COMISIA EUROPEANĂ Bruxelles, 14.12.2017 COM(2017) 749 final RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Al nouălea raport cu privire la stadiul punerii în aplicare și programele de punere în aplicare prevăzute de (articolul 17 din) Directiva 91/271/CEE a Consiliului privind tratarea apelor urbane reziduale {SWD(2017) 445 final}



RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Al nouălea raport cu privire la stadiul punerii în aplicare și programele de punere în aplicare prevăzute de (articolul 17 din) Directiva 91/271/CEE a Consiliului privind tratarea apelor urbane reziduale Cuprins 1. Contextul politicii 2. Evaluarea conformității 2.1 Sisteme de colectare și/sau alte sisteme adecvate 2.2 Tratarea secundară sau biologică 2.3 Tratarea mai riguroasă sau terțiară și zonele sensibile 2.4 Distanța până la conformitate 2.5 Tendințele în materie de conformitate 2.6 Orașele mari/deversori mari 2.7 Producția și reutilizarea nămolurilor de epurare 2.8 Reutilizarea apelor reziduale 3. Punerea în aplicare a Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale și starea apelor 4. Promovarea conformității 4.1 Programe de finanțare 4.2 Aplicare juridică 4.3 Strategia de promovare a conformității

4.4 Cercetare și inovare 5. Îmbunătățirea procesului de raportare 6. Locuri de muncă, creștere economică și investiții 7. Evaluarea Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale 8. Concluzii 1. Contextul politicii Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale este unul dintre principalele instrumente de politică în cadrul acquis-ului UE în domeniul apei pentru protecția mediului și a sănătății umane. Progresele înregistrate în materie de punere în aplicare a Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale în ultimii 25 de ani au jucat un rol important în îmbunătățirea calității apelor din râurile, lacurile și mările UE (a se vedea figura 1). De asemenea, acestea au sprijinit obținerea unor progrese importante în îndeplinirea obiectivelor altor directive ale UE, cum ar fi Directiva privind apa potabilă, Directiva privind apa pentru scăldat, Directiva-cadru privind apa și Directiva-cadru „Strategia pentru mediul marin”. Împreună cu Directiva privind apa potabilă și cu Directiva privind apa pentru scăldat, această directivă contribuie, de asemenea, la creșterea economică și crearea de locuri de muncă. De exemplu: ·în fiecare an se investesc între 19 și 25 de miliarde EUR în infrastructură în domeniul apei; ·aproximativ 600 000 de locuri de muncă echivalent normă întreagă sunt legate de gestionarea apei. Figura 1 — Evoluția consumului biochimic de oxigen (BOD5) în râurile europene - reducerea BOD5 este un indicator al îmbunătățirii calității apelor din UE [sursa: Spațiul Economic European (SEE)] Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale ar trebui, de asemenea, să fie privită în contextul punerii în aplicare a celui de al șaselea obiectiv de dezvoltare durabilă (ODD 6) - „asigurarea accesului la apă și salubritate pentru toți”, având în vedere că, la nivel mondial, 2,4 miliarde de persoane trăiesc fără a avea acces la instalații de salubrizare îmbunătățite, iar în UE aproximativ 10 milioane de persoane sunt în continuare afectate de această problemă. ODD 6 oferă noi speranțe în ceea ce privește îmbunătățirea sănătății și a mediului pentru toată lumea. De asemenea, acesta oferă o oportunitate pentru realizarea de investiții și desfășurarea de activități în sectorul apei. Prezentul raport se bazează pe datele colectate în perioada ianuarie-decembrie 2014, pe baza cerințelor prevăzute la articolele 15 și 17 din Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale. Acesta este însoțit de un document de lucru al serviciilor Comisiei, care cuprinde o analiză mai detaliată. Pentru prezentul raport, Comisia a evaluat situația din toate statele membre pe baza datelor exacte privind punerea în aplicare. Acest lucru a fost posibil prin intermediul unui dialog aprofundat cu statele membre și al îmbunătățirii instrumentelor informatice utilizate de Comisie și de Agenția Europeană de Mediu . Raportul arată că țările care au aderat la UE începând din 2004 (UE-13) au realizat îmbunătățiri semnificative în ceea ce privește atingerea obiectivelor. 2. Evaluarea conformității În 2014, UE avea aproximativ 23 500 de „aglomerări”, astfel cum sunt definite în Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale, cu un echivalent-locuitor (EL) de 2 000 sau mai mare. Aceste aglomerări au generat o sarcină totală de 604 milioane echivalent-locuitor (EL), corespunzând apelor menajere uzate, dar și, într-o anumită măsură, apelor industriale uzate și apelor de scurgere. Diferența în comparație cu sarcina prezentată în raportul anterior (500 de milioane EL) se datorează, în principal, includerii PL și IT. Un număr de 580 de „orașe mari”, cu mai mult de 150 000 de locuitori, au generat o sarcină totală de 256 de milioane EL - sau 42 % din total. Figura 2 arată că 89 % din sarcina totală este generată în aglomerările cu peste 10 000 EL, prin urmare, aceste aglomerări sunt considerate o prioritate în ceea ce privește asigurarea conformității. Figura 2 — Sarcina totală de ape reziduale a UE în funcție de dimensiunea aglomerării, comparativ cu capacitatea stațiilor de tratare În termeni generali, UE a atins un nivel înalt de conformitate până în 2014, cu rate de: ·94,7 % pentru colectare [fie prin sisteme de colectare, fie prin sisteme alternative individuale sau prin alte sisteme corespunzătoare (individual or other appropriate systems - IAS)];

·88,7 % pentru tratarea secundară; ·84,5 % pentru tratarea mai riguroasă decât tratarea secundară, eliminându-se azotul (N) și/sau fosforul (P), dacă este necesar. Cu toate acestea, există încă diferențe semnificative între statele membre, în special cu privire la respectarea cerințelor referitoare la tratarea mai riguroasă (a se vedea mai jos). Figura 3 — Ratele de conformitate cu Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale (medie ponderată — anul 2014) la nivelul UE-28, UE-15 și UE-13 (articolul 3, colectarea; articolul 4, tratarea secundară, articolul 5, tratarea mai riguroasă. Tratarea secundară este mai ridicată în UE-13 datorită condițiilor diferențiate și termenelor stabilite în tratatele de aderare. Cifrele generale privind conformitatea la nivelul UE au scăzut ușor față de cele din raportul anterior (98,4 % pentru colectare, 91,9 % pentru colectarea secundară și 87,9 % pentru tratarea mai riguroasă), însă cifrele din prezentul raport reprezintă cu mai multă acuratețe stadiul actual al punerii în aplicare a Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale decât cifrele din raportul anterior. Acest lucru se datorează unei combinații de factori, cum ar fi: ·noi termene de conformitate pentru UE-13; ·includerea IT, PL și RO, care au rate de punere în aplicare mai mici; ·îmbunătățiri în ceea ce privește colectarea și verificarea datelor. Capacitatea totală de tratare instalată în UE reprezintă aproximativ 780 de milioane EL (figura 2), valoare mai mare decât sarcina generată la nivelul UE. Acest lucru ar conduce, în principiu, la abordarea unor nevoi de tratare viitoare, chiar dacă situația diferă de la o locație la alta. Există cazuri de supradimensionare a stațiilor de tratare, dar și de colectare și/sau conectare insuficientă la stațiile deja existente. 2.1 Sisteme de colectare și/sau alte sisteme adecvate Rata de conformitate la nivelul UE în ceea ce privește colectarea apelor reziduale este ridicată, cu o valoare medie de 94,7 %. Scăderea cu 3,7 % față de raportul anterior se datorează, în principal, includerii IT, PL și unor valori mai exacte pentru RO. Majoritatea statelor membre și-au menținut sau și-au îmbunătățit nivelurile de conformitate, cu excepția RO, CY și, într-o mai mică măsură, ES. Nivelurile de conformitate sunt foarte ridicate în 19 state membre, fiind cuprinse între 98 % și 100 %, în timp ce patru state membre au încă rate scăzute, de sub 70 % (RO, BG, SI și CY). Punerea în aplicare a IAS ca alternativă la colectarea centralizată a scăzut, în medie, în comparație cu cel de al optulea raport. Valori mai ridicate ale IAS sunt constatate în SK, EL, HU, PL și CZ. Comisia investighează dacă condițiile de aplicare a IAS (registru, autorizații, monitorizare și inspecție, tipuri și protecția mediului aferentă) sunt conforme cu cerințele Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale. Figura 4 — Progresele înregistrate în ceea ce privește ratele de conformitate pentru articolul 3 din Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale în ultimele trei rapoarte în % din sarcina care face obiectul raportării — date din 2010, 2012 și 2014 2.2 Tratarea secundară sau biologică 88,7 % din apele reziduale din UE sunt tratate în mod corespunzător prin tratare secundară, în scădere cu 3,2 % față de raportul anterior. Motivele pentru aceasta au fost explicate la punctul 2.1. Aproximativ 17 state membre aveau rate de conformitate cuprinse între 90 % și 100 %, în timp ce patru state membre (MT, RO, BG și SI) trebuie încă să depună eforturi semnificative în vederea asigurării conformității, cu rate sub 20 %. IE, care înregistrează o rată de conformitate sub 70 %, este un caz specific, iar IT înregistrează doar progrese lente. În pofida ratei de conformitate medii mai mici la nivelul UE, aceasta a crescut pentru UE-13 de la 68 % în cel de al optulea raport la 75 %. Progresele înregistrate sunt remarcabile în țări precum EE, LV, LT și SK. Includerea PL a redus rata medie în UE-28, însă a crescut rata la nivelul UE-13. Figura 5 — Progresele înregistrate în ceea ce privește ratele de conformitate pentru articolul 4 din Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale în ultimele trei rapoarte în % din sarcina care face obiectul raportării — date din 2010, 2012 și 2014 2.3 Tratarea mai riguroasă sau terțiară și zonele sensibile

O tratare mai riguroasă (decât cea secundară) se aplică apelor reziduale evacuate în zone care acoperă 76 % din teritoriul UE. Un număr de 15 state membre aplică acest tip de tratare pe întreg teritoriul lor, în timp ce alte 13 au identificat anumite zone ca fiind „sensibile” în conformitate cu Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale. Teritoriul desemnat ca fiind „sensibil” a crescut în acestea din urmă, mărind teritoriul UE total desemnat ca fiind „sensibil” cu 4 % și îmbunătățind protecția apelor. Rata de conformitate pentru o tratare mai riguroasă (aplicabilă aglomerărilor care evacuează ape reziduale în zone „sensibile”) este de 84,5 %, în scădere cu 3,4 % față de raportul anterior. Această situație este cauzată în principal de disponibilitatea unor date mai exacte, dar și a unor noi date raportate care indică un nivel mai redus de conformitate în ceea ce privește IT, PL și RO, sub media UE. Într-o măsură mai mică, aceasta se datorează, de asemenea, unei scăderi ușoare a rezultatelor obținute în opt state membre ca urmare a expirării noilor termene de conformitate. 15 state membre au atins niveluri de conformitate cuprinse între 85 % și 100 % (inclusiv CY, EE, HU, LV și LT). În general, există încă diferențe considerabile între statele membre, cu rate variind de la sub 70 % la conformitate deplină, iar acest lucru ar trebui să fie abordat în mod satisfăcător. Sunt necesare în continuare eforturi semnificative în câteva state membre cu rate sub 20 % (BG, MT, IE și RO). Figura 6 — Progresele înregistrate în ceea ce privește ratele de conformitate pentru articolul 5 din Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale în ultimele trei rapoarte în % din sarcina care face obiectul raportării — date pentru 2010, 2012 și 2014 2.4 Distanța până la conformitate „Distanța până la conformitate” ar putea fi definită drept calculul sarcinii de ape reziduale în EL care nu au fost colectate sau tratate în mod corespunzător. Aceasta indică măsura în care sunt necesare în continuare eforturi, însă arată, de asemenea, o imagine mai realistă a progreselor înregistrate. Aceasta este calculată pe baza restului de EL care trebuie să fie colectate sau, dacă sunt colectate, care trebuie încă să facă obiectul unei tratări corespunzătoare pentru ca dispozițiile Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale să fie pe deplin puse în aplicare. Imaginea de ansamblu prezentată de acest concept completează evaluarea conformității, care ia în considerare numai aglomerările care îndeplinesc în totalitate cerințele din Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale ca fiind „conforme”. Graficul de mai jos (figura 7) prezintă tendințele în ceea ce privește „distanța până la conformitate”: între 2012 și 2014, aproximativ un milion EL suplimentar a fost colectat, alte 10 milioane EL au făcut obiectul unei tratări secundare „conforme” și alte 5 milioane EL au făcut obiectul unei tratări mai riguroase „conforme”. Figura 7 — Distanța până la conformitate în UE-27. Evoluția în perioada 2012-2014 (HR nu este inclusă), în % și milioane EL „Distanța până la conformitate”, calculată pe baza datelor din 2014, indică mai clar natura și dimensiunea provocărilor viitoare: ·11 milioane EL nu sunt colectate în mod corespunzător (1,8 % din sarcina totală a UE). EL care nu sunt colectate în mod corespunzător nu sunt nici tratate corespunzător; ·41 de milioane EL nu îndeplinesc cerințele de performanță ale tratării secundare (7,2 % din sarcina totală a UE care necesită acest tip de tratare); ·45 de milioane EL nu îndeplinesc cerințele de performanță ale tratării mai riguroase (11,9 % din sarcina totală a UE care necesită acest tip de tratare). Există diferențe mari între statele membre. Un număr de 9 țări au „distanțe până la conformitate” peste 20 % pentru colectare, tratare secundară sau tratare mai riguroasă. Ratele scăzute ale „distanței până la conformitate” realizate în unele țări în ceea ce privește colectarea sau tratarea se bazează pe aplicarea într-o mare măsură a IAS. Figura 8 — Distanța până la conformitate (colectare) în statele membre ale UE (date din 2014). Unele state membre nu sunt prezentate în această figură deoarece, în cazul acestora, distanța până la conformitate este egală cu 0 %. Figura 9 — Distanța până la conformitate (tratare secundară) în statele membre ale UE (date din 2014)

Figura 10 — Distanța până la conformitate (tratare mai riguroasă) în statele membre ale UE (date din 2014) 2.5 Tendințele în materie de conformitate În general, tendințele în ceea ce privește punerea în aplicare sunt pozitive, în special cu privire la UE-13: ratele medii de conformitate ale acestora au crescut semnificativ după 2009/2010 (și anume, perioada care face obiectul a trei rapoarte) în ceea ce privește colectarea, tratarea secundară și tratarea mai riguroasă. Scăderea conformității în ceea ce privește colectarea la nivelul UE-13 pentru prezentul raport se datorează, în principal, utilizării în mod sistematic a metodologiei corecte de evaluare cu privire la conformitatea juridică. Figura 11 — Evoluția istorică a ratei de conformitate (1998-2014) Cu toate acestea, unele țări sunt în continuare departe de atingerea conformității depline cu Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale. Malta se află într-o situație specifică: infrastructura sa este parțial instituită, însă acesta se confruntă cu probleme operaționale care trebuie soluționate. După mai bine de 25 de ani de aplicare a Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale, unele state membre se confruntă în continuare cu dificultăți în ceea ce privește atingerea conformității depline — printre aceste țări se numără, IE, IT, ES și PT. 2.6 Orașele mari/deversori mari Astfel cum s-a explicat mai sus, 580 de orașe mari din UE generează 42 % din sarcina totală de ape reziduale a UE. 86 % din această sarcină face obiectul unei tratări mai riguroase decât tratarea secundară. Procentul sarcinii necolectate și netratate a rămas stabil comparativ cu raportul precedent, situându-se la aproximativ 2,3 %. Gradul de conformitate variază, iar 18 dintre cele 27 de capitale pot fi considerate ca fiind în deplină conformitate în anul 2014, cu 4 mai multe decât în raportul precedent. Sunt necesare în continuare eforturi suplimentare pentru capitalele care încă nu respectă cerințele de conformitate. 2.7 Producția și reutilizarea nămolurilor de epurare Pe baza datelor din 2014, pot fi subliniate unele date și cifre relevante privind gestionarea nămolurilor de epurare: ·8,7 milioane de tone de materii solide uscate din nămol au fost produse în UE, reprezentând aproximativ 17 kg pe cap de locuitor; ·BG, CY, IT, PT și RO au înregistrat rate sub 10 kg pe cap de locuitor, ceea ce sugerează un nivel insuficient de colectare și tratare; ·58 % din nămolul generat a fost reutilizat, în cea mai mare parte în agricultură (figura 12). Figura 12 — Destinația nămolurilor de epurare a apelor urbane reziduale raportate Contribuția potențială la economia circulară a sectorului este semnificativă: ·Mai mult de jumătate din fosforul eliminat din apele reziduale în stațiile de tratare a fost reutilizat sau reciclat. ·Cantitatea de azot și fosfor reciclată în sol se ridică la 250 000 de tone. Cu o valoare de 1 300 EUR per tonă pentru azot și 900 EUR per tonă pentru pentaoxidul de fosfor (P2O5), valoarea totală reciclată din nămolurile de epurare ar putea atinge 550 de milioane EUR în 2014. ·27 % din nămoluri sunt incinerate (în special, cele care sunt generate în zonele urbane). Acesta este mai ales cazul în AT, DE și NL.

Dezvoltarea tehnologiei de digestie contribuie, în paralel, la reducerea producției de nămoluri, producând în același timp energii din surse regenerabile (biogaz). 2.8 Reutilizarea apelor reziduale Informațiile raportate ultima dată confirmă reutilizarea limitată a apelor reziduale: numai opt state membre au semnalat o reutilizare regulată a unei părți a apelor reziduale tratate ale acestora (EL, UK, FR, IT, MT, CY, ES, BE). Datele aferente nu sunt colectate în mod regulat și, prin urmare, nu sunt în totalitate disponibile. Procentul apelor reziduale tratate reutilizate variază între 0,08 % în UK și 97 % în Cipru, cu o medie de 2 % în UE. Reutilizarea are loc în principal în agricultură și ocazional în industrie și în alimentația acviferă. HR, HU, SK și RO au raportat intenții de a reutiliza apele reziduale în viitor. Letonia și Austria au explicat că acest lucru nu este necesar, dată fiind marea disponibilitate a apelor dulci. Celelalte 14 state membre au raportat că nu-și reutilizează apele reziduale. În contextul comunicării sale „Închiderea buclei — un plan de acțiune al UE pentru economia circulară”, Comisia pregătește o inițiativă legislativă pentru a promova reutilizarea apelor reziduale. Această acțiune a UE ar avea ca scop să permită reutilizarea eficientă din punct de vedere al costurilor a apelor reziduale pentru irigații agricole, asigurând în același timp un nivel ridicat de protecție a sănătății și a mediului. 3. Punerea în aplicare a Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale și starea apelor Îmbunătățirea calității multor râuri din UE ca urmare a punerii în aplicare a Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale poate fi demonstrată prin evaluarea unor parametri precum BOD5 (a se vedea figura 1), amoniu sau ortofosfat. Este mai greu să se formuleze concluzii similare în ceea ce privește starea ecologică bună, care ia în considerare viața biologică. Cu toate acestea, analiza numărului de specii de pește din anumite râuri (precum Sena) arată în mod clar că numărul lor a crescut în paralel cu reducerea evacuărilor de ape reziduale netratate. Acest lucru se datorează faptului că poluarea cu ape reziduale grele provoacă lipsa de oxigen și împiedică dezvoltarea unor specii biologice sensibile. În prezent, Comisia examinează cea de a doua tranșă de planuri de gestionare a bazinelor hidrografice (pentru perioada 2009-2015) prezentate în conformitate cu Directiva-cadru privind apa (DCA) și va publica un raport de evaluare în 2018. 4. Promovarea conformității Comisia a instituit o serie de inițiative în vederea sprijinirii, încurajării și garantării punerii integrale în aplicare a Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale. 4.1 Programe de finanțare Fondurile europene, în special Fondul european de dezvoltare regională și Fondul de coeziune, au jucat un rol decisiv în punerea în aplicare a politicilor UE în domeniul apei. Acest sprijin acoperă ultimele două decenii și implică atât finanțare, cât și promovarea unui cadru de politică favorabil: 20,7 miliarde EUR în perioada 2000-2006 și 21,9 miliarde EUR în perioada 2007-2013 au fost alocate pentru investiții în domeniul apei. Pentru perioada 2014-2020, investițiile sunt concentrate în statele membre cu regiuni mai puțin dezvoltate. Cu alocări de 14,8 miliarde EUR, apa reprezintă componenta de mediu cea mai importantă din cadrul politicii de coeziune. Accentul este plasat pe tratarea apelor reziduale și furnizarea apei potabile, dar și pe investiți în conservarea apei, prevenirea inundațiilor și alte subiecte legate de domeniul apei. Acest sprijin mobilizează fonduri private suplimentare și este completat de alte surse de finanțare ale UE, cum ar fi Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală, LIFE și Orizont 2020. Cea mai mare parte a bugetului disponibil, aproximativ 10 miliarde EUR, este direcționată către infrastructura de tratare a apelor reziduale, inclusiv construirea sau modernizarea instalațiilor și a rețelelor de canalizare, o parte din fonduri fiind direcționate, de asemenea, către gestionarea nămolurilor. În perioada 2014-2020, se preconizează că statele membre vor conecta 17 milioane de persoane la instalații de tratare a apelor reziduale noi sau modernizate, în plus față de cele 7 milioane de persoane conectate în perioada 2007-2013. Politica de coeziune oferă, de asemenea, un cadru politic pentru dezvoltarea regională integrată, lucrând în parteneriat cu părțile interesate pe teren. Aceasta include condiții prealabile pentru finanțare. Pentru a garanta faptul că resursele sunt utilizate în cel mai bun mod, instrumentele trebuie să se bazeze pe planurile de gestionare a bazinelor hidrografice ale statelor membre, astfel cum este prevăzut în Directiva-cadru privind apa. În plus, pentru a asigura sustenabilitatea financiară a proiectelor, sunt necesare politici de tarifare a apei care să includă stimulente corespunzătoare pentru utilizarea eficientă a apei. Printre acestea se numără respectarea principiului „poluatorul plătește”, o contribuție adecvată a diferitelor utilizări ale apei la recuperarea costurilor serviciilor legate de utilizarea apei. Această condiționalitate „ex ante” a stimulat, de asemenea, punerea în aplicare a Directivei-cadru privind apa. 4.2 Aplicare juridică În 2014, Comisia a lansat anchete pentru majoritatea țărilor care au aderat în 2004 sau ulterior și a inițiat proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor pentru țările aflate în această situație în 2016 și 2017. Pentru țările care erau state membre înainte de 2004, încălcările identificate au condus la mai multe proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor, până în prezent majoritatea acestora făcând deja obiectul cel puțin al unei hotărâri a Curții de Justiție a UE. De la publicarea celui de al optulea raport de punere în aplicare, Curtea a pronunțat patru hotărâri, iar două cauze sunt încă pe rol. Una dintre hotărâri a condamnat PT în temeiul articolului 260 (a doua hotărâre) din TFUE. Până în prezent, patru state membre au fost condamnate de Curtea de Justiție la plata de amenzi și/sau penalități cu titlu cominatoriu în temeiul Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale (BE, LU, PT și EL). Statele membre sunt obligate la plata unei amenzi și/sau a unei sume forfetare în cazul în care acestea nu respectă o hotărâre anterioară a Curții cu privire la aceeași chestiune. 4.3 Strategia de promovare a conformității Comisia a întreprins o serie de activități de îmbunătățire a conformității cu Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale, cum ar fi:

·organizarea de ateliere, seminarii și reuniuni fie în țările candidate/în curs de aderare, fie în statele membre în primii ani de la aderarea la UE, pentru a oferi sprijinul necesar pentru un nivel ridicat de punere în aplicare în viitor; ·coordonarea și cooperarea între DG ENV și DG REGIO pentru a garanta obținerea celor mai bune rezultate posibile ale programelor operaționale; ·îmbunătățirea formatelor de raportare în temeiul articolului 17 și îmbunătățirea gestionării datelor, cu ajutorul noului instrument informatic; ·inițierea procedurilor de constatare a neîndeplinirii obligațiilor cu privire la încălcările persistente. În pofida acestor eforturi și a progreselor ulterioare înregistrate în numeroase cazuri, este necesar în continuare ca punerea în aplicare să fie îmbunătățită în anumite state membre. În consecință, Comisia are în vedere mai multe inițiative și dialoguri ad hoc cu statele membre care se confruntă cu cele mai mari dificultăți în ceea ce privește punerea în aplicare a Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale. 4.4 Cercetare și inovare Cercetarea și inovarea joacă un rol important în punerea în aplicare a Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale. Sunt necesare tehnologii noi și modele de guvernanță și de afaceri inovatoare pentru o mai bună tratare a apelor urbane reziduale și pentru reducerea costurilor de asigurare a conformității. Pentru a sprijini activitățile de cercetare și inovare, cel de al 7-lea program-cadru al UE pentru cercetare și inovare a finanțat peste 140 de proiecte de cercetare și inovare legate de apele reziduale în valoare totală de 330 de milioane EUR în perioada 2007-2013. Alte proiecte sunt sau vor fi susținute prin programul Orizont 2020 în perioada 2014-2020. 5. Îmbunătățirea procesului de raportare Un volum foarte mare de date este raportat în baza de date centralizată a AEM. Acesta reprezintă o provocare în ceea ce privește extragerea, utilizarea și indicarea datelor disponibile, precum și interconectarea acestora cu alte baze de date asociate și surse de informații, cum ar fi Directiva-cadru privind apa, rapoartele Natura 2000 sau rapoartele privind apa pentru scăldat sau starea mediului. Actualizarea sistemului de vizualizare a datelor AEM a îmbunătățit accesul la informații la nivelul UE. Procesul de raportare și accesul public la informații despre mediu s-au îmbunătățit datorită dezvoltării unei platforme digitale ușor de utilizat la nivel național, în temeiul cadrului structurat de punere în aplicare și informare. Aceasta s-a realizat în contextul celui de al nouălea exercițiu de raportare. Cadrul structurat de punere în aplicare și informare este un instrument online cu sursă deschisă care permite prelucrarea și diseminarea automată și standardizată a datelor. Figura 13 — Exemplu de imagine a platformei naționale a IE În temeiul cadrului structurat de punere în aplicare și informare, 28 de platforme naționale diseminează date prin grafice, hărți, tabele și statistici, cu o puternică componentă geospațială, efectuând, de asemenea, calcule automate. De asemenea, sunt afișate informații cu privire la proiectele planificate, abordate pentru a se asigura conformitatea cu Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale. Mai mult, informațiile privind apa pentru scăldat, Natura 2000 și calitatea râurilor sunt pe deplin integrate în acest instrument. 6. Locuri de muncă, creștere economică și investiții Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale, împreună cu Directiva privind apa potabilă și Directiva privind deșeurile, constituie unul dintre elementele legislației UE în domeniul mediului cu cele mai mari implicații economice. Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale contribuie în mod semnificativ la investițiile în întreținerea și îmbunătățirea în continuare a instalațiilor de tratare a apelor reziduale în Europa, precum și la oferirea unui avantaj competitiv pentru întreprinderile care își desfășoară activitatea în afara Europei. Statele membre ale UE-28 au raportat informații detaliate cu privire la cele 11 500 de proiecte aflate în curs de desfășurare și planificate abordate în vederea respectării cerințelor prevăzute în Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale. Printre acestea, se preconizează construirea sau renovarea a cel puțin 6 000 de stații de tratare, cu o capacitate totală de aproximativ 94 de milioane EL, reprezentând 12 % din totalul UE. Conform rapoartelor statelor membre, investițiile în apele urbane reziduale au crescut, stabilizându-se într-un interval cuprins între 19 și 25 de miliarde EUR pe an (în pofida faptului că unele state membre au oferit doar informații parțiale, lipsind cele despre reînnoirea și extinderea infrastructurii). Investițiile în acest sector reprezintă, în medie, 38-50 EUR pe cap de locuitor pe an. Figura 14 — Investiții în sisteme de colectare și stații de tratare noi și modernizate în UE (miliarde EUR/an) În comparație cu perioada de raportare precedentă, se poate constata o scădere a investițiilor pentru UE-13, astfel cum arată cifrele raportate în conformitate cu articolul 17. Acesta este rezultatul unor rate mai ridicate de punere în aplicare. Pe baza estimărilor statelor membre, sunt necesare investiții în valoare de aproximativ 49 de miliarde EUR în următorii 10 ani pentru a se asigura conformitatea cu Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale. Aceasta include investiții într-un număr din ce în ce mai mare de proiecte pentru reducerea supraîncărcării cu apă ca urmare a furtunilor și reînnoirea/îmbunătățirea parțială a infrastructurii (de exemplu, înlocuirea IAS cu sisteme de colectare). Se preconizează acoperirea parțială a acestor investiții din fonduri UE.