Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Convenției Națiunilor Unite privind transparența în arbitrajul litigiilor între state și investitori realizat în baza tratatelor /* COM/2015/021 final - 2015/0013 (NLE) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII În mod tradițional, soluționarea litigiilor dintre state și investitori s-a realizat pe baza normelor de arbitraj comercial, care nu asigură transparență. Un grad mai mare de transparență în soluționarea litigiilor dintre state și investitori reprezintă un obiectiv important, întrucât urmărește să asigure publicului cel mai bun acces posibil la documente și audieri, precum și să permită părților interesate terțe să facă observații. Acest aspect este important întrucât soluționarea litigiilor între state și investitori poate să se refere la litigii care pun sub semnul întrebării politicile publice sau poate să aibă impact asupra finanțelor publice. Începând din 2010, Comisia s-a axat pe creșterea transparenței în privința soluționării litigiilor dintre state și investitori[1]. Acest lucru a fost solicitat în mod explicit de către Parlamentul European în rezoluția sa privind viitoarea politică europeană în domeniul investițiilor[2]. În același timp, odată cu garantarea faptului că viitoarele acorduri UE vor prevedea un grad mare de transparență, Comisia a avut un rol esențial în promovarea unor norme internaționale de transparență cu privire la soluționarea litigiilor între state și investitori în cadrul Comisiei Națiunilor Unite pentru Drept Comercial Internațional (UNCITRAL) și în elaborarea unor mecanisme de aplicare a acestor norme de transparență sporită la cele 3 000 de tratate de investiții existente. Prezenta propunere răspunde obiectivelor politicii stabilite în 2010 și solicitării Parlamentului European din 2011, demonstrează hotărârea Comisiei de a reforma și perfecționa sistemul de soluționare a litigiilor între state și investitori, în ansamblu, și constituie o dovadă concretă a avantajelor unei politici UE comune în materie de investiții externe – un astfel de rezultat nu ar fi fost posibil fără o astfel de politică UE comună în materie de investiții externe. UNCITRAL a adoptat la 10 iulie 2013 norme privind transparența în materie de soluționare a litigiilor între state și investitori (denumite în continuare „normele în materie de transparență”), care, la rândul lor, au fost aprobate de Adunarea Generală a Națiunilor Unite la 16 decembrie 2013[3]. Aceste norme prevăd ca toate documentele (atât hotărârile instanței, cât și observațiile părților) să fie puse la dispoziția publicului, ca audierile să fie deschise participării publicului și ca părțile interesate (societatea civilă) să prezinte observații în instanță. Se prevăd măsuri de protecție adecvate pentru informațiile confidențiale, dar acestea nu depășesc măsurile de protecție comparabile din instanțele naționale. Uniunea va utiliza aceste norme ca bază pentru dispozițiile în materie de transparență privind soluționarea litigiilor între state și investitori în toate acordurile aflate în curs de negociere în prezent și a inclus aceste norme sau unele comparabile și le-a îmbunătățit în cadrul proiectului de Acord Complet Economic și Comercial (CETA) cu Canada și al proiectului de acord de liber schimb (ALS) între UE și Singapore. Normele au intrat în vigoare la 1 aprilie 2014. Ele se aplică în mod automat soluționării litigiilor între state și investitori care iau naștere în baza tratatelor care au fost încheiate după 1 aprilie 2014 și în care s-a făcut o trimitere la normele de arbitraj UNCITRAL. În același timp, normele în materie de transparență nu se aplică tratatelor încheiate anterior acestei date. Dat fiind numărul foarte mare al acordurilor de investiții existente încheiate anterior datei de 1 aprilie 2014, este important să se asigure aplicarea normelor în materie de transparență la acele acorduri. Uniunea Europeană este parte la un astfel de acord, și anume la Tratatul privind Carta Energiei, iar statele membre ale Uniunii Europene sunt părți la aproximativ 1 400 de astfel de acorduri cu țări terțe. Prin urmare, împreună cu membrii UNCITRAL, Uniunea a insistat pentru negocierea unei convenții multilaterale care ar facilita aplicarea normelor în materie de transparență ale UNCITRAL la tratatele de investiții existente. La 10 februarie 2014, Consiliul a autorizat Comisia să negocieze o astfel de convenție sub egida UNCITRAL (denumită în continuare „Convenția”), iar Uniunea, reprezentată de Comisie, a participat în mod activ la negocierea Convenției. Negocierile s-au încheiat la 9 iulie 2014 și Convenția a fost adoptată de Adunarea Generală a Națiunilor Unite la 10 decembrie 2014[4]. Convenția va fi deschisă spre semnare la 17 martie 2015 în Port Louis, Republica Mauritius și apoi, la sediul Națiunilor Unite din New York. Convenția se aplică tratatelor de investiții încheiate înainte de 1 aprilie 2014 și stabilește un mecanism care permite țărilor și organizațiilor de integrare economică regională să convină între ele să aplice normele în materie de transparență UNCITRAL la litigiile care intră sub incidența tratatelor de investiții la care acestea sunt părți. Acest lucru permite atât Uniunii, cât și statelor membre să adere la Convenție și să aplice normele în materie de transparență la tratatele lor de investiții existente. Prin semnarea Convenției, Uniunea Europeană ar putea să devină parte la Convenție cu privire la Tratatul privind Carta Energiei și statele membre ar putea deveni părți la Convenție cu privire la acordurile lor existente. Convenția prevede o abordare prin liste negative, adică normele în materie de transparență se vor aplica cu excepția cazului în care un semnatar stabilește o listă în care anumite acorduri sunt desemnate ca nefăcând obiectul convenției, prin formularea unei rezerve în temeiul articolului 3. În privința Tratatului privind Carta Energiei, Uniunea Europeană ar deveni parte la Convenție în scopul de a extinde sfera de aplicare a normelor în materie de transparență la litigiile între state și investitori în temeiul Tratatului privind Carta Energiei în care Uniunea are calitatea de pârât și reclamantul este dintr-un stat nemembru al Uniunii care nu a exclus aplicarea convenției la litigiile care iau naștere în temeiul Tratatului privind Carta Energiei. Având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) și în special articolul 207 și articolele 63-66 coroborate cu articolul 3 alineatul (2), încheierea de acorduri internaționale în domeniul investițiilor străine se înscrie în sfera de competență exclusivă a Uniunii începând de la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Opinia Comisiei este că această competență exclusivă a Uniunii de a adopta acte obligatorii din punct de vedere juridic în domeniul investițiilor străine acoperă toate aspectele referitoare la investițiile străine (investițiile străine directe și investițiile de portofoliu), inclusiv aspectele referitoare la soluționarea litigiilor privind investițiile. Prin urmare, menținerea în vigoare a tratatelor bilaterale de investiții semnate de statele membre cu țări terțe înainte de 1 decembrie 2009 a fost autorizată în temeiul articolului 3 din Regulamentul (UE) nr. 1219/2012 din 12 decembrie 2012[5], iar încheierea și semnarea de tratate bilaterale de investiții între statele membre și țări terțe după 1 decembrie 2009 trebuie să fie autorizate în temeiul articolului 11 sau articolului 12 din Regulamentul (UE) nr. 1219/2012. De asemenea, încheierea și semnarea prezentei Convenții se înscrie în sfera de competență exclusivă a Uniunii Europene și, în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din TFUE, statele membre pot să adopte acte obligatorii din punct de vedere juridic în acest domeniu numai dacă sunt abilitate de Uniune să procedeze astfel. Prin urmare, Uniunea ar trebui să abiliteze statele membre să devină părți la Convenție pentru a le permite să extindă aplicarea normelor în materie de transparență la acordurile lor bilaterale de investiții cu țări nemembre UE, încheiate anterior datei de 1 aprilie 2014 și care sunt menținute în vigoare în temeiul articolului 3 din Regulamentul (UE) nr. 1219/2012. Această abilitare vizează și statele membre atunci când acestea acționează în calitate de pârâți, în temeiul Tratatului privind Carta Energiei, în privința cauzelor inițiate de investitori care nu fac parte din UE[6]. Comisia, în concordanță cu obiectivul de creștere a transparenței sistemului de soluționare a litigiilor între state și investitori, consideră că statele membre ar trebui să asigure aplicarea normelor în materie de transparență la toate tratatele menționate anterior, și anume prin ratificarea Convenției, fără eliminarea aplicării sale la oricare dintre aceste tratate. În final, trebuie subliniată intenția Comisiei de a finanța un site internet pe care vor fi puse la dispoziție toate documentele care fac obiectul normelor în materie de transparență. Prin prezentul document, Comisia prezintă o propunere de decizie a Consiliului privind semnarea Convenției de către Uniunea Europeană și privind abilitarea statelor membre de a adera, în mod individual, la Convenție. În paralel, Comisia prezintă o propunere de decizie a Consiliului privind încheierea convenției menționate. 2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI EVALUĂRILE IMPACTULUI Convenția UNCITRAL privind transparența în arbitrajul litigiilor între state și investitori în baza tratatului permite extinderea aplicării normelor în materie de transparență ale UNCITRAL. Observatori și societatea civilă au participat la negocierea Convenției. Aceștia au avut ocazia de a-și face cunoscute opiniile. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII Având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și în special articolul 207 alineatul (4), primul paragraf coroborat cu articolul 218 alineatul (5) din același document, Comisia prezintă Consiliului o propunere de decizie privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Convenției Comisiei Națiunilor Unite pentru Drept Comercial Internațional privind transparența în arbitrajul litigiilor între state și investitori realizat în baza tratatelor. Având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și în special articolul 2 alineatul (1), prezenta propunere include, de asemenea, o abilitare a statelor membre de a semna Convenția CNUDCI privind transparența în arbitrajul litigiilor între state și investitori realizat în baza tratatelor. 4. IMPLICAȚII BUGETARE Nu există implicații bugetare. 2015/0013 (NLE) Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Convenției Națiunilor Unite privind transparența în arbitrajul litigiilor între state și investitori realizat în baza tratatelor CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf coroborat cu articolul 218 alineatul (5), având în vedere propunerea Comisiei Europene, întrucât: (1) Ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, investițiile directe străine sunt incluse pe lista de aspecte din sfera politicii comerciale comune. În conformitate cu articolul 3 alineatul (1) litera (e) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („TFUE”), Uniunea Europeană deține competență exclusivă cu privire la politica comercială comună. În consecință, numai Uniunea poate să legifereze și să adopte acte obligatorii din punct de vedere juridic în acest domeniu. Statele membre au capacitatea de a legifera și a adopta astfel de acte numai dacă sunt abilitate în acest sens de Uniune, în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din TFUE. (2) În plus, capitolul 4 din titlul IV al Părții 3 din TFUE prevede norme comune privind circulația capitalului între statele membre și țările terțe, inclusiv privind circulația de capitaluri care implică investiții. Aceste norme pot să fie afectate de acordurile internaționale referitoare la investiții străine încheiate de statele membre cu țări terțe. (3) La 10 februarie 2014, Consiliul a autorizat Comisia să negocieze, sub egida Comisiei Națiunilor Unite pentru Dreptul Comercial Internațional (UNCITRAL), o convenție privind aplicarea normelor în materie de transparență referitoare la soluționarea litigiilor între state și investitori. (4) Negocierile s-au încheiat cu succes la 9 iulie 2014 prin adoptarea textului Convenției de către Comisia Națiunilor Unite pentru Drept Comercial Internațional, iar Convenția va fi deschisă spre semnare la 17 martie 2015 în Port Louis, Republica Mauritius și apoi la sediul Națiunilor Unite în New York. (5) Este recomandabilă aplicarea normelor în materie de transparență în cea mai mare măsură la soluționarea litigiilor între state și investitori. În ceea ce privește Uniunea Europeană, normele în materie de transparență ar trebui să se aplice Tratatului privind Carta Energiei. Este recomandabil ca statele membre să semneze Convenția și să o aplice la tratatele bilaterale de investiții existente cu țările terțe. (6) Convenția ar trebui să fie semnată în numele Uniunii Europene. Statele membre ar trebui să fie abilitate să semneze Convenția și să o aplice la tratatele bilaterale de investiții existente cu țări terțe, precum și la litigiile în temeiul Tratatului privind Carta Energiei cu investitori din țări terțe, ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE: Articolul 1 Comisia este autorizată prin prezentul document să semneze, în numele Uniunii, Convenția privind transparența în arbitrajul litigiilor între state și investitori realizat în baza tratatelor, care a fost elaborată sub egida Comisiei Națiunilor Unite pentru Drept Comercial Internațional. Textul Convenției care urmează să fie semnată este anexat la prezenta decizie. Articolul 2 Statele membre sunt abilitate să semneze în mod individual Convenția în ceea ce privește acordurile lor bilaterale de investiții care au fost încheiate cu țări terțe și care sunt autorizate în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1219/2012 din 12 decembrie 2012 și în ceea ce privește posibila aplicare a Tratatului privind Carta Energiei în litigiile dintre statele membre și investitori din țări terțe astfel cum se prevede în contextul Tratatului privind Carta Energiei[7]. Articolul 3 Secretariatul General al Consiliului stabilește instrumentul prin care se acordă puteri depline în vederea semnării Convenției în numele Uniunii, sub rezerva încheierii acesteia, persoanei (persoanelor) indicate de negociatorul acordului. Articolul 4 Prezenta decizie intră în vigoare la […]. Adoptată la Bruxelles, Pentru Consiliu, Președintele [1] Comunicarea Comisiei intitulată „Către o politică europeană globală în domeniul investițiilor internaționale” [COM (2010) 343 final]; în privința angajamentului Comisiei privind transparența, a se vedea pagina 10. [2] Raportul referitor la viitoarea politică europeană în domeniul investițiilor internaționale (A7-0070/2011), alineatul (31). [3] Rezoluție adoptată de Adunarea Generală a Națiunilor Unite la 16 decembrie 2013, în cea de-a 68-a sesiune. [4] Rezoluția A/RES/69/116. [5] Regulamentul (UE) nr. 1219/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 de stabilire a unor dispoziții tranzitorii pentru acordurile bilaterale de investiții încheiate între state membre și țări terțe (JO L 351, 20.12.2012, p. 40). [6] A se vedea Declarația prezentată de Comunitățile Europene către Secretariatul Cartei Energiei în temeiul articolului 26 alineatul (3) litera (b) punctul (ii) din Tratatul privind Carta Energiei (JO L 69, 9.3.1998, p. 115). [7] A se vedea Declarația prezentată de Comunitățile Europene către Secretariatul Cartei Energiei în temeiul articolului 26 alineatul (3) litera (b) punctul (ii) din Tratatul privind Carta Energiei (JO L 69, 9.3.1998, p. 115). ANEXĂ Convenția privind transparența în arbitrajul între investitori și state realizat în baza tratatelor Preambul Părțile la prezenta Convenție, recunoscând valoarea arbitrajului ca metodă de soluționare a litigiilor care pot lua naștere în contextul relațiilor internaționale și utilizarea intensivă și pe scară largă a soluționării prin arbitraj a litigiilor între investitori și state, recunoscând, de asemenea, nevoia ca dispozițiile în materie de transparență în soluționarea litigiilor între investitori și state bazată pe tratate să țină cont de interesul public inerent unor astfel de arbitraje, considerând că normele în materie de transparență în arbitrajul între investitori și state realizat pe baza tratatelor, care au fost adoptate de Comisia Națiunilor Unite pentru Drept Comercial Internațional la 11 iulie 2013 (denumite în continuare „normele în materie de transparență ale UNCITRAL”) și care au intrat în vigoare la 1 aprilie 2014, ar contribui în mod semnificativ la stabilirea unui cadru juridic armonizat pentru o soluționare echitabilă și eficientă a litigiilor internaționale referitoare la investiții, remarcând numărul mare de tratate deja în vigoare care prevăd protecția investițiilor sau a investitorilor, precum și importanța practică a promovării aplicării normelor UNCITRAL în materie de transparență la arbitrajul realizat pe baza tratatelor de investiții deja încheiate, remarcând, de asemenea, articolul 1 alineatele (2) și (9) din normele în materie de transparență ale UNCITRAL, au convenit următoarele: Domeniul de aplicare Articolul 1 1. Prezenta Convenție se aplică arbitrajului între un investitor și un stat sau o organizație de integrare economică regională realizat pe baza unui tratat de investiții încheiat înainte de 1 aprilie 2014 (denumit în continuare „arbitrajul între investitori și state”). 2. Termenul „tratat de investiții” desemnează orice tratat bilateral sau multilateral, inclusiv orice tratat denumit în mod obișnuit acord de liber schimb, acord de integrare economică, acord-cadru privind comerțul și investițiile sau acord de cooperare, sau tratat bilateral de investiții, care conține dispoziții privind protecția investițiilor sau a investitorilor și dreptul investitorilor de a recurge la arbitraj împotriva părților contractante ale respectivului tratat de investiții. Aplicarea normelor UNCITRAL în materie de transparență Articolul 2 Aplicare bilaterală sau multilaterală 1. Normele UNCITRAL în materie de transparență se aplică oricărui arbitraj între investitori și state, indiferent dacă este sau nu inițiat în temeiul normelor de arbitraj ale UNCITRAL, în care pârâtul este o parte care nu a formulat o rezervă pertinentă în temeiul articolului 3 alineatul (1) literele (a) sau (b) și reclamantul este dintr-un stat care este o parte ce nu a formulat o rezervă pertinentă în temeiul articolului 3 alineatul (1) litera (a). Ofertă unilaterală de aplicare 2. În cazul în care normele UNCITRAL în materie de transparență nu se aplică în temeiul alineatului (1), normele UNCITRAL în materie de transparență se aplică unui arbitraj între investitor și stat, indiferent dacă arbitrajul este sau nu inițiat în temeiul normelor de arbitraj ale UNCITRAL, în care pârâtul este o parte care nu a formulat o rezervă pertinentă pentru respectivul arbitraj între investitor și stat în temeiul articolului 3 alineatul (1) și reclamantul este de acord cu aplicarea normelor UNCITRAL în materie de transparență. Versiunea aplicabilă a normelor UNCITRAL în materie de transparență 3. În cazul în care normele UNCITRAL în materie de transparență se aplică în temeiul alineatului (1) sau (2), se aplică cea mai recentă versiune a acestor norme cu privire la care pârâtul nu a formulat nicio rezervă în temeiul articolului 3 alineatul (2). Articolul 1 alineatul (7) din normele UNCITRAL în materie de transparență 4. Teza finală de la articolul 1 alineatul (7) din normele UNCITRAL în materie de transparență nu se aplică arbitrajelor între investitori și state care au fost inițiate în temeiul alineatului (1). Dispoziția privind națiunea cea mai favorizată dintr-un tratat de investiții 5. Părțile la prezenta Convenție convin că un reclamant nu poate invoca dispoziția privind națiunea cea mai favorizată în încercarea de a aplica sau de a evita aplicarea normelor UNCITRAL în materie de transparență în temeiul prezentei Convenții. Rezerve Articolul 3 1. O parte poate declara că: (a) nu aplică prezenta Convenție arbitrajului între investitori și state realizat în temeiul unui anumit tratat de investiții, identificat prin titlu și prin denumirea părților contractante ale respectivului tratat de investiții; (b) articolul 2 alineatele (1) și (2) nu se aplică arbitrajului între investitori și state desfășurat prin utilizarea unui set specific de norme sau proceduri diferite de normele de arbitraj ale UNCITRAL și în care are calitatea de pârât; (c) articolul 2 alineatul (2) nu se aplică arbitrajului între investitori și state în care are calitatea de pârât. 2. În cazul unei revizuiri a normelor UNCITRAL în materie de transparență, o parte poate, în termen de șase luni de la adoptarea respectivei revizuiri, să declare că nu va aplica respectiva versiune revizuită a normelor. 3. Părțile pot să formuleze mai multe rezerve printr-un singur instrument. Într-un astfel de instrument, fiecare declarație făcută: (a) cu privire la un anumit tratat de investiții, în temeiul alineatului (1) litera (a); (b) cu privire la un anumit set de norme sau proceduri de arbitraj, în temeiul alineatului (1) litera (b); (c) în temeiul alineatului (1) litera (c); sau (d) în temeiul alineatului (2); constituie o rezervă separată, susceptibilă de retragere separată, în temeiul articolului 4 alineatul (6). 4. Nu sunt permise alte rezerve cu excepția celor autorizate în mod expres prin prezentul articol. Formularea rezervelor Articolul 4 1. O parte poate formula rezerve în orice moment, cu excepția unei rezerve formulate în temeiul articolului 3 alineatul (2). 2. Rezervele formulate la momentul semnării fac obiectul confirmării la ratificare, acceptare sau aprobare. Astfel de rezerve produc efecte juridice în ceea ce privește partea în cauză odată cu intrarea în vigoare a prezentei Convenții. 3. Rezervele formulate la momentul ratificării, acceptării sau aprobării prezentei Convenții sau al aderării la aceasta produc efecte juridice în ceea ce privește partea în cauză odată cu intrarea în vigoare a prezentei Convenții. 4. Cu excepția unei rezerve formulate de o parte în temeiul articolului 3 alineatul (2), care produce efecte juridice imediat după depunere, o rezervă depusă după intrarea în vigoare a Convenției pentru partea respectivă produce efecte juridice în termen de douăsprezece luni de la data depunerii ei. 5. Rezervele și confirmările lor se depun la depozitar. 6. Orice parte care formulează o rezervă în cadrul prezentei Convenții o poate retrage în orice moment. Astfel de retrageri urmează să fie depuse la depozitar și produc efecte juridice începând din momentul depunerii. Aplicarea la arbitrajele între investitori și state Articolul 5 Prezenta Convenție și orice rezerve sau retrageri de rezerve se aplică numai arbitrajelor între investitori și state care sunt inițiate după data la care Convenția, rezerva sau retragerea rezervei intră în vigoare sau produce efecte juridice cu privire la fiecare parte în cauză. Depozitarul Articolul 6 Secretarul General al Națiunilor Unite este desemnat ca depozitar al prezentei Convenții. Semnare, ratificare, acceptare, aprobare, aderare Articolul 7 1. Prezenta Convenție este deschisă spre semnare la 17 martie 2015 în Port Louis, Republica Mauritius și apoi, la sediul Națiunilor Unite din New York, de către orice (a) stat; sau (b) organizație de integrare economică regională care este constituită de state și este parte contractantă la un tratat de investiții. 2. Prezenta Convenție face obiectul ratificării, acceptării sau aprobării de către părțile semnatare ale prezentei Convenții. 3. Prezenta Convenție este deschisă spre aderare pentru toate statele sau organizațiile de integrare economică regionale specificate la alineatul (1) care nu sunt semnatare, începând de la data la care Convenția este deschisă spre semnare. 4. Instrumentele de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare se depun la depozitar. Participarea organizațiilor de integrare economică regionale Articolul 8 1. Atunci când depune un instrument de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare, o organizație de integrare economică regională informează depozitarul cu privire la orice tratat de investiții la care este parte contractantă, specificând titlul și denumirea părților contractante la respectivul tratat de investiții. 2. În cazul în care numărul părților la prezenta Convenție este relevant, o organizație de integrare economică regională nu este considerată ca parte în plus față de statele sale membre care sunt părți. Intrarea în vigoare Articolul 9 1. Prezenta Convenție intră în vigoare la șase luni de la data depunerii celui de al treilea instrument de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare. 2. În cazul în care un stat sau o organizație de integrare economică regională ratifică, acceptă, aprobă sau aderă la prezenta Convenție după depunerea celui de al treilea instrument de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare, prezenta Convenție intră în vigoare în ceea ce privește respectivul stat sau organizație de integrare economică regională la șase luni de la data depunerii instrumentului său de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare. Modificarea Articolul 10 1. Orice parte poate să propună o modificare a prezentei Convenții prin depunerea cererii de modificare la Secretarul General al Națiunilor Unite. Ulterior, Secretarul General comunică modificarea propusă către părțile la prezenta Convenție împreună cu o cerere prin care acestea să indice dacă susțin o conferință a părților în scopul aprecierii propunerii și votării acesteia. În eventualitatea în care în termen de patru luni de la data unei astfel de comunicări cel puțin o treime dintre părți susțin o astfel de conferință, Secretarul General convoacă conferința sub egida Națiunilor Unite. 2. Conferința părților depune toate eforturile pentru a se ajunge la un consens cu privire la fiecare modificare. În cazul în care cu toate că s-au depus toate eforturile pentru a se ajunge la un consens nu s-a ajuns la niciun acord, modificarea se adoptă în ultimă instanță prin votul unei majorități de două treimi din părțile prezente care votează în cadrul conferinței. 3. O modificare adoptată e transmisă de Secretarul General al Națiunilor tuturor părților în vederea ratificării, acceptării sau aprobării. 4. O modificare adoptată intră în vigoare la șase luni de la data depunerii celui de al treilea instrument de ratificare, acceptare sau aprobare. Când o modificare intră în vigoare, ea este obligatorie pentru acele părți care și-au exprimat consimțământul de a o respecta. 5. În cazul în care un stat sau o organizație de integrare economică regională ratifică, acceptă sau aprobă o modificare care a intrat deja în vigoare, modificarea intră în vigoare pentru respectivul stat sau respectiva organizație de integrare economică regională la șase luni de la data depunerii instrumentului său de ratificare, acceptare sau aprobare. 6. Orice stat sau organizație de integrare economică regională care devine parte la Convenție după intrarea în vigoare a unei modificări se consideră ca parte la Convenția modificată. Denunțarea prezentei Convenții Articolul 11 1. O parte poate denunța prezenta Convenție în orice moment printr-o notificare oficială adresată depozitarului. Denunțarea produce efecte juridice după douăsprezece luni de la data primirii notificării de către depozitar. 2. Prezenta Convenție continuă să se aplice arbitrajelor între investitori și state care au fost inițiate înainte de data la care denunțarea produce efecte juridice. REDACTATĂ într-un singur exemplar original, ale cărui versiuni în limbile arabă, chineză, engleză, franceză, rusă și spaniolă sunt deopotrivă autentice. DREPT CARE, subsemnații plenipotențiari, pe deplin autorizați în acest scop de guvernele lor respective, au semnat prezenta Convenție.