În plus, Rezoluția Parlamentului European din 30 mai 2018 referitoare la raportul anual privind funcționarea spațiului Schengen a insistat asupra necesității introducerii prompte a unei veritabile strategii de gestionare europeană integrată a frontierelor (GEIF), astfel cum au convenit instituțiile, a strategiei tehnice și operative a Agenției Europene pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă și a strategiilor naționale ulterioare ale statelor membre. Parlamentul European și-a exprimat, de asemenea, îngrijorarea cu privire la neconcordanțele în punerea în aplicare a strategiei GEIF în statele membre și a subliniat faptul că punerea integrală în aplicare a strategiei GEIF în toate statele membre este vitală pentru funcționarea adecvată a spațiului Schengen.

În plus, Comisia a propus să se acorde sprijin financiar pentru echipamente și pentru formarea componentei naționale a poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european în statele membre, cu scopul de a le permite acestora să își sporească capacitatea operativă, să consolideze instrumentele existente și să pună la punct sisteme de informații la scara UE pentru gestionarea frontierelor și a migrației și pentru securitate. În acest sens, la 12 iunie 2018, Comisia a propus Fondul pentru azil și migrație, Instrumentul de gestionare a frontierelor și Fondul pentru securitate internă, în valoare totală de 20,9 miliarde EUR.

Dimensiunea acestui corp permanent de poliție de frontieră și gardă de coastă la nivel european se bazează în mare măsură pe actualele indicii privind angajamentele în cadrul mecanismelor de punere în comun existente care, cu toate acestea, au, cu excepția rezervei pentru reacție rapidă, un caracter voluntar. În conformitate cu decizia Consiliului de administrație, numărul total al polițiștilor de frontieră pentru activitățile operative ale agenției este de 5 000. Cu toate acestea, numărul real al membrilor echipelor europene de poliție de frontieră și gardă de coastă înregistrați în sistemul OPERA al agenției depășește 7 000. Aceste capacități sunt completate de 1 500 de polițiști de frontieră desemnați de către rezerva pentru reacție rapidă. În plus, în domeniul returnării, agenția dispune în prezent de trei rezerve care, în conformitate cu decizia Consiliului de administrație, ar trebui să fie compuse din 600 de escorte pentru returnări, 50 de specialiști în materie de returnare și 40 de supraveghetori pentru returnările forțate. În acest context, prin dimensiunea propusă - de 10 000 de membri ai corpului permanent -, se intenționează să i se permită agenției ca, pe lângă completarea lacunelor actuale, să sprijine într-o și mai mare măsură statele membre din prima linie în zonele operative critice și să acopere mai multe zone din statele membre ale UE și din țările terțe, precum și să sporească în mod semnificativ numărul returnărilor.

Toate elementele menționate mai sus demonstrează nevoia vitală de a se găsi o soluție permanentă și fiabilă pentru a asigura că agenția are capacitățile necesare pentru a proteja frontierele externe ale UE și pentru a sprijini în mod eficace returnările.

Rolul Uniunii în sprijinirea statelor membre în materie de returnare trebuie consolidat, acesta fiind un element esențial pentru a contribui la soluționarea situației în ceea ce privește migrația, cu care se confruntă statele membre ale UE. După cum reiese din ratele de returnare din UE din ultimii ani, există în continuare provocări în ceea ce privește efectuarea efectivă a returnărilor. Pentru 2017, statisticile Eurostat indică o scădere a ratei de returnare în întreaga UE, de la 45,8 % în 2016 la doar 36,6 %. Împreună cu propunerea de reformare a Directivei privind returnarea, care propune proceduri mai clare și mai eficace pentru emiterea deciziilor de returnare și pentru soluționarea căilor de atac, precum și o utilizare mai eficace a luării în custodie publică pentru a facilita returnările, prezenta propunere are ca scop consolidarea cadrului politic global actual în materie de returnare.

Agenția încearcă să compenseze contribuțiile insuficiente din partea statelor membre și lipsa de flexibilitate în ceea ce privește redistribuirea prin dezvoltarea și utilizarea propriilor capacități, în special prin punerea în comun și trimiterea de membri detașați în cadrul unei echipe, ca o contribuție proprie la activitățile operative. Totuși acest sistem voluntar și complementar s-a dovedit a fi, în mare măsură, insuficient pentru a permite agenției să beneficieze de avantajele sale principale, și anume de predictibilitatea pe termen lung a angajamentului și de flexibilitate în vederea redistribuirii. Deși membrii detașați în cadrul unei echipe ar putea fi puși la dispoziția agenției timp de un an sau mai mult, majoritatea acestora sunt detașați numai pentru perioada minimă de trei luni prevăzută de regulament.

Contribuția UE la Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă face parte deja din bugetul Uniunii, în baza fișei financiare legislative care însoțește propunerea Comisiei de regulament de instituire a poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european. În plus, în fișa financiară care însoțește propunerile Comisiei referitoare la ETIAS și pachetul privind interoperabilitatea au fost identificate resurse suplimentare pentru agenție.

Într-adevăr, numai un regulament poate asigura gradul necesar de uniformitate care se impune pentru asigurarea gestionării integrate a frontierelor externe și a unui rol efectiv al agenției în ceea ce privește returnările. În plus, având în vedere faptul că poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european și EUROSUR au fost instituite printr-un regulament, același instrument juridic este oportun și pentru prezenta propunere care modifică și fuzionează cele două regulamente.

Articolul 79 alineatul (2) litera (c) autorizează Parlamentul European și Consiliul să adopte măsuri în domeniul imigrării neregulamentare și al șederii ilegale, inclusiv al îndepărtării și repatrierii persoanelor aflate în situație de ședere ilegală.

Prezenta propunere legislativă se întemeiază pe articolul 77 alineatul (2) literele (b) și (d) și pe articolul 79 alineatul (2) litera (c) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE).

Propunerea (articolul 8) introduce un ciclu al politicii strategice multianuale pentru gestionarea europeană integrată a frontierelor, ca o modalitate de a asigura punerea efectivă în aplicare a gestionării europene integrate a frontierelor de către poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european. Ciclul multianual va stabili un proces interoperabil, unificat și continuu prin care să se furnizeze orientări strategice tuturor actorilor relevanți de la nivelul Uniunii și din statele membre în domeniul gestionării frontierelor și al returnărilor, în vederea punerii în aplicare a gestionării europene integrate a frontierelor într-un mod coerent, integrat și metodologic. Ciclul va începe cu coordonarea politică pentru gestionarea europeană integrată a frontierelor, sub forma unui act delegat al Comisiei, care va fi apoi pus în aplicare prin intermediul strategiei tehnice și operative pregătite de Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă și al strategiilor naționale elaborate de statele membre. În vederea pregătirii următorului ciclu se va finaliza o evaluare a realizării acestor trei etape.

La 5 iulie, Consiliul de administrație al agenției a organizat un atelier informal pentru a discuta despre viitorul cadru juridic al agenției, iar Comisiei i-a fost transmis un proces-verbal scris al reuniunii, împreună cu poziții separate ale 8 state membre. În plus, noul mandat al agenției a fost discutat la 9 iulie la reuniunea Comitetului strategic pentru imigrație, frontiere și azil, în cadrul căreia reprezentanții statelor membre și-au exprimat punctele de vedere preliminare referitoare la ideile incluse în propunerea privind CFM. În ceea ce privește EUROSUR, în conformitate cu articolul 22 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1052/2013, Comisia a efectuat o evaluare globală a acestui sistem. Raportul acestei evaluări este anexat la propunere. Raportul de evaluare a concluzionat că, în ceea ce privește cadrul, EUROSUR și-a atins obiectivele, dar că funcționarea EUROSUR ar putea fi îmbunătățită prin trecerea de la un sistem de informații tehnice la un cadru de guvernanță pentru schimbul de informații și cooperare. Au avut loc consultări ulterioare cu Grupul de experți privind EUROSUR, care a fost creat și gestionat de către agenție pentru a sprijini punerea în aplicare a EUROSUR, și cu un grup specific de experți pentru EUROSUR, instituit de Comisie pentru a analiza și a urmări procesul de evaluare și pentru a discuta posibile modificări ale regulamentului existent. La 6 și 7 februarie 2018, Comisia a organizat un atelier specific pentru a discuta aspectele tehnologice și industriale ale EUROSUR cu reprezentanții industriei, cu cercetători și cu experți guvernamentali din statele membre și din instituții și agenții ale UE. Pentru a evalua raportul cost/beneficii al diferitelor modificări avute în vedere de propunere, Comisia a comandat un studiu pentru a evalua impactul diferitelor opțiuni legate de posibile evoluții ale Sistemului european de supraveghere a frontierelor (Eurosur) .

În plus, din cele 3 000 de posturi menționate mai sus, agenția ar putea să utilizeze până la 4 % din dimensiunea totală a corpului permanent pentru a recruta membri de personal în vederea sprijinirii înființării corpului permanent al poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european (recrutare, gestionare curentă, planificare operativă etc.), pentru dotarea cu personal a antenelor operative, pentru achiziționarea echipamentelor agenției, pentru alte noi sarcini legate de funcționarea poliției de frontieră și a gărzii de coastă la nivel european, inclusiv EUROSUR, pentru mandatul consolidat privind returnările și pentru preluarea FADO.

–Pentru a oferi asistență sporită statelor membre, agenția are, de asemenea, următoarele sarcini:

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) literele (b) și (d) și articolul 79 alineatul (2) litera (c),

(8)Pentru a reflecta consolidarea calitativă suplimentară a mandatului său, în special prin dotarea acesteia cu propria sa componentă operativă, corpul permanent al poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european, format din 10 000 de membri ai personalului operativ, agenția cunoscută anterior sub denumirea „Frontex” ar trebui să fie denumită de acum înainte „Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă (EBCG)” și să își desfășoare activitatea exclusiv sub această denumire. Această modificare ar trebui să se reflecte în toate cazurile relevante, inclusiv în prezentarea sa vizuală în materialele de comunicare externă.

(5)Cu toate acestea, cadrul Uniunii în domeniul controlului frontierelor externe, al returnărilor și al azilului trebuie îmbunătățit în continuare. În acest scop și pentru a susține în continuare eforturile operative actuale și preconizate în viitor, poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european ar trebui să fie reformată, oferind Agenției Europene pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă un mandat mai puternic și, în special, furnizându-i acesteia capacitățile necesare sub forma unui corp permanent de poliție de frontieră și gardă de coastă la nivel european format din 10 000 de membri ai personalului operativ cu competențe executive pentru a sprijini în mod eficace statele membre pe teren în eforturile lor de a proteja frontierele externe, de a combate deplasările secundare și de a accelera în mod semnificativ returnarea efectivă a migranților în situație neregulamentară.

(55)Dezvoltarea pe termen lung a resurselor umane în vederea asigurării contribuțiilor statelor membre la corpul permanent al poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european ar trebui să fie susținută de un sistem de sprijin financiar. În acest scop, este adecvat ca agenția să fie autorizată să utilizeze acordarea de granturi statelor membre fără o cerere de propuneri în cadrul „finanțării care nu este legată de costuri” în conformitate cu articolul 125 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046. Sprijinul financiar ar trebui să le permită statelor membre să angajeze și să formeze personal suplimentar pentru a le oferi flexibilitatea necesară în vederea respectării contribuției obligatorii la corpul permanent al poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european. Sistemul de finanțare specific ar trebui să găsească un echilibru adecvat între riscurile de nereguli și de fraude și costurile controalelor. Regulamentul stabilește condițiile esențiale care determină sprijinul financiar, și anume recrutarea și formarea unui număr adecvat de polițiști de frontieră sau de alți specialiști care corespund numărului de agenți detașați în cadrul agenției pe termen lung sau trimiterea efectivă a agenților pe durata activităților operative ale agenției, timp de cel puțin 4 luni. Având în vedere lipsa datelor relevante și comparabile privind costurile reale în toate statele membre, dezvoltarea unui sistem de finanțare bazat pe costuri ar fi excesiv de complexă și nu ar aborda necesitatea unui sistem de finanțare simplu, rapid, eficient și eficace. În acest scop, este adecvat ca agenția să fie autorizată să acorde granturi statelor membre fără o cerere de propuneri în cadrul „finanțării care nu este legată de costuri” sub rezerva îndeplinirii condițiilor în conformitate cu articolul 125 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046. În scopul stabilirii cuantumului acestei finanțări pentru diferite state membre, este oportun să se utilizeze ca sumă de referință salariul anual al unui agent contractual din grupa de funcții III gradul 8 treapta 1 din cadrul instituțiilor europene, modulat de un coeficient de corecție per stat membru, în conformitate cu principiul bunei gestiuni financiare și în spiritul egalității de tratament. Atunci când pun în aplicare acest sprijin financiar, agenția și statele membre asigură respectarea principiilor de cofinanțare și lipsa dublei finanțări.

(50)În cazul în care eficacitatea controlului la frontierele externe este afectată într-o asemenea măsură încât există riscul ca funcționarea spațiului Schengen să fie pusă în pericol, fie pentru că un stat membru nu ia măsurile necesare în conformitate cu evaluarea vulnerabilității, fie pentru că un stat membru care se confruntă cu provocări specifice și disproporționate la frontierele externe nu a solicitat agenției suficient sprijin sau nu a pus în aplicare un astfel de sprijin, ar trebui să se furnizeze un răspuns unitar, rapid și eficace la nivelul Uniunii. Pentru a atenua aceste riscuri și pentru a asigura o mai bună coordonare la nivelul Uniunii, Comisia ar trebui să identifice măsurile care se impun a fi puse în aplicare de agenție și să solicite statului membru în cauză să coopereze cu agenția în ceea ce privește punerea în aplicare a măsurilor respective. Agenția ar trebui să stabilească ulterior acțiunile care se impun a fi luate în vederea punerii în practică a măsurilor indicate în decizia Comisiei. Împreună cu statul membru în cauză, agenția ar trebui să elaboreze un plan operativ. Statul membru în cauză ar trebui să faciliteze punerea în aplicare a deciziei Comisiei și a planului operativ prin punerea în aplicare, printre altele, a obligațiilor prevăzute la articolele 44, 83 și 84. În cazul în care un stat membru nu respectă, în termen de 30 de zile, această decizie a Comisiei și nu cooperează cu agenția în ceea ce privește punerea în aplicare a măsurilor din respectiva decizie, Comisia ar trebui să poată iniția procedura specifică prevăzută la articolul 29 din Regulamentul (UE) 2016/399 al Parlamentului European și al Consiliului pentru a face față unor circumstanțe excepționale care periclitează funcționarea generală a spațiului fără controale la frontierele interne.

(48)În centrele controlate, agențiile Uniunii ar trebui, la cererea statului membru care găzduiește astfel de centre și sub coordonarea Comisiei, să acționeze în sprijinul statului membru gazdă în vederea aplicării unor proceduri rapide de protecție internațională și/sau de returnare. În astfel de centre, ar trebui să fie posibil să se facă distincție rapid între resortisanții țărilor terțe care au nevoie de protecție internațională și cei care nu au nevoie de o astfel de protecție, să se efectueze controale de securitate și să se desfășoare integral sau parțial procedura de protecție internațională și/sau de returnare.

(47)În zonele hotspot, statele membre ar trebui să coopereze cu agențiile relevante ale Uniunii, care ar trebui să acționeze în limitele mandatelor și competențelor care le revin și sub coordonarea Comisiei. Comisia, în cooperare cu agențiile relevante ale Uniunii, ar trebui să se asigure că activitățile din zonele hotspot sunt conforme cu legislația relevantă a Uniunii.

(85)În contextul returnării, se întâmplă frecvent ca resortisanții țărilor terțe să nu dețină documente de identificare și să nu coopereze la stabilirea identității lor, omițând să comunice informații sau furnizând date cu caracter personal incorecte. Având în vedere necesitatea de politică deosebită a rapidității procedurilor de returnare, este necesar ca agenția să poată restricționa anumite drepturi ale persoanelor vizate pentru a preveni ca abuzul de astfel de drepturi să împiedice punerea în aplicare corespunzătoare a procedurilor de returnare și executarea cu succes a deciziilor de returnare de către statele membre sau să împiedice agenția să își îndeplinească sarcinile în mod eficient. În special, exercitarea dreptului la restricționarea prelucrării poate întârzia și împiedica în mod semnificativ desfășurarea operațiunilor de returnare. În plus, în unele cazuri, dreptul de acces al persoanei vizate poate prejudicia o operațiune de returnare prin sporirea riscului de sustragere în cazul în care persoana vizată constată că agenția prelucrează datele sale în contextul unei operațiuni planificate de returnare. Dreptul la rectificare, pe de altă parte, poate spori riscul ca resortisantul țării terțe în cauză să inducă în eroare autoritățile prin furnizarea de date incorecte.

(111)Deși Regatul Unit nu participă la prezentul regulament, acesta are [acestuia i-a fost acordată] posibilitatea de a coopera cu poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european, în calitatea sa de stat membru al Uniunii. Având în vedere notificarea de către Regatul Unit a intenției sale de a se retrage din Uniune, ar trebui să se aplice dispoziții speciale cooperării operative cu Regatul Unit pe baza prezentului regulament, atât timp cât Regatul Unit este un stat membru sau, în cazul intrării în vigoare a unui acord între Uniune și Regatul Unit în temeiul articolului 50 din tratat, atât timp cât Regatul Unit este asimilat unui stat membru în temeiul unui astfel de acord.

(109)Prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului; prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentului regulament, nu are obligații în temeiul acestuia și nu face obiectul aplicării sale.

(108)Prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului; prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentului regulament, nu are obligații în temeiul acestuia și nu face obiectul aplicării sale.

(107)În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la TUE și la TFUE, Danemarca nu participă la adoptarea prezentului regulament, nu are obligații în temeiul acestuia și nu face obiectul aplicării sale. Ținând seama de faptul că prezentul regulament are ca scop dezvoltarea dispozițiilor acquis-ului Schengen, Danemarca, conform articolului 4 din protocolul menționat, decide, în termen de șase luni de la data la care Consiliul a decis cu privire la prezentul regulament, dacă îl transpune sau nu în legislația sa internă.

(105)În ceea ce privește Liechtensteinul, prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE coroborat cu articolul 3 din Decizia 2011/350/UE a Consiliului.

(104)În ceea ce privește Elveția, prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE a Consiliului.

(103)În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezentul regulament constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului încheiat între Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei în ceea ce privește asocierea acestor două state la punerea în aplicare, asigurarea respectării și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se află sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE a Consiliului. Înțelegerea dintre Comunitatea Europeană și Republica Islanda și Regatul Norvegiei cu privire la modalitățile de participare a acestor state la Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene prevede norme privind participarea acestor țări la activitatea agenției, inclusiv dispoziții privind contribuțiile financiare și personalul.

Gestionarea europeană integrată a frontierelor are următoarele componente:

(20)„stat membru gazdă” înseamnă un stat membru pe teritoriul căruia are loc sau de pe teritoriul căruia este lansată o operațiune comună sau o intervenție rapidă la frontieră, o operațiune de returnare sau o intervenție de returnare ori pe teritoriul căruia este trimisă o echipă de sprijin pentru gestionarea migrației;

(g)cooperarea cu țările terțe în domeniile care intră sub incidența prezentului regulament;

(f)cooperarea dintre instituțiile, organele, oficiile și agențiile relevante ale Uniunii în domeniile care intră sub incidența prezentului regulament, inclusiv prin schimburi periodice de informații;

(4)Consiliul de administrație al agenției se reunește cel puțin o dată pe an pentru a discuta și a aproba foaia de parcurs privind dezvoltarea capacității poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european, în conformitate cu articolul 67 alineatul (6). După aprobarea foii de parcurs privind dezvoltarea capacității de către Consiliul de administrație, aceasta se anexează la strategia tehnică și operativă menționată la articolul 8 alineatul (5).

(5)Statele membre pot continua cooperarea la nivel operativ cu alte state membre și/sau țări terțe, în cazul în care o astfel de cooperare este compatibilă cu sarcinile agenției. Statele membre se abțin de la orice activitate care ar putea periclita funcționarea agenției sau realizarea obiectivelor acesteia. Statele membre transmit agenției rapoarte privind cooperarea lor operativă cu alte state membre și/sau țări terțe la frontierele externe și în materie de returnare. Directorul executiv informează cu regularitate și cel puțin o dată pe an Consiliul de administrație cu privire la aceste aspecte.

26.participă la dezvoltarea și gestionarea activităților de cercetare și inovare relevante pentru controlul și supravegherea frontierelor externe, inclusiv utilizarea tehnologiilor avansate de supraveghere și dezvoltă proiecte-pilot cu privire la aspectele care intră sub incidența prezentului regulament;

24.acordă sprijin statelor membre și țărilor terțe în contextul cooperării tehnice și operative dintre acestea în ceea ce privește aspectele care intră sub incidența prezentului regulament;

22.cooperează cu țările terțe în domeniile care intră sub incidența regulamentului, inclusiv prin eventuala trimitere operativă a echipelor de gestionare a frontierelor și a echipelor de returnare în țări terțe;

(3)Centrul național de coordonare are următoarele atribuții:

(1)Comisia, asistată de un comitet în conformitate cu procedura menționată la articolul 117 alineatul (2), adoptă și pune la dispoziție, în strânsă cooperare cu agenția și cu oricare alt organism, oficiu sau agenție relevantă a Uniunii, un manual practic pentru punerea în aplicare și gestionarea EUROSUR ( „manualul”). Manualul prevede orientări de natură tehnică și operativă, recomandări și bune practici, inclusiv privind cooperarea cu țările terțe. Comisia adoptă manualul sub forma unei recomandări.

(1)Statele membre pot încredința autorităților regionale, locale, funcționale sau altor autorități, care sunt în măsură să adopte decizii operative, sarcina de a asigura conștientizarea situației și capacitatea de reacție în sferele lor respective de competență, inclusiv sarcinile și competențele menționate la articolul 21 alineatul (3) literele (c), (e) și (f).

(c)sprijină colectarea informațiilor menționate la articolul 33 și de care are nevoie agenția pentru a efectua evaluarea vulnerabilității;

(b)sprijină colectarea informațiilor de care are nevoie agenția pentru a monitoriza imigrația ilegală și pentru analizele de risc menționate la articolul 30;

2.Directorul executiv numește experți din cadrul personalului statutar al agenției care urmează să fie trimiși ca ofițeri de legătură. Pe baza analizei de risc și în urma consultării cu statele membre vizate, directorul executiv face o propunere privind natura și condițiile trimiterii ofițerilor de legătură respectivi, statul membru sau regiunea în care pot fi trimiși și eventualele sarcini care nu intră sub incidența alineatului (3). Propunerea formulată de directorul executiv se supune aprobării Consiliului de administrație. Directorul executiv informează statul membru în cauză cu privire la numire și stabilește, împreună cu acesta, locul de trimitere.

2.Agenția monitorizează și evaluează disponibilitatea echipamentelor tehnice, a sistemelor, a capacităților, a resurselor, a infrastructurii, precum și a personalului calificat și format în mod corespunzător de care dispun statele membre, necesare pentru controlul la frontiere astfel cum este definit la articolul 3 alineatul (1) litera (a). În acest context, agenția evaluează planurile de dezvoltare a capacităților menționate la articolul 67 alineatul (4) în ceea ce privește fezabilitatea și punerea în aplicare a acestora. În scopul planificării viitoare, agenția realizează această monitorizare și evaluare ca măsură preventivă pe baza unei analize de risc pregătite în conformitate cu articolul 30 alineatul (2). Monitorizarea și evaluarea se efectuează cel puțin o dată pe an, mai puțin în cazul în care directorul executiv decide altfel pe baza evaluărilor de risc sau al unei evaluări anterioare a vulnerabilității.

(j)monitorizează măsurile luate de statul membru cu privire la returnare și sprijină colectarea informațiilor de care are nevoie agenția pentru a desfășura activitățile menționate la articolul 49.

(d)în cazul în care unei secțiuni de frontieră externă îi este atribuit un nivel de impact critic, agenția notifică acest lucru Comisiei. Pe lângă măsurile luate în temeiul literei (c), statul membru în cauză și agenția pun în aplicare recomandarea emisă de directorul executiv al agenției în conformitate cu articolul 42.

(c)în cazul în care unei secțiuni de frontieră externă îi este atribuit un nivel de impact ridicat, statul membru în cauză, pe lângă măsurile întreprinse în temeiul literei (b), se asigură, prin intermediul centrului național de coordonare, că autoritățile naționale care acționează la secțiunea de frontieră respectivă beneficiază de sprijinul necesar și că sunt luate măsuri de control sporite. Statul membru respectiv poate solicita sprijin din partea agenției sub rezerva condițiilor pentru inițierea unor operațiuni comune sau a unor intervenții rapide la frontieră, astfel cum sunt prevăzute la articolul 37.

11.Conform articolului 91, rezultatele evaluării vulnerabilității se transmit periodic și cel puțin o dată pe an Parlamentului European, Consiliului și Comisiei.

4.În cazul în care are nevoie de fonduri suplimentare substanțiale din cauza unei situații survenite la frontierele externe, agenția informează fără întârziere Parlamentul European, Consiliul și Comisia cu privire la aceasta.

(e)în cadrul operațiunilor menționate la literele (a), (b) și (c) din prezentul alineat și în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 656/2014 și cu dreptul internațional, furnizează asistență tehnică și operativă statelor membre și țărilor terțe, în sprijinul operațiunilor de căutare și de salvare a persoanelor aflate în pericol pe mare care pot fi declanșate în cursul operațiunilor de supraveghere a frontierelor pe mare;

2.Centrul național de coordonare informează în mod regulat agenția cu privire la măsurile luate la nivel național în temeiul alineatului (1) literele (b), (c) și (d).

(j)în ceea ce privește operațiunile pe mare, informații specifice privind aplicarea jurisdicției și a legislației relevante în zona geografică în care are loc operațiunea comună, inclusiv trimiteri la dreptul intern, internațional și la dreptul Uniunii referitor la interceptare, salvarea pe mare și debarcare. În această privință, planul operativ se stabilește în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 656/2014;

(d)o descriere a sarcinilor, a responsabilităților, inclusiv în ceea ce privește respectarea drepturilor fundamentale, și a instrucțiunilor speciale adresate echipelor, inclusiv privind bazele de date care pot fi consultate sau armele de serviciu, muniția și echipamentele care pot fi utilizate în statul membru gazdă;

2.Agențiile relevante ale Uniunii evaluează cererea unui stat membru de a primi întăriri și evaluarea nevoilor acestuia pentru a defini, sub coordonarea Comisiei, măsurile necesare, inclusiv trimiterea de echipamente tehnice, care urmează să fie convenite de statul membru în cauză.

10.Trimiterea primelor echipe de gestionare a frontierelor realocate din alte zone sau din cadrul altor funcții are loc cel târziu la cinci zile lucrătoare de la data aprobării planului operativ de către directorul executiv și statul membru gazdă. Trimiterea suplimentară de echipe de gestionare a frontierelor are loc, dacă este necesar, în termen de șapte zile lucrătoare de la trimiterea primelor echipe.

8.În paralel cu trimiterea menționată la alineatul (7) și în cazul în care este necesar pentru a se furniza întăriri imediate ale echipelor de gestionare a frontierelor realocate din alte zone sau din cadrul altor funcții, directorul executiv solicită fiecărui stat membru numărul și profilurile membrilor personalului suplimentar care urmează să fie trimis în plus de pe lista sa națională în vederea trimiterilor pe termen scurt, astfel cum se menționează la articolul 58. Aceste informații se furnizează în scris punctelor de contact naționale și menționează data la care urmează să se efectueze trimiterea. Acestor puncte de contact li se furnizează și o copie a planului operativ.

3.Ofițerul coordonator acționează în numele agenției în toate aspectele legate de trimiterea echipelor. Rolul ofițerului coordonator este de a promova cooperarea și coordonarea între statele membre gazdă și cele participante. Ofițerul coordonator are în special următoarele sarcini:

1.În ceea ce privește returnarea, agenția, cu respectarea drepturilor fundamentale și a principiilor generale ale dreptului Uniunii și ale dreptului internațional, inclusiv protecția refugiaților și drepturile copiilor, are, în special, următoarele sarcini:

În cazul în care agenția are îndoieli cu privire la respectarea drepturilor fundamentale în cursul unei operațiuni de returnare, aceasta le comunică statelor membre participante și Comisiei.

2.În fiecare lună, statele membre pun la dispoziție datele operative privind returnările de care agenția are nevoie pentru evalua nevoile în materie de returnare și informează agenția cu privire la planificarea lor orientativă privind numărul de persoane returnate și țările terțe de returnare, ambele referindu-se la operațiunile naționale de returnare relevante și nevoile lor de asistență sau coordonare din partea agenției. Agenția întocmește și actualizează un plan operativ continuu pentru a furniza statelor membre solicitante asistența operativă și întăririle necesare, inclusiv prin intermediul echipamentelor tehnice. Agenția poate, din proprie inițiativă sau la solicitarea unui stat membru, să includă în planul operativ continuu datele și destinațiile operațiunilor de returnare pe care le consideră necesare, pe baza unei evaluări a nevoilor. La propunerea directorului executiv, Consiliul de administrație decide cu privire la modul de operare al planului operativ continuu.

În special, agenția elaborează, gestionează și întreține un sistem central de prelucrare a tuturor informațiilor și a datelor comunicate în mod automat de sistemele naționale de gestionare a returnărilor ale statelor membre, sistem de care agenția are nevoie pentru a acorda asistență tehnică și operativă în conformitate cu articolul 49.

(c)o planificare multianuală indicativă a profilurilor pentru anii următori, menită să faciliteze planificarea pe termen lung a contribuțiilor statelor membre și recrutarea personalului statutar al agenției.

4.La propunerea directorului executiv și în funcție de analiza de risc efectuată de agenție, de rezultatele evaluării vulnerabilității și de ciclul strategic multianual de elaborare a politicilor, precum și de efectivele personalului statutar și ale personalului detașat al agenției și de profilurile acestora, Consiliul de administrație decide, până la data de 31 martie a fiecărui an:

3.În situațiile în care un stat membru se confruntă cu provocări specifice și disproporționate în îndeplinirea obligației sale de returnare a resortisanților țărilor terțe care fac obiectul deciziilor de returnare, agenția furnizează, fie din proprie inițiativă, fie la cererea statului membru respectiv, asistența tehnică și operativă corespunzătoare sub forma unei intervenții rapide de returnare. O intervenție rapidă de returnare poate consta în trimiterea imediată a echipelor de returnare în statul membru gazdă care acordă asistență în ceea ce privește punerea în aplicare a procedurilor de returnare și pentru organizarea operațiunilor de returnare din statul membru gazdă.

2.Agenția poate, de asemenea, să lanseze intervenții de returnare în țări terțe, pe baza instrucțiunilor prevăzute în ciclul strategic multianual de elaborare a politicilor, în cazul în care o astfel de țară terță are nevoie de asistență tehnică și operativă suplimentară în ceea ce privește activitățile sale de returnare. O astfel de intervenție poate consta în trimiterea de echipe de returnare care să ofere asistență tehnică și operativă pentru activitățile de returnare pe care le desfășoară țara terță.

1.În situațiile în care un stat membru se confruntă cu o dificultate în îndeplinirea obligației de returnare a resortisanților țărilor terțe care fac obiectul deciziilor de returnare emise de un stat membru, agenția furnizează, fie din proprie inițiativă, fie la cererea statului membru respectiv, asistența tehnică și operativă corespunzătoare sub forma unei intervenții de returnare. O astfel de intervenție poate consta în trimiterea echipelor de returnare în statul membru gazdă care acordă asistență în ceea ce privește punerea în aplicare a procedurilor de returnare și pentru organizarea operațiunilor de returnare din statul membru gazdă.

5.În sensul articolului 74, agenția își elaborează și instituie propriile structuri de comandă și control pentru trimiterea efectivă a corpului permanent al poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european pe teritoriul unor țări terțe.

6.Agenția poate recruta până la 4 % din efectivele totale ale corpului permanent al poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european ca membri ai personalului care au funcții de sprijin pentru instituirea corpului permanent, pentru planificarea și gestionarea operațiunilor sale și pentru achiziționarea echipamentelor proprii ale agenției.

Articolul 56

Personalul statutar al agenției care face parte din corpul permanent al poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european

1.Agenția contribuie la corpul permanent al poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european cu membri ai personalului său statutar (de categoria 1), care urmează să fie trimiși în zonele operative ca membri ai echipelor, cu toate sarcinile și competențele aferente, inclusiv sarcina de a exploata echipamentele proprii ale agenției.

2.În conformitate cu articolul 62 alineatul (2), după ce sunt recrutați, noii membri ai personalului urmează un curs complet de formare privind controlul la frontieră sau sarcinile de returnare, după caz, în cadrul unor programe de formare specifice elaborate de agenție și, pe baza acordurilor cu anumite state membre, organizate în instituțiile de învățământ specializate ale acestora. Costul formării este acoperit în întregime de agenție.

3.Agenția se asigură că, pe toată durata raportului de muncă, membrii săi statutari își îndeplinesc sarcinile în calitate de membri ai echipelor, respectând norme de nivel ridicat. Pentru fiecare membru al personalului se întocmește o hartă de formare adecvată, menită să asigure că în orice moment acesta are calificarea profesională necesară pentru îndeplinirea sarcinilor de control la frontieră sau de returnare.

4.Ceilalți membri ai personalului angajați de agenție care nu sunt calificați să îndeplinească funcții de control la frontiere sau de returnare sunt trimiși numai în cadrul operațiunilor comune de coordonare și al altor sarcini conexe. Aceștia nu fac parte din echipe.

Articolul 57

Participarea statelor membre la corpul permanent al poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european prin detașări de lungă durată

1.Statele membre contribuie la corpul permanent al poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european cu personal operativ detașat în cadrul agenției în calitate de membri ai echipelor (categoria 2). Durata fiecărei detașări se stabilește în conformitate cu articolul 93 alineatul (7). Pentru a facilita punerea în aplicare a sistemului de sprijin financiar menționat la articolul 61, detașarea începe, ca regulă generală, la începutul unui an calendaristic.

2.Fiecărui stat membru îi revine responsabilitatea de a asigura continuitatea contribuției sale cu efective de personal operativ care participă la echipe în calitate de membri detașați, în conformitate cu anexa III.

3.Membrii personalului operativ detașați în cadrul agenției au aceleași sarcini și competențe ca membrilor echipelor. Statul membru care i-a detașat pe respectivii membri ai personalului operativ este considerat a fi statul membru de origine al acestora. Pe durata detașării, directorul executiv hotărăște, în funcție de nevoile operative, locul (locurile) și durata trimiterii membrilor echipei.

4.Până la data de 30 iunie a fiecărui an, fiecare stat membru desemnează personalul operativ care urmează să fie detașat în funcție de efectivele și profilurile specifice stabilite de Consiliul de administrație pentru anul următor, astfel cum se prevede la articolul 55 alineatul (4). Agenția poate verifica dacă personalul operativ propus de statele membre corespunde profilurilor definite și are cunoștințele lingvistice necesare. Până la 15 septembrie, agenția acceptă candidații propuși sau solicită unui stat membru să propună un alt candidat pentru detașare în cazul în care cel propus nu corespunde profilului cerut, are competențe lingvistice insuficiente sau a comis o abatere de la normele aplicabile ori a încălcat aceste norme în cursul trimiterilor anterioare.

5.În cazul în care, din motive de forță majoră, unul dintre membrii personalului operativ nu poate fi detașat sau nu își poate continua detașarea, statul membru în cauză asigură înlocuirea acestuia cu un alt membru al personalului operativ care are profilul cerut.

Articolul 58

Participarea statelor membre la corpul permanent al poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european

prin trimiteri pe termen scurt

1.În plus față de detașările prevăzute la articolul 57, până la data de 30 iunie a fiecărui an, statele membre contribuie, de asemenea, la corpul permanent al poliției de frontieră și gărzii de coastă la nivel european, desemnând polițiștii de frontieră și alte categorii relevante de personal care sunt înscriși pe lista națională a personalului operativ pentru trimiteri pe termen scurt (categoria 3) în conformitate cu contribuțiile indicate în anexa IV și în conformitate cu efectivele specifice ale profilurilor stabilite de Consiliul de administrație pentru anul următor, astfel cum se prevede la articolul 55 alineatul (4). Listele naționale cu personalul operativ desemnat se comunică agenției. Plata costurilor aferente detașării personalului în temeiul prezentului articol se efectuează în conformitate cu dispozițiile articolului 46 alineatul (2).

2.Fiecărui stat membru îi revine responsabilitatea de a se asigura că personalul operativ nominalizat este disponibil la cererea agenției, în conformitate cu modalitățile definite în prezentul articol. Fiecare membru al personalului operativ este disponibil pentru o perioadă de cel mult 4 luni într-un an calendaristic.

3.Agenția poate verifica dacă membrii personalului operativ numiți pentru trimiteri pe termen scurt corespund profilurilor definite și au cunoștințele lingvistice necesare. Agenția poate solicita unui stat membru să retragă un membru al personalului operativ de pe lista națională în cazul în care acesta nu corespunde profilului cerut, are competențe lingvistice insuficiente sau a comis o abatere de la normele aplicabile ori a încălcat aceste norme în cursul trimiterilor anterioare.

4.Până la data de 31 iulie a fiecărui an, agenția solicită statelor membre o listă cu membrii personalului operativ care urmează să participe la operațiunile comune în anul următor. Perioada corespunzătoare fiecărei trimiteri se stabilește în cadrul negocierilor și al acordurilor bilaterale anuale dintre agenție și statele membre. Cu toate acestea, rezultatul final este acela că statele membre pun la dispoziție, în vederea trimiterii, personalul operativ care corespunde efectivelor și profilurilor precizate în cererea agenției.

5.În cazul în care, din motive de forță majoră, unul dintre membrii personalului operativ nu poate fi trimis în conformitate cu acordurile, statul membru în cauză asigură înlocuirea cu un alt membru al personalului operativ de pe lista celor care au profilul cerut.

6.În cazul în care trebuie consolidate operațiunile comune în curs sau trebuie lansată o nouă operațiune comună care nu este prevăzută nici în programul anual de lucru corespunzător, nici în concluziile corespunzătoare al negocierilor bilaterale anuale, directorul executiv informează fără întârziere statele membre cu privire la nevoile suplimentare, indicând eventualele efective și profilurile ale membrilor personalului operativ care urmează să fie puși la dispoziție de către fiecare stat membru. După ce directorul executiv și statul membru gazdă convin asupra unui plan operativ modificat sau, după caz, a unui nou plan operativ, directorul executiv prezintă o cerere oficială care precizează efectivele și profilurile membrilor personalului operativ. Respectivii membrii ai echipelor sunt trimiși de fiecare stat membru în termen de 20 zile lucrătoare de la această cerere oficială.