[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 15.7.2009

COM(2009) 372 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

Protecția intereselor financiare ale Comunităților — Lupta împotriva fraudei — Raportul anual 2008 {SEC(2009) 1002} {SEC(2009) 1003}

CUPRINS

Rezumat 4

Introducere 6

1. Rezultatele luptei antifraudă: statistici privind frauda și alte nereguli 7

1.1. Statistici privind frauda și alte nereguli raportate de statele membre și departamentele Comisiei în anul 2008 7

1.1.1. Resurse proprii tradiționale 9

1.1.2. Cheltuieli agricole (FEOGA și FEADR) 9

1.1.3. Măsuri structurale 10

1.1.4. Fonduri de preaderare 11

1.1.5. Statistici privind cheltuielile gestionate direct de către Comisie 12

1.2. Statistici privind activitatea OLAF 13

2. Principalele măsuri legislative adoptate de Uniunea Europeană în 2008 în vederea protejării intereselor sale financiare 14

2.1. Evoluții legislative intersectoriale 14

2.1.1. Dezvoltări instituționale — reforma Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) 14

2.1.2. Dimensiunea internațională a protejării intereselor financiare ale Comunităților — cooperarea între țările terțe și organizațiile internaționale 14

2.1.3. Procesul de ratificare a instrumentelor de protecție a intereselor financiare (PIF) 16

2.1.4. Protejarea monedei euro împotriva falsificării 16

2.2. Progrese în sectorul vamal 17

2.2.1. Asistența reciprocă în cadrul primului pilon 17

2.2.2. Combaterea contrabandei și a contrafacerii de țigări 17

3. Principalele măsuri administrative adoptate de Comisie în domeniul transparenței și alprevenirii fraudei 18

3.1. Măsuri de transparență 18

3.2. Eforturi suplimentare de consolidare a sistemelor de gestionare și control și progresele înregistrate în direcția unei declarații de asigurare pozitive (DAS) 19

3.3. Strategie comună de combatere a fraudei în cadrul măsurilor structurale 20

3.4. Programul Hercule II 20

4. Cooperarea cu statele membre în lupta împotriva fraudei și a neregulilor 21

4.1. Inițiative legislative și instituționale întreprinse de anumite state membre în 2008 în vederea protejării intereselor financiare ale Uniunii Europene 21

4.2. Autoritățile naționale desemnate să coopereze cu OLAF în lupta împotriva fraudei 22

4.2.1. Autoritatea centrală de coordonare 22

4.2.2. Autoritățile naționale cu responsabilități extinse în sectorul cheltuielilor directe 23

4.3. Raportarea neregulilor 23

4.3.1. Raportarea în timp util a neregulilor în sectoarele măsurilor agricole și structurale 24

4.3.2. Estimarea impactului financiar al neregulilor 25

4.3.3. Clasificarea neregulilor 26

5. Recuperarea 27

5.1. Resurse proprii 27

5.2. Agricultura 28

5.3. Fondurile structurale 29

5.4. Cheltuieli directe 30

5.5. Recuperarea în urma unei anchete a OLAF 31

REZUMAT

BUGETUL UE NU ESTE O SURSă DE FINAN țare anonimă. Acesta reprezintă efortul și angajamentul comun al statelor membre și al cetățenilor UE pentru a transforma în realitate propria viziune, prin susținerea solidarității economice și sociale, promovarea cercetării, a dezvoltării tehnologice și a formării și promovarea dezvoltării durabile în întreaga lume. În consecință, Tratatul face apel la Comisie și statele membre să își coordoneze măsurile de protejare a bugetului UE și de combatere a fraudei și a altor activități ilegale care îl afectează. Într-adevăr, statele membre ar trebui să fie la fel de riguroase în protejarea bugetului UE ca și în controlarea cheltuielilor din bugetele naționale.

Statele membre se află în poziția potrivită pentru a îndeplini acest rol. Autoritățile naționale sunt, de fapt, responsabile de controlul și de gestionarea cotidiană a celei mai mari părți din bugetul comunitar, aproximativ 80% din bugetul anual al UE. Comisia are un rol de supraveghere generală, stabilire a standardelor și de verificare a conformității. Eforturile majore de reformă depuse în ultimii ani au adus un plus de claritate în ceea ce privește rolurile autorităților implicate, și, printr-o vigilență sporită la toate nivelurile, buna gestionare financiară a fondurilor UE se îmbunătățește treptat pe întreg teritoriul UE.

Prezentul raport anual privind protejarea intereselor financiare ale Comunităților solicitat prin Tratat este prezentat de Comisie în strânsă colaborare cu statele membre. Acesta oferă statistici detaliate privind neregulile comunicate și cazurile prezumtive de fraudă, precum și informații privind calitatea și viteza schimbului de date privind neregulile care afectează bugetul UE.

Statisticile prezentate trebuie interpretate și utilizate cu o atenție deosebită: în majoritatea cazurilor, o neregulă raportată nu constituie o fraudă (care este un act deliberat). O suspiciune de fraudă comunicată nu este, neapărat, o fraudă confirmată printr-o hotărâre judecătorească. Toate neregulile incluse în prezentul raport sunt tratate, în mod efectiv, de către statele membre și/sau Comisie. eficient . În fine, cu cât sunt mai importante eforturile de control, cu atât crește probabilitatea depistării și raportării neregulilor. În consecință, creșterea numărului de nereguli poate reprezenta un prim indiciu al aplicării de controale riguroase.

Statistici privind fraudele și alte nereguli

Statisticile globale pentru anul 2008 demonstrează că numărul neregulilor a crescut în cazul fondurilor structurale și al fondului de coeziune, al fondurilor de preaderare și în sectorul cheltuielilor directe, și a scăzut în domeniul agriculturii și al resurselor proprii. Numărul total de nereguli pentru cheltuieli a crescut de la 6 047 în 2007 la 6 595 în 2008.

În același timp, impactul financiar estimat al neregulilor a scăzut de la 1 024 de milioane de euro în 2007 la 783,2 milioane de euro în 2008. Acesta a scăzut în toate sectoarele, cu excepția sectorului cheltuielilor directe și al fondurilor de preaderare. În acest ultim sector, atât numărul de cazuri noi, cât și cuantumurile afectate sunt cele mai ridicate dintre cele raportate până acum. Creșterea poate fi rezultatul unor controale sporite la sfârșitul ciclului proiectului, al creșterii numărului țărilor raportoare, și al varietății de programe de asistență pentru preaderare semnalate, mai exact a primelor cazuri privind facilitatea de tranziție, CARDS și a mai multor cazuri privind instrumentul de preaderare pentru Turcia. În domeniul resurselor proprii tradiționale, numărul neregulilor a scăzut de la 6 097 în 2007 la 5 344 în 2008, la fel ca și impactul financiar, care a scăzut de la 401 milioane de euro în 2007 la 351 milioane de euro în 2008.

Impactul financiar total estimat de cazuri de suspiciuni de fraudă a scăzut atât în sectorul cheltuielilor, cât și în cel al resurselor tradiționale proprii. Este necesar să se precizeze că aceste cazuri sunt doar suspiciuni de fraudă comunicate, nu cazuri confirmate de instanțe. Impactul financiar real, după recuperare și corecția financiară, poate fi cunoscut doar în urma finalizării procedurilor judiciare și administrative.

Evoluții importante în domeniul protecției intereselor financiare și luptei împotriva fraudei

A fost relansată dezbaterea pe marginea reformei Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF); propunerea de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1073/1999[1] privind anchetele efectuate de OLAF a fost activ discutată în Parlamentul European. Această reformă ar trebui să aducă un plus de independență Oficiului, oferind, în același timp, garanții procedurale solide și asigurând supravegherea adecvată a operațiunilor sale.

Comunitatea a continuat să promoveze cooperarea internațională cu țări terțe și cu organizații internaționale în vederea combaterii fraudei și a altor activități ilegale. În decembrie 2008, Comisia a prezentat o propunere de regulament al Consiliului privind semnarea, în numele Comunității, a unui acord de cooperare antifraudă cu Principatul Liechtenstein. Comunitatea s-a constituit ca stat semnatar al Convenției Organizației Națiunilor Unite împotriva corupției (UNCAC). OLAF îmbunătățește în mod activ, în strânsă colaborare cu serviciile implicate ale Comisiei, cooperarea cu partenerii săi operaționali în ceea ce privește prevenirea și investigarea fraudelor , în special cu țările din Africa și Orientul Mijlociu.

La nivelul UE , Comisia și statele membre pun în aplicare decizia de asigurare a transparenței privind beneficiarii fondurilor europene. Prin această măsură se urmărește, în special, creșterea responsabilității democratice și îmbunătățirea dezbaterilor politice informate, dar și descurajarea fraudei.

Contribuțiile statelor membre la prezentul raport reflectă că acestea au adoptat diverse măsuri legislative și instituționale în vederea protejării intereselor financiare ale Comunităților, precum: instituirea de noi organisme pentru combaterea fraudei; adoptarea sau modificarea legislațiilor lor naționale referitoare la gestionarea fondurilor UE în vederea asigurării unei mai mari transparențe a procedurilor administrative și a unui control financiar sporit; adoptarea unei noi legislații de combatere a fraudei din domeniul TVA.

INTRODUCERE

Acest raport este format din cinci părți:

Prima parte rezumă rezultatele statisticilor privind neregulile raportate de statele membre în domeniile în care statele membre execută bugetul (politica agricolă, măsuri structurale și fonduri de preaderare, adică aproximativ 80% din buget) și în vederea colectării resurselor proprii comunitare. De asemenea, oferă o estimare a neregulilor survenite în domeniul cheltuielilor gestionate direct de către Comisie, precum și o perspectivă de ansamblu asupra activității operaționale a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF).

A doua parte stabilește principalele măsuri legislative adoptate de Comunitate și de statele membre în 2008 în vederea protejării intereselor financiare ale Comunităților .

De asemenea, raportul enumeră măsurile administrative adoptate de Comisie în domeniul transparenței și al prevenirii fraudei.

A patra parte prezintă cooperarea cu statele membre și oferă o perspectivă de ansamblu asupra competențelor și organizării autorităților naționale implicate în lupta împotriva fraudei și care sunt desemnate să coopereze cu OLAF . Acesta analizează, de asemenea, disciplina de raportare a neregulilor .

Ultima parte a raportului , pentru care se aplică același tip de rezerve ca pentru prima parte, prezintă recuperările efectuate în 2008 în toate domeniile bugetare.

Raportul este însoțit de două documente de lucru ale Comisiei[2].

Re ZULTATELE LUPTEI ANTIFRAUDă: STATISTICI PRIVIND FRAUDA șI ALTE NEREGULI

STATISTIC i privind frauda și alte nereguli raportate de statele membre și departamentele Comisiei în anul 2008

În domeniile în care statele membre execută bugetul și în vederea colectării resurselor proprii comunitare, legislația comunitară obligă statele membre să comunice suspiciunile de fraudă, precum și alte nereguli constatate, care afectează interesele financiare ale Comunităților.

Este important să se facă distincție între fraude și alte nereguli. O neregulă constă în orice încălcare a unei dispoziții comunitare de către un agent economic care poate, sau ar putea prejudicia, interesele financiare ale Comunităților[3]. Frauda este o neregulă comisă în mod intenționat, care constituie o infracțiune penală[4]. Statele membre identifică printre neregulile comunicate pe cele care constituie suspiciuni de fraudă. Impactul financiar real al fraudei nu poate fi măsurat decât după încheierea procedurilor judiciare.

Documentul de lucru al Comisiei „Evaluarea statistică a neregulilor”[5] prezintă o analiză detaliată a informațiilor comunicate de statele membre și conține statistici privind fraudele și alte nereguli constatate de departamentele Comisiei în domeniile bugetului care fac obiectul gestiunii directe centralizate.

Tabelul 1: Numărul neregulilor și valorile acestora — anul 2008

Domeniu | Numărul de nereguli raportate | Impactul financiar total estimat al neregulilor, inclusiv al suspiciunilor de fraudă (milioane de euro) | Impactul financiar estimat exclusiv al suspiciunilor de fraudă (milioane de euro) |

2007[6] | 2008 | 2007[7] | 2008 | 2007 | 2008 |

Agricultură (FEOGA și FEADR) | 1 548 | 1 133 | 155 | 102,3 | 44,8 (~0,1% din fondurile alocate) | 4 (0,01% din fondurile alocate) |

Fonduri structurale și Fondul de Coeziune | 3 756 | 4 007 | 804 | 585,2 | 141 (~0,31% din fondurile alocate) | 57 (~0,11% din fondurile alocate) |

Fonduri de preaderare | 332 | 523 | 32 | 61 | 5 (~0,38 % din fondurile alocate) | 13 (~0,9% din fondurile alocate) |

Cheltuieli directe | 411 | 932 | 33 | 34,7 | 18,1 (~0,17% din fondurile alocate) | 3,2 (~0,03% din fondurile alocate) |

Total cheltuieli | 6 047 | 6 595 | 1 024 | 783,2 | 208,9 (~0,22% din valoarea cheltuielilor în cele patru domenii) | 77,2 (~ 0,07% din valoarea cheltuielilor în cele patru domenii) |

Resurse proprii[8] | 6 097 | 5 344 | 401 | 351 | 130,78 (~0,81% din valoarea totală a resurselor proprii[9]) | 75 (~0,46% din valoarea totală a resurselor proprii) |

Resurse proprii tradiționale

Numărul cazurilor de nereguli comunicate în 2008 a scăzut cu 12,5% față de 2007 (5 344 de cazuri în 2008, comparativ cu 6 097 în 2007), în timp ce valoarea estimată a scăzut cu 12,5% (de la 401 milioane de euro în 2007 la 351 milioane de euro în 2008). Suspiciunile de fraudă reprezintă aproximativ 20% din cazurile de nereguli raportate, înregistrând un impact financiar estimat de 75 milioane de euro, adică aproximativ 0,46% din valoarea totală a resurselor proprii în 2008 (comparativ cu 130,78 milioane de euro, aproximativ 0,81%, în 2007). Trebuie reamintit faptul că, în acest caz, este vorba de suspiciuni de fraudă raportate, și nu cazuri confirmate de instanțe judecătorești. Impactul financiar real poate fi stabilit exclusiv după încheierea procedurilor.

Cele mai afectate produse au fost, la fel ca în anii precedenți, televizoarele și monitoarele. Neregulile cele mai frecvente au fost declarații false (descriere greșită, valoare incorectă, origine și regimuri preferențiale) și omisiunile de formă (neîndeplinirea obligațiilor sau a angajamentelor). Pe poziția a doua s-a situat tutunul. Comisia continuă să acorde o atenție deosebită acestor sectoare. Au crescut ca importanță sectorul confecțiilor, precum și cel al utilajelor, maselor plastice și sectorul cărnii, în timp ce (segmente din) sectorul automobilelor și motocicletelor a(u) rămas relativ stabile. Sectorul legumelor (usturoiul mai ales) a scăzut în importanță.

Graficul 1: Numărul neregulilor raportate și impactul financiar estimat — resurse proprii tradiționale — anii 2004-2008

[pic]

Cheltuieli agricole (FEOGA[10] și FEADR[11])

Numărul neregulilor raportate a scăzut cu 27% (1 133 de cazuri, comparativ cu 1 548 în 2007). Suma în cauză (102,3 milioane de euro, aproximativ 0,21% din totalul cheltuielilor exclusiv plățile în avans pentru sectorul agricol) a scăzut cu 34%. Suspiciunile de fraudă au constituit aproximativ 7% din cazurile de nereguli raportate, cu un impact financiar estimat de 4 milioane de euro, adică 0,01% din totalul creditelor din 2008 (față de 44,8 milioane de euro, aproximativ 0,1% din totalul creditelor în 2007). Trebuie reamintit faptul că este vorba, în acest caz, de suspiciuni de fraudă raportate, nu de cazuri confirmate de către instanțe. Impactul financiar real poate fi stabilit exclusiv la încheierea procedurilor.

Cele mai mari sume priveau sectorul fructelor și legumelor, cel al dezvoltării rurale (perioada de programare 2000-2006) și sectorul vinicol. Aceste sectoare reprezintă împreună peste 70 % din valoarea totală afectată de nereguli.

Graficul 2: Numărul de nereguli raportate și impactul financiar estimat — cheltuieli agricole — anii 2004-2008

[pic]

Măsuri structurale

Numărul de nereguli raportate privind Fondurile structurale și Fondul de Coeziune a crescut cu 6,7% (4 007 cazuri, comparativ cu 3 756 în 2007). Impactul financiar estimat al acestora (585,2 milioane de euro, adică aproximativ 1,25% din creditele de angajament) a scăzut cu 27%. Suspiciunile de fraudă au reprezentat aproximativ 7,4% dintre cazurile de nereguli comunicate, cu un impact financiar estimat la 57 milioane de euro, adică aproximativ 0,11% din totalul creditelor de angajament (comparativ cu 141 milioane de euro, adică 0,31% în 2007). Trebuie reamintit că, în acest caz, este vorba de suspiciuni de fraudă raportate, nu de cazuri confirmate de către instanțe. Impactul financiar real poate fi stabilit exclusiv la încheierea procedurilor.

La fel ca în anii precedenți, cel mai mare număr de nereguli a fost raportat de FEDR[12] și de FSE[13] (aproximativ 88% dintre nereguli). Numărul neregulilor comunicate pentru secțiunea orientare a FEOGA și pentru IFOP[14] a scăzut cu 17%; numărul neregulilor care afectează FSE a scăzut, de asemenea, cu 4%. Numărul neregulilor raportate pentru FEDR a crescut cu 18,7%, iar pentru Fondul de coeziune, cu 63%.

Graficul 3: Numărul de nereguli raportate și impactul financiar estimat — măsuri structurale — anii 2004-2008

[pic]

Fonduri de preaderare

Numărul de nereguli raportate privind fondurile PHARE, SAPARD și ISPA – inclusiv, din 2008, CARDS, Facilitatea de tranziție și Asistența de preaderare pentru Turcia – a crescut cu 58% (523 de cazuri, față de 332 în 2007). Impactul financiar estimat a crescut de la 32 de milioane de euro în 2007 la 61 de milioane de euro în 2008 (aproximativ 5,4% din suma totală angajată). Suspiciunile de fraudă au reprezentat aproximativ 21,7% din valoarea neregulilor raportate în 2008, cu un impact financiar estimat la 13 milioane de euro, adică aproximativ 0,94% din valoarea totală a bugetului anual. Trebuie reamintit că este vorba, în acest caz, de suspiciuni de fraudă raportate, nu de cazuri confirmate de către tribunale. Impactul financiar real poate fi stabilit exclusiv la încheierea procedurilor.

Graficul 4: Numărul de nereguli raportate și impactul financiar estimat — fonduri de preaderare — 2004-2008

[pic]

În iulie 2008, Comisia a întocmit un raport privind gestionarea fondurilor UE în Bulgaria[15]. În urma acuzațiilor de nereguli, a suspiciunilor de fraudă și a posibilelor conflicte de interese în atribuirea contractelor, Comisia (OLAF) a inițiat anchete în ceea ce privește gestionarea fondurilor UE de către autoritățile bulgare. Comisia a hotărât întreruperea temporară a fondurilor de preaderare și blocarea plăților în cadrul diverselor instrumente financiare până la aplicarea corectă de către autoritățile bulgare a măsurilor corective necesare în vederea asigurării unei gestionări financiare corespunzătoare a fondurilor UE. Comisia a oferit orientări concrete privind îmbunătățirea structurilor și procedurilor de implementare pentru agențiile care gestionează fonduri UE în Bulgaria, iar OLAF a stabilit o strânsă cooperare cu parchetele din Bulgaria. În iulie 2008, în urma unor misiuni de audit în cadrul programului SAPARD în România, care au evidențiat deficiențe importante în sistemul de gestionare și cel de control, Comisia a hotărât să întrerupă rambursarea cheltuielilor SAPARD. Comisia va rambursa cheltuielile în cauză doar atunci când va concluziona, pe baza rapoartelor autorităților naționale competente, confirmate de organisme de audit independente, că planul de măsuri corective formulat de autoritățile române a fost implementat corect.

Statistici privind cheltuielile gestionate direct de către Comisie

Analiza anuală a neregulilor în acest sector s-a bazat pe datele conținute în sistemul contabil al Comisiei, ABAC, cuprinzând informații mai detaliate referitoare la recuperări. Cu toate acestea, deoarece funcția adecvată a fost adăugată abia în 2008, a fost necesară limitarea sferei de aplicare a analizei pentru 2008 la cheltuielile gestionate de Comisie în mod centralizat și direct (a se vedea punctul 7.1. din documentul de lucru „Evaluarea statistică a neregulilor”). Datele prezentate trebuie, așadar, examinate cu maximă precauție și nu trebuie tratate ca dovezi empirice ale nivelului fraudelor și neregulilor.

Numărul ordinelor de recuperare asociate cazurilor de nereguli și suspiciuni de fraudă în acest domeniu a ajuns la 932, cu un impact financiar estimat de 34,7 milioane de euro, din care 3,2 milioane de euro corespund unui număr de 19 cazuri raportate de suspiciuni de fraudă. Valoarea neregulilor comunicate în sectorul acțiunilor externe a fost de 6,8 milioane de euro, iar în domeniul politicilor interne, de 27,9 milioane de euro. Impactul financiar estimat al cazurilor potențiale de fraudă se ridică la 0,03% din valoarea anuală totală a angajamentelor gestionate direct de către Comisie.

Statistici privind activitatea OLAF

Ca urmare a evaluării preliminare a informației primite, OLAF poate decide deschiderea unuia din cele patru tipuri de cazuri: anchete interne, anchete externe, cazuri de coordonare sau cazuri de asistență penală. Numărul de cazuri deschise în fiecare an este stabil (204 în 2008, față de 210 în 2007 și 195 în 2006). Începând cu 2004, numărul de anchete deschise de OLAF din proprie inițiativă (anchete interne și externe) a egalat, apoi a depășit numărul de cazuri deschise de OLAF în vederea acordării de asistență și coordonare autorităților naționale (cazuri de coordonare și cazuri de asistență penală). Începând cu 2005, anchetele deschise de OLAF din proprie inițiativă constituie aproximativ 75% din numărul total de cazuri deschise.

Numărul de cazuri în curs a crescut (425 la sfârșitul anului 2008, comparativ cu 408 la sfârșitul anului 2007), fapt datorat în mare măsură eforturilor întreprinse de OLAF în ceea ce privește tratarea cazurilor vechi, nesoluționate.

Tabelul 2: Cazuri în curs la 31 decembrie 2008 în funcție de sector și de impactul financiar

Sector | Cazuri în curs de investigare la 31 decembrie 2008 | Impactul financiar al anchetei (milioane de euro) |

Agricultură | 68 | 125 |

Țigări | 18 | 5 |

Sectorul vamal | 47 | 852 |

Cheltuieli directe | 40 | 54 |

Instituții și organisme europene | 107 | 27 |

Ajutoare externe | 102 | 129 |

Fonduri structurale | 43 | 171 |

Total | 425 | 1 361,7 |

Pentru mai multe detalii și pentru o comparație cu anii precedenți, consultați raportul OLAF[16].

PRINCIPALELE MăSURI LEGISLATIVE ADOPTATE DE UNIUNEA EUROPEANă ÎN 2008 ÎN VEDEREA PROTEJăRII INTERESELOR SALE FINANCIARE

Evoluții legislative intersectoriale

În 2008, s-au înregistrat evoluții importante atât în cadrul instituțional, precum elanul dobândit de dezbaterea privind reforma Oficiului European de Luptă Antifraudă, precum și în ceea ce privește cooperarea internațională a Comunității cu țările terțe și organizațiile internaționale în lupta împotriva fraudei și corupției. Au fost adoptate, de asemenea, măsuri legislative importante în vederea protejării crescute a monedei euro.

Dezvoltări instituționale — reforma Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF)

OLAF a fost înființat în 1999 pentru protejarea intereselor financiare ale Comunităților Europene și a reputației instituțiilor europene.

În 2008, propunerea din 2006 a Comisiei[17] de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1073/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 mai 1999 privind anchetele efectuate de OLAF a fost analizată în mod activ în Parlamentul European. Inițiativa juridică pentru o mai bună guvernanță și sporirea eficienței activității întreprinse de OLAF a fost adoptată la prima lectură de către Parlamentul European în noiembrie 2008, cu o serie de amendamente. Amendamentele propuse de Parlament[18], plecând de la propunerea Comisiei și urmărind îmbunătățirea cadrului juridic al oficiului și al anchetelor și urmăririi acestora (inclusiv cooperarea cu autoritățile competente ale statelor membre), și o protecție mai bună a drepturilor fundamentale ale persoanelor interesate de anchete, au primit întregul sprijin al Comisiei, cu unele rezerve datorate limitelor juridice și instituționale ale organizării actuale a OLAF. Protejarea într-o mai mare măsură a drepturilor fundamentale include posibilitatea ca o persoană interesată de o anchetă să prezinte o plângere unui Consilier Revizor independent cu privire la pretinsa încălcare a drepturilor procedurale ale persoanei respective.

Dezbaterea privind reforma va continua în 2009. De asemenea, se are în vedere și continuarea simplificării și consolidării întregii legislații „antifraudă”.

Dimensiunea internațională a protejării intereselor financiare ale Comunităților — cooperarea între țările terțe și organizațiile internaționale

Comunitatea încurajează cooperarea cu țările terțe și cu organizațiile internaționale prin acorduri internaționale și acorduri administrative în vederea protejării intereselor sale financiare și a combaterii fraudei și a tuturor activităților ilegale.

Acorduri bilaterale antifraudă

În decembrie 2008, Comisia a prezentat o propunere[19] de decizie a Consiliului privind semnarea, în numele Comunității, a unui acord de cooperare între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Principatul Liechtenstein, pe de altă parte, în vederea combaterii fraudei și a oricăror alte activități ilegale care aduc atingere intereselor financiare ale acestora. Negocierile au fost conduse de Comisie, în baza mandatului acordat în 2006. Propunerea acoperă, de asemenea, evaziunea de la plata impozitelor directe, care nu este considerată infracțiune penală în Liechtenstein. Părțile acordului sunt obligate să își furnizeze asistență în mod reciproc în cazuri de comportament fraudulos contrar legislației privind impozitele directe, care includ prezentarea de declarații fiscale incomplete. În lumina concluziilor Consiliului European din 10 februarie 2009 și a Declarației reuniunii la nivel înalt G20 din aprilie 2009[20], negocierile pentru semnarea acordului au continuat în conformitate cu cele mai recente evoluții în domeniul protejării finanțelor publice, a secretului bancar și a cooperării fiscale.

Negocierile pentru încheierea unui acord cu Liechtenstein au fost precedate de un acord de cooperare antifraudă încheiat între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană[21]. Acesta conține prevederi referitoare la asistență administrativă și la asistență juridică reciprocă în chestiuni de ordin penal pentru protejarea intereselor financiare; acordul acoperă impozitele indirecte (TVA și accize) și infracțiunile vamale, corupția și spălarea de bani. În așteptarea ratificării de către toate statele membre, acordul poate fi aplicat provizoriu prin intermediul unei declarații a părților contractante (o parte contractantă poate aplica acordul oricând cu orice altă parte contractantă care a semnat aceeași declarație). În decembrie 2008, un număr de state membre[22] și Elveția au semnat o astfel de declarație, iar acordul încheiat între acestea se aplică începând cu 8 aprilie 2009.

Acorduri multilaterale de combatere a corupției

Comunitatea Europeană a ratificat Convenția Organizației Națiunilor Unite împotriva corupției (UNCAC)[23]. În cadrul domeniului său de competență, Comunitatea Europeană este, prin urmare, stat semnatar al convenției și este singura organizație regională de integrare economică care are acest statut.

UNCAC abordează, în principal, măsurile de prevenire în sectorul privat și public, precum înființarea de organisme anticorupție, și transparența și responsabilitatea în probleme legate de finanțe publice. Cooperarea internațională reprezintă un alt aspect important. Părțile trebuie, de asemenea, să adopte măsuri care să sprijine urmărirea, blocarea, sechestrarea și confiscarea beneficiilor infracțiunii. Recuperarea eficientă a creanțelor este un principiu fundamental al Convenției și trimite un mesaj funcționarilor corupți că nu își vor mai putea ascunde capitalurile ilicite.

Acte non-legislative: Acorduri administrative

În sectorul ajutoarelor externe, OLAF a continuat, în strânsă cooperare cu serviciile interesate ale Comisiei, să stimuleze schimbul de experiență operațională între anchetatorii antifraudă și serviciile de gestionare și supraveghere a fondurilor de ajutoare pentru Africa. Gestionarii fondurilor și anchetatorii stabilesc contacte strânse și, acolo unde este posibil, se încheie acorduri administrative de cooperare[24] cu serviciile din țările beneficiare ale fondurilor UE în vederea îmbunătățirii gestionării și controlului fondurilor publice și a maximizării eficienței ajutoarelor externe.

Procesul de ratificare a instrumentelor de protecție a intereselor financiare (PIF)

Cel de-al doilea Protocol al Convenției privind protejarea intereselor financiare ale Comunităților Europene[25] a intrat în vigoare la data de 19 mai 2009, în urma ratificării sale de către Italia la 18 februarie 2009. Convenția și protocoalele sale[26] au fost ratificate în 2008 de către Polonia. În februarie 2008, Comisia a publicat un al doilea raport[27] privind punerea în aplicare de către statele membre[28] a instrumentelor juridice sus-menționate. Slovenia și-a modificat Codul penal, incluzând un articol privind incriminarea fraudei împotriva Comunităților Europene, care, în dreptul sloven, nu a fost anterior definită în mod expres ca o infracțiune.

Protejarea monedei euro împotriva falsificării

Patru propuneri ale Comisiei[29] au fost adoptate în decembrie 2008 de Consiliul Uniunii Europene în vederea consolidării protecției monedei euro împotriva falsificării. Noua legislație introduce obligația pentru instituțiile financiare de a asigura verificarea autenticității bancnotelor și monedelor înainte de a le repune în circulație. În același timp, pentru a se reduce la minim riscul de confuzie între medalii/jetoane și monedele euro autentice, s-au oferit clarificări suplimentare privind modelele care nu pot fi reproduse pe medalii și jetoane.

La nivel operațional, Comisia a continuat, în cooperare cu statele membre, Banca Centrală Europeană și Europol, să gestioneze programul Pericles pentru formare și asistență tehnică în vederea combaterii falsificării. Unsprezece acțiuni au fost lansate în cadrul bugetului 2008, cărora s-a consacrat peste 90% din bugetul de 1 milion de euro pentru 2008. Majoritatea proiectelor subvenționate erau legate de activități de formare și de schimburi de personal și implicau participanți din majoritatea statelor membre și un număr de țări terțe. Obiectivul îl reprezenta creșterea gradului de sensibilizare cu privire la falsificarea de bancnote și monede, asigurarea unei formări tehnice a participanților și partajarea bunelor practici.

Numărul total al monedelor euro falsificate retrase din circulație în 2008 a fost de 195 900, în scădere de la 211 100, înregistrat anul trecut (o scădere de 7%). Acest succes este rezultatul eforturilor comune ale Comisiei Europene și autorităților statelor membre de retragere din circulație a monedelor falsificate și subliniază necesitatea statelor membre de a aplica metode adecvate în acest scop.

Progrese în sectorul vamal

Asistența reciprocă în cadrul primului pilon

S-au realizat progrese importante în sectorul de asistență reciprocă prin adoptarea Regulamentului (CE) 766/2008[30] din 9 iulie 2008. Această legislație modifică Regulamentul (CE) 515/97[31] al Consiliului privind asistența reciprocă în domeniul vamal și agricol. Noile prevederi extind schimbul actual de informații privind suspiciunile de fraudă la comunicarea sistematică a informațiilor comerciale prestabilite și stabilesc o bază de date pentru identificarea dosarelor vamale (FIDE), acoperind dosare de anchetă și contribuind la coordonarea controalelor statelor membre, la depistarea transporturilor suspecte de mărfuri și mijloace de transport și la colectarea informațiilor într-un „registru european de date”. Baza de date a fost complet operațională la 15 septembrie 2008.

Codul vamal modernizat (CVM)[32] a intrat în vigoare în luna iunie 2008, introducând o reformă detaliată a normelor și procedurilor vamale comunitare, simplificându-le și informatizându-le. CVM va deveni operațional odată cu intrarea în vigoare a dispozițiilor sale de punere în aplicare, cel târziu în luna iunie 2013.

Combaterea contrabandei și a contrafacerii de țigări

Comerțul ilegal cu țigări contrafăcute și de contrabandă cauzează anual pierderi considerabile bugetului UE și bugetelor naționale.

Pentru a preveni și a reduce consecințele, în 2008, Comisia, care a încheiat anterior două acorduri cu producătorii de tutun Philip Morris International și Japan Tobacco International[33], a participat activ la două ședințe ale Organismului de negociere interguvernamental (ONI) în vederea negocierii unui proiect de protocol la Convenția-cadru a OMS privind controlul tutunului referitor la eforturile de combatere a comerțului ilegal cu produse din tutun. Negocierile sunt în curs de desfășurare, având drept scop adoptarea unui standard care să creeze obligații universale privind urmărirea și depistarea și care să stabilească un cadru specific de cooperare între autoritățile vamale și judiciare.

PRINCIPALELE MăSURI ADMINISTRATIVE ADOPTATE DE COMISIE ÎN DOMENIUL TRANSPARENțEI șI AL PREVENIRII FRAUDEI

Măsuri de transparență

Ca parte a Inițiativei europene privind transparența[34], Comisia a obținut susținerea Consiliului și a Parlamentului European pentru divulgarea integrală a beneficiarilor fondurilor europene.

Cea mai mare parte a fondurilor UE (aproape 80%) sunt gestionate de administrațiile naționale și, ca atare, acestea au responsabilitatea de a publica numele beneficiarilor. Această obligație acoperă politica agricolă comună, acțiunile structurale, inclusiv Fondul de Coeziune și Fondul European pentru Refugiați.

De asemenea, Comisia Europeană gestionează subvențiile și achizițiile publice, adică aproximativ 20% din bugetul UE în domenii precum politica de cercetare, educația și formarea, transportul și rețelele energetice. În temeiul articolului 30.3 din Regulamentul financiar revizuit din 2006[35], aceasta trebuie să publice numele beneficiarilor. Pentru a satisface această cerință legală, în 2008, Comisia a instituit noul sistem central de transparență financiară în vederea facilitării accesului la informații consolidate, care, până în prezent, au fost publicate pe site-ul internet al fiecărui departament al Comisiei. Versiunea sa actuală acoperă ajutoare de aproximativ 10 miliarde de euro, iar sistemul va fi extins pentru a acoperi propriile cheltuieli administrative ale Comisiei. Un motor de căutare specific oferă acces la date referitoare la beneficiarii ajutoarelor externe.

Regulamentul nr. 1302/2008[36] al Comisiei privind baza de date centrală a excluderilor a fost adoptat la 17 decembrie 2008. Acesta stabilește o bază de date centrală („baza de date a excluderilor”), menționată la articolul 95 din regulamentul financiar, care conține detaliile candidaților și ofertanților care se află într-o situație de excludere, descrisă în articolele 93 și 94 din regulamentul financiar (de exemplu, face obiectul unei proceduri de faliment sau s-a făcut vinovat de o gravă abatere profesională). Informațiile sunt accesibile tuturor entităților care gestionează fonduri UE.

Decizia nr. 2008/969/CE revizuită a Comisiei, Euratom[37] privind sistemul de avertizare rapidă (EWS) pentru utilizarea internă de către Comisie și agențiile executive, a fost adoptată la 16 decembrie 2008. Aceasta stabilește sistemul de avertizare rapidă pentru bugetul general al Uniunii Europene și orice alt fond gestionat de Comunități. EWS este un instrument de informare internă care ajută Comisia să identifice entitățile juridice care prezintă riscuri financiare sau de altă natură, permițând în acest mod Comisiei să adopte orice măsuri de precauție necesare.

Eforturi suplimentare de consolidare a sistemelor de gestionare și control și progresele înregistrate în direcția unei declarații de asigurare pozitive (DAS)

Planul de acțiune al Comisiei pentru instituirea unui cadru de control intern integrat[38] a fost adoptat în ianuarie 2006 în conformitate cu obiectivul strategic al Comisiei Barroso de a obține o declarație de asigurare pozitivă (DAS) din partea Curții de Conturi Europene. Acesta a reflectat recomandările formulate de Curtea de Conturi în Avizul său 2/2004[39] și a prevăzut 16 măsuri concrete. Planul de acțiune a fost pus în aplicare integral, iar efectele sale încep să se facă simțite.

Ca parte a Planului de acțiune, în decembrie 2008, Comisia a prezentat o comunicare privind riscul de eroare tolerabil[40]. În timp ce se menține o politică de toleranță zero față de fraudă, adoptarea unei metode de risc tolerabil presupune stabilirea nivelurilor rezonabile până la care Comisia și partenerii săi însărcinați cu punerea în aplicare, inclusiv statele membre, pot fi așteptați să reducă erorile, utilizând, în același timp, eficient resursele de control. Aceasta este o decizie care trebuie luată de autoritatea legislativă, iar comunicarea intenționează să reinițieze discuția cu Parlamentul European și cu Consiliul cu privire la această problemă. Comunicarea definește conceptul de risc tolerabil și oferă exemple sugestive în două sectoare de cheltuieli cheie – FEDR și FEADR – și face o primă estimare a riscului tolerabil pentru aceste sectoare de cheltuieli. În prezent, Curtea de Conturi utilizează un prag de semnificație de 2% aplicat tuturor domeniilor de politici în vederea evaluării legalității și regularității operațiunilor de bază. Analiza Comisiei indică posibilitatea ca pragul de semnificație de 2% utilizat în prezent de Curtea de Conturi pentru declarația de asigurare pozitivă anuală să nu fie o măsură adecvată a unei strategii de control rentabilă pentru anumite politici. Aceasta presupune că riscul de eroare tolerabil trebuie analizat și hotărât separat pentru fiecare domeniu de politică.

Rapoartele Curții de Conturi pentru 2006 și 2007 au indicat faptul că rata de eroare pentru măsurile structurale rămâne ridicată. În special, în urma recomandărilor Curții de Conturi din Raportul său anual pentru 2006 și din Avizul său nr. 6/2007[41], care a subliniat deficiențele gestionării comune a Fondurilor structurale în statele membre, Comisia a inițiat un plan de acțiune[42] la 19 februarie 2008 pentru a consolida rolul de supraveghere al Comisiei în gestionarea comună a acțiunilor structurale și, astfel, pentru a remedia nivelul ridicat de erori în ceea ce privește rambursările pentru acțiuni structurale și deficiențe la nivelul sistemelor de control și gestionare ale statelor membre.

Comisia pune accent pe dinamizarea eficacității controalelor întreprinse de statele membre și a auditurilor Comisiei pentru a se asigura că, până în momentul încheierii programelor și proiectelor desfășurate în perioada 2000-2006, riscul de eroare rezidual este cât mai scăzut posibil. Pentru 2007-2013, acțiunile preventive vor asigura funcționarea eficientă a sistemelor statelor membre de la începutul implementării programului, sau, în lipsa acesteia, detectarea oricăror deficiențe cât mai rapid posibil. În februarie 2009, Comisia a prezentat Parlamentului European, Consiliului și Curții Europene de Conturi, un raport[43] privind planul de acțiune pentru 2008.

Privitor la cheltuielile directe ale Comisiei, Serviciul de audit intern al Comisiei (IAS) a desfășurat audituri în domeniul achizițiilor publice, inclusiv al serviciilor IT și al programelor de subvenții. Rapoartele IAS au remarcat anumite îmbunătățiri în ceea ce privește sistemele de control intern ale Comisiei. În raportul anual către autoritatea care acordă descărcarea de gestiune sunt disponibile detalii privitoare la auditurile interne desfășurate în 2008.

Strategie comună de combatere a fraudei în cadrul măsurilor structurale

Comisia a stabilit o strategie comună de prevenire a fraudelor (JFPS) pentru FEDR, FSE și Fondul de Coeziune, în urma unei recomandări de audit din partea IAS. Documentul prevede măsuri de prevenire a fraudelor pentru a atinge obiectivele, atât în privința evaluării riscurilor, cât și în privința conștientizării fraudelor. Comisia a aplicat deja unele dintre aceste măsuri, inclusiv un seminar la Bruxelles pentru autoritățile de gestionare și plată, și o reuniune a Grupului omologilor (auditori naționali și comunitari) la Cardiff, în octombrie 2008.

Programul Hercule II

Obiectivul programului Hercule II constă în promovarea activităților de protejare a intereselor financiare ale Comunităților. Pentru exercițiul 2007-2013, bugetul său a fost majorat cu 6 milioane de euro anual în scopul finanțării achiziționării de echipamente și a activităților de formare în vederea combaterii contrabandei cu țigări. Această creștere reprezintă și rezultatul sumelor suplimentare[44] disponibile în cadrul acordurilor de combatere a contrabandei încheiate cu producătorii de tutun PMI și JTI (a se vedea 2.2.2).

În 2008, au fost susținute 10 acțiuni de cercetare în domeniul juridic, 9 proiecte de formare și 25 de proiecte de asistență tehnică, bugetul alocat de 13,8 milioane de euro fiind angajat în totalitate.

COOPERAREA CU STATELE MEMBRE ÎN LUPTA ÎMPOTRIVA FRAUDEI șI A NEREGULILOR

Acest capitol – bazat pe răspunsurile date de statele membre la un chestionar[45] - oferă o perspectivă de ansamblu asupra progreselor instituționale și legislative din statele membre în 2008 și asupra structurilor naționale antifraudă desemnate să coopereze cu OLAF în ceea ce privește controalele la fața locului. Acesta tratează, de asemenea, anumite aspecte ale raportării neregulilor de către statele membre.

Inițiative legislative și instituționale întreprinse de anumite state membre în 2008 în vederea protejării intereselor financiare ale Uniunii Europene

Belgi a a instituit un organism, organizat sub formă colegială, pentru combaterea fraudei, inclusiv a fraudei fiscale. Regatul Unit a instituit Autoritatea strategică națională privind frauda (NFSA), un organism nestatutar ale cărui priorități-cheie au în vedere o mai bună descurajare a evazioniștilor printr-o răspuns energic la nivel de reglementare din partea mai multor agenții de aplicare a legii, și creșterea încrederii publice în eforturile de luptă împotriva fraudei.

Mai multe state membre[46] au adoptat sau modificat propria legislație națională privind gestionarea fondurilor UE și a procedurilor de achiziții publice pentru a oferi o mai mare transparență în cadrul procedurilor administrative și un control financiar sporit. Pentru 2008, Suedia va furniza, pentru prima oară, e certificare la nivel național privind gestionarea fondurilor UE, asigurând instituirea cadrului de control intern și garantând un control intern satisfăcător al fondurilor UE gestionate în parteneriat cu Comisia.

Malta a adoptat o strategie națională antifraudă și de combatere a corupției destinată creării unui cadru normativ, instituțional și operațional. Republica Cehă a adoptat o strategie națională pentru protejarea intereselor financiare ale Uniunii Europene și un plan de acțiune aferent.

Unele state membre[47] au adoptat legi și norme de combatere a fraudei TVA și de îmbunătățire a coordonării operațiunilor de către autoritățile naționale competente în acest domeniu.

Grecia a adoptat o lege privind prevenirea și eliminarea spălării de bani și a finanțării terorismului, precum și alte prevederi. În mod similar, Cipru a înlocuit toată legislația sa anterioară din perioada 1996-2004 cu Legea recent adoptată privind combaterea spălării de bani.

În domeniul neregulilor și al recuperării, mai multe state membre[48] au adoptat măsuri noi de identificare și notificare a neregulilor, și proceduri și mecanisme îmbunătățite pentru recuperarea plăților excedentare.

Letonia și-a modificat propriul Cod penal cu privire la stabilirea răspunderii pentru răspândirea intenționată de date sau informații false privind statutul sistemului financiar leton.

Statele membre au raportat o serie de alte progrese legislative sau administrative[49] înregistrate pe parcursul anului 2008. Acestea au fost adoptate la inițiativa statelor membre și nu doar pentru a transpune legislația comunitară.

Autoritățile naționale desemnate să coopereze cu OLAF în lupta împotriva fraudei

Articolul 4 din Regulamentul CE 2185/96[50] solicită OLAF să pregătească și să desfășoare controale la fața locului în strânsă cooperare cu autoritățile competente ale statului membru în cauză. Prin urmare, este esențială identificarea prealabilă a autorității naționale competente.

În ceea ce privește Politica agricolă comună și Fondurile structurale, unde sunt în vigoare metode de gestionare partajată (între Comisie și statele membre), desemnarea clară a autorităților competente a înlesnit desfășurarea controalelor la fața locului. Totuși, cât privește cheltuielile directe, lipsa clarității în desemnarea autorităților competente și a liniilor de demarcație în statele membre creează dificultăți în aplicarea Regulamentului nr. 2185/96.

În rezoluția sa din 19 februarie 2008 privind protejarea intereselor financiare ale Comunităților[51], Parlamentul European a solicitat, de asemenea, informații suplimentare referitoare la autoritățile naționale competente. Informațiile obținute vor contribui, de asemenea, la îmbunătățirea aplicării Regulamentului 2185/96 și la identificarea lacunelor legislative în vederea unei posibile consolidări a legislației antifraudă[52].

Autoritatea centrală de coordonare

Majoritatea statelor membre[53] au raportat că există o autoritate centrală de coordonare responsabilă pentru sprijinul operațional acordat OLAF pe care acesta din urmă o poate contacta atunci când desfășoară controale la fața locului. În unele state membre[54], autoritatea centrală de coordonare este AFCOS (Serviciul de Coordonare a Luptei Antifraudă), pe când în alte state membre[55] a fost numită o altă autoritate națională. Unele state membre[56] au menționat că pot fi contactate mai multe autorități de coordonare, în funcție de tipul de resurse financiare (fonduri, resurse vamale sau fiscale).

În plus, statele membre[57] au subliniat că obligațiile și competențele acestor autorități de coordonare implică, în principal, comunicarea neregulilor către Comisie și punerea oficiului OLAF în contact cu autoritatea națională competentă care desfășoară anchete. În unele dintre statele membre[58], autoritatea numită are și diverse competențe de investigare (de exemplu, intervievarea operatorilor economici, accesul la documente și locații, percheziție și sechestrare, accesul la informații referitoare la anchetele judiciare sau administrative în curs, urmărirea persoanelor, a telefoanelor și a corespondenței electronice) care pot fi exercitate pentru a susține anchetele și controalele la fața locului desfășurate de OLAF.

În ultimul rând, Țările de Jos, Portugalia și Slovenia au indicat faptul că autoritatea desemnată funcționează pe baza unei programări anuale. Italia, Țările de Jos, Portugalia și Regatul Unit au afirmat că autoritatea este obligată să întocmească un raport privind obiectivele activității sale de monitorizare.

Autoritățile naționale cu responsabilități extinse în sectorul cheltuielilor directe

De asemenea, este important să se clarifice dacă în statele membre funcționează o singură autoritate în domeniul cheltuielilor directe pe care OLAF o poate contacta pentru controale la fața locului.

Mai multe state membre[59] (fără un AFCOS) au raportat existența unei singure autorități care poate fi contactată. În majoritatea cazurilor, aceasta este, mai curând, o autoritate de aplicare a legii decât una administrativă, cu un temei juridic stabilit.

Pe lângă comunicarea neregulilor către Comisie și punerea OLAF în contact cu alte autorități de investigare competente, autoritatea desemnată în unele state membre[60] are diverse competențe de investigare de tipul celor sus-menționate care pot fi exercitate pentru a susține anchetele OLAF și controalele la fața locului din domeniul cheltuielilor directe.

Raportarea neregulilor

Conform legislației comunitare[61], statele membre trebuie să notifice Comisiei suspiciunile de fraudă și orice alte nereguli care fac obiectul unei constatări administrative sau judiciare primare. În privința cheltuielilor, această notificare privește agricultura, acțiunile structurale și fondurile de preaderare, iar în ceea ce privește veniturile, sectorul de resurse proprii. Statele membre trebuie să informeze Comisia cu privire la toate neregulile care implică o sumă de peste 10 000 de euro[62].

Analiza și evaluarea statistică a neregulilor de către Comisie depind de exactitatea, integritatea, calitatea și actualitatea notificărilor statelor membre. În aceste sectoare, autoritățile naționale variază ca performanțe, în ciuda faptului că s-au înregistrat progrese datorită armonizării metodelor lor de raportare.

Acest capitol analizează practicile statelor membre în raportarea neregulilor, având în vedere trei aspecte: raportarea neregulilor în timp util, estimarea impactului financiar al acestora și clasificarea neregulilor. Statelor membre li s-a solicitat să furnizeze informații privind agricultura, fondurile structurale și fondurile de preaderare. Prin urmare, aceste domenii sunt menționate, acolo unde este cazul, în textul de mai jos.

Raportarea în timp util a neregulilor în sectoarele măsurilor agricole și structurale

Conform Raportului pentru 2007 privind protejarea intereselor financiare — Lupta împotriva fraudei, raportarea în timp util s-a îmbunătățit în ultimii ani, deși intervalul dintre momentul descoperirii neregulii și momentul raportării acesteia rămâne considerabil.

Legislația comunitară solicită statelor membre să raporteze toate neregulile în termen de cel mult două luni de la sfârșitul trimestrului în care neregula a făcut obiectul unei constatări administrative sau judiciare primare și/sau noi informații privind o neregulă raportată devin cunoscute. Perioada dintre descoperirea și comunicarea unei nereguli nu trebuie să depășească cinci luni.

În 2007, în sectorul agriculturii, doar 33% dintre nereguli au fost raportate în termenul limită precizat, în timp ce în 2008, procentul a fost de 84%. Perioada medie între descoperirea și raportarea unei nereguli a fost de 1,2 ani în 2007. În 2008, datorită introducerii unui nou modul electronic, intervalul de timp nu a fost monitorizat.

În 2007, pentru acțiunile structurale, 75% dintre nereguli au fost raportate la timp, în timp ce în 2008, procentul a fost de 86%. În 2007, perioada dintre constatare și raportare a fost de 0,9 ani, iar în 2008 de 1,1 ani.

Atât pentru sectorul agriculturii, cât și pentru acțiunile structurale, statele membre au oferit un număr mare de motive pentru raportarea cu întârziere.

Complexitatea procedurilor administrative naționale a fost menționată de mai multe state membre[63], pe lângă raportarea cu întârziere a neregulilor de către organisme intermediare. Uneori, raportarea este pusă în dificultate de însăși structura autorității de raportare/gestionare[64], implicând un număr considerabil de niveluri administrative. În alte cazuri, neregulile nu sunt comunicate până când autoritatea administrativă nu confirmă faptul că circumstanțele respective reprezintă o neregulă și procedurile de recuperare sunt deja în derulare ori a fost adoptată o decizie administrativă[65]. Republica Cehă, Ungaria și Regatul Unit (Scoția) au menționat că procedurile de recurs și de control pot cauza, uneori, întârzierea procedurii de raportare, în timp ce alte două state membre[66] au precizat că interpretările diferite date de autoritățile naționale termenilor „neregulă” și „notificare preliminară” pot, de asemenea, cauza întârzierea raportării.

Printre alte motive prezentate s-au numărat asistența IT inadecvată[67], formarea insuficientă sau lipsa personalului[68]. Întârzierile pot fi cauzate și de neutilizarea sistemului AFIS[69].

Pentru a îmbunătăți timpul de raportare, majoritatea statelor membre au adoptat măsuri de consolidare a procedurilor administrative naționale[70], inclusiv adoptarea de norme interne sau orientări. Alte măsuri vizează îmbunătățirea fluxului de lucru cu organisme intermediare[71] (scrisori de înștiințare, reuniuni ad hoc, schimburi de informații între diverse organisme și contactul direct cu entitățile care întârzie notificarea neregulilor). Multe state membre organizează formări periodice ale personalului[72].

În 2008, Regatul Unit (Scoția) a încheiat o evaluare independentă de opt luni a procedurilor de inițiere a unei căi de atac. Ungaria a elaborat orientări privind raportarea, conforme cu sistemul AFIS. Italia a întocmit documente administrative sau judiciare inițiale care prevăd obligația de raportare. Polonia a întocmit o listă de documente care pot fi considerate drept constatări administrative preliminare.

Estimarea impactului financiar al neregulilor

Regulamentele sectoriale care reglementează raportarea neregulilor către Comisie solicită statelor membre să evalueze și să comunice, de asemenea, impactul financiar al neregulilor.

Acesta este în multe cazuri dificil de evaluat, deoarece trebuie să se ia în considerare foarte mulți factori. Printre aceștia se pot afla informațiile incomplete în momentul desfășurării evaluării sau absența unui set de criterii prestabilit pentru a ajuta evaluatorul să stabilească impactul financiar al neregulii.

Atât pentru sectorul agricol, cât și pentru Acțiunile structurale, un număr mare de state membre[73] a adoptat orientări pentru evaluarea impactului financiar individual al unei nereguli. Dintre statele membre care beneficiază de asistență prin intermediul fondurilor de preaderare, șapte[74] au astfel de orientări. Principalul criteriu utilizat este suma afectată de nereguli care are impact asupra bugetului comunitar, care trebuie plătită sau care a fost plătită în mod necuvenit[75]. Un alt criteriu constă în eligibilitatea cheltuielilor revendicate[76]. Sunt folosite și criterii suplimentare referitoare la neregulă în sine: dimensiunea și gravitatea neregulii, existența unui comportament intenționat/deliberat, categoria/natura neregulii, apariția anterioară a neregulii. Alte criterii[77] — în special în sectorul Acțiunilor structurale— pot fi dispoziția juridică încălcată, tipul de proiect și cheltuieli, practica folosită în comiterea neregulii, penalitățile aplicabile în cazul nerespectării cerințelor prevăzute în actele juridice sau impactul pe care îl poate avea neregula asupra altor proiecte finanțate pentru același beneficiar[78].

În cazul în care mai multe nereguli individuale cu un impact financiar sub pragul de raportare sunt asociate aceluiași beneficiar care desfășoară unul sau mai multe proiecte în cadrul aceluiași program/aceleiași măsuri, un număr mare de state membre comunică acest fapt către OLAF[79]. De asemenea, statele membre utilizează informațiile referitoare la nereguli în scopul analizei riscurilor[80]. În cazurile în care o neregulă cu un impact financiar a fost estimată inițial peste pragul de raportare, însă este ulterior recalculată sub acest prag, statele membre au precizat că se va trimite o actualizare Comisiei cu privire la orice astfel de reduceri.

Clas ificarea neregulilor

Statele membre trebuie să clasifice neregulile în categorii specifice — neregulă[81], suspiciune de fraudă[82] și fraudă[83].

Conform Raportului pentru 2007 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților, în sectorul agricol, statele membre au clasificat doar 68% dintre neregulile raportate, comparativ cu 67% pentru Acțiunile structurale și 57% pentru fondurile de preaderare.

În timp ce majoritatea statelor membre diferențiază ușor între neregulă și fraudă dovedită, unora li se pare mai dificilă identificarea cazurilor de suspiciune de fraudă din cauza dificultăților în determinarea comportamentului fraudulos sau intenționat[84]. Dificultățile în clasificarea neregulilor sunt determinate de insuficiența informațiilor sau a probelor puse la dispoziția autorităților într-o fază incipientă a procedurii[85] sau de experiența practică limitată sau de lipsa de competențe a personalului care tratează neregula[86]. De asemenea, clasificarea este împiedicată de procedurile administrative și judiciare îndelungate[87] deoarece o neregulă clasificată inițial într-o anumită categorie poate fi ulterior reclasificată.

Pentru agricultură, statele membre[88] au afirmat că ar clasifica o neregulă drept un caz de suspiciune de fraudă atunci când rezultatele sistemului național de gestionare și control indică acest fapt (de exemplu, audituri interne și externe, proceduri interne de control, controale la fața locului). În același sector, doar două state membre ar clasifica o neregulă drept un caz de suspiciune de fraudă, dacă respectivul caz a fost introdus în fața unei instanțe judecătorești. Pentru fondurile structurale, majoritatea[89] statelor membre utilizează primul criteriu și doar patru pe cel de-al doilea. Primul criteriu este folosit în mod curent și pentru fondurile de preaderare.

R ECUPERAREA

Resurse proprii

Statele membre au obligația de a recupera sumele constatate, inclusiv cele pe care le înregistrează în baza de date comună OWNRES. Suma care trebuie recuperată ca urmare a neregulilor constatate în 2008 este de aproximativ 351 de milioane de euro.

Este posibil ca o sumă constatată să nu poată fi integral recuperată, în ciuda eforturilor statelor membre. Sumele constatate pot varia ca urmare a informațiilor suplimentare sau a procedurilor judiciare, iar o datorie poate fi declarată nerecuperabilă ca urmare a problemelor financiare ale debitorului.

La ora actuală, rata de recuperare pentru neregulile survenite în 2008 este de 37,5% (aproximativ 132 de milioane de euro). Este o situație inițială medie, deși mai scăzută decât cea de anul trecut de 40%. În cursul ultimilor zece ani, procentul de recuperare a variat între 40% și 55%.

În situația în care nerecuperarea unei datorii constatate nu este imputabilă unui stat membru, acesta poate cere radierea sumei nerecuperabile. În 2008, Comisia a refuzat solicitările de radiere ale statelor membre în 32 de cazuri, care însumau aproximativ 17,4 milioane de euro, deoarece aceasta a considerat că nerecuperarea era imputabilă statelor membre.

Mai mult, anumite state membre au fost obligate să plătească peste 43 de milioane de euro deoarece nu au stabilit datorii vamale acolo unde ar fi fost necesar.

Agricultur a

Articolul 32 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului prevede introducerea unui mecanism automat de verificare a sumelor plătite în mod necuvenit. În cazul în care un stat membru nu recuperează de la beneficiar o sumă plătită în mod necuvenit în termen de patru ani de la data primului act de constatare administrativă sau judiciară (sau de opt ani de la inițierea unei acțiuni într-o instanță națională), suma nerecuperată este suportată în proporție de 50% de bugetul statului membru în cauză, în cadrul verificării financiare anuale a conturilor FEOGA și FEADR. Chiar și în urma aplicării acestui mecanism, statele membre sunt obligate să continue procedurile lor de recuperare și să verse 50% din sumele efectiv recuperate la bugetul comunitar. Dacă nu respectă această prevedere cu diligența necesară, Comisia poate hotărî să impute statului membru în cauză totalul plăților restante.

Începând cu anul financiar 2008, în care plățile necuvenite sunt rezultatul unor erori administrative comise de autoritățile naționale, întreaga sumă implicată este dedusă din conturile anuale ale agențiilor de plată în cauză și, prin urmare, exclusă din finanțarea comunitară.

Pentru FEGA, acest mecanism a fost aplicat pentru a doua oară prin decizia de închidere a conturilor pentru exercițiul financiar 2007[90], care a închis toate cazurile de nerecuperare în curs, din 2003 sau 1999 (cazuri datând de patru, respectiv opt ani), statelor membre revenindu-le plata a 131,4 milioane de euro. Pentru acele agenții de plată pentru care conturile în 2007 au fost disjunse din decizia de închidere a conturilor, o altă sumă de 0,05 milioane de euro a fost imputată printr-o decizie ulterioară[91], și încă 6,2 milioane de euro urmează a fi imputate.

Pentru exercițiul financiar 2008, statele membre au recuperat 108 milioane de euro, 32,2 milioane de euro au fost declarate nerecuperabile, suma care a rămas de recuperat de la beneficiari la finalul exercițiului financiar fiind de 1 246 de milioane de euro pentru FEOGA. Consecințele financiare ale nerecuperării cazurilor care datează din 2004 sau din 2000 au fost stabilite conform regulii „50-50” amintite mai sus, statelor membre revenindu-le să plătească 31,4 milioane de euro prin decizia de închidere a conturilor pentru exercițiul financiar 2008 adoptată de Comisie la 29 aprilie 2009[92]. În plus, 0,8 milioane de euro vor fi imputate prin decizii ulterioare. Datorită acestui mecanism de verificare „50-50” care a fost aplicat în ultimii ani prin imputarea unei părți din sumele nerecuperate statelor membre, suma neachitată la bugetul UE s-a redus la aproximativ 900 de milioane de euro.

Privitor la FEADR și la Instrumentul tranzitoriu pentru dezvoltare rurală, mecanismul de închidere a conturilor sus-menționat nu a fost aplicat încă. Pentru aceste fonduri, suma neachitată la sfârșitul exercițiului financiar 2008 a fost de 7,9 milioane de euro. 17,2 milioane de euro au fost recuperate, iar suma de 0,2 milioane de euro a fost declarată nerecuperabilă în cursul exercițiului financiar 2008.

Fondurile structurale

Pentru fondurile structurale, recuperarea de la beneficiari a sumelor plătite în mod necuvenit ca urmare a unei nereguli sau a unei fraude este, de asemenea, asigurată de către statele membre. Recuperarea acestor sume la nivelul Comisiei se poate realiza prin reducerea sau anularea contribuției financiare.

Programele cofinanțate prin fonduri structurale sunt multianuale și funcționează pe baza plăților intermediare. Recuperarea sumelor vărsate în mod necuvenit poate interveni înainte sau după încheierea programului. Pentru perioada de programare 1994-1999, data limită pentru solicitarea plății finale din partea Comisiei a fost 31 martie 2003. În această perioadă, aproximativ 1 000 de programe au beneficiat de cofinanțare din partea Comunității în valoare totală de 159 de miliarde de euro[93]. Serviciile de autorizare și gestionare ale Comisiei, asistate de OLAF, asigură supravegherea administrativă și financiară, odată ce aceste programe sunt încheiate.

Pentru perioada de programare 1994-1999 , statele membre au comunicat 11 035 de cazuri de nereguli (62 în 2008), al căror impact financiar a fost estimat la 1,51 miliarde de euro[94] pentru contribuția comunitară (10,95 milioane de euro pentru 2008).

Dintre aceste cazuri, 5 944 au fost închise definitiv la nivelul Comisiei. O sumă corespunzătoare de 697 de milioane de euro a fost luată în calcul cu ocazia plății finale sau rezultată după închidere ori rambursată bugetului comunitar. Statele membre au indicat că, pentru aceeași perioadă, procedurile administrative și judiciare au fost finalizate la nivel național în alte 861 de cazuri, cu un impact financiar de 59 de milioane de euro. Comisia a demarat procedurile de reconciliere în vederea închiderii acestor cazuri.

În 2008, Comisia a adoptat trei decizii privind modul de tratare a 24 de cazuri de nereguli, pentru care statele membre în cauză au solicitat Comisiei să suporte consecințele financiare ale sumelor nerecuperabile. O decizie privind 20 de cazuri finanțate de IFOP, însumând 3 851 988 de euro și alte două decizii privind FSE, însumând 120 359 de euro, au fost suportate din bugetul comunitar.

Pentru perioada de programare 2000-2006 , statele membre au comunicat, până în prezent, 15 574 de cazuri de nereguli (3 791 în 2008), care corespund unui impact financiar estimat de aproximativ 2,30 miliarde de euro pentru contribuția comunitară (516,3 milioane de euro pentru 2008).

Statele membre au informat Comisia cu privire la faptul că, la nivel național, au fost finalizate proceduri administrative și/sau judiciare pentru 7 389 dintre aceste cazuri și că au fost recuperate aproximativ 704 milioane de euro.

La sfârșitul anului 2008, valoarea totală a corecțiilor financiare privind perioadele de programare 1994-1999 și 2000-2006 a fost de 1 995 milioane de euro (414 milioane de euro în 2008), respectiv 3 313 milioane de euro (1 173 milioane de euro în 2008). Aceste corecții financiare sunt rezultatul auditurilor Comisiei, al auditurilor Curții de Conturi, al anchetelor OLAF și al procedurii de închidere a programelor pentru cele două perioade de programare. Acestea constau în cheltuieli afectate de nereguli care, din acest motiv, trebuie excluse de la cofinanțare de la bugetul UE. Mai mult, statele membre efectuează, de asemenea, corecții în urma propriilor lor audituri sau a auditurilor Comisiei și Curții de Conturi. Acestea nu sunt înregistrate în sistemul contabil al Comisiei, însă statele membre raportează anual informațiile către Comisie.

Cheltuieli directe

În domeniile în care fondurile sunt gestionate direct de către instituții, recuperarea sumelor vărsate în mod necuvenit se efectuează direct de către instituțiile în cauză, fără intervenția statelor membre. Regulamentul financiar și normele de aplicare a acestuia prevăd diversele etape ale procedurii de recuperare:

– estimarea și constatarea creanței de către ordonatorul de credite (care se asigură că cererea de plată este sigură, în sumă fixă și exigibilă),

– întocmirea unui ordin de recuperare (ordin de recuperare adresat de ordonator contabilului privind continuarea recuperării) urmat de o notă de debit adresată debitorului, și

– recuperarea de către contabil, care recuperează, dacă este posibil, prin compensare, în situația în care debitorul este el însuși titular al unei creanțe certe, în sumă fixă și exigibile față de Comunități.

Dacă, după trimiterea scrisorilor de înștiințare și somație, debitorul nu și-a plătit datoria, iar contabilul nu a putut recupera creanța prin compensare sau prin recurgerea la o garanție bancară constituită de către debitor, ordonatorul de plată stabilește, fără întârziere, modalitatea de recuperare forțată aplicabilă creanței.

Pentru obținerea unui titlu executoriu există două posibilități, care se exclud reciproc:

–adoptarea unei decizii care constituie un titlu executoriu în sensul articolului 256 din Tratatul CE (care oficializează constatarea creanței într-o decizie care constituie un titlu executoriu);

–obținerea unui titlu pe cale judiciară în instanțele naționale sau comunitare. Aceasta cuprinde și acțiunea civilă în cadrul procedurii penale, în jurisdicțiile care autorizează procedura.

Prin ordinele de recuperare care au fost emise privind nereguli și cazuri de fraudă pe parcursul anului 2008, o recuperare totală sau parțială a fost deja semnalată în 679 de cazuri comunicate. Serviciile Comisiei au recuperat 22 de milioane de euro. În 670 de cazuri a fost recuperată întreaga sumă afectată de nereguli. Rămâne de recuperat suma de 13 milioane de euro, care corespunde unui număr de 262 de cazuri.

Recuperarea în urma unei anchete a OLAF

În situația în care un raport final al unui caz OLAF concluzionează că este probabil ca anumite sume să fi fost vărsate în mod necuvenit unui beneficiar sau ca acesta să nu le fi primit, deși era cazul, autoritățile responsabile, în general statele membre sau țările terțe în cauză, trebuie să procedeze la recuperarea sumelor respective. OLAF urmărește derularea acestor proceduri de recuperare.

În 2008, OLAF a închis oficial supravegherea financiară a mai mult de 146,8 milioane de euro. 128 de milioane de euro au fost recuperate în domeniul Fondurilor structurale.

În 2008, OLAF a verificat, de asemenea, procedurile de supraveghere financiară asociate cazurilor OLAF. Aceasta a dus la noi criterii de acceptare și gestionare a cazurilor care presupun aplicarea de praguri de minimis începând cu 1 ianuarie 2009. Introducerea acestor praguri va permite concentrarea mai atentă a resurselor limitate de supraveghere financiară ale OLAF asupra celor mai importante cazuri de fraudă sau de nereguli care implică sume considerabile. Pentru mai multe detalii, consultați raportul OLAF[95].

[1] JO L 136, 31.5.1999.

[2] Pentru referințe, consultați pagina de gardă a raportului.

[3] Articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protejarea intereselor financiare ale Comunităților Europene, JO L 312, 23.12.1995.

[4] Articolul 1 alineatul (1) litera (a) din Convenția din 26 iulie 1995 privind protejarea intereselor financiare ale Comunităților Europene, JO C 316, 27.11.1995.

[5] Pentru referințe, consultați pagina de gardă a raportului.

[6] Pentru anumite sectoare, statisticile au fost actualizate după raportul din 2007.

[7] Idem.

[8] Taxe vamale și impozite agricole.

[9] Acest procent este calculat pe baza estimării resurselor proprii tradiționale în bugetul general 2008, nu pe baza contabilității.

[10] Fondul European de Garantare Agricolă.

[11] Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală.

[12] Fondul European de Dezvoltare Regională.

[13] Fondul Social European.

[14] Instrumentul financiar de orientare piscicolă.

[15] COM(2008) 496 final.

[16] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html.

[17] COM (2006)244 final.

[18] Rezoluția PE nr. P6-TA-PROV(2008)0553.

[19] COM (2008)839 final.

[20] A se vedea punctul 15 alineatul (7) al Declarației reuniunii la nivel înalt G20.

[21] JO L 46, 17.2.2009.

[22] BG, FI, FR, DE, PL, RO, SE și UK. Pentru Germania, acordul este aplicabil de la 9 aprilie 2009, pentru Finlanda de la 15 aprilie, iar pentru Regatul Unit, de la 20 aprilie 2009.

[23] Decizia nr. 2008/801/CE a Consiliului privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Convenției Organizației Națiunilor Unite împotriva corupției, JO L 287 din 29.10.2008.

[24] Astfel de acorduri au fost deja încheiate cu Argentina, Djibouti, Maroc, Republica Congo, Senegal și FIGE (Forum des Inspections Générales d’Etats d’Afrique) și, în 2008, cu autorități din Africa de Sud.

[25] JO C316 din 27.11.1995.

[26] Primul Protocol din 27 septembrie 1996 (JO C 313, 23.10.1996). Protocolul din 29 noiembrie 1996 privind interpretarea de către Curtea de Justiție a Comunităților Europene, prin intermediul unor hotărâri preliminare, a Convenției (JO C 151, 20.5.1997). Cel de-al doilea Protocol din 19 iunie 1997 (JO C 221, 19.7.1997).

[27] COM(2008) 77 final.

[28] Instrumentele PIF nu au fost ratificate de Republica Cehă, Ungaria și Malta, împreună cu Estonia pentru Protocolul CEJ.

[29] Regulamentul (CE) nr. 44/2009 din 18 decembrie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1338/2001 de definire a măsurilor necesare protecției monedei euro împotriva falsificării (JO L 17, 22.1.2009, p.1); Regulamentul (CE) nr. 45/2009 din 18 decembrie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1339/2001 privind extinderea efectelor Regulamentului (CE) nr. 1338/2001 de definire a măsurilor necesare protecției monedei euro împotriva falsificării la statele membre care nu au adoptat euro ca monedă unică (JO L 17, 22.1.2009, p.4); Regulamentul (CE) nr. 46/2009 din 18 decembrie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2182/2004 privind medaliile și jetoanele similare monedei euro (JO L 17, 22.1.2009, p.5); Regulamentul (CE) nr. 47/2009 din 18 decembrie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2183/2004 de extindere la statele membre neparticipante a aplicării Regulamentului (CE) nr. 2182/2004 privind medaliile și jetoanele similare monedei euro (JO L 17, 22.1.2009, p.7).

[30] JO L 218, 13.8.2008.

[31] JO L 82, 22.3.1997.

[32] Regulamentul (CE) nr. 450/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2008 de stabilire a Codului Vamal Comunitar (Codul Vamal Modernizat), JO L 145, 4.6.2008.

[33] Cele două acorduri prevăd plata de către producătorii de tutun a 1 250 de milioane USD (PMI) și a 400 de milioane USD (JTI), care pot fi utilizați pentru combaterea traficului și a contrabandei cu țigări. Până la sfârșitul anului 2008, PMI a plătit 650 de milioane USD (aproximativ 503,8 milioane de euro), iar JTI 100 de milioane USD (aproximativ 77,5 milioane de euro).

[34] COM(2007)127; http://ec.europa.eu/commission_barroso/kallas/work/eu_transparency/index_en.htm.

[35] Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1995/2006 al Consiliului din 13 decembrie 2006 de modificare a Regulamentului nr. 1605/2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 390/2006 din 31.12.2006).

[36] JO L 344, 20.12.2008.

[37] JO L 344, 20.12.2008.

[38] COM(2006)9 final.

[39] JO C 107, 30.4.2004, p.4.

[40] COM(2008)866 final.

[41] JO C 216, 14.9.2007.

[42] COM(2008)97.

[43] COM(2009)42.

[44] 9,7% dintre fondurile plătite de PMI și JTI au fost alocate Comunității Europene.

[45] Consultați toate răspunsurile în documentul de lucru al Comisiei „Punerea în aplicare a articolului 280 din Tratat de către statele membre în 2008”.

[46] BG, LV, LT, LU, HU, PT, SK, SE.

[47] ES, HU, RO, IT.

[48] BG, EE, IT, PL, SK, UK.

[49] Consultați documentul de lucru al Comisiei „Punerea în aplicare a articolului 280 din Tratat de către statele membre în 2008”.

[50] JO L 292/15.11.1996.

[51] P6_TA-PROV(2008)0052.

[52] A se vedea punctul 2.1.1.

[53] BE, BG, CZ, DK, DE, EE, IT, CY, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SI, SK, SE, UK.

[54] BG, CZ, DK, EE, CY, LV, HU, MT, PL, RO, SI, SK, SE.

[55] BE, DE, IT, LT, NL, PT, UK.

[56] BE, IE, IT, NL, AT, UK.

[57] DK, HU, IT, LT, NL, PT, SI, UK.

[58] DK, LT, MT, PT, RO, SI, UK.

[59] BE, DK, EE, IT, LT, LU, PT, SI, SK.

[60] DK, LT, PT, RO, SI.

[61] Regulamentul (CE) 1848/2006 al Comisiei din 14.12.2006 (JO L355, 15.12.2006); Regulamentul (CE) nr. 2035/2005 al Comisiei din 12.12.2005 (JO L328 din 15.12.2005) de modificare a Regulamentului nr. 1681/94 din 11.7.1994 (JO L178 din 12.7.1994); Regulamentul (CE) nr. 2168/2005 al Comisiei din 23.12.2005 (JO L345 din 28.12.2005) de modificare a Regulamentului nr. 1831/94 din 26.7.1994 (JO L 191, 27.7.1994); Regulamentul (CE) nr. 1828/2006 al Comisiei din 8.12.2006.

[62] Pentru SAPARD, 4 000 de euro, pentru ISPA nu există prag.

[63] BE (zona capitalei Bruxelles pentru Fondurile structurale și regiunea valonă pentru agricultură), CZ, DK (agricultură), DE (agricultură), EE, EL (agricultură), ES, HU, NL, AT, PL (Fonduri structurale), SK, SE, UK (Irlanda de Nord).

[64] IE, IT, ES (Fonduri structurale).

[65] MT, FI.

[66] EE, PL.

[67] PL.

[68] HU.

[69] FR.

[70] DK, EL, ES, HU, MT, PT, SE.

[71] BE, BG, CZ, FR, MT, NL, AT, SK, UK.

[72] EE, IE, IT, LT, HU, PL, SE.

[73] 20 de state membre pentru fondurile agricole: BG, CZ, DK, DE, EE, IE, ES, FR, IT, CY, LV, LT, LU, HU, MT, AT (exclusiv restituiri la export), PL, PT, RO, UK; 19 state membre pentru Fondurile structurale: BE (BERBC03, regiunea valonă, agenția FSE, Comunitatea franceză; Comunitatea flamandă VL FSE), BG, CZ, DK, DE, EE, IE, ES, FR, CY, LV, HU, MT,NL, AT, PT, RO, SK,UK.

[74] BG, EE, CY, LV, MT, RO, SK.

[75] BG, CZ, DK, EE, IE, ES, CY, LV, LT, LU, HU, MT, PT, SK și UK.

[76] BE (Comunitatea franceză), FR, AT, PL.

[77] MT, UK (Irlanda de Nord), EE.

[78] UK (JIU).

[79] BE (cu excepția regiunii valone), BG, CZ, FR (exclusiv agricultură), IT, LV, LT, HU, MT, PL, PT (exclusiv agricultură), RO, SI (exclusiv agricultură), UK (cu excepția Scoției).

[80] Pentru agricultură: toate cu excepția DK; pentru Fondurile structurale: toate cu excepția EL, LT, LU, NL, FI.

[81] În conformitate cu Regulamentul 2988/95 al Consiliului European din 18 decembrie 1995, o „neregulă” presupune orice încălcare a unei dispoziții de drept comunitar, ca urmare a unei acțiuni sau omisiuni a unui agent economic, a prejudiciat sau ar putea prejudicia bugetul general al Comunităților.

[82] Dată fiind raportarea într-o fază timpurie a neregulilor, regulamentele sectoriale prevăd că statele membre trebuie să includă, printre neregulile comunicate, nu doar cazurile de fraudă dovedită, ci și cazurile de suspiciuni de fraudă. Conform Regulamentului CE nr. 1848/2006 pentru sectorul agriculturii și Regulamentelor CE nr. 2035/2005 și nr. 2168/2005 pentru fondurile structurale și fondul de coeziune, prin „suspiciune de fraudă” se înțelege o neregulă care determină proceduri administrative și/sau judiciare la nivel național în vederea determinării prezenței comportamentului intenționat.

[83] Conform Convenției privind protejarea intereselor financiare ale Comunităților Europene, frauda este o neregulă comisă intenționat și este calificată drept o infracțiune penală exclusiv în urma rezultatelor procedurilor judiciare.

[84] BE, ES, HU, LV, LT, PT.

[85] CY, MT.

[86] EE, HU, RO, FI, SE.

[87] RO, SI.

[88] BE, BG, CZ, DK, EE, FR, IT, LT, LU, PL, RO, SI, UK.

[89] BE, BG, CZ, DK, EE, IE, IT, CY, LV, LT, LU (FEDR), NL, PL, PT, RO, SI, SK, FI, SE, UK.

[90] Decizia 2008/396/CE (JO L 139, 29.5.2008).

[91] Decizia2009/87/CE (JO L 31, 3.2.2009).

[92] Decizia2009/367/CE, (JO L 111, 5.5.2009).

[93] Acestea sunt programe multianuale. Această cifră nu include proiectele directe finanțate în cadrul Fondurilor structurale și al Fondului de coeziune.

[94] Situația conform datelor din baza ECR la 15.4.2008.

[95] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html.