[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 30.1.2009

COM(2009) 31 final

2009/0006 (COD)

Propunere de

REGULAMENT NR.…/…/CE AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI

din […]

privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare a produselor textile

(Text cu relevanță pentru SEE)

{SEC(2009)91}

{SEC(2009)90}

EXPUNERE DE MOTIVE

1. CONTEXTUL PROPUNERII

În cursul ultimilor ani, ideea revizuirii legislației privind denumirile produselor textile a luat naștere în urma experienței rezultând din modificările tehnice regulate destinate introducerii unor denumiri de fibre noi în directivele existente. Această experiență a demonstrat posibilitatea simplificării cadrului juridic existent cu efecte pozitive potențiale pentru părțile interesate și pentru administrațiile publice. În consecință, revizuirea acestei legislații vizează simplificarea și ameliorarea cadrului reglementativ existent pentru dezvoltarea și utilizarea noilor fibre, în scopul promovării inovării în sectorul textilelor și îmbrăcămintei și pentru ca utilizatorii fibrelor și consumatorii să beneficieze mai rapid de produsele inovatoare.

În plus, revizuirea propusă va ameliora în același timp transparența procesului prin care noile fibre sunt adăugate la lista de denumiri de fibre armonizate. În același timp, ea va introduce o mai mare flexibilitate în adaptarea legislației în vederea satisfacerii nevoilor de evoluție tehnică așteptate în industria textilelor.

Revizuirea nu are drept obiectiv să extindă legislația UE la alte exigențe în materie de etichetare dincolo de compoziția fibrelor și de armonizarea denumirilor fibrelor textile acoperite de directivele existente.

Revizuirea legislației UE privind denumirile fibrelor și etichetarea produselor textile[1] a fost anunțată în 2006 în „Primul raport asupra stării de avansare a strategiei de simplificare a cadrului reglementativ”[2] și a fost inclusă în Programul legislativ și de lucru al Comisiei pentru 2008.

2. CONSULTAREA PăRțILOR INTERESATE

Datorită domeniului limitat al prezentei revizuiri, s-a efectuat o consultare specifică a părților interesate. O largă diversitate de părți interesate au fost consultate:. asociații industriale și de distribuitori, sindicate, organizații de consumatori, organisme europene de standardizare și administrații naționale[3].

Părțile interesate și statele membre reprezentative au fost invitate să-și prezinte punctele de vedere, sugestiile și propunerile în perioada dintre ianuarie și august 2008, în cadrul reuniunilor organizate de către serviciile Comisiei și sub formă scrisă.

Părțile interesate consideră că introducerea denumirilor de fibre noi în legislația europeană este importantă pentru promovarea inovării în industria europeană și în perspectiva informării consumatorilor. Cu toate acestea, conținutul politic al modificărilor tehnice ale legislației privind denumirile fibrelor textile nu justifică procedurile complexe și costurile legate de transpunerea unei directive; în consecință, s-ar indica utilizarea unei soluții legislative mai simple.

Rezultatele consultării sunt disponibile în raportul de evaluare a impactului și în anexele acestuia.

3. EVALUAREA IMPACTULUI

Pe baza rezultatelor consultării părților interesate și pe baza studiului „Simplification of EU legislation in the field of Textile Names and Labelling – an Impact Assessment of policy options” (Simplificarea legislației UE în domeniul denumirilor fibrelor și a etichetării produselor textile - o evaluare a impactului opțiunilor strategice)[4], Comisia a realizat un studiu al impactului diferitelor opțiuni strategice care permit atingerea obiectivelor mai sus menționate.

Comitetul de evaluare a impactului al Comisiei Europene a examinat o versiune provizorie a acestei evaluări a impactului elaborată de către serviciul relevant și a aprobat-o, sub rezerva anumitor modificări[5].

Analizarea și compararea diferitelor opțiuni și a impactului acestora a dus la următoarele concluzii:

- Includerea de instrucțiuni privind conținutul dosarului de cerere și identificarea laboratoarelor care să asiste întreprinderile la întocmirea dosarului prezintă avantaje potențiale dacă au ca efect prezentarea unor dosare de cerere mai conforme cu exigențele serviciilor Comisiei. Aceasta ar putea conduce la economii substanțiale de timp pentru industria de profil ca și pentru administrațiile publice.

- Cele mai mari beneficii pentru industrie rezultă din reducerea duratei necesare între depunerea unei cereri de denumire de fibră nouă și posibilitatea de a comercializa fibra sub noua ei denumire. Aceasta înseamnă economii de costuri administrative și obținerea mai rapidă de venituri provenind din vânzarea fibrei.

- Principalele avantaje pentru autoritățile statelor membre rezultă din înlocuirea directivelor printr-un regulament, deoarece acestea nu vor mai avea nevoie de a transpune modificările în legislația națională. Statele membre ar putea realiza astfel importante economii de costuri.

- Pentru consumatori, revizuirea va însemna avantajul reprezentat de garanția că fibrele denumite corespund unor caracteristici specifice. Consumatorii ar putea obține, de asemenea, avantaje suplimentare din introducerea mai rapidă pe piață a unor noi fibre.

4. TEMEIUL LEGAL șI SUBSIDIARITATEA

Legislația UE privind denumirile fibrelor și etichetarea produselor textile se bazează pe articolul 95 din Tratatul CE. Ea vizează crearea unei piețe interne pentru produsele textile care să garanteze consumatorului primirea unor informații adecvate.

În anii 1970 statele membre au recunoscut necesitatea armonizării legislației comunitare în domeniul denumirilor fibrelor textile. Denumiri de fibre textile diferite (nearmonizate) în statele membre ale UE sunt susceptibile de a crea un obstacol tehnic în calea schimburilor comerciale din cadrul pieței interne. În plus, interesele consumatorilor ar fi mai bine protejate dacă informațiile furnizate în acest domeniu ar fi identice pe piața internă.

Prezenta propunere nu modifică echilibrul politic între statele membre și UE. Se prevede ca un comitet să asiste Comisia și să dea un aviz privind măsurile de punere în aplicare propuse pentru modificarea regulamentului, pe baza normelor unui comitet de reglementare cu control. În prezent acesta este sistemul care aplică directivelor în vigoare.

5. ELEMENTE PRINCIPALE ALE PROPUNERII șI MODIFICăRI ALE LEGISLAțIEI ÎN VIGOARE PRIVIND DENUMIRILE DE FIBRE TEXTILE șI ETICHETAREA PRODUSELOR TEXTILE.

Principalele modificări ale legislației în vigoare pot fi rezumate după cum urmează:

5.1. Facilitarea procesului legislativ pentru adaptarea legislației la progresul tehnic

5.1.1. Transformarea Directivei 96/74/CE într-un regulament

Legislația UE privind denumirile fibrelor și etichetarea produselor textile trebuie să fie adaptată de câte ori o denumire de fibră nouă este adăugată listei denumirilor armonizate; astfel de schimbări sunt de natură pur tehnică și pot fi introduse în mod mai simplu sub forma unui regulament, reducând astfel povara administrativă pentru autoritățile naționale.

5.1.2. Abrogarea directivelor privind metodele și transformarea acestora într-o anexă tehnică

Metodele de cuantificare sunt un instrument esențial care permite verificarea informațiilor menționate pe eticheta de compoziție, care trebuie să fie, de asemenea, actualizată pentru a ține seama de denumirile de fibre noi. Dat fiind conținutul lor tehnic detaliat, adaptarea unor astfel de metode uniforme este mai adecvată sub formă de anexe la regulamentul principal. Prin urmare, articolul 22 abrogă Directivele 96/73/CE și 73/44/CE iar regulamentul propus include o anexă VIII care stabilește metode uniforme pentru testele oficiale.

5.2. Scurtarea perioadei dintre depunerea unei cereri și adoptarea denumirii unei fibre noi

Pentru a permite fabricaților, utilizatorilor și consumatorilor de fibre de a beneficia mai repede de utilizarea noilor fibre și a produselor inovatoare, denumirile de fibre noi ar trebui să fie adoptate mai rapid de către legislația UE. În plus față de timpul câștigat prin transformarea Directivei 96/74/CE într-un regulament, perioada necesară examinării tehnice a cererilor de denumiri de fibre noi ar putea fi redusă dacă cererile depuse de fabricanți ar fi mai exacte și complete ținând seama de exigențele impuse.

5.2.1. Exigențe minime aplicabile cererilor de denumire de fibră nouă

Un nou articol (articolul 6) stabilește procedura care trebuie respectată de un fabricant care cere adăugarea unei denumiri de fibră nouă la anexele tehnice ale regulamentului. Fabricantul trebuie să prezinte un dosar de cerere Comisiei, luând în considerare exigențele minime prevăzute la anexa II.

5.2.2. Raport privind punerea în aplicare a regulamentului

Articolul 21 prevede că, după cinci ani, Comisia va elabora un raport privind punerea în aplicare a regulamentului. Raportul va fi axat pe evaluarea experienței dobândite în materie de cereri de denumiri de fibre noi primite în cursul perioadei respective și va examina dacă o revizuire a procedurilor propuse ar permite noi câștiguri de timp.

5.3. Alte schimbări

În afara modificărilor prezentate la punctele 5.1 și 5.2, textul legislației în vigoare a fost revizuit în conformitate cu recentele standarde legislative pentru a facilita aplicabilitatea sa directă și a se asigura că cetățenii, operatorii economici și autoritățile publice pot să-și identifice cu ușurință drepturile și obligațiile.

Modificările fundamentale cuprinse în propunere sunt următoarele:

- articolul 1 prezintă obiectul regulamentului;

- articolul 3 include definiții suplimentare;

- articolul 4 stabilește obligațiile generale în materie de introducere pe piață a produselor textile;

- articolul 11 alineatul (2) recunoaște în mod clar responsabilitatea operatorilor economici de a furniza eticheta și mențiunile cuprinse în aceasta;

- articolul 14 cu privire la dispozițiile speciale se referă la o anexă tehnică care stabilește reguli detaliate pentru anumite produse textile;

- la fel, articolul 16 privind elementele excluse din determinarea procentajului de fibre se referă la o anexă tehnică;

- articolul 17 prevede dispoziții privind supravegherea pieței;

- articolul 18 specifică toleranțele în materie de fibre străine și de fabricație.

6. MODIFICăRI ÎN CURS ALE DIRECTIVELOR PRIVIND PRODUSELE TEXTILE

În 2006 serviciile Comisiei au primit o cerere de adăugare a noii denumiri de fibră „melamină” la anexele Directivei 96/74/CE. Cu ocazia reuniunilor de explorare și tehnice ale grupului de lucru cu experți ai statelor membre, s-a ajuns la un consens privind conformitatea tehnică a cererii. Prin urmare, adaptarea Directivelor 96/74/CE și 96/73/CE la progresul tehnic este adecvată.

Directivele 96/74/CE și 96/73/CE vor fi astfel modificate pentru a include noua denumire de fibră „melamină” în anexele lor tehnice. În conformitate cu articolul 16 alineatul (1) din Directiva 96/74/CE și cu articolul 5 alineatul (2) din Directiva 96/73/CE, adăugările la anexele I și II ale Directivei 96/74/CE precum și adăugările și modificările la anexa II a Directivei 96/73/CE se efectuează de către Comisie în conformitate cu avizul Comitetului pentru sectorul directivelor privind denumirile fibrelor textile și etichetarea produselor textile.

Se preconizează consultarea comitetului de către Comisie în timp ce prezenta propunere de nou regulament urmează procedura legislativă de adoptare în cadrul Consiliului și al Parlamentului European. Se prevede ca noua fibră „melamină” să fie adăugată la anexele directivelor de îndată ce comitetul va comunica avizul său favorabil privind propunerea Comisiei. Pentru a evita întârzieri și modificări suplimentare inutile, este adecvat, prin urmare, ca noul regulament să includă fibra nouă între paranteze [melamină], sub rezerva avizului favorabil din partea comitetului.

2009/0006 (COD)

Propunere de

REGULAMENT NR.…/…/CE AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI

din […]

privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare a produselor textile

(Text cu relevanță pentru SEE)

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articol 95 ,

având în vedere propunerea Comisiei,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European[6],

hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din Tratat[7],

întrucât:

(1) Directiva 73/44/CEE a Consiliului din 26 februarie 1973 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la analiza cantitativă a amestecurilor ternare de fibre textile[8], Directiva 96/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind anumite metode de analiză cantitativă a amestecurilor binare de fibre textile[9] și Directiva 96/74/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind denumirile fibrelor textile (modificată)[10] au fost modificate de mai multe ori. Deoarece urmează să fie efectuate modificări suplimentare, ar trebui să se procedeze la înlocuirea acestor directive cu un instrument juridic unic, din motive de claritate.

(2) Legislația comunitară privind denumirile de fibre textile și etichetarea produselor textile corespunzătoare are un conținut foarte tehnic, cuprinzând prevederi detaliate care necesită o adaptare regulată. Pentru a evita necesitatea ca statele membre să transpună modificările tehnice în legislația națională și să reducă astfel povara administrativă a autorităților naționale precum și pentru a permite ca adoptarea mai rapidă a denumirilor de fibre noi să fie aplicată în același timp în toată Comunitatea, regulamentul pare a fi instrumentul legal cel mai adecvat pentru realizarea simplificării legislative.

(3) Pentru a elimina obstacolele potențiale din calea bunei funcționări a pieței interne, produse de dispozițiile divergente ale statelor membre în ceea ce privește denumirile, compoziția și etichetarea produselor textile, este necesar să se armonizeze denumirile fibrelor textile și mențiunile care figurează pe etichete, marcajele și documentele care însoțesc produsele textile cu ocazia diferitelor etape inerente ciclurilor de producție, de prelucrare și de distribuție.

(4) Este adecvată stabilirea unor reguli care să permită fabricanților să solicite ca denumirea unei fibre noi să fie înscrisă pe lista de denumiri de fibre autorizate.

(5) Trebuie prevăzute dispoziții, de asemenea, pentru anumite produse care nu sunt compuse exclusiv din textile, dar a căror parte textilă constituie un element esențial al produsului sau este pusă în valoare printr-o specificare a producătorului, a prelucrătorului sau a comerciantului.

(6) Toleranța pentru fibrele străine care nu figurează pe etichetă ar trebui să se aplice atât produselor pure cât și amestecurilor.

(7) Etichetarea compoziției ar trebui să fie obligatorie pentru a asigura comunicarea informațiilor către toți consumatorii din Comunitate la un nivel uniform. Pentru produsele pentru care, din punct de vedere tehnic, este dificil să se precizeze compoziția în momentul fabricării, fibrele cunoscute eventual în acel moment pot fi indicate pe etichetă, cu condiția ca acestea să reprezinte un anumit procentaj din produsul finit.

(8) Este oportun, în scopul evitării diferențelor de aplicare în cadrul Comunității, să se determine cu precizie modalitățile particulare de etichetare a anumitor produse textile compuse din două sau mai multe părți, precum și elementele produselor textile de care nu trebuie să se țină cont cu ocazia etichetării și a analizei.

(9) Prezentarea spre vânzare a produselor textile supuse doar obligației de etichetare globală și a celor vândute la metru sau la cupon trebuie să fie efectuată astfel încât consumatorul să poată cunoaște în mod real indicațiile de pe ambalajul global sau de pe rulou.

(10) Utilizarea calificativelor sau a denumirilor care beneficiază de o reputație specială pe lângă utilizatori și consumatori ar trebui să fie supusă anumitor condiții. Mai mult, pentru a furniza informații utilizatorilor și consumatorilor, se cuvine ca denumirile de fibre să fie legate de caracteristicile acestora.

(11) Supravegherea pieței produselor făcând obiectul prezentului regulament în statele membre ar trebui să fie supusă dispozițiilor Directivei 2001/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 decembrie 2001 privind securitatea generală a produselor[11].

(12) Este necesar să se prevadă metode de eșantionare și de analiză a textilelor pentru a elimina toate posibilitățile de contestare a metodelor aplicate. Metodele utilizate pentru analizele oficiale efectuate în statele membre în scopul determinării compoziției fibroase a produselor textile compuse din amestecuri binare și ternare trebuie să fie uniforme atât în ceea ce privește tratarea prealabilă a eșantionului cât și analiza cantitativă; prin urmare, prezenta directivă ar trebui să prevadă metode uniforme de analiză pentru majoritatea produselor textile compuse din amestecuri binare și ternare care se găsesc pe piață.

(13) În cazul amestecurilor binare pentru care nu există o metodă uniformă de analiză la nivel comunitar, laboratorul însărcinat cu analiza ar trebui să fie autorizat să determine compoziția unor asemenea amestecuri utilizând orice metoda valabilă aflată la dispoziția sa, indicând în buletinul de analiză rezultatul obținut și, în măsura în care se cunoaște, gradul de precizie a metodei folosite.

(14) Prezentul regulament ar trebui să stabilească procentele convenționale de aplicat masei anhidre a fiecărei fibre cu ocazia determinării prin analiză a compoziției fibroase a produselor textile și ar trebui să indice două procente convenționale diferite pentru calculul compoziției produselor dărăcite sau periate conținând lână și/sau păr de origine animală. Deoarece nu se poate stabili întotdeauna dacă un produs este dărăcit sau periat și că, în consecință, pot apare rezultate incoerente din aplicarea toleranțelor cu ocazia controalelor de conformitate a produselor textile efectuate în Comunitate, laboratoarele care efectuează respectivele controale ar trebui să fie autorizate să aplice un procent convențional unic în cazurile litigioase.

(15) Ar trebui fixate reguli privind produsele scutite de exigențele generale în materie de etichetare ale prezentului regulament, în special produsele de unică folosință sau produsele pentru care se cere numai un etichetaj global.

(16) Se cuvine să se stabilească o procedură care să fie respectată de către fabricant sau de reprezentantul acestuia care dorește să includă o denumire de fibră nouă în anexele tehnice. Prezentul regulament ar trebui deci să stabilească exigențele aplicabile cererii de adăugare a unei denumiri de fibră nouă la anexele tehnice.

(17) Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentului regulament ar trebui să fie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei[12].

(18) În special, Comisia ar trebui să fie autorizată să adapteze la progresul tehnic lista denumirilor de fibre și descrierile aferente acestora, exigențele minime aplicabile dosarului tehnic care trebuie anexat cererii înaintate de către fabricant pentru adăugarea unei denumiri de fibre noi la lista denumirilor de fibre autorizate, dispozițiile speciale privind produsele din categoria corsetelor și anumite tipuri de textile, lista produselor pentru care numai etichetarea sau marcajul global sunt obligatorii, lista produselor de care nu se ține seama pentru determinarea procentajului fibrelor, procentele convenționale utilizate pentru calcularea masei fibrelor conținute într-un produs textil precum și pentru adaptarea metodelor de analiză cantitativă existente sau pentru adoptarea unor metode noi de analiză cantitativă a amestecurilor binare și ternare. Deoarece măsurile respective au un domeniu general de aplicare și sunt destinate să modifice elementele neesențiale ale prezentului regulament, printre altele prin completarea acestuia cu noi elemente neesențiale, acestea trebuie să fie adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE.

(19) Deoarece obiectivele acțiunii avute în vedere, și anume adoptarea unor reguli uniforme aplicabile utilizării de denumiri de fibre textile și etichetării corespunzătoare a produselor textile, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre și, prin urmare, datorită dimensiunii și efectelor acestora, pot fi realizate mai bine la nivelul Comunității, aceasta poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut la articolul respectiv, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective.

(20) Directivele 96/74/CEE [sau cea modificată], 96/73/CEE și 73/44/CEE ar trebui abrogate.

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Capitolul 1

Dispozi ții generale

Articolul 1

Obiect

Prezentul regulament stabilește reguli privind utilizarea denumirilor fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare a produselor textile precum și reguli privind analiza cantitativă a amestecurilor binare și ternare de fibre textile.

Articolul 2

Domeniul de aplicare

1. Prezentul regulament se aplică produselor textile.

Prezentul regulament se aplică, de asemenea, următoarelor produse:

(a) produse textile care cuprind cel puțin 80 % din greutatea lor fibre textile;

(b) mobilier tapisat, umbrele și umbrele de soare care cuprind în proporție de cel puțin 80% fibre textile;

(c) părțile textile ale materialelor pentru podele alcătuite din mai multe straturi, ale saltelelor și ale articolelor de camping, precum și căptușelile călduroase ale articolelor de încălțăminte, mănușilor și mitenelor, cu condiția ca astfel de părți sau căptușeli să constituie cel puțin 80% din greutatea produsului complet;

(d) textilele încorporate altor produse din care fac parte integrantă în cazul specificării compoziției lor.

2. Dispozițiile prezentului regulament nu se aplică produselor textile care:

(a) sunt destinate exportului către țări terțe;

(b) sunt introduse în scop de tranzit, sub control vamal, în statele membre;

(c) sunt importate din țări terțe și destinate prelucrării interne;

(d) sunt încredințate pentru lucrări la domiciliu muncitorilor sau întreprinderilor independente care lucrează cu materiale furnizate fără a da naștere la cesiune cu titlu oneros.

Articolul 3

Definiții

1. În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:

(a) „produse textile” înseamnă toate acele produse care, în stare brută, semiprelucrate, prelucrate, semimanufacturate, manufacturate, semiconfecționate sau confecționate, sunt compuse exclusiv din fibre textile, oricare ar fi procedeul de amestec sau de asamblare utilizat;

(b) „fibră textilă” înseamnă oricare dintre următoarele:

(i) un element caracterizat prin flexibilitatea, finețea și marea sa lungime în raport cu dimensiunea transversală maximală, care îl fac apt pentru aplicații textile;

(ii) benzile suple sau tuburile care nu depășesc 5 milimetri de lărgime aparentă, inclusiv benzile tăiate din benzi mai mari sau din folii fabricate din substanțe care se utilizează la fabricarea fibrelor prevăzute în tabelul 2 din Anexa I, și adecvate pentru aplicații textile;

(c) „lățimea aparentă” este aceea a benzii sau tubului sub formă pliată, laminată, presată sau răsucită sau lățimea medie, în cazul lățimii neuniforme;

(d) „parte textilă” înseamnă o parte dintr-un produs textil având un conținut în fibre distinct;

(e) „fibre străine” sunt fibrele diferite de cele menționate pe etichetă;

(f) „căptușeală” înseamnă un element separat utilizat pentru fabricarea confecțiilor și a altor produse, constând dintr-unul sau mai multe straturi de material textil menținute fără strângere de-a lungul unuia sau mai multor laturi;

(g) „etichetarea globală” este un mod de etichetare care constă în utilizarea unei etichete unice pentru mai multe produse sau părți textile;

(h) „produse de unică folosință” înseamnă produse textile care se folosesc o singură dată sau pe o perioadă de timp limitată și a căror utilizare normală exclude orice restaurare în vederea folosirii ulterioare pentru același scop sau pentru un scop similar.

Articolul 4

Reguli generale

1. Articolele textile pot fi comercializate pe piața comunitară, fie înainte, fie în cursul prelucrării lor industriale sau în oricare din etapele de distribuție ale acestora, numai în cazul în care astfel de produse sunt etichetate în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament.

2. Aplicarea prezentului regulament nu împiedică aplicarea dispozițiilor naționale și comunitare privind protecția proprietății intelectuale și comerciale, indicatorii de proveniență, marcajele de origine și prevenirea concurenței neloiale.

Capitolul 2

Denumirile fibrelor textile și exigențele aferente în materie de etichetare

Articolul 5

Denumirile fibrelor textile

1. Numai denumirile de fibre menționate la anexa I sunt utilizate pentru etichetarea compoziției.

2. Utilizarea denumirilor menționate la anexa I este rezervată fibrelor a căror natură corespunde descrierii prezentate în respectiva anexă.

Denumirile nu vor fi utilizate pentru alte fibre, fie sub formă integrală, sub formă de rădăcină sau sub formă de adjectiv.

Utilizarea denumirii „mătase” este interzisă pentru a indica forma sau prezentarea particulară sub formă de fir continuu a fibrele textile.

Articolul 6

Cereri de noi denumiri de fibre

Orice fabricant sau reprezentant al acestuia poate cere Comisiei adăugarea denumirii unei fibre noi la liste care figurează în anexa I.

Cererea este însoțită de o anexă tehnică întocmită în conformitate cu anexa II.

Articolul 7

Produse pure

1. Numai produsele textile compuse în totalitate din aceeași fibră pot fi etichetate drept „100%”, drept „pure” sau drept „integrale”.

Este interzisă utilizarea acestor termeni sau a unor termeni similari pentru alte produse.

2. Un produs textil este considerat ca fiind compus în totalitate din aceeași fibră atunci când conține alte fibre în procentaj de maximum 2 % din masa produsului textil, cu condiția ca această cantitate să fie justificată de motive tehnice și să nu rezulte dintr-o adăugare sistematică.

În aceleași condiții, un produs textil care a fost supus unui proces de cardare, va fi considerat ca fiind compus în totalitate din aceeași fibră dacă conține alte fibre în procentaj de maximum 5% din masa produsului textil.

Articolul 8

Produse din lână

1. Un produs textil poate fi calificat printr-una din denumirile menționate la anexa III cu condiția ca acesta să fie compus în exclusivitate dintr-o fibră de lână care nu a fost niciodată încorporată într-un produs finit și care nu a suferit operațiuni de filare și/sau de pâslire, altele decât cele cerute de fabricarea produsului, nici prelucrări sau utilizări care să fi deteriorat fibra.

2. Prin derogare de la alineatul (1), denumirile menționate în anexa III pot fi utilizate pentru a califica lâna conținută într-un amestec de fibre, în cazul în care:

(a) totalitatea lânii din amestec corespunde caracteristicilor definite la alineatul (1);

(b) cantitatea de lână, în raport cu masa totală a amestecului nu este inferioară procentului de 25%;

(c) în caz de amestec dărăcit, lâna nu este amestecată decât cu o singură altă fibră;

Indicarea compoziției procentuale a unui astfel de amestec este obligatorie.

3. Impuritățile fibroase din produsele menționate la alineatele 1 și 2, inclusiv produsele din lână care au fost supuse unui proces de cardare, nu vor depăși 0,3 % și vor fi justificate prin motive tehnice inerente procesului de fabricație.

Articolul 9

Produse textile alcătuite din mai multe fibre

1. Un produs textil compus din două sau mai multe fibre din care una reprezintă cel puțin 85 % din masa totală este desemnat prin:

(a) denumirea fibrei care reprezintă cel puțin 85 % din greutatea totală urmată de procentajul în greutate al acesteia;

(b) denumirea fibrei care reprezintă cel puțin 85 % din greutatea totală urmată de indicația „minimum 85 %”;

(c) compoziția procentuală totală a produsului.

2. Un produs textil compus din două sau mai multe fibre, din care nici una nu atinge 85% din masa totală, este desemnat prin denumirea și procentul în greutate a cel puțin două fibre având procentele cele mai mari în greutate, urmate de enumerarea denumirilor celorlaltor fibre care compun produsul, în ordinea descrescătoare a masei, cu sau fără indicarea greutății lor în procente.

Totuși, se aplică regulile următoare:

(a) fibrele care dețin fiecare mai puțin de 10 % din greutatea totală a unui produs pot fi desemnate în mod colectiv prin termenul „alte fibre” urmat de un procentaj în greutate global;

(b) în cazul în care este specificată denumirea unei fibre care deține mai puțin de 10% din greutatea totală a unui produs, se menționează compoziția procentuală completă a respectivului produs.

3. Produsele alcătuite dintr-o urzeală din bumbac pur și o țesătură de in pur al cărui procentaj nu este mai mic de 40 % din masa totală a țesăturii nescrobite, pot fi desemnate prin denumirea „pânză de in amestecată cu bumbac”, completată obligatoriu prin indicarea compoziției „urzeală de bumbac pur-țesătură de in pur”.

4. Pentru produsele textile a căror compoziție nu poate fi precizată cu ușurință în momentul fabricării acestora, se pot folosi pe etichetă termenul „fibre amestecate” sau termenul „compoziție textilă nedeterminată”.

Articolul 10

Fibre decorative și fibre cu efecte antistatice

Fibrele vizibile și izolabile care sunt pur decorative și nu depășesc 7% din greutatea produsului finit nu trebuie să fie menționate în compozițiile de fibre prevăzute la articolele 7 și 9.

Același principiu se aplică fibrelor metalice și altor fibre care sunt incorporate în scopul de a obține un efect antistatic și care nu depășesc 2% din greutatea produsului finit.

În cazul produselor menționate la articolul 9 alineatul (3), aceste procente trebuie să fie calculate separat pe baza greutății urzelii și, respectiv, a țesăturii.

Articolul 11

Etichetare și marcare

1. Produsele textile sunt etichetate sau marcate ori de câte ori sunt introduse pe piață.

Totuși, etichetarea și marcajul pot fi înlocuite sau completate prin documente comerciale de însoțire, în cazul în care aceste produse nu sunt oferite spre vânzare consumatorului final sau atunci când sunt livrate în executarea unei comenzi de stat sau a unei alte persoane juridice de drept public.

2. Fabricantul sau agentul său autorizat stabiliți în Comunitate sau, dacă nici fabricantul nici agentul său autorizat nu sunt stabiliți în Comunitate, operatorul economic responsabil de prima introducere pe piața comunitară a produsului textil asigură furnizarea etichetei și precizia informațiilor conținute de aceasta.

Distribuitorul se asigură că produsele textile vândute de el poartă etichetarea adecvată prevăzută de prezentul regulament.

Persoanele vizate la primul și la al doilea alineat se asigură că orice informație furnizată cu ocazia introducerii pe piață a produselor textile nu poate fi confundată cu denumirile și descrierile stabilite de prezentul regulament.

Articolul 12

Utilizarea denumirilor și a descrierilor

1. Denumirile și descrierile menționate la articolele 5, 7, 8 și 9 vor fi clar indicate în contractele de vânzare, facturi, borderouri de vânzare și alte documente comerciale.

Utilizarea abrevierilor este interzisă. Recurgerea la un cod mecanografic este totuși admisă, cu condiția ca semnificația codificărilor să figureze în același document.

2. Atunci când produsele textile sunt puse în vânzare, denumirile și descrierile menționate la articolele 5, 7, 8 și 9 sunt indicate în cataloage și prospecte comerciale, pe ambalaje, etichete și marcaje cu caractere tipografice clare, lizibile și uniform imprimate.

3. Mărcile comerciale sau denumirea socială pot fi indicate imediat înainte sau după denumirile și descrierile menționate la articolele 5, 7, 8 și 9.

Totuși, dacă marca sau denumirea firmei producătoare cuprinde, fie ca titlu principal, fie ca adjectiv sau ca rădăcină, una din denumirile prevăzute la anexa I sau putând fi confundată cu acestea, o astfel de marcă comercială sau de denumire socială va însoți imediat înainte sau după denumirile și descrierile menționate la articolele 5, 7, 8 și 9.

Orice altă informație trebuie să fie afișată întotdeauna în mod separat.

4. Etichetarea și marcarea sunt disponibile în limba sau limbile statelor membre pe teritoriul cărora sunt puse în vânzare sau vândute produsele textile către consumatorul final, dacă legislația statului membru respectiv o impune.

În cazul bobinelor, mosoarelor, sculurilor, ghemurilor sau altor cantități mici de fire de cusut, de reparat și de brodat, primul paragraf se aplică la etichetarea globală prevăzută la articolul 15 alineatul (3). Articolele individuale pot fi etichetate în oricare din limbile comunitare.

Articolul 13

Produse textile alcătuite din mai multe părți

1. Toate produsele textile care conțin una sau mai multe părți poartă o etichetă care indică conținutul în fibre a fiecărei părți.

Această etichetare nu este obligatorie pentru părțile care reprezintă mai puțin de 30 % din masa totală a produsului, cu excepția căptușelilor principale.

2. Atunci când două sau mai multe produse textile au același conținut de fibre și formează, în mod normal, un ansamblu inseparabil, ele pot purta o singură etichetă.

Articolul 14

Dispoziții speciale

Compoziția în fibre a produselor menționate la anexa IV este indicată în conformitate cu regulile de etichetare stabilite în anexa respectivă.

Articolul 15

Derogări

1. Prin derogare de la articolele 11, 12 și 13, regulile prevăzute la alineatele (2), (3) și (4) ale respectivului articol se aplică.

În orice caz, produsele menționate la alineatele (3) și (4) ale acestui articol sunt puse în vânzare astfel încât consumatorul final să poată lua cunoștință pe de plin de compoziția respectivelor produse.

2. Indicarea denumirilor fibrelor sau a compoziției în fibre pe etichetele sau pe marcajele produselor textile prevăzute la anexa V nu este solicitată.

Totuși, atunci o marcă comercială sau o denumire socială conțin, fie integral fie sub formă de adjectiv sau de rădăcină, una din denumirile menționate la anexa I sau o denumire susceptibilă de a fi confundată cu aceasta, se aplică articolele 11, 12 și 13.

3. Atunci când produsele textile menționate la anexa IV sunt de același tip și au aceeași compoziție, ele pot fi puse în vânzare împreună sub o etichetă globală.

4. Compoziției produselor textile vândute la metru poate figura pe lungimea produsului sau pe sulul pus în vânzare.

Capitolul 3

Procentaje de fibre și toleranțe

Articolul 16

Elemente care nu se iau în considerare la determinarea procentajelor de fibre

Pentru determinarea procentajelor stabilite în articolele 7, 8 și 9 care trebuie să fie afișate în conformitate cu articolul 11, nu se iau în considerare elementele prevăzute la anexa VII.

Articolul 17

Dispoziții privind supravegherea pieței

1. Autoritățile naționale de supraveghere a pieței efectuează controale de conformitate ale compoziției produselor textile cu indicațiile furnizate asupra compoziției produselor respective, în conformitate cu Directiva 2001/95/CE.

2. Controalele prevăzute la alineatul (1) sunt realizate în conformitate cu metodele de eșantionare și de analiză cantitativă a anumitor amestecuri binare și ternare de fibre definite la anexa VIII.

În acest scop, procentele în fibre prevăzute la articolele 7, 8 și 9 sunt determinate prin aplicarea la masa anhidră a fiecărei fibre a procentului convențional stabilit la anexa IX, după excluderea elementelor prevăzute la anexa VII.

3. Orice laborator abilitat să analizeze amestecurile textile pentru care nu există o metodă uniformă de analiză la nivelul Comunității determină compoziția unor asemenea amestecuri utilizând orice metoda valabilă aflată la dispoziția sa, indicând în buletinul de analiză rezultatul obținut și, în măsura în care se cunoaște, gradul de precizie a metodei folosite.

Articolul 18

Toleranțe

1. Pentru a stabili compoziția produselor textile destinate consumatorului final, se aplică toleranțele prevăzute la alineatele (2, (3) și (4).

2. Prezența fibrelor străine în compoziția ce urmează a fi furnizată în conformitate cu articolul 9 nu trebuie să fie indicată dacă procentajul acestor fibre nu atinge următoarele limite:

(a) 2 % din greutatea totală a produsului textil, dacă această cantitate se justifică din motive tehnice și nu rezultă dintr-un adaos sistematic.

(b) 5 % în cazul produselor care au fost supuse unui proces de cardare.

Litera (b) a acestui alineat nu aduce atingere articolului 8 alineatul (3).

3. O toleranță la fabricare de 3 % din masa totală a fibrelor indicate în etichetă este admisă între procentul fibrelor ce trebuie furnizate în conformitate cu articolul 9 și procentul rezultat din analiza realizată în conformitate cu articolul 17. Această toleranță se aplică, de asemenea :

(a) fibrelor care sunt menționate fără nicio indicație de procentaj, conform articolului 9 alineatul (2);

(b) procentajului de lână menționat la articolul 8 alineatul (2) litera (b).

Pentru necesitățile analizei, toleranțele se calculează separat. Masa totală considerată pentru calculul toleranței prevăzute la acest alineat este cea a fibrelor produsului finit, cu excluderea fibrelor străine care apar eventual la aplicarea toleranței menționate la alineatul (2).

Cumulul de toleranțe menționat la alineatele (2) și (3) nu este admis decât în cazul în care fibrele străine eventual constatate cu ocazia analizei, la aplicarea toleranței prevăzute la alineatul (2), sunt de aceeași natură chimică ca și una sau mai multe din fibrele menționate pe etichetă.

4. Pentru produsele specifice a căror tehnică de fabricare necesită toleranțe superioare celor indicate la alineatele (2) și (3), Comisia poate autoriza toleranțe mai ridicate, cu ocazia controalelor de conformitate a produselor prevăzute la articolul 17, alineatul (1), numai cu titlu excepțional și în baza unei justificări adecvate furnizată de fabricant.

Fabricantul prezintă o cerere indicând motive și dovezi suficiente ale circumstanțelor de fabricare excepționale.

Capitolul 4

Dispozi ții finale

Articolul 19

Modificarea anexelor

1. Comisia poate adopta modificarea anexelor I, II, IV, V, VI, VII, VIII și IX, care sunt necesare pentru adaptarea acestor anexe la progresul tehnic.

2. Măsurile menționate la alineatul (1), destinate, între altele, să modifice elemente neesențiale ale prezentului regulament prin completarea acestuia cu noi elemente, sunt adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 20 alineatul (2).

Articolul 20

Comitetul

1. Comisia este asistată de Comitetul pentru directivele referitoare la denumirile și etichetarea produselor textile.

2. Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5a alineatele (1) – (4) și articolul 7 din Decizia 1999/468/CE, cu respectarea dispozițiilor articolului 8 al acesteia.

Articolul 21

Raportare

Cel mai târziu la [DATA = 5 ani de la intrarea în vigoare a prezentului regulament], Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind punerea în aplicare a prezentului regulament, punând accentul pe cererile și pe adoptarea denumirilor de fibre noi.

Articolul 22

Abrogare

Directivele 73/44/CE, 96/73/CE și 96/74/CE [sau varianta modificată] sunt abrogate cu începere de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.

Trimiterile la directivele abrogate se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență de la anexa X.

Articolul 23

Intrarea în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.

Adoptat la Bruxelles, […].

Pentru Parlamentul European Pentru Consiliu

Președintele Președintele

[…] […]

ANEXA I

TABELUL FIBRELOR TEXTILE

Tabelul 1

Număr | Denumire | Descrierea fibrelor |

1 | Lână | Fibră din lână de oaie sau de miel (Ovis aries) sau un amestec de fibre din lână de oaie sau de miel și de păr de animale menționate la rubrica nr. 2 |

2 | Alpaca (m), lamă (m), cămilă (m), cașmir(m), mohair (m), angora (m), vigonie (f), iac (m), guanaco (m), cașgora, castor (m), vidră (f), precedată sau nu de denumirea „lână” sau „păr” (1) | Părul următoarelor animale: alpaca, lamă, cămilă, capră cașmir, capră angora, iepure angora, vigonie, iac, guanaco, capră cashgora, castor, vidră |

3 | Păr de animal sau de cal cu sau fără indicarea speciei animale ( de exemplu păr de bovine, păr de capră comună, păr de cal) | Păr de animale diverse, altele decât cele menționate la rubricile nr. 1 sau 2 |

4 | Mătase | Fibră obținută exclusiv de la insectele serigene |

5 | Bumbac | Fibră obținută din capsulele de bumbac (Gossypium) |

6 | Capoc | Fibră obținută din interiorul fructului de capoc (Ceiba pentandra) |

7 | In | Fibră obținută din liberul de in (Linum usitatissimum) |

8 | Cânepă | Fibră obținută din liberul de cânepă (Cannabis sativa) |

9 | Iută | Fibră obținută din liberul de Corchorus olitorius și din cel de Chorcorus capsularis. În sensul prezentului regulament, sunt asimilate iutei fibrele liberiene provenind de la următoarele soiuri: Hibiscus cannabinus, Hibiscus sabdariffa, Abultilon avicennae, Urena lobata, Urena sinuata |

10 | Abaca (cânepă de Manila) | Fibră obținută din frunza exterioară de Musa textilis |

11 | Alfa | Fibră obținută din frunzele de Stipa tenacissima |

12 | Cocos (nucă de cocos) | Fibră obținută din fructul de Cocos nucifera |

13 | Drob | Fibră obținută din liberul de Cytisus scoparius și/sau de Spartium junceum |

14 | Ramie | Fibră obținută din liberul de Boehmeria nivea și cel de Boehmeria tenacissima |

15 | Sisal (m) | Fibră obținută din frunza de Agave sisalana |

16 | Sunn | Fibră obținută din liberul de Crotalaria juncea |

17 | Henequen | Fibră obținută din liberul de Agave Fourcroydes |

18 | Maguey | Fibră obținută din liberul de Agave Cantala |

Tabelul 2

19 | Acetat | Fibră de acetat de celuloză unde mai puțin de 92%, dar cel puțin 72% din grupele hidroxile sunt acetilate |

20 | Alginat | Fibră obținută din sărurile metalice ale acidului alginic |

21 | Cupro | Fibră de celuloză regenerată obținută prin procedeul cupro-amoniacal |

22 | Modal | Fibră de celuloză regenerată obținută printr-un procedeu de viscoză modificat, având o forță la rupere ridicată și un modul în stare umedă ridicat. Forța la rupere (Bc) după condiționare și forța (BM) necesară pentru producerea unei alungiri de 5 % în stare umedă sunt după cum urmează: Bc (CN) ≥ 1,3 √T + 2T BM (CN) ≥ 0,5 √T în care T este densitatea lineară medie în decitex |

23 | Proteinică | Fibre obținute din substanțele proteice naturale regenerate și stabilizate sub acțiunea agenților chimici |

24 | Triacetat | Fibră de acetat de celuloză unde cel puțin 92 % din grupele hidroxile sunt acetilate |

25 | Viscoză | Fibră de celuloză regenerată obținută prin procedeul viscozei pentru filament și pentru fibra discontinuă |

26 | Acrilic | Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătură cel puțin 85 % (din greutate) de motiv acrilonitrilic |

27 | Clorofibră | Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătură peste 50 % din masa unui motiv monomer vinil clorat sau vinilidenă clorată |

28 | Fluorofibră | Fibră formată din macromolecule lineare obținute din monomeri alifatici fluorocarbonați |

29 | Modacrilic | Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătură peste 50 % și mai puțin de 85 % de motiv acrilonitrilic |

30 | Poliamidă sau nailon | Fibră formată din macromolecule lineare de sinteză conținând în lanț grupări amide care se repetă, dintre care cel puțin 85 % se leagă la unități alifatice sau cicloalifatice. |

31 | Aramidă | Fibră constituită din macromolecule lineare de sinteză formate din grupe aromatice legate între ele prin legături amidă sau imidă, din care cel puțin 85 % se leagă direct la două nuclee aromatice și cu numărul de legături imidice, în cazul în care acestea sunt prezente, inferior numărului de legături amidice |

32 | Poliimidă | Fibră formată din macromolecule lineare de sinteză conținând în lanț unități imidice care se repetă |

33 | Lyocell | Fibră de celuloză regenerată obținută prin dizolvare și printr-un proces de filare cu solvent organic (amestec de produse chimice organice și apă), fără formare de derivați |

34 | Polilactidă | Fibră formată din macromolecule lineare care prezintă în lanțul lor cel puțin 85 % (din masă) unități de esteri ai acidului lactic derivați din zaharuri naturale și care are o temperatură de topire de cel puțin 135 °C |

35 | Poliester | Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătură cel puțin 85 % (din greutate) ester de diol și de acid tereftalic |

36 | Polietilen | Fibră formată din macromolecule lineare saturate de hidrocarburi alifatice nesubstituite |

37 | Polipropilenă | Fibră formată din macromolecule lineare saturate de hidrocarburi alifatice, unde un element carbon din doi are o ramificație metil, dispusă izotactic, și fără substituiri ulterioare |

38 | Policarbamidă | Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătura lor repetarea grupului funcțional urilenă (NH-CO-NH) |

39 | Poliuretan | Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătura lor repetarea grupului funcțional uretan |

40 | Vinilal | Fibră formată din macromolecule lineare a căror țesătură este constituită din alcool polivinilic cu diferite procente de acetalizare |

41 | Trivinil | Fibră formată din terpolimer de acrilonitril, dintr-un monomer vinilic clorat și dintr-un al treilea monomer vinilic, din care niciunul nu reprezintă 50 % din masa totală |

42 | Elastodienă | Elastofibră constituită fie dintr-un poliizopren natural sau sintetic, fie dintr-una sau mai multe diene polimerizate cu sau fără unul sau mai mulți monomeri vinilici, și care, alungiți sub o forță de tracțiune care atinge până la de 3 ori lungimea inițială, își reia rapid și în mod substanțial lungimea inițială, de îndată ce forța de tracțiune încetează să mai fie aplicată |

43 | Elastan | Elastofibră a cărei masă este constituită din cel puțin 85 % poliuretan segmentat, care, alungit sub o forță de tracțiune până la de 3 ori lungimea sa inițială, își reia rapid și în mod substanțial lungimea inițială, de îndată ce forța de tracțiune încetează a mai fi aplicată. |

44 | Fibră de sticlă | Fibră alcătuită din sticlă |

45 | Denumire corespunzând materialului ale cărui fibre sunt compuse, de exemplu din: metal (metalic, metalizat), azbest, hârtie (din hârtie), precedată sau nu de cuvântul „fir” sau „fibră” | Fibre obținute din materii diferite sau noi, altele decât cele enumerate mai sus |

46 | Elastomultiester | Fibră obținută prin interacțiunea a două sau mai multe macromolecule lineare distincte din punct de vedere chimic (dintre care nici una nu depășește 85 % în masă), în cadrul a două sau mai multe faze distincte care conțin grupuri de esteri ca unitate funcțională dominantă (cel puțin 85 %) și care, după un tratament corespunzător, când sunt întinse până ating o dată și jumătate lungimea inițială, își reiau rapid și în mod substanțial lungimea inițială de îndată ce acțiunea de întindere încetează |

47 | Elastolefină | Fibră compusă din cel puțin 95 % (din masă) macromolecule parțial reticulate, formate din etilenă și cel putin o altă olefină, și care, alungită sub o forță de tracțiune până când atinge o dată și jumătate lungimea sa inițială, revine rapid și în mod substanțial la lungimea inițială, de îndată ce forța de tracțiune încetează să mai fie aplicată. |

48 | Melamină | Fibră formată din cel puțin 85 % din masă din macromolecule reticulate, alcătuite din derivați ai melaminei |

_____________

ANEXA II

EXIGENȚELE MINIME IMPUSE UNUI DOSAR TEHNIC DE CERERE DE DENUMIRE DE FIBRĂ NOUĂ

(Articolul 6)

Un dosar tehnic care propune o denumire de fibră nouă în vederea includerii acesteia în anexa I, astfel cum prevede articolul 6, conține minimum informațiile următoare:

- Denumirea propusă a fibrei;

Denumirea propusă trebuie să fie corelată cu compoziția chimică și să furnizeze informații privind caracteristicile fibrei, dacă este cazul. Denumirea propusă trebuie să fie liberă de drepturi și nu trebuie să fie legată de fabricant.

- Definiția propusă a fibrei;

Caracteristicile menționate în definiția noii fibre, ca de exemplu elasticitatea, trebuie să fie verificabile prin metode de analiză care trebuie să fie menționate în dosarul tehnic împreună cu rezultatele experimentale ale analizelor.

- Identificarea fibrelor: formula chimică, diferențele față de fibrele existente și, după caz, date detaliate cum sunt punctul de fuziune, densitatea, indicele de refracție, comportamentul la foc și spectrul FTIR;

- Procentele convenționale propuse;

- Metode de identificare și de cuantificare suficient de elaborate, inclusiv date experimentale;

Solicitantul trebuie să evalueze posibilitatea de a utiliza metodele menționate în anexa VIII la prezentul regulament în vederea analizării amestecurilor comerciale celor mai așteptate ale noii fibre cu alte fibre și să propună cel puțin una din respectivele metode. În ceea ce privește metodele pentru care fibra poate fi considerată ca o componentă insolubilă, solicitantul trebuie să evalueze factorii de corectare de masă ai noii fibre. Toate datele experimentale trebuie să însoțească cererea.

Dacă metodele prezentate în prezentul regulament nu sunt convenabile, solicitantul trebuie să furnizeze un motiv adecvat și să propună o nouă metodă.

Cererea trebuie să conțină toate datele experimentale ale metodelor propuse. Datele privind precizia, fiabilitatea și reproductibilitatea metodelor sunt furnizate împreună cu dosarul.

- Informații suplimentare în sprijinul cererii: procesul de producție, interesul reprezentat pentru consumatori;

- La cererea Comisiei, fabricantul sau reprezentantul acestuia furnizează eșantioane reprezentative din noua fibră pură și din amestecuri de fibre care permit validarea metodelor de identificare și de cuantificare propuse.

_____________

ANEXA III

DENUMIRI MENȚIONATE ÎN ARTICOLUL 8 ALINEATUL (1)

- în limba bulgară: „необработена вълна”,

- în limba spaniolă: „lana virgen” sau „lana de esquilado”,

- în limba cehă: „střižní vlna”,

- în limba daneză: „ren ny uld”,

- în limba germană: „Schurwolle”,

- în limba estonă: „uus vill”,

- în limba irlandeză: „olann lomra”

- în limba greacă: „πασ0ένο μαλλί”,

- în limba engleză: „fleece wool” sau „virgin wool”,

- în limba franceză: „laine vierge” sau „laine de tonte”,

- în limba italiană: „lana vergine” sau „lana di tosa”,

- în limba letonă: „pirmlietojuma vilna” sau „cirptā vilna”,

- în limba lituaniană: „natūralioji vilna”,

- în limba maghiară: „élőgyapjú”,

- în limba malteză: „suf verġni”,

- în limba olandeză: „scheerwol”,

- în limba poloneză: „żywa wełna”,

- în limba portugheză: „la virgem”,

- în limba română: „lână virgină”,

- în limba slovacă: „strižná vlna”,

- în limba slovenă: „runska volna”,

- în limba finlandeză: „uusi villa”,

- în limba suedeză: „ren ull”.

__________

ANEXA IV

DISPOZIȚII SPECIALE PENTRU ETICHETAREA ANUMITOR PRODUSE

(Articolul 14)

Produse | Dispoziții privind etichetarea |

1. Următoarele produse din categoria corsetelor: | Compoziția fibroasă este indicată pe etichetă prin indicarea compoziției întregului produs sau, fie de manieră globală sau de manieră separată, aceea a părților menționate mai jos: |

(a) Brasiere | Țesătura exterioară și interioară a cupelor și a spatelui |

(b) Corsete | Plastroanele din față, din spate și din părți |

(c) Pieptare | Țesătura exterioară și interioară a cupelor, plastroanele din față, spate și părțile laterale |

2. Alte produse din categoria corsetelor nemenționate mai sus | Compoziția fibroasă este indicată pe etichetă prin comunicarea compoziției întregului produs sau, fie de manieră globală sau de manieră separată, a compoziției diferitelor părți ale acestor produse. Această etichetare nu este obligatorie pentru părțile care reprezintă mai puțin de 10% din masa totală a produsului. |

3. Toate produsele din categoria corsetelor | Etichetarea separată a diverselor părți ale produselor din categoria corsetelor este efectuată astfel încât consumatorul final să poată să înțeleagă cu ușurință la care părți din produs se referă indicațiile ce figurează pe etichetă. |

4. Produsele textile cu imprimeuri decapate | Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și poate fi indicată prin comunicarea separată a compoziției țesutului de bază precum și cea a părților decapate. Respectivele componente sunt indicate nominal. |

5. Produse textile brodate | Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și poate fi indicată prin comunicarea separată a compoziției țesutului de bază precum și cea a firelor de broderie. Respectivele componente sunt indicate nominal. O astfel de etichetare este obligatorie numai pentru părțile brodate care depășesc 10 % din suprafața produsului. |

6. Fire constituite dintr-un miez și un înveliș alcătuit din fibre diferite și puse în vânzare ca atare pentru consumatori | Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și poate fi indicată prin comunicarea separată a compoziției miezului precum și cea a învelișului. Respectivele componente vor fi indicate nominal. |

7. Produse textile din catifea și din pluș, sau produse textile asemănătoare acestora | Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și, atunci când produsul este alcătuit dintr-un suport și o suprafață de uzură distinctă, compusă din fibre diferite, ea poate fi indicată separat pentru respectivele componente. Respectivele componente vor fi indicate nominal. |

8. Materialele pentru podele și covoarele ale căror suport și suprafață exterioară sunt compuse din fibre diferite | Compoziția poate fi dată numai pentru suprafața de uzură. Suprafața de uzură trebuie să fie indicată nominal. |

__________

ANEXA V

PRODUSE PENTRU CARE ETICHETAREA SAU MARCAJUL NU SUNT OBLIGATORII

[Articolul 15 alineatul (2)]

1. Brățări de suport pentru mâneci

2. Brățări de ceas din materiale textile

3. Etichete și ecusoane

4. Mânere căptușite din materiale textile pentru tigăi

5. Huse pentru cafetiere

6. Huse pentru ceainice

7. Mânecuțe pentru protejarea mânecilor

8. Manșoane, altele decât din pluș

9. Flori artificiale

10. Pernițe de ace

11. Picturi pe canava

12. Produse textile pentru întărituri și suporturi

13. Produse din fetru

14. Confecții textile uzate, în măsura în care sunt explicit declarate ca atare

15. Jambiere

16. Ambalaje, altele decât cele noi și vândute ca atare

17. Pălării din fetru

18. Genți suple și fără suport, articole de șelărie, ambele din materiale textile

19. Articole de călătorie din materiale textile

20. Tapiserii brodate de mână, finisate sau nu și materiale pentru fabricarea lor, inclusiv fire pentru brodat, vândute separat de canava și special condiționate pentru a fi utilizate pentru astfel de tapiserii

21. Fermoare

22. Nasturi și catarame îmbrăcate cu materiale textile

23. Coperte de carți din materiale textile

24. Jucării

25. Părți textile ale încălțămintei, cu excepția căptușelilor calde

26. Seturi de masă compuse din mai multe elemente și a căror suprafață este mai mică de 500 cm2

27. Țesături și mănuși pentru scoaterea platourilor din cuptor

28. Huse pentru suporturi de ouă

29. Truse de machiaj

30. Pungi pentru tutun din materiale textile

31. Truse din materiale textile pentru ochelari, țigări și trabucuri, brichete și piepteni

32. Articole de protecție pentru sport, cu excepția mănușilor

33. Truse de toaletă

34. Truse pentru întreținerea încălțămintei

35. Articole funerare

36. Produsele de unică folosință, cu excepția vatei

37. Articole textile supuse regulilor farmacopeei europene și acoperite prin menționarea acestora, bandaje de folosință medicală și ortopedică multiplă și articole textile de ortopedie în general.

38. Articole textile, inclusiv corzi, sfori și funii supuse punctului 12 din anexa VI, destinate în mod normal:

(a) să fie utilizate în mod instrumental în activități de producție și de prelucrare a bunurilor;

(b) să fie încorporate în mașini, instalații (de exemplu, pentru încălzire, climatizare sau iluminat), aparate menajere și altele, vehicule și alte mijloace de transport, sau la operarea, întreținerea și echiparea acestora, cu excepția prelatelor din foaie de cort și a accesoriilor din materiale textile pentru autoturisme, accesorii vândute separat de vehicule

39. Produse textile de protecție și de securitate, cum ar fi centurile de securitate, parașutele, vestele de salvare, toboganele de urgență, dispozitivele împotriva incendiilor, vestele antiglonț și îmbrăcămintea de protecție specială (de exemplu: protecție împotriva focului, a agenților chimici sau alte riscuri pentru securitate)

40. Structuri gonflabile (de exemplu: săli de sport, standuri de expoziție sau spații de stocare), cu condiția ca indicațiile privind performanțele și specificațiile tehnice ale acestor produse să fie furnizate

41. Vele

42. Articole textile pentru animale

43. Drapele și baniere

__________

ANEXA VI

PRODUSE PENTRU CARE NUMAI ETICHETAREA SAU MARCAJUL GLOBAL SUNT OBLIGATORII

[Articolul 15 alineatul (3)]

1. Linoleumuri

2. Cârpe pentru șters

3. Margini și garnituri

4. Pasmanterie

5. Centuri

6. Bretele

7. Genunchiere și jartiere

8. Șireturi de pantofi și de cizme

9. Panglici

10. Elastice

11. Ambalaje noi și vândute ca atare

12. Sfoară pentru ambalare și sfoară pentru agricultură (pentru legat snopi); sfori, frânghii și funii, altele decât cele precizate în anexa V, nr. 38[13]

13. Seturi de masă

14. Batiste

15. Fileuri pentru cocuri și pentru păr

16. Cravate și papioane pentru copii

17. Bărbițe pentru copii; mănuși de menaj și mănuși de baie

18. Fire pentru cusut, cârpit, brodat, condiționate pentru vânzarea cu amănuntul, în unități mici și a căror greutate netă nu depășește un gram

19. Benzi pentru draperii, storuri și jaluzele

__________

ANEXA VII

ELEMENTE CARE NU SE IAU ÎN CONSIDERARE LA DETERMINAREA PROCENTAJULUI DE FIBRE

(Articolul 16)

Produse | Elemente excluse |

a) Toate produsele textile | (i) Părți netextile, tivuri, etichete și ecusoane, margini și garnituri care nu fac parte integrantă din produs, nasturi și catarame îmbrăcate cu materiale textile, accesorii, ornamente, panglici neelastice, fire și benzi elastice adăugate în locuri specifice și limitate ale produsului. (ii) Corpuri grase, lianți, lesturi, apreturi și produse de impregnare, produse auxiliare de vopsire și de impregnare, și alte produse de tratare a textilelor. |

b) Materiale pentru podele și covoare | Toate elementele constitutive altele decât suprafețele de uzură |

c) Țesături pentru tapiserie | Legăturile și urzelile de unire și de umplere care nu fac parte din suprafața de uzură |

d) Perdele și draperii | Legăturile și urzelile de unire și de umplere care nu fac parte din fața țesăturii; |

e) Șosete | Fire elastice utilizate pentru glezne precum și firele de întărire și consolidare utilizate pentru degete și pentru călcâie |

f) Colanți | Fire elastice utilizate pentru talie precum și firele de întărire și consolidare utilizate pentru degete și pentru călcâie |

g) Produse textile altele decât cele vizate de la punctul b) până la f) | Țesături pentru baze sau suporturi, întărituri și consolidări, furnituri (între materiale și căptușeală) și dubluri din pânză, fire pentru cusut și asamblat, cu condiția ca să nu înlocuiască țesătura și/sau urzeala stofei și sub rezerva articolului 13 alineatul (1), căptușelile. În sensul prezentei dispoziții: (i) materialele pentru baze și suporturi ale produselor textile care servesc ca dubluri pentru suprafețele de uzură, mai ales în ceea ce privește cuverturile și țesăturile duble precum și dublurile pentru țesăturile din catifea sau pluș și produse similare acestora nu sunt considerate ca suporturi care să fie înlăturate (ii) „întărituri și consolidări” înseamnă firele sau stofele adăugate în locuri specifice și limitate ale produselor textile, cu scopul de a le întări sau de a le conferi rigiditate sau grosime |

__________

ANEXA VIII

METODE DE ANALIZĂ CANTITATIVĂ A AMESTECURILOR DE FIBRE TEXTILE BINARE ȘI TERNARE

CAPITOLUL 1

I. Pregătirea e șantioanelor și a specimenelor de analiză pentru determinarea compoziției fibroase a produselor textile

1. DOMENIU DE APLICARE

Prezentul capitol prezintă procedurile de obținere a eșantioanelor de laborator de o dimensiune adecvată pentru tratare prealabilă în vederea analizei cantitative (de exemplu, cu o masă care să nu depășească 100 g) din volumul global de eșantioane de laborator și pentru selectarea specimenelor de testare din eșantioanele de laborator care au fost tratate în prealabil pentru îndepărtarea materialelor nefibroase[14].

2. DEFINIȚII

2.1. Lotul - Cantitatea de material care este evaluată pe baza unei serii de rezultate de analiză. Aceasta poate cuprinde, de exemplu, tot materialul dintr-o livrare de țesătură; cantitatea de material țesută dintr-un anumit sul; o încărcătură expediată de fire , un balot sau un set de baloți de fibre în stare crudă.

2.2. Eșantion global de laborator - Acea porțiune a lotului considerată drept reprezentativă pentru ansamblu și care este pusă la dispoziția laboratorului. Mărimea și natura eșantionului global este adecvată pentru a acoperi în mod corespunzător variabilitatea lotului și pentru a facilita manipularea în laborator[15].

2.3. Eșantionul de laborator - Acea porțiune a eșantionului global de laborator care este supusă tratării prealabile pentru îndepărtarea materialelor nefibroase și din care sunt prelevate specimenele de analiză. Mărimea și natura eșantionului de laborator este adecvată pentru a acoperi în mod corespunzător variabilitatea eșantionului global de laborator[16].

2.4. Specimenul de analiză - acea porțiune de material necesară pentru a da un rezultat individual selectată din eșantionul de laborator.

3. PRINCIPIU

Eșantionul de laborator este astfel selecționat încât să fie reprezentativă pentru eșantionul global de laborator.

Specimenele de analiză sunt luate din eșantionul de laborator în așa mod încât fiecare dintre ele să fie reprezentativ pentru proba eșantionul de laborator.

4. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE FIBRE LIBERE

4.1. Fibre neorientate - Se obține eșantionul de laborator selecționând în mod aleatoriu mănunchiuri de fibre din eșantionul global de laborator. Se amestecă foarte bine întregul eșantion de laborator cu ajutorul unei carde de laborator[17]. Rețeaua de fibre sau amestecul, inclusiv fibrele libere și fibrele care au aderat la dispozitivul de melanjare se supun operației de tratare prealabilă. Apoi se selecționează specimene de analiză, proporțional cu masele respective, din rețeaua de fibre sau din amestec, din fibrele libere și din fibrele care au aderat la dispozitivul de amestecare.

Daca rețeaua de cardă rămâne intactă după tratarea prealabilă, specimenele de analiză se selecționează după procedura descrisă la punctul 4.2. Dacă rețeaua de cardă nu rămâne intactă după tratarea prealabilă, specimenele de analiză se selecționează prin prelevarea aleatorie a cel puțin 16 mănunchiuri mici, de dimensiune adecvată și aproximativ egală urmată de amestecarea lor.

4.2. Fibre orientate (carde, rețele, panglici, șuvițe) – Din părți selectate în mod aleatoriu ale eșantionului global de laborator se decupează cel puțin 10 secțiuni transversale cu o greutate individuală de aproximativ 1 g. Eșantionul de laborator astfel format se supune operației de tratare prealabilă. Se recombină secțiunile transversale așezându-le una lângă alta și se obține specimenul de analiză tăind din ele în așa fel încât să se ia câte o porțiune din fiecare din cele 10 secțiuni.

5. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE FIRE

5.1. Fire în bobine sau în scule – Se utilizează toate bobinele din eșantionul global de laborator.

Se prelevă lungimi continue, corespunzătoare și egale din fiecare bobină, fie prin formare de jurubițe cu același număr de înfășurări pe o vârtelniță[18], fie printr-un alt mijloc. Se reunesc lungimile de fir, fie sub forma unei jurubițe unice, fie sub formă de cablu pentru a obține eșantionul de laborator, verificându-se ca în jurubiță sau în cablu să se afle lungimi egale din fiecare format.

Eșantioanele de laborator se supun tratării prealabile.

Se prelevă specimene de analiză din eșantionul de laborator prin tăierea unui fascicul de fire de lungime egală din jurubițe sau din cablu, având grijă ca fasciculul să conțină toate firele din eșantion.

Dacă t este numărul de tex al firului și n este numărul bobinelor de fir selecționate din eșantionul global de laborator, atunci pentru a obține un eșantion de analiză de 10 g, lungimea firului ce trebuie extras din fiecare bobină este de106 /nt cm.

Dacă nt este ridicat, adică depășește 2 000, se poate forma o jurubiță mai voluminoasă și aceasta poate fi secționată transversal în două locuri, astfel încât să se obțină un cablu cu o greutatea adecvată. Extremitățile unui eșantion prezentat sub formă de cablu sunt legate în mod corespunzător înainte de tratarea prealabilă iar specimenele de analiză sunt prelevate la o distanță suficientă față de nod.

5.2. Fire din urzeală – Se prelevează un eșantion de laborator prin secționarea unei anumite lungimi din extremitatea urzelii, nu mai mică de 20 cm și cuprinzând toate firele de urzeală cu excepția firelor de margine, care se elimină. Mănunchiul de fire se leagă la una din extremități. Dacă eșantionul este prea mare pentru tratare prealabilă în totalitatea sa, acesta se împarte în două sau mai multe porțiuni, fiecare legată pentru tratare prealabilă și se reunesc porțiunile după ce fiecare a fost tratată prealabil separat. Se prelevează un specimen de analiză prin tăierea unei lungimi adecvate din eșantionul de laborator de la capătul îndepărtat al legăturii cuprinzând toate firele din urzeală. Pentru o urzeală de N fire de t tex, lungimea unui specimen cu masa de 1 g este de 105/Nt cm.

6. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE ȚESĂTURĂ

6.1. Dintr-o eșantion globală de laborator constând dintr-un singur cupon reprezentativ al țesătură

- Se taie o fâșie diagonală dintr-un colț în altul și se îndepărtează marginile. Această fâșie este eșantionul de laborator. Pentru a obține un eșantion de laborator de x g, suprafața fâșiei va fi de x104/G cm2

unde G este masa țesăturii în g/m2.

Eșantionul de laborator se supune tratării prealabile și apoi se taie fâșia transversal în patru lungimi egale care se suprapun. Se prelevează specimene de analiză din oricare parte a țesăturii stratificate tăind toate straturile așa încât fiecare specimen să conțină câte o lungime egală din fiecare strat.

Dacă țesătura are model țesut, se ia lățimea eșantionului de laborator, măsurată pe direcția urzelii, nu mai mică de o urzeală repetată de modelului. Dacă, pentru a satisface această cerință, eșantionul laborator este prea mare pentru a fi tratat ca un întreg, se taie în părți egale, se tratează prealabil părțile separat, se suprapun înainte de a se alege specimenul de analiză, având grijă ca părțile corespunzătoare ale desenului să nu coincidă.

6.2. Dintr-o eșantion global de laborator constând din mai multe cupoane

- Se tratează fiecare cupon conform celor menționate la punctul 6.1 și se determină separat fiecare rezultat.

7. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE CONFECȚII ȘI PRODUSE FINITE

Eșantionul global de laborator este în mod normal un produs confecționat, finit sau o parte reprezentativă dintr-un astfel de produs.

După caz, se determină procentajul diferitelor părți ale produsului care nu au același conținut de fibre, pentru a putea verifica conformitatea cu articolul 13.

Se selectează un eșantion de laborator, reprezentativ pentru o anume parte a confecției sau a produsului finit, a cărei compoziție trebuie să fie menționată pe etichetă. Dacă articolul are mai multe etichete, se selectează eșantioane laborator reprezentative pentru fiecare parte ce corespunde unei anumite etichete.

Dacă produsul a cărui compoziție trebuie determinată nu este uniform, s-ar putea să fie necesar să se selecționeze eșantioane de laborator din fiecare parte a produsului și să se determine proporțiile relative ale diferitelor părți raportate la ansamblul produsului în cauză.

Apoi se calculează procentele ținând seama de proporțiile relative ale părților eșantionate.

Eșantioanele de laborator se supun tratării prealabile.

Apoi se selectează specimene de analiză reprezentative din eșantioanele de laborator tratate prealabil.

II. Informații privind metodele de analiză cantitativă a amestecurilor de fibre textile

Metodele de analiză cantitativă a amestecurilor de fibre se bazează pe două procedee principale: separarea manuală și separarea chimică a fibrelor.

Metoda de separare manuală este folosită ori de câte ori este posibil, deoarece dă în general rezultate mai precise decât metoda chimică. Ea se poate utiliza pentru toate textilele ale căror fibre componente nu formează un amestec intim, cum este cazul firelor formate din mai multe elemente, fiecare din ele constituite dintr-un singur tip de fibră sau cazul țesăturilor, la care fibra din urzeală este diferită de fibra din bătătură sau al țesăturilor tricotate care pot fi descompuse în fire de diferite tipuri.

În general, metodele chimice de analiză cantitativă se bazează pe solubilizarea selectivă a componenților individuali. După eliminarea unuia din componenți se cântărește reziduul insolubil iar proporția componentului solubil se calculează în funcție de pierderea în greutate. Această primă parte a anexei furnizează informații comune privind analizele efectuate conform acestei metode, valabile pentru amestecurile de fibre luate în considerare în prezenta anexă, indiferent de compoziția acestora. Ea este deci folosită în asociație cu secțiunile individuale următoare din anexă și care conțin procedurile detaliate aplicabile anumitor amestecuri fibroase. În mod ocazional, o analiză se poate baza pe un alt principiu decât solubilizarea selectivă; în astfel de cazuri, în secțiunea adecvată sunt furnizate detalii complete.

Amestecurile de fibre în timpul prelucrării și, într-o măsură mai mică, textilele finite pot conține materiale nefibroase, cum ar fi grăsimi, ceruri sau adjuvanți sau materiale solubile în apă, fie de proveniență naturală, fie adăugate pentru a facilita prelucrarea. Materialul nefibros trebuie îndepărtat înainte de analiză. Din acest motiv este prezentată și o metodă de îndepărtare a uleiurilor, grăsimilor, cerurilor și a substanțelor solubile în apă.

În plus, textilele pot conține rășini sau alți produși auxiliari utilizați pentru a le conferi proprietăți speciale. Acești produși, în cazuri excepționale inclusiv coloranții, pot interacționa cu reactivul chimic asupra componentei solubile, și/sau pot fi parțial sau complet îndepărtați de către reactivul chimic. Acest gen de produși auxiliari pot, în consecință, genera erori și se îndepărtează înainte ca proba sa fie analizată. Dacă este imposibil să se îndepărteze astfel de produși auxiliari, metodele de analiză prezentate în anexa de față nu mai sunt aplicabile.

Colorantul din țesăturile vopsite se consideră parte integrantă a fibrei și nu se îndepărtează.

Analizele se efectuează pe baza masei uscate, fiind prezentată și o procedură de determinare a masei uscate.

Rezultatul se obține prin aplicarea procentelor convenționale indicate în anexa IX la prezentul regulament la masa uscată a fiecărei fibre.

Toate fibrele prezente în amestec sunt identificate înainte de a fi supuse oricărei analize. În unele metode componentul insolubil al unui amestec poate fi parțial dizolvat de reactivul folosit pentru a solubiliza componentul(componenții) solubil(i).

Acolo unde este posibil, au fost aleși reactivi având un efect redus sau inexist asupra fibrelor insolubile. Dacă pierderea de masă survine în timpul analizei, rezultatul este corectat; în acest scop se furnizează factori de corecție. Acești factori au fost determinați în mai multe laboratoare prin tratarea cu reactivul adecvat după cum este specificat în metoda de analiză a fibrelor curățate prin tratare prealabilă.

Acești factori de corecție se aplică numai fibrelor normale, pentru fibrele degradate înaintea sau în timpul prelucrării fiind necesari factori de corecție diferiți. Procedurile date se aplică numai în cazul determinărilor individuale.

Se efectuează cel puțin două determinări pe eșantioane separate de analiză atât în cazul separării manuale, cât și în cazul separării pe cale chimică.

Pentru confirmare, dacă nu este imposibil din punct de vedere tehnic, se recomandă folosirea procedurilor alternative, prin care constituentul care a fost reziduu în metoda standard să fie dizolvat primul.

CAPITOLUL 2

Metode pentru analiza cantitativă a anumitor amestecuri binare de fibre

I. Informa ții generale comune tuturor metodelor prezentate pentru analiza chimică cantitativă a amestecurilor de fibre textile

1.1 Obiect și domeniu de aplicare

Domeniul de aplicare pentru fiecare metodă precizează la care tipuri de fibre se poate aplica metoda.

1.2 Principiu

După identificarea componentelor amestecului, materialul nefibros se îndepărtează printr-o tratare prealabilă adecvată și apoi se îndepărtează unul din componenți, de obicei prin dizolvare selectivă[19]. Se cântărește reziduul insolubil și se calculează proporția componentului solubil începând de la pierderea în greutate. Cu excepția dificultăților tehnice, este preferabil să se dizolve fibra prezentă în cea mai mare proporție, pentru a obține ca reziduu fibra prezentă în cea mai mică proporție.

1.3. Materiale și echipament

1.3.1. Aparatura

I.3.1.1. Creuzete filtrante și flacoane de cântărire suficient de mari pentru a cuprinde astfel de creuzete filtrante sau orice fel de aparatură care dă rezultate identice.

I.3.1.2. Vas cu vid.

I.3.1.3. Uscător care conține silicagel autoindicator de umiditate.

I.3.1.4. Etuvă ventilată pentru uscarea specimenelor la 105 ± 3 º C.

I.3.1.5. Balanța analitică cu o precizie de 0,0002 g.

I.3.1.6. Extractor Soxhlet sau alt aparat capabil să asigure rezultate identice.

1.3.2. Reactivi chimici

I.3.2.1. Eter de petrol, redistilat, cu fierbere între 40 și 60 °C.

I.3.2.2. Alți reactivi sunt menționați în secțiunile corespunzătoare ale fiecărei metode. Toți reactivii utilizați sunt puri din punct de vedere chimic.

I.3.2.3. Apă distilată sau deionizată.

I.3.2.4. Acetonă.

I.3.2.5. Acid ortofosforic.

I.3.2.6. Uree.

I.3.2.7. Bicarbonat de sodiu.

Toți reactivii folosiți sunt puri din punct de vedere chimic.

1.4. Atmosferă de condiționare și de testare

Deoarece se determină masa uscată, nu este necesară condiționarea specimenului sau efectuarea analizelor într-o atmosferă condiționată.

1.5. Eșantionul de laborator

Se ia un eșantion de laborator care este reprezentativ pentru eșantionul global de laborator și suficient de mare ca să furnizeze toate specimenele necesare, de 1 g minimum fiecare.

1.6. Tratarea prealabilă a eșantionului de laborator[20]

În cazul în care în amestec este prezentă o substanță care nu trebuie luată în considerare la calcularea procentuală (a se vedea articolul 16 din prezentul regulament), aceasta trebuie mai întâi îndepărtată printr-o metodă care să nu afecteze celelalte componente fibroase.

În acest sens, materialul nefibros care poate fi extras cu eter de petrol și apă este îndepărtat prin tratarea probei uscate la aer într-un extractor Soxhlet cu eter de petrol timp de o oră, la minimum șase cicluri de extracție pe oră. Se lasă ca eterul de petrol să se evaporeze din eșantion, care este apoi extras prin tratament direct constând în înmuierea specimenului în apă la temperatura camerei timp de o oră, apoi în înmuierea eșantionului în apă la temperatura de 65 ± 5 °C timp de încă o oră, agitând lichidul din timp în timp. Se folosește un raport lichid/specimen de 100:1. Se îndepărtează apa în exces din eșantion prin stoarcere, extragere prin vidare sau centrifugare și apoi se lasă eșantionul să se usuce la aer.

În cazul elastolefinei sau al amestecurilor de fibre care conțin elastolefină și alte fibre (lână, păr de origine animală, mătase, bumbac, in, cânepă, iută, abaca, alfa, fibră din coajă de nucă de cocos, sorg, ramie, sisal, cupro, modal, fibre proteinice, viscoză, fibre acrilice, poliamidă sau nailon, poliester, elastomultiester), procedura descrisă anterior este ușor modificată, prin înlocuirea eterului de petrol cu acetona.

În cazul amestecurilor binare care conțin elastolefină și acetat, se aplică următoarea procedură de tratare prealabilă. Se extrage specimenul timp de 10 minute la 80 °C cu o soluție care conține 25 g/l de 50 % acid ortofosforic și 50g/l de uree. Se folosește un raport lichid/specimen de 100:1. Se spală specimenul în apă, apoi se scurge și se spală într-o soluție de 0,1 % de bicarbonat de sodiu, după care se spală cu atenție în apă.

În situația în care materialul nefibros nu poate fi extras cu eter de petrol și apă, el se îndepărtează prin înlocuirea metodei cu apă descrisă anterior cu o altă metodă adecvată, care să nu modifice substanțial niciun constituent fibros. Totuși, pentru unele fibre naturale de origine vegetală nealbite (de exemplu iuta, fibra de nucă de cocos) trebuie să se țină seama că tratarea prealabilă normală cu eter de petrol și cu apă nu îndepărtează toate substanțele naturale nefibroase; totuși, nu se aplică un tratament prealabil suplimentar dacă proba nu conține agenți de finisare insolubili atât în eter de petrol cât și în apă.

Buletinele de analiză includ detalii complete privind metodele de tratare prealabilă folosite.

1.7. Procedura de testare

1.7.1. Instrucțiuni generale

1.7.1.1. Uscarea

Se efectuează toate operațiile de uscare timp de minimum 4 ore și maximum 16 ore, la 105 ± 3°C, într-o etuvă ventilată, cu ușa etuvei în permanență închisă. Dacă perioada de uscare este mai mică de 14 ore, specimenul trebuie cântărit pentru a verifica dacă masa lui a devenit constantă. Se consideră că masa a devenit constantă dacă, după o perioadă suplimentară de 60 de minute de uscare, variația sa este mai mică de 0,05 %.

Se recomandă să se evite manevrarea creuzetelor filtrante, a flacoanelor de cântărire, a specimenelor și a reziduurilor cu mâinile neprotejate, pe perioada operațiunilor de uscare, răcire și cântărire.

Specimenele se usucă în flacoane de cântărire, cu capacul flaconului plasat alături. După uscare, se pune dopul la flaconul de cântărire și se transferă repede în uscător.

Creuzetele filtrante se usucă în flacoane de cântărire, cu capacul flaconului plasat alături. După uscare, se pune dopul la flaconul de cântărire și se transferă rapid în uscător.

Când se folosesc alte aparate decât creuzetele filtrante, operațiile de uscare în etuvă se efectuează în așa fel încât să asigure determinarea masei uscate a fibrelor, fără pierderi.

1.7.1.2. Răcirea

Toate operațiile de răcire se efectuează în uscător, acesta fiind plasat lângă balanță, până la răcirea completă a flaconului de cântărire și, în orice caz, nu trebuie să dureze mai puțin de două ore.

1.7.1.3. Cântărirea

După răcire se efectuează cântărirea flaconului de cântărire în interval de două minute de la scoaterea acestuia din uscător. Cântărirea se efectuează cu o precizie de 0,0002 g.

1.7.2. Mod de lucru

Din eșantionul de laborator tratat în prealabil se prelevează un specimen de analiză cu masa de minimum 1 g. Firele sau țesătura sunt decupate în lungimi de aproximativ 10 mm, deșirate pe cât de mult este posibil. Se usucă specimenul într-un flacon de cântărire, se răcește în uscător și se cântărește. Se transferă specimenul în vasul de sticlă menționat în secțiunea corespunzătoare a metodei comunitare respective, se re-cântărește imediat flaconul de cântărire și se obține masa uscată a specimenului prin diferență. Se finalizează analiza în modul prevăzut în secțiunea corespunzătoare a metodei aplicabile. Se examinează reziduul la microscop pentru a verifica dacă prin tratament s-a îndepărtat complet fibra solubilă.

1.8. Calcularea și exprimarea rezultatelor

Masa componentei insolubile se exprimă în procente raportate la masa totală de fibră din amestec. Procentul de componentă solubilă se obține prin diferență. Se calculează rezultatul pe baza masei uscate și pure, corectată cu (a) procentele convenționale și (b) factorii de corecție necesari pentru a lua în calcul pierderea de material în timpul tratării prealabile și al analizei. Calculele se efectuează aplicând formula prezentată la punctul I.8.2.

1.8.1. Calcularea procentului de component insolubil pe baza masei uscate și pure, fără a lua în considerare pierderea de material fibros în timpul tratării prealabile.

[pic]

unde

P1% este procentul componentului insolubil uscat și pur,

m este procentul de masă uscată a specimenului de analiză după tratare prealabilă,

r este masa uscată a reziduului,

d este factorul de corecție pentru pierderea de masă a componentului insolubil în reactiv în timpul analizei. Valorile adecvate ale lui „d” sunt prezentate în secțiunile corespunzătoare ale fiecărei metode.

Desigur, aceste valori ale lui „d” sunt, desigur, valorile normale aplicabile fibrelor nedegradate chimic.

1.8.2. Calcularea procentului de component insolubil pe baza masei uscate și pure, cu ajustările date de factorii convenționali, și, unde este cazul, de factorii de corecție pentru pierderea de greutate în timpul tratării prealabile.

[pic]

unde

P1A% este procentul de component insolubil corectat cu procentele convenționale stabilite și pierderea de masă în timpul tratării prealabile.

P1 este procentul de component insolubil uscat și pur, așa cum a fost calculat cu formula de la punctul I.8.1.

a1 este procentul convențional stabilit pentru componentul insolubil (a se vedea anexa IX).

a2 este procentul convențional stabilit pentru componentul solubil (a se vedea anexa IX).

b1 este pierderea procentuală a componentului insolubil cauzată de tratarea prealabilă

b2 este pierderea procentuală a componentului solubil cauzată de tratarea prealabilă

Procentajul celui de-al doilea component este P2A% = 100 - P1A%

În cazul în care se folosește o tratare prealabilă specială, valorile b1 și b2 se determină, dacă este posibil, supunând fiecare dintre constituenții fibrei pure tratării prealabile aplicate în cursul analizei. Fibrele pure sunt acelea care nu conțin niciun fel de material nefibros cu excepția celui conținut în mod normal (fie natural, fie datorită procesului de fabricație), în starea (nealbită, albită) în care se află în materialul supus analizei.

Atunci când nu sunt disponibile fibrele separate și pure folosite în producerea materialului supus analizei, ar trebui se folosesc valorile medii ale lui b1 și b2, obținute din testele efectuate pe fibre pure, similare celor din amestecul supus examinării.

Dacă se aplică o tratare prealabilă normală prin extracție cu eter de petrol și apă, factorii de corecție b1 și b2 pot fi în general neglijați, cu excepția bumbacului nealbit, inului nealbit și a cânepei nealbite, unde pierderea datorită tratării prealabile este considerată în mod convențional ca fiind 4 % și în cazul polipropilenei 1 %.

În cazul altor fibre, pierderile datorită tratării prealabile nu sunt, prin convenție, luate în calcul.

II. Metoda analizei cantitative prin separare manuală

II.1. Domeniu de aplicare

Metoda poate fi folosită pentru fibre de toate tipurile cu condiția ca ele să nu formeze un amestec intim și să poată fi separate manual.

II.2. Principiu

După identificarea componenților textili, materialul nefibros se îndepărtează printr-o tratare prealabilă adecvată și apoi se îndepărtează fibrele manual, se usucă și se cântăresc pentru a calcula proporția fiecărei fibre în amestec.

II.3. Aparatura

II.3.1. Flacoane de cântărire sau orice fel de aparatură care furnizează rezultate identice.

II.3.2. Uscător care conține silicagel autoindicator de umiditate.

II.3.3. Etuvă ventilată pentru uscarea specimenelor la 105 ± 3 º C.

II.3.4. Balanța analitică cu o precizie de 0,0002 g.

II.3.5. Extractor Soxhlet sau alt aparat capabil să asigure rezultate identice.

II.3.6. Ac.

II.3.7. Torsiometru sau un aparat similar.

II.4. Reactivi chimici

II.4.1. Eter de petrol, redistilat, cu fierbere între 40 și 60 °C.

II.4.2. Apă distilată sau deionizată.

II.5. Atmosferă de condiționare și de testare

A se vedea I.4.

II.6. Eșantionul de laborator

A se vedea I.5.

II.7. Tratarea prealabilă a eșantionului de laborator

A se vedea I.6.

II.8. Mod de lucru

II.8.1. Analiza firelor

Selectați din eșantionul de laborator tratat în prealabil un specimen cu masa de minimum 1 g. Pentru firele foarte subțiri analiza poate fi efectuată pe o lungime minimă de 30 m, indiferent de masa acesteia.

Se taie firul în bucăți de o lungime corespunzătoare și se separă tipurile de fibre cu ajutorul unui ac sau, dacă este necesar, cu ajutorul unui torsiometru. Tipurile de fibre astfel obținute se plasează în flacoane de cântărire cântărite în prealabil și se usucă la 105 ± 3 °C până la obținerea unei mase constante, conform descrierii de la punctele I.7.1 și I.7.2.

II.8.2. Analiza țesăturii

Se prelevează din eșantionul de laborator tratat prealabil un eșantion fără lizieră, cu masa de minimum 1 g, cu marginile prinse cu grijă pentru a evita destrămarea și paralel cu direcția firelor de urzeală sau de bătătură sau, în cazul tricoturilor, cu direcția șirurilor sau a rândurilor. Se separă diferitele tipuri de fibre, se colectează în flacoane de cântărire cântărite în prealabil și se continuă ca la punctul II.8.1.

II.9. Calcularea și exprimarea rezultatelor

Se exprimă masa fiecărei fibre din amestec în procente din masa totală a amestecului de fibre. Se calculează rezultatul pe baza masei uscate și pure, corectată cu (a) procentele convenționale stabilite și (b) factorii de corecție necesari pentru a lua în calcul pierderea de material în timpul tratării prealabile.

II.9.1. Calcularea procentului masei de fibre uscate și pure, fără a lua în considerare pierderea de material în timpul tratării prealabile.

[pic]

P1 % este procentul primului component în stare uscată și pură,

m1 este masa uscată și pură a primului component,

m2 este masa uscată și pură a celui de-al doilea component.

II.9.2. Pentru calcularea procentului fiecărui component corectat cu procentele convenționale stabilite și, după caz, cu factorii de corecție pentru pierderea de masă în timpul tratării prealabile, a se vedea punctul I.8.2.

III.1. Precizia metodelor

Precizia indicată în metodele individuale se referă la reproductibilitate.

Reproductibilitatea se referă la fiabilitate, în sensul unor valori experimentale foarte apropiate obținute de laboranții din diferite laboratoare, în momente diferite, folosind aceeași metodă și obținând rezultate individuale pe specimene ale unui amestec omogen identic.

Reproductibilitatea se exprimă prin limite de încredere a rezultatelor la un nivel de încredere de 95 %.

Prin aceasta se înțelege că diferența între două rezultate dintr-o serie de analize efectuate în laboratoare diferite, în condițiile aplicării normale și corecte a metodei la un amestec omogen identic, nu va fi depășită decât în cinci cazuri din 100.

III.2. Buletinul de analiză

III.2.1. Se indică faptul că analiza a fost efectuată în conformitate cu această metodă.

III.2.2. Se dau detalii cu privire la eventuale tratări prealabile speciale (a se vedea punctul I.6.).

III.2.3. Se comunică rezultatele individuale și media aritmetică, cu o precizie de 0,1 fiecare.

IV. Metode speciale

TABEL RECAPITULATIV

Metodă | Domeniu de aplicare | Reactiv |

Componentă solubilă | Componentă insolubilă |

1. | Acetat | Anumite alte fibre | Acetonă |

2. | Anumite fibre proteinice | Anumite alte fibre | Hipoclorit |

3. | Viscoză, cupro sau anumite tipuri de fibre modale | Bumbac, elastolefină sau melamină | Acid formic și clorură de zinc |

4. | Poliamidă sau nailon | Anumite alte fibre | Acid formic, 80% m/m |

5. | Acetat | Triacetat, elastolefină sau melamină | Alcool benzilic |

6. | Triacetat sau polilactidă | Anumite alte fibre | Diclormetan |

7. | Anumite fibre celulozice | Poliester, elastomultiester sau elastolefină | Acid sulfuric, 75% m/m |

8. | Fibre acrilice, anumite fibre modacrilice sau anumite clorofibre | Anumite alte fibre | Dimetilformamidă |

9. | Anumite clorofibre | Anumite alte fibre | Sulfură de carbon/acetonă, 55,5/44,5 v/v |

10. | Acetat | Anumite clorofibre, elastolefină sau melamină | Acid acetic glacial |

11. | Mătase | Lână, păr, elastolefină sau melamină | Acid sulfuric, 75% m/m |

12. | Iută | Anumite fibre de origine animală | Metoda conținutului de azot |

13. | Polipropilenă | Anumite alte fibre | Xilen |

14. | Anumite alte fibre | Clorofibre (homopolimeri ai clorurii de vinil), elastolefină sau melamină | Metoda cu acid sulfuric concentrat |

15. | Clorofibre, anumite fibre modacrilice, anumiți elastani, acetați, triacetați | Anumite alte fibre | Ciclohexanonă |

16. | Melamină | Bumbac sau aramidă | Acid formic fierbinte, 90 % m/m |

METODA Nr. 1

ACETAT ȘI ANUMITE ALTE FIBRE

(Metoda cu acetonă)

1. DOMENIU DE APLICARE

Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:

1. acetat (19)

cu

2. lână (1), păr de origine animală (2 și 3), mătase (4), bumbac (5), in (7), cânepă (8), iută (9), abaca (10), alfa (11), fibră din coajă de nucă de cocos (12), sorg (13), ramie (14), sisal (15), cupro (21), modal (22), fibre proteinice (23), viscoză (25), fibre acrilice (26), poliamidă sau nailon (30), poliester (35), elastomultiester (45) și elastolefină (46).

Metoda nu se aplică în nici un caz fibrelor de acetat care au fost dezacetilate la suprafață.

2. PRINCIPIU

Fibrele de acetat se dizolvă cu acetonă pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de acetat uscat se calculează prin diferență.

3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (diferiți de cei menționați în instrucțiunile generale)

3.1. Aparatura

Vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 200 ml.

3.2. Reactiv

Acetonă.

4. MOD DE LUCRU

Se respectă procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează:

La specimenul aflat într-un vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml se adaugă 100 ml de acetonă pentru fiecare gram de specimen, se agită vasul, se lasă la temperatura camerei timp de 30 minute, agitând ocazional și apoi se decantează lichidul printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil.

Se repetă tratamentul de încă două ori (efectuând în total trei extracții), dar pe perioade de numai 15 minute, astfel încât timpul total de tratare în acetonă să fie de o oră. Se transferă reziduul în creuzetul filtrant. Se spală reziduul din creuzetul filtrant cu acetonă și se extrage prin vidare. Se umple creuzetul filtrant din nou cu acetonă și se lasă să se golească prin curgere liberă sub efectul gravității.

În final se videază creuzetul filtrant prin vidare, se usucă creuzetul și reziduul, se răcesc și se cântăresc.

5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR

Rezultatele se calculează conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu excepția melaminei, pentru care „d”= 1,01.

6. PRECIZIA

La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.

METODA nr. 2

ANUMITE FIBRE PROTEINICE ȘI ALTE FIBRE MENȚIONATE

(Metoda cu hipoclorit)

1. DOMENIU DE APLICARE

Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:

1. anumite fibre proteinice, adică: lână (1), păr de origine animală (2 și 3), mătase (4), proteine (23)

cu:

2. bumbac (5), cupro (21), viscoză (25), acrilic (26), clorofibre (27), poliamidă sau nailon (30), poliester (35), polipropilenă (37), elastan (43), fibră de sticlă (44), elastomultiester (46), elastolefină (47) și melamină (48).

Dacă sunt prezente mai multe fibre de tip proteinic, prin această metodă se determină cantitatea totală, dar nu și cantitățile lor individuale.

2. PRINCIPIU

Fibra proteinică se dizolvă cu soluție de hipoclorit pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de fibră proteinică uscată se calculează prin diferență.

Pentru prepararea soluției de hipoclorit se poate folosi fie hipoclorit de litiu, fie hipoclorit de sodiu.

Hipocloritul de litiu se recomandă în cazurile care presupun un număr mic de analize sau pentru analize efectuate la intervale de timp destul de mari. Aceasta, deoarece procentul de hipoclorit din hipocloritul de litiu solid – spre deosebire de hipocloritul de sodiu – este practic constant. Dacă se cunoaște procentul de hipoclorit, conținutul de hipoclorit nu trebuie verificat iodometric pentru fiecare analiză, deoarece se poate utiliza o cantitate cu o greutate constantă de hipoclorit de litiu.

3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)

3.1. Aparatura

(i) vas Erlenmeyer de 250 ml cu dop de sticlă rodat;

(ii) termostat reglabil la 20 (± 2) °C.

3.2. Reactivi chimici

(i) Reactiv pe bază de hipoclorit

(a) Soluție de hipoclorit de litiu

Aceasta constă într-o soluție proaspăt preparată conținând 35 (± 2) g/l clor activ (aproximativ 1 M) la care se adaugă o soluție de hidroxid de sodiu cu o concentrație de 5 (± 0,5) g/l preparată anterior. Pentru preparare, se dizolvă 100 grame de hipoclorit de litiu conținând 35% clor activ (sau 115 grame conținând 30% clor activ) în aproximativ 700 ml de apă distilată, se adaugă 5 grame de hidroxid de sodiu dizolvate în aproximativ 200 ml apă distilată și se completează până la 1 litru cu apă distilată. Soluția proaspăt preparată nu trebuie verificată iodometric.

(b) Soluție de hipoclorit de sodiu

Aceasta constă într-o soluție proaspăt preparată conținând 35 (± 2) g/l clor activ (aproximativ 1 M) la care se adaugă o soluție de hidroxid de sodiu de concentrație 5 (± 0,5) g/l pregătită anterior.

Se controlează conținutul de clor activ al soluției prin iodometrie înaintea fiecărei analize.

(ii) Soluție diluată de acid acetic

Se diluează 5 ml acid acetic glacial cu apă până la un volum total de 1 litru.

4. MOD DE LUCRU

Se urmează procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează: se amestecă aproximativ 1 gram din probă cu aproximativ 100 ml soluție de hipoclorit (hipoclorit de litiu sau de sodiu) în vasul de 250 ml, se agită bine vasul pentru a uda bine proba.

Apoi se încălzește vasul timp de 40 de minute într-un termostat la temperatura de 20 °C, agitând continuu, sau cel puțin la intervale regulate. Deoarece dizolvarea lânii decurge exotermic, căldura de reacție a acestei metode trebuie să fie disipată și îndepărtată. În caz contrar, pot rezulta erori considerabile datorită dizolvării incipiente a fibrelor insolubile.

După 40 de minute se filtrează conținutul vasului printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil și se transferă eventualele fibre reziduale în creuzet prin clătirea vasului cu puțin reactiv pe bază de hipoclorit. Se videază creuzetul și se spală reziduul în mod succesiv cu apă, acid acetic diluat și în final cu apă, uscând creuzetul prin vidare după fiecare adaos. Nu se aplică vid înainte de curgerea liberă a fiecărei soluții de spălare.

În final se usucă creuzetul prin vidare, se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește.

5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR

Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu excepția bumbacului, viscozei, fibrelor modale și melaminei, în cazul cărora d = 1,01, respectiv a bumbacului nealbit, în cazul căruia d = 1,03.

6. PRECIZIA

Pe un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %.

METODA nr. 3

VISCOZĂ, CUPRO SAU ANUMITE TIPURI DE FIBRE DE MODAL ȘI BUMBAC

(Metoda cu acid formic și clorură de zinc)

1. DOMENIU DE APLICARE

Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de:

1. viscoză (25) sau cupro (21), inclusiv anumitor tipuri de fibre de modal (22),

cu:

2. bumbac (5), elastolefină (47) și melamină (48).

Dacă se constată prezența vreunei fibre de modal, se efectuează o analiză preliminară pentru a verifica dacă aceasta este solubilă în reactivul chimic.

Metoda nu se aplică amestecurilor în care bumbacul a suferit o degradare chimică importantă și nici în cazurile în care fibrele de viscoză sau cupro au devenit incomplet solubile datorită prezenței anumitor coloranți sau a unor agenți de finisare care nu pot fi îndepărtați complet.

2. PRINCIPIU

Viscoza, fibrele de cupro sau de modal se dizolvă cu un reactiv constând din acid formic și clorură de zinc, pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia corectată se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul fibrelor de viscoză, cupro sau modal uscate se calculează prin diferență.

3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (alții decât cei menționați în instrucțiunile generale)

3.1. Aparatura

(i) vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 200 ml;

(ii) aparatură pentru menținerea vaselor la 40 (± 2) °C.

3.2. Reactivi chimici

(i) Soluție conținând 20 g de clorură de zinc anhidră topită și 68 g de acid formic anhidru, adusă la 100 g cu apă (adică 20 părți în greutate de clorură de zinc anhidră topită la 80 părți în greutate de acid formic 85 % m/m).

NB:

Se atrage atenția în această privință asupra punctului I.3.2.2, la care se precizează că toți reactivii folosiți trebuie să fie chimic puri; în plus, este esențial să se folosească numai clorură de zinc anhidră topită.

(ii) Soluție de hidroxid de amoniu: se diluează 20 ml de soluție concentrată de amoniac (greutate specifică 0,880 g/ml) până la 1 litru cu apă.

4. MOD DE LUCRU

Se urmează procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează: se plasează imediat specimenul în vasul preîncălzit la 40 °C. Se adaugă câte 100 ml de soluție de acid formic și clorură de zinc, preîncălzită la 40 °C pentru fiecare gram de specimen. Se pune dopul și se agită foarte bine vasul. Se menține vasul împreună cu conținutul său la o temperatura constantă de 40 °C timp de două ore și jumătate, agitând vasul o dată pe oră.

Se filtrează conținutul vasului printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil și se transferă eventualele urme de fibre de pe vas în creuzet, cu ajutorul reactivului chimic. Se spală vasul cu 20 ml de reactiv.

Se spală foarte bine creuzetul filtrant și reziduul cu apă la 40 °C. Se clătește reziduul fibros cu aproximativ 100 ml de soluție rece de amoniac (3.2.ii), asigur