RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 224/77

Avizul Comitetului Economic și Social European privind

— propunerea de regulament al Consiliului privind protecția ecosistemelor marine vulnerabile din marea liberă împotriva efectelor nocive ale uneltelor de pescuit de fund și

— Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor — „Practici de pescuit distructive în marea liberă și protecția ecosistemelor de adâncime vulnerabile”

COM(2007) 605 final — 0227/0224 (CNS)

COM(2007) 604 final

(2008/C 224/17)

La 4 decembrie 2007, în conformitate cu articolul 37 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, Consiliul a hotărât să consulte Comitetul Economic și Social European cu privire la

Propunerea de regulament al Consiliului privind protecția ecosistemelor marine vulnerabile din marea liberă împotriva efectelor nocive ale uneltelor de pescuit de fund.

La 17 octombrie 2007, în temeiul Protocolului de cooperare semnat la 7 noiembrie 2005, Comisia Europeană a decis să consulte Comitetul Economic și Social European cu privire la

Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor „Practici de pescuit distructive în marea liberă și protecția ecosistemelor de adâncime vulnerabile”.

Secțiunea pentru agricultură, dezvoltare rurală și protecția mediului, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 29 aprilie 2008. Raportor: dl Espuny Moyano; coraportor: dl Adams.

În cea de a 445-a sesiune plenară, care a avut loc la 28 și 29 mai 2008 (ședința din 29 mai), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 101 voturi pentru, 0 voturi împotrivă și 1 abținere.

1. Concluzii și recomandări

1.1 CESE sprijină orientarea politică generală elaborată de Comisie în această propunere și comunicare, dar consideră că prin încorporarea recomandărilor propuse în secțiunile 4 și 5 ale prezentului aviz, ar putea fi îmbunătățite conținutul, eficiența și impactul regulamentului propus.

2. Introducere

2.1 A devenit clar în ultimii ani că ecosistemele de adâncime pot fi sursa unei imense biodiversități și a unei vieți marine abundente. Acestea reprezintă una din ultimele grupări semnificative de resurse naturale. Recifurile de ape reci, munții submarini, coralii, izvoarele hidrotermale și bancurile de bureți sunt din ce în ce mai amenințate de activitățile umane. Astfel de sisteme există în medii mult mai puțin productive decât cele care se găsesc în apele de mică adâncime și, în consecință, pot avea nevoie de secole pentru a se regenera. Prospecția hidrocarburilor, montarea de cabluri submarine, depozitarea deșeurilor și anumite tipuri de activitate de pescuit de fund (1), precum și alte activități umane pot avea efecte negative. Coralii de ape reci se găsesc și în zonele de platformă continentală la latitudini temperate (2).

2.2 Pescuitul de fund necesită unelte foarte specializate, care în general pot fi utilizate fără a cauze daune serioase acolo unde fundul mării este nisipos sau noroios. Cu toate acestea, anumite tipuri de echipament sunt în mod necesar grele și robuste și, în ecosistemele fragile de ape adânci, pot degrada sever habitatele și distruge structuri vechi și, în mare măsură, de neînlocuit, în special coralii.

2.3 Așa cum este adesea cazul cu chestiunile globale de mediu, s-a înțeles că această problemă ar putea fi soluționată în mod cuprinzător numai prin introducerea la nivel mondial a unor măsuri echilibrate, eficiente și a căror aplicare poate fi garantată. Adunarea Generală a ONU a discutat problemele puse de practicile de pescuit în marea liberă, începând cu 2004. La 8 decembrie 2006, aceasta a adoptat Rezoluția 61/105 privind pescuitul durabil, care conține un apel ferm la acțiune către state și organizațiile înzestrate cu autoritate asupra pescuitului de fund în marea liberă, pentru a reglementa acest tip de pescuit, astfel încât ecosistemele marine vulnerabile să fie protejate de daune (3).

2.4 Prezentul aviz abordează două documente ale Comisiei privind protecția ecosistemelor marine vulnerabile. Primul (COM(2007) 604) detaliază orientarea politică generală propusă de Comisie pentru a ghida și a informa cu privire la acțiunile specifice care trebuie realizate de UE. Această orientare rezultă din recomandările FAO, care au fost adoptate după o amplă dezbatere de către Adunarea Generală a ONU (4), în care UE a jucat un rol central. Al doilea document [COM(2007) 605] este o propunere de regulament al Consiliului care se aplică navelor UE care operează în marea liberă în zone nereglementate de o organizație regională de gestionare a pescuitului (ORGP) și ar trebui considerat un răspuns legislativ direct.

2.5 Protejarea habitatelor de pe fundul mării în vederea asigurării durabilității pe termen lung a rezervelor de pește, precum și a conservării și protecției biodiversității marine este, pe termen lung, în interesul atât al industriei, cât și al comunităților preocupate de conservare.

3. Sinteza abordării generale a Comisiei (COM 604) și a propunerii specifice (COM 605)

3.1 Cele două elemente-cheie ale cadrului de gestionare a pescuitului de fund în marea liberă sunt evaluarea prealabilă a impactului asupra mediului dintr-o zonă de pescuit propusă, ca o condiție a autorizării activităților individuale de pescuit, și capacitatea de a demonstra că nu se produc efecte adverse semnificative, ca o condiție pentru continuarea pescuitului. În acest sens, trebuie îmbunătățită cercetarea și colectarea de date pentru a identifica zonele cunoscute sau probabile și dinamismul ecologic al sistemelor vulnerabile.

3.2 O măsură extrem de utilă constă în declararea unor perimetre geografice închise sau a unor zone de gestionare speciale. Acest lucru s-ar putea face de comun acord în cadrul unei ORGP. De protecția în afara unei ORGP sunt responsabile statele individuale pentru navele sub pavilionul lor.

3.3 Regulamentul propus va impune controlul strict al pescuitului de fund în marea liberă prin intermediul unor măsuri similare celor care au fost adoptate deja de către națiunile ce pescuiesc în marea liberă în Pacificul de Nord-Vest, Pacificul de Sud și apele antarctice și au fost prezentate spre adoptare în ORGP-uri în Atlanticul de Nord și Sud-Est, în Antarctica și Marea Mediterană.

3.4 Comisia a beneficiat de reprezentare amplă din partea statelor membre, industriei și organismelor de conservare a mediului în cursul celor trei ani când chestiunea s-a aflat în faza de negocieri în cadrul Adunării Generale a ONU. Aceasta a promovat o abordare bazată pe reglementare (în contrast cu o interdicție), cu intenția ca aceasta să fie aplicată de statele de pavilion în cadrul ORGP-urilor și de către statele de pavilion atunci când navele lor operează în marea liberă în zone în care în prezent nu există ORGP-uri.

3.5 În propunere, gestionarea pescuitului de adâncime este lăsată, în mare parte, în răspunderea statelor membre ale UE, fiind legată de eliberarea permiselor de pescuit speciale. Atunci când aplică pentru un permis, o navă trebuie să prezinte un plan de pescuit care indică unde va pescui, ce specii vizează, adâncimea la care va pescui și un profil batimetric al fundului mării în zona respectivă. Autoritățile vor trebui să evalueze planul de pescuit și impactul său potențial asupra oricăror ecosisteme marine vulnerabile, bazându-se pe cele mai bune informații științifice disponibile.

3.6 Propunerea enumeră și câteva limitări clare. Se interzice utilizarea uneltelor de fund la adâncimi mai mari de 1 000 m. Navele de pescuit care întâlnesc ecosisteme marine vulnerabile vor trebui să înceteze imediat să pescuiască, putând relua pescuitul la o depărtare de 5 mile nautice sau mai mult de zona respectivă. Autoritățile responsabile ar trebui informate despre locația zonei întâlnite și pot decide să închidă zona pentru pescuitul cu unelte de fund. Se va cere, de asemenea, tuturor navelor să utileze sisteme de monitorizare a navelor prin satelit și să aibă observatori științifici la bord.

3.7 Se va cere statelor membre să raporteze Comisiei cu privire la aplicarea regulamentului la fiecare șase luni. Comisia va pregăti un raport către Parlamentul European și Consiliu înainte de iunie 2010, inclusiv propuneri pentru orice amendamente necesare.

4. Observații generale

4.1 CESE sprijină orientarea politică generală propusă de Comisie, care este conformă cu poziția sa exprimată anterior privind oprirea reducerii biodiversității (NAT/334).

4.2 În ultimii ani, CESE a explorat în detaliu în diferite avize (5) aspectele pozitive și problematice care decurg din obiectivele Politicii comune a pescuitului (PCP), precum și modul în care pot fi exploatate durabil resursele acvatice în contextul dezvoltării durabile, ținând seama într-un mod echilibrat de chestiunile sociale, economice și de mediu. Aceste aspecte ar trebui luate în considerare atunci când se analizează propunerea de regulament a Comisiei.

4.3 Atât comunicarea, cât și documentul de lucru al serviciilor Comisiei privind evaluarea impactului regulamentului propus menționează că acesta se va aplica în prezent doar pescuitului cu traule de fund ale Comunității în Atlanticul de Sud-Vest în afara zonei economice exclusive (ZEE) a Argentinei.

4.4 Acest pescuit se practică de către aproximativ 30 de nave ale Comunității în Atlanticul de Sud-Vest unde nu a fost încă înființată o ORGP datorită vechiului conflict politic dintre Regatul Unit și Argentina cu privire la Insulele Falkland. Activitatea de pescuit poate fi descrisă după cum urmează: — Porțiunea de mare liberă a acestui pescuit se realizează pe platoul continental și pe panta superioară a platoului patagonian. Acest tip de pescuit se practică de 25 ani, iar industria pescuitului și oamenii de știință asigură că acoperă aceleași câteva zone, nisipoase și plate. Se prind două tipuri de pești: calmar roșu (Illex) și calmar comun (Loligo) și merluciu (Merlucius hubsi). Niciuna dintre aceste specii nu este clasificată drept pește de adâncime: clasificarea se bazează fie pe criteriul adâncimii (6) (acum respins de FAO), fie pe natura biologică (longevitatea mare, maturizarea târzie, creșterea înceată sau fecunditatea scăzută (7)), ceea ce nu oferă motive pentru o protecție suplimentară (8). Cu alte cuvinte, implică specii cu productivitate medie și înaltă, fără capturi accidentale semnificative, în zone despre care se consideră că nu conțin ecosisteme deosebit de vulnerabile. — Acest pescuit a început datorită finanțării din partea UE a expedițiilor de explorare în materie de pescuit cu scopul redistribuirii flotei comunitare. Aceste expediții au avut loc cu observatori la bord, iar Comisia Europeană ar trebui să dispună de ample informații despre acestea. — Comisia a finanțat și studii de evaluare, iar Spania — prin intermediul Institutului Oceanografic Spaniol (IEO) — a derulat un program incluzând observatori științifici la bord în cursul întregii perioade pentru a furniza continuu informații cu privire la aceste activități de pescuit, pe lângă alte informații (9). — Speciile prinse în mod accidental (capturile accidentale) sunt în cantitate minimă, cele mai importante fiind țiparul roșu sau congerul (Genipterus blacodes) și Lotella rhacina, ultimul fiind o specie necomercială care se încearcă a fi introdusă pe piața comunitară. — Toate navele Comunității lucrează cu permise de pescuit speciale emise de statele membre și controlate prin satelit (VMS). Mai mult, aproximativ 20 % din flotă are observatori științifici la bord. — Pescuitul atât de cefalopode (calmar roșu și calmar comun), cât și de merluciu se desfășoară în două mici zone de mare liberă, care fac parte dintr-o zonă de pescuit mult mai mare ce include ZEE argentiniană și uruguaiană, precum și zona controlată de guvernul Insulelor Falkland unde operează aproximativ 100 de nave din Argentina, țări terțe și din Falkland (10). — Dintre speciile de adâncime enumerate în anexele I și II ale Regulamentului Consiliului (CE) Nr. 2347/2002 de stabilire a cerințelor specifice de acces și a condițiilor asociate care se aplică pescuitului rezervelor de specii de adâncime (11), doar bibanul-de-epavă (Polyprion americanus) trăiește în apele Patagoniei, dar nici IEO, nici flota comunitară nu au înregistrat capturi din această specie. — Locurile de muncă și bogăția generate de aceste nave se concentrează într-o regiune a comunității care este extrem de dependentă de pescuit (12).

4.5 Având în vedere cele menționate mai sus, CESE sugerează că, în cazul în care studiul oceanografic detaliat al acestei zone, aflat în curs de realizare, demonstrează conclusiv că nu există dovezi privind existența unor ecosisteme marine vulnerabile, zona (definită în mod geografic specific) ar trebui scutită de cerințele regulamentului propus.

4.6 Mai mult, CESE consideră că propunerea Comisiei nu asigură aplicarea eficientă și armonizarea regulamentelor de către statele membre. În consecință, CESE solicită Comisiei să joace un rol mai proeminent în coordonarea și asigurarea aplicării eficiente a regulamentului de către statele membre.

4.7 CESE consideră că ar trebui să fie încurajate de către Comisie evaluările științifice independente, pe lângă studiile de impact furnizate de statele membre. În acest scop, aceasta ar trebui să adopte dispoziții privind fondurile necesare pentru acoperirea acestor evaluări.

4.8 În sfârșit, CESE subliniază că FAO elaborează o serie de Orientări internaționale pentru gestionarea pescuitului de adâncime în marea liberă și sugerează Comisiei să ia în considerare concluziile acestora.

5. Observații speciale

5.1 CESE consideră că articolul 1.1 din propunerea de regulament se referă la navele de pescuit ale Comunității care desfășoară activități de pescuit cu unelte de fund în zone de pescuit virgine și neexploatate și ar trebui să țină seama de cele menționate la punctul 4.5 de mai sus.

5.2 CESE consideră că definiția „sistemului marin vulnerabil” la articolul 2 al propunerii de regulament este vagă și neclară și ar putea cauza probleme de interpretare. Lucrările realizate de FAO ar putea contribui la clarificarea acesteia.

5.3 În ceea ce privește articolul 4 alineatul (5), CESE dorește să se garanteze că orice modificări ale planurilor de pescuit ar trebui reexaminate pentru a exista certitudinea că nu au efecte adverse semnificative — de exemplu că modificările abordează eficient problemele potențiale identificate în evaluările de impact. CESE este preocupat și de faptul că sistemul creat nu va fi destul de flexibil pentru a se adapta la activitățile de pescuit, care pot fi foarte schimbătoare și greu de prognozat.

5.4 CESE consideră că și articolul 5 ar putea fi confuz, întrucât nu face diferența între expirarea și retragerea permisului. Permisul de pescuit special reprezintă o autorizație administrativă care va fi valabilă dacă sunt îndeplinite procedurile cerute pentru emiterea sa de către administrația competentă, atâta timp cât nu este suspendat sau retras de această administrație. Administrația ar trebui să informeze explicit posesorul permisului despre retragerea sau suspendarea permisului și să îi acorde acestuia o audiere. Așadar, CESE propune următoarea formulare: „Permisul de pescuit special prevăzut la articolul 3 alineatul (1) se retrage în cazul în care activitățile de pescuit nu sunt, în orice moment, conforme planului de pescuit prezentat în conformitate cu articolul 4 alineatul (1)”.

5.5 În consecință, a doua frază a articolului 5 alineatul (2) ar trebui să devină „Autoritățile competente examinează modificările respective și pot modifica condițiile permisului numai în cazul în care acestea nu presupun reamplasarea activităților în zone în care există sau este posibil să existe ecosisteme marine vulnerabile”.

5.6 Articolul 6 propune interzicerea utilizării uneltelor de fund la adâncimi mai mari de 1 000 m. CESE consideră că această dispoziție ar trebui suprimată deoarece nu există suficiente dovezi științifice care să sprijine această restricție, așa cum a rezultat din discuțiile FAO privind Orientările internaționale pentru gestionarea pescuitului de adâncime în marea liberă. Faptul că în prezent nu există nicio flotă care operează la adâncimi mai mari de 1 000 m nu înseamnă că regulamentul ar trebui să interzică acest lucru pe viitor, în măsura în care activitatea este durabilă. Mai mult, Comisia însăși recunoaște că această măsură nu este recomandată de către Rezoluția 61/105 a Adunării General a ONU.

5.7 CESE este preocupat de ambiguitatea articolului 8 al regulamentului propus. Nu pare să există nicio garanție că zonele unde apar sau este probabil să apară ecosisteme vulnerabile vor fi închise pescuitului cu unelte de fund. Nu există nicio obligație clară pentru statele membre care au identificat zone vulnerabile probabile să le închidă pentru navele sub pavilionul lor.

5.8 Articolul 10 (așa cum este cazul cu articolul 5) confundă expirarea și revocarea sau retragerea permisului. CESE sugerează așadar următoarea formulare pentru articolul 10 alineatul (1): „Nerespectarea planului de pescuit prevăzut la articolul 4 alineatul (1) în alte cazuri decât cele menționate la articolul 5 alineatul (2) atrage după sine retragerea permisului de pescuit special eliberat navei de pescuit în cauză. Orice activitate de pescuit desfășurată din momentul retragerii permisului de pescuit special este considerată activitate de pescuit fără permis …”

5.9 În ceea ce privește articolul 12 care propune să se repartizeze observatori pentru toate navele de pescuit, CESE consideră această măsură disproporționată, inutilă și, în anumite cazuri, imposibil de aplicat, întrucât nu toate navele sunt echipate pentru a găzdui persoane în plus la bord. Mai mult, aceasta ar însemna o creștere suplimentară a costurilor de exploatare pentru întreprinderi. În ansamblu, organismele științifice consideră că un anumit procent de observatori la bord este suficient pentru îndeplinirea obiectivelor propuse.

5.10 În ceea ce privește articolul 14, CESE dorește, de asemenea, să recomande Comisiei să înainteze un raport Consiliului și Parlamentului până la 30 iunie 2009 spre deosebire de 30 iunie 2010, data prevăzută în prezent în articol. Adunarea Generală a ONU a fost de acord să revizuiască în 2009 aplicarea rezoluției adoptate în 2006 și ar fi important ca Comisia să înainteze un raport la timp pentru revizuirea de către Adunarea Generală a ONU.

5.11 CESE consideră că perioada de intrare în vigoare (șapte zile după publicarea în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene) nu este suficientă pentru a permite navelor să prezinte planuri de pescuit și Comisiei să le evalueze și să le aprobe pe acestea și, în consecință, propune stabilirea unui termen realist și rezonabil, care să permită îndeplinirea acestei obligații și acordarea permisului de către Comisie.

5.12 În sfârșit, CESE consideră că regulamentul ar trebui să includă o dispoziție sau un articol care să ceară realizarea unei evaluări pentru a se garanta faptul că reglementarea pescuitului va asigura durabilitatea pe termen lung a rezervelor de pește și conservarea capturilor accidentale. Prima solicitare se regăsește în rezoluția Adunării Generale a ONU; atât prima, cât și cea de-a doua solicitare reprezintă obligații conținute în Acordul ONU din 1995 privind rezervele de pește pentru pescuitul în marea liberă.

Bruxelles, 29 mai 2008 Președintele Comitetului Economic și Social European Dimitris DIMITRIADIS

(1) Acestea includ traulele de fund, dragele, fileurile de fund, paragatele de fund, vintirele și capcanele. A se vedea Friewald A., Fosså J.H., Koslow T., Roberts J.M. 2004. Cold-water coral reefs. UNEP-WCMC, Cambridge, UK.

(2) Ibidem.

(3) Rezoluția Adunării Generale a ONU 61/105, alineatele 83-86.

(4) Rezoluția 59/25 (2004) și în special 61/105 (alineatele 80-95) din 8 decembrie 2006.

(5) NAT/264 — Regulament privind Fondul European pentru Pescuit (JO C 267, 27.10.2005); NAT/280 — Regulament de stabilire a măsurilor financiare comunitare privind punerea în aplicare a politicii comune în domeniul pescuitului și în domeniul dreptului mării (JO C 65, 17.3.2006), NAT/316 (JO C 318, 23.12.2006), NAT/333 (JO C 168, 20.7.2007), NAT/334 — Oprirea reducerii biodiversității (JO C 97, 28.4.2007); NAT/364 — Regulament privind stabilirea unui cadru comunitar pentru colectarea, gestionarea și utilizarea datelor din sectorul pescuitului și sprijinirea consultanței științifice cu privire la politica comună în domeniul pescuitului (JO C 10, 15.1.2008).

(6) Datele colectate de Institutul Oceanografic Spaniol (observatori IEO), care corespund informațiilor obținute prin satelit de la „cutiile albastre”, arată că peste 95 % din pescuitul flotei spaniole cu trailere de fund care pescuiește în marea liberă a platoului Patagonian are loc la adâncimi de mai puțin de 400 de metri.

(7) Studiu de Koslow et al., publicat în 2000 în ICES Journal of Marine Science: J.A. Koslow, G.W. Boehlert, J.D.M. Gordon, R.L. Haedrich, P. Lorance și N. Parin, 2000.„Continental Slope and deep-sea fisheries: implications for a fragile ecosystem”.

(8) A se vedea considerentul 10 din propunerea de regulament.

(9) A se vedea punctul 2.2 al documentului de lucru al serviciilor Comisiei.

(10) Coreea, Japonia, China, Taiwan și Uruguai

(11) JO L 351, 28.12.2002, p. 6.

(12) Tabelele de intrări-ieșiri are industriei de conserve de pește în Galicia, publicate de guvernul regional, arată că din 74 de activități care compun economia galiciană, 61 depind de pescuit.