RO

Bruxelles, 13.9.2007

COM(2007)519 final

RAPORT AL COMISIEI

Raport anual privind activităţile de cercetare şi dezvoltare tehnologică ale Uniunii Europene în 2006

{SEC(2007)1153}

RAPORT AL COMISIEI

Raport anual privind activităţile de cercetare şi dezvoltare tehnologică ale Uniunii Europene în 2006

(Text cu relevanţă pentru SEE)

1. Introducere

Prezentul raport anual se referă la evenimente şi activităţi din cursul anului 2006. Raportul a fost elaborat în temeiul articolului 173 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene [1] şi al articolului 4 din decizia privind cel de-al şaselea Program-cadru [2].

Raportul este însoţit de un document de lucru al serviciilor Comisiei, care cuprinde rapoarte şi statistici mai detaliate. Capitolele principale se referă la activităţile şi rezultatele realizate în 2006, precum şi la progresele realizate cu privire la activităţile din domeniul cercetării şi dezvoltării tehnologice (CDT) în statele membre ale Uniunii Europene.

2. Activităţile comunitare în domeniul cercetării şi dezvoltării tehnologice

2.1. Realizări de ordin politic

Cercetarea şi, în sens mai larg, triunghiul cunoaşterii (cercetare, educaţie şi inovare) constituie o piatră de hotar a strategiei de la Lisabona redinamizate. În contextul unui avânt reînnoit pentru prosperitate, dezvoltare durabilă şi creşterea competitivităţii, stabilităţii şi securităţii, politica de cercetare europeană şi-a atins în ansamblu obiectivele stabilite pentru 2006 cu privire la lansarea celui de-al şaptelea Program-cadru (PC7), încheierea PC6 şi iniţiativele strategice pentru instituirea Spaţiului European de Cercetare.

Programul legislativ şi de lucru al Comisiei pentru 2006 a subliniat necesitatea de a mobiliza potenţialul Europei prin politici care să producă rezultatele dorite şi prin respectarea principiilor unei mai bune reglementări. În 2006 a continuat punerea în aplicare a planului de acţiune integrat inovare/cercetare. Acest plan de acţiune, adoptat în 2005, vizează o modernizare semnificativă a condiţiilor pentru cercetare şi inovare în Europa, prin iniţiative precum relansarea ajutoarelor de stat, îmbunătăţirea eficienţei protecţiei proprietăţii intelectuale, mobilizarea de fonduri suplimentare pentru cercetare, crearea unor poli de inovare şi consolidarea parteneriatelor dintre universităţi şi sectoarele industriale. Pentru realizarea obiectivului 3% de la Barcelona, este esenţială îmbunătăţirea condiţiilor pentru investiţii realizate de sectorul privat în domeniul cercetării, dezvoltării şi inovării.

Strategia amplă privind inovarea în Europa vizând transformarea investiţiilor în cunoaştere în produse şi servicii inovatoare, adoptată de Comisie în luna septembrie şi aprobată de Consiliu în luna noiembrie 2006, include zece acţiuni prioritare, dintre care şase sunt legate direct de cercetare. Una dintre acţiunile prioritare se referă la înfiinţarea Institutului European pentru Tehnologie (IET). IET are drept obiectiv să contribuie la dezvoltarea capacităţii de inovare în cadrul Comunităţii şi al statelor membre. IET completează politicile şi iniţiativele comunitare şi naţionale existente, stimulând integrarea triunghiului cunoaşterii în întreaga Uniune Europeană. Consiliul European din iunie 2006 a invitat Comisia să elaboreze o propunere oficială de înfiinţare a IET. Comisia a prezentat această propunere privind IET la 18 octombrie 2006. Consiliul European din 14-15 decembrie 2006 a emis un mandat clar pentru discuţii aprofundate la nivelul Consiliului privind propunerea de înfiinţare a IET, care ar trebui să se încheie până la sfârşitul anului 2007. În plus, printre acţiunile prioritare se numără în special dezvoltarea unei strategii pentru „pieţe pilot” orientate spre inovaţie, măsură propusă în raportul elaborat de grupul de experţi condus de fostul prim-ministru finlandez, Esko Aho, „Creating an Innovative Europe” („Crearea unei Europe inovatoare”). Grupul Aho, constituit în contextul măsurilor luate ca urmare a reuniunii la nivel înalt de la Hampton Court din luna octombrie 2005, şi-a prezentat raportul în luna ianuarie 2006.

O altă prioritate a strategiei ample privind inovarea se referă la crearea pentru cercetători a unei pieţe deschise, unice şi concurenţiale a forţei de muncă. Un raport anual de punere în aplicare a examinat alte progrese realizate în domeniul mobilităţii intraeuropene, internaţionale şi intersectoriale, precum şi evoluţia profesională a cercetătorilor în fiecare din etapele carierei acestora, ca urmare a Strategiei de mobilitate în cadrul SEC, a Comunicării „O singură profesie, cariere multiple” şi a Recomandărilor privind Carta Europeană pentru Cercetători şi Codul de conduită pentru recrutarea acestora. Alte domenii prioritare prin care cercetarea sprijină în mod activ procesul de la Lisabona includ promovarea transferului de cunoaştere între organizaţiile publice de cercetare şi sectoarele industriale, pentru care au fost pregătite orientări şi recomandări, un nou cadru pentru ajutoarele de stat pentru cercetare, dezvoltare şi inovare şi folosirea mai eficientă a stimulentelor fiscale în beneficiul cercetării şi dezvoltării, precum şi un manual privind achiziţiile publice pentru stimularea C&D şi a inovării. O altă realizare importantă în 2006 pentru Strategia de la Lisabona a fost obţinerea acordului statelor membre pentru stabilirea unor obiective naţionale privind cheltuielile pentru C&D, anexate la concluziile Consiliului European de primăvară din luna martie 2006.

A fost prezentată o comunicare intitulată „Delivering on the modernisation agenda for universities: education, research and innovation” („Obţinerea de rezultate privind agenda de modernizare a universităţilor: educaţie, cercetare şi inovare”) şi a fost elaborată o strategie europeană privind infrastructurile de cercetare.

ITER (Reactorul Termonuclear Experimental Internaţional) este o iniţiativă prioritară de politică CDT. Acordurile privind ITER şi „Privilegii şi imunităţi”, precum şi acordul privind aplicarea provizorie au fost semnate de către părţi (UE, SUA, China, India, Rusia, Japonia şi Coreea de Sud) la Paris în luna noiembrie 2006, după iniţierea procedurii în luna mai şi după decizia Consiliului din luna septembrie. UE şi Japonia şi-au dezvoltat în continuare parteneriatul privilegiat privind ITER şi fuziunea, în special în ceea ce priveşte contribuţiile celor două ţări la activităţile complementare care urmează să se desfăşoare în Japonia în cadrul „abordării vaste”. De asemenea, în luna decembrie 2006 s-a ajuns la un acord politic privind statutele întreprinderii comune europene.

În plus, la începutul anului 2007 a fost adoptată analiza strategică privind politica energetică a UE, care face parte din „pachetul” integrat de măsuri privind energia şi schimbările climatice în vederea reducerii emisiilor în secolul al XXI-lea, cercetarea deţinând un rol important în cadrul acestor măsuri.

Alte realizări în contextul cooperării internaţionale includ adoptarea recomandărilor unei decizii a Consiliului de autorizare a Comisiei să negocieze acordul S&T de asociere a statelor Israel şi Elveţia la PC7, propunerea de decizie a Consiliului de autorizare a Comisiei să semneze un acord între CE şi Coreea şi să semneze şi să încheie un acord de cooperare între Comunitatea Euratom şi Coreea în domeniul cercetării privind energia de fuziune. În domeniul sistemelor nucleare avansate, Comisia a semnat instrumentul de aderare a Comunităţii Euratom la acordul-cadru al Forumului Internaţional Generaţia a IV-a, care a dus la aderarea oficială în luna mai 2006. În domeniul sistemelor de producţie inteligente, Comisia a adoptat propunerea de decizie a Consiliului de autorizare a încheierii acordului reînnoit şi modificat privind activităţile de C&D între CE şi Australia, Canada, Norvegia, Elveţia, Coreea, Japonia şi SUA.

2.1.1. Către cel de-al şaptelea Program-cadru

Adoptarea şi lansarea celui de-al şaptelea Program-cadru pentru cercetare tehnologică şi dezvoltare şi a celui de-al şaptelea Program-cadru Euratom pentru activităţile de cercetare şi formare în domeniul nuclear a fost o realizare majoră pentru cercetarea europeană. După mai mulţi ani de pregătiri şi negocieri intense, au fost adoptate instrumentele financiare şi juridice principale necesare Comisiei în vederea realizării contribuţiei sale la punerea în aplicare a Spaţiului European de Cercetare pentru perioada 2007 – 2013. La 18 şi 19 decembrie 2006, Consiliul, sau Consiliul şi Parlamentul European, în calitate de organe legislative, au adoptat acte legislative cu privire la programele-cadru, la programele specifice de punere în aplicare a acestora, precum şi normele pentru participarea întreprinderilor, centrelor de cercetare şi a universităţilor la acţiuni din cadrul PC7 şi pentru diseminarea rezultatelor cercetărilor efectuate.

Programele specifice „Cooperare”, „Idei”, „Oameni”, „Capacităţi” şi „Euratom”, precum şi cele două programe care urmează să fie puse în aplicare de Centrul Comun de Cercetare (CCC) au fost adoptate la 19 decembrie. Cercetarea realizată în colaborare rămâne o activitate centrală şi majoritatea priorităţilor tematice se bazează în mod esenţial pe experienţa dobândită în cadrul programelor-cadru precedente. Temele identificate reflectă sectoarele cheie ale cunoaşterii şi tehnologiei în care excelenţa în cercetare este deosebit de importantă pentru îmbunătăţirea capacităţii Europei de a aborda provocările viitoare din domeniul social, economic, al sănătăţii publice, al protecţiei mediului şi al industriei. Aceste teme sunt sănătatea, alimentaţia, agricultura şi pescuitul, biotehnologia; tehnologiile informaţionale şi de comunicaţii; nanoştiinţele, nanotehnologiile, materiale şi noile tehnologii de producţie; energia; mediul; transporturile; ştiinţele socio-economice şi umane; spaţiul; şi securitatea. Noi concepte, precum Consiliul European de Cercetare (CEC), iniţiativele tehnologice comune şi investiţiile considerabile în infrastructură prezintă un interes deosebit, împreună cu eforturile continue de combatere a „exodului creierelor” şi de încurajare a „atragerii de inteligenţă” în Europa. Planul privind potenţialul de cercetare destinat exploatării excelenţei în cercetare în regiunile de convergenţă, precum şi facilitatea de finanţare care include partajarea riscurilor, vizând sporirea disponibilităţii împrumuturilor din partea Băncii Europene pentru Investiţii (BEI) sunt alte elemente importante de noutate.

S-au înregistrat progrese în ceea ce priveşte înfiinţarea CEC, organismul european pentru sprijinirea „cercetării de frontieră”. Dotat cu un buget substanţial şi o coordonare ştiinţifică independentă, acesta reprezintă o evoluţie nouă şi dinamică. CEC va fi compus dintr-un consiliu ştiinţific şi o structură specifică de punere în aplicare. Strategia ştiinţifică este dezvoltată în conformitate cu orientările Consiliului ştiinţific al CEC. A fost lansată prima cerere de propuneri privind punerea în aplicare a programului „Idei”, iar mecanismele operaţionale ale CEC sunt în curs de instituire.

Se preconizează că PC7 va juca un rol fundamental pentru stimularea prosperităţii şi a bunăstării în Europa. Asigurarea unui acces corect şi echilibrat la PC7 este esenţială pentru sporirea încrederii reciproce în conlucrarea în vederea realizării unui obiectiv comun. Simplificarea procedurilor a fost identificată drept un factor esenţial pentru asigurarea succesului şi toate părţile interesate au fost invitate să contribuie cu idei şi observaţii în cadrul unei consultări deschise. Regulamentul de participare, instrumentul de simplificare cel mai evident, a fost conceput pentru a fi cât mai eficient şi mai accesibil pentru utilizatori.

Procedura de transferare a serviciilor CORDIS către site-ul de internet EUROPA s-a încheiat (http://cordis.europa.eu); aceste servicii au fost regândite pentru a reflecta lansarea PC7, împreună cu primele programe anuale de lucru în cadrul programelor specifice adoptate de către Comisie la 21 decembrie 2006 şi cu primele 42 cereri de propuneri publicate în ziua următoare. Odată cu lansarea PC7, CORDIS a devenit singura sursă de încredere pentru cererile de propuneri, întrucât, în prezent, în Jurnalul Oficial se publică numai referinţele privind cererile de propuneri din cadrul PC7.

2.2. Punerea în aplicare a celui de-al şaselea Program-cadru

În anul 2006, anul de contractare a ultimelor angajamente în cadrul celui de-al şaselea Program-cadru (2002-2006), s-au înregistrat progrese semnificative în toate domeniile şi cu privire la toate temele orizontale ale programelor de lucru revizuite. Majoritatea cererilor de propuneri au fost publicate după cum fusese prevăzut, iar evaluările propunerilor au fost urmate de negocierea ultimelor contracte din cadrul PC6. Au continuat eforturile de a atrage cei mai buni cercetători, precum şi societăţile, organizaţiile şi instituţiile cele mai inovatoare, actori principali în structurarea SEC; printre iniţiativele cele mai încununate de succes se numără bursele Marie Curie şi sistemul ERA-NET. Câteva mii de echipe de cercetători din 99 ţări partenere INCO au fost mobilizate în activităţi din toate domeniile PC6, incluzând cooperarea internaţională pe teme specifice axată pe angajamente internaţionale, cum ar fi Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului sau Convenţiile privind biodiversitatea şi deşertificarea.

În domeniul ştiinţei vieţii, genomicii şi biotehnologiei, acţiuni de mare importanţă pentru combaterea SIDA, tuberculozei şi malariei continuă să se desfăşoare în cadrul Parteneriatului dintre ţările europene şi cele în curs de dezvoltare privind studiile clinice. În ceea ce priveşte calitatea şi siguranţa alimentelor, majoritatea activităţilor se referă la bazele pentru punerea în aplicare a bioeconomiei bazate pe cunoaştere (BEBC). Ca urmare a Comunicării „Către o strategie europeană pentru nanotehnologie”, punerea în aplicare a planului de acţiune în vederea dezvoltării responsabile a nanoştiinţelor şi nanotehnologiilor se află într-un stadiu mai avansat. Se preconizează că platforma privind o producţie la nivel european bazată pe cercetare şi inovare cu o valoare adăugată ridicată va creşte viteza transformărilor industriale în Europa. Punerea în aplicare a Planului de acţiune privind tehnologiile ecologice continuă cu dezvoltarea unor activităţi legate, în special, de politicile care vizează durabilitatea producţiei şi a consumului. Cercetările privind schimbarea globală şi ecosistemele, precum şi privind sistemele durabile de energie şi transport au continuat să contribuie în mod semnificativ la revigorarea strategiei de dezvoltare durabilă a UE şi a unui spectru larg de alte strategii ale UE, cum ar fi strategia maritimă, Reţeaua mondială de sisteme de observare a Pământului şi Planul de acţiune european pentru mediu şi sănătate.

S-au înregistrat progrese substanţiale privind cele 31 de platforme tehnologice europene (PTE), acoperind un spectru larg de domenii, de la oţel la transporturi aeriene, apă, hidrogen şi energie fotovoltaică şi de la nanoelectronică la învăţare reciprocă şi la cunoştinţe în domeniul previziunilor, care facilitează stimularea competitivităţii industriale europene prin instituirea unor agende strategice de cercetare. Iniţiativele tehnologice comune (ITC) impun prezenţa unei structuri juridice specifice pentru instituirea unor parteneriate pe termen lung între sectorul public şi cel privat, pentru a se asigura poziţia de conducere a UE în domenii tehnologice cheie. Sunt avute în vedere şase ITC-uri (medicamente inovatoare, nanoelectronică, sisteme informatice integrate, aeronautică şi transport aerian, celule de hidrogen şi combustibil, precum şi Monitorizare globală pentru mediu şi securitate). Acestea implică parteneri industriali cheie şi avansează pe baza unei foi de parcurs prezentate în luna noiembrie 2006.

Capacitatea de a răspunde noilor provocări a fost demonstrată odată cu publicarea cererii de propuneri de urgenţă, în replică la criza gripei aviare şi la activităţile privind pandemia de gripă. Cercetarea orientată pe politici este pusă în aplicare cu succes prin acţiuni directe realizate de CCC şi prin proiecte SSP (de sprijin ştiinţific pentru politici) legate de un spectru larg de domenii de politică ale UE, cum ar fi mediul, durabilitatea, sănătatea, agricultura şi pescuitul.

Punerea completă în aplicare a activităţilor NEST (ştiinţe şi tehnologii noi şi în curs de dezvoltare) a generat o largă recunoaştere a calităţii şi a caracterului inovator al agendei transdisciplinare, inclusiv în domenii cum ar fi biologia de sinteză şi tematica asociată cu „măsurarea imposibilului”.

Dimensiunea regională a SEC a avansat mai departe prin continuarea acţiunii pilot „Regiuni ale cunoaşterii” şi prin dezvoltarea unei noi activităţi privind cooperarea transnaţională între polii regionali de cunoaştere („Regiuni ale cunoaşterii – 2”).

În ceea ce priveşte infrastructurile de cercetare, furnizarea de sprijin pentru dezvoltarea unei abordări europene pentru apariţia unor noi instalaţii şi pentru operarea şi consolidarea infrastructurilor existente s-a realizat prin mai multe mijloace, în special prin sprijinul acordat activităţilor strategice ale ESFRI (Forumul strategic european privind infrastructurile de cercetare). Acesta a participat, în special, la elaborarea primei foi de parcurs europene pentru infrastructurile de cercetare necesară pentru următorii 10 până la 20 de ani. Acest document, publicat în luna octombrie 2006, identifică 35 de proiecte de infrastructură. Această foaie de parcurs constituie rezultatul unei consultări intensive şi al unei proceduri de evaluare colegială, desfăşurate de-a lungul unei perioade de doi ani.

În ceea ce priveşte Fondul de Cercetare pentru Cărbune şi Oţel, decizia Consiliului, aflată în curs de pregătire, care stabileşte orientările tehnice multianuale pentru programul de cercetare al fondului, va fi urmată de o primă revizuire a orientărilor tehnice.

A continuat monitorizarea ştiinţifică, tehnică, juridică şi financiară a multor acţiuni iniţiate sub egida programelor-cadru precedente, în special PC5, şi s-au finalizat o serie de proiecte. Rezultatele ştiinţifice şi tehnice ale acestora şi impactul lor socioeconomic fac obiectul unui program multianual de evaluare aflat în curs de desfăşurare, în vederea maximizării şi optimizării potenţialului acestora în lanţul inovaţiei şi al elaborării de politici publice. Se preconizează că planurile de punere în aplicare a tehnologiei vor sprijini trecerea de la cunoaştere la know-how şi vor facilita inovarea şi crearea de capital.

3. Evoluţii în statele membre şi aplicarea metodei deschise de coordonare

3.1. Cercetarea şi strategia revizuită de la Lisabona

Relansarea strategiei de la Lisabona în anul 2005 a avut drept efect reînnoirea angajamentelor tuturor părţilor de a urma o agendă de reforme economice pozitive. 2006 a fost primul an de punere în aplicare a programelor naţionale de reformă (PNR) ale statelor membre. Ţintele privind investiţiile în domeniul cercetării şi dezvoltării, stabilite de statele membre la nivel naţional, reflectă contribuţia pe care statele membre intenţionează să o aducă în vederea realizării obiectivelor generale de la Lisabona şi de la Barcelona şi au fost utilizate drept instrument pentru focalizarea atenţiei factorilor de decizie asupra reformelor structurale necesare pentru optimizarea factorilor ce contribuie la C&D şi la procesul de inovare.

Cu toate că în 2006 majoritatea statelor membre şi-au demonstrat angajamentul ferm privind punerea în aplicare a PNR şi deşi până în prezent majoritatea statelor membre au stabilit strategii coerente de politică privind C&D, pentru o serie de state membre vor fi necesare iniţiative suplimentare în domeniul politicilor publice. Stimulul suplimentar acordat strategiei de la Lisabona oferă o şansă reală de succes, însă pentru aceasta va fi nevoie de un angajament mai ferm şi de accelerare a dezvoltării şi punerii în aplicare a obiectivelor stabilite.

Stimularea investiţiilor private în C&D prin creşterea efectului de pârghie al politicilor publice rămâne o provocare majoră. Abordarea unor aspecte cum ar fi consolidarea centrelor de excelenţă în cercetare, promovarea unor parteneriate public-privat durabile şi îmbunătăţirea cooperării şi circulaţiei cunoaşterii între baza publică a cercetării şi societăţile din sectorul privat rămân cruciale în această privinţă, alături de reformarea bazei publice a cercetării în vederea sporirii gradului de excelenţă ştiinţifică şi a capacităţii de reacţie la necesităţile sectorului privat. În plus, trebuie încurajată o abordare sistemică mai accentuată în raport cu C&D şi cu inovaţia, asigurând stabilirea unor sinergii cu alte politici pentru crearea unui mediu de afaceri favorabil pentru C&D şi inovaţie.

3.2. Progrese înregistrate în vederea atingerii obiectivului de 3%

Volumul resurselor financiare alocate pentru C&D este un indicator al angajamentului unui stat pentru producerea şi exploatarea unor noi cunoştinţe, precum şi un element determinant al performanţei acelei ţări în domeniul inovaţiei. După cum se arată în figura 3.1, indicele sintetic al inovaţiei (SII), un instrument de măsură pentru realizările globale ale unui stat în ceea ce priveşte inovaţia, se află într-o strânsă corelaţie cu intensitatea C&D, indicând astfel că intensitatea C&D nu este numai un simplu factor, ci şi unul dintre principalele elemente determinante ale rezultatelor în domeniul inovaţiei.

În anul 2005, intensitatea C&D în UE se ridica la 1,84% din PIB, fără să manifeste vreun semn de restabilire după perioada de stagnare din intervalul 2001-2002. Ar trebui remarcat, cu toate acestea, că ultimele informaţii disponibile datează încă de dinaintea reînnoirii angajamentelor statelor membre în contextul relansării strategiei de la Lisabona.

În funcţie de intensitatea C&D, se pot distinge trei grupuri de ţări. Un prim grup cuprinde ţări a căror intensitate C&D depăşeşte 2,4% din PIB (Suedia, Finlanda, Danemarca, Germania şi Austria) şi care au realizat deja progrese importante în vederea transformării în economii bazate pe cunoaştere. Un al doilea grup este format din ţări a căror intensitate C&D se apropie de media UE, cu valori cuprinse între 1,5 şi 2,1% din PIB (Franţa, Belgia, Ţările de Jos, Regatul Unit, Luxemburg), ca o indicaţie că economiile respective se află în curs de transformare, dar că ritmul lor de dezvoltare ar trebui sporit. Un al treilea grup, mai numeros, este compus din acele ţări cu o intensitate C&D inferioară limitei de 1,5% din PIB (deşi diferenţele din cadrul acestui grup sunt mari), arătând că aceste ţări trebuie să depună eforturi suplimentare pentru a recupera decalajul acumulat în tranziţia către intensificarea cunoaşterii.

Figura 3.1: Indicele sintetic al inovaţiei în raport cu intensitatea C&D

(...PICT...)

Sursa datelor privind intensitatea C&D: DG Cercetare – Date: EUROSTAT, OCDE.

Observaţii: Datele privind intensitatea C&D pentru IT, NL, RO, UK, HR, TR, IS, CH, US, JP se referă la anul 2004; datele pentru AT, FI se referă la anul 2006.

Sursa pentru SII : European Innovation Scoreboard 2006 (Tabelul indicatorilor europeni pentru 2006 în materie de inovaţie).

Comparaţia ratei anuale de creştere a intensităţii C&D necesare pentru atingerea ţintei naţionale cu rata creşterii înregistrate începând din anul 2000 (în perioada 2000-2005) permite evaluarea nivelului de ambiţie al ţintelor propuse. Numai un număr redus de ţări (Austria, Danemarca, Irlanda, Germania şi Finlanda) au înregistrat recent rate de creştere care ar fi suficiente pentru ca aceste ţări să se poată apropia în mod semnificativ de ţintele propuse. Va trebui ca toate celelalte ţări să îşi intensifice semnificativ eforturile în cazul în care doresc să-şi atingă obiectivele ambiţioase stabilite. Grupul de ţări care a trecut recent prin experienţa unei rate negative de creştere va trebui mai întâi să inverseze o tendinţă negativă, aceasta însemnând că ţintele stabilite sunt extrem de ambiţioase, iar încercarea de a le atinge va necesita pachete majore de reforme privind C&D, proporţionale cu ţintele corespunzătoare.

Figura 3.2: Intensitatea C&D: creşterea medie anuală (în procente) 2000-2005 şi creşterea medie anuală (%) necesară pentru a îndeplini obiectivul 2010

(...PICT...)

3.3. Metoda deschisă de coordonare (MDC)

Observând evoluţiile recente în combinaţiile de politici pentru C&D din statele membre, reiese ideea generală că statele membre au subscris la o serie de obiective şi provocări similare şi se orientează, implicit sau explicit, după discuţiile de la nivel european (de pildă prin metoda deschisă de coordonare sau ca urmare a comunicărilor Comisiei) sau prin identificarea şi transferul de bune practici din alte state membre.

Comitetul de cercetare ştiinţifică şi tehnologică (CREST) a adoptat în iulie 2006 raportul său final privind cel de-al doilea ciclu de punere în aplicare a MDC. CREST a afirmat că aplicarea MDC poate continua să joace un rol important în consolidarea şi alinierea politicilor statelor membre pentru a face faţă provocării de a îndeplini obiectivele de la Lisabona şi de la Barcelona. În raportul său, CREST a făcut apel la statele membre să adopte abordări holistice cu privire la elaborarea de politici pentru cercetare şi inovare, inter alia prin asigurarea unei abordări incluzive faţă de administrarea şi punerea în aplicare a acestor politici. Rezultatele obţinute de grupul CREST cu privire la măsurile fiscale pentru C&D au fost utilizate ulterior ca sursă de informaţii pentru comunicarea Comisiei privind modul cel mai adecvat de exploatare a stimulentelor fiscale pentru încurajarea activităţilor de C&D.

CREST a decis să dezvolte eforturile începute cu privire la MDC, continuând cu un al treilea ciclu de lucrări, angajându-se ulterior într-o discuţie pentru selectarea temelor celor mai adecvate de dezbatere. Temele alese (combinaţii de politici pentru C&D, coordonarea fondurilor structurale şi a programelor-cadru, C&D pentru sectorul serviciilor, internaţionalizarea C&D) au fost cele care au stimulat interesul vastei majorităţi a delegaţiilor CREST şi pentru care statele membre şi-au arătat voinţa fermă de a-şi apropria procesul şi de a furniza coordonarea necesară pentru a conduce discuţiile către rezultate tangibile.

În plus faţă de lucrările privind aspecte specifice ale politicilor de C&D, CREST s-a implicat în luna noiembrie 2006 într-o sesiune de învăţare reciprocă pe teme specifice, pe baza programelor naţionale de reformă şi a rapoartelor intermediare de activitate din 2006. In raportul său privind această experienţă, CREST a recunoscut că relansarea strategiei de la Lisabona a avut efecte pozitive şi a făcut apel la decidenţii politici să îşi menţină angajamentul faţă de procesul de reformă de la Lisabona. În domeniul politicilor de C&D, CREST a concluzionat că statele membre ar trebui să se înscrie într-un ciclu continuu de adaptare a politicilor, priorităţilor şi strategiilor, în lumina noilor provocări, inclusiv luând în considerare coordonarea acţiunilor întreprinse cu cele ale altor state sau la nivelul Comunităţii. În plus, CREST a apreciat că rămân multe de făcut pentru acoperirea decalajului cultural dintre ştiinţă şi industrie şi a recunoscut necesitatea de a transforma sectorul academic într-un mediu mai competitiv.

4. Perspective pentru viitor

Toate aceste realizări au pregătit calea pentru 2007, primul an de punere în aplicare a PC7 şi un an de noi evoluţii importante pentru SEC.

Eforturile de pregătire au fost iniţiate în cel de-al doilea semestru al anului 2006, în vederea lansării unei dezbateri privind noile provocări şi perspectivele pentru SEC. Aceste eforturi de pregătire au dus la adoptarea cărţii verzi „Spaţiul European de Cercetare: Noi perspective” [COM(2007)161] din 4 aprilie 2007, pe baza căreia se desfăşoară în prezent în întreaga Europă o vastă dezbatere şi o consultare publică. Pe baza rezultatelor dezbaterii şi consultării, noi iniţiative urmează a fi propuse în anul 2008.

5. Surse pentru informaţii suplimentare

Documentul de lucru al Comisiei care însoţeşte prezentul raport conţine mai multe detalii. Pentru mai multe informaţii, următoarele documente sunt disponibile publicului larg.

– rapoarte anuale de monitorizare a programelor-cadru şi a programelor specifice, care furnizează un rezumat concis şi independent al progreselor înregistrate şi al calităţii măsurilor luate pentru punerea în aplicare a programelor;

– rapoarte de evaluare întocmite la interval de cinci ani, care examinează punerea în aplicare şi realizările în materie de activităţi comunitare de cercetare de-a lungul celor cinci ani precedenţi;

– rapoarte privind datele cheie, publicate anual, furnizând un set de indicatori pentru descrierea poziţiei Europei în ceea ce priveşte sectorul ştiinţific, tehnologic şi de inovare;

– date statistice privind ştiinţa şi tehnologia în Europa (Eurostat): statistici privind bugetele pentru C&D, cheltuielile pentru C&D, personalul de C&D şi brevetele acordate în statele membre, defalcate pe regiuni;

– studii şi analize publicate în legătură cu programele comunitare de cercetare şi dezvoltare tehnologică şi care abordează unele aspecte specifice acelor domenii CDT acoperite.

Majoritatea acestor documente se pot obţine sau pot fi comandate de pe site-urile de internet ale Comisiei:

– portalul Uniunii Europene, site-ul EUROPA: http://europa.eu/index_en.htm

– site-ul CORDIS, conţinând informaţii cuprinzătoare privind programul-cadru privind CTD: http://cordis.europa.eu

– site-ul Direcţiei Generale a Comisiei pentru cercetare:

– http://ec.europa.eu/dgs/research/index_en.html

– site-ul Direcţiei Generale a Comisiei pentru societatea informaţională:

– http://ec.europa.eu/dgs/information_society/index_en.htm

– site-ul Direcţiei Generale a Comisiei pentru întreprinderi:

– http://ec.europa.eu/ /GDS/enterprise/index_en.htm

– site-ul Direcţiei Generale a Comisiei pentru energie şi transporturi:

– http://ec.europa.eu/dgs/energy_transport/index_en.html

– site-ul de internet al Centrului Comun de Cercetare (CCC):

– http://www.jrc.ec.europa.eu

– site-ul Eurostat: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page

[1] „La începutul fiecărui an, Comisia prezintă un raport Parlamentului European şi Consiliului. Acest raport priveşte în special activităţile desfăşurate în materie de cercetare şi de dezvoltare tehnologică şi de propagare a rezultatelor în cursul anului precedent, precum şi programul de lucru pe anul în curs”.

[2] Decizia nr. 1513/2002/CE din 27 iunie 2002. Articolul 4: „În cadrul raportului anual pe care îl prezintă în conformitate cu articolul 173 din tratat, Comisia prezintă în detaliu progresele înregistrate în ceea ce priveşte punerea în aplicare a celui de-al şaselea program-cadru şi în special progresele înregistrate în ceea ce priveşte atingerea obiectivelor şi respectarea priorităţilor sale…; raportul include, de asemenea, şi informaţii privind aspectele financiare şi utilizarea instrumentelor”.

--------------------------------------------------