de gen ca parte a evaluării respectării drepturilor fundamentale;

34. își exprimă îngrijorarea cu privire la impactul negativ persistent al crizei economice prelungite cu care s-a confruntat Europa în prima jumătate a acestui deceniu și care a influențat anumite țări și regiuni mai mult decât pe altele; consideră că obiectivul de convergență economică și socială ascendentă ar trebui să fie susținut de un set de obiective, pe baza strategiei Europa 2020 și a obiectivelor de dezvoltare durabilă, care să ghideze coordonarea politicilor economice, sociale și privind ocuparea forței de muncă în UE și care să reprezinte o referință pentru zona euro, unde este necesar să se acorde o atenție deosebită convergenței economice și sociale ascendente;

35. atrage atenția asupra legăturii bidirecționale dintre condițiile sociale și performanța economică; solicită ca obiectivele Strategiei Europa 2020, tabloul de bord existent al principalilor indicatori sociali și de ocupare a forței de muncă din cadrul raportului comun privind ocuparea forței de muncă și noul cod de convergență potențial să fie luate în considerare în mod direct și transparent în formularea de recomandări specifice fiecărei țări și de recomandări privind zona euro, precum și în ceea ce privește utilizarea instrumentelor UE; consideră că instrumentele strategiei europene privind ocuparea forței de muncă și ale metodei deschise de coordonare socială ar trebui să fie consolidate în acest scop; solicită un rol mai important pentru dialogul macroeconomic cu partenerii sociali în formularea mixului de politici economice la nivel european; consideră că supravegherea macrosocială este foarte importantă pentru a garanta că dezechilibrele economice nu sunt reduse în detrimentul ocupării forței de muncă și a situației sociale și pentru a preveni uniformizarea la un nivel inferior a standardelor sociale în UE; reiterează solicitarea sa pentru o agendă europeană a reformelor și investițiilor care să vizeze consolidarea potențialului de creștere bazat pe locuri de muncă de calitate și pe productivitate, pentru a promova sisteme sociale echitabile, solide, eficiente și durabile, precum și pentru a promova o tranziție durabilă a economiilor statelor membre către o utilizare mai eficientă a resurselor;

36. consideră că promovarea participării femeilor pe piața muncii și independența lor economică sunt esențiale pentru îndeplinirea obiectivului Strategiei Europa 2020 privind o rată globală de ocupare a forței de muncă de 75 % și ar conduce la creșterea PIB-ului; invită Comisia și statele membre, prin urmare, să-și consolideze politicile și să crească investițiile pentru susținerea angajării femeilor în locuri de muncă de calitate, mai ales în sectoarele și funcțiile în care femeile sunt subreprezentate, cum ar fi în domeniul științei, tehnologiei, ingineriei și matematicii (STIM), precum și în sectoarele economiei ecologice sau în posturi de conducere, în toate sectoarele;

37. menționează că femeile și fetele sunt afectate în mod disproporționat de sărăcie și de excluziunea socială și solicită un nou elan politic pentru o strategie europeană ambițioasă de combatere a sărăciei, precum și un angajament reînnoit pentru realizarea obiectivelor europene pentru 2020 de combatere a sărăciei; îndeamnă statele membre să elaboreze planuri strategice naționale detaliate de combatere a sărăciei, iar Comisia să insiste asupra reducerii sărăciei în cadrul semestrului european;

38. invită statele membre și Comisia să depună eforturi pentru asigurarea unui nivel corespunzător de investiții sociale care sunt esențiale pentru coeziunea socială și au un impact pozitiv clar asupra creșterii economice pe termen scurt și pe termen lung (de exemplu, îngrijirea copiilor, educație, garanția pentru tineret și garanția de competențe); consideră că evaluarea calității cheltuielilor publice ar trebui, de asemenea, să reflecte această preocupare;

39. reiterează solicitarea sa referitoare la organizarea unor reuniuni comune între formațiunile EPSCO și ECOFIN ale Consiliului, pentru a promova politici socioeconomice mai bine coordonate, precum și la organizarea unor reuniuni periodice ale miniștrilor din domeniul muncii și din domeniul social din zona euro, pentru a îmbunătăți coordonarea politicilor în interiorul zonei euro și pentru a aborda dezechilibrele sociale în mod adecvat;

40. subliniază faptul că fenomenele actuale de producție cu utilizare intensivă de capital și contribuția importantă a imobilizărilor necorporale la crearea de valoare adăugată, pe de o parte, și ratele ridicate de inegalitate și șomaj, creșterea continuă a muncii „atipice” și scăderea proporției forței de muncă din venitul total, pe de altă parte, implică necesitatea de a lărgi baza financiară pentru sistemele de asistență socială, cu neutralitate fiscală, pentru a oferi o protecție socială adecvată și servicii de calitate pentru toți; consideră că acest lucru ar trebui realizat în special prin trecerea la alte surse de venituri fiscale; îndeamnă statele membre să își evalueze nevoile în acest sens; reamintește faptul că acumularea drepturilor de securitate socială prin muncă este un aspect important al muncii decente și contribuie în mod semnificativ la stabilitatea economică și socială; subliniază, cu toate acestea, că sarcina fiscală actuală asupra costului forței de muncă poate fi redusă, asigurând în același timp sustenabilitatea și caracterul adecvat al sistemelor naționale de securitate socială; subliniază, de asemenea, că pentru asigurarea unui nivel adecvat de investiții publice și a sustenabilității sistemelor de asistență socială, este extrem de importantă combaterea evaziunii fiscale și a evitării obligațiilor fiscale;

41. consideră că pilonul european al drepturilor sociale nu poate fi credibil decât dacă este însoțit de o finanțare adecvată la nivel național și european, garantând faptul că statele membre au capacitatea de a realiza obiectivele stabilite de comun acord; își reiterează apelul pentru o punere în aplicare accelerată a programelor operaționale relevante, precum și pentru revizuirea CFM 2014-2020, acolo unde este necesar, pentru a face față unor nevoi sporite; solicită, în special, consolidarea în continuare a inițiativei „Locuri de muncă pentru tineri” și măsuri suplimentare pentru a asigura un acces mai facil și utilizarea deplină a Fondului social european, FEG și FEAD; consideră că aceste instrumente financiare ar trebui să rămână disponibile pentru toate statele membre și ar trebui să fie consolidate, după caz, inclusiv în ceea ce privește educația și formarea, garanția de competențe, sărăcia în rândul copiilor și provocările noi și neprevăzute, cum ar fi integrarea refugiaților pe piața muncii; consideră că regula privind alocarea a 20 % din pachetele financiare naționale din FSE pentru combaterea sărăciei și a excluziunii sociale trebuie să fie menținută;

42. solicită continuarea sprijinului acordat de UE pentru consolidarea capacităților instituționale, de exemplu în ceea ce privește dialogul social, rețeaua europeană a serviciilor publice de ocupare a forței de muncă, schimbul electronic de informații în materie de securitate socială și platforma împotriva muncii nedeclarate, care ar putea să evolueze pe termen mai lung spre crearea unui sistem european de inspectorate de muncă; subliniază, în acest context, importanța programului pentru ocuparea forței de muncă și inovare socială (EaSI) și sprijinul FSE pentru consolidarea capacităților relevante la nivel național;

43. solicită Comisiei și Grupului BEI să dezvolte în continuare Planul de investiții pentru Europa, pentru a consolida investițiile în redresarea economică, crearea de locuri de muncă de calitate, dezvoltarea durabilă și investițiile sociale în capacitățile actuale și viitoare ale persoanelor de a se integra pe piața muncii;

44. consideră că impactul social al ajustării economice în cadrul zonei euro ar putea fi atenuat și convergența economică și socială ascendentă ar putea fi consolidată prin finanțări adecvate, astfel încât să se evite accentuarea și mai mare a inegalităților și scăderea potențialului de creștere al statelor membre și pentru a face față șocurilor macroeconomice grave, sporind în același timp competitivitatea și stabilitatea economiilor statelor membre; invită, prin urmare, Comisia, Consiliul și celelalte organisme relevante să abordeze această chestiune în discuțiile ulterioare;

45. invită Comisia să își prezinte propunerile privind pilonul european al drepturilor sociale cu ocazia prezentării Cărții sale albe anunțate privind viitorul UE și al UEM;

46. invită Comisia, Serviciul European de Acțiune Externă și statele membre să realizeze acțiunea externă în concordanță cu pilonul european al drepturilor sociale, în special prin promovarea punerii în aplicare a convențiilor și a obiectivelor ONU de dezvoltare durabilă, a convențiilor OIM, a concluziilor G20 relevante, a convențiilor relevante ale Consiliului Europei și a acordurilor comerciale și parteneriatelor strategice ale UE;

47. consideră că pilonul european al drepturilor sociale ar trebui să fie adoptat în 2017 sub forma unui acord între Parlament, Comisie și Consiliul European, implicând partenerii sociali și societatea civilă la cel mai înalt nivel, și că acest acord ar trebui să conțină o foaie de parcurs clară privind implementarea; invită Comisia să propună mecanisme pentru implicarea corespunzătoare a tuturor părților interesate, de la toate nivelurile relevante, în punerea în aplicare a pilonului european al drepturilor sociale;

o

o o

48. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei, precum și parlamentelor statelor membre.

(1) JO L 68, 18.3.2010, p. 13.

(2) JO L 307, 18.11.2008, p. 11.

(3) JO L 59, 2.3.2013, p. 5.

(4) Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (JO L 303, 2.12.2000, p. 16).

(5) Directiva 91/533/CEE a Consiliului din 14 octombrie 1991 privind obligația angajatorului de a informa lucrătorii asupra condițiilor aplicabile contractului sau raportului de muncă (JO L 288, 18.10.1991, p. 32).

(6) Directiva 1999/70/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 privind acordul-cadru cu privire la munca pe durată determinată, încheiat de CES, UNICE și CEEP (JO L 175, 10.7.1999, p. 43).

(7) Directiva 2008/104/CE a Parlamentului European și a Consiliului 19 noiembrie 2008 privind munca prin agent de muncă temporară (JO L 327, 5.12.2008, p. 9).

(8) Directiva 97/81/CE a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă, încheiat de UCIPE, CEIP și CES- Anexă: Acordul-cadru cu privire la munca pe fracțiune de normă (JO L 14, 20.1.1998, p. 9).

(9) Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (JO L 180, 19.7.2000, p. 22).

(10) JO C 13, 15.1.2016, p. 40.

(11) Texte adoptate, P8_TA(2016)0312.

(12) JO C 440, 30.12.2015, p. 23.

(13) JO C 353, 27.9.2016, p. 39.

(14) JO C 482, 23.12.2016, p. 141.

(15) JO C 407, 4.11.2016, p. 2.

(16) Texte adoptate, P8_TA(2015)0351.

(17) Texte adoptate, P8_TA(2015)0401.

(18) Texte adoptate, P8_TA(2015)0411.

(19) Texte adoptate, P8_TA(2016)0136.

(20) Texte adoptate, P8_TA(2016)0318.

(21) Texte adoptate, P8_TA(2016)0346.

(22) Texte adoptate, P8_TA(2016)0338.

(23) Texte adoptate, P8_TA(2016)0377.

(24) Texte adoptate, P8_TA(2015)0321.

(25) Texte adoptate, P8_TA(2016)0008.

(26) JO C 419, 16.12.2015, p. 5.

(27) Texte adoptate, P7_TA(2010)0085, P7_TA(2010)0312, P7_TA(2011)0092, P7_TA(2013)0545, P7_TA(2013)0594, P8_TA(2015)0095.

(28) The Employment and Social Development Quarterly Review, Autumn 2016, European Commission (Buletinul trimestrial al Comisiei privind ocuparea forței de muncă și situația socială, toamna 2016).