RO    RO RO 
RO    RO  COMISIA EUROPEAN Ă 
Bruxelles, 8.3.2011 
SEC(2011) 289 final 
DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI 
 
REZUMATUL EVALU ĂRII IMPACTULUI  
  
Document de înso țire pentru 
 
COMUNICAREA COMISIEI 
CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CO NSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI 
SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR 
 
Foaie de parcurs pentru trecerea la o economie competitiv ă cu emisii sc ăzute de dioxid 
de carbon pân ă în 2050 
 
{COM(2011) 112 final} 
{SEC(2011) 287 final} 
{SEC(2011) 288 final 
  
RO 2   RO 1. DEFINIREA PROBLEMEI  
(1) Pentru a evita efectele periculoase ale schimb ărilor climatice, UE și-a propus s ă 
limiteze cre șterea temperaturii globale la 2ºC, obiectiv inclus în Acordul de la 
Copenhaga. Acesta a fost confirmat, de asemenea, în cadrul CCONUSC prin decizia 
luată cu ocazia celei de-a 16-a sesiuni a conferin ței părților la CCONUSC.  
(2) Grupul interguvernamental privind schimb ările climatice (IPCC) a raportat în 2007 c ă 
datele științifice disponibile arat ă că țările dezvoltate vor trebui s ă adopte ca obiectiv 
reducerea emisiilor de gaze cu efect de ser ă (GES) cu 80 - 95% sub nivelurile din 1990 
până în 2050 pentru a limita cre șterea temperaturii globale, cauzat ă de schimb ările 
climatice, la 2ºC comparativ cu nivelurile preindustriale. Consiliul și Parlamentul 
European au aprobat acest obiectiv la nivelul UE, în contextul reducerilor necesare preconizate de IPCC, pe care trebuie s ă le realizeze grupul țărilor dezvoltate.  
(3) În UE, per ansamblu, emisiile de GES (cu excep ția celor cauzate de exploatarea 
terenurilor, de schimbarea destina ţiei terenurilor şi de silvicultur ă) au scăzut în 
ultimele dou ă decenii. Agen ția European ă de Mediu a estimat c ă în 2009 nivelul 
emisiilor a ajuns cu 17% mai mic decât în 1990. Dac ă se iau în calcul și emisiile din 
sectorul avia ției, se obține o reducere de aproximativ 16% fa ță
 de nivelurile din 1990. 
Acest lucru se datoreaz ă, în parte, impactului crizei economice din 2009. 
(4) În prezent, aproximativ  55% din energia primar ă a Europei este importat ă. Având în 
vedere produc ția redusă de petrol și de gaz din Marea Nordului, se preconizeaz ă că 
acest procent va cre ște la 57% pân ă în 2030, chiar și în condi țiile implement ării 
integrale a pachetului energie/clim ă. Deși dependen ța de energie în sine nu constituie o 
problemă economic ă propriu-zis ă, anumite aspecte ale evolu ției din sectorul energiei 
necesită atenție. În primul rând, tendin țele indică o creștere constant ă a cererii de 
petrol și de gaz în cadrul economiilor emergente. În al doilea rând, în ceea ce prive ște 
oferta, investi țiile nu țin pasul cu cre șterea cererii. Agen ția Interna țională a Energiei 
estimează că până în 2035 aproximativ 75% din produc ția de țiței conven țional va 
trebui să provină din zăcăminte care nu au fost înc ă dezvoltate sau descoperite. În al 
treilea rând, rezervele mondiale se afl ă adesea în regiuni instab ile din punct de vedere 
geo-politic și sunt deținute de companii de stat care nu pot reac ționa întotdeauna în 
mod adecvat la for țele pieței. Prin urmare, economia european ă va continua s ă fie 
expusă unor riscuri grave legate de pre țurile energiei, în special sectorul 
transporturilor, care depinde de petrol în propor ție de peste 90%. În consecin ță, foaia 
de parcurs analizeaz ă evoluții și sinergii din domeniul energiei în scopul cre șterii 
securității energetice.  
(5) Dezvoltarea tehnologiilor cu emisii reduse de dioxid de carbon este esen țială pentru 
asigurarea unei cre șteri durabile și crearea de locuri de munc ă. Însă această dezvoltare 
nu numai c ă este împiedicat ă de eșecurile pie ței legate de neintegrarea externalit ăților 
aferente GES, ci se pune și problema incertitudinii și a difuz ării cunoștințelor în 
general, care poate determina sc ăderea ratei investi țiilor în cercetare și dezvoltare sub 
nivelul optim. O alt ă problemă o reprezint ă comercializarea tehnologiilor care necesit ă 
mari investi ții de capital, având în vedere timpul îndelungat necesar pentru 
amortizarea investi țiilor. În acest context, va fi foarte important s ă se încurajeze 
dezvoltarea tehnologiilor cu emisii reduse de dioxid de carbon și să se accelereze într-
un mod cât mai rentabil curba de înv ățare. Aceasta reprezint ă atât o provocare major ă, 
RO 3   RO cât și o oportunitate pentru întreprinder ile europene. Modul în care UE î și elaboreaz ă 
politicile în domeniul cercet ării și dezvoltării, al demonstra ției și al inovării, crează 
condițiile-cadru pentru introducerea schimb ărilor tehnologice, suscit ă adeziunea 
publicului și încurajeaz ă competitivitatea unei întregi serii de industrii prelucr ătoare de 
importanță capitală din UE constituie un element esen țial în cadrul elabor ării unei foi 
de parcurs privind economia cu emisii reduse de dioxid de carbon. 
(6) Tranziția spre o economie cu emisii redus e de dioxid de carbon are consecin țe 
importante pentru utilizarea durabil ă a altor resurse decât cele energetice și, prin 
urmare, pentru ini țiativa emblematic ă privind utilizarea eficient ă a resurselor din 
cadrul strategiei Europa 2020. Reducerea em isiilor de GES din sectorul energiei 
coincide cu reducerea considerabil ă a altor poluan ți atmosferici, cu beneficii conexe în 
materie de s ănătate. De asemenea, foaia de parcurs trebuie s ă țină seama de procesele 
industriale, de utilizarea tere nurilor, de prac ticile agricole și forestiere și de relația 
acestora cu sectoare precum produc ția și consumul de alimente, de furaje și de fibre 
(lemn, celuloz ă și hârtie) și cu întreținerea serviciilor ecosistemice esen țiale (calitatea 
solului, disponibilitatea apei, biodiversitatea). 
2. OBIECTIVE  
(7) Obiectivul specific al foii de parcurs priv ind trecerea la o economie cu emisii reduse 
de dioxid de carbon pân ă în 2050 este de a explica cum ar trebui dezvoltat cadrul de 
politică a l  U E  î n  u r m ătorii 10 ani și ulterior astfel încât (1) s ă permită reduceri 
substanțiale, bazate pe criterii științifice, ale emisiilor de gaze cu efect de ser ă și, în 
același timp, (2) s ă reducă vulnerabilitatea la șocuri petroliere și la alte probleme din 
domeniul securit ății energetice și (3) să beneficieze de oportunit ățile de cre ștere 
durabilă și de creare de locuri de munc ă (legate de noile te hnologii cu emisii sc ăzute 
de dioxid de carbon), ținând seama, totodat ă, de considerente de ordin mai general 
referitoare la durabilitate și la utilizarea eficient ă a resurselor.  
(8) Scopul prezentei evalu ări a impactului este de a prezenta informa ții cu privire la 
traseele globale și sectoriale, la schimb ările tehnologice și structurale fundamentale 
care trebuie realizate, la  modelele de investi ții și costuri și la alte efecte, sinergii și 
compromisuri legate de obiective ma i generale precum durabilitatea și utilizarea 
eficientă a resurselor, precum și informa ții utile în vederea elabor ării, atât la nivelul 
UE, cât și la nivel na țional și regional, de politici și foi de parcurs specific sectoriale în 
domeniul schimb ărilor climatice, definind inclusiv etapele principale care trebuie 
parcurse în acest scop. 
3. DESCRIEREA METODOLOGIEI șI A SCENARIILOR  
(9) În cazul oric ărei analize referitoare la o perioad ă atât de îndelungat ă, este esen țial să se 
țină seama de ipoteze, de factorii de nesiguran ță și de diversele evolu ții care pot 
interveni în decursul timpului. Prin ur mare, evaluarea impactului examineaz ă 
eforturile pe care va trebui s ă le depun ă UE pentru a realiza re duceri considerabile de 
emisii, în conformitate cu obiectivul de 2º C, cu ajutorul mai multor scenarii posibile 
(„scenarii de decar bonizare”, în loc de op țiuni strategice), care difer ă în ceea ce 
privește principalii pa rametri, de exemplu, tipul condi țiilor globale, evolu ția prețurilor 
energiei la nivel mondial și rata inov ării tehnologice. În cadrul acestor scenarii, pre țul 
carbonului constituie un motor al politic ilor eficiente din punc tul de vedere al 
RO 4   RO costurilor. Prin compararea rezultatelor diferitelor scenarii, se poate ajunge la 
concluzii mai fiabile cu priv ire modul în care parametr ii principali pot influen ța 
rezultatele și la modul în care interac ționează diversele elemente. 
(10) Intervalul de 80-95% stabilit ca obiectiv în materie de reducere a emisiilor pentru țările 
dezvoltate, prezentat în cel de-al patrul ea raport de evaluare al IPCC, acoper ă atât 
reducerile interne, cât și utilizarea creditelor interna ționale. Pentru a evalua amploarea 
reducerilor interne necesare la nivelul UE pân ă în 2050, este prezentat ă o reexaminare 
a datelor științifice recente, înso țită de proiec ții ale modelului POLES în conformitate 
cu obiectivul de 2ºC, și anume reducerea nivelului emisiilor globale pân ă în 2050 cu 
50% comparativ cu nivelurile din 1990. 
(11) Prețurile combustibililor fosili, importante pentru evaluarea efectelor reducerii 
emisiilor de GES, sunt determinate în mare parte de pie țele mondiale. În plus, acestea 
pot fi influen țate de măsurile de combatere a schimb ărilor climatice, aplicate la nivel 
mondial. Utilizând modelul global POLES, interac țiunea dintre m ăsurile de combatere 
a schimbărilor climatice și prețurile combustibililor fosili a fost analizat ă în cadrul a 
trei scenarii: 
• Scenariu global de referin ță: la nivel mondial nu se adopt ă nicio m ăsură de 
combatere a schimb ărilor climatice pân ă în 2050.  
• Acțiune global ă: luarea de m ăsuri la nivel mondial în vederea reducerii emisiilor 
globale cu 50% pân ă în 2050, comparativ cu nivelurile din 1990. 
• Acțiune fragmentat ă: UE aplic ă o strategie de decarbonizare dar nu este urmat ă de 
alte țări care se mul țumesc să respecte doar angajamentel e minime din Acordul de 
la Copenhaga pân ă în 2020, f ără a depune ulterior eforturi suplimentare. 
Această proiecție modelizat ă a fost extins ă pentru a include prev iziunile globale cu 
privire la agricultur ă și la schimbarea destina ției terenurilor, cu ajutorul modelelor 
GLOBIOM și G4M. 
(12) În vederea modeliz ării la nivelul UE s-a folosit modelul de sistem energetic PRIMES 
combinat cu modelul GAINS utilizat pentru proiec ții referitoare la emisii din UE altele 
decât cele de CO 2. Tot la scara UE, pentru analizarea rela ției dintre energie, pe de o 
parte, și exploatarea terenurilor, schimbarea destina ţiei terenurilor şi silvicultur ă, pe de 
altă parte, au fost utilizate modelele G4M și GLOBIOM. Decarbonizarea este 
determinat ă în principal de pre țurile carbonului legate de emisiile de CO 2, și de alte 
tipuri de emisii.  
(13) Scenariile proiectate la  nivelul UE sunt urm ătoarele:  
• Un scenariu de referin ță care vizeaz ă implementarea și continuarea politicilor 
actuale (și anume, pachetul energie/clim ă, până în 2020). 
• O serie de scenarii de decarbonizare care vizeaz ă o reducere intern ă în UE de 80% 
în 2050 fa ță de nivelurile din 1990, cu excep ția unui singur s cenariu de ac țiune 
fragmentat ă în care se iau m ăsuri suplimentare pentru protejarea competitivit ății 
industriilor energofag e pe plan interna țional.  
RO 5   RO • Scenariile de decarbonizare se diferen țiază în funcție de prețurile energiei ob ținute 
pe bază de combustibili fosili, în conformitate cu rezultatele analizei globale 
efectuate cu ajutorul modelului POLES:  
– scenarii cu pre țuri scăzute și relativ stabile la energie (pre țul real al petrolului în 
2050 situându-se în jur de 70 USD 2008/baril), posibile în cadrul scenariului 
„acțiune global ă”;  
– scenarii în care pre țul petrolului de dubleaz ă treptat (crescând la 127 USD 2008/baril 
în 2050), ca în scenariul de referin ță, posibile în cadrul scenariului „ac țiune 
fragmentat ă”; 
– scenarii în care are loc un șoc petrolier temporar sau în care pre țurile la energie se 
mențin ridicate începând din 2030 (dublându-se la 212 USD 2008/baril în 2030) și 
care riscă efectiv să se produc ă în cadrul scenariului „ac țiune fragmentat ă”. 
• Scenariile de decarbonizare se diferen țiază în funcție de ipotezele privind evolu ția 
tehnologic ă: 
– scenarii tehnologice eficiente reprezentâ nd aplicarea cu succes a tehnologiilor 
eficiente și cu emisii sc ăzute de dioxid de carbon;  
– „scenarii de captare şi stocare cu întârziere a dioxidului de carbon” și „scenarii de 
electrificare întârziat ă” care permit evaluarea elementelor sensibile în ceea ce 
privește disponibilitatea anumitor trasee tehnologice; 
– o analiză din perspectiva elementelor sensibile a m ăsurilor de combatere a 
schimbărilor climatice, adoptate cu întârziere, bazat ă pe ipoteza c ă până în 2030 
nu se vor elabora noi politic i suplimentare în domeniu. 
(14) În scopul amelior ării modelelor, în viitor s-ar putea lua în considerare impactul 
schimbărilor climatice propriu-zis e, de exemplu asupra produc ției și consumului 
agricol și energetic. Îmbun ătățirea modeliz ării soluțiilor în materie de stocare a 
energiei și de rețele inteligente ar putea permite ameliorarea proiec țiilor cu privire la 
implementarea produc ției distribuite. 
4. REZULTATELE ANALIZEI GLOBALE  
Eforturile globale de reducere a emisiilor și contribu ția UE  
(15) Analiza, cu ajutorul modelului POLES, a celor mai recente date științifice și a 
proiecțiilor bazate pe modele demonstreaz ă că UE va trebui s ă-și reducă pe plan intern 
emisiile de gaze cu efect de ser ă cu cel pu țin 75%, 80% sau mai mult pân ă în 2050, 
comparativ cu nivelurile din 1990.  
(16) Un efort global în sensul obi ectivului de limitare a cre șterii temperaturii la 2°C ar 
presupune ca celelalte țări dezvoltate s ă ia măsuri la fel de riguroase ca UE, lansând un 
semnal la fel de puternic referitor la pre țul carbonului În țările cu economii emergente, 
acest proces ar urma s ă se desfășoare în mod progresiv, simulat printr-o pia ță a 
carbonului care se dezvolt ă treptat, pre țurile carbonului r ămânând egale, pân ă în 2030, 
în țările dezvoltate și în cele în curs de dezvoltare. Consecin ța acestui fapt va fi o 
RO 6   RO reducere cu 80% pân ă în 2050 a emisiilor de GES în țările în curs de dezvoltare, 
comparativ cu scenariul de referin ță, ceea ce înseamn ă că se va reveni la nivelurile din 
1990 sau c ă se vor atinge chiar niveluri mai sc ăzute. Aceasta înseamn ă că, în cazul 
acțiunii globale, creditele interna ționale nu vor fi disponibile la pre țuri reduse, iar 
compensarea la scar ă largă nu va reprezenta o alternativ ă la măsurile naționale. 
Obiectivul de reducere a emisiilor cu 80-95% în UE va trebui realizat în mare m ăsură 
pe plan intern și din rațiuni de rentabilitate. În timp, emisiile pe cap de locuitor ar urma 
să devină convergente, cu diferen țe absolute considerabil mai reduse pân ă în 2050, 
rămânând totu și mai ridicate în țările dezvoltate. 
Legătura dintre m ăsurile de combatere a schimb ărilor climatice și prețurile globale ale 
combustibililor fosili 
(17) Analiza realizat ă cu ajutorul modelului POLES demonstreaz ă interacțiunea dintre 
măsurile globale de combatere a schimb ărilor climatice și prețurile viitoare ale 
combustibililor fosili. De și în scenariul de baz ă se preconizeaz ă că prețul petrolului va 
deveni aproape dublu în 2050, acesta va r ămâne stabil, comparativ cu situa ția actuală, 
dacă se vor adopta la nivel mondial m ăsuri de combatere a schimb ărilor climatice. 
Aceste reduceri relative vor fi consecin ța reducerii cererii de energie și a trecerii la 
combustibili cu emisii reduce de dioxid de carbon. În esen ță, concretizarea scenariului 
„acțiune global ă” va însemna sc ăderea pre țurilor combustibililor fosili și creșterea 
prețului carbonului. 
(18) Analiza arat ă că, în cazul materializ ării scenariului „ac țiune fragmentat ă”, prețul 
petrolului se va reduce cu numai 15% comparativ cu nivelurile de referin ță. Aceste 
rezultate sunt în mare m ăsură compatibile cu datele prezentate de Agen ția 
Internațională a Energiei în cadrul Perspect ivelor energetice mondiale 2010, care 
indică riscuri evidente pentru securitatea energetic ă ce rezult ă din combina ția dintre 
creșterea cererii, dificult ățile existente în materie de aprovizionare și riscurile 
geopolitice din regiunile exportatoare de petrol și de gaz. 
(19) Evoluția prețurilor la resursele de  energie va determina modificarea veniturilor țărilor 
care export ă mărfurile respective, îns ă aceste efecte pot fi controlate. Potrivit 
estimărilor, în urm ătorii 20 de ani veniturile OPEC vor fi mult mai mari decât cele din 
ultimii 20 de ani, chiar și în cazul materializ ării scenariului „ac țiune global ă”.  
Contribuția globală a agriculturii și silviculturii și legătura cu energia „verde” 
(20) În cadrul efortului global de limitare a cre șterii temperaturii la 2°C, au fost analizate, 
de asemenea, contribu ția agriculturii, a exploat ării terenurilor, a schimb ării destina ţiei 
terenurilor şi a silviculturii, precum și corelația cu sectorul energiei la scar ă mondială, 
luând în considerare:  
(a) necesitatea garant ării securit ății alimentare pentru a hr ăni popula ția mondial ă 
în continu ă creștere; 
(b) obiectivul UE de reducere a desp ăduririi la nivel mondial, mai ales în țările în 
curs de dezvoltare, și de stopare a procesului de diminuare a suprafe ței 
mondiale împ ădurite pân ă în 2030; 
(c) eforturile de a reduce emisii le din sectorul agricol; 
RO 7   RO (d) utilizarea la scar ă tot mai larg ă a biomasei pentru a produce energie în cazul 
aplicării măsurilor de combatere a schimb ărilor climatice; 
(e) menținerea obiceiurilor alimentare combinat ă, în contextul cre șterii 
prosperității, cu tendin ța tot mai pronun țată de a consuma alimente care 
generează emisii ridicate de dioxid de carbon.  
Una dintre concluziile car e se desprind din analiz ă este că, în cazul aplic ării de măsuri de 
stimulare corespunz ătoare, agricultura și silvicultura pot îndeplini cerin țele de mai sus pân ă în 
2050, dar c ă va fi esen țial să se amelioreze productivitatea la scar ă mondială. În caz contrar, 
îndeplinirea obiectivelor enum erate mai sus va fi pur și simplu imposibil ă sau va fi posibil ă 
numai în cazul major ării considerabile a pre țurilor la alimente.  
O contribu ție în acest sens ar putea-o avea și modificarea tendin țelor actuale, caracterizate 
prin creșterea consumului de alimente care genereaz ă emisii ridicate de dioxid de carbon, îns ă 
acest aspect nu a fost analizat. Modificarea stilului de via ță și schimbările comportamentale ar 
putea spori șansele de realizare a obiectivelor  în materie de reducere substan țială a emisiilor, 
precum și de eficientizare global ă a măsurilor din punctul de vede re al costurilor, în m ăsura în 
care ar contribui la evitarea, în alte sectoare, a op țiunilor de atenuare cu  costuri mai ridicate. 
Limitarea cre șterii temperaturii globale la 2ºC va fi foarte benefic ă pentru biodiversitate 
întrucât va permite prezervarea p ădurilor tropicale, care prezint ă valori de biodiversitate 
foarte ridicate, îns ă este necesar s ă se garanteze c ă intensificarea productivit ății în sectorul 
agricol/silvic nu va cau za reducerea biodiversit ății, epuizarea resurselor de ap ă sau alte 
probleme de mediu.  
5. REZULTATELE ANALIZEI LA NIVELUL UE 
Traiectorii globale de redu cere a emisiilor în UE și contribu ții sectoriale  
(21) Analiza previziunilor din cadru l diferitelor scenarii de d ecarbonizare la nivelul UE 
arată că o reducere intern ă de 80% în UE pân ă în 2050 fa ță de nivelurile  din 1990 este 
fezabilă din punct de vedere tehnic, cu aj utorul tehnologiilor verificate, dac ă se aplică 
în toate sectoarele un stimulent sufi cient de puternic în materie de pre ț al carbonului 
(între aproximativ 100 EUR și 370 EUR pe ton ă echivalent CO 2 până în 2050). Pentru 
aceasta va fi necesar un proces de inovare constant și substan țial în domeniul 
tehnologiilor existente, îns ă se poate realiza f ără tehnologii de vârf, cum ar fi fuziunea 
nucleară, pilele cu hidrogen și celulele de combustie sau o re țea electric ă cu stocare de 
energie distribuit ă aplicată la scară largă, și fără schimbări majore ale stilului de via ță 
(de exemplu, modificarea obiceiurilor alimentare, modificarea considerabil ă a 
modelelor de mobilitate). Aceste evolu ții ar putea facilita și dezvoltarea unei economii 
cu emisii reduse de dioxid de carbon, dar nu au fost incluse în analiz ă, având în vedere 
incertitudinile legate de  fezabilitatea lor tehnic ă și economic ă și faptul că sunt greu de 
inclus în instrumentele de modelizare.  
(22) Deși ipotezele care stau la baza diferitelor scenarii variaz ă considerabil în ceea ce 
privește tehnologiile preconizate și prețurile combustibililor fosili, rezultatele sunt 
fiabile în ceea ce prive ște rapiditatea și amploarea reducerii emisiilor, cu varia ții ceva 
mai mari la nivel sectorial. 
Reducerea emisiilor de GES 
comparativ cu nivelurile din 1990  2005 2030 2050 
RO 8   RO Total  -7% între -40 și 
44% între -79 și 
-82% 
Sectoare   
Energie electric ă (CO2) -7% între -54 și 
-68% între -93 și 
-99% 
Industrie (CO2) -20% între -34 și 
-40% între -83 și 
-87%1 
Transporturi (inclusiv avia ția, cu 
excepția transportului maritim) +30% între +20 și -9% între -54 și 
-67% 
Transporturi, cu excep ția aviației și a 
transportului maritim+25% între +8 și 
-17%  între -61 și 
-74%  
Sectorul reziden țial și cel al serviciilor 
(CO2) -12% între -37 și 
-53% între -88 și 
-91% 
Agricultur ă (alte emisii decât cele de 
CO2) -20% între -36 și 
-37% între -42 și 
-49% 
Alte emisii, cu excep ția celor de CO2  -30% între -71,5 și 
-72,5% între -70 și 
-78% 
 Surs ă: PRIMES, GAINS 
(23) În 2030, emisiile totale de GES se vor reduce cu aproximativ 40% comparativ cu 
nivelurile din 1990, cu excep ția cazului în care pre țul petrolului va cre ște până în 
2030, ceea ce va determina reduceri de 44%. În cazul adopt ării unei traiectorii cu 
costuri reduse, alte etape intermediare ar fi reducerea emisiilor cu aproximativ 25% 
până în 2020 și cu aproximativ 60% pân ă în 2040.  
(24) În contextul aplic ării de stimulente economice echival ente în toate sectoarele, cre șterea 
contribuției sectoarelor care fac obiect ul sistemului UE de comercializare a cotelor de 
emisii (ETS) ar r ămâne în continuare eficient ă din punctul de vedere al costurilor. În 
sectoarele care fac obiectul ETS ar urma s ă se înregistreze reduceri de aproximativ 
45% până în 2030 și de aproximativ 90% în 2050 comparativ cu nivelurile din 2005, 
în timp ce în sectoarele care nu fac obiectul ETS ar urma s ă se înregistreze reduceri de 
emisii de aproximativ 25% pân ă în 2030 și de aproape 70% în 2050 comparativ cu 
nivelurile din 2005.  
(25) Reducerile cele mai mari vor fi realizate în sectorul energi ei electrice. În contextul 
aplicării de stimulente economice similare în  toate sectoarele, sectorul energiei 
electrice va realiza reduceri ra pide de emisii (peste 60% pân ă în 2030, în mod normal) 
datorită introducerii unei game la rgi de tehnologii cu emis ii reduse de dioxid de 
carbon (diverse tehnologii pe baz ă de energie din surse regenerabile, tehnologii 
nucleare, CSC dup ă 2020) și unei gestion ări mai eficiente a cererii. Pân ă în 2050, 
sectorul energiei electrice va fi practic complet decarbonizat.  
(26) Contribuții peste medie pe termen mediu și lung pot fi realizate și în sectorul 
rezidențial și în cel al serviciilor. Principalii factori determinan ți pentru reducerea 
emisiilor sunt diminuarea semnificativ ă a consumului de energie necesar înc ălzirii prin 
ameliorarea izola ției, utilizarea la scar ă mai largă a electricit ății și a energiei din surse 
regenerabile (cu emisii sc ăzute de dioxid de carbon) pentru înc ălzirea clădirilor, 
precum și producerea de aparate elect rice mai eficiente din punc t de vedere energetic.  
                                                 
1 Cu excep ția scenariului specific cu m ăsuri care prev ăd mai puține reduceri în industriile energofage.  
RO 9   RO (27) Pe termen mediu, decarbonizarea sectorului industrial va fi ceva mai lent ă decât cea a 
economiei în general, îns ă în anumite sectoare, CSC ofer ă opțiuni suplimentare 
semnificative de reducere, chiar dac ă acestea se vor produce mai târziu (dup ă 2030) 
decât în sectorul energetic.  
(28) Transporturile și agricultura sunt principalele sectoare în care procesul de 
decarbonizare nu va fi finalizat pe termen lung.  
(29) În sectorul transporturilor, tendin ța crescând ă a ultimilor 20 de ani s-a modificat. În 
2030, emisiile cauzate de transporturi (rutiere, feroviare și pe căile navigabile 
interioare) vor fi reduse sub ni velurile din 1990 în majoritate a scenariilor; în scenariul 
cu tehnologii eficiente se va realiza o reducere de 5% dac ă prețurile combustibililor 
fosili sunt cele din scenariul de referin ță și de 2% în cazul în care aceste pre țuri sunt 
scăzute. Însă cea mai mare parte a reducerilor vor fi realizate între 2030 și 2050, 
atingând niveluri de aproximativ - 60% în sectorul transporturilor2. 
(30) În cazul agriculturii, modelul este inversat . În acest sector se vor realiza reduceri 
semnificative de emisii de GES pân ă în 2030, îns ă ulterior op țiunile de reducere sunt 
mai limitate. Ca și în alte sectoare, r ămâne de analizat impactul modific ărilor 
comportamentale asupra eforturilor de reducere a emisiilor de GES.  
(31) Și alte emisii, altele decât cele de CO 2, precum emisiile de metan provenind de la 
depozitele de de șeuri și cele industriale de N 2O, vor fi reduse rapid pân ă în 2030, 
urmând ca, ulterior, ritmul reducerilor s ă încetineasc ă. În ceea ce prive ște celelalte 
emisii decât cele de dioxid de carbon din ETS, aceste reduceri apar deja în scenariul de referință; pentru celelalte sectoa re, precum agricultura, de șeurile și gazele fluorurate 
vor fi necesare m ăsuri suplimentare care dep ășesc cadrul politicilor actuale. 
Costurile aferente sistemului: pre țul carbonului, cheltuielile cu investi țiile și costurile 
aferente combustibililor fosili  
(32) În toate scenariile, pre țul carbonului cre ște de la aproximativ 50 EUR la 60 EUR per 
tonă echivalent CO
2 în 2030 la 100 EUR - 370 EUR per ton ă echivalent CO 2 
(150 EUR - 200 EUR potrivit scenariilor cu tehnologii eficiente), în func ție de 
parametrii ale și în ceea ce prive ște tehnologia și combustibilii fosili. 
(33) În special, exist ă o corelație inversă clară între prețurile combustibililor fosili și prețul 
carbonului. Decarbonizarea poate fi realizat ă doar în cazul în care pre țurile 
combustibililor fosili cresc, iar pre țul carbonului scade. Aceasta reprezint ă o 
consecință logică a faptului c ă stabilirea pre țurilor în general, fie în raport cu pre țul 
carbonului, fie în raport cu pre țul energiei propriu-zise, este un factor determinant 
pentru reducerea em isiilor, datorit ă impactului s ău asupra cererii de energie și asupra 
eficienței energetice. Avantajul stabilirii pre țului carbonului este, în mod evident, 
faptul că prețurile mijloacelor de produc ție și ale proceselor care genereaz ă cele mai 
multe emisii sunt mai ridicate și că veniturile sunt reci clate în economia local ă, în timp 
ce în cazul pre țurilor ridicate la energie acest lucru nu se întâmpl ă întotdeauna, în 
special în UE, care se bazeaz ă într-o foarte mare m ăsură pe importurile de 
combustibili fosili. 
                                                 
2 Cu excep ția emisiilor de NOx din sectorul avia ției și a altor efecte indirecte ale acestuia asupra 
potențialului de înc ălzire global ă. 
RO 10   RO (34) O altă concluzie este c ă dezvoltarea și aplicarea cu întârzie re a anumitor tehnologii 
(CSC, electrificare), precum și adoptarea cu întârziere a m ăsurilor de combatere a 
schimbărilor climatice (nicio m ăsură suplimentar ă până în 2030) conduc în cele din 
urmă la majorarea semnificativ ă a prețului carbonului, la cre șterea costurilor globale și 
la reducerea economiilor de combustibil. Acest lucru eviden țiază importan ța deosebit ă 
a următoarelor elemente:  
• cercetarea și dezvoltarea, precum și introducerea timpurie a tehnologiilor cu 
emisii scăzute de dioxid de carbon pent ru a reduce costurile globale și pentru a 
încuraja acceptarea de c ătre public a anumitor tehnologii; 
• necesitatea de a realiza reducerile în timp, în mod constant dar progresiv, pentru a 
se evita recuper ările tardive care pot duce la cre șterea brusc ă a prețului 
carbonului.  
(35) Concluzia cea mai important ă care se desprinde din toate scenariile de decarbonizare 
este necesitatea transform ării masive a cheltuielilor legate de combustibili (costuri 
operaționale) în cheltuieli destinate investi țiilor (cheltuieli de capital). Dintr-o 
perspectiv ă economic ă amplă, este important de observat c ă investițiile reprezint ă, 
într-o mare m ăsură, cheltuieli realizate la nivelul economiei na ționale, necesitând o 
creștere a valorii ad ăugate și a produc ției într-o gam ă largă de industrii produc ătoare 
(autovehicule, generarea energi ei, echipamente industriale și de rețea, materiale de 
construcții eficiente din punct de vedere  energetic, sectorul construc țiilor etc.), în timp 
ce cheltuielile legate de combustibili sunt direc ționate în mare m ăsură spre țări terțe, 
având în vedere marea dependen ță a UE de importurile de combustibili fosili.  
(36) În cazul scenariilor cu tehnologii eficiente, pân ă în 2040-2050, valoarea investi țiilor 
anuale este, în medie, cu aproximativ 550 de miliarde EUR mai ridicat ă decât în 
scenariul de referin ță. În medie, pentru întreaga perioad ă de 40 de ani, aceast ă creștere 
a cheltuielilor destinate investi țiilor se ridic ă la aproximativ 270 de miliarde EUR pe 
an, atât în scenariul „ac țiune global ă”, cât și în scenariul „ac țiune fragmentat ă”.  
(37) Reversul cre șterii investi țiilor este o reducere la fel de  mare a costurilor aferente 
combustibililor. În scenariul de referin ță, aceste costuri continu ă să crească de la 
aproximativ 900 de miliarde EUR în medie pe an în perioada 2010-2020, la 
aproximativ 1 400 de miliarde EUR pe ntru perioada 2040-2050. În cazul aplic ării 
prețurilor la energie din scenariul de referin ță, decarbonizarea va determina reducerea 
costurilor aferente combustibililor cu ap roximativ 350 de miliarde EUR pe an în 
perioada 2040-2050. În scenariul „ac țiune global ă”, comparativ cu scenariul de 
referință, reducerea costurilor aferen te combustibililor este chiar mai mare, economiile 
ridicându-se la pu țin peste 600 de miliarde EUR pe an în perioada 2040-2050, datorit ă 
efectului combinat al economiilor de combustibili fosili și al reducerii pre țurilor 
acestora. Calculate pentru întreaga perioad ă de 40 de ani, comparativ cu scenariul de 
referință, reducerile costurilor medii anuale aferente combustibililor se situeaz ă între 
175 de miliarde EUR („ac țiune fragmentat ă” - prețuri de referin ță la energie) și 320 de 
miliarde EUR („ac țiune global ă” - prețuri reduse la combusti bilii fosili), cu condi ția să 
nu se întârzie electrifi carea transporturilor.  
(38) În cazul unui șoc petrolier sau al cre șterii prețurilor combustibililor fosili, cheltuielile 
necesare pentru investi ții din scenariul de referin ță ar urma s ă crească cu aproximativ 
100 de miliarde pe an; acest efect lipse ște însă din scenariile de decarbonizare. În 
RO 11   RO scenariile de decarboni zare combinate cu pre țuri ridicate la combustibilii fosili, 
cheltuielile legate de combustibili sunt considerabil mai sc ăzute decât în scenariul de 
referință combinat cu pre țuri ridicate la combustibilii fosili. În scenariul cu pre țuri 
ridicate la combustibilii fosili, cre șterea cheltuielilor destinate investi țiilor în măsuri de 
combatere a schimb ărilor climatice este mai mult decât compensat ă de reducerea 
costurilor aferente combustibililor. 
(39) Creșterea cheltuielilor de capital destinate tehnologiilor cu emisii reduse de dioxid de 
carbon reprezint ă o trăsătură comună tuturor sectoarelor (e lectricitate, industrie, 
transporturi și construc ții). În termeni absolu ți însă, cele mai mari cre șteri ale 
investițiilor nu vor avea loc în sectorul gener ării de energie electric ă, al infrastructurii 
de rețea sau al industriei, ci în cel al tehnologiil or de gestionare a cererii din sectorul 
sectorul transporturilor (mai ales al autovehiculelor) și al construc țiilor (materiale și 
componente de construc ție eficiente din punct de vedere energetic, pompe de c ăldură, 
aparate electrice etc.). Sectoa rele comerciale care furnizeaz ă aceste tehnologii și 
echipamente sunt cele care ar benefi cia cel mai mult de pe urma decarboniz ării. 
(40) Amploarea și natura cheltuielilor de capital dest inate tehnologiilor cu emisii reduse de 
dioxid de carbon din deceniile urm ătoare ridic ă probleme strategice esen țiale, legate 
de modul în care pot fi eliminate barierele financiare, în special pentru utilizatorii 
finali din sectorul transporturilor și al construc țiilor, chiar și în cazul aplic ării unor 
stimulente semnificative în vederea reducer ii emisiilor de dioxi d de carbon. În scopul 
încurajării investi țiilor private în tehnologii cu emisii sc ăzute de dioxid de carbon, va 
fi nevoie de finan țare și de instrumente fiscale inova toare, precum împrumuturile 
preferențiale, granturi care s ă ramburseze în parte investi țiile realizate în tehnologii cu 
consum sc ăzut de energie și reducerile de impozite. De asemenea, o mare parte din 
finanțarea regional ă de la bugetul UE ar trebui orientat ă spre instrumente strategice 
care să valorifice resurse di n sectorul privat. 
Resurse de energie, eficien ța energetic ă și securitatea energetic ă  
(41) În scenariile de decarbonizare, utilizarea eficient ă a resurselor energetice din UE 
urmează să se amelioreze substan țial, aducând și beneficii în materie de securitate 
energetică, legate în special de reducerea utiliz ării și a importurilor de combustibili 
fosili. Consumul total de energie primar ă va fi redus la  1650 Mtep în 2030 și la 
aproximativ 1300-1350 Mtep în 2050, comparat iv cu peste 1800 Mtoe în 2005. Vor fi 
utilizate mai multe surse interne de energie, în special cele regenerabile, iar importurile totale de energie vor sc ădea până în 2050 cu mai mult de jum ătate 
comparativ cu nivelul din 2005. Începând din 2025, acest lucru va duce la eliminarea totală a tendin
ței de creștere a dependen ței de importul de combustibili, care se va 
reduce la mai pu țin de 35% pân ă în 2050. Costurile aferente importurilor de petrol vor 
fi reduse cel pu țin la jum ătate până în 2050 fa ță de nivelul actual și cu aproximativ 
80% în raport cu scenariul de referin ță, ceea ce reprezint ă echivalentul a cel pu țin 400 
de miliarde EUR. 
(42) Este important de remarcat c ă aceste niveluri reduse ale consumului de energie 
primară reprezint ă, în principal, consecin ța modific ării tehnologiilor de gestionare a 
cererii, și nu a reducerii serviciilor din sectorul energiei: într-o prim ă fază, construirea 
de clădiri, sisteme de înc ălzire și autovehicule mai eficiente, consolidate ulterior prin 
electrificarea transporturilor și a încălzirii, care combin ă tehnologii foarte eficiente de 
RO 12   RO gestionare a cererii (autoturisme hibrid e, autovehicule electrice, pompe de c ăldură) cu 
o amplă decarbonizare a sectorului  energiei electrice.  
(43) Realizarea obiectivului de 20% în materi e de economisire a energiei în 2020 va 
permite UE s ă reducă emisiile interne cu cel pu țin 25% pân ă în 2020. 
(44) Decarbonizarea va determina reducerea considerabil ă a riscurilor la adresa securit ății 
aprovizion ării cu combustibili fosili, îns ă electrificarea la scar ă largă combinat ă cu 
descentralizarea produc ției de electricitate implic ă alte provoc ări și oportunit ăți. Foaia 
de parcurs pentru 2050 privi nd energia va aborda mai am ănunțit aceste aspecte. 
Sectorul energiei electrice 
(45) Deși cererea final ă de energie din toate sectoarele a sc ădea considerabil, consumul de 
electricitate va continua s ă crească până în 2050. Acest fapt este rezultatul a dou ă 
tendințe opuse:  
• eficientizarea tot mai mare a gestion ării cererii;  
• în special dup ă 2025, cre șterea cererii din partea sectoarelor înc ălzirii și 
transporturilor, determinat ă de aplicarea la scar ă largă a tehnologiilor eficiente de 
gestionare a cererii (de exemplu, autoturisme hibride, vehicule electrice, pompe de 
căldură). 
Cu toate acestea, ritmul cre șterii rămâne similar cu cel al tendin țelor istorice din 
ultimii 20 de ani, în pofida faptului c ă, în timp, o parte important ă a sectorului 
transporturilor și a sectorului înc ălzirii va trece de la petrol și gaz la electricitate.  
(46) În ceea ce prive ște oferta, ponderea tehnologiilor cu emisii sc ăzute de carbon din 
mixul energetic (energie din surse regene rabile, combustibili fosili + CSC, energie 
nucleară) va crește rapid de la 45%, cât reprezint ă în prezent, la aproximativ 60% în 
2020 (ca urmare a deplinei implement ări a pachetului energie/clim ă), la 75-80% în 
2030 și la aproape 100 % în 2050. Deoarece tehno logiile cu emisii sc ăzute de dioxid de 
carbon presupun cheltuieli mai substan țiale de capital și prețuri mai reduse la 
combustibili, cheltuielile pentru investi ții în produc ția de electricitate sunt la fel de 
ridicate ca și cele necesare pentru expansiunea re țelei. În cazul altor sectoare, 
principala problem ă strategic ă rezidă în aflarea modalit ății optime de a facilita 
realizarea acestor investi ții. 
Transporturi  
(47) Eficiența energetic ă este unul dintre principalii factori care c ontribuie la 
decarbonizarea sectorului transporturilor. Analiza arat ă că, până în 2025 și în pofida 
numărului tot mai mare de servicii din acest sector, îmbun ătățirea eficien ței 
vehiculelor reprezint ă principalul factor capabil s ă modifice tendin ța de creștere a 
emisiilor de GES și să determine pân ă în 2030 sc ăderea nivelului emisiilor de GES 
cauzate de transportul terestru sub nive lurile din 1990. De exemplu, în cazul 
autoturismelor, aceste îmbun ătățiri în materie de eficien ță vor dep ăși, după 2020, 
cadrul legisla ției în vigoare privind emisiile de CO2 și autoturismele, datorit ă unei 
hibridizări progresive. 
RO 13   RO (48) Deși important ă din perspectiva cre șterii eficien ței până în 2025, hibridizarea 
reprezintă, dintr-o perspectiv ă tehnologic ă, și o etapă esențială c a r e  v a  p e r m i t e  
tranziția spre electromobilitate (vehicule cu propulsie electric ă) după 2025. În ceea ce 
privește autoturismele, hibridizarea reprezint ă o tehnologie esen țială care va permite 
realizarea de reduceri foarte mari  în sectorul transporturilor dup ă 2030. În cazul 
aviației, și într-o mai mic ă măsură, al vehiculelor de ma re tonaj, biocarburan ții vor 
juca un rol mai important mai ales dup ă 2030.  
(49) În sectorul avia ției, biocarburan ții vor deveni, dup ă 2030, factori importan ți de 
reducere a emisiilor de GES. În sectorul transportului rutier, utilizarea biocarburan ților 
va crește cel mai mult în perioada de dinain te de 2020 pentru a realiza obiectivul 
global de 20% în materie de utilizare a surselor regenerabile de energie și obiectivul de 
10% specific sectorului transportu rilor. În perioada 2020-2050, cre șterea absolut ă va 
continua, dar va r ămâne mai redus ă decât în perioada 2005-2020, dac ă 
electromobilitatea va p ătrunde cu succes pe pia ță. Totuși, în caz contrar, importan ța 
biocarburan ților va trebui s ă crească pentru a se putea realiza acela și nivel de reducere. 
Această creștere a importan ței biocarburan ților ar putea duce la cre șterea presiunii 
asupra exploat ării terenurilor, inclusiv la un nivel mai mare de emisii în sectorul 
exploatării terenurilor, al biodiversit ății, al gestion ării apei și al mediului în general, 
cel puțin în ipoteza c ă ar urma s ă fie utiliza ți biocarburan ți de origine agricol ă. 
(50) În toate scenariile, analiza vizeaz ă doar un impact redus asupra cererii totale din 
sectorul transporturilor. Acest lucru se datoreaz ă, în parte, cadrului  de modelizare care 
se axează pe reducerea emisiilor de GES și nu include politici specifice în domeniul 
transporturilor pentru a permite crearea unui sistem mai eficient de transport, 
transferul modal și reducerea diferitelor tipuri de externalit ăți, precum congestia și 
poluarea atmosferic ă, ce pot aduce beneficii comune suplimentare în materie de 
reducere a emisiilor. Aceste aspecte vor fi abordate mai am ănunțit în evaluarea 
impactului din Cartea alb ă privind transporturile. 
(51) O compara ție între diferitele scenarii arat ă că există o corelație clară între reducerile de 
GES din sectorul transporturilor și cele din sectorul ener giei electrice. Cre șterea 
contribuției electromobilit ății la reducerea emisiilor de GES din sectorul 
transporturilor va duce la cre șterea consumului de electr icitate, ceea ce va influen ța 
emisiile din sectorul energiei electrice. Prin urmare, chiar dac ă sectorul transporturilor 
nu este inclus în ETS, cu timpul, acesta va influen ța tot mai mult evolu țiile din cadrul 
schemei EU ETS.  
Sectorul construc țiilor  
(52) Sistemele de înc ălzire și răcire (două treimi), precum și cele de înc ălzire și răcire a 
apei (peste 20%) sunt principalii consumat ori de energie din acest sector, restul 
consumatorilor fiind în mare parte aparatele de iluminat și electrice.  
(53) Tendințele cheie observate sunt similare cu cele din sectorul transpor turilor. În primul 
rând, cererea global ă de energie se reduce: eficien ța, în special performan ța energetic ă 
a clădirilor, se îmbun ătățește datorit ă raționalizării tehnologiei casnice pasive și 
ameliorării considerabile a performan ței energetice a cl ădirilor existente prin renov ări. 
Acest lucru presupune investi ții substan țiale a căror valoare poate fi recuperat ă în timp 
prin facturi reduse la energie. O problem ă strategică esențială este aflarea modalit ății 
de eliminare a barierelor din calea finan țării inițiale.  
RO 14   RO (54) Ca și în cazul transporturilor, în acest sector se opereaz ă o tranziție important ă în ceea 
ce privește combustibilii utiliza ți, trecându-se de la petrol, gaz și cărbune la 
electricitate și combustibili din surse regenerabile. Pompele de c ăldură eficiente joac ă 
un rol important prin faptul c ă permit cre șterea eficien ței energetice la nivelul 
utilizatorilor finali, precum și scăderea emisiilor de dioxid de carbon generate de 
utilizarea combustibililor datorit ă utilizării energiei geotermice și a electricit ății. În 
plus, în ceea ce prive ște încălzirea, biogazul, biomasa și energia solar ă înlocuiesc deja 
în mare m ăsură combustibilii fosili.  
Industrie  
(55) În scenariul cu tehnologie eficient ă, contribu ția rentabil ă a industriilor cu consum mare 
de energie la reducerea emisiilor va cre ște la aproximativ 35% în 2030 și la 85-90% în 
2050. Acest poten țial reprezint ă o combina ție între reducerile suplimentare ale 
consumului de energie și aplicarea CSC pentru restul  emisiilor industriale de CO2 
rezultate în urma consumului  de energie (de exemplu, emis iile de proces din sectorul 
oțelului sau al ciment ului) începând din 2035.  
(56) În scenariul „ac țiune fragmentat ă”, care preconizeaz ă că reducerea emisiilor în UE va 
fi mult mai mare decât în alte țări, anumite industrii vo r beneficia de investi ții 
suplimentare într-o gam ă largă de tehnologii cu emisii sc ăzute de dioxid de carbon și 
de îmbunătățirea competitivit ății datorită avantajelor „precursorului”.  
(57) A fost îns ă evaluat și impactul unei politici mai ambi țioase în domeniul mediului 
asupra sectoarelor industriale cu consum mare de energi e. Rezultatele precedentei 
modelizări macroeconomice au fost reexaminate și detaliate pân ă în 2030. S-a 
confirmat astfel c ă impactul asupra nivelurilor de produc ție ale sectoare lor industriale 
cu consum mare de energie a fost limitat și că libera alocare în cadrul ETS confer ă 
protecție acestor sect oare, chiar dac ă U E  a r  u r m a  s ă implementeze obiective mai 
ambițioase în contextul în care ambi țiile altor regiuni sunt limitate.  
(58) Cu toate acestea, în ceea ce prive ște industriile energofage, poten țialul de reducere 
prezentat anterior și care se va materializa dup ă 2035, necesit ă introducerea la scar ă 
largă a CSC, o tehnologie f ără alte beneficii reale decât reducerea emisiilor de GES, 
care atrage dup ă sine atât investi ții suplimentare, cât și creșterea costurilor 
operaționale.  
(59) Prin urmare, se analizeaz ă un scenariu alternativ în  care industriile energofage 
urmează să facă obiectul unor cerin țe mai puțin stricte de reducere a emisiilor, potrivit 
cărora nivelul de reducere a emisiilor din industrie r ămâne apropiat de rezultatele 
scenariului de referin ță, atingând aproximativ 50%  în loc de 86% pân ă în 2050, în 
special din cauza faptului c ă CSC nu va deveni principa la tehnologie de reducere a 
emisiilor tehnologice. În acest scenariu, industriile energofage nu vor trebui s ă suporte 
costurile suplimentare aferente implement ării CSC, care, în caz contrar, s-ar ridica la 
peste 10 miliarde EUR pe an în ultimul deceniu.  
Agricultura și ale emisii decât cele de CO2 
(60) În perioada 1990-2005, celelalte em isii decât cele de CO2 au fost reduse cu 25%, mult 
mai rapid decât emisiile de CO2. În  prezent, emisiile din agricultur ă (N 2O și metan) 
reprezintă mai mult de jum ătate din totalul emisiilor altele decât cele de CO2.  
RO 15   RO (61) Se preconizeaz ă că celelalte emisii decât cele de CO2, care nu provin din sectorul 
agricol, vor sc ădea semnificativ, mai ales înainte de 2030. Principalele motive sunt 
reducerea emisiilor de N 2O în sectoarele industriale care fac obiectul ETS, reducerea 
emisiilor de metan datorit ă implement ării integrale a Directivei  privind depozitele de 
deșeuri, reducerea HCF3 și reducerea emisiilor de metan din sectoarele minier, 
energetic și industrial.  
(62) Dacă se adopt ă măsuri suplimentare, emisiile din agricultur ă pot continua s ă scadă 
până în 2030, îns ă ulterior aceast ă tendință își va încetini ritmul. Potrivit estim ărilor, 
nivelurile emisiilor din agricultur ă vor atinge aproximativ 330 de milioane tone în 
2050, adic ă cu o treime mai pu țin decât în 2005, ceea ce va reprezenta aproximativ o 
treime din totalul celorlalte  emisii din UE în 2050, adic ă de trei ori mai mult decât în 
2005. Acest lucru demonstreaz ă rolul important al agriculturii în procesul de 
decarbonizare. Dac ă nivelul emisiilor nu se va reduce cu o treime pân ă în 2050 fa ță de 
2005, alte sectoare vor trebui s ă depună eforturi și mai mari în acest sens.  
(63) În același timp, pe m ăsură ce crește cererea de alimente la nivel mondial iar modelele 
alimentare tind s ă se bazeze pe alimente produse cu emisii ridicate de dioxid de 
carbon, analiza arat ă în mod clar c ă reducerea emisiilor din agricultur ă este limitat ă. 
Un element poten țial important de care nu se ține seama în evaluarea cantitativ ă este 
posibilul impact al modific ărilor comportamentale care ar urma s ă inverseze tendin țele 
actuale spre modele alimentare bazate pe a limente produse cu emisii ridicate de dioxid 
de carbon. Pe termen lung, tranzi ția către obiceiuri alimentare mai s ănătoase ar putea 
să reducă substanțial emisiile de metan și de oxizi de azot și să aibă efecte pozitive 
asupra cerin țelor în materie de exploatare a terenurilor.  
Exploatarea terenurilor, schimbarea destina ției terenurilor și silvicultura 
(64) În ceea ce prive ște creșterea proiectat ă pentru deceniile urm ătoare în materie de 
energie din surse regene rabile, un factor esen țial va fi energia produs ă din biomas ă. În 
scenariul de referin ță producția de bioenergie se va dubla, mai mult sau mai pu țin, în 
perioada 2010-2050. În scenariul de decarbonizare, produc ția de bioenergie va fi de 
cel puțin trei ori mai mare în aceea și perioadă. Creșterea ofertei de bioenergie este, în 
principal, rezultatul cre șterii produc ției de biocarburan ți obținuți din culturi agricole și 
al utilizării la scar ă tot mai larg ă a reziduurilor agricole, a biomasei forestiere și a 
deșeurilor.  
(65) Această creștere a cererii de bi oenergie va influen ța modul de exploatare a terenurilor 
în UE, care concureaz ă, într-o anumit ă măsură, cu alte utiliz ări, precum produc ția de 
alimente și furaje și cu produc ția de hârtie și lemn. În plus, chiar procesul de produc ție 
ar putea avea un impact asupra emisiilor de gaze cu efect de ser ă din UE prin 
schimbările pe care le determin ă (1) la nivelul materiilor prime necesare în agricultur ă, 
ceea ce ar putea duce la cre șterea netă a emisiilor (de exemplu, utilizarea la scar ă mai 
largă a îngrășămintelor în sectorul agricol), (2) la nivelul exploat ării terenurilor, 
determinând cre șterea emisiilor cu gaze cu efect de ser ă (de exemplu, modificarea 
ratelor de desp ădurire sau de împ ădurire sau transformarea p ășunilor în terenuri 
agricole) și (3) la nivelul practicilor de gestionare a p ădurilor, modificând astfel 
                                                 
3 Regulamentul privind gazul fluorurat și Directiva privind sistemele mobile de aer condi ționat din 
autovehicule. 
RO 16   RO cantitatea de emisii și procesul de absorb ție ale pădurilor gestionate (de exemplu, 
modificarea ciclurilor  de recoltare).  
(66) În Europa, exploatarea terenurilor, schimbarea destina ției terenurilor și silvicultura 
antreneaz ă o sechestrare net ă a carbonului, în special în sectorul silvic. Pe termen lung, 
potrivit estim ărilor, aceast ă absorbție netă va scădea semnificativ din cauza maturiz ării 
pădurilor și a intensific ării recoltării în vederea producerii de bioenergie, hârtie și 
lemn. Reducerea, pe termen lung, a cererii de lemn virgin, de exemplu prin reciclarea 
deșeurilor organice, a hârtiei și a produselor din lemn, ar reduce cu timpul aceast ă 
tendință descendent ă a capacit ății de absorb ție. 
(67) Și la nivel mondial exist ă multe incertitudini, iar interrela țiile dintre sectorul energetic, 
silvicultur ă și agricultur ă sunt complexe. Cererea de bioenergie a UE va fi satisf ăcută 
în parte și prin importuri, ceea ce ar duce în UE, și probabil într-o m ăsură și mai mare 
în țările terțe, la o sc ădere a impactului. Evident c ă acest aspect necesit ă o atenție 
sporită și o analiză aprofundat ă. Creșterea productivit ății în sectorul agricol va fi foarte 
important ă pentru a se garanta c ă această creștere a produc ției de bioenergie poate 
avea loc f ără efecte negative asupra altor utiliz ări finale ale produsel or forestiere sau 
agricole. În sfâr șit, trebuie urm ărit cu aten ție și impactul modific ării practicilor de 
gestionare asupra biodiversit ății.  
Efectele asupra ocup ării forței de munc ă 
(68) În ceea ce prive ște ocuparea for ței de munc ă, se preconizeaz ă că schimbările 
structurale fundamentale nu vor avea niciun impact, sau doar unul u șor pozitiv, asupra 
nivelului global de ocupare a for ței de munc ă (cel puțin pe termen lung), dar c ă vor 
avea loc schimb ări semnificative în ceea ce prive ște ocuparea for ței de munc ă la nivel 
inter și intrasectorial, cu condi ția implement ării politicilor adecvat e în domeniul pie ței 
forței de munc ă. Va fi important s ă se elaboreze politici care s ă garanteze c ă efectele 
globale vor fi pozitive și care să asigure introducerea de schimb ări inovatoare și cu un 
potențial ridicat de cre ștere în ceea ce prive ște ocuparea for ței de munc ă în diferite 
sectoare. Dup ă cum se indic ă în analiz ă, creșterea investi țiilor în bunuri care necesit ă 
investiții mari de capital (echipamente pentru generarea de electricitate și de energie 
din surse regenerabile, echipamente ut ilizate în sectorul transporturilor și al 
construcțiilor, materiale de construc ție) ar necesita cre șterea capacit ății de produc ție a 
unei game largi de industrii prelucr ătoare și a sectorului construc țiilor.  
(69) Modificarea sistemului energetic , a sectorului transporturilor și a sectorului imobiliar, 
care reprezint ă principalele surse de emisii de gaze cu efect de ser ă, va duce la 
creșterea cererii de noi calific ări și competen țe. Acest lucru este important mai ales în 
sectorul energiei, ca urmare a investi țiilor majore și a expansiunii din cadrul 
subsectorului energiei din surse regenerabile și al gestion ării energiei. Principala 
necesitate este de a revizui și de a actualiza competen țele lucrătorilor deja angaja ți. 
Însă recalificarea nu se limiteaz ă doar la sectoarele în care cre șterea prezint ă o tendință 
descendent ă sau ascendent ă, ci și în sectoarele care sunt indirect implicate, precum 
sectorul bancar.  
(70) În plus, politicile tarifare pot  permite reciclarea inteligent ă a veniturilor, în contextul în 
care sectorul ocup ării forței de munc ă are cel mai mult de câ știgat din reducerea 
costurilor aferente for ței de munc ă. Introducerea politicilor  tarifare precum licita țiile în 
sectoarele care nu sunt expuse concuren ței pe plan interna țional sau tarificarea în 
RO 17   RO sectoarele care nu fac obiectul ETS, al ături de reducerea costurilor aferente for ței de 
muncă prin reciclare pot antrena o cre ștere netă a numărului de locuri de munc ă cu 
0,7% față de scenariul de referin ță, adică cu puțin peste 1,5 milioane, pân ă în 2020.  
Beneficii conexe în materie de calitate a aerului 
(71) În general, se constat ă că se pot ob ține beneficii în materie de calitate a aerului. 
Nivelurile medii de poluare atmosferic ă se vor reduce cu peste 65% în 2030 fa ță de 
2005. În 2030, costurile anuale ale control ării poluan ților atmosferici tradi ționali ar 
putea scădea cu peste 10 miliarde EUR, iar în 2050, s-ar putea economisi aproape 50 
de miliarde EUR pe an. Aceste evolu ții ar duce și la scăderea mortalit ății, beneficiile 
estimate situându-se aproximativ între 7 și 17 miliarde EUR pe an în 2030 și între 17 
și 38 de miliarde EUR în 2050. În plus, se vor înregistra îmbun ătățiri în sectorul 
sănătății publice datorit ă atât reducerii costurilor afer ente îngrijirilor medicale, cât și 
reducerii daunelor provocate ecosiste melor, culturilor, materialelor și clădirilor.  
(72)