Reducerea consumului de energie și creșterea ponderii surselor regenerabile de energie necesită mobilizarea unor niveluri mai ridicate de investiții publice și private. Estimările anterioare privind necesitățile în materie de investiții suplimentare pentru tranziția verde în valoare de 520 de miliarde EUR pe an se vor situa probabil la limita inferioară a necesităților reale, ca urmare a necesității de a acorda prioritate tranziției energetice ca urmare a invadării Ucrainei de către Rusia. În principal, investițiile publice și private în energie ar trebui să se axeze pe reducerea consumului de energie în conformitate cu principiul „eficiența energetică înainte de toate”, pe sprijinirea gospodăriilor sărace din punct de vedere energetic, pe consolidarea rolului consumatorilor în vederea participării lor active la tranziția energetică, pe creșterea ponderii energiei din surse regenerabile și pe promovarea mobilității durabile și a decarbonizării industriei, iar subvențiile directe și indirecte pentru energiile bazate pe combustibili fosili ar trebui eliminate treptat. Investițiile în cercetare și inovare vor fi esențiale pentru accelerarea tranziției verzi. De asemenea, vor fi necesare investiții în infrastructura energetică, inclusiv în context transfrontalier, pentru a diversifica sursele de aprovizionare cu energie, cu accent pe energia curată, și pentru a asigura securitatea energetică. În special, dezvoltarea conductelor de interconectare transfrontaliere va contribui la creșterea securității aprovizionării, deoarece acestea oferă statelor membre acces la surse de energie suplimentare și mai diversificate și sporesc flexibilitatea și reziliența piețelor lor de energie. Statele membre trebuie să mobilizeze toate sursele de finanțare publice și private disponibile pentru a finanța aceste investiții, inclusiv prin alocarea unei cote mai mari din veniturile generate de certificatele de emisii de gaze cu efect de seră. Noile investiții în infrastructură și rețele de gaze naturale pot juca un rol în diversificarea aprovizionării cu energie și în sporirea securității aprovizionării. Se recomandă ca acestea să fie adaptate exigențelor viitorului, acolo unde este posibil, pentru a le facilita sustenabilitatea pe termen lung prin reorientarea în viitor către combustibili durabili.

După cum s-a anunțat în Analiza anuală a creșterii durabile pentru 2022, pachetul de primăvară din acest an reintroduce rapoartele de țară și recomandările specifice fiecărei țări. Rapoartele de țară oferă o imagine de ansamblu a provocărilor existente și a celor nou apărute de-a lungul celor patru dimensiuni ale durabilității competitive, precum și a rezilienței fiecărui stat membru în parte pentru a face față acestor provocări, astfel cum se reflectă și în tablourile de bord privind reziliența elaborate de Comisie. Rapoartele de țară fac un bilanț al progreselor înregistrate în direcția punerii în aplicare a recomandărilor anterioare specifice fiecărei țări și a măsurilor incluse în planurile de redresare și reziliență care vor stimula în mare măsură programele de reformă și de investiții ale statelor membre până în 2026. Rapoartele identifică principalele provocări nesoluționate sau nou apărute, care nu sunt acoperite suficient de angajamentele asumate în cadrul planurilor de redresare și reziliență, care stau la baza recomandărilor specifice fiecărei țări din acest an. Această „analiză a decalajelor” și recomandările aferente țin seama în special de necesitatea de a reduce dependențele energetice ca urmare a invadării Ucrainei de către Rusia, în conformitate cu prioritățile planului REPowerEU, și de a aborda implicațiile socioeconomice aferente.

MRR este instrumentul principal pentru realizarea priorităților UE în materie de politici în cadrul semestrului european și, în combinație cu planul REPowerEU, pentru abordarea noilor provocări apărute. Mecanismul, care include un sistem solid de monitorizare bazat pe performanțe, oferă un sprijin financiar important pentru implementarea reformelor și a investițiilor esențiale, care presupune un impuls fiscal și pentru reformă finanțat de Uniune. La un an de la introducerea sa, s-au înregistrat progrese importante, ceea ce a generat efecte de propagare pozitive în întreaga Uniune, sprijinind totodată convergența, în special în zona euro. Punerea în aplicare a planurilor ambițioase de redresare și reziliență este esențială pentru promovarea dublei tranziții și pentru creșterea rezilienței statelor membre. În conformitate cu Regulamentul privind Mecanismul de redresare și reziliență, programele naționale de redresare și reziliență acoperă toate recomandările relevante specifice fiecărei țări sau o parte semnificativă a acestora. Prin urmare, semestrul european și Mecanismul de redresare și reziliență vor continua să fie strâns interconectate pentru a asigura complementaritatea priorităților în materie de politici care trebuie realizate, prevăzute de cele două mecanisme, prin evitarea suprapunerilor și prin reducerea la minimum a sarcinii administrative. Invadarea Ucrainei de către Rusia a modificat contextul geopolitic și economic. Prin Declarația de la Versailles s-a solicitat luarea de noi măsuri decisive în direcția consolidării suveranității europene, prin reducerea dependențelor strategice ale UE, prin sporirea securității aprovizionării, în special în domeniul materiilor prime critice, și prin eliminarea treptată a dependenței noastre de combustibilii fosili din Rusia. MRR va juca un rol esențial în mobilizarea și direcționarea resurselor disponibile la nivel european în vederea atingerii acestor obiective, astfel cum se subliniază și în cadrul planului REPowerEU.

După ușoara redresare de la sfârșitul anului 2021, economia UE a intrat în anul 2022 cu perspectiva unei expansiuni puternice în acest an și în anul următor. După relansarea puternică a activității economice, care a început în primăvara anului trecut și a continuat fără întrerupere până la începutul toamnei, ritmul de creștere în UE a încetinit sub impactul intensificării dificultăților. Reapariția pandemiei în toamna anului trecut și răspândirea rapidă a noii variante Omicron au condus la noi presiuni asupra sistemelor de sănătate și au determinat reintroducerea unor restricții, care au fost în general mai puțin severe sau mai bine direcționate decât în cazul valurilor anterioare. Blocajele persistente în materie de logistică și de aprovizionare, inclusiv penuria de semiconductori, de anumite materii prime și produse metalice, au afectat producția, la fel ca și prețurile ridicate ale energiei și deficitul de forță de muncă din multe țări ale UE. Presiunile inflaționiste au început să reducă puterea de cumpărare a gospodăriilor. Cu toate acestea, activitatea economică părea că se va relansa pe măsură ce se preconizau o normalizare a condițiilor de aprovizionare și o temperare a presiunilor inflaționiste. O piață a forței de muncă în continuă îmbunătățire, economii semnificative acumulate în gospodării, condiții de finanțare încă favorabile și implementarea Mecanismului de redresare și reziliență au fost toate menite să susțină o etapă de expansiune prelungită și solidă.

Semestrul european și Mecanismul de redresare și reziliență prevăd cadre solide pentru asigurarea coordonării eficace a politicilor și pentru abordarea provocărilor actuale. Cele patru dimensiuni ale durabilității competitive a UE – durabilitatea mediului, productivitatea, echitatea și stabilitatea macroeconomică – vor continua să orienteze măsurile de politică atât la nivel european, cât și la nivel național. Recomandările specifice fiecărei țări adoptate în cadrul semestrului european le oferă statelor membre orientări referitoare la modul în care trebuie să răspundă atât noilor provocări, cât și celor persistente și la modul în care să își atingă principalele obiective strategice comune. În acest an, ele includ și orientări referitoare la includerea în planurile de redresare și reziliență a noilor capitole dedicate planului REPowerEU, la reducerea dependenței de combustibilii fosili prin reforme și investiții, în conformitate cu prioritățile planului REPowerEU. Mecanismul de redresare și reziliență va continua să impulsioneze agendele de reformă și de investiții ale statelor membre pentru anii următori și este principalul instrument de accelerare a dublei tranziții verzi și digitale și de consolidare a rezilienței statelor membre, inclusiv prin punerea în aplicare a măsurilor de la nivel național și de la nivel transfrontalier prevăzute în planul REPowerEU. MRR sprijină, de asemenea, proiectele multinaționale și consolidează cooperarea dintre statele membre. Acesta este completat de fondurile politicii de coeziune și de alte programe, care facilitează realizarea priorităților Uniunii în materie de investiții la nivel național și la nivel regional, astfel încât nicio regiune și nicio persoană să nu fie lăsate în urmă. Ciclul semestrului european 2022 oferă, de asemenea, rapoarte actualizate și coerente cu privire la progresele înregistrate în direcția realizării obiectivelor de dezvoltare durabilă (ODD) în toate statele membre. La nivelul Uniunii, deși s-au înregistrat progrese în ultimii ani în ceea ce privește aproape toate obiectivele de dezvoltare durabilă, trebuie depuse mai multe eforturi, inclusiv în contextul consecințelor pandemiei de COVID-19 și al situației geopolitice și economice actuale.

Răspunsul ferm al UE în materie de politici la pandemia de COVID-19 a sprijinit reziliența Uniunii, astfel cum s-a demonstrat și în actualul context geopolitic și economic fără precedent. Măsurile de politică coordonate la nivelul UE și la nivel național au atenuat impactul pandemiei asupra economiilor statelor membre și au deschis calea către o redresare puternică. În toamna anului 2021, economia UE a atins nivelul de producție anterior pandemiei, iar previziunile economice anterioare invadării Ucrainei de către Rusia indicau o etapă de expansiune îndelungată și robustă. Cu toate acestea, războiul de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei a creat un nou mediu, exacerbând dificultățile de creștere pre-existente și care, conform așteptărilor anterioare, ar fi urmat să se atenueze. Creșterea în continuare a prețurilor materiilor prime, apariția unor noi perturbări ale aprovizionării și accentuarea incertitudinilor afectează creșterea și implică riscuri semnificative de evoluție negativă. Acestea creează, de asemenea, provocări suplimentare pentru economiile din UE în ceea ce privește securitatea aprovizionării cu energie și dependențele de combustibilii fosili din Rusia. Presiunile inflaționiste tot mai mari, care nu se limitează doar la prețurile energiei, alături de afluxul masiv de persoane care fug din calea războiului, au un impact direct asupra societăților europene. Cu toate acestea, economia UE își demonstrează reziliența, preconizându-se că tendința de creștere se va menține în perioada 2022-2023. Factorii prielnici reziduali generați de dinamica redeschiderii economiei, îmbunătățirea în continuare a pieței muncii și răspunsul ferm la nivel de politici la șocul provocat de pandemie sprijină în continuare creșterea. Măsurile pe termen scurt, inclusiv sprijinul temporar pentru atenuarea riscurilor de șomaj într-o situație de urgență (SURE), Inițiativa pentru investiții ca reacție la coronavirus, REACT-EU sau cadrul temporar privind ajutoarele de stat, precum și implementarea în desfășurare a instrumentului NextGenerationEU, în centrul căruia se află Mecanismul de redresare și reziliență (MRR), au dat rezultate clare. Totodată, previziunile de creștere sunt marcate de o incertitudine excepțională și sunt supuse unor riscuri puternice de evoluție negativă.

Gradul ridicat de incertitudine și riscurile foarte mari de evoluție negativă în ceea ce privește perspectivele economice în contextul războiului din Europa, creșterile fără precedent ale prețurilor energiei și perturbările continue ale lanțului de aprovizionare justifică prelungirea clauzei derogatorii generale din Pactul de stabilitate și de creștere până în 2023. La 3 martie 2021, Comisia a concluzionat că dezactivarea clauzei derogatorii generale din Pactul de stabilitate și de creștere ar trebui să fie condiționată de starea economiei UE și a zonei euro, recunoscând faptul că economia va avea nevoie de timp pentru a reveni la condiții mai normale și că decizia privind dezactivarea sau aplicarea în continuare a clauzei derogatorii generale ar trebui luată ca o evaluare generală a stării economiei, criteriul cantitativ principal fiind nivelul activității economice din UE sau din zona euro, comparat cu nivelurile anterioare crizei. În contextul războiului din Europa, al creșterii fără precedent a prețurilor energiei și al perturbărilor continue ale lanțului de aprovizionare, starea economiei UE și a zonei euro nu a revenit la condiții mai normale. În plus, decizia privind aplicarea în continuare sau dezactivarea clauzei derogatorii generale ar trebui să ia în considerare, de asemenea, necesitatea ca politica fiscală să poată răspunde în mod corespunzător la repercusiunile economice ale agresiunii militare a Rusiei împotriva Ucrainei, inclusiv din cauza întreruperilor aprovizionării cu energie. Activarea în continuare a clauzei derogatorii generale în 2023 va oferi posibilitatea ca politica fiscală națională să reacționeze prompt atunci când este necesar, asigurând, în același timp, o tranziție lină de la sprijinul amplu acordat economiei în perioada pandemiei către un accent tot mai mare pe măsuri temporare și specifice și pe prudența bugetară necesară pentru a asigura sustenabilitatea pe termen mediu. Clauza derogatorie generală nu suspendă Pactul de stabilitate și de creștere. Aceasta permite o abatere temporară de la cerințele bugetare normale, cu condiția ca respectiva abatere să nu pericliteze sustenabilitatea finanțelor publice pe termen mediu. În toamna anului 2022, Comisia va reevalua relevanța propunerii de deschidere a procedurilor aplicabile deficitelor excesive pe baza datelor privind rezultatul bugetar pentru 2021. În primăvara anului 2023, Comisia va evalua relevanța propunerii de deschidere a procedurilor aplicabile deficitelor excesive pe baza datelor privind rezultatul bugetar pentru 2022, ținând seama în special de respectarea recomandărilor fiscale specifice fiecărei țări adresate statelor membre de către Consiliu. Pe baza considerațiilor de mai sus și având în vedere implicațiile gradului ridicat de incertitudine și ale riscurilor foarte mari de evoluție negativă asupra previziunilor economice pentru UE și zona euro în ansamblu, Comisia consideră că Uniunea nu se află încă într-o perioadă de recesiune economică gravă. Pe această bază, sunt îndeplinite condițiile pentru menținerea clauzei derogatorii generale în 2023 și pentru dezactivarea acesteia începând cu 2024. Comisia invită Consiliul să aprobe această concluzie pentru a oferi clarificări statelor membre. Comisia va oferi orientări cu privire la posibilele modificări ale cadrului de guvernanță economică după încheierea vacanței de vară și cu suficient timp înaintea anului 2023.

Politicile fiscale ar trebui să fie diferențiate în continuare în mod corespunzător de la un stat membru la altul (a se vedea, de asemenea, caseta 1). Statele membre cu datorii ridicate ar trebui să asigure o politică fiscală prudentă, în special prin limitarea creșterii cheltuielilor curente finanțate la nivel național sub nivelul potențial de creștere a producției pe termen mediu, ținând seama de sprijinul permanent temporar și specific acordat gospodăriilor și întreprinderilor (care fac obiectul normelor privind ajutoarele de stat) care prezintă cel mai ridicat grad de vulnerabilitate față de creșterile prețurilor energiei, precum și persoanelor care fug din calea războiului din Ucraina. Statele membre cu datorii mici/medii ar trebui să asigure în special ca creșterea cheltuielilor curente finanțate la nivel național să fie în conformitate cu o orientare globală neutră a politicilor și să aibă în vedere sprijinul permanent temporar și specific acordat gospodăriilor și întreprinderilor (care fac obiectul normelor privind ajutoarele de stat) care prezintă cel mai ridicat grad de vulnerabilitate față de creșterile prețurilor energiei, precum și persoanelor care fug din calea războiului din Ucraina. Toate statele membre ar trebui să extindă investițiile publice destinate realizării dublei tranziții verzi și digitale și asigurării securității energetice, inclusiv prin utilizarea Mecanismului de redresare și reziliență, a altor fonduri ale UE și a planului REPowerEU.

Politica fiscală ar trebui să fie una prudentă în 2023 și să fie în același timp pregătită să reacționeze la evoluția situației economice. Natura specifică a șocului macroeconomic generat de invadarea Ucrainei de către Rusia, precum și implicațiile sale pe termen lung pentru nevoile UE în materie de securitate energetică impun o politică fiscală atent concepută pentru 2023. În pofida faptului că se preconizează că PIB-ul UE va rămâne pozitiv în perioada analizată în previziunile economice din primăvara anului 2022, un impuls fiscal generalizat pentru economie în 2023 nu pare să se justifice, în contextul unui grad mare de incertitudine și al unor riscuri ridicate de evoluție negativă. Politica fiscală ar trebui să combine creșterea volumului investițiilor cu controlul creșterii cheltuielilor primare curente finanțate la nivel național, permițând totodată funcționarea stabilizatorilor automați și oferind măsuri temporare și specifice pentru a atenua impactul crizei energetice și pentru a oferi asistență umanitară persoanelor care fug din calea invadării Ucrainei de către Rusia. Punerea în aplicare integrală și în timp util a planurilor de redresare și reziliență este esențială pentru atingerea unor niveluri mai ridicate de investiții. În plus, planurile fiscale ale statelor membre pentru anul viitor ar trebui să se bazeze pe traiectorii de ajustare prudente pe termen mediu care să reflecte provocările legate de sustenabilitatea finanțelor publice asociate cu un raport datorie publică-PIB ridicat și care a crescut și mai mult din cauza pandemiei. Pentru a reduce riscurile generate de schimbările climatice, statele membre sunt încurajate să țină seama întotdeauna, în cadrul planificării bugetare, de implicațiile acestora, precum și de politicile și instrumentele care contribuie la prevenirea, reducerea și pregătirea pentru efectele schimbărilor climatice într-un mod echitabil. Practicile de integrare a preocupării pentru mediu în procesul de stabilire a bugetelor din statele membre ar trebui continuate și încurajate pentru a asigura coerența cheltuielilor și veniturilor publice cu obiectivele de mediu.

Măsurile de politică discreționare, inclusiv creșterea investițiilor, contribuie la o orientare bugetară expansionistă în 2022 pentru UE în ansamblu. Această orientare expansionistă în 2022 este estimată la aproximativ 1¾ % din PIB. Structura măsurilor discreționare a evoluat de-a lungul timpului în fața provocărilor emergente, incluzând, în special, politici de atenuare a impactului creșterii prețurilor energiei asupra întreprinderilor și gospodăriilor, precum și măsuri de sprijinire a persoanelor care fug din calea agresiunii militare a Rusiei împotriva Ucrainei. Măsurile fiscale discreționare care au fost adoptate începând cu toamna anului 2021 pentru a reduce impactul prețurilor ridicate la energie sunt estimate în prezent la 0,6 % din PIB-ul UE în 2022. Acestea includ reduceri temporare ale impozitelor indirecte pe produsele energetice, subvenții pentru producția de energie, subvenții pentru consumatorii de energie, transferuri sociale (legate direct de consumul de energie) către gospodăriile vulnerabile și prețuri reglementate la nivelul comerțului cu amănuntul. Cea mai mare parte a acestor măsuri au fost anunțate ca fiind temporare, însă în cazul în care măsurile ar fi prelungite în timp sau în cazul în care s-ar extinde domeniul lor de aplicare costurile asociate ar crește în consecință în lipsa unor măsuri compensatorii. În plus, este important de remarcat faptul că impactul creșterii prețurilor la energie asupra finanțelor publice nu se limitează doar la măsurile discreționare luate. Se preconizează că încetinirea activității economice ca urmare a șocului produs de creșterea prețurilor energiei va duce la o reducere a ritmului de colectare a impozitelor și a contribuțiilor sociale. Acest aspect, corelat cu o eventuală creștere a cheltuielilor publice care rezultă din ajustarea la inflație a salariilor, a prestațiilor sociale și a altor cheltuieli, are un impact asupra deficitului și datoriei publice. Pentru a limita costurile bugetare, a maximiza impactul economic și social al acestora și a menține stimulentele pentru tranziția verde, măsurile de politică menite să abordeze creșterea prețurilor la energie ar trebui să fie temporare și să vizeze gospodăriile vulnerabile, pentru care factura la energie reprezintă o parte semnificativă a coșului lor de consum, precum și industriile care sunt în mod special expuse. Aceste măsuri ar trebui, de asemenea, să fie însoțite de stimulente pentru creșterea eficienței energetice și reducerea consumului de energie pe bază de combustibili fosili.

Măsurile de politică coordonate au atenuat impactul pandemiei asupra economiilor UE și au deschis calea către o redresare solidă în 2021. Clauza derogatorie generală din Pactul de stabilitate și de creștere, împreună cu cadrul temporar privind ajutoarele de stat au permis acordarea unui sprijin fiscal la scară largă în toate statele membre. În paralel, UE și-a mobilizat bugetul, în special prin Instrumentul SURE, pentru a atenua impactul crizei asupra lucrătorilor și întreprinderilor. Implementarea Instrumentului NextGenerationEU, inclusiv a Mecanismului de redresare și reziliență, oferă un impuls puternic redresării. Se estimează că orientarea bugetară la nivelul UE în ansamblu – inclusiv cheltuielile publice finanțate prin granturi acordate în cadrul MRR și din alte fonduri ale UE – a fost în linii mari neutră în 2020 și expansionistă cu aproape 1 % din PIB în 2021.

Pandemia de COVID-19 a afectat în mod inegal diferite grupuri de populație și regiuni și a evidențiat vulnerabilități și inegalități subiacente. Datorită unui răspuns rapid la nivel de politici, inegalitățile globale în materie de venituri și riscul de sărăcie sau de excluziune socială s-au menținut, în linii mari, la aceleași niveluri în perioada 2019-2020 în majoritatea statelor membre. Cu toate acestea, efectele pe termen mediu ale pandemiei asupra sărăciei și inegalității rămân incerte. Criza provocată de pandemia de COVID-19 a afectat în mod disproporționat anumite regiuni, sectoare și grupuri de populație care se confruntau deja cu condiții sociale și de ocupare a forței de muncă mai precare, în special: tinerii, lucrătorii cu un nivel scăzut de calificare și lucrătorii temporari, persoanele cu dizabilități, persoanele care provin din familii de migranți și romii. Criza a adâncit și inegalitățile în materie de educație și decalajele în materie de competențe și a evidențiat importanța asigurării accesului la o educație de calitate la toate nivelurile, precum și a unei acoperiri demografice adecvate prin rețele de securitate socială și scheme privind reducerea timpului de muncă, inclusiv cele sprijinite prin Fondul social european și Instrumentul SURE, care au contribuit la menținerea locurilor de muncă. Accesul la prestațiile sociale, caracterul adecvat și eficacitatea acestora variază de la un stat membru la altul, ceea ce indică ineficiențe în cadrul sistemelor de protecție socială. Creșterea disponibilității locuințelor sociale și la prețuri accesibile este asigurată în mai multe state membre. Pandemia a evidențiat, de asemenea, importanța unor sisteme sanitare eficace, reziliente și durabile. Mai multe state membre se confruntă în continuare cu provocarea de a îmbunătăți reziliența, calitatea și accesibilitatea sistemelor lor sanitare și de îngrijire pe termen lung, inclusiv necesitatea de a aborda deficitele de forță de muncă din domeniul sănătății, asigurând totodată sustenabilitatea finanțelor publice pe termen lung.

Investițiile suplimentare trebuie să fie însoțite de reforme ambițioase menite să îmbunătățească mediul de afaceri, capacitățile administrative și reziliența instituțională. Pentru a pune în aplicare reforme structurale menite să stimuleze productivitatea și investiții la scară largă, este necesară o abordare cuprinzătoare a politicilor, orientată către îmbunătățirea capacităților administrative și a condițiilor-cadru adecvate de la nivel național și subnațional. O serie de state membre se confruntă în continuare cu provocarea de a îmbunătăți mediul de afaceri, inclusiv în ceea ce privește profesiile reglementate, eficientizarea administrațiilor publice, achizițiile publice, accesul la finanțare și reducerea sarcinii administrative pentru întreprinderi, în special pentru întreprinderile mici și mijlocii (IMM-uri). În plus, eforturile continue depuse pentru consolidarea statului de drept, în special pentru crearea unor sisteme judiciare independente, de calitate și eficiente și de cadre funcționale de combatere a corupției, sunt esențiale pentru soliditatea rezilienței instituționale a statelor membre și pentru un mediu de afaceri bun.

În general, vulnerabilitățile sunt în scădere și se situează sub nivelurile anterioare pandemiei în diferite state membre; justificând o revizuire a clasificării dezechilibrelor macroeconomice în două cazuri. Agenda politică integrată în planurile de redresare și reziliență, precum și măsurile de politică anterioare sprijină noi ajustări și fundamente mai puternice pentru economiile în cauză, oferind perspective de reducere continuă a vulnerabilităților. Creșterea economică va sprijini noile ajustări, dar țările marcate de un potențial redus de creștere s-ar putea confrunta cu o dinamică dificilă. Presiunile inflaționiste sunt în creștere, iar înăsprirea condițiilor de finanțare și volatilitatea cursului de schimb pot afecta serviciul datoriei. Acesta reprezintă un risc special în cazul în care datoria sectorului privat sau datoria publică este denominată în valută și în cazul în care nevoile de refinanțare sunt substanțiale.

Evaluarea vulnerabilităților macroeconomice este marcată de o redresare economică puternică în urma crizei provocate de pandemia de COVID-19, în contextul creșterii gradului de incertitudine ca urmare a creșterii prețurilor energiei și produselor de bază și a altor efecte ale agresiunii Rusiei împotriva Ucrainei. Nivelul datoriei publice și cel al datoriei sectorului privat se stabilizează pe măsură ce economia se redresează în urma crizei. Totuși, în multe cazuri, acestea se situează în continuare peste nivelurile înregistrate înainte de pandemia de COVID-19, reflectând intensitatea contracției economice din 2020 și măsurile luate pentru a sprijini economia. Reechilibrarea externă este în continuare incompletă: conturile curente ale țărilor mari debitoare nete cu sectoare turistice transfrontaliere importante s-au îmbunătățit, dar se situează în continuare sub nivelurile anterioare pandemiei de COVID-19, în timp ce excedentele mari de cont curent din unele state membre persistă, în pofida unei reduceri temporare în timpul pandemiei. Prețurile locuințelor cresc în cel mai rapid ritm din ultimii zece ani. Sectorul bancar a făcut față bine crizei provocate de pandemie, deși ar putea apărea unele riscuri pe măsură ce moratoriile privind rambursările datoriilor încetează, iar măsurile temporare de sprijin sunt retrase.

În cadrul pachetului de primăvară a semestrului european 2022, Comisia a adoptat un raport în temeiul articolului 126 alineatul (3) din TFUE pentru 18 state membre. Aceste state sunt Belgia, Bulgaria, Cehia, Germania, Grecia, Spania, Franța, Italia, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Estonia, Austria, Polonia, Slovenia, Slovacia și Finlanda. Pentru toate aceste state membre, cu excepția Finlandei, raportul evaluează respectarea de către acestea a criteriului deficitului. În cazul Lituaniei, Estoniei și Poloniei, raportul a fost elaborat ca urmare a unui deficit planificat în 2022 care depășea valoarea de referință de 3 % din PIB prevăzută în tratat, în timp ce celelalte state membre au înregistrat în 2021 un deficit public mai mare de 3 % din PIB. În plus, pentru Belgia, Franța, Italia, Ungaria, Slovacia și Finlanda, raportul evaluează respectarea criteriului datoriei în 2021, pe baza datelor privind rezultatul bugetar.

Ar trebui continuate eforturile concertate de intensificare a luptei împotriva planificării fiscale agresive și a evaziunii fiscale. Acestea, împreună cu transferul sarcinii fiscale dinspre forța de muncă către sprijinul pentru realizarea dublei tranziții sunt politici care previn denaturarea concurenței, tratează contribuabilii în mod echitabil, protejează finanțele publice și asigură o creștere durabilă și generatoare de locuri de muncă. Efectele de propagare între statele membre ale strategiilor de planificare fiscală agresivă ale contribuabililor impun o acțiune coordonată privind politicile naționale care să completeze legislația UE. Programul de lucru al persoanelor cu venituri mici și al celei de a doua persoane care contribuie la venitul familiei este deosebit de receptiv la modificările salariilor după impozitare. În schimb, anumite impozite, în special impozitele recurente pe proprietate și impozitele pe consum, denaturează concurența într-o măsură mai mică și ar permite o reorientare a impozitării veniturilor salariale, ținând seama, în același timp, de impactul distributiv. În plus, taxele de mediu reduc factorii externi negativi, cum ar fi poluarea, contribuind astfel la realizarea obiectivelor de mediu ale UE.

UE a înregistrat, de asemenea, progrese satisfăcătoare în direcția atingerii obiectivelor privind sănătatea și bunăstarea (ODD 3), viața subacvatică (ODD 14) și egalitatea de gen (ODD 5). S-au înregistrat mai puține progrese în direcția atingerii obiectivelor privind orașele durabile (ODD 11), reducerea inegalităților (ODD 10), consumul și producția responsabilă (ODD 12), educația de calitate (ODD 4), politicile climatice (ODD 13) și eradicarea foametei și agricultura durabilă (ODD 2). În ceea ce privește apa curată și salubritatea (ODD 6) și parteneriatele mondiale pentru obiective și guvernanță (ODD 17), în ultimii ani pentru care sunt disponibile date, UE s-a situat pe o traiectorie neutră, prezentând o combinație de evoluții sustenabile și nesustenabile aproape egale. În schimb, s-a înregistrat un ușor regres în ceea ce privește obiectivul privind viața terestră (ODD 15), ceea ce reflectă faptul că ecosistemele și biodiversitatea se află în continuare sub presiunea activităților umane.

Figura 2: Punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări pentru perioada 2019-2021: evaluarea anuală din fiecare an consecutiv în raport cu nivelul de punerea în aplicare până în prezent

Pe lângă continuarea punerii în aplicare a planurilor de redresare și reziliență, statele membre ar trebui să ia măsuri pentru a pune în aplicare recomandările specifice fiecărei țări pentru 2022, care reflectă provocările rămase și cele emergente, ținând seama de planul REPowerEU. Rapoartele de țară simplificate din acest an identifică provocările care sunt abordate doar parțial sau care nu sunt abordate în planurile de redresare și reziliență din perspectiva celor patru dimensiuni ale durabilității competitive, inclusiv nevoile suplimentare de reformă și de investiții care pot sprijini punerea în aplicare a planului REPowerEU. Prin urmare, evaluarea provocărilor nesoluționate și a celor emergente constituie fundamentul pentru propunerea Comisiei privind recomandările specifice fiecărei țări pentru 2022. Odată adoptate de Consiliu, aceste recomandări vor avea un rol esențial pentru noile capitole dedicate planului REPowerEU incluse în planurile de redresare și reziliență ale statelor membre, în conformitate cu orientările relevante, și vor oferi o orientare cu privire la măsurile suplimentare necesare în contextul planului REPowerEU.

După creșteri bruște în 2020, ponderea datoriei publice și a datoriei sectorului privat își reiau traiectoria de reducere treptată în majoritatea cazurilor. Creșterile gradului de îndatorare a sectorului privat și a sectorului public, determinate de scăderea bruscă a PIB-ului și de măsurile necesare pentru atenuarea consecințelor pandemiei de COVID-19 s-au limitat, în general, la anul 2020. Nivelurile de îndatorare se reduc în prezent pe măsură ce economia se redresează. Cu toate acestea, până în prezent, reducerile au fost limitate, iar datoriile se situează în continuare, în unele cazuri, cu mult peste nivelurile înregistrate înainte de criza provocată de pandemia de COVID-19. Reducerea ponderii datoriei publice a fost deosebit de scăzută și reflectă sprijinul important pe care politicile fiscale au continuat să îl ofere economiei în 2021. Evoluția datoriei sectorului privat a variat într-o mai mare măsură de la un stat membru la altul, cu unele scăderi vizibile.

În viitor, creșterea economică stimulată de o punere în aplicare rapidă a planurilor de redresare și reziliență va sprijini reducerea în continuare a gradului de îndatorare, dar există riscuri. Gradul de incertitudine cu privire la perspectivele economice este ridicat, în special din cauza invadării Ucrainei de către Rusia. Presiunile inflaționiste sunt în creștere, iar înăsprirea condițiilor de finanțare și volatilitatea cursului de schimb pot afecta serviciul datoriei al întreprinderilor, gospodăriilor și administrațiilor publice. Acesta reprezintă un risc special în cazul în care datoria este denominată în valută și în cazul în care în care ratele dobânzii sunt variabile, iar nevoile de finanțare sunt mai mari. În același timp, o inflație mai mare reduce ponderea datoriei publice în PIB prin intermediul efectelor de numitor. Schimbările structurale și deficitele de forță de muncă pot duce la o accelerare a salariilor, ceea ce poate ridica probleme legate de competitivitate. O punere în aplicare rapidă a planurilor de redresare și reziliență și a planului REPowerEU va spori potențialul de creștere și reziliența economiilor UE. Acest lucru este deosebit de important pentru țările cu un potențial redus de creștere, deoarece poate contribui la abordarea vulnerabilităților acestora în următorii ani, inclusiv a celor legate de gradul ridicat de îndatorare.

Pozițiile externe se îmbunătățesc din nou. Conturile curente ale țărilor mari debitoare nete cu sectoare turistice transfrontaliere importante au început să se îmbunătățească, dar se situează în continuare sub nivelurile anterioare crizei. Continuarea preconizată a redresării sectorului călătoriilor internaționale ar trebui să sprijine consolidarea în continuare, însă există riscuri de perturbare ca urmare a invadării Ucrainei de către Rusia. În unele state membre se înregistrează în continuare excedente mari de cont curent, cu modificări marginale, din cauza excesului de economii în raport cu investițiile, însă se preconizează totodată că prețurile mai ridicate ale importurilor de energie vor reduce conturile curente în aproape toate statele membre. Majoritatea pozițiilor investiționale internaționale nete negative importante au început să se îmbunătățească în 2021, susținute de creșterea PIB-ului și de îmbunătățirea conturilor curente, și se preconizează că se vor îmbunătăți și mai mult anul acesta și anul viitor. Fluxul de fonduri acordate în cadrul Mecanismului de redresare și reziliență (MRR) va sprijini poziția externă în mai multe cazuri în următorii ani.

Prețurile locuințelor au continuat să crească puternic, cererea ridicată confruntându-se cu o ofertă limitată. Prețurile reale ale locuințelor au crescut într-un ritm accelerat în majoritatea statelor membre în 2021, înregistrând, în unele cazuri, cea mai rapidă creștere din ultimii zece ani. Se preconizează că constrângerile în materie de aprovizionare, care deja existau înainte de pandemie, vor persista în următorii ani. Este posibil ca anticipările privind înăsprirea condițiilor de finanțare din ultimele luni să fi condus la o oarecare concentrare a deciziilor de cumpărare la începutul perioadei, ceea ce a alimentat și mai mult creșterea prețurilor. În cazul în care s-au produs creșteri ale prețurilor în paralel cu gradul ridicat – și în continuă creștere – de îndatorare a gospodăriilor, gospodăriile și creditorii pot prezenta o vulnerabilitate sporită la corecțiile în sens descendent ale prețurilor locuințelor.

Sectorul bancar a rezistat bine crizei provocate de pandemie și dă dovadă de o forță sporită, beneficiind de reformele anterioare. Statele membre cu un nivel ridicat al creditelor neperformante moștenite au continuat să le reducă, uneori în mod substanțial. Cu toate acestea, creditele neperformante ar putea crește în continuare pe măsură ce impactul deplin al încetării moratoriilor privind rambursările datoriilor și al retragerii măsurilor temporare de sprijin legate de pandemia de COVID-19. În cele din urmă, o înrăutățire a perspectivelor economice poate ridica, de asemenea, probleme pentru bilanțurile băncilor, în timp ce ratele mai ridicate ale dobânzii ar trebui să contribuie la marjele de profit ale băncilor. În statele membre în care există o legătură puternică între bănci și administrația publică, creșterea cheltuielilor financiare cu entitățile suverane poate prezenta, de asemenea, un risc pentru bănci.

Tabelul 1: Constatările bilanțurilor aprofundate pentru fiecare stat membru

Rezultatul bilanțurilor aprofundate din 2021 Rezultatul bilanțurilor aprofundate din 2022 Fără dezechilibre macroeconomice Dezechilibre macroeconomice - DE, ES, FR, HR, IE, NL, PT, RO, SE HR, IE DE, ES, FR, NL, PT, RO, SE Dezechilibre macroeconomice excesive CY, EL, IT CY, EL, IT

Statele membre care nu se mai confruntă cu dezechilibre

În cazul Croației, care a prezentat dezechilibre în 2021, nu se constată niciun dezechilibru. S-au înregistrat progrese importante în ceea ce privește reducerea gradului de îndatorare a sectorului privat și a pasivelor externe nete. Datoria publică guvernamentală se situează în continuare la un nivel ridicat, dar și-a reluat traiectoria descendentă care a adus îmbunătățiri semnificative înainte de pandemie. Sectorul bancar rămâne stabil și lichid, rata creditelor neperformante fiind în scădere. Potențialul de creștere a producției a crescut datorită măsurilor de politică ferme, iar o consolidare suplimentară bazată pe o punere în aplicare solidă a planului de redresare și reziliență poate elimina vulnerabilitățile rămase. Conform previziunilor actuale, se preconizează că atât gradul de îndatorare a sectorului privat, cât și a sectorului public vor continua să scadă odată cu consolidarea poziției externe, beneficiind în continuare și de fondurile acordate în cadrul MRR.

În cazul Irlandei, care a prezentat dezechilibre în 2021, nu se constată niciun dezechilibru. S-au înregistrat progrese importante în ceea ce privește reducerea gradului de îndatorare atât a sectorului public, cât și a sectorului privat, precum și a pasivelor externe nete, atât înainte, cât și după pandemie. Reducerile ponderii datoriei rămân semnificative, deși mai mici, atunci când performanțele naționale sunt ajustate pentru a ține seama de efectele operațiunilor întreprinderilor multinaționale înregistrate în Irlanda. Se preconizează că atât gradul de îndatorare a sectorului privat, cât și cel al sectorului public vor continua să scadă odată cu consolidarea poziției externe. Băncile irlandeze au continuat să își reducă rata creditelor neperformante. Ritmul ridicat de creștere a prețurilor locuințelor continuă să reprezinte o provocare în ceea ce privește accesibilitatea locuințelor, dar riscurile pentru stabilitatea macroeconomică par a fi limitate până în prezent. Deși impactul său direct ar putea fi limitat ca urmare a dimensiunii sale comparativ reduse, planul de redresare și reziliență are potențialul de a contribui la consolidarea în continuare a elementelor fundamentale ale economiei.

Statele membre care se confruntă cu dezechilibre

Franța se confruntă cu dezechilibre. Vulnerabilitățile sunt legate de nivelul ridicat al datoriei publice și de competitivitatea slabă, care au relevanță transfrontalieră, în contextul unei creșteri scăzute a productivității. Criza provocată de pandemia de COVID-19 a dus la o creștere considerabilă a datoriei publice deja ridicate, dar, odată cu redresarea economică, ponderea datoriei publice în PIB a scăzut în 2021 și se preconizează că va continua să scadă anul acesta și anul viitor, totodată situându-se în continuare cu mult peste nivelul anterior pandemiei. Gradul de îndatorare a sectorului privat a continuat să crească în ultimii ani și depășește nivelurile prudențiale, deși riscurile legate de creșterea gradului de îndatorare a întreprinderilor sunt oarecum atenuate de o acumulare paralelă de rezerve de lichidități. Dinamica de bază a productivității a rămas stabilă în timp. Cotele de piață ale exporturilor, care s-au stabilizat în linii mari în anii anteriori, au scăzut drastic în timpul pandemiei, sectoarele-cheie ale exporturilor fiind grav afectate, însă se preconizează o redresare considerabilă pentru 2022 și 2023. Competitivitatea costurilor, precum și productivitatea vor beneficia de reformele recente și viitoare, inclusiv de o punere în aplicare continuă și fermă a planului de redresare și reziliență.

Germania se confruntă cu dezechilibre. Vulnerabilitățile sunt legate de persistența unui excedent mare de cont curent, care reflectă investițiile modeste în raport cu economiile și are relevanță transfrontalieră. Excedentul de cont curent a scăzut lent până în 2020 și a crescut în 2021. Aceasta se situează cu mult peste nivelurile sugerate de elementele fundamentale ale țării, reflectând limitarea consumului și investițiile constant modeste. Investițiile întreprinderilor au continuat să se situeze sub nivelul anterior pandemiei, iar întreprinderile au continuat să înregistreze economii nete puternice. Investițiile în sectorul rezidențial au crescut treptat de la un nivel scăzut, dar oferta rămâne sub nivelul cererii de locuințe. Barierele existente, inclusiv cele administrative, limitează investițiile publice și pe cele ale sectorului privat. Este posibil ca excedentul de cont curent să se mențină ridicat, chiar dacă se anticipează o ușoară scădere în anul 2022, ca urmare a creșterii prețurilor produselor de bază. Anunțurile recente de promovare a investițiilor sunt promițătoare, iar planul de redresare și reziliență este orientat către eliminarea blocajelor în materie de investiții. Cu toate acestea, resursele și eforturile suplimentare de eliminare a blocajelor în materie de investiții, precum și o punere în aplicare riguroasă sunt esențiale pentru promovarea în continuare a investițiilor.

Țările de Jos se confruntă cu dezechilibre. Vulnerabilitățile sunt legate de nivelul ridicat al datoriei sectorului privat și de un excedent important de cont curent, care au relevanță transfrontalieră. Din punct de vedere sectorial, economiile ridicate și investițiile interne scăzute ale societăților nefinanciare sunt principalii factori structurali ai excedentului de cont curent ridicat și persistent, care depășește cu mult nivelurile sugerate de elementele fundamentale ale țării și care a continuat să crească în 2021. O parte din excedentul extern și dinamica sa recentă sunt legate de operațiunile unor mari întreprinderi multinaționale. În viitor, se preconizează că excedentul va continua să fie ridicat întrucât principalii săi factori vor exista în continuare. Datoria sectorului privat rămâne ridicată atât din cauza gradului ridicat de îndatorare a gospodăriilor, cât și din cauza gradului ridicat de îndatorare a întreprinderilor, aceasta din urmă cauzată parțial de datoria transfrontalieră în cadrul grupului a întreprinderilor multinaționale. Gradul ridicat de îndatorare a gospodăriilor sporește vulnerabilitatea gospodăriilor la șocuri, având în vedere că creșterile puternice ale prețurilor locuințelor au contribuit la creșterea datoriei, iar prețurile locuințelor par a fi supraevaluate. Se preconizează că datoria gospodăriilor va rămâne ridicată, având în vedere creșterea continuă a prețurilor locuințelor și denaturările de pe piața locuințelor care favorizează deținerea de locuințe cu finanțare prin îndatorare, combinate cu un deficit al ofertei de locuințe. S-au luat măsuri de politică limitate, însă trebuie depuse în continuare eforturi suplimentare.

Portugalia se confruntă cu dezechilibre. Vulnerabilitățile sunt legate de datoria sectorului privat, de datoria publică și de cea externă ridicate, în contextul unei creșteri reduse a productivității. Creditele neperformante au scăzut considerabil față de nivelurile ridicate anterioare. După o inversare temporară în 2020 din cauza crizei provocate de pandemia de COVID-19, aceste vulnerabilități și-au reluat traiectoria descendentă în 2021. Balanța contului curent a devenit negativă în 2020 și 2021, în principal din cauza șocului provocat de pandemie în sectorul turismului, în timp ce poziția investițională internațională netă s-a îmbunătățit considerabil în 2021, depășind chiar și nivelul anterior pandemiei. Atât ponderea datoriei sectorului privat în PIB, cât și ponderea datoriei publice în PIB și-au reluat tendințele descendente în 2021, însă se situează în continuare peste nivelurile anterioare pandemiei, iar cele dintâi depășesc în continuare nivelurile prudențiale. În viitor, se preconizează că datoria sectorului privat, datoria publică și cea externă se vor reduce în continuare pe fondul creșterii economice. Poziția externă va beneficia, de asemenea, în mod direct de fondurile acordate în cadrul MRR. S-au înregistrat progrese în materie de politici în vederea remedierii dezechilibrelor, iar punerea în aplicare cu succes a planului de redresare și reziliență poate contribui la reducerea în continuare a acestora, însă există în continuare provocări în materie de politici.

România se confruntă cu dezechilibre. Vulnerabilitățile sunt legate de conturile externe, corelate cu deficitele fiscale mari, precum și de problemele în materie de competitivitate care reapar. Deficitul ridicat de cont curent s-a înrăutățit și mai mult în 2021 și nu se preconizează o îmbunătățire a acestuia, nici în acest an, nici în anul următor. Deficitele bugetare mari sunt anterioare crizei provocate de pandemia de COVID-19 și au condus la creșterea deficitului de cont curent, ceea ce prezintă riscuri pentru sustenabilitatea datoriei externe. Costurile îndatorării suverane au crescut de la începutul anului 2021. Creșterea preconizată a salariilor într-un ritm accelerat ar putea afecta și mai mult competitivitatea costurilor. Amortizarea nominală ar putea atenua pierderile de competitivitate, dar ar spori presiunile inflaționiste și ar crește sarcina de a acoperi datoriile în valută, care sunt semnificative pentru administrația publică și pentru sectorul privat. Se preconizează că poziția investițională internațională netă negativă va rămâne sub nivelurile anterioare pandemiei. Se preconizează că poziția externă va beneficia de fonduri semnificative acordate în cadrul MRR, dar finanțarea externă poate deveni, în schimb, mai dificilă în contextul unor condiții financiare globale mai stricte. Inițiativele de politică recente, inclusiv punerea în aplicare cu succes a planului de redresare și reziliență al României, pot elimina unele vulnerabilități, însă sunt necesare măsuri suplimentare pentru îmbunătățirea competitivității și a potențialului de creștere.

Spania se confruntă cu dezechilibre. Vulnerabilitățile sunt legate de nivelul ridicat al datoriei externe, al datoriei publice și al datoriei sectorului privat, în contextul unei rate ridicate a șomajului, și au relevanță transfrontalieră. În 2021, ponderile datoriei în PIB și-au reluat tendințele descendente observate înainte de pandemie și se preconizează că vor scădea și mai mult anul acesta și anul viitor. Contul curent înregistrează un excedent redus, iar poziția investițională internațională netă a atins cel mai bun nivel de la mijlocul anilor 2000. Cu toate acestea, datoria sectorului privat se situează în continuare la un nivel mai ridicat decât cel anterior crizei provocate de pandemia de COVID-19, depășind în continuare nivelurile prudențiale, în timp ce ponderea ridicată a datoriei publice în PIB se situează cu mult peste nivelul anterior pandemiei. Creditele neperformante au continuat să scadă, dar persistă unele riscuri, în special în sectoarele mari consumatoare de energie și în cele care anterior au fost grav afectate de criza provocată de pandemia de COVID-19. Deși rata șomajului a început să scadă din nou în 2021, segmentarea pieței forței de muncă și șomajul în rândul tinerilor rămân ridicate, însă reformele anterioare și cele recente de pe piața muncii și continuarea punerii în aplicare a planului de redresare și reziliență vor contribui la abordarea vulnerabilităților rămase ale Spaniei.

Suedia se confruntă cu dezechilibre. Vulnerabilitățile sunt legate de prețurile ridicate și care continuă să crească ale locuințelor și de gradul ridicat de îndatorare a gospodăriilor. În 2021, prețurile locuințelor s-au îndepărtat și mai mult de valorile fundamentale, condițiile financiare favorabile continuând să alimenteze cererea de locuințe. Nivelul ridicat al datoriei gospodăriilor expune Suedia la riscul unor șocuri negative și al unei corecții dezordonate a prețurilor locuințelor, cu potențiale implicații negative pentru economia reală și sectorul bancar. Datoria sectorului privat a crescut și mai mult, o mare parte a acesteia fiind concentrată în sectorul imobiliar, atât în ceea ce privește clădirile comerciale, cât și cele rezidențiale, iar cea mai mare parte a datoriei ipotecare a gospodăriilor fiind la rate variabile ale dobânzii. Măsurile de politică nu au abordat în mod suficient vulnerabilitățile legate de datoria privind locuințele și potențialele supraevaluări ale prețurilor locuințelor. Se acordă în continuare stimulente fiscale pentru locuințele finanțate prin îndatorare și au fost identificate deficite de aprovizionare și deficiențe în ceea ce privește funcționarea pieței închirierilor. Măsurile incluse în planul de redresare și reziliență abordează vulnerabilitățile doar într-o manieră parțial satisfăcătoare.

Statele membre care se confruntă cu dezechilibre excesive