Marja prognozată în limita plafonului de plăți al CFM se ridică la 5,5 miliarde EUR în 2023 și la 11 miliarde EUR în 2024. Pentru perioada 2025-2027, marja anuală poate părea negativă în comparație cu plafoanele de plăți actuale, prognoza depășind plafonul cu 24,6 miliarde EUR pentru cei trei ani luați împreună. Aceste abateri de-a lungul anilor sunt doar o consecință a plafonului de plăți stabilit la un nivel stabil în termeni reali, în timp ce se preconizează că punerea în aplicare va urma o traiectorie variabilă. În temeiul mecanismului de ajustare automată prevăzut la articolul 11 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul privind CFM, sumele necheltuite într-un anumit an vor majora plafoanele pentru anii următori. Prin urmare, marjele pozitive preconizate înainte de 2025 vor crește plafoanele în perioada 2025-2027 [în limitele stabilite la articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul privind CFM]. Având în vedere această ajustare și viitoarea ajustare specifică programului în temeiul articolului 5 din Regulamentul privind CFM (care va majora plafoanele de plăți cu încă 9,4 miliarde EUR), prognoza actuală privind plățile pentru ultimii trei ani ai CFM este compatibilă cu plafonul general de plăți al CFM pentru perioada 2021-2027.

Având în vedere cheltuielile din actualul CFM și finalizarea cadrelor financiare precedente, prognoza privind plățile ajunge în medie la 175 de miliarde EUR, cu valorile din perioada 2023-2024 sub medie și cele din perioada 2026-2027 peste medie. Diferența dintre anul de vârf pentru plăți (2027) și nivelul minim (2024) este de aproximativ 36 de miliarde EUR. Acest tipar a fost observat și în CFM-urile anterioare, ca urmare a eliminării treptate a plăților de închidere din cadrele financiare anterioare și din noile programe de cheltuieli care au atins efectiv viteza de croazieră în a doua jumătate a CFM respectiv.

Prognoza include estimări pentru viitoarele ajustări specifice fiecărui program care decurg din articolul 5 din Regulamentul privind CFM și pentru reutilizarea dezangajărilor în temeiul articolului 15 alineatul (3) din Regulamentul financiar, care vor fi alocate în perioada 2024-2027. Se preconizează că ajustările specifice fiecărui program vor avea ca rezultat o ajustare automată în sens ascendent a plafoanelor CFM pentru angajamente și plăți în valoare de 9,4 miliarde EUR, în plus față de ajustările pentru 2022 și 2023, în valoare totală de 3,3 miliarde EUR XII . Ajustarea anuală exactă va depinde de veniturile provenite din amenzile aplicate în domeniul concurenței din anul precedent, pentru o sumă totală de 11 miliarde EUR (la prețurile din 2018) până în 2027.

Prognoza acoperă următorii cinci ani, în conformitate cu articolul 247 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul financiar V . Perioada se suprapune în mare măsură cu raportul de anul trecut, care, în mod excepțional, a cuprins o perioadă de șapte ani, din 2021 până în 2027, pentru a oferi o imagine de ansamblu cuprinzătoare a intrărilor de venituri preconizate și a ieșirilor de cheltuieli în limita plafoanelor aferente CFM nou adoptat la momentul respectiv.

Având în vedere că programele FEADR pentru perioada 2014-2022 se derulează conform planului, iar noile planuri PAC sunt în curs de aprobare, se preconizează că punerea în aplicare a FEADR va avea o evoluție uniformă. Cu toate acestea, se preconizează unele abateri anuale în perioada 2024-2027, cu o concentrare deosebită a plăților în 2026 din cauza suprapunerii dintre finalizarea programelor anterioare (în temeiul regulii de dezangajare N+3) și introducerea mai rapidă a celor noi (conform regulii de dezangajare N+2). În plus, plățile aferente FEADR pot fi accelerate în legătură cu inițiativa REPowerEU, în mod similar cu fondurile politicii de coeziune (a se vedea punctul de mai sus).

Spre deosebire de politica de coeziune, nu se preconizează întârzieri în punerea în aplicare a pilonului II – Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) – datorită dispozițiilor tranzitorii de doi ani, care au prelungit programele din perioada 2014-2020 până în 2022. Având în vedere că toate statele membre și-au prezentat planurile strategice pentru noua PAC, se preconizează că punerea în aplicare efectivă a programelor pentru perioada 2023-2027 va începe deja în 2023, cu un an mai devreme decât se estimase în raportul privind prognoza din iunie 2021.

Aceste prognoze sunt supuse unor riscuri de evoluție pozitivă și de evoluție negativă. Statele membre pot depune eforturi suplimentare pentru a accelera punerea în aplicare începând cu 2023, iar viteza de punere în aplicare din perioada de programare anterioare ar putea fi atinsă mai devreme. Plățile pot, de asemenea, să se accelereze în ceea ce privește inițiativa REPowerEU XIV , în temeiul căreia Comisia a propus ca statele membre să aibă posibilitatea de a transfera până la 12,5 % din alocările lor pentru coeziune către Mecanismul de redresare și reziliență (ceea ce nu se reflectă în prognoză), bazându-se pe posibilitatea de transfer de 5 % deja disponibilă și adăugând posibilitatea de transfer de 7,5 % numai pentru obiectivele REPowerEU. În schimb, dacă statele membre nu depun eforturi suplimentare, va persista o întârziere de un an. În consecință, acest lucru ar întârzia plățile și ar putea conduce la un nivel extrem de ridicat al dezangajărilor din cauza regulii de dezangajare N+3.

Plățile prevăzute pentru perioada 2023-2027 pentru noua programare a politicii de coeziune se ridică la 177 de miliarde EUR, cu aproximativ 8 miliarde EUR mai puțin decât în prognoza de anul trecut. Întârzierile mai pronunțate XIII în lansarea perioadei de programare 2021-2027 vor modela plățile pentru restul CFM. Nu a fost adoptat niciun program național în 2021, toate urmând să fie aprobate până la sfârșitul anului 2022. Pandemia de COVID-19 și necesitatea de a integra inițiativele de redresare în pachetul legislativ în curs de negociere în cursul anului 2020 au condus la o adoptare ulterioară a actelor juridice relevante, ceea ce explică în mare măsură întârzierile observate. În plus, este posibil ca accentul pus de autoritățile naționale pe punerea în aplicare a NextGenerationEU să fi jucat, de asemenea, un rol. Ipoteza tehnică pentru această prognoză este că, începând din 2024, statele membre vor începe să recupereze parțial întârzierile acumulate în perioada 2021-2023 și vor atinge o viteză de punere în aplicare comparabilă cu cea din perioada 2014-2020 către ultimii ani din CFM. Această ipoteză se bazează pe un context de incertitudine sporită din cauza instabilității geopolitice și economice actuale, precum și a absenței unei valori de referință istorice relevante pentru punerea în aplicare a proiectelor pe termen lung.

Elementul central al NextGenerationEU este Mecanismul de redresare și reziliență (MRR), care reprezintă 80 % din alocările nerambursabile XX . Prin urmare, ieșirile aferente NextGenerationEU sunt determinate în mare măsură de ritmul plăților pentru MRR. Mecanismul a intrat în etapa de implementare, înregistrând progrese rapide în conformitate cu calendarul reformelor și al investițiilor stabilit de statele membre. Până la sfârșitul lunii mai 2022, 26 de state membre își prezentaseră în mod oficial planurile de redresare și reziliență XXI . Comisia a efectuat o plată de prefinanțare de până la 13 % din contribuția financiară către 21 de state membre care au solicitat-o. În conformitate cu Regulamentul privind Mecanismul de redresare și reziliență, nu se mai poate efectua nicio plată de prefinanțare pentru niciun stat membru (după 31 decembrie 2021). Plățile urmează evaluării pozitive a cererilor de plată care, în temeiul Mecanismului de redresare și reziliență, pot fi depuse de cel mult două ori pe an, odată cu îndeplinirea jaloanelor și a țintelor stabilite în deciziile de punere în aplicare ale Consiliului adoptate în temeiul Regulamentului privind Mecanismul de redresare și reziliență. Prognoza privind plățile pentru perioada 2023-2027 se bazează pe planurile adoptate, astfel cum au fost evaluate de Comisie, pe datele raportate de statele membre ca parte a obligațiilor lor de raportare și pe evoluțiile înregistrate în punerea în aplicare a mecanismului până la jumătatea lunii mai 2022.

Există un risc limitat legat de dezangajări în noile programe de coeziune începând din 2026, pe baza acelorași ipoteze tehnice utilizate pentru estimările privind plățile. În al cincilea an al noii perioade de programare se aplică obiectivele de dezangajare pentru angajamentele din 2022 și 2023, însă rata de depunere a cererilor de plată ar fi în continuare decalată față de ritmul istoric din cauza întârzierilor înregistrate la începutul programelor. Riscul de dezangajare ar putea scădea suficient de accelerat în ceea ce privește punerea în aplicare în 2024. Cu toate acestea, dacă nu se materializează nicio accelerare, iar viteza de punere în aplicare rămâne aproape de ratele istorice din perioada 2014-2020 (inclusiv întârzierea de un an), riscul de dezangajare ar crește exponențial. În acest scenariu extrem, care exclude orice recuperare semnificativă a întârzierilor înregistrate în demararea programării, o mare parte a tranșei reprogramate pentru 2021 ar putea fi efectiv pierdută.

Prognoza presupune că toate resursele NextGenerationEU pentru activitățile operaționale vor fi angajate până la sfârșitul anului 2023 și vor fi acoperite prin plăți până la sfârșitul anului 2026, acestea fiind termenele stabilite de legislația aplicabilă. Prin urmare, nu se estimează dezangajări.

7. Evoluția nivelului angajamentelor restante

În perioada 2021-2027 s-ar înregistra un vârf istoric al RAL la sfârșitul anului 2023, când acesta ar putea depăși nivelul de 458 de miliarde EUR. Acesta este un efect temporar ca urmare a punerii în aplicare a NextGenerationEU. Începând din 2024, angajamentele restante aferente NextGenerationEU vor fi decontate progresiv până la sfârșitul anului 2026, când vor trebui finalizate plățile aferente angajamentelor NextGenerationEU.

Având în vedere numai angajamentele restante care decurg din CFM pentru perioada 2021-2027 și din cele precedente, la sfârșitul anului 2027 se poate preconiza o creștere nominală cumulată de aproximativ 55 de miliarde EUR (+21 %) comparativ cu începutul perioadei de referință. Această modificare a RAL este comparabilă cu mărimea unei tranșe anuale de angajamente în cadrul politicii de coeziune. Întrucât coeziunea reprezintă cea mai mare parte din stocul angajamentelor restante, aceasta are o relevanță deosebită pentru evoluția sa. Acordul privind menținerea unei reguli de dezangajare N+3, în combinație cu întârzierile înregistrate în noul proces de programare duce la o concentrare a plăților spre sfârșitul CFM și în anii următori (a se vedea punctul 2.1). Această situație determină și o anumită supraestimare a creșterii RAL, deoarece reflectă variația dintre un an cu RAL scăzut (la sfârșitul anului 2022 vor fi plătite o mare parte a activităților de finalizare, dar cele mai multe angajamente noi pentru politica de coeziune nu au fost încă făcute) și un an cu un nivel maxim al RAL (la sfârșitul anului 2027 vor fi efectuate toate angajamentele pentru politica de coeziune, dar mai mult de jumătate din plăți vor fi efectuate în anii următori).

În raport cu dimensiunea economiei UE, RAL este, de fapt, în scădere. De la începutul anului 2023 până la sfârșitul anului 2027, se preconizează că RAL (excluzând NextGenerationEU) va scădea de la un nivel de 1,7 % la 1,6 % din venitul național brut al UE. Această tendință arată că creșterea nominală a RAL este în mare parte depășită de creșterea nominală a economiei UE.

Graficul 4 – Evoluția nivelului angajamentelor restante (RAL) în perioada 2023-2027, măsurată ca procent din venitul național brut al Uniunii

NextGenerationEU

CFM

8.Prognoza privind intrările în bugetul UE pentru perioada 2023-2027

Bugetul UE este finanțat din resursele proprii și din alte venituri. În plus, Uniunea a fost împuternicită să împrumute fonduri pentru finanțarea NextGenerationEU. Comisia mobilizează fondurile prin operațiuni pe piețele internaționale de capital, în conformitate cu nevoile de finanțare ale programelor de cheltuieli ale NextGenerationEU (a se vedea punctul 2.4). În acest scop, Comisia urmează o strategie de finanțare diversificată XXIV și, ca parte a acestei strategii, publică deciziile anuale de împrumut și planurile de finanțare semestriale. Prognoza actuală se axează pe veniturilor necesare pentru finanțarea cheltuielilor bugetare din cadrul CFM.

Valoarea globală a resurselor proprii necesare pentru finanțarea bugetului se stabilește prin scăderea celorlalte venituri din cheltuielile totale. În consecință, prognoza privind veniturile din bugetul UE pe 2023-2027 se bazează pe principiul echilibrului dintre cheltuieli și venituri; prin urmare, veniturile totale trebuie să fie egale cu cheltuielile totale.

Începând din 2021, în conformitate cu Acordul de retragere (partea V), Regatul Unit a contribuit la bugetul UE în ceea ce privește angajamentele restante din cadrele financiare multianuale anterioare. Aici sunt incluse angajamentele restante la sfârșitul anului 2020, precum și pensiile și alte obligații prevăzute în decontul financiar. Contribuția Regatului Unit constituie „alte venituri” ale bugetului UE și nu face parte din resursele proprii ale Uniunii. Aceasta va fi eliminată treptat pe măsură ce angajamentele restante sunt decontate.

Se presupune că alte elemente diverse care nu fac parte din resursele proprii ale Uniunii rămân constante din punct de vedere nominal la nivelul proiectului de buget pentru anul 2023.

Restul finanțării – contribuțiile naționale și taxele vamale – reprezintă cea mai mare parte a veniturilor necesare pentru echilibrarea cheltuielilor bugetare. Prognoza privind veniturile se bazează pe parametrii din Decizia privind resursele proprii din 2020, care a introdus o nouă resursă proprie bazată pe deșeurile de ambalaje din plastic nereciclate. Proiecțiile includ, de asemenea, resursa proprie rafinată bazată pe taxa pe valoarea adăugată, precum și creșterea ratei de reținere a taxelor vamale de către statele membre pentru a-și acoperi costurile de colectare. Proiecțiile nu iau în considerare propunerile Comisiei privind noile resurse proprii din 22 decembrie 2021 XXV . Acest lucru este valabil și pentru propunerile viitoare pe care Comisia s-a angajat să le prezinte în conformitate cu acordul interinstituțional (AII) XXVI .

În medie, pentru perioada 2023-2027, contribuțiile naționale sunt estimate la 146 de miliarde EUR pe an sau 0,8 % din venitul național brut al UE. Ciclul de cheltuieli și eliminarea treptată a contribuției Regatului Unit determină, în principal, evoluția contribuțiilor naționale pe parcursul perioadei de prognoză. Începând din 2025, creșterea cheltuielilor care rezultă din intrarea în viteza de croazieră a noilor programe și din contribuția Regatului Unit la eliminarea treptată a RAL va menține creșterea constantă a contribuțiilor naționale până în 2027.

Grafic 5 – Prognoza privind veniturile pentru finanțarea CFM pentru perioada 2023-2027 (în miliarde EUR)

În orice an dat, totalul resurselor proprii colectate de Uniune nu poate depăși plafonul resurselor proprii stabilit în Decizia privind resursele proprii XXVII de 1,40 % din venitul național brut al statelor membre ale UE, cu o creștere temporară suplimentară de 0,6 % din VNB al UE pentru acoperirea tuturor datoriilor Uniunii din împrumuturile de pe piețele de capital pentru finanțarea NextGenerationEU. Deși se preconizează că resursele proprii vor crește constant până în 2027, este de așteptat ca marja disponibilă în limita plafonului resurselor proprii (așa-numita „marjă de manevră”) să rămână în mare măsură stabilă, întrucât se preconizează că venitul național brut al Uniunii va crește treptat în perioada de referință XXVIII . Marja de manevră se ridică, în medie, la 187 de miliarde EUR în perioada respectivă, din care 104 miliarde EUR pentru creșterea instrumentului NextGenerationEU.

Bugetul UE prevede plata dobânzilor aferente fondurilor împrumutate și alocate sprijinului nerambursabil în cadrul NextGenerationEU de la începutul împrumutului, în 2021. Resursele proprii necesare pentru a finanța aceste costuri sunt incluse în creșterea temporară de 0,6 % din VNB al UE a plafonului resurselor proprii. În perioada 2021-2027 este planificată o sumă totală de 14,7 miliarde EUR pentru finanțarea costurilor aferente NextGenerationEU XXIX . Costurile planificate urmează un profil concentrat la sfârșitul perioadei, pentru a reflecta extinderea progresivă a împrumuturilor. În același timp, există incertitudini legate de costul de finanțare al NGEU, având în vedere creșterea rapidă și substanțială a ratelor dobânzilor pe piețele financiare începând din decembrie 2021.

9.Concluzii

Prezenta prognoză este elaborată în contextul unui grad ridicat de incertitudine ca urmare a războiului din Ucraina. Inițiativele deja prezentate pentru sprijinirea statelor membre și a sectoarelor specifice facilitează absorbția integrală și plățile accelerate pentru programele în curs. Instrumentele de finanțare externă pun la dispoziție mai multe fonduri pentru Ucraina și pentru țările partenere învecinate. În viitor, se preconizează că cererile vor rămâne ridicate, ceea ce va implica plăți în avans din instrumentele bugetare relevante ale UE, astfel cum se reflectă în prognoză.