P8_TA(2019)0240

Raport referitor la infracțiunile financiare, evaziunea fiscală și evitarea obligațiilor fiscale

Rezoluția Parlamentului European din 26 martie 2019 referitoare la infracțiunile financiare, evaziunea fiscală și evitarea obligațiilor fiscale (2018/2121(INI))

(2021/C 108/02)

Parlamentul European,

— având în vedere articolele 4 și 13 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE),

— având în vedere articolele 107, 108, 113, 115 și 116 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE),

— având în vedere Decizia sa din 1 martie 2018 privind constituirea și stabilirea responsabilităților, componenței numerice și a duratei mandatului unei comisii speciale pentru nereguli financiare, evaziune fiscală și evitarea sarcinilor fiscale (TAX3) (1),

— având în vedere Rezoluția Comisiei TAXE din 25 noiembrie 2015 (2) și Rezoluția Comisiei TAX2 din 6 iulie 2016 (3) referitoare la deciziile fiscale și alte măsuri similare sau cu efecte similare,

— având în vedere Rezoluția sa din 16 decembrie 2015 conținând recomandări adresate Comisiei privind favorizarea transparenței, a coordonării și a convergenței în politicile de impozitare a societăților în Uniune (4),

— având în vedere rezultatele obținute de Comisia de anchetă privind spălarea de bani, evitarea sarcinilor fiscale și evaziunea fiscală, care au fost prezentate Consiliului și Comisiei la 13 decembrie 2017 (5),

— având în vedere acțiunile întreprinse de Comisie ca urmare a fiecăreia dintre rezoluțiile Parlamentului menționate mai sus (6),

— având în vedere numeroasele dezvăluiri ale unor jurnaliști de investigație, cum ar fi LuxLeaks, Panama Papers, Paradise Papers și, mai recent, scandalurile cu așa-numitele cum-ex, precum și cazurile de spălare de bani care implică, în special, bănci din Danemarca, Estonia, Germania, Letonia, Țările de Jos și Regatul Unit;

— având în vedere Rezoluția sa din 29 noiembrie 2018 referitoare la scandalul Cum-Ex: frauda financiară și lacunele din cadrul juridic în vigoare (7);

— având în vedere Rezoluția sa din 19 aprilie 2018 referitoare la protecția jurnaliștilor de investigație din Europa: cazul jurnalistului slovac Ján Kuciak și al Martinei Kušnírová (8),

— având în vedere studiile realizate de Serviciul de Cercetare al Parlamentului European intitulate „Citizenship by investment (CBI) and residency by investment (RBI) schemes in the EU: state of play, issues and impacts” (Sistemele de acordare a cetățeniei în schimbul investițiilor (CBI) și a rezidenței în schimbul investițiilor (RBI) în UE: situația actuală, probleme și impact), „Money laundering and tax evasion risks in free ports and customs warehouses” (Spălarea banilor și riscurile de evaziune fiscală în porturi libere și antrepozite vamale) și „An overview of shell companies in the European Union” (Prezentare generală a societăților de tip „cutie poștală” din Uniunea Europeană”) (9),

— având în vedere studiul intitulat „VAT fraud: economic impact, challenges and policy issues” (Frauda în domeniul TVA: impact economic, provocări și aspecte politice) (10), studiul intitulat „Cryptocurrencies and blockchain – Legal context and implications for financial crime, money laundering and tax evasion” (Criptomonedele și tehnologia blockchain – Context juridic și implicații pentru criminalitatea financiară, spălarea banilor și evaziunea fiscală) și studiul intitulat „Impact of Digitalisation on International Tax Matters” (Impactul digitalizării asupra chestiunilor fiscale internaționale) (11),

— având în vedere studiile Comisiei referitoare la „indicatorii de planificare fiscală agresivă” (12),

— având în vedere elementele de probă colectate de Comisia TAX3 în cadrul celor 34 de audieri cu experți sau al schimburilor de opinii cu comisarii și cu miniștrii și cu ocazia misiunilor la Washington, Riga, Insula Man, Estonia și Danemarca,

— având în vedere cadrul de impozitare a întreprinderilor, modernizat și mai solid, introdus în această legislatură, în special directivele împotriva evitării obligațiilor fiscale (ATAD I (13) și ATAD II (14)) și revizuirile Directivei privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal (DAC) (15),

— având în vedere propunerile Comisiei aflate în așteptarea adoptării, în special cele privind CC(C)TB (16), pachetul privind impozitarea digitală (17) și raportarea publică pentru fiecare țară în parte (CBCR) (18), precum și poziția Parlamentului cu privire la aceste propuneri,

— având în vedere Rezoluția Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre din 1 decembrie 1997 referitoare la Grupul de lucru pentru codul de conduită în domeniul impozitării întreprinderilor (Grupul CoC) și rapoartele periodice adresate de către acest grup Consiliului ECOFIN,

— având în vedere lista Consiliului conținând jurisdicțiile necooperante în scopuri fiscale, adoptată la 5 decembrie 2017 și modificată pe baza monitorizării continue a angajamentelor țărilor terțe,

— având în vedere Comunicarea Comisiei din 21 martie 2018 privind noile cerințe împotriva evitării obligațiilor fiscale în legislația UE care reglementează în special operațiunile de finanțare și de investiții (C(2018)1756),

— având în vedere modernizarea în curs a cadrului TVA, în special regimul definitiv de TVA,

— având în vedere Rezoluția sa din 24 noiembrie 2016 referitoare la tema „Către un sistem de TVA definitiv și combaterea fraudei în domeniul TVA (19),

— având în vedere noul cadru al UE de combatere a spălării banilor adoptat recent, în special după adoptarea celei de-a patra (DCSB4) (20) și a celei de a cincea (DCSB5) (21) revizuiri ale Directivei privind combaterea spălării banilor,

— având în vedere procedurile de constatare a neîndeplinirii obligațiilor inițiate de Comisie împotriva a 28 state membre pentru că nu au transpus corect DCSB4 în legislația națională,

— având în vedere Planul de acțiune al Comisiei din 2 februarie 2016 pentru consolidarea combaterii finanțării terorismului (COM(2016)0050) (22),

— având în vedere Comunicarea Comisiei din 12 septembrie 2018 privind consolidarea cadrului Uniunii de supraveghere a instituțiilor financiare dintr-o perspectivă prudențială și din perspectiva combaterii spălării banilor(COM(2018)0645),

— având în vedere Rezoluția sa din 14 martie 2019 referitoare la caracterul urgent al întocmirii unei liste negre a UE cuprinzând țări terțe în conformitate cu Directiva privind combaterea spălării banilor (23);

— având în vedere exercițiul de inventariere și analiza lacunelor în materie de competențe ale unităților de informații financiare ale UE și obstacolele cu care se confruntă acestea în obținerea și schimbul de informații, realizat de platforma unităților de informații financiare a Uniunii Europene (Platforma FIU a UE), la 15 decembrie 2016, precum și documentul de lucru al serviciilor Comisiei din 26 iunie 2017 privind îmbunătățirea cooperării dintre unitățile de informații financiare ale UE (SWD(2017)0275),

— având în vedere Recomandarea Autorității Bancare Europene (ABE) și a Comisiei din 11 iulie 2018 adresată Unității de analiză a informațiilor financiare din Malta (FIAU) privind acțiunile necesare pentru respectarea Directivei privind combaterea spălării banilor și a finanțării terorismului,

— având în vedere scrisoarea din 7 decembrie 2018 trimisă de președintele Comisiei TAX3 reprezentantului permanent al Maltei la UE, Excelența Sa, Daniel Azzopardi, prin care se solicită explicații cu privire la compania «17 Black»,

— având în vedere anchetele privind ajutoarele de stat și deciziile Comisiei (24),

— având în vedere propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2018 privind protecția persoanelor care raportează încălcări ale dreptului Uniunii (COM(2018)0218),

— având în vedere proiectul de acord privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice;

— având în vedere Declarația politică de stabilire a cadrului viitoarelor relații dintre Uniunea Europeană și Regatul Unit;

— având în vedere rezultatele diferitelor summituri G7, G8 și G20 pe probleme fiscale internaționale,

— având în vedere Rezoluția referitoare la Agenda de acțiune de la Addis Abeba, adoptată la 27 iulie 2015 de Adunarea Generală a Organizației Națiunilor Unite,

— având în vedere raportul Grupului la nivel înalt privind fluxurile financiare ilicite din Africa, comandat în comun de Comisia Uniunii Africane (AUC)/Comisia Economică pentru Africa a ONU (ECA), Conferința miniștrilor africani ai finanțelor, planificării și dezvoltării economice,

— având în vedere Comunicarea Comisiei din 28 ianuarie 2016 privind o strategie externă pentru impozitarea eficace (COM(2016)0024), în care Comisia a solicitat UE să «conducă prin puterea exemplului»,

— având în vedere Rezoluția sa din 8 iulie 2015 referitoare la evaziunea fiscală și frauda fiscală ca provocări în materie de guvernanță, protecție socială și dezvoltare în țările în curs de dezvoltare (25) și rezoluția din 15 ianuarie 2019 referitoare la egalitatea de gen și politicile fiscale în UE (26),

— având în vedere obligația prevăzută la articolul 8 alineatul (2) din Convenția europeană a drepturilor omului (ECHR) de a respecta în permanență legislația privind viața privată,

— având în vedere Raportul Comisiei din 23 ianuarie 2019 privind sistemele din Uniunea Europeană de acordare a cetățeniei și a dreptului de ședere pentru investitori (COM(2019)0012),

— având în vedere Comunicarea Comisiei din 15 ianuarie 2019 intitulată «Către un proces decizional mai eficient și mai democratic în domeniul politicii fiscale a UE» (COM(2019)0008),

— având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European din 18 octombrie 2017 intitulat «Parteneriatele de dezvoltare ale UE și provocarea reprezentată de acordurile fiscale internaționale»,

— având în vedere articolul 52 din Regulamentul său de procedură,

— având în vedere raportul Comisiei speciale privind infracțiunile financiare, evaziunea fiscală și evitarea obligațiilor fiscale (A8-0170/2019),

1. Introducere generală de prezentare a contextului

1.1. Schimbări

1. afirmă că, adesea, normele fiscale existente nu pot ține pasul cu viteza tot mai mare a economiei; reamintește că actualele norme fiscale internaționale și naționale au fost concepute în principal la începutul secolului al XX-lea; afirmă că, în prezent, este nevoie urgentă ca normele să fie reformate, astfel încât sistemele fiscale internaționale, europene și naționale să fie adecvate pentru noile provocări economice, sociale și tehnologice ale secolului al XXI-lea; observă consensul general potrivit căruia sistemele fiscale și metodele contabile actuale nu dispun de caracteristicile necesare pentru a ține pasul cu aceste evoluții și pentru a garanta că toți participanții la piață își plătesc partea lor echitabilă de impozite;

2. subliniază că Parlamentul European a avut o contribuție substanțială la combaterea infracțiunilor financiare, a evaziunii fiscale și a evitării obligațiilor fiscale, astfel cum au fost dezvăluite, printre altele, de cazurile LuxLeaks, Panama Papers, Paradise Papers, Football Leaks, Bahamas Leaks și Cum-Ex, în special prin lucrările comisiilor speciale TAXE, TAX2 ( 27 ) și TAX3, ale Comisiei de anchetă PANA și ale Comisiei pentru afaceri economice și monetare (ECON);

3. salută faptul că, în cursul mandatului său actual, Comisia a prezentat 26 de propuneri legislative care vizează eliminarea unora dintre lacunele existente, îmbunătățirea luptei împotriva infracțiunilor financiare și a planificării fiscale agresive, precum și consolidarea eficienței colectării impozitelor și a echității fiscale; regretă profund lipsa progreselor în cadrul Consiliului cu privire la inițiativele majore de reformă a impozitării societăților, care nu au fost încă finalizate din cauza lipsei de voință politică reală; solicită adoptarea rapidă a unor inițiative ale UE care nu au fost încă finalizate și o monitorizare atentă a punerii în aplicare pentru a asigura eficiența și aplicarea adecvată, în scopul de a ține pasul cu versatilitatea fraudei fiscale, a evaziunii fiscale și a planificării fiscale agresive;

4. reamintește că o jurisdicție fiscală are control numai asupra aspectelor fiscale legate de teritoriul său, în timp ce fluxurile economice și unii contribuabili, cum ar fi întreprinderile multinaționale și persoanele cu disponibilități financiare ridicate, acționează la nivel mondial;

5. subliniază că, pentru definirea bazelor de impozitare, este necesar să existe o imagine completă a situației contribuabililor, inclusiv a acelor părți care se află în afara unei anumite jurisdicții fiscale, și să se stabilească ce parte aparține cărei jurisdicții; observă că este necesar, de asemenea, ca aceste baze de impozitare să fie alocate între jurisdicțiile fiscale pentru a evita dubla impunere și dubla neimpozitare; afirmă că ar trebui să se acorde prioritate eliminării dublei neimpozitări, precum și să se garanteze că este abordată problema dublei impuneri;

6. consideră că toate instituțiile UE și statele membre trebuie să depună eforturi pentru a explica cetățenilor activitatea desfășurată în domeniul fiscal și acțiunile întreprinse pentru a remedia problemele și lacunele existente; consideră că UE trebuie să adopte o strategie amplă prin care să sprijine statele membre, prin politici relevante, să treacă de la sistemele lor fiscale actuale dăunătoare la un sistem fiscal compatibil cu cadrul juridic al UE și cu spiritul tratatelor UE;

7. observă că fluxurile economice ( 28 ) și oportunitățile de a schimba rezidența fiscală au crescut substanțial; avertizează că unele fenomene noi ( 29 ) sunt în mod intrinsec opace sau facilitează opacitatea, permițând frauda fiscală, evaziunea fiscală, planificarea fiscală agresivă și spălarea banilor;

8. regretă faptul că unele state membre confiscă baza de impozitare a altor state membre prin atragerea profiturilor generate în altă parte, permițând astfel societăților să își reducă în mod artificial baza de impozitare; susține că această practică nu numai că aduce atingere principiului european al solidarității, ci produce și o redistribuire a bogăției către întreprinderile multinaționale și acționarii acestora, în detrimentul cetățenilor UE; sprijină activitatea importantă a mediului academic și a jurnaliștilor, care contribuie la revelarea acestor practici;

1.2. Scopul impozitării și impactul fraudei fiscale, al evaziunii fiscale, al practicilor fiscale dăunătoare și al spălării de bani asupra societăților europene

9. consideră că impozitarea echitabilă și lupta hotărâtă împotriva fraudei fiscale, a evaziunii fiscale, a planificării fiscale agresive și a spălării de bani joacă un rol central în crearea unei societăți echitabile și a unei economii puternice, apărând în același timp contractul social și statul de drept; constată că un sistem de impozitare echitabil și eficient este esențial pentru combaterea inegalităților, nu numai prin finanțarea cheltuielilor publice pentru sprijinirea mobilității sociale, ci și prin reducerea inegalităților în materie de venituri; subliniază că politica fiscală poate avea o influență majoră asupra deciziilor privind ocuparea forței de muncă, asupra nivelurilor de investiții și asupra disponibilității întreprinderilor de a se extinde;

10. subliniază că cea mai urgentă prioritate este reducerea decalajului fiscal rezultat din frauda fiscală, evaziunea fiscală, planificarea fiscală agresivă și spălarea de bani, precum și impactul acestora asupra bugetelor naționale și a bugetului UE, pentru a asigura condiții de concurență echitabile și echitate fiscală în rândul tuturor contribuabililor și între aceștia, pentru a combate creșterea inegalităților și pentru a consolida încrederea în procesul democratic de elaborare a politicilor, prin garantarea faptului că autorii fraudelor nu au un avantaj fiscal competitiv față de contribuabilii onești;

11. subliniază că eforturile comune la nivelul UE și la nivel național sunt esențiale pentru a apăra bugetul UE și bugetele naționale împotriva pierderilor cauzate de impozitele neplătite; ia act de faptul că numai dacă veniturile din impozite sunt colectate integral și eficient statele pot oferi servicii publice de calitate și la prețuri accesibile, inclusiv servicii de educație, asistență medicală și locuințe, securitate, control al infracțiunilor și răspuns în situații de urgență, asigurări sociale și asistență socială, aplicarea standardelor în materie de muncă și de mediu, combaterea schimbărilor climatice, promovarea egalității de gen, transport public și infrastructuri esențiale, pentru a stimula și, dacă este necesar, pentru a stabiliza dezvoltarea echilibrată din punct de vedere social, pentru a avansa în direcția realizării obiectivelor de dezvoltare durabilă;

12. consideră că evoluțiile recente în materie de impozitare și colectare a impozitelor, care au deplasat sarcina fiscală de la avere către venit, de la veniturile din capital către veniturile salariale și către consum, de la întreprinderile multinaționale către întreprinderile mici și mijlocii (IMM-uri) și de la sectorul financiar la economia reală, au avut un impact disproporționat asupra femeilor și a persoanelor cu venituri reduse, care se bazează, în general, mai mult pe veniturile salariale și își cheltuiesc o parte mai mare din venit pe consum ( 30 ) ; ia act de faptul că ratele mai ridicate de evaziune fiscală există în rândul celor mai bogați ( 31 ) ; invită Comisia să ia în considerare impactul asupra dezvoltării sociale, inclusiv în ceea ce privește egalitatea de gen și celelalte politici menționate mai sus, în propunerile sale legislative din domeniul fiscal și al combaterii spălării banilor;

1.3. Riscurile și beneficiile legate de tranzacțiile în numerar

13. subliniază că tranzacțiile în numerar rămân un risc foarte ridicat în ceea ce privește spălarea de bani și evaziunea fiscală, inclusiv în ceea ce privește frauda în materie de TVA, în ciuda avantajelor pe care le prezintă, cum ar fi accesibilitatea și viteza; ia act de faptul că o serie de state membre au introdus deja restricții în ceea ce privește plățile în numerar; ia act, de asemenea, de faptul că, deși normele privind controlul numerarului la frontierele externe ale UE au fost armonizate, normele de la nivelul statelor membre privind circulația numerarului între frontierele UE sunt diferite;

14. constată că fragmentarea și caracterul divergent al acestor măsuri au potențialul de a afecta buna funcționare a pieței interne; prin urmare, invită Comisia să pregătească o propunere privind restricțiile europene privind plățile în numerar, menținând în același timp numerarul ca mijloc de plată; constată, de asemenea, că bancnotele euro cu valoare nominală mare prezintă un risc mai mare în ceea ce privește spălarea de bani; salută faptul că Banca Centrală Europeană (BCE) a anunțat, în 2016, că nu va mai emite noi bancnote de 500 EUR (chiar dacă bancnotele existente se utilizează în continuare ca mijloc legal de plată); invită BCE să elaboreze un calendar pentru scoaterea treptată din uz a bancnotelor de 500 EUR;

1.4. Evaluarea cantitativă

15. subliniază că frauda fiscală, evaziunea fiscală și planificarea fiscală agresivă conduc la pierderea de resurse pentru bugetele naționale și bugetul Uniunii Europene ( 32 ) recunoaște că cuantificarea acestor pierderi nu este simplă; observă, totuși, că cerințele privind creșterea transparenței nu numai că ar furniza date mai bune, ci ar contribui și la reducerea opacității;

16. ia act de faptul că mai multe evaluări au încercat să cuantifice magnitudinea pierderilor cauzate de frauda fiscală, evaziunea fiscală și planificarea fiscală agresivă; reamintește că niciuna dintre aceste evaluări nu oferă o imagine suficient de largă din cauza naturii datelor sau a lipsei acestora; ia act de faptul că unele dintre evaluările recente se completează reciproc, pe baza unor metodologii diferite, dar complementare;

17. constată că, până în prezent, în timp ce Comisia calculează o estimare a diferenței de impozitare a TVA pentru UE, numai 15 state membre își pregătesc propriile estimări privind diferențele fiscale naționale; invită fiecare stat membru, sub îndrumarea Comisiei, să elaboreze o estimare cuprinzătoare a diferențelor fiscale, care să nu se limiteze la TVA și să includă o evaluare a costului tuturor stimulentelor fiscale;

18. regretă încă o dată „faptul că nu există date statistice fiabile și obiective privind amploarea evaziunii fiscale și a evitării sarcinilor fiscale” și „subliniază importanța elaborării unor metodologii adecvate și transparente de cuantificare a dimensiunii acestor fenomene, precum și a impactului acestor activități asupra finanțelor publice, a activităților economice și a investițiilor publice ale țărilor în cauză” ( 33 ) ; reamintește importanța independenței politice și financiare a institutelor de statistică în asigurarea fiabilității datelor statistice; solicită asistență tehnică din partea Eurostat pentru colectarea de statistici cuprinzătoare și exacte, astfel încât acestea să fie furnizate într-un format digital care să permită operațiuni de comparare și coordonare;

19. reamintește, în special evaluarea, empirică a magnitudinii pierderilor anuale de venituri cauzate în UE de planificarea fiscală agresivă a întreprinderilor, care a fost elaborată în 2015; ia act de faptul că evaluarea variază de la 50-70 miliarde EUR (sumă pierdută doar la transferul profiturilor, echivalentul a cel puțin 17 % din impozitul pe profit al societăților comerciale în 2013 și a 0,4 % din PIB) la 160-190 miliarde EUR (inclusiv regimurile fiscale individualizate ale marilor societăți multinaționale și ineficiențele în procesul de colectare);

20. invită Consiliul și statele membre să acorde prioritate proiectelor, în special cu sprijinul programului Fiscalis, care sunt menite să cuantifice amploarea evaziunii fiscale, pentru a soluționa mai bine problema decalajului fiscal actual; subliniază că Parlamentul European a adoptat ( 34 ) o creștere a programului Fiscalis; îndeamnă statele membre ca, sub coordonarea Comisiei, să își estimeze deficitele fiscale și să publice anual rezultatele;

21. ia act de faptul că în documentul de lucru al FMI ( 35 ) se estimează că pierderile la nivel mondial cauzate de erodarea bazei impozabile și de transferul profiturilor (BEPS) și în legătură cu paradisurile fiscale se ridică la aproximativ 600 miliarde USD pe an; constată că estimările aproximative pe termen lung ale FMI sunt de 400 miliarde USD pentru țările OCDE (1 % din PIB) și de 200 miliarde USD pentru țările în curs de dezvoltare (1,3 % din PIB-ul acestora);

22. salută estimările recente privind economia informală, denumită adesea economie subterană, din studiul din 2017 privind „Politicile fiscale în Uniunea Europeană” ( 36 ) , care oferă indicii indirecte mai ample cu privire la evaziunea fiscală; subliniază că evaluarea economiei informale măsoară activitățile economice care este posibil să nu poată fi cuprinse în sursele de date de bază utilizate pentru compilarea conturilor naționale;

23. subliniază că aproape 40 % din profiturile întreprinderilor multinaționale sunt transferate în fiecare an către paradisuri fiscale și se pare că unele țări din Uniunea Europeană sunt cele care pierd cel mai mult de pe urma transferului de profituri, deoarece 35 % din profiturile transferate provin din țările din UE, urmate de țările în curs de dezvoltare (30 %) ( 37 ) ; subliniază că aproximativ 80 % din profiturile transferate din multe state membre ale UE sunt direcționate către sau prin câteva alte state membre ale UE; subliniază că întreprinderile multinaționale pot plăti cu până la 30 % mai puține impozite decât concurenții naționali și că planificarea fiscală agresivă denaturează concurența pentru firmele naționale, în special pentru IMM-uri;

24. constată că cele mai recente estimări ale evaziunii fiscale în UE indică o cifră de aproximativ 825 miliarde EUR pe an ( 38 )

25. ia act de faptul că întreprinderile multinaționale care au fost audiate de Comisia TAX3 își produc propriile estimări ale ratelor de impozitare efective ( 39 ) ; subliniază că aceste estimări sunt puse sub semnul întrebării de unii experți;

26. solicită colectarea de statistici privind tranzacțiile mari în porturi libere, antrepozite vamale și zone economice speciale, precum și publicarea de informații de către intermediari și persoane care denunță nereguli;

1.5. Frauda fiscală, evaziunea fiscală, evitarea obligațiilor fiscale și planificarea fiscală agresivă

27. reamintește că lupta împotriva evaziunii și a fraudei fiscale combate actele ilegale, în timp ce lupta împotriva evitării obligațiilor fiscale se ocupă de situații care exploatează lacune ale legii sau se află, a priori, în limitele legii (cu excepția cazului în care acestea sunt considerate ilegale de către autoritățile fiscale sau, în cele din urmă, de către instanțele judecătorești), dar care contravin spiritului legii; solicită, prin urmare, simplificarea cadrului fiscal;

28. reamintește că îmbunătățirea colectării impozitelor în țările UE ar putea reduce infracțiunile asociate cu evaziunea fiscală și spălarea banilor care rezultă din aceasta;

29. reamintește că planificarea fiscală agresivă constă în stabilirea unei scheme fiscale menite să reducă obligațiile fiscale utilizând detaliile tehnice ale unui sistem fiscal sau arbitrajul dintre două sau mai multe sisteme fiscale și care contravine spiritului legii;

30. salută răspunsul Comisiei la solicitările formulate în rezoluțiile sale TAXE, TAX2 și PANA în vederea unei mai bune identificări a planificării fiscale agresive și a practicilor fiscale dăunătoare;

31. invită Comisia și Consiliul să propună și să adopte o definiție cuprinzătoare și clară a indicatorilor de planificare fiscală agresivă, bazându-se pe caracteristicile identificate în cea de-a cincea revizuire a Directivei privind cooperarea administrativă (DAC6) ( 40 ) și pe studiile și recomandările relevante ale Comisiei ( 41 ) ; subliniază faptul că acești indicatori clari pot fi stabiliți, după caz, pe baza standardelor convenite la nivel internațional; invită statele membre să utilizeze acești indicatori ca bază pentru a pune capăt tuturor practicilor fiscale dăunătoare care decurg din lacunele fiscale existente; invită Comisia și Consiliul să actualizeze periodic acești indicatori în cazul în care apar noi scheme sau practici de planificare fiscală agresivă;

32. subliniază similitudinea dintre contribuabilii societăți comerciale și persoanele cu disponibilități financiare ridicate în ceea ce privește utilizarea structurilor corporative și a structurilor similare, cum ar fi fiduciile și locurile offshore, în scopul planificării fiscale agresive; subliniază rolul intermediarilor ( 42 ) în stabilirea unor astfel de sisteme; reamintește, în acest context, că, pentru majoritatea persoanelor cu disponibilități financiare ridicate, veniturile sunt obținute sub formă de câștiguri de capital și nu sub formă de remunerație;

33. salută evaluarea Comisiei și includerea indicatorilor privind planificarea fiscală agresivă în rapoartele sale de țară din semestrul european 2018; solicită ca această evaluare să fie efectuată periodic pentru a asigura condiții de concurență echitabile pe piața internă a UE, precum și o mai mare stabilitate a veniturilor publice pe termen lung; invită Comisia să asigure o monitorizare clară pentru a pune capăt practicilor de planificare fiscală agresivă, dacă este cazul sub forma unor recomandări formale;

34. își reiterează solicitarea adresată companiilor, în calitatea lor de contribuabili, de a-și respecta pe deplin obligațiile fiscale și de a se abține de la practici de planificare fiscală care conduc la erodarea bazei impozabile și la transferul profiturilor agresivă (BEPS) și de a avea în vedere o strategie de impozitare echitabilă, precum și de a se abține de la practici fiscale dăunătoare, ca parte importantă a responsabilității lor sociale în calitate de întreprinderi, ținând seama de Principiile directoare privind afacerile și drepturile omului ale Organizației Națiunilor Unite, precum și de liniile directoare ale OCDE pentru societățile multinaționale, pentru a asigura încrederea contribuabililor în sistemele fiscale;

35. îndeamnă statele membre care participă la procedura cooperării consolidate să cadă de acord cât mai curând posibil cu privire la adoptarea unei taxe pe tranzacțiile financiare (TTF), dar recunoaște faptul că o soluție globală ar fi mai adecvată;

2. Impozitarea societăților comerciale

36. reamintește că oportunitățile de a alege un sediu pentru întreprindere sau reședință pe baza cadrului de reglementare au crescut odată cu globalizarea și digitalizarea;

37. reamintește că impozitele trebuie plătite în jurisdicțiile în care se desfășoară activitatea economică efectivă substanțială și reală și în care se creează valoare sau, în cazul impozitării indirecte, acolo unde are loc consumul; subliniază că acest lucru poate fi realizat prin adoptarea bazei fiscale consolidate comune a societăților (CCCTB) în UE, cu o distribuție adecvată și echitabilă, care include, printre altele, toate activele corporale;

38. ia act de faptul că UE a adoptat un impozit la ieșire, prin Directiva împotriva evitării obligațiilor fiscale (ATAD I), permițând statelor membre să impoziteze valoarea economică a câștigului de capital creat pe teritoriul său, chiar dacă acest câștig nu a fost încă realizat la momentul ieșirii; consideră că ar trebui consolidat principiul impozitării profiturilor în statele membre înainte ca ele să părăsească Uniunea, de exemplu prin reținerea în mod coordonat a impozitelor pe dividende și pe redevențe, astfel încât să se elimine lacunele existente și să se evite ca profiturile să părăsească UE fără să fie impozitate; invită Consiliul să reia negocierile cu privire la propunerea privind dobânzile și redevențele ( 43 ) ; ia act de faptul că tratatele fiscale reduc adesea rata impozitului reținut la sursă în vederea evitării dublei impozitări ( 44 )

39. reafirmă că adaptarea normelor fiscale internaționale trebuie să abordeze situațiile de evitare a obligațiilor fiscale care rezultă din posibila exploatare a interacțiunii dintre dispozițiile fiscale naționale și rețelele de tratate, ceea ce conduce la erodarea bazei de impozitare și la dubla neimpozitare, garantând totodată că nu există dublă impunere;

2.1. Planul de acțiune de combatere a erodării bazei impozabile și transferului de profituri (BEPS) și aplicarea sa în UE: Directiva împotriva evitării obligațiilor fiscale (ATAD)

40. ia act de faptul că proiectul BEPS condus de G20/OCDE a avut scopul de a trata, în mod coordonat, cauzele și situațiile care creează practicile BEPS, îmbunătățind coerența normelor fiscale la nivel transfrontalier, consolidând cerințele de fond și sporind transparența și certitudinea; afirmă, cu toate acestea, că gradul de disponibilitate și de angajament de a coopera cu privire la planul de acțiune al OCDE privind BEPS variază de la o țară la alte și în funcție de acțiunile concrete vizate;

41. ia act de faptul că planul de acțiune în 15 puncte al G20/OCDE privind BEPS, care viza abordarea într-un mod coordonat a cauzelor și a circumstanțelor care creează practicile BEPS, este pus în aplicare și monitorizat și că au loc discuții suplimentare, într-un context mai larg decât doar țările inițiale participante, prin intermediul Cadrului cuprinzător; invită, prin urmare, statele membre să sprijine reforma mandatului și a funcționării Cadrului cuprinzător, pentru a se asigura că lacunele fiscale rămase și chestiunile fiscale nerezolvate sunt acoperite de actualul cadru internațional; salută inițiativa Cadrului cuprinzător pentru a discuta despre o mai bună alocare a drepturilor de impozitare între țări și a găsi un consens global în acest sens;

42. ia act de faptul că acțiunile necesită punere în aplicare; ia act de nota privind politica ( 45 ) aferentă cadrului cuprinzător privind BEPS, care vizează conceperea unor soluții posibile la provocările identificate legate de impozitarea economiei digitale;

43. atrage atenția asupra faptului că unele țări au adoptat recent contramăsuri unilaterale împotriva practicilor fiscale dăunătoare (cum ar fi impozitul pe profiturile transferate aplicat în Regatul Unit și dispozițiile privind venitul mondial provenit din imobilizările necorporale și impozitat la un nivel redus (GILTI) din cadrul reformei fiscale a SUA), pentru a se asigura că venitul din străinătate al întreprinderilor multinaționale este impozitat în mod corespunzător la o rată minimă efectivă a impozitului în țara de reședință a societății-mamă; solicită ca UE să evalueze aceste măsuri; observă că, spre deosebire de aceste măsuri unilaterale, UE promovează în general soluții multilaterale și consensuale pentru a aborda alocarea echitabilă a drepturilor de impozitare; subliniază că, de exemplu, UE acordă prioritate unei soluții globale pentru impozitarea sectorului digital, dar propune totuși o taxă europeană pe servicii digitale, deoarece discuțiile la nivel mondial progresează lent;

44. reamintește că „pachetul UE din 2016 împotriva evitării obligațiilor fiscale” completează dispozițiile existente, astfel încât acțiunile în 15 puncte privind BEPS să fie puse în aplicare într-un mod coordonat la nivelul UE pe piața unică;

45. salută adoptarea de către UE a directivelor împotriva evitării obligațiilor fiscale (ATAD I și ATAD II); ia act de faptul că aceste directive asigură o impozitare mai echitabilă, stabilind un nivel minim de protecție împotriva evaziunii fiscale a întreprinderilor în întreaga UE și asigurând un mediu mai echitabil și mai stabil pentru întreprinderi, atât din perspectiva cererii, cât și din cea a ofertei; salută dispozițiile privind tratamentul neuniform al elementelor hibride pentru a preveni dubla neimpozitare în scopul de a elimina neconcordanțele existente și de a evita crearea unor noi neconcordanțe între statele membre și în relațiile cu țările terțe;

46. salută dispozițiile privind societățile străine controlate (SSC) incluse în ATAD I, pentru a garanta că profiturile realizate de societățile afiliate plasate în țări în care se aplică impozite scăzute sau în care nu se aplică impozite sunt impozitate în mod efectiv; recunoaște că aceste dispoziții nu permit ca absența sau diversitatea normelor naționale privind SSC din cadrul Uniunii să distorsioneze funcționarea pieței interne, în afara cazurilor de scheme pur artificiale, astfel cum a solicitat Parlamentul în mod repetat; regretă coexistența a două metode de punere în aplicare a normelor privind SSC în ATAD I și invită statele membre să pună în aplicare doar cele mai simple și mai eficiente norme privind SSC, astfel cum se menționează la articolul 7 alineatul (2) litera (a) din ATAD I;

47. salută includerea în ATAD I a unei norme generale de combatere a abuzurilor în scopul calculării obligațiilor fiscale ale societăților, care permite statelor membre să ignore acordurile care nu sunt autentice și care, ținând cont de toate faptele și circumstanțele relevante, au drept scop obținerea unui avantaj fiscal; reiterează solicitarea sa repetată de a se adopta o normă strictă, generală și comună de combatere a abuzurilor, îndeosebi în legislația existentă și, în special, în Directiva privind societățile-mamă și filialele acestora, în Directiva privind fuziunile și în Directiva privind dobânzile și redevențele;

48. reiterează solicitarea sa de a defini în mod clar „sediul permanent” și „prezența economică substanțială”, astfel încât societățile să nu aibă posibilitatea de a evita în mod artificial prezența fiscală într-un stat membru în care desfășoară o activitate economică;

49. solicită să fie finalizate lucrările din cadrul Forumului comun al UE pentru prețurile de transfer (JTPF) cu privire la elaborarea de bune practici și monitorizarea de către Comisie a punerii în aplicare în statele membre;

50. își reiterează preocuparea față de utilizarea prețurilor de transfer în planificarea fiscală agresivă și reamintește, așadar, necesitatea adoptării unor măsuri adecvate și a îmbunătățirii cadrului pentru prețurile de transfer pentru a soluționa această problemă; subliniază că acestea trebuie să reflecte realitatea economică, să ofere siguranță, claritate și corectitudine statelor membre și întreprinderilor care își desfășoară activitatea în Uniune și să reducă riscul utilizării abuzive a normelor în scopul transferării profiturilor, ținând seama de Orientările din 2010 ale OCDE privind prețurile de transfer pentru întreprinderile multinaționale și administrațiile fiscale ( 46 ) ; ia act, cu toate acestea, de faptul că, după cum au subliniat experții și publicațiile, utilizarea conceptului de „entitate independentă” sau principiul concurenței depline constituie unul dintre principalii factori care permit practicile fiscale dăunătoare ( 47 )

51. subliniază că prin acțiunile întreprinse de UE pentru a combate erodarea bazei impozabile și transferul profiturilor, precum și planificarea fiscală agresivă s-a pus la dispoziția autorităților fiscale un set de instrumente actualizate pentru colectarea echitabilă a impozitelor, menținând totodată competitivitatea întreprinderilor din UE; subliniază că autorităților fiscale le revine responsabilitatea utilizării efective a acestor instrumente, fără a împovăra cu noi sarcini contribuabilii responsabili, în special IMM-urile;

52. ia act de faptul că noul flux de informații care ajung la autoritățile fiscale în urma adoptării ATAD I și a DAC4 necesită resurse adecvate pentru a garanta o utilizare cât mai eficientă a acestor informații și pentru a reduce efectiv deficitul actual în ceea ce privește colectarea impozitelor; invită toate statele membre să se asigure că instrumentele utilizate de autorități sunt suficiente și adecvate pentru a utiliza aceste informații și pentru a combina și a verifica informațiile din diferite surse și seturi de date;

2.2. Îmbunătățirea acțiunilor UE pentru combaterea evitării obligațiilor fiscale și completarea planului de acțiune privind BEPS

2.2.1. Supravegherea sistemelor fiscale ale statelor membre și a mediului fiscal general – planificarea fiscală agresivă în Uniune (semestrul european)

53. salută faptul că sistemele fiscale ale statelor membre și mediul fiscal general au fost incluse în semestrul european, în conformitate cu solicitarea Parlamentului în acest sens ( 48 ) ; salută studiile și datele generate de Comisie ( 49 ) care permit o abordare mai eficientă a situațiilor ce prezintă indicatori economici referitori la ATP și care prezintă un indiciu clar al expunerii la planificarea fiscală, asigurându-le tuturor statelor membre o bază de date bogată cu privire la acest fenomen; subliniază că statele membre, în spiritul cooperării loiale, nu trebuie să faciliteze crearea de scheme de planificare fiscală agresivă incompatibile cu cadrul juridic al UE și cu spiritul tratatelor UE;

54. solicită ca acești noi indicatori fiscali pentru semestrul european să beneficieze de același statut ca și indicatorii referitori la controlul cheltuielilor; subliniază că este benefic să se acorde semestrului european această dimensiune fiscală, deoarece aceasta va permite combaterea anumitor practici fiscale dăunătoare care nu au fost combătute până în prezent prin Directiva împotriva evitării obligațiilor fiscale (ATAD) și prin alte regulamente europene existente;

55. salută faptul că DAC6 definește caracteristicile mecanismelor transfrontaliere pe care intermediarii trebuie să le raporteze autorităților fiscale pentru ca acestea să le poată evalua; salută faptul că aceste caracteristici ale schemelor de planificare fiscală agresivă pot fi actualizate în cazul în care apar noi scheme sau practici; subliniază că termenul de punere în aplicare a directivei nu a expirat încă și că dispozițiile vor trebui să fie monitorizate pentru a se asigura eficiența lor;

56. invită Grupul de lucru pentru codul de conduită să raporteze în fiecare an Consiliului și Parlamentului cu privire la principalele mecanisme raportate în statele membre, pentru a le permite factorilor de decizie să țină pasul cu noile scheme fiscale care se elaborează și să adopte contramăsuri ce pot fi necesare;

57. invită atât instituțiile UE, cât și statele membre să asigure faptul că contractele de achiziții publice nu facilitează evitarea obligațiilor fiscale de către furnizori; subliniază faptul că statele membre ar trebui să monitorizeze și să se asigure că întreprinderile sau alte entități juridice implicate în licitații și în contractele de achiziții nu participă la frauda fiscală, la evaziunea fiscală și la planificarea fiscală agresivă; invită Comisia să clarifice practicile existente în materie de achiziții publice conform Directivei UE privind achizițiile publice și, dacă este necesar, să propună o actualizare a acesteia care să nu interzică aplicarea considerațiilor referitoare la impozite drept criterii de excludere sau chiar drept criterii de selecție în achizițiile publice;

58. solicită Comisiei să publice o propunere care să oblige statele membre să se asigure că operatorii economici care participă la procedurile de achiziții publice respectă un nivel minim de transparență în ceea ce privește impozitele, în special sistemul public de raportare pentru fiecare țară în parte și structuri de proprietate transparente;

59. invită Comisia să prezinte cât mai curând posibil o propunere în vederea abrogării regimului fiscal favorabil pentru brevete și invită statele membre să acorde preferință unor metode de sprijin inofensive și, dacă este cazul, de sprijin direct pentru cercetare și dezvoltare pe teritoriul lor; subliniază că stimulentele fiscale acordate companiilor trebuie să fie atent concepute și aplicate doar acolo unde au impact pozitiv asupra locurilor de muncă și a creșterii, fără să existe riscul de creare a unor noi lacune în sistemele fiscale;

60. reiterează, între timp, solicitarea sa de a se garanta faptul că regimurile fiscale favorabile pentru brevete, care există în prezent, stabilesc o legătură reală cu activitatea economică, cum ar fi testele de cheltuieli, și nu denaturează concurența; ia act de rolul din ce în ce mai mare al imobilizărilor necorporale în lanțul valoric al întreprinderilor multinaționale; salută definiția îmbunătățită a costurilor legate de cercetare și dezvoltare inclusă în propunerea privind baza fiscală comună a societăților (CCTB); susține poziția Parlamentului privind creditul fiscal pentru cheltuieli de C&D reale, în loc de deducerile pentru C&D;

2.2.2. O mai bună cooperare în domeniul fiscal, inclusiv în ceea ce privește CCCTB

61. subliniază că politica fiscală din Uniunea Europeană ar trebui să se axeze atât pe combaterea evitării obligațiilor fiscale și a planificării fiscale agresive, cât și pe facilitarea activității economice transfrontaliere, prin cooperarea dintre autoritățile fiscale și prin elaborarea unor politici fiscale inteligente;

62. subliniază că există o multitudine de obstacole fiscale care împiedică activitatea economică transfrontalieră; ia act, în acest sens, de Rezoluția sa din 25 octombrie 2012 referitoare la 20 de preocupări principale ale cetățenilor și întreprinderilor europene față de funcționarea pieței unice ( 50 ) ; îndeamnă Comisia să adopte un plan de acțiune care să abordeze cu prioritate aceste obstacole;

63. salută relansarea proiectului CCCTB, în urma adoptării de către Comisie a propunerilor conexe privind CCTB și CCCTB; subliniază că, după ce va fi pus integral în aplicare, CCCTB și va elimina lacunele dintre sistemele fiscale naționale, în special prețurile de transfer;

64. invită Consiliul să adopte fără întârziere și să pună în aplicare cele două propuneri în paralel, ținând seama de avizul Parlamentului, care conține deja noțiunea de sediu virtual permanent și formule de repartizare care ar elimina lacunele care există în continuare și care permit evitarea obligațiilor fiscale și ar putea asigura condiții echitabile de concurență în contextul digitalizării; regretă refuzul permanent al anumitor state membre de a găsi o soluție și invită statele membre să își reducă pozițiile divergente;

65. reamintește că aplicarea C(C)CTB ar trebui să fie însoțită de punerea în aplicare a unor norme de contabilizare comune și de o armonizare adecvată a practicilor administrative;

66. reamintește că, pentru a pune capăt practicii de transfer de profituri și pentru a introduce principiul de a se plăti impozit acolo unde se generează profit, CCTB și CCCTB ar trebui să fie introduse simultan în toate statele membre; invită Comisia să prezinte o nouă propunere, în temeiul articolului 116 din TFUE, conform căruia Parlamentul European și Consiliul hotărăsc în conformitate cu procedura legislativă ordinară pentru a adopta legislația necesară, în cazul în care Consiliul nu adoptă o decizie unanimă cu privire la propunerea de instituire a unei CCCTB;

2.2.3. Impozitarea societăților digitale

67. constată că fenomenul digitalizării a creat pe piață o situație nouă care le permite întreprinderilor digitale și digitalizate să profite de piețele locale fără a avea în aceste piețe o prezență fizică și, prin urmare, impozitabilă, ceea ce dă naștere unor condiții de concurență inechitabile și dezavantajează întreprinderile tradiționale; observă că modelele de afaceri cu caracter digital din UE suportă o sarcină fiscală efectivă mai redusă decât modelele de afaceri tradiționale ( 51 )

68. subliniază, în acest context, trecerea treptată de la producția tangibilă la activele necorporale în lanțurile valorice ale întreprinderilor multinaționale, astfel cum se reflectă în ratele de creștere relative înregistrate în ultimii cinci ani în materie de redevențe și venituri din taxa de licență (aproape 5 % pe an), în comparație cu comerțul cu mărfuri și cu investițiile străine directe (ISD) (mai puțin de 1 % anual) ( 52 ) ; regretă că întreprinderile digitale plătesc foarte puține impozite în unele state membre în ciuda prezenței lor digitale semnificative și a veniturilor mari ale acestora în statele membre respective;

69. consideră că UE ar trebui să se concentreze asupra dezvoltării unui mediu de afaceri atractiv în vederea realizării unei piețe unice digitale funcționale, asigurând impozitarea echitabilă a economiei digitale; reamintește că, în ceea ce privește digitalizarea întregii economii, locul în care se creează valoare ar trebui să ia în considerare aportul utilizatorilor, precum și informațiile colectate privind comportamentul online al consumatorilor;

70. subliniază că lipsa unei abordări comune la nivelul Uniunii privind impozitarea economiei digitale determină și va determina statele membre să adopte soluții unilaterale, care vor genera arbitraj în materie de reglementare și fragmentarea pieței unice și care ar putea deveni o sarcină pentru întreprinderile care funcționează la nivel transfrontalier, precum și pentru autoritățile fiscale;

71. ia act de rolul principal jucat de Comisie și de unele state membre în dezbaterea globală privind impozitarea economiei digitale; încurajează statele membre să își continue activitatea proactivă la nivelul OCDE și al ONU, în special în procesul introdus de cadrul cuprinzător privind BEPS prezentat în nota sa de politică ( 53 ) ; reamintește, cu toate acestea, că UE nu ar trebui să aștepte o soluție la nivel mondial, ci trebuie să acționeze imediat;

72. salută pachetul privind fiscalitatea digitală, adoptat de Comisie la 21 martie 2018; regretă, însă, faptul că Danemarca, Finlanda, Irlanda și Suedia și-au menținut, în cadrul reuniunii ECOFIN din 12 martie 2019 ( 54 ) , rezervele sau opoziția fundamentală față de pachetul privind impozitarea serviciilor digitale;

73. subliniază că acordul cu privire la ceea ce constituie un sediu digital permanent, singurul care a fost încheiat până în prezent, reprezintă un pas în direcția cea bună, dar nu rezolvă problema alocării bazei de impozitare;

74. invită statele membre care doresc să ia în considerare introducerea unei taxe digitale să facă acest lucru în cadrul cooperării consolidate, pentru a evita o fragmentare și mai mare a pieței unice, așa cum se întâmplă deja datorită faptului că unele state membre au în vedere introducerea unor soluții naționale;

75. ia act de faptul că așa-numita soluție intermediară nu este o soluție optimă; consideră că aceasta va contribui la accelerarea procesului de identificare a unei soluții mai bune la nivel mondial, asigurând totodată, într-o oarecare măsură, condiții de concurență echitabile pe piețele locale; invită statele membre ale UE să discute, să adopte și să implementeze cât mai curând soluția pe termen lung pentru impozitarea economiei digitale (prezența digitală substanțială), pentru ca UE să rămână pionier în domeniu la nivel mondial; subliniază că soluția pe termen lung propusă de Comisie ar trebui să servească drept bază pentru continuarea activității la nivel internațional;

76. ia act de faptul că cetățenii UE sunt foarte favorabili introducerii unui impozit pe serviciile digitale; reamintește că studiile arată că 80 % dintre cetățenii din Germania, Franța, Austria, Țările de Jos, Suedia și Danemarca susțin impozitarea serviciilor digitale și consideră că UE ar trebui să dea tonul măsurilor în acest domeniu pe plan internațional; subliniază, de asemenea, că majoritatea cetățenilor care au participat la anchetă ar dori ca ISD să aibă un domeniu de aplicare larg ( 55 )

77. invită statele membre să se asigure că ISD rămâne o măsură temporară, prin includerea unei „clauze de încetare a efectelor” în propunerea de directivă a Consiliului din 21 martie 2018 privind sistemul comun al impozitului pe servicii digitale pentru veniturile rezultate din furnizarea anumitor servicii digitale ( 56 ) (COM(2018)0148) și prin accelerarea discuției privind prezența digitală substanțială;

2.2.4. Impozitarea eficace

78. ia act de faptul că ratele nominale ale impozitului pe profit au scăzut la nivelul UE de la o medie de 32 % în 2000 la 21,9 % în 2018 ( 57 ) , ceea ce reprezintă o scădere cu 32 %; este preocupat de implicațiile acestei competiții asupra sustenabilității sistemelor fiscale și de potențialele efecte de propagare în alte țări; observă că primul proiect privind BEPS desfășurat sub egida G20/OCDE nu a atins acest fenomen; salută intenția ca, până în 2020 ( 58 ) , în cadrul cuprinzător privind BEPS, să se examineze, „fără prejudecăți”, drepturile de impozitare care ar consolida capacitatea jurisdicțiilor de a impozita profiturile în cazul în care cealaltă jurisdicție cu drepturi de impozitare aplică o rată scăzută a impozitului efectiv pentru profiturile respective, ceea ce se traduce printr-o impozitare efectivă minimă; ia act de faptul că, astfel cum se menționează în Cadrul cuprinzător privind BEPS, activitatea curentă sub egida OCDE nu vizează să schimbe faptul că țările sau jurisdicțiile au în continuare libertatea de a-și stabili propriile rate de impozitare sau de a nu impozita deloc profitul întreprinderilor ( 59 )

79. salută noul standard global al OCDE privind factorul de activitate substanțială care se aplică jurisdicțiilor care nu impun niciun impozit sau doar impozite minime ( 60 ) , inspirat în mare măsură de activitatea UE referitoare la procesul de întocmire a listei UE (criteriul 2.2 privind impozitarea echitabilă din lista UE);

80. ia act de discrepanțele dintre estimările cotelor de impozitare efective ale marilor corporații, deseori bazate pe provizioane pentru impozite ( 61 ) și impozitele plătite efectiv de întreprinderile multinaționale mari; ia act de faptul că sectoarele tradiționale plătesc, în medie, o rată de impozit efectivă de 23 %, în timp ce sectorul digital plătește aproximativ 9,5 % ( 62 )

81. ia act de metodologiile divergente de evaluare a ratelor efective de impozitare, care nu permit o comparație fiabilă între acestea în UE și la nivel mondial; ia act de faptul că unele evaluări ale ratelor efective ale impozitelor în UE diferă de la 2,2 % la 30 % ( 63 ) ; invită Comisia să își dezvolte propria metodologie și să publice în mod regulat ratelor efective ale impozitelor în statele membre;

82. invită Comisia să evalueze fenomenul reducerii ratelor nominale de impozitare și impactul acestui fenomen asupra ratelor efective de impozitare din UE și să propună soluții, atât în cadrul UE, cât și față de țările terțe, după caz, inclusiv norme stricte de combatere a abuzurilor, măsuri defensive, cum ar fi norme mai stricte privind societățile străine controlate și o recomandare de modificare a tratatelor fiscale;

83. consideră că o coordonare globală a bazei de impozitare ca urmare a proiectului OCDE/BEPS ar trebui să fie însoțită de o mai bună coordonare a ratelor de impozitare pentru îmbunătățirea eficienței;

84. invită statele membre să actualizeze mandatul Grupului CoC pentru a explora conceptul de impozitare minimă efectivă a profiturilor întreprinderilor, pentru a fi în concordanță cu activitatea OCDE referitoare la provocările fiscale legate de digitalizarea economiei;

85. ia act de declarația ministrului de finanțe francez cu ocazia reuniunii Comisiei speciale TAX3, din 23 octombrie 2018, privind necesitatea de a discuta conceptul de „impozitare minimă”; salută disponibilitatea Franței de a include dezbaterea privind impozitarea minimă ca una dintre prioritățile președinției sale la G7 din 2019, astfel cum a fost reafirmată în timpul reuniunii ECOFIN din 12 martie 2019;

2.3. Cooperarea administrativă în legătură cu impozitele directe

86. atrage atenția asupra faptului că DAC a fost modificată de patru ori din iunie 2014;

87. solicită Comisiei să evalueze și să prezinte propuneri pentru a elimina lacunele din DAC 2, în special prin includerea activelor tangibile și a criptomonedelor în domeniul de aplicare al directivei, prin stabilirea de sancțiuni pentru neconformitate sau pentru prezentarea de rapoarte false de către instituțiile financiare, precum și prin includerea mai multor tipuri de instituții financiare și tipuri de conturi care nu sunt raportate în prezent, cum ar fi fondurile de pensii;

88. își repetă solicitarea de a se extinde domeniul vizat de schimbul de decizii fiscale și de a se lărgi accesul Comisiei, precum și de a se armoniza mai mult practicile în materie de decizii fiscale ale diferitelor autorități fiscale naționale;

89. invită Comisia să publice fără întârziere prima sa evaluare a DAC 3 în această privință, examinând îndeosebi numărul deciziilor fiscale care au făcut obiectul unor schimburi și numărul cazurilor în care administrațiile fiscale naționale au avut acces la informațiile deținute de un alt stat membru; solicită ca evaluarea în cauză să examineze, de asemenea, efectul pe care îl are divulgarea unor informații esențiale legate de deciziile fiscale (numărul deciziilor fiscale, numele beneficiarilor, cota fiscală efectivă aplicată pe baza fiecărei decizii fiscale); invită statele membre să publice deciziile fiscale naționale;

90. regretă faptul că comisarul responsabil de fiscalitate nu recunoaște nevoia de a extinde actualul sistem pentru schimbul de informații între autoritățile fiscale naționale;

91. își repetă, de asemenea, solicitarea de a se efectua audituri fiscale simultane la persoanele cu interese comune sau complementare (inclusiv la întreprinderile-mamă și filialele acestora), precum și solicitarea sa de a se intensifica și mai mult cooperarea în domeniul fiscal dintre statele membre prin instituirea unei obligații de a răspunde solicitărilor comune în materie de fiscalitate; reamintește că dreptul la tăcere față de autoritățile fiscale nu se poate utiliza în cadrul unei simple anchete administrative și că cooperarea este obligatorie ( 64 )

92. consideră că inspecțiile coordonate la fața locului și auditurile comune ar trebui să fie incluse în cadrul european de cooperare între administrațiile fiscale;

93. subliniază că impozitele pot fi colectate mai eficient nu numai în urma procesării informațiilor și a schimburilor de informații dintre autoritățile fiscale, ci și ca rezultat al schimburilor de bune practici dintre ele; invită statele membre să acorde prioritate schimburilor de bune practici dintre autoritățile fiscale, în special în ce privește digitalizarea administrațiilor fiscale;

94. invită Comisia și statele membre să armonizeze procedurile pentru un sistem digital de depunere a declarațiilor de impunere cu scopul de a facilita activitățile transfrontaliere și de a reduce birocrația;

95. invită Comisia să evalueze fără întârziere punerea în aplicare a DAC4, precum și faptul dacă administrațiile fiscale naționale au acces efectiv la informațiile referitoare la fiecare țară în parte deținute de un alt stat membru; solicită Comisiei să evalueze modul în care DAC4 se raportează la acțiunea nr. 13 din planul de acțiuni G20/BEPS privind schimbul de informații defalcate pe țări;

96. salută schimbul automat de informații cu Andorra, Liechtenstein, Monaco, San Marino și Elveția privind conturile financiare, pe baza standardului mondial elaborat de OCDE; invită Comisia și statele membre să actualizeze dispozițiile tratatului astfel încât acestea să țină seama de modificările aduse DAC;

97. subliniază, de asemenea, contribuția realizată prin intermediul programului Fiscalis 2020, care vizează consolidarea cooperării dintre țările participante, dintre autoritățile fiscale și funcționarii acestora; subliniază valoarea adăugată adusă de acțiunile comune în acest domeniu și rolul posibil al programului în dezvoltarea și exploatarea sistemelor informatice transeuropene majore;

98. le reamintește statelor membre toate obligațiile ce le revin în temeiul tratatului ( 65 ) , și anume de a coopera în mod loial, sincer și prompt; le cere, așadar, având în vedere cazurile transfrontaliere, mai ales așa-numitul caz Cum-Ex, autorităților fiscale naționale din toate statele membre să numească puncte unice de contact, similare sistemului de puncte unice de contact al Grupului operativ internațional comun pentru schimbul de informații și colaborare (JITSIC) din cadrul OCDE ( 66 ) , pentru a facilita și a intensifica cooperarea în materie de combatere a fraudelor fiscale, a evaziunii fiscale și a planificării fiscale agresive; solicită, de asemenea, Comisiei să faciliteze și să coordoneze cooperarea dintre punctele unice de contact ale statelor membre;

99. recomandă ca autoritățile statelor membre care sunt înștiințate de omologii lor din alte state membre cu privire la posibile încălcări ale legii să aibă obligația de a transmite în timp util o confirmare oficială de primire și, dacă este cazul, un răspuns consistent cu privire la măsurile întreprinse pe baza înștiințării menționate;

2.4. Evitarea plății impozitelor prin vânzarea și recumpărarea unei acțiuni/obligațiuni în funcție de data dividend/cupon

100. constată că tranzacțiile cu produse Cum-Ex au reprezentat o problemă cunoscută la nivel mondial încă din anii 90, inclusiv în Europa, dar că nu a fost întreprinsă nicio acțiune coordonată pentru a le contracara; regretă practicile de fraudă fiscală dezvăluite de așa-numitul scandal Cum-Ex, care a condus la pierderi declarate ale veniturilor fiscale ale statelor membre în valoare de până la 55,2 miliarde EUR, potrivit unor estimări ale presei; subliniază faptul că consorțiul de jurnaliști europeni identifică Germania, Danemarca, Spania, Italia și Franța ca fiind principalele piețe-țintă pentru practicile de tranzacționare Cum-Ex, urmate de Belgia, Finlanda, Polonia, Țările de Jos, Austria și Republica Cehă;

101. subliniază că complexitatea sistemelor fiscale poate da naștere unor portițe legale care facilitează schemele de fraudă fiscală, cum ar fi cum-ex;

102. constată că frauda sistematică centrată pe schemele Cum-Ex și Cum-Cum a fost posibilă, în parte, deoarece autoritățile competente ale statelor membre nu au făcut controale suficiente asupra cererilor de rambursare a impozitelor și din cauză că autoritățile relevante nu dispun de o imagine clară și completă a proprietarilor reali ai acțiunilor; solicită statelor membre să acorde acces tuturor autorităților relevante la informații complete și actualizate privind proprietarii acțiunilor; solicită Comisiei să evalueze dacă este necesară o acțiune la nivelul Uniunii în această privință și să prezinte o propunere legislativă în cazul în care evaluarea demonstrează necesitatea unei astfel de acțiuni;

103. subliniază că dezvăluirile par să indice existența unor posibile deficiențe în legislațiile naționale din domeniul fiscal și în actualele sisteme de schimb de informații și de cooperare între autoritățile statelor membre; îndeamnă statele membre să utilizeze în mod eficient toate canalele de comunicare, datele naționale și datele puse la dispoziție de cadrul consolidat de schimb de informații;

104. subliniază că aspectele transfrontaliere ale dosarelor Cum-Ex ar trebui tratate multilateral; avertizează că introducerea de noi tratate bilaterale privind schimburile de informații și de noi mecanisme de cooperare bilaterală între state membre individuale ar complica ansamblul și așa complex de norme internaționale, ar introduce noi portițe și ar contribui la lipsa de transparență;

105. îndeamnă toate statele membre să ancheteze și să analizeze în profunzime în jurisdicțiile lor practicile de plată a dividendelor, să identifice lacunele din legislația lor fiscală care creează oportunități de exploatare a acestora de către infractorii fiscali și actorii care evită plata impozitelor, să analizeze eventuala dimensiune transfrontalieră a acestor practici și să pună capăt tuturor practicilor fiscale dăunătoare; solicită statelor membre să facă schimb de bune practici în acest domeniu;

106. solicită statelor membre și autorităților lor de supraveghere financiară să evalueze necesitatea de a interzice practicile financiare bazate exclusiv pe mecanisme fiscale, cum ar fi arbitrajul dividendelor sau evitarea plății impozitelor prin vânzarea și recumpărarea unei acțiuni în funcție de data dividendului și schemele similare, în cazul în care emitentul nu poate dovedi că aceste practici financiare au un alt scop economic substanțial decât rambursarea nejustificată a impozitelor și/sau eludarea obligațiilor fiscale; solicită legiuitorilor Uniunii să evalueze posibilitatea de a introduce această măsură la nivelul UE;

107. invită Comisia să se apuce imediat de lucru la o propunere de a înființa o gardă financiară europeană în cadrul Europol, care să dispună de propriile sale capacități de anchetă, precum și un cadru european pentru anchetele fiscale transfrontaliere și alte infracțiuni financiare transfrontaliere;

108. trage concluzia că dosarele Cum-Ex demonstrează că trebuie îmbunătățită urgent cooperarea dintre autoritățile fiscale ale statelor membre din UE, în special în ceea ce privește schimbul de informații; îndeamnă, prin urmare, statele membre să-și intensifice cooperarea în ceea ce privește depistarea, oprirea, investigarea și urmărirea penală a schemelor de fraudă fiscală și de evaziune fiscală de tipul Cum-Ex și Cum-Cum, inclusiv prin schimb de bune practici, și să sprijine soluții la nivel de UE acolo unde se justifică acest lucru;

2.5. Transparența în legătură cu impozitarea întreprinderilor

109. salută adoptarea DAC4, care prevede un sistem public de raportare către autoritățile fiscale pentru fiecare țară în parte, în conformitate cu standardul prevăzut în acțiunea 13 din BEPS;

110. reamintește că sistemul public de raportare pentru fiecare țară în parte este una dintre măsurile-cheie pentru a crea o mai mare transparență a informațiilor fiscale raportate de întreprinderi; subliniază că propunerea privind un sistem public de raportare pentru fiecare țară în parte a fost prezentată colegiuitorilor imediat după izbucnirea scandalului „Panama Papers”, la 12 aprilie 2016, iar Parlamentul și-a adoptat poziția pe această temă la 4 iulie 2017 ( 67 ) ; reamintește că acolo se solicita extinderea domeniului vizat de raportare și protecția informațiilor comerciale sensibile, ținând cont așa cum se cuvine de competitivitatea întreprinderilor din UE;

111. reamintește poziția Parlamentului European prezentată în recomandările Comisiei PANA, în care Parlamentul solicită un sistem public ambițios de raportare pentru fiecare țară în parte (CBCR) pentru a spori transparența fiscală și controlul public al întreprinderilor multinaționale; îndeamnă Consiliul să ajungă la un acord în vederea adoptării unui sistem public de raportare pentru fiecare țară în parte, acesta constituind una dintre măsurile principale pentru asigurarea unei transparențe sporite a informațiilor fiscale ale întreprinderilor în raport cu toți cetățenii;

112. regretă că din 2016 încoace Consiliul nu a făcut mari progrese și nu s-a arătat cooperant; solicită insistent Consiliului să avanseze cu acest dosar, ca să poată începe negocierile cu Parlamentul;

113. reamintește că controlul public este util pentru cercetători ( 68 ) , jurnaliști de investigație, investitori și alte părți interesate pentru a evalua în mod corespunzător riscurile, dezavantajele și oportunitățile și a-i stimula pe întreprinzătorii onești; reamintește că există deja dispoziții similare pentru sectorul bancar în articolul 89 din Directiva 2013/36/UE (CDR IV) ( 69 ) și pentru industriile extractive și de exploatare forestieră în Directiva 2013/34/UE ( 70 ) ; ia act de faptul că unele părți interesate din sectorul privat elaborează în mod voluntar noi instrumente de raportare care sporesc transparența fiscală, cum ar fi standardul propus de Global Reporting Initiative „Disclosure on tax and payments to governments” (Publicarea informațiilor privind impozitele și plățile către guverne), în cadrul politicii lor privind responsabilitatea socială a întreprinderilor;

114. reamintește că măsurile privind transparența fiscală a întreprinderilor trebuie considerate ca având legătură cu articolul 50 alineatul (1) din TFUE privind libertatea de stabilire; prin urmare, articolul menționat anterior este temeiul juridic adecvat pentru propunerea privind raportarea publică pentru fiecare țară în parte, astfel cum s-a constatat în evaluarea de impact a Comisiei publicată la 12 aprilie 2016 (COM(2016)0198);

115. observă că, în ce privește capacitatea limitată a țărilor în curs de dezvoltare de a îndeplini cerințele prin intermediul procedurilor existente de schimb de informații, transparența este deosebit de importantă, deoarece le-ar facilita administrațiilor fiscale accesul la informații;

2.6. Norme privind ajutoarele de stat

116. reamintește că impozitarea directă a întreprinderilor se află în domeniul vizat de ajutoarele de stat ( 71 ) în situațiile în care măsurile fiscale diferă de la un contribuabil la altul, spre deosebire de măsurile fiscale generale care se aplică în mod egal tuturor întreprinderilor;

117. invită Comisia și, în special, Direcția Generală pentru concurență să aibă în vedere eventuale măsuri prin care să descurajeze statele membre să mai acorde astfel de ajutoare de stat sub formă de avantaje fiscale;

118. felicită Comisia pentru noua abordare proactivă și deschisă față de anchetele privind ajutorul de stat ilegal din timpul mandatului actual, care a condus la soluționarea de către Comisie a unui număr de cazuri de prim rang;

119. regretă faptul că întreprinderile pot încheia cu guvernele acorduri care le permit să nu plătească aproape deloc impozite într-o anumită țară, deși desfășoară o activitate substanțială în țara respectivă; evidențiază, în acest context, o soluție fiscală între autoritatea fiscală olandeză și Royal Dutch Shell plc care pare să încalce legislația fiscală olandeză pentru singurul motiv că sediul central al întreprinderii în cauză ar fi situat în Țările de Jos după fuzionarea celor două foste întreprinderi-mamă și care are drept rezultat o scutire de la impozitul pe dividendele olandeze; subliniază că, în același timp, investigațiile recente par să arate că întreprinderea nu plătește niciun impozit pe profit nici în Țările de Jos; își reiterează solicitarea adresată Comisiei de a investiga acest caz de posibil ajutor de stat ilegal;

120. consideră binevenit faptul că, din 2014, Comisia anchetează practicile legate de deciziile fiscale ale statelor membre, dând curs acuzațiilor privind tratamentul fiscal favorabil aplicat anumitor întreprinderi, și a inițiat nouă anchete oficiale începând cu 2014, în șase dintre acestea ajungând la concluzia că decizia fiscală corespunzătoare a constituit un ajutor de stat ilegal ( 72 ) ; constată că una dintre anchete a fost închisă pe baza concluziei că dubla neimpozitare a anumitor profituri nu constituie un ajutor de stat ( 73 ) , iar celelalte două se află încă în curs de desfășurare ( 74 )

121. regretă faptul că, după aproape cinci ani de la dezvăluirile LuxLeaks, Comisia a deschis o anchetă oficială ( 75 ) numai în cazul unei decizii fiscale din cele 500 emise de Luxemburg care au fost divulgate în cadrul anchetei conduse de Consorțiul Internațional al Jurnaliștilor de Investigație;

122. observă că, deși Comisia a constatat că McDonald’s a beneficiat de neimpozitarea dublă a unei părți din profiturile sale realizate în UE, nu a putut fi adoptată o decizie pe baza normelor UE privind ajutoarele de stat, deoarece Comisia a ajuns la concluzia că dubla neimpozitare a fost cauzată de o neconcordanță dintre legile fiscale din Luxemburg și din SUA și s-a bazat pe Tratatul dintre Luxemburg și SUA privind evitarea dublei impuneri ( 76 ) ; ia la cunoștință anunțul făcut de Luxemburg că își va revizui tratatele de evitare a dublei impuneri în conformitate cu legislația fiscală internațională;

123. își exprimă îngrijorarea cu privire la faptul că Comisia a hotărât că dubla neimpozitare obținută de McDonald's a rezultat dintr-o neconcordanță între legislația fiscală a Luxemburgului și cea a Statelor Unite și din tratatul privind evitarea impozitării duble încheiat între Luxemburg și Statele Unite, o neconcordanță de care McDonald's a profitat recurgând la arbitrajul dintre cele două jurisdicții; este de asemenea preocupat de faptul că acest tip de evitare a plăți impozitelor, bazat pe arbitraj, este posibil în UE;

124. este preocupat de cuantumul impozitelor neplătite la nivelul tuturor statelor membre pe perioade îndelungate de timp ( 77 ) ; reamintește că obiectivul recuperării ajutoarelor acordate nelegal este de a restabili situația inițială, iar calcularea cuantumului exact al ajutoarelor care trebuie rambursate face parte din obligația de executare ce le revine autorităților naționale; invită Comisia să aibă în vedere și să instituie eventuale contramăsuri, inclusiv amenzi, pentru a ajuta la împiedicarea statelor membre de a acorda un tratament fiscal favorabil în mod selectiv, fapt ce constituie ajutor de stat și contravine normelor UE;

125. își reiterează apelul adresat Comisiei privind o serie de orientări care să clarifice noțiunea de ajutor de stat de natură fiscală și de stabilire „adecvată” a prețurilor de transfer; solicită, de asemenea, Comisiei să elimine incertitudinile juridice atât pentru contribuabilii care respectă legea, cât și pentru administrațiile fiscale, și în consecință să ofere un cadru cuprinzător pentru practicile fiscale ale statelor membre;

126. își exprimă regretul cu privire la faptul că Comisia nu recurge la normele privind ajutorul de stat și împotriva acelor măsuri fiscale care denaturează în mod grav concurența, și că aplică respectivele norme doar în anumite cazuri cu trăsături specifice pentru a determina statul în chestiune să își modifice practicile; invită Comisia să depună toate eforturile pentru a recupera ajutoarele de stat necuvenite, inclusiv pentru acele societăți menționate în scandalul Luxleaks, pentru a restaura o concurență loială; invită totodată Comisia să asigure în continuare asistență statelor membre și operatorilor economici cu privire la aplicarea normelor privind ajutorul de stat și ce înseamnă acesta pentru practicile de planificare fiscală ale societăților;

127. solicită reformarea dreptului concurenței pentru a lărgi domeniul de aplicare a normelor privind ajutorul de stat astfel încât acestea să aibă o incidență mai accentuată asupra ajutorului de stat sub formă fiscală acordat societăților multinaționale, inclusiv în ceea ce privește deciziile fiscale;

2.7. Societățile de tip „cutie poștală”

128. observă că nu există o definiție unică a societăților de tip „cutie poștală”, cu alte cuvinte a societăților înregistrate într-o jurisdicție exclusiv în scopul evaziunii fiscale sau al evitării obligațiilor fiscale și fără o prezență economică substanțială; subliniază, cu toate acestea, că criteriile simple, precum activitatea economică reală sau prezența fizică a personalului care lucrează pentru întreprindere, ar putea reprezenta instrumente de identificare și de combatere a proliferării acestor societăți de tip „cutie poștală”; cere încă o dată să se dea o definiție clară;

129. subliniază că, așa cum s-a propus în poziția Parlamentului privind negocierile interinstituționale pentru directiva de modificare în ceea ce privește transformările, fuziunile și divizările transfrontaliere ( 78 ) , statele membre ar trebui să aibă obligația de a se asigura că transformările transfrontaliere corespund unei activități economice reale, inclusiv în sectorul digital, pentru a evita înființarea unor societăți de tip „cutie poștală”;

130. solicită statelor membre să impună schimbul unui set de informații financiare înter autoritățile competente înainte de executarea transformărilor, fuziunilor sau divizărilor transfrontaliere;

131. recomandă ca orice entitate care înființează o structură offshore să transmită autorităților competente motivele legitime care stau la baza unei astfel de decizii pentru a garanta că conturile offshore nu sunt utilizate în scopul spălării banilor sau al evaziunii fiscale;

132. cere să li se dezvăluie autorităților fiscale identitatea beneficiarilor efectivi;

133. atrage atenția asupra măsurilor de la nivel național care au ca scop specific interzicerea relațiilor comerciale cu societățile de tip „cutie poștală”; scoate în evidență, îndeosebi, legislația letonă în care o societate de tip „cutie poștală” este definită ca o entitate fără nicio activitate economică efectivă, care nu are niciun document ce ar demonstra contrariul, care este înregistrată într-o jurisdicție ce nu le cere societăților să prezinte situațiile financiare și/sau care nu are un sediu în țara în care este înregistrată; observă totuși că potrivit legislației UE interzicerea societăților de tip „cutie poștală” în Letonia nu poate fi utilizată pentru a interzice societățile de tip „cutie poștală” stabilite în state membre ale UE, deoarece acest fapt ar fi considerat discriminatoriu ( 79 ) ; solicită Comisiei Europene să propună modificări ale actualei legislații care să permită interzicerea societăților de tip „cutie poștală” chiar dacă acestea sunt înregistrate în state membre ale UE;

134. subliniază faptul că nivelul ridicat al investițiilor străine directe, ca proporție din PIB, efectuate de sau în șapte state membre (Belgia, Cipru, Ungaria, Irlanda, Luxemburg, Malta și Țările de Jos) poate fi explicat doar într-o mică măsură prin activitățile economice reale desfășurate în aceste state membre ( 80 )

135. subliniază ponderea ridicată a ISD în mai multe state membre, în special în Luxemburg, Malta, Cipru, Țările de Jos și Irlanda ( 81 ) ; ia act de faptul că astfel de ISD sunt de obicei deținute de entități cu scop special (ESS) care servesc adesea la exploatarea portițelor legale; invită Comisia să evalueze rolul ESS deținătoare de ISD;

136. observă că unii indicatori economici, precum un nivel neobișnuit de ridicat de ISD, și ISD efectuate de ESS, se numără printre indicatorii planificării fiscale agresive ( 82 )

137. observă că normele menite să combată abuzurile (înțelegerile artificiale), incluse în Directiva împotriva evitării obligațiilor fiscale, vizează societățile de tip „cutie poștală”, în timp ce CCTB și CCCTB vor asigura că venitul se atribuie acolo unde are loc efectiv activitatea economică;

138. îndeamnă Comisia și statele membre să stabilească cerințe coordonate, obligatorii și executorii privind activitatea economică substanțială, precum și teste ale cheltuielilor;

139. invită Comisia să verifice în termen de doi ani adecvarea inițiativelor legislative și politice interconectate care vizează problema societăților de tip „cutie poștală” în contextul fraudelor fiscale, al evaziunii fiscale, al planificării fiscale agresive și al spălării de bani;

3. TVA

140. subliniază necesitatea armonizării normelor privind TVA la nivelul UE, întrucât aceasta este necesară pentru a asigura realizarea și funcționarea pieței interne și pentru a evita denaturarea concurenței ( 83 )

141. subliniază faptul că TVA constituie o sursă importantă de venituri fiscale pentru bugetele naționale; constată că, în 2016, veniturile din TVA în cele 28 de state membre ale UE s-au ridicat la 1 044 de miliarde EUR, ceea ce reprezintă 18 % din toate veniturile fiscale ale statelor membre; ia act de faptul că bugetul anual al UE pentru 2017 s-a ridicat la 157 de miliarde EUR;

142. regretă însă faptul că, în fiecare an, este pierdută o parte considerabilă a veniturilor preconizate din TVA din cauza fraudelor; subliniază că, potrivit statisticilor Comisiei, în UE în 2016 gaura TVA-ului neîncasat (adică diferența dintre veniturile din TVA preconizate și TVA-ul efectiv colectat, oferind astfel o estimare a TVA-ului pierdut, nu numai prin fraudă, dar și din cauză de faliment, erori de calcul și evaziune) s-a ridicat la 147 miliarde EUR, ceea ce reprezintă mai mult de 12 % din totalul veniturilor din TVA estimate ( 84 ) , deși situația este mult mai gravă în mai multe state membre în care gaura se apropie sau chiar depășește 20 %, ceea ce reprezintă o diferență mare între statele membre în modul în care gestionează gaura TVA-ului neîncasat;

143. observă că, potrivit estimărilor Comisiei, aproximativ 50 de miliarde EUR (respectiv 100 EUR anual pentru fiecare cetățean) sunt pierdute din cauza fraudelor transfrontaliere în materie de TVA ( 85 ) ; în timp ce Europol estimează că aproximativ 60 de miliarde EUR reprezentând fraude în domeniul TVA sunt legate de criminalitatea organizată și de finanțarea terorismului; remarcă că în UE regimurile de TVA s-au armonizat și s-au simplificat și mai mult, deși deocamdată cooperarea dintre statele membre nu este nici suficientă, nici eficientă; invită Comisia și statele membre să își intensifice cooperarea pentru a combate mai bine frauda în domeniul TVA; solicită următoarei Comisii să acorde prioritate introducerii și punerii în aplicare a regimului definitiv de TVA pentru a-l putea îmbunătăți;

144. solicită date statistice suplimentare pentru a estima gaura TVA-ului neîncasat și evidențiază că e nevoie de o metodă comună de colectare și partajare a datelor în UE; îndeamnă Comisia să se asigure că în statele membre se colectează și se publică în mod regulat statistici armonizate;

145. atrage atenția că un aspect al actualului regim (tranzitoriu) de TVA, și anume aplicarea unei scutiri pentru bunurile comercializat intracomunitar și exporturi, a fost utilizat abuziv de infractori, mai ales prin fraude de tip carusel cu TVA sau frauda intracomunitară cu firme „fantomă” (MTIC);

146. reține că, potrivit Comisiei, întreprinderile care fac comerț transfrontalier suportă în prezent costuri de conformitate cu 11 % mai mari față de întreprinderile care fac comerț numai la nivel național; constată că, mai ales IMM-urile suferă de pe urma costurilor disproporționate de conformitate în materie de TVA, unul din motivele pentru care nu se înghesuie să profite de avantajele pieței unice; le cere Comisiei și statelor membre să dezvolte soluții tehnice și concrete pentru a reduce costurile comerțului transfrontalier;

3.1. Modernizarea cadrului TVA

147. salută, prin urmare, planul de acțiune al Comisiei din 6 aprilie 2016 privind TVA, care are ca scop reforma cadrului TVA, precum și cele 13 propuneri legislative adoptate de Comisie începând cu decembrie 2016 care vizează trecerea la un regim TVA definitiv, eliminarea obstacolelor legate de TVA din calea comerțului electronic, revizuirea regimului TVA pentru IMM-uri, modernizarea politicii privind cotele de TVA și tratarea problemei legate de deficitul de colectare a TVA;

148. se bucură că în 2015 a fost introdus ca sistem voluntar de înregistrare, declarare și plată a TVA-ului un mini-ghișeu unic (M1SS) pentru TVA în domeniul telecomunicațiilor, televiziunii, radiodifuziunii și serviciilor prestate pe cale electronică; salută extinderea, de la 1 ianuarie 2021, a M1SS la alte livrări de bunuri și servicii către consumatorii finali;

149. observă că, potrivit estimărilor Comisiei, reforma de modernizare a regimului TVA va reduce birocrația cu 95 %, ceea ce reprezintă o sumă estimată la 1 miliard EUR;

150. apreciază îndeosebi faptul că, la 5 decembrie 2017, Consiliul a adoptat noi reguli care înlesnesc sarcina întreprinderilor online care trebuie să își îndeplinească obligațiile legate de TVA; salută în special faptul că Consiliul a ținut seama de avizul Parlamentului în ceea ce privește introducerea răspunderii platformelor online pentru colectarea TVA în cazul vânzărilor la distanță pe care le intermediază; consideră că această măsură va asigura condiții echitabile de concurență cu întreprinderile din afara UE, deoarece multe bunuri importate în cadrul vânzării la distanță intră în prezent în UE fără a fi supuse plății TVA; invită statele membre să pună în aplicare în mod corespunzător noile reguli până în 2021;

151. consideră binevenite propunerile privind regimul definitiv de TVA, adoptate la 4 octombrie 2017 ( 86 ) și 24 mai 2018 ( 87 ) ; apreciază mai cu seamă propunerea Comisiei de a aplica principiul impozitării la destinație, ceea ce înseamnă că TVA va fi plătită autorităților fiscale ale statului membru al consumatorului final, la cota aplicabilă în statul în cauză;

152. salută în special progresele realizate de Consiliu în ceea ce privește regimul definitiv de TVA, în urma adoptării soluțiilor rapide ( 88 ) la 4 octombrie 2018; își exprimă totuși îngrijorarea cu privire la faptul că nu au fost adoptate mecanisme de garantare în raport cu aspectele sensibile la fraudă, conform poziției Parlamentului ( 89 ) referitoare la propunerea privind persoanele impozabile atestate ( 90 ) , exprimată în avizul său din 3 octombrie 2018 ( 91 ) ; regretă profund faptul că Consiliul a amânat decizia privind introducerea statului de persoană impozabilă atestată până la adoptarea regimului definitiv de TVA;

153. invită Consiliul să se asigure că statutul de persoană impozabilă certificată (CTP) este coerent cu statutul de operator economic autorizat (AEO), acordat de autoritățile vamale;

154. solicită o coordonare transparentă minimă la nivelul UE privind definirea statutului de CTP, inclusiv o evaluare periodică efectuată de Comisie cu privire la modul în care statele membre acordă statutul de CTP; cere să se poarte un schimb de informații între autoritățile fiscale ale statelor membre cu privire la refuzurile de acordare a statutului de CTP anumitor societăți, pentru a consolida coerența și standardele comune;

155. salută, de asemenea, revizuirea regimurilor speciale pentru IMM-uri ( 92 ) , care este esențială pentru a asigura condiții de concurență echitabile, dat fiind că sistemele de scutire de TVA sunt disponibile în prezent doar pentru entități interne, și poate contribui la reducerea costurilor de conformitate în materie de TVA pentru IMM-uri; invită Consiliul să țină seama de avizul Parlamentului din 11 septembrie 2018 ( 93 ) , îndeosebi în ceea ce privește continuarea simplificării administrative pentru IMM-uri; invită, prin urmare, Comisia să creeze un portal online pe care să fie înregistrate IMM-urile care doresc să beneficieze de scutire în alt stat membru și să instituie un ghișeu unic prin intermediul căruia întreprinderile mici să poată depune declarațiile de TVA pentru diferitele state membre în care își desfășoară activitatea;

156. ia act de adoptarea propunerii Comisiei privind un mecanism general de taxare inversă (GRCM) ( 94 ) , propunere care va permite derogări temporare de la normele obișnuite în materie de TVA, pentru a preveni mai bine frauda de tip carusel în statele membre afectate cel mai mult de acest tip de fraudă; invită Comisia să monitorizeze îndeaproape aplicarea și potențialele riscuri și beneficii ale acestei noi legislații; cu toate acestea, insistă că GRCM nu ar trebui în nici un caz să întârzie implementarea rapidă a unui sistem de TVA definitiv;

157. observă că expansiunea comerțului electronic poate fi adesea o provocare pentru autoritățile fiscale, de exemplu faptul că vânzătorul nu are un număr de identificare fiscală în UE și că se înregistrează declarații de TVA cu mult sub valoarea reală a tranzacțiilor declarate; salută deci spiritul în care au fost redactate normele de aplicare legate de vânzarea la distanță a bunurilor, adoptate de Comisie la 11 decembrie 2018 (COM(2018)0819 și COM(2018)0821), potrivit cărora, în special, începând cu anul 2021, platformele online vor avea responsabilitatea de a asigura colectarea TVA-ului pentru vânzările de bunuri efectuate de întreprinderile din afara UE către consumatorii din UE care au loc pe platformele lor;

158. îndeamnă Comisia și statele membre să monitorizeze tranzacțiile de comerț electronic care implică vânzători stabiliți în afara UE care nu vor declara niciun TVA (de exemplu, folosind în mod necuvenit statutul de eșantion) sau vor subestima deliberat valoarea pentru a evita complet sau a reduce valoarea TVA-ului datorat; consideră că astfel de practici pun în pericol integritatea și buna funcționare a pieței interne a UE; solicită Comisiei să vină cu propuneri legislative, dacă consideră oportun și necesar;

3.2. Gaura TVA-ului neîncasat, lupta împotriva fraudei în materie de TVA și cooperarea administrativă în materie de TVA

159. solicită din nou să se combată factorii care contribuie la decalajul fiscal, precum TVA-ul;

160. felicită Comisia pentru demararea, la 8 martie 2018, a unor proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor împotriva Ciprului, Greciei și Maltei, iar la 8 noiembrie 2018 împotriva Italiei și Insulei Man, legate de unele practici abuzive în contextul achiziționării de iahturi și aeronave, pentru ca aceste state să nu mai ofere, așa cum sunt acuzate, tratament fiscal favorabil ilegal iahturilor și aeronavelor private, denaturând concurența în sectorul maritim și aviatic;

161. salută amendamentele la Regulamentul (UE) nr. 904/2010 privind măsurile de consolidare a cooperării administrative în domeniul TVA; salută vizitele de monitorizare efectuate de Comisie în 10 state membre în 2017, în special recomandarea ulterioară de îmbunătățire a fiabilității sistemului de schimb de informații privind TVA (VIES);

162. observă că Comisia a propus recent instrumente suplimentare de control și un rol mai important pentru Eurofisc, precum și mecanisme de cooperare mai strânsă între administrațiile vamale și fiscale; solicită tuturor statelor membre să participe mai activ la sistemul de analiză a rețelelor de tranzacții din cadrul Eurofisc;

163. consideră că participarea tuturor statelor membre la Eurofisc trebuie să fie obligatorie și să constituie o condiție pentru a beneficia de fonduri UE; împărtășește preocuparea Curții de Conturi Europene față de rambursarea TVA în cadrul cheltuielilor de coeziune ( 95 ) și Programul UE de luptă antifraudă ( 96 )

164. îndeamnă Comisia să examineze posibilitățile de colectare și comunicare în timp real a datelor privind TVA-ul pe tranzacții de către statele membre, întrucât acestea ar mări eficiența Eurofisc și ar permite să se dezvolte în continuare noile strategii de combatere a fraudei în materie de TVA; le cere tuturor autorităților de resort să utilizeze diferite tehnologii statistice și de explorare de date pentru a identifica anomalii, relații și tipare suspecte, permițând agențiilor fiscale să abordeze mai eficient un spectru larg de comportamente neconforme într-un mod proactiv, specific și cu costuri reduse;

165. salută adoptarea Directivei privind protecția intereselor financiare (PIF) ( 97 ) , care clarifică aspectele legate de cooperarea transfrontalieră și de asistența juridică reciprocă între statele membre, Eurojust, Parchetul European (EPPO), Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) și Comisie în combaterea fraudei în domeniul TVA; solicită Parchetului European, OLAF, Eurofisc, Europol și Eurojust să coopereze strâns în scopul de a-și coordona eforturile împotriva fraudei în materie de TVA și a identifica noile practici frauduloase, adaptându-se la ele;

166. cu toate acestea, subliniază că trebuie intensificată cooperarea între autoritățile administrative, judiciare și de impunere a legii din cadrul UE, după cum au subliniat experții la audierea din 28 iunie 2018 și într-un studiu comandat de Comisia TAX3;

167. salută comunicarea Comisiei în care propune să se extindă competențele EPPO în cazul infracțiunilor teroriste transfrontaliere; roagă Comisia și statele membre să creeze condiții pentru ca Parchetul European să înceapă să funcționeze cât mai curând posibil și cel târziu în 2022, asigurând o strânsă cooperare cu instituțiile, organismele, agențiile și birourile UE deja existente, responsabile pentru protecția intereselor financiare ale Uniunii; cere să se pronunțe sancțiuni exemplare, disuasive și proporționale; consideră că orice persoană implicată într-un sistem organizat de fraudă în domeniul TVA ar trebui să fie sancționată sever pentru a se evita impresia de impunitate;

168. consideră că una dintre principalele probleme care înlesnește comportamentul fraudulos legat de TVA este „profitul în numerar” pe care îl poate obține autorul fraudei; invită, prin urmare, Comisia să analizeze propunerea făcută de experți ( 98 ) de a introduce datele privind tranzacțiile transfrontaliere în blockchain și să utilizeze monede digitale securizate care nu pot fi folosite decât pentru plata TVA (un singur scop), în locul monezii fiduciare;

169. se bucură că Consiliul s-a ocupat de frauda legată de importuri ( 99 ) ; consideră că integrarea adecvată a datelor din declarațiile vamale în VIES va permite statelor membre de destinație să efectueze verificări încrucișate între informațiile vamale și cele referitoare la TVA, pentru a se asigura că TVA-ul este plătit în țara de destinație; invită statele membre să pună în aplicare această nouă legislație în mod eficient și în timp util până la 1 ianuarie 2020;

170. consideră că cooperarea administrativă dintre autoritățile fiscale și vamale lasă de dorit ( 100 ) ; solicită statelor membre să autorizeze Eurofisc să elaboreze noi strategii de urmărire a mărfurilor în cadrul regimului vamal 42, mecanism care îi permite importatorului să obțină o scutire de TVA atunci când mărfurile importate sunt destinate a fi transportate în final către o întreprindere clientă dintr-un alt stat membru decât statul membru de import;

171. subliniază importanța introducerii unui registru al beneficiarilor efectivi ai entităților corporative în temeiul DCSB ca mijloc important de combatere a fraudei în materie de TVA; îndeamnă statele membre să consolideze competențele și calificările forțelor de poliție, serviciilor fiscale, procurorilor și judecătorilor care se ocupă de acest tip de fraudă;

172. este preocupat de rezultatele studiului ( 101 ) comandat de Comisia TAX3, în care se afirmă că propunerile Comisiei vor reduce frauda la import, dar nu o vor elimina; ia act de faptul că problema generală a subevaluării și a aplicării normelor UE în cazul persoanelor impozabile din afara UE nu va fi rezolvată; invită Comisia să analizeze metodele alternative de colectare a acestor produse pe termen mai lung; subliniază că faptul de a se baza pe buna-credință a persoanelor impozabile din afara UE pentru a colecta TVA în UE nu este o opțiune sustenabilă; consideră că astfel de modele alternative de colectare nu ar trebui să vizeze doar vânzările realizate prin intermediul platformelor electronice, ci să includă toate vânzările efectuate de persoane impozabile din afara UE, indiferent de modelul de afaceri pe care îl utilizează;

173. invită Comisia să monitorizeze îndeaproape consecințele introducerii regimului definitiv al veniturilor din TVA asupra statelor membre; invită Comisia să analizeze temeinic posibilitățile de apariție a unor noi riscuri de fraudă în sistemul definitiv de TVA, în special furnizorul potențial absent din tranzacțiile transfrontaliere, care ar urma să înlocuiască tipul de client absent al fraudei de tip carusel; subliniază, în acest sens, că sistemul de tranzit vamal, printre altele, poate, cu siguranță, să faciliteze comerțul în interiorul UE; constată totuși că sunt posibile abuzuri, iar organizațiile criminale pot provoca, prin eludarea plății impozitelor și a taxelor, pierderi enorme atât statelor membre, cât și Uniunii (prin eludarea plății TVA). solicită, prin urmare, Comisiei să monitorizeze regimul de tranzit vamal și să prezinte propuneri bazate, în special, pe recomandările făcute de OLAF, Europol și Eurofisc;

174. consideră că marea majoritate a cetățenilor Uniunii așteaptă o legislație clară la nivel european și național, care să permită identificarea și sancționarea celor care nu plătesc impozitele datorate și recuperarea promptă a acestor sume;

4. Impozitarea persoanelor fizice

175. subliniază faptul că persoanele fizice nu își exercită, în general, libertatea de circulație în scopul fraudei fiscale, al evaziunii fiscale și al planificării fiscale agresive; subliniază, cu toate acestea, că unele persoane fizice au o bază fiscală suficient de mare pentru a traversa mai multe jurisdicții fiscale;

176. regretă că persoanele cu disponibilități financiare ridicate (HNWI) și ultra HNWI (UHNWI), folosind structuri fiscale complexe, inclusiv înființarea de companii, continuă să aibă posibilitatea de a-și transfera veniturile și fondurile sau achizițiile prin jurisdicții fiscale diferite, cu scopul de a-și reduce sau eluda complet datoriile fiscale, apelând la serviciile administratorilor de active și ale altor intermediari; regretă faptul că unele state membre ale UE au introdus sisteme fiscale care să atragă persoane HNWI fără a crea o activitate economică reală;

177. ia act de faptul că ratele globale ale impozitelor pe salarii sunt, de obicei, mai mari decât cele pe veniturile din capital în întreaga UE; constată că, în ansamblu, contribuția impozitelor pe avere la veniturile fiscale totale a rămas destul de limitată, la un nivel de 4,3 % din totalul veniturilor fiscale din UE ( 102 )

178. constată cu părere de rău că frauda fiscală a întreprinderilor, evaziunea fiscală și ATP contribuie la mutarea sarcinii fiscale pe umerii contribuabililor cinstiți și corecți;

179. invită statele membre să impună sancțiuni disuasive, eficace și proporționale în cazurile de fraudă fiscală, evaziune fiscală și planificare fiscală agresivă și să se asigure că aceste sancțiuni sunt aplicate;

180. regretă faptul că unele state membre au creat regimuri fiscale dubioase care le permit cetățenilor străini care devin rezidenți din motive fiscale să obțină beneficii fiscale, subminând astfel baza de impozitare a altor state membre și promovând politici dăunătoare prin care își discriminează propriii cetățeni; vede că aceste regimuri pot cuprinde avantaje de care nu beneficiază proprii cetățeni, cum ar fi neimpozitarea bunurilor și veniturilor străine, impozitul forfetar asupra veniturilor străine, înlesniri fiscale pentru o parte din veniturile obținute în țară sau o rată redusă a impozitului pe pensiile remise în țara de origine;

181. reamintește că, în comunicarea sa din 2001, Comisia a sugerat ca regimurile speciale pentru expatriații foarte calificați să fie incluse pe lista de practici fiscale dăunătoare a grupului de lucru pentru codul de conduită (legate de impozitarea întreprinderilor) ( 103 ) , dar de atunci nu a furnizat date privind amploarea problemei; invită Comisia să reevalueze această problemă și, în special, să evalueze riscurile legate de dubla impozitare, precum și de dubla neimpozitare a acestor sisteme;

4.1. Sistemele de acordare a cetățeniei (CBI) și a dreptului de ședere (RBI) în schimbul investițiilor

182. este preocupat de faptul că majoritatea statelor membre au adoptat dispoziții privind acordarea cetățeniei în schimbul investițiilor (CBI) sau a dreptului de ședere în schimbul unor investiții (RBI) ( 104 ) , cunoscute în general sub denumirea de programe de „vize sau pașapoarte de aur” sau de investitori, prin care se acordă cetățenia sau dreptul de ședere cetățenilor din afara UE în schimbul unor investiții financiare;

183. observă că investițiile realizate în cadrul acestor programe nu promovează neapărat economia reală a statului membru care acordă cetățenia sau reședința și că, de multe ori, aceste programe nu le impun solicitanților să petreacă vreun timp pe teritoriul pe care se realizează investiția și că, chiar și atunci când o astfel de cerință există în mod formal, îndeplinirea sa nu este, de obicei, verificată; subliniază că aceste sisteme pun în pericol realizarea obiectivelor Uniunii și, prin urmare, încalcă principiul cooperării loiale;

184. observă că cel puțin 5 000 cetățeni din afara UE au obținut cetățenia UE prin sisteme de acordare a cetățeniei în schimbul investițiilor ( 105 ) ; remarcă faptul că, potrivit unui studiu ( 106 ) , cel puțin 6 000 de persoane au primit cetățenie, fiind fost eliberate aproape 100 000 de permise de ședere;

185. constată că CBI și RBI se acordă fără a-i supune unui control de securitate temeinic pe solicitanți, nici măcar pe resortisanții țărilor terțe cu un profil de risc mare, antrenând astfel riscuri de securitate pentru Uniune; regretă faptul că opacitatea din jurul originii banilor legați de sistemele CBI și RBI a mărit semnificativ riscurile politice, economice și de securitate pentru țările europene;

186. subliniază că sistemele CBI și RBI prezintă și alte riscuri semnificative, inclusiv o demonetizare a cetățeniei UE și a celei naționale, și un potențial de corupție, spălare de bani și evaziune fiscală; observă că decizia unui stat membru de a introduce sisteme CBI și RBI are efecte de contagiune asupra altor state membre; își exprimă din nou îngrijorarea cu privire la faptul că cetățenia sau dreptul de ședere ar putea fi acordate prin intermediul acestor sisteme fără ca autoritățile competente să aplice vreo măsură de verificare prealabilă (CDD);

187. ia act de faptul că obligația stabilită de DCSB5 conform căreia entitățile obligate ar trebui să-i considere pe solicitanții de CBI și RBI ca având un profil ridicat de risc în cursul procesului de verificare prealabilă, nu le scutește pe statele membre de responsabilitatea de a stabili și de a realiza ele însele o verificare prealabilă strictă; ia act de faptul că, la nivel național și la nivelul UE, au fost lansate câteva anchete oficiale privind corupția și spălarea de bani care au legătură directă cu sistemele CBI și RBI;

188. subliniază că, în același timp, viabilitatea economică și viabilitatea investițiilor realizate prin intermediul acestor scheme rămân incerte; reiterează faptul că cetățenia și drepturile asociate nu ar trebui niciodată scoase la vânzare;

189. ia act de faptul că sistemele CBI și RBI ale unor state membre au fost utilizate copios de cetățeni ruși și de cetățeni din țări aflate sub influența Rusiei; subliniază