RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN AL NOUĂLEA RAPORT PREZENTARE GENERALĂ A MĂSURILOR DE PROTECȚIE COMERCIALĂ LUATE DE ȚĂRILE TERȚE ÎMPOTRIVA UNIUNII EUROPENE (STATISTICI PÂNĂ LA 31 DECEMBRIE 2011, DAR COMENTARIILE PRIVIND CAZURILE ȘI TEXTUL SUNT ACTUALIZATE PÂNĂ ÎN LUNA MARTIE 2012) /* COM/2012/0344 final */





RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN AL NOUĂLEA RAPORT PREZENTARE GENERALĂ A MĂSURILOR DE PROTECȚIE COMERCIALĂ LUATE DE ȚĂRILE TERȚE ÎMPOTRIVA UNIUNII EUROPENE (STATISTICI PÂNĂ LA 31 DECEMBRIE 2011, DAR COMENTARIILE PRIVIND CAZURILE ȘI TEXTUL SUNT ACTUALIZATE PÂNĂ ÎN LUNA MARTIE 2012) 1. Introducere De la începutul crizei mondiale la sfârșitul anului 2008, utilizarea instrumentelor de protecție comercială împotriva UE a fost destul de intensă. A existat temerea că, în multe din noile anchete, nu s-ar aplica în mod adecvat normele relevante și că s-ar utiliza în mod abuziv instrumentele pentru a oferi protecție industriilor naționale și pentru a le proteja de concurența externă. În 2011, situația s-a redresat doar ușor și, așa cum se va arăta mai jos, utilizarea instrumentelor de protecție comercială împotriva UE s-a stabilizat. Numărul de anchete noi rămâne totuși destul de ridicat, iar complexitatea cazurilor a crescut. În anumite cazuri, în ciuda a numeroase intervenții energice, nu ar fi putut fi soluționate la nivel tehnic aspecte importante, iar soluționarea litigiilor de către OMC nu a putut fi evitată. Acest lucru a generat un nivel înalt de activitate în acest an. Prezentul raport descrie tendințele generale, problemele identificate și rezultatele obținute în 2011. De asemenea, raportul oferă în anexă o analiză detaliată a tendințelor și a cazurilor specifice pentru cei mai importanți utilizatori ai instrumentului. 2. Tendințe generale Au existat 146 de măsuri în vigoare la sfârșitul anului 2011, ceea ce reprezintă o creștere de 23 de măsuri în comparație cu anul trecut. Aceasta este cea mai ridicată cifră din 2008. De atunci numărul măsurilor a urmat o tendință descrescătoare. Marea majoritate a acestor măsuri este din domeniul antidumpingului (94 în 2011, în comparație cu 89 în 2010), dar proporția măsurilor de salvgardare este în continuă creștere (46, în comparație cu 30). Acesta este principalul motiv pentru numărul mare de măsuri din acest an. Măsurile compensatorii reprezintă numai o parte minoră. SUA rămâne țara cu cele mai multe măsuri în vigoare (23), urmată de China și India (fiecare 15), Turcia (13) și Brazilia (12). Ar trebui, de asemenea, să se remarce faptul că Indonezia înregistrează o creștere remarcabilă de la 2 la 8 măsuri, toate acestea fiind măsuri de salvgardare. În total, 36 de măsuri noi au fost instituite în 2011. Această cifră este mult mai mare decât cele 15 instituite în 2010. Deși numărul măsurilor antidumping instituite nu a fost lipsit de importanță (13 în 2011, în comparație cu 8 anterior), evoluția în ceea ce privește măsurile de salvgardare a fost remarcabilă. Într-adevăr, în 2011 au fost instituite nu mai puțin de 22 de măsuri de salvgardare. Această cifră ar trebui, totuși, să fie nuanțată prin faptul că doar 8 din aceste măsuri au constat în extinderea măsurilor din Rusia la teritoriul Belarusului și Kazahstanului în urma nou constituitei uniuni vamale a acestora. În plus, această cifră include, de asemenea, 6 măsuri care au fost instituite de Indonezia, dar care se referă la produse care sunt exportate din UE în cantități foarte mici. Impactul acestei extinderi a măsurilor de salvgardare este, astfel, relativ limitată pentru întreprinderile din UE. Numărul de anchete noi este cel mai bun indicator al activității țărilor terțe în ceea ce privește instrumentele de protecție comercială. Într-adevăr, deși nu toate anchetele au drept rezultat măsuri – și, astfel, nu ar fi reflectate în statisticile menționate anterior – fiecare procedură nouă afectează în mod normal fluxurile comerciale în perioada anchetei și este nevoie de eforturi semnificative pentru ca exportatorii să își apere interesele. În această privință, numărul anchetelor noi a crescut semnificativ de la sfârșitul anului 2008, adică de la începutul crizei mondiale și, de atunci, a rămas important. În acest an, au fost deschise 33 de anchete noi, față de 40 în 2010. Cu toate acestea, ar trebui să se remarce faptul că această cifră include un număr de anchete limitat la extinderea posibilă a măsurilor din Rusia la teritoriul noii uniuni vamale, precum și două anchete care vizează teritoriul uniunii vamale, dar sunt considerate anchete individuale pentru fiecare țară. Marea majoritate a acestor noi anchete se referă la măsuri de salvgardare (20), celelalte fiind exclusiv anchete antidumping. Unele din aceste noi anchete ar putea afecta fluxuri comerciale semnificative și, prin urmare, necesită o monitorizare atentă și numeroase intervenții la diferite niveluri. Alte cazuri, de interes economic mai puțin important, sunt, de asemenea, foarte importante datorită caracterului sistemic al problemelor identificate și necesită, de asemenea, vigilență specifică. 3. Probleme Actuale În ultimii ani, Comisia și-a intensificat intervențiile în scopul de a soluționa problemele identificate în cazuri individuale. Aceste aspecte sunt abordate, de asemenea, bilateral în cadrul reuniunilor ad-hoc sau periodice cu autoritățile țărilor terțe. Aceste reuniuni au avut succes într-o anumită măsură deoarece am observat unele îmbunătățiri în practica anumitor țări terțe. De exemplu, unele țări și-au îmbunătățit în prezent transparența atunci când prezintă rezultatele anchetelor lor, oferind o indexare a datelor confidențiale, mai degrabă decât să nu prezinte cifre deloc. Aceasta este o evoluție pozitivă. Din nefericire, problemele identificate în trecut persistă în ciuda faptului că au fost semnalate de numeroase ori la diferite niveluri. Prin urmare, Comisia și-a continuat eforturile de a face tot ceea ce este necesar și posibil - inclusiv recurgerea la soluționarea litigiilor de către OMC – în scopul de a se asigura că normele OMC de bază sunt aplicate cu strictețe și că instrumentele de protecție comercială nu sunt utilizate în mod abuziv. Principalele probleme persistente sunt următoarele: 3.1. Utilizarea necorespunzătoare a instrumentelor Din câțiva ani au existat indicii clare că deschiderea cazurilor legate de instrumentele de protecție comerciale a avut loc ca reacție la măsurile instituite de UE, mai degrabă decât să se bazeze pe motive justificate susținute de o cerere documentată corespunzător, realizată de industria națională în cauză. După cum se menționează în raportul anual al anului trecut, UE s-a confruntat cu o anchetă referitoare la măsuri compensatorii și cu o altă anchetă pe baza riscului de prejudiciu la scurt timp după ce a folosit același instrument/aceleași criterii împotriva țării care deschisese aceste două anchete. Au existat, de asemenea, cazuri împotriva UE privind produse similare cu cele care anterior erau vizate de ancheta UE. În toate aceste cazuri, este foarte dificil să se considere că este vorba despre o simplă coincidență. Această tendință a continuat, din nefericire, în 2011. Într-adevăr, anchetele menționate anterior s-au materializat cu instituirea unor taxe definitive, în ciuda unor deficiențe evidente, iar o altă anchetă „în oglindă” a fost deschisă în 2011. Acestea nu sunt cazuri izolate, deoarece și alți membri ai OMC s-au confruntat cu aceleași aspecte. Recent, au existat amenințări cu acțiuni similare suplimentare. O astfel de utilizare a instrumentului este inadecvată și inacceptabilă. Comisia a abordat acest aspect atât la nivel politic, cât și la nivel tehnic (inclusiv în forurile OMC) și nu va ezita să recurgă la soluționarea litigiilor de către OMC atunci când cazurile sunt lipsite de orice substanță. Într-adevăr, modelul acestor cazuri este deseori foarte similar cu standarde deficitare de deschidere (adesea lipsite, de asemenea, de transparență prin încălcarea normelor privind confidențialitatea) și nu există nicio dovadă a prejudiciului. 3.2. Lipsa transparenței Transparența este unul din factorii-cheie în anchetele de protecție comercială. Măsurile de protecție comercială sunt acceptabile doar în cazul în care sunt utilizate în cadrul limitărilor stricte ale normelor OMC. Transparența și prezentarea de informații pertinente sunt esențiale în acest proces, deoarece aceasta este singura modalitate de a garanta că părțile sunt tratate în mod echitabil și că își pot proteja în mod corespunzător interesul. Chiar dacă există norme specifice pentru a prezenta rezultatele unei anchete protejând încă, în același timp, natura confidențială a datelor transmise de către părțile care cooperează la anchetă, și anume cerința de a furniza un rezumat pertinent neconfidențial, unele autorități responsabile cu ancheta decid încă să ignore pur și simplu date esențiale. În plus, unele autorități responsabile cu ancheta nu prezintă suficiente date detaliate exportatorilor care participă în cadrul procedurilor antidumping și este practic imposibil ca aceștia să cunoască exact modul în care a fost calculată marja de dumping. Atunci când se confruntă cu aceste probleme, Comisia intervine în cazuri individuale și, dacă se justifică de către cazuri și în măsura în care nu există o opțiune mai bună, recurge, de asemenea, la mecanismul de soluționare a litigiilor de către OMC. Comisia utilizează, de asemenea, reuniunile tehnice bilaterale stabilite cu unele țări pentru a aborda aceste probleme. 3.3. Utilizarea necorespunzătoare a măsurilor de salvgardare Statisticile anterioare arată că măsurile de salvgardare continuă să fie utilizate extrem de frecvent și în special de către anumite țări. Deși acest instrument este, bineînțeles, la dispoziția oricărei țări, punerea sa în aplicare ar trebui să rămână un caz excepțional deoarece afectează creșterea importurilor care provin din toate țările de origine și fără să necesite existența vreunui element incorect (precum dumping sau subvenție). Jurisprudența OMC a stabilit, de asemenea, criterii foarte stricte pentru punerea sa în aplicare. Din nefericire, unele țări continuă să utilizeze în mod excesiv instrumentul, în ciuda faptului că problemele constau foarte adesea în importuri ieftine dintr-o țară (din țări) foarte specifică (specifice). În aceste cazuri, Comisia este întotdeauna în favoarea utilizării unui instrument specific pentru țara în cauză în scopul de a evita „daunele colaterale” având în vedere natura erga-omnes a instrumentului. În plus, se pare că, în diverse cazuri, anchetele au fost deschise din motive puțin justificate. În aceste cazuri, chiar și atunci când sunt încheiate fără să se instituie măsuri, anchetele au avut un efect negativ asupra comerțului din cauza incertitudinii cu privire la rezultatul acestora. Evident, faptul că în cele din urmă nu se instituie nicio măsură este o evoluție pozitivă, dar se consideră că țara terță ar trebui să fie mult mai atentă atunci când ia decizia de deschidere a anchetei pentru evitarea acestor consecințe negative. În sfârșit, în 2011, unele măsuri au fost din nou prelungite dincolo de perioada lor inițială de aplicare de trei ani, în ciuda faptului că fie industria s-a redresat, fie situația nu s-a schimbat, cel mai probabil pentru că măsurile luate inițial nu erau adecvate. Acesta pare să fi fost aproape sistematic cazul pentru măsurile extinse de către aceeași țară, pe baza unor deficiențe procedurale evidente. 4. Principalele realizări Rolul Comisiei în legătură cu cazurile țărilor terțe include monitorizarea anchetelor, dar și oferirea de consiliere și asistență exportatorilor europeni în cauză. De-a lungul anilor, intervențiile sistematice ale Comisiei în anchetele deschise de țări terțe au avut un impact general pozitiv, după cum am văzut, unele țări îmbunătățindu-și calitatea anchetelor. Comisia este o autoritate responsabilă cu ancheta bine respectată la nivel mondial, iar intervențiile sale sunt întotdeauna bine percepute și analizate cu atenție, principalul motiv fiind că, în propriile sale anchete, Comisia aplică standarde foarte ridicate. Astfel cum s-a menționat anterior, totuși, persistă anumite aspecte importante și nu toate problemele au putut fi soluționate. În ceea ce privește câteva cazuri individuale, Comisia a putut, totuși, fie să evite măsurile, fie să diminueze impactul negativ al acestora. Unele aspecte sistemice importante au putut fi, de asemenea, soluționate, iar acest lucru afectează câteva măsuri trecute și viitoare. Chiar dacă nu au putut fi obținute rezultate pozitive în toate cazurile, Comisia a oferit asistență multor industrii, exportatori și administrații din statele membre și a primit reacții foarte bune care arată că acest sprijin a fost foarte apreciat de către diferitele părți interesate. În continuare este prezentată o listă a unora dintre rezultatele pozitive individuale obținute pe parcursul anului 2011. Practica reducerii la zero de către SUA – un mare pas înainte La 6 februarie 2012, SUA și UE au ajuns la o înțelegere (foaie de parcurs) pentru a soluționa litigiile legate de practica reducerii la zero. SUA eliminase deja practica reducerii la zero în noile anchete în 2007, iar foaia de parcurs extinde acum la reexaminări această eliminare a utilizării practicii reducerii la zero. Aceasta survine după mai mulți ani de conflicte juridice, de hotărâri OMC în favoarea UE în două cazuri distincte și de nerespectarea de către SUA a hotărârilor respective. Se reamintește că reducerea la zero este o practică prin care tranzacțiile care nu fac obiectul unui dumping nu sunt luate în considerare la calcularea marjei de dumping, adesea având ca rezultat taxe crescute artificial. Ca urmare a eforturilor noastre, SUA a revocat un număr de ordine antidumping și a revizuit nivelurile actuale ale taxei antidumping fără reducere la zero pentru toți exportatorii din UE care face obiectul măsurilor. Vor trebui să se încheie încă câteva reexaminări pentru a revizui nivelurile actuale ale taxelor până la începutul lunii iunie, dată la care vom avea „condiții de concurență echitabile” cu SUA privind acest aspect al calculului dumpingului. Cu toate acestea, Comisia va trebui să monitorizeze cu atenție aplicarea de către SUA a noii sale metodologii pentru a se asigura că practica reducerii la zero este eliminată în mod consecvent din calculul dumpingului în toate viitoarele reexaminări. Mai multe detalii pot fi găsite în anexă. Rusia-Belarus-Kazahstan – măsuri neextinse În noua uniune vamală, măsurile instituite de țări individuale sunt extinse la teritoriul uniunii vamale în cazul în care, în urma unei anchete de reexaminare, se constată că producția națională a reprezentat peste 25 % din producția uniunii vamale în medie în cursul ultimilor trei ani. În acest context, analiza cazului țesăturilor cu ochiuri deschise din fibră de sticlă a arătat că Belarus a propus să se extindă măsurile când, de fapt, producția internă a înregistrat mai mult de 25 % numai în cursul ultimului an vizat de reexaminare. Comisia a atras atenția autorităților din Belarus asupra faptului că pragul nu a fost atins în medie în ultimii trei ani și, în consecință, s-a decis să nu le extindă la uniunea vamală generală. Neinstituirea măsurilor de salvgardare în Ucraina În ultimii ani, Ucraina a deschis un număr relativ ridicat de anchete privind măsuri de salvgardare: 2 în 2009, 3 în 2010 și 4 în 2011. Comisia a intervenit în mod activ în cadrul acestor anchete, în special în cazurile care ar afecta fluxurile comerciale semnificative ale UE în cazul în care s-ar lua măsuri, în scopul de a sublinia deficiențele cazurilor și de a asigura cele mai bune rezultate pentru exportatorii UE. Intervențiile Comisiei au avut succes în 2011. Două anchete au fost încetate fără să se instituie măsuri: cazul frigiderului (exporturi de aproximativ 45 de milioane EUR pe an) și cazul produselor petroliere (aproximativ 750 de milioane EUR pe an). Chiar dacă aceasta este o evoluție pozitivă, deschiderile frecvente ale anchetelor privind măsuri de salvgardare rămân o problemă, astfel cum s-a menționat în secțiunea anterioară. Israel – măsuri evitate În ultimii ani, Israelul a devenit un utilizator relativ important al instrumentului antidumping împotriva UE (7 anchete deschise din 2009). S-au constatat mai multe incoerențe în ceea ce privește OMC, inclusiv unele foarte importante și de bază. Dat fiind caracterul sistemic al problemelor identificate, Comisia a intervenit în toate aceste cazuri, iar în 2011, două anchete au fost încheiate fără să se instituie măsuri. Aceste cazuri au inclus unul pentru care autoritățile responsabile cu ancheta au propus chiar instituirea de măsuri definitive. Totuși, monitorizarea strictă rămâne necesară deoarece există încă anchete în curs și, din nefericire, sunt încă prezente aceleași probleme. Iordania – încetarea anticipată a măsurilor Iordania a deschis o anchetă privind măsuri de salvgardare împotriva importurilor de țigle în 2008. Aceasta a fost a treia anchetă într-o perioadă de șase ani. În timp ce în cele două cazuri anterioare s-au putut evita măsurile, în acest caz Iordania a instituit taxe definitive în septembrie 2010, pentru o perioadă de doi ani. Comisia a intervenit în mod activ, date fiind „istoria” cazului și deficiențele identificate. Din nefericire, nu s-au putut evita măsurile, dar Iordania a decis în decembrie 2011 să înceteze măsurile un an înainte de perioada normală de aplicare a acestora. 5. Concluzie Activitatea de monitorizare și intervențiile Comisiei în 2011 s-au dovedit, încă o dată, necesare pentru a limita o utilizare abuzivă a instrumentelor și practicile protecționiste. Activitatea referitoare la instrumentele de protecție comercială s-a stabilizat în raport cu perioada 2008-2010, însă, cu toate acestea, implicarea Comisiei a rămas importantă, dat fiind interesul economic în joc și complexitatea crescândă a anchetelor. Intervențiile Comisiei sunt, de obicei, analizate cu atenție în străinătate. Comisia este o autoritate responsabilă cu ancheta recunoscută la nivel internațional, având în vedere expertiza sa, dar și faptul că aplică standarde înalte în propriile proceduri. În acest an s-au obținut câteva rezultate pozitive. S-au putut evita măsurile în unele cazuri sau s-a putut reduce impactul lor negativ. De asemenea, au putut fi soluționate unele probleme sistemice importante, spre beneficiul exportatorilor UE. Aceasta s-a realizat prin monitorizare intensivă și contacte bilaterale cu țările terțe. Uneori, a fost de ajutor și rezultatul procedurilor grupului special al OMC. În majoritatea cazurilor, realizările respective sunt, de asemenea, rezultatul unei bune cooperări cu statele membre ale UE, asociațiile europene de producători și societățile în cauză. Acțiunile comune coordonate măresc în mod semnificativ șansele de reușită. Din păcate, persistă încă probleme importante. Pentru soluționare lor, va fi nevoie de intervenții noi și chiar mai intense, inclusiv, dacă este necesar, la nivelul OMC. De asemenea, Comisia va continua să consolideze schimburile cu alte autorități responsabile cu ancheta în scopul îmbunătățirii standardelor, transparenței și predictibilității utilizării măsurilor de protecție comercială. Acest aspect este, într-adevăr, esențial pentru a anticipa și pentru a evita probleme, mai degrabă decât să se încerce rezolvarea lor în anchetele în curs, ceea ce se dovedește, adesea, a fi foarte dificil.