RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR privind cooperarea dintre organismele de reglementare în temeiul articolului 63 alineatul (2) din Directiva 2012/34/UE /* COM/2015/0140 final */





RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR privind cooperarea dintre organismele de reglementare în temeiul articolului 63 alineatul (2) din Directiva 2012/34/UE 1. INTRODUCERE La 21 noiembrie 2012, Parlamentul European și Consiliul au adoptat Directiva 2012/34/UE privind instituirea spațiului feroviar unic european (reformare)[1]. Directiva 2012/34/UE a preluat din Directiva 2001/14/CE[2] obligația statelor membre de a stabili organisme de reglementare responsabile cu monitorizarea situației concurențiale pe piața serviciilor de transport feroviar, în vederea prevenirii discriminării unor solicitanți și asigurarea funcționării corespunzătoare a spațiului feroviar unic european. Articolele 55 și 56 din Directiva 2012/34/UE au consolidat și mai mult cerințele de independență referitoare la organismele de reglementare și au extins responsabilitățile și competențele acestora. Articolul 57 a definit structuri și norme pentru cooperarea dintre organismele de reglementare și cooperarea cu Comisia la nivel european, pentru a crește coerența procesului decizional în cadrul UE. Directiva 2012/34/UE a instituit o rețea europeană a organismelor de reglementare feroviare (denumită în continuare „rețeaua”), care se întrunește periodic. Rețeaua furnizează organismelor de reglementare o platformă pentru schimbul de informații în ceea ce privește activitatea acestora, principiile și practicile decizionale, aspectele principale ale procedurilor lor și problemele de interpretare a legislației din domeniul feroviar a Uniunii, care a fost transpusă în legislațiile naționale. De asemenea, activitățile rețelei ar trebui să servească drept bază pentru adoptarea mai multor acte de punere în aplicare în conformitate cu respectiva directivă[3]. Rețeaua furnizează o structură oficializată pentru cooperarea într-o gamă largă de activități și înlocuiește grupul de lucru al organismelor de reglementare, care fusese instituit anterior pentru a asigura o cooperare între autoritățile de reglementare. Conform articolului 57 alineatul (1) din Directiva 2012/34/UE, Comisia este membră a rețelei, ea coordonând și sprijinind activitatea acesteia. În plus față de cooperarea în cadrul rețelei, articolul 57 alineatul (2) din Directiva 2012/34/EU impune organismelor de reglementare să-și acorde reciproc asistență în sarcinile de monitorizare a pieței și să colaboreze și să colaboreze la tratarea plângerilor și derularea anchetelor, inclusiv prin acorduri de lucru specifice. În vederea asigurării acestei cooperări, articolul 57 alineatul (3) prevede obligația organismelor de reglementare care investighează un caz privind accesul la trase internaționale sau tarifarea acestora, de a consulta organismele de reglementare ale tuturor statelor membre prin care trece trasa respectivă și de a solicita toate informațiile necesare, înainte de a lua o decizie în cazul respectiv. În același timp, articolul 57 alineatul (4) prevede obligația organismelor de reglementare consultate de a furniza informațiile solicitate. Mai mult, pentru a asigura o aplicare efectivă, Directiva 2012/34/EU prevede obligația organismelor de reglementare de a transfera informațiile referitoare la plângerile primite și la anchetele derulate din proprie inițiativă către organismul de reglementare responsabil cu luarea de măsuri vizând la părțile implicate [articolul 57 alineatul (5)]. Organismele de reglementare pot solicita Comisiei participarea la toate activitățile de cooperare și facilitarea acestora [articolul 57 alineatul (7)]. Regulamentul (UE) nr. 913/2010 privind rețeaua feroviară europeană pentru un transport de marfă competitiv[4] (Regulamentul privind coridoarele) stabilește cerințe specifice privind cooperarea dintre organismele de reglementare în ceea ce privește monitorizarea concurenței pe coridoarele feroviare de transport de marfă. Similar dispozițiilor privind cooperarea dintre organismele de reglementare, prevăzute în Directiva 2012/34/UE, articolul 20 din Regulamentul privind coridoarele include, de asemenea, mecanisme de consultare și norme obligatorii privind furnizarea și transferul de informații privind cazurile referitoare la coridoarele de transport feroviar de marfă. Aceste norme au o importanță deosebită în contextul monitorizării activităților ghișeului unic pentru administrarea coridoarelor[5] (de exemplu, alocarea unor trase internaționale prestabilite). În plus față de mecanismele de cooperare sus-menționate, Directiva 2012/34/UE include o obligație specifică a Comisiei de a sprijini schimbul de informații între membrii rețelei organismelor de reglementare. Comisia poate dezvolta instrumente electronice în acest scop [articolul 57 alineatul (1)]. Articolul 57 alineatul (8) din Directiva 2012/34/UE prevede obligația organismelor de reglementare de a elabora principii și practici comune privind luarea deciziilor și de a oferi Comisiei posibilitatea de a adopta acte de punere în aplicare care să stabilească aceste principii și practici comune. Obligațiile organismelor de reglementare de a institui un organism de reglementare și de a participa la activitățile de cooperare nu se aplică Ciprului și Maltei, atât timp cât pe teritoriul lor nu s-a instituit un sistem feroviar [articolul 64 alineatul (2)]. În conformitate cu articolul 63 alineatul (2) din Directiva 2012/34/UE, pe baza experienței dobândite prin rețeaua de organisme de reglementare, Comisia are obligația de a prezenta Parlamentului European, Consiliului, Comitetului Economic și Social European și Comitetului Regiunilor un raport privind cooperarea dintre organismele de reglementare. În conformitate cu aceeași dispoziție, dacă este cazul, Comisia trebuie să propună măsuri suplimentare pentru a asigura o supraveghere reglementară mai integrată a pieței feroviare europene, în special în cazul serviciilor internaționale. În acest scop, trebuie avută în vedere și posibilitatea adoptării unor măsuri legislative, după caz. Prin prezenta, Comisia transmite raportul său instituțiilor și organismelor menționate, în vederea îndeplinirii aceste obligații. Prezentul raport demonstrează existența unei cooperări regulate între organismele de reglementare de la intrarea în vigoare a reformării, în special în ceea ce privește schimbul de informații privind practicile decizionale și monitorizarea pieței. Cu toate acestea, cooperarea pe cazuri concrete a rămas limitată, organismele de reglementare fiind până în prezent informate doar în legătură cu un număr mic de cazuri din sfera celor referitoare la serviciile internaționale și care necesită consultare și schimb de informații între autoritățile de reglementare. Raportul evaluează aceste evoluții și identifică domeniile în care ar trebui îmbunătățită cooperarea dintre autoritățile de reglementare. 2. COOPERAREA DINTRE ORGANISMELE DE REGLEMENTARE Deși Directiva 2012/34/UE, inclusiv dispozițiile acesteia privind responsabilitățile și instituirea organizațională a organismelor de reglementare, trebuie să fie transpusă doar până la 16 iunie 2015, dispozițiile privind cooperarea dintre organismele de reglementare, care nu necesită transpunere, au fost puse în aplicare imediat după intrarea în vigoare a directivei. Rețeaua organismelor de reglementare Prima reuniune a rețelei europene a organismelor de reglementare în domeniul feroviar a avut loc la 13 și 14 martie 2013, la Bruxelles. De la crearea acesteia, rețeaua s-a întrunit periodic, adică de trei ori pe an, două reuniuni având loc la Bruxelles și una într-un stat membru. Reuniunile din martie și noiembrie 2013 și 2014 au avut loc la Bruxelles. Reuniunea din iulie 2013 a fost găzduită de către organismul de reglementare francez din Le Mans, iar reuniunea din iulie 2014 de către organismul de reglementare german din Bonn. Cu excepția Lituaniei și a Irlandei,[6] organismele de reglementare din toate statele membre care au obligația să desemneze autorități de reglementare independente au participat în mod regulat la reuniunile rețelei. În plus, organismele de reglementare din Elveția, Norvegia și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei au participat la reuniuni în calitate de observatori. Observații generale Schimbul de informații dintre organismele de reglementare din cadrul rețelei a arătat că nivelul de activitate al autorităților de reglementare rămâne foarte diversificat și că el depinde de o serie de factori, inclusiv de dimensiunea țării, de numărul de cazuri soluționate și experiența organismului de reglementare, de capacitatea administrativă și gradul de independență. Unele autorități de reglementare au deja o experiență substanțială (de exemplu, Austria, Danemarca, Franța, Germania, Țările de Jos, Regatul Unit), în timp ce altele au soluționat puține cazuri sau niciunul (de exemplu, Finlanda, Grecia, Lituania, Luxemburg). În unele state membre, acest lucru se întâmplă din cauza gradului redus de concurență de pe piețele naționale, din cauza numărului redus sau chiar a absenței oricărui reclamant sau din cauza faptului că autoritățile de reglementare nu dispun de suficient personal sau de suficientă independență în luarea deciziilor. În plus, domeniul de aplicare al responsabilităților încredințate organismelor de reglementare rămâne variabil la nivelul UE: în unele state membre, el acoperă deja o gamă largă de domenii și competențe de punere în aplicare, conform prevederilor Directivei 2012/34/UE, în timp ce în alte state membre, el rămâne limitat. În ciuda acestor diferențe, schimbul de bune practici și discuțiile din cadrul rețelei au încurajat organismele de reglementare mai puțin experimentate să își utilizeze mai pe larg competențele, atât în soluționarea plângerilor, cât și în monitorizarea din proprie inițiativă a situației concurențiale a pieței. Principalele subiecte discutate în cadrul rețelei Organismele de reglementare au schimbat de cele mai multe ori informații cu privire la funcțiile lor, experiența în procesul decizional și în aplicarea legii, evoluțiile pieței, activitățile de monitorizare a pieței și punerea în aplicare a legislației Uniunii în statele membre de proveniență. Temele discutate au inclus investigațiile și deciziile care vizează, în special, accesul la infrastructura feroviară, infrastructura pentru servicii, precum și serviciile conexe transportului feroviar și tarifarea. Discuțiile din cadrul rețelei au făcut posibilă identificarea domeniilor în care organismele de reglementare s-au confruntat cu dificultăți în interpretarea și aplicarea Directivei 2012/34/UE. Aceasta vizează în special domeniile în care Directiva 2012/34/UE a modificat sau completat cadrul de reglementare existent sau a furnizat Comisiei un mandat pentru a adopta acte de punere în aplicare, în scopul armonizării punerii în aplicare. Acestea includ verificarea tarifelor de utilizare a infrastructurii, în special calculul costurilor directe pentru pachetul minim de acces [articolul 31 alineatul (3)] și aplicarea majorărilor, sau întrebări privind drepturile de acces și tarifele aplicate utilizării infrastructurilor de servicii (în special taxele de stație) și serviciilor conexe transportului feroviar. Rolul Comisiei Comisia a facilitat cooperarea dintre organismele de reglementare, prin organizarea și prezidarea reuniunilor rețelei. În cadrul acestor reuniuni, reprezentanții Comisiei au explicat propunerile de politici ale Comisiei, au prezentat hotărâri ale Curții Europene de Justiție referitoare la transpunerea și punerea în aplicare a primului pachet feroviar și au formulat recomandări cu privire la modul de aplicare a Directivei 2012/34/UE. Pentru a ține seama de punctele de vedere ale organismelor de reglementare, Comisia a informat, de asemenea, rețeaua cu privire la diversele măsuri de punere în aplicare în conformitate cu Directiva 2012/34/UE, inclusiv cu privire la: · noi servicii de transport feroviar de călători [stabilirea scopului principal în temeiul articolului 10 alineatul (3) și a echilibrului economic al contractelor de servicii publice în temeiul articolului 11 alineatul (2)]; · modalitățile de calcul al costurilor suportate în mod direct ca rezultat al operării unui tren [articolul 31 alineatul (3)]; · procedura și criteriile care vizează acordurile-cadru [articolul 42 alineatul (8)]; · monitorizarea pieței transportului feroviar [articolul 15 alineatul (6)]; · diferențierea tarifelor de utilizare a infrastructurii pentru a stimula echiparea trenurilor cu sistemul european de control al trenurilor [articolul 32 alineatul (4)]; · modalitățile de urmat în ceea ce privește aplicarea tarifării pentru costul efectelor produse de zgomot [articolul 31 alineatul (5)]; · criterii pentru solicitanții de capacitate de infrastructură [articolul 41 alineatul (3)]; · anumite aspecte ale procedurii privind obținerea licenței de către întreprinderile din domeniul feroviar [articolul 17 alineatul (5)]; · procedura și criteriile pentru serviciile conexe transportului feroviar [articolul 13 alineatul (9)]. În plus, Comisia a organizat reuniuni specifice ale subgrupurilor rețelei și reuniuni ale grupului de lucru comun, între membrii rețelei și comitetul instituit în temeiul articolului 62 din Directiva 2012/34/UE (SERAC), pentru a discuta în detaliu cu organismele de reglementare despre conținutul unor măsuri de punere în aplicare. Comisia a înființat, de asemenea, un mecanism pentru asistarea membrilor rețelei în schimbul de informații detaliate în ceea ce privește activitatea, principiile și practicile decizionale, precum și informații cu privire la aspectele principale ale procedurilor lor și la problemele de interpretare a legislației transpuse a Uniunii. Fiecare organism de reglementare completează un chestionar de trei ori pe an, înainte de reuniunile rețelei. Aceste chestionare sunt partajate între toate organismele de reglementare, iar aspectele principale raportate în chestionar sunt discutate în cadrul reuniunilor rețelei. Cooperarea în contextul coridoarelor de transport feroviar de marfă În contextul stabilirii coridoarelor de transport feroviar de marfă, organismele de reglementare au colaborat în vederea dezvoltării unor sisteme și acorduri de lucru pentru rezolvarea cazurilor referitoare la problemele legate de coridoare, în special în ceea ce privește plângerile referitoare la trasele internaționale prestabilite alocate de către ghișeul unic pentru coridoare, prevăzut în temeiul articolului 13 din Regulamentul privind coridoarele. Acordurile de cooperare încheiate între organismele de control de-a lungul unui coridor de transport feroviar de marfă, pentru îndeplinirea cerințelor de cooperare prevăzute la articolul 20 din Regulamentul privind coridoarele, definesc un singur organism de control responsabil cu soluționarea contestațiilor la deciziile luate de ghișeul unic pentru coridoare. Acordurile includ, de asemenea, protocoale privind schimbul de informații și asistența reciprocă în procesul de luare a deciziilor în cazurile având ca obiect coridoarele. Pentru coridoarele de transport feroviar de marfă „Rin-Alpi”, „Marea Nordului – Marea Mediterană”, „Atlantic”, „Marea Mediterană” și „Orient/Marea Mediterană de Est”, care au fost date în exploatare în noiembrie 2013, organismele de control au semnat deja respectivele acorduri de cooperare[7]. Acordurile pentru coridoarele „Scandinavia – Marea Mediterană”, „Marea Baltică – Marea Adriatică” și „Marea Nordului – Marea Baltică”, care vor fi date în exploatare de-abia în noiembrie 2015, sunt în curs de elaborare. Multe dintre organismele de reglementare sunt în contact permanent cu omologii lor de-a lungul coridorului, în scopul schimbului de informații și al discutării problemelor legate de coridoare, inclusiv al monitorizării ghișeului unic pentru coridoare, a cadrului de alocare a capacității, precum și a documentului de informații cu privire la coridor sau în scopul investigării în comun a cererilor pentru trasele internaționale prestabilite soluționate de către ghișeul unic pentru coridoare. În vederea abordării necesităților de cooperare de-a lungul coridoarelor și a temelor de interes comun pentru organismele de reglementare ale diferitelor coridoare, au loc discuții periodice în timpul reuniunilor rețelei organismelor de reglementare și în timpul reuniunilor grupului de lucru al SERAC cu privire la coridoarele de transport feroviar de marfă, care sunt organizate de două ori pe an și reunesc reprezentanți ai organismelor de reglementare, state membre, administratori de infrastructură și alte părți interesate. Printre subiectele discutate se numără: întrebări cu privire la acordarea unor trase prestabilite (de exemplu, posibilitatea de a include capacitate de terminal sau de a defini trase prestabilite flexibile); elaborarea unui cadru comun de alocare a capacităților pentru toate coridoarele, monitorizarea performanțelor, planurile de punere în aplicare, distribuirea responsabilităților între ghișeul unic pentru coridoare și administratorii naționali de infrastructură, precum și responsabilitățile organismelor de reglementare. Cooperarea bilaterală și consultarea Până în prezent, au existat puține cazuri în care organismele de reglementare au colaborat la soluționarea plângerilor și a anchetelor din proprie inițiativă și au făcut schimb de informații astfel cum se prevede la articolul 57 alineatele (3), (4) și (5) din Directiva 2012/34/UE. Acestea includ cazurile de consultare în contextul realizării unui echilibru economic și al stabilirii scopului principal cu privire la o cerere de trasă pentru un serviciu internațional de călători și anchetele comune privind alocarea de trase internaționale feroviare, efectuate de organismele de reglementare din statele membre vecine. Indiferent de nevoile de cooperare în cazuri specifice, anumite organisme de reglementare au organizat reuniuni bilaterale pentru a discuta problemele referitoare la punerea în aplicare a Directivei 2012/34/UE, organizarea, finanțarea și competențele organismelor de reglementare, precum și pentru schimbul de experiență în procesul decizional. Alte forme de cooperare În plus față de diferitele forme de cooperare prevăzute în temeiul Directivei 2012/34/UE, organismele de reglementare din 21 de state membre și patru țări terțe colaborează în prezent și în cadrul IRG-Rail [„Independent Regulators’ Group – Rail” (Grupul autorităților independente de reglementare - Căi ferate)], o inițiativa privată a autorităților de reglementare, care nu are niciun rol oficial în temeiul directivei. Membrii grupului au modificat anumite aspecte legate de propriile responsabilități și au publicat o serie de documente, inclusiv o revizuire a practicilor de tarifare și a rapoartelor de monitorizare a pieței, comparând situația concurențială de pe piețele feroviare din diferite state membre. Ei au elaborat, de asemenea, un set de indicatori comuni pentru a armoniza activitățile de supraveghere a pieței[8]. 3. EVOLUȚII ULTERIOARE Analiza din prezentul raport indică faptul că organismele de reglementare au colaborat în anumite domenii, cum ar fi schimbul de bune practici și de informații privind procesul decizional prin intermediul rețelei (astfel cum se prevede la articolul 57 alineatul (1) din Directiva 2012/34/UE). Cu toate acestea, cooperarea în cazuri specifice, în conformitate cu articolul 57 alineatele (2)-(6), a fost realizată într-un număr mic de cazuri. Unul dintre motive este faptul că foarte puține cazuri cu o dimensiune transfrontalieră, cum ar fi plângerile privind trasele internaționale, au fost aduse la cunoștința organismelor de reglementare. Acest lucru este legat de numărul limitat de operatori care solicită trase internaționale, având în vedere că un număr considerabil de servicii feroviare internaționale sunt încă exploatate în colaborare cu întreprinderile feroviare naționale. Se estimează o creștere a cazurilor cu dimensiune transfrontalieră și necesitând o cooperare mai strânsă între organismele de reglementare, ca urmare a stabilirii coridoarelor de transport feroviar, care au fost date în exploatare la sfârșitul anului 2013, prin alocarea unor trase internaționale prestabilite, efectuată pentru prima dată în 2014 de către ghișeele unice pentru coridoare, precum și ca urmare a dezvoltării ulterioare a spațiului feroviar unic european. Evoluțiile recente de la nivelul coridoarelor de transport feroviar de marfă demonstrează faptul că solicitanții cer o capacitate tot mai mare pe diferite coridoare; această evoluție indică faptul că există o nevoie tot mai mare ca autoritățile de reglementare să coopereze nu doar de-a lungul unui coridor, ci de-a lungul mai multor coridoare, de exemplu la monitorizarea deciziilor de alocare a traselor luate de ghișeele unice de pe diferite coridoare. La analiza nivelului de cooperare dintre organismele de reglementare și a eficienței dispozițiilor aferente în conformitate cu Directiva 2012/34/UE, trebuie să se acorde, de asemenea, atenție faptului că în timpul perioadei de transpunere a prezentei directive (termen: 16 iunie 2015), cadrul legal din statele membre a rămas diversificat sub aspectul domeniului de aplicare a responsabilităților organismelor de reglementare și al progresului în punerea în aplicare a legislației Uniunii în domenii cum ar fi, de exemplu, tarifarea sau accesul la infrastructurile de servicii. După încheierea transpunerii Directivei 2012/34/UE și după ce organismelor de reglementare le-au fost încredințate toate funcțiile definite la articolul 56, se estimează o creștere a nivelului de activitate al mai multor organisme de reglementare. Actele de punere în aplicare (care urmează să fie) adoptate în temeiul prezentei directive vor crea norme armonizate în domenii-cheie în care dificultățile în punerea în aplicare a directivei au fost identificate și la nivelul rețelei organismelor de reglementare. Un grad mai mare de armonizare a cadrului juridic al statelor membre și a domeniului de aplicare al competențelor organismelor de reglementare ar trebui să faciliteze, de asemenea, dezvoltarea principiilor și a practicilor decizionale comune ale organismelor de reglementare astfel cum se prevede la articolul 57 alineatul (8) din Directiva 2012/34/UE. Actele de punere în aplicare care stabilesc aceste principii și practici comune ar trebui să contribuie la creșterea gradului de armonizare a punerii în aplicare a prezentei directive în statele membre și să asigure coerența procesului decizional al organismelor de reglementare în domenii cum ar fi problemele legate de tarifare, altele decât modalitățile de calcul al costurilor directe, aplicabile pachetului minim de acces. Comisia dezvoltă în prezent o aplicație (un „instrument electronic”), care va permite autorităților de reglementare să facă schimb de informații, prin intermediul unui forum electronic, pe marginea deciziilor, a cauzelor aflate pe rol și a altor chestiuni legate de propriile funcții, și să faciliteze coordonarea (astfel cum se prevede la articolul 57 alineatul (1) din Directiva 2012/34/UE). Această aplicație ar trebui să fie pusă la dispoziția autorităților de reglementare în 2015. De asemenea, se preconizează că schimbul de bune practici și cooperarea permanentă din cadrul rețelei organismelor de reglementare va contribui la dezvoltarea unui cadru al schimbului de informații și cooperării cu autoritățile naționale din domeniul siguranței și al acordării licențelor, aspect obligatoriu pentru toate organismele de reglementare în temeiul articolului 56 alineatul (3) din Directiva 2012/34/UE. În domeniul monitorizării pieței, există o suprapunere între obligațiile de raportare ale Comisiei, prevăzute în directivă și activitățile de monitorizare ale organismelor de reglementare, în special în cadrul IRG Rail. O cooperare mai strânsă între organismele de reglementare și Comisie în acest domeniu ar putea contribui la convergența abordărilor și la facilitarea armonizării raportării și a activităților de monitorizare. Acest lucru include eforturile de armonizare a definițiilor, de adoptare a unor indicatori comuni și de cooperare în domeniul colectării datelor. 4. CONCLUZIE Articolul 63 alineatul (2) din Directiva 2012/34/UE prevede obligația Comisiei de a propune măsuri suplimentare, dacă este cazul, pentru a asigura o supraveghere reglementară mai integrată a pieței feroviare europene, în special în cazul serviciilor internaționale. În Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 26 februarie 2014 referitoare la propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivei 2012/34/UE[9], Parlamentul European a adoptat o modificare a articolului 57 din directivă, prin care solicită Comisiei să elaboreze o propunere legislativă pentru a înlocui rețeaua organismelor de reglementare cu un organism european de reglementare care să abordeze problemele transfrontaliere și internaționale și să soluționeze căile de atac formulate împotriva deciziilor luate de organismele naționale de reglementare până la 31 decembrie 2019. Analiza din prezentul raport demonstrează faptul că organismele de reglementare au colaborat îndeaproape la schimbul de informații cu privire la propria activitate, bunele practici și procesul decizional, în special în contextul rețelei feroviare europene a organismelor de reglementare, iar în anumite cazuri din proprie inițiativă. În același timp, există un număr de domenii în care coordonarea dintre organismele de reglementare trebuie să fie îmbunătățită pe mai departe. Cadrul juridic existent prevede o serie de posibilități de îmbunătățire, cum ar fi adoptarea unor acte de punere în aplicare privind stabilirea principiilor și practicilor decizionale comune sau dezvoltarea unui instrument electronic pentru schimbul de informații și discutarea cazurilor soluționate de organismele de reglementare. Întrucât organismele de reglementarea au luat până în prezent cunoștință doar de un număr limitat de cazuri cu dimensiune transfrontalieră, nu există încă suficiente dovezi privind eficacitatea acordurilor de cooperare existente, încheiate de către organismele de reglementare și a normelor prevăzute la articolul 57 din Directiva 2012/34/UE. Cu toate acestea, evoluțiile recente, în special la nivel de coridor, unde tot mai multe trase traversează o serie de coridoare, indică faptul că ar putea fi necesară o supraveghere reglementară mai integrată și mai eficientă, pe măsură ce punerea în aplicare a coridoarelor de transport feroviar de marfă și dezvoltarea spațiului feroviar unic european continuă să progreseze. Comisia va continua, prin urmare, să monitorizeze evoluția cooperării dintre autoritățile de reglementare și să evalueze, atunci este oportun, necesitatea luării unor măsuri de întărire a supravegherii reglementare integrate. [1] JO L 343, 14.12.12, p. 32. [2] Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind alocarea capacităților de infrastructură feroviară, tarifarea utilizării infrastructurii feroviare și certificarea în materie de siguranță, JO L 75, 15.3.2001, p. 29. [3] Articolul 11 alineatul (4), articolul 12 alineatul (5), articolul 13 alineatul (9) și articolul 42 alineatul (8) din Directiva 2012/34/UE prevăd ca actele de punere în aplicare să fie adoptate pe baza experienței acumulate de organismele de reglementare și a activităților rețelei. [4] Regulamentul (UE) nr. 913/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2010 privind rețeaua feroviară europeană pentru un transport de marfă competitiv, JO L 276, 20.10.2010, p. 22. [5] Articolul 13 din Regulamentul (UE) nr. 913/2010 prevede că pentru fiecare coridor de transport feroviar de marfă ar trebui desemnat sau instituit un organism comun care oferă solicitanților posibilitatea de a solicita și de a primi răspunsuri într-un singur loc și în cadrul unei singure operațiuni cu privire la capacitatea de infrastructură pentru trenurile de marfă care traversează cel puțin o frontieră de-a lungul coridorului de transport de marfă. Acest organism este denumit „ghișeu unic”). [6] Irlanda a primit o derogare de la obligația de instituire a unui organism de reglementare independent până la 15 martie 2013 în temeiul articolului 59 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2012/34/UE. În ciuda faptului că derogarea nu a fost reînnoită, Irlanda nu a participat încă la procesul de cooperare dintre organismele de reglementare, conform prevederilor de la articolul 57 din Directiva 2012/34/UE. [7]Aceste acorduri de cooperare au fost publicate la următoarele adrese http://bit.ly/1vX0wSH (coridorul de transport feroviar de marfă Rin-Alpi), http://bit.ly/1Lbkqec (coridorul de transport feroviar de marfă Marea Nordului-Marea Mediterană), http://bit.ly/17gsg9p (coridorul de transport feroviar de marfă Atlantic), http://bit.ly/1AFQyXK (coridorul de transport feroviar de marfă Marea Mediterană) și http://bit.ly/1AQOBYF (coridorul de transport feroviar de marfă Orient/Marea Mediterană de Est). [8]Mai multe informații cu privire la aceste documente pot fi găsite la http://www.irg-rail.eu/public-documents/. [9]Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 26 februarie 2014 referitoare la propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivei 2012/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 noiembrie 2012 privind instituirea spațiului feroviar unic european, în ceea ce privește deschiderea pieței pentru serviciile de transport feroviar intern de călători și guvernanța infrastructurii feroviare [COM(2013) 0029].