P9_TA(2021)0044

Reducerea inegalităților cu accent special asupra sărăciei persoanelor încadrate în muncă

Rezoluția Parlamentului European din 10 februarie 2021 referitoare la reducerea inegalităților, cu accent special asupra sărăciei persoanelor încadrate în muncă (2019/2188(INI))

(2021/C 465/07)

Parlamentul European,

— având în vedere articolele 2 și 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE),

— având în vedere obiectivul de coeziune prevăzut la articolul 3 din TUE, în special convergența socială ascendentă,

— având în vedere clauza socială orizontală prevăzută la articolul 9 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE),

— având în vedere politica socială în conformitate cu articolul 151 și următoarele din TFUE,

— având în vedere Carta Socială Europeană revizuită,

— având în vedere Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, astfel cum sunt menționate la articolul 6 din TUE,

— având în vedere Pilonul european al drepturilor sociale, în special principiile 5 și 6,

— având în vedere obiectivele ONU de dezvoltare durabilă (ODD),

— având în vedere convențiile și recomandările Organizației Internaționale a Muncii (OIM),

— având în vedere Convenția Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap (CRPD a ONU) și intrarea sa în vigoare în Uniunea Europeană la 21 ianuarie 2011, în conformitate cu Decizia 2010/48/CE a Consiliului din 26 noiembrie 2009 privind încheierea de către Comunitatea Europeană a CRPD a ONU (1),

— având în vedere Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (2),

— având în vedere Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (3),

— având în vedere orientările politice ale președintei Ursula von der Leyen,

— având în vedere Programul de lucru adaptat al Comisiei pentru 2020,

— având în vedere obiectivul privind sărăcia și excluziunea socială stabilit în Strategia Europa 2020,

— având în vedere cadrul UE pentru strategiile naționale de integrare a romilor,

— având în vedere rezoluția sa din 9 octombrie 2008 referitoare la promovarea incluziunii sociale și combaterea sărăciei, inclusiv a sărăciei infantile în Uniunea Europeană (4),

— având în vedere rezoluția sa din 20 octombrie 2010 referitoare la rolul venitului minim în lupta împotriva sărăciei și în promovarea unei societăți incluzive în Europa (5),

— având în vedere rezoluția sa din 19 iunie 2020 referitoare la protecția europeană a lucrătorilor transfrontalieri și sezonieri în contextul crizei provocate de COVID-19 (6),

— având în vedere rezoluția sa din 24 noiembrie 2015 referitoare la reducerea inegalităților, în special a sărăciei în rândul copiilor (7),

— având în vedere rezoluția sa din 14 ianuarie 2014 referitoare la inspecțiile eficace la locul de muncă ca strategii de îmbunătățire a condițiilor de muncă în Europa (8),

— având în vedere rezoluția sa din 26 mai 2016 intitulată „Sărăcia: o perspectivă de gen” (9),

— având în vedere rezoluția sa din 29 noiembrie 2018 referitoare la situația femeilor cu dizabilități (10),

— având în vedere indicele egalității de gen al Institutului European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați,

— având în vedere comunicarea Comisiei din 5 martie 2020 intitulată „O Uniune a egalității: Strategia privind egalitatea de gen 2020-2025” (COM(2020)0152),

— având în vedere rezoluția sa din 24 octombrie 2017 referitoare la politicile de garantare a venitului minim ca instrument de combatere a sărăciei (11),

— având în vedere rezoluția sa din 17 aprilie 2020 referitoare la acțiunea coordonată a UE pentru combaterea pandemiei de COVID-19 și a consecințelor sale (12),

— având în vedere rezoluția sa din 4 iulie 2017 referitoare la condițiile de muncă și locurile de muncă cu contracte precare (13),

— având în vedere Indicele drepturilor globale al Confederației Internaționale a Sindicatelor (ITUC) (14),

— având în vedere rapoartele Rețelei europene pentru combaterea sărăciei și rapoartele relevante ale Forumului european al persoanelor cu dizabilități și ale rețelei ERGO (Rețeaua europeană a organizațiilor de bază ale romilor)

— având în vedere obiectivele prevăzute în Pactul verde european pentru o tranziție justă și echitabilă prin asigurarea accesului la programe de reconversie profesională și la oportunități de angajare în noi sectoare economice,

— având în vedere comunicarea Comisiei din 14 ianuarie 2020 intitulată „O Europă socială puternică pentru tranziții juste” (COM(2020)0014),

— având în vedere articolul 54 din Regulamentul său de procedură,

— având în vedere avizele Comisiei pentru drepturile femeilor și egalitatea de gen și Comisiei pentru petiții,

— având în vedere raportul Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale (A9-0006/2021),

Creșterea inegalităților și a sărăciei

A. întrucât unul dintre punctele forte ale UE constă în modelul său social; întrucât evoluțiile tehnologice și tendința globală de creștere a inegalităților necesită reevaluarea și adaptarea modelului social la mediul nostru global modern, rapid, complex și imprevizibil;

B. întrucât, conform definiției Eurostat, persoanele încadrate în muncă sunt amenințate de sărăcie atunci când lucrează mai mult de o jumătate de an și când venitul lor disponibil anual echivalent se situează sub 60 % din venitul median național al gospodăriilor (după transferurile sociale); întrucât cele mai recente cifre ale Eurostat arată că 9,4 % dintre lucrătorii europeni erau expuși riscului de sărăcie în 2018 (15);

C. întrucât inegalități există atât în statele membre, cât și între acestea și variază semnificativ; întrucât decalajul în ceea ce privește bogăția netă dintre percentilele celor mai bogate persoane și restul populației se adâncește; întrucât, în statele membre ale Eurogrupului patrimoniul net al 20 % din gospodăriile cele mai modeste a scăzut în 2017, dar a crescut relativ puternic pentru 20 % dintre gospodăriile cele mai prospere (16) și în timp ce 20 % din gospodăriile cele mai modeste au avut în medie o datorie netă de 4 500 EUR, cele 10 % din gospodăriile cele mai prospere au avut în medie un patrimoniu net de 1 189 700 EUR (17);

D. întrucât factorii care contribuie la sărăcie și la creșterea inegalității în ceea ce privește bogăția netă sunt complecși și interconectați și includ, în primul rând, inegalitatea salarială, inegalitatea de gen, lipsa de locuințe accesibile, discriminarea, nivelurile scăzute de educație, schimbările tehnologice din lumea muncii și schimbările structurale de pe piața muncii; întrucât creșterea productivității fără măriri salariale corespunzătoare conduce, de asemenea, la o creștere a dezechilibrelor economice din statele membre și dintre acestea;

E. întrucât riscul de accelerare a fenomenului de excluderea legată de venituri printre lucrători afectează în special nu doar lucrătorii cu un nivel scăzut de calificare, ci și absolvenții (inclusiv absolvenții universitari) care intră pe piața muncii; întrucât se prevede mărirea decalajului între cele mai ridicate și respectiv cele mai scăzute venituri;

F. întrucât unul din șase lucrători din UE câștigă un salariu mic, și anume un salariu mai mic de două treimi din salariul mediu național, iar această pondere crește constant; întrucât salariile mici nu au ținut pasul cu alte salarii din multe state membre, înrăutățind astfel inegalitățile în materie de venituri și sărăcia persoanelor încadrate în muncă și reducând totodată capacitatea persoanelor care câștigă un salariu mic de a face față dificultăților economice;

G. întrucât recesiunea de pe piața forței de muncă în timpul crizei precedente a determinat o creștere considerabilă a numărului de lucrători cu fracțiune de normă involuntari, care sunt cei mai susceptibili să ocupe funcții de bază sau de nivel inferior în sectorul serviciilor, fiind foarte expuși la riscul de a fi lucrători săraci;

H. întrucât egalitatea între femei și bărbați și nediscriminarea reprezintă valori fondatoare ale Uniunii Europene, astfel cum este consacrată în TUE și în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

I. întrucât, în UE-27, femeile câștigă în medie cu 15 % mai puțin decât bărbații (18), respectiv cu 9,38 % atunci când are loc o ajustare din diferite motive (19); întrucât decenii de diferențe de remunerare între femei și bărbați au creat o disparitate de gen de 37 % în ceea ce privește pensiile, situație care creează un nivel inegal de independență economică între femei și bărbați în vârstă;

J. întrucât distribuția inegală a responsabilităților de îngrijire în UE, dat fiind că femeile suportă o sarcină disproporționată, fiind cele care asigură în principal îngrijirile în familie, precum și accesul limitat la structuri de îngrijire a copiilor și a persoanelor în vârstă în unele state membre, le obligă la perioade de absență de pe piața muncii, care conduc la diferențe de remunerare și de pensii între femei și bărbați; întrucât această repartizare inegală a responsabilităților de îngrijire, precum și remunerarea inegală a muncii desfășurate de obicei de către femei și impactul întreruperilor de carieră asupra promovării și avansării în sistemul de pensii sunt toți factori ai sărăciei în rândul femeilor;

K. întrucât, în 2017, femeile aveau o rată a riscului de sărăcie și excluziune socială de 23,3 %, mai mare decât bărbații (21,6 %) (20);

L. întrucât diferența de remunerare între femei și bărbați este, în general, mai mică pentru persoanele nou-intrate pe piața forței de muncă (21); întrucât egalitatea de șanse ar trebui promovată în continuare pentru a reduce și mai mult inegalitățile dintre femei și bărbați;

M. întrucât gradul de ocupare a forței de muncă în rândul femeilor este considerabil mai ridicat în sectorul serviciilor decât în industrie, femeile fiind angajate în special în sectorul sănătății și cel social, precum și în sectorul comerțului cu amănuntul, al industriei de prelucrare, al educației și al activităților comerciale, un număr din ce în ce mai mare de femei ocupând locuri de muncă cu fracțiune de normă sau ocazionale;

N. întrucât integrarea perspectivei de gen este un instrument important pentru includerea egalității de gen în toate politicile, măsurile și acțiunile UE, inclusiv în politicile pieței forței de muncă și în politicile sociale, pentru a promova egalitatea de șanse și a combate toate formele de discriminare împotriva femeilor;

O. întrucât Pilonul european al drepturilor sociale include recomandări privind egalitatea de gen, egalitatea de șanse și sprijinul activ pentru ocuparea forței de muncă;

P. întrucât principiul 6 al Pilonului european al drepturilor sociale stabilește că trebuie prevenită sărăcia lucrătorilor și că trebuie asigurate salarii minime adecvate, care să poată răspunde necesităților lucrătorilor și familiilor lor, ținând cont de condițiile economice și sociale existente la nivel național și protejând totodată accesul la un loc de muncă și stimulentele pentru căutarea unui loc de muncă; întrucât, conform Pilonului european al drepturilor sociale, când un principiu se referă la lucrători, este vorba de toate persoanele angajate, indiferent de statutul, modalitatea și durata încadrării lor în muncă;

Q. întrucât tinerii întâmpină greutăți pentru a găsi locuri de muncă de calitate și stabile, cu contracte permanente, și experimentează adesea perioade de șomaj pe termen lung; întrucât multe state membre permit angajatorilor să plătească angajaților mai tineri un salariu mai mic, ceea ce discriminează lucrătorii mai tineri; întrucât tinerii acceptă adesea stagii neplătite, fără perspectiva ocupării unui loc de muncă;

R. întrucât locurile de muncă precare afectează unele grupuri într-o măsură semnificativ mai mare decât alte grupuri, unele populații, precum cea romă, fiind suprareprezentate în locurile de muncă atipice, instabile și cu salarii mici; întrucât 80 % din populația romă și copiii din această categorie a populației trăiesc cu un venit sub pragul național al riscului de sărăcie (22), indiferent dacă persoanele respective au un loc de muncă sau nu; întrucât romii au fost grav afectați de pandemie și de măsurile de izolare (23);

S. întrucât 95 de milioane de persoane (21,7 %) sunt amenințate de riscul de sărăcie sau de excluziune socială, ceea ce înseamnă că supraviețuirea economică, participarea socială și calitatea vieții (24) unei persoane din cinci sunt în pericol în al treilea cel mai puternic spațiu economic al lumii; întrucât 85,3 milioane de persoane (16,9 %) în UE sunt afectate de sărăcie sau de excluziune socială după transferurile sociale;

T. întrucât statisticile privind sărăcia din UE arată diferențe mari între statele membre în ceea ce privește atingerea obiectivului de reducere a sărăciei și excluziunii sociale;

U. întrucât 8,2 milioane de persoane au fost scoase din categoriile expuse riscului de sărăcie sau de excluziune socială în comparație cu scenariul de referință din 2008, în mare parte datorită îmbunătățirii condițiilor de pe piața forței de muncă și reducerii privațiunilor materiale severe (25) și a proporției persoanelor care trăiesc în gospodării cu intensitate foarte scăzută a muncii (26) în unele state membre;

V. întrucât, în ciuda unei îmbunătățiri substanțiale a situației în unele state membre, UE nu și-a îndeplinit obiectivul stabilit în Strategia Europa 2020 de a reduce cu 20 de milioane numărul absolut de persoane expuse riscului de sărăcie până în 2020 comparativ cu 2008;

W. întrucât anumite categorii de lucrători, cum ar fi cei sezonieri și anumiți lucrători transfrontalieri, deși încadrați în muncă, sunt expuși unui risc ridicat de sărăcie și de excluziune socială și sunt, adesea, angajați cu contracte de muncă pe termen scurt, cu un nivel redus sau inexistent de siguranță a locului de muncă, de drepturi ale lucrătorilor sau de protecție socială;

X. întrucât există diverse consecințe economice și sociale ale condițiilor precare de viață și de muncă și ale sărăciei persoanelor încadrate în muncă, inclusiv niveluri mai scăzute de stare de bine mentală subiectivă, probleme legate de locuință și mediul de viață, relații precare și sentimentul de excluziune socială (27);

Y. întrucât lucrătorii săraci muncesc, adesea, în condiții inacceptabile, cum ar fi locuri de muncă fără contract colectiv, nerespectarea orarelor de lucru (28) și riscuri la adresa sănătății și siguranței în muncă;

Z. întrucât, într-o perioadă de recesiune economică, acești lucrători se află într-o poziție și mai slabă pe piața forței de muncă;

AA. întrucât, în general, persoanele care lucrează cu fracțiune de normă și, în special, persoanele care lucrează cu fracțiune de normă involuntar sunt expuse unui risc mai ridicat de sărăcie atunci când se combină diferiți factori de risc, printre care un salariu scăzut, locuri de muncă instabile, condiția de salariat unic cu membri ai gospodăriei în întreținere (29);

AB. întrucât, în 2019, 5,8 % din populația UE-27 trăia în condiții de privațiune materială gravă și sărăcia extremă există în numeroase regiuni și comunități; întrucât este probabil ca acest procent să crească în mod semnificativ în contextul pandemiei de COVID-19, ceea ce face ca această problemă să devină și mai presantă;

AC. întrucât sărăcia energetică este o problemă deosebit de răspândită în Europa, deoarece între 50 și 125 de milioane de persoane nu își pot permite un confort termic adecvat în locuință (30); întrucât 11 % dintre gospodăriile europene nu au acces la internet (31);

AD. întrucât sărăcia gospodăriilor (32) consemnează o ușoară scădere (33): unul din patru copii sub 18 ani este expus riscului de sărăcie sau de excluziune socială și, astfel, este prins într-un ciclu în care o situație defavorizantă se transmite din generație în generație (34); întrucât părinții singuri (34,2 %) și familiile numeroase sunt deosebit de afectate (35); întrucât familiile cu un copil sau alte rude cu dizabilități sunt expuse unui risc deosebit de sărăcie;

AE. întrucât chiriile sunt în continuă creștere în majoritatea statelor membre; întrucât rata costurilor suplimentare pentru locuințe (36) în UE este de 9,6 %, ceea ce înseamnă că persoanele care trăiesc în aceste gospodării cheltuiesc pentru locuință 40 % sau mai mult din venitul lor disponibil (37); întrucât în anumite state membre rata costurilor suplimentare pentru locuințe se ridică la 50-90 % (38); întrucât, în UE, gospodăriile cu venituri mici care plătesc chirie au costuri medii cu locuința situate între 20 % și 45 % din venitul disponibil;

AF. întrucât unul dintre principalii factori care contribuie la discrepanța în ceea ce privește averea netă este modificarea prețurilor locuințelor; întrucât penuria de locuințe accesibile devine cea mai mare cauză a inegalităților în multe state membre;

AG. întrucât numărul persoanelor fără adăpost este în creștere în întreaga Europă, estimându-se că aproximativ 700 000 de persoane au fost fără adăpost în 2019 (39): cu 70 % mai multe decât acum un deceniu (40);

AH. întrucât, în 2017, procentul tinerilor cu vârste cuprinse între 18 și 24 de ani care, deși muncesc, sunt expuși riscului de sărăcie în Uniunea Europeană, a fost estimat la 11 %, ajungând până la 28,2 % în România (41);

AI. întrucât sărăcia în rândul persoanelor în vârstă continuă să crească: rata riscului de sărăcie la persoanele în vârstă de peste 65 de ani a fost, în medie, de 16,1 % (UE-27); întrucât această cifră va crește și mai mult mai ales din cauza condițiilor de muncă precare și atipice, care este foarte răspândită în rândul persoanelor în vârstă (42);

AJ. întrucât sărăcia persoanelor încadrate în muncă face ca munca să își piardă scopul de bază, acela de a asigura o viață decentă angajaților și familiilor lor, împiedicându-i să devină independenți din punct de vedere economic;

AK. întrucât articolul 4 din Carta socială europeană a Consiliului Europei prevede dreptul tuturor lucrătorilor la o remunerație echitabilă, care să asigure un nivel de trai decent pentru lucrători și membrii familiilor acestora;

Declinul acoperirii negocierilor colective

AL. întrucât acoperirea negocierilor colective în țările OCDE a scăzut în ultimele trei decenii de la 46 % la 32 % în medie; întrucât în cel puțin 14 state membre ale UE 50 % din angajați lucrează fără un contract colectiv; întrucât rata de negociere colectivă este mai mare de 80 % doar în șapte state membre (43); întrucât declinul cel mai rapid a avut loc în țările care au făcut obiectul unor reforme structurale care au vizat negocierile colective (44);

AM. întrucât sistemele bine coordonate de negociere colectivă, care au o acoperire largă, favorizează o bună performanță pe piața forței de muncă și întrucât lucrătorii care fac obiectul contractelor colective de muncă se bucură, de obicei, de condiții de muncă mai bune și de o mai bună calitate a mediului de lucru decât cei care nu beneficiază de aceste contracte colective;

AN. întrucât, la nivel mondial, numărul țărilor în care lucrătorilor li se interzice dreptul de a înființa sindicate sau de a deveni membru al unui sindicat a crescut din 2018 până în 2019 de la 92 la 107; întrucât cea mai mare creștere s-a înregistrat în Europa; întrucât 40 % din țările europene nu permit lucrătorilor să adere la sindicate, 68 % dintre țări au încălcat dreptul la grevă, iar 50 %, dreptul la negociere colectivă (45);

AO. întrucât pentru lucrătorii din zonele rurale este mai dificil să obțină reprezentare sindicală și să negocieze acorduri colective locale și sectoriale, situație care depinde și de sector;

AP. întrucât evoluția salariilor din zona euro s-a situat, în perioada 2000-2016, sub rata productivității (46); întrucât creșterea salariilor nu a ținut pasul cu dezvoltarea valorii adăugate, ceea ce a adâncit inegalitățile existente;

AQ. întrucât negocierea colectivă și contractele colective sectoriale nu reglementează numai nivelurile salariilor, ci și condițiile de muncă, precum timpul de lucru, concediul plătit, posturile neocupate și posibilitățile de dezvoltare a competențelor;

AR. întrucât partenerii sociali puternici și negocierea colectivă pot avea un impact pozitiv asupra nivelurilor generale ale salariilor în Europa, inclusiv asupra salariilor minime și a celor medii; întrucât negocierea colectivă asigură faptul că vocea lucrătorilor este auzită și că aceștia sunt respectați; întrucât există dovezi despre o clară corelație pozitivă între participarea lucrătorilor la locul de muncă și performanța și veniturile companiei (47);

Creșterea locurilor de muncă atipice și precare

AS. întrucât rata de ocupare a persoanelor cu dizabilități (50,6 %) a fost semnificativ mai scăzută decât rata totală de ocupare a forței de muncă (74,8 %) în 2017 (48);

AT. întrucât, drept urmare, persoanele cu handicap sunt expuse unui risc mai mare de sărăcia care afectează persoanelor încadrate în muncă (11 % față de media UE de 9,1 %) (49);

AU. întrucât doar 20,7 % dintre femeile cu dizabilități și 28,6 % dintre bărbații cu dizabilități lucrează cu normă întreagă (50);

AV. întrucât, în unele state membre, persoanele cu dizabilități își pierd adesea ajutorul pentru dizabilitate în momentul ocupării unui loc de muncă, ceea ce mărește riscul de sărăcie în ciuda faptului că sunt încadrate în muncă;

AW. întrucât, în anumite state membre, persoanele cu dizabilități angajate în ateliere protejate nu primesc automat statutul de angajat, drepturi legate de muncă sau un salariu minim garantat (51);

AX. întrucât integrarea persoanelor cu dizabilități pe piața forței de muncă s-a dovedit a fi deosebit de dificilă în urma crizei financiare (52);

AY. întrucât rata lucrătorilor care trăiesc în gospodării expuse la riscul de sărăcie a crescut de la 8 % la 9,4 % în zece ani, fiind vorba de 20,5 milioane de persoane (53);

AZ. întrucât s-au stabilit legături între răspândirea formelor neconvenționale de ocupare a forței de muncă și creșterea procentului de europeni expuși riscului de sărăcie chiar dacă sunt încadrați în muncă (54); întrucât 16,2 % dintre persoanele care lucrează cu fracțiune de normă sau cu contracte temporare sunt mai expuse riscului de a deveni lucrători săraci, comparativ cu 6,1 % dintre persoanele cu contracte permanente;

BA. întrucât nivelul de educație are un impact ridicat asupra riscului de sărăcie a persoanelor încadrate în muncă; întrucât riscul de sărăcie a persoanelor încadrate în muncă este considerabil mai mare pentru lucrătorii cu un nivel scăzut de calificare; întrucât în unele state membre există un risc de sărăcie a persoanelor încadrate în muncă chiar și pentru lucrătorii cu înaltă calificare (55);

BB. întrucât există practici diferite de stabilire a salariilor în UE;

BC. întrucât sistemele de salarii minime – acolo unde există – variază foarte mult în ceea ce privește domeniul de aplicare și acoperirea de la un stat membru la altul (56); întrucât sistemele de salarii minime variază și în ceea ce privește nivelul lor absolut și relativ și întrucât există diferențe considerabile în ceea ce privește acoperirea și caracterul suficient pentru a asigura un trai decent; întrucât chiar dacă decalajul dintre țări se reduce dacă se ține seama de diferențele de preț, disparitățile rămân mari (57); întrucât procentul persoanelor care primesc un salariu minim variază, de asemenea, considerabil de la un stat membru la altul;

BD. întrucât salariul minim se află constant peste pragul riscului de sărăcie definit (60 % valoare medie brută) numai în trei state membre, iar în celelalte state membre nu oferă protecție împotriva sărăciei; întrucât uneori anumite sectoare, grupuri de lucrători și forme de muncă nu sunt acoperite sau incluse în sistemele de salarizare minimă sau în contractele colective;

BE. întrucât lucrătorii care câștigă un salariu minim întâmpină adesea dificultăți în a face față cheltuielilor; întrucât, mai exact, 7 din 10 lucrători care câștigă un salariu minim au cel puțin „unele” dificultăți în a face față cheltuielilor finale, în comparație cu 5 din 10 lucrători din alte categorii, cu diferențe substanțiale între statele membre (58);

BF. întrucât scăderea ocupării forței de muncă în timpul crizei financiare din 2008 a dus la o creștere dramatică a numărului de persoane care ocupă locuri de muncă atipice, locuri de muncă pe termen scurt și cu fracțiune de normă, inclusiv locuri de muncă cu fracțiune de normă involuntare (59); întrucât lucrătorii cu fracțiune de normă involuntari sunt cei mai susceptibili să ocupe funcții de bază sau de nivel inferior în sectorul serviciilor și sunt cei mai expuși la riscul de a fi lucrători săraci; întrucât mai mult de o treime dintre lucrătorii cu fracțiune de normă lucrează involuntar în acest mod și întrucât o jumătate dintre ei lucrează cu contracte pe durată determinată (60);

BG. întrucât contractele standard pe durată nedeterminată cu normă întreagă reprezintă 59 % din totalul ocupării forței de muncă în UE, locurile de muncă atipice și, adesea dar nu întotdeauna, precare fiind în continuă creștere (61);

BH. întrucât contractele de muncă pe durată determinată nu încurajează perfecționarea, formarea și adaptarea competențelor angajaților la nevoile pieței muncii aflate în schimbare;

BI. întrucât există mari fluctuații ale numărului de lucrători care muncesc în condiții precare în EU în comerțul cu ridicata și cu amănuntul, în transporturi, în serviciile hoteliere și de catering (62) și în sectorul cultural și cel al organizării de evenimente;

BJ. întrucât sărăcia persoanelor încadrate în muncă poate afecta și tinerii profesioniști cu studii superioare, în special în statele membre care consemnează un nivel ridicat al șomajului în rândul tinerilor; întrucât, cu toate că procentul tinerilor care trăiesc în sărăcie deși sunt încadrați în muncă este mai mic pentru cei cu o diplomă universitară decât pentru cei cu un nivel mai scăzut de educație, acesta rămâne totuși considerabil în unele state membre; întrucât acești tineri adulți suferă adesea din cauza salariilor mici, a condițiilor inechitabile de muncă, a activității independente fictive, a contractelor de muncă atipice sau chiar a muncii nedeclarate (63);

BK. întrucât un venit suplimentar, un grad sporit de flexibilitate, dobândirea de experiență, atragerea clienților și lipsa oportunităților pe piața tradițională a forței de muncă par să fie principalele motivații pentru lucrul pe platforme online; întrucât lucrul pe platforme online are, în general, efecte pozitive pentru integrarea pe piața forței de muncă (64); întrucât lucrul pe platforme online este eterogen și, prin urmare, o soluție unică ar submina apariția unor forme importante de lucru (65);

BL. întrucât Autoritatea Europeană a Muncii (ELA) a fost înființată în iulie 2019 pentru a sprijini statele membre și Comisia în aplicarea și asigurarea respectării dreptului Uniunii referitor la mobilitatea forței de muncă și la coordonarea securității sociale; întrucât se preconizează ca ELA să-și atingă capacitatea operațională integrală până în 2024;

BM. întrucât, deși Comisia și-a anunțat intenția de a prezenta o propunere privind un număr european de asigurări sociale, nu a fost încă prezentată nicio propunere concretă;

BN. întrucât rata de educație a adulților în UE a fost de 11,1 % în 2018, ținta pentru 2020 fiind de 15 % (66); întrucât tehnologia și inovarea au un mare potențial de deblocare a oportunităților, dar peste 40 % dintre adulții din UE nu au competențe digitale de bază;

Consecințele economice și sociale ale pandemiei de COVID-19

BO. întrucât șomajul și locurile de muncă precare și atipice au crescut considerabil în timpul crizei financiare din 2008, iar criza provocată de COVID-19 atrage din nou atenția asupra chestiunilor sociale, cum ar fi pierderea locurilor de muncă, șomajul parțial, dificultățile financiare cu care se confruntă, de exemplu, întreprinderile mici și mijlocii, micii artizani, micii comercianți și lucrătorii transfrontalieri; întrucât clasa de mijloc se micșorează, decalajul dintre bogați și săraci este în creștere, iar dezechilibrele din și dintre statele membre sunt exacerbate de criza provocată de COVID-19;

BP. întrucât, în aprilie 2020, în timpul pandemiei de COVID-19, 50 % dintre lucrătorii din UE au cunoscut o reducere a timpului de lucru, mai mult de o treime (34 %) dintre ei raportând că acesta a scăzut „mult”, iar 16 % declarând că a scăzut „puțin” (67);

BQ. întrucât 75 % dintre cetățenii UE declară că situația lor financiară este mai dificilă acum decât înainte de pandemia de COVID-19, iar 68 % raportează dificultăți în a se descurca din salariu și 68 % nu își pot menține nivelul de trai mai mult de trei luni fără un venit; întrucât 16 % dintre lucrătorii din UE cred că probabil își vor pierde locul de muncă în viitorul apropiat (68);

BR. întrucât criza economică provocată de pandemia de COVID-19 ar putea avea consecințe grave și pe termen lung pe piața muncii, în special pentru tineri și lucrătorii vulnerabili, deoarece i-ar obliga să accepte locuri de muncă precare și atipice, fapt care va înrăutăți condițiile de muncă și va accentua în mod considerabil inegalitățile;

BS. întrucât pandemia de COVID-19 va avea, prin urmare, cel mai probabil un impact direct în ceea ce privește creșterea sărăciei și a sărăciei persoanelor încadrate în muncă (69), în special în rândul celor mai vulnerabile grupuri din societate;

BT. întrucât pandemia de COVID-19 a demonstrat că este necesară o protecție socială mai incluzivă, care să acopere toate tipurile de lucrători, în special lucrătorii independenți și lucrătorii pe platforme online;

BU. întrucât numărul locurilor de muncă cu salarii mici și cu salarii mari continuă să crească, însă numărul locurilor de muncă cu salarii medii se reduce; întrucât locurile de muncă cu salarii mici nu implică un nivel scăzut de calificare, îndeosebi pentru lucrătorii de platforme online; întrucât există o cerere tot mai mare de lucrători cu studii superioare chiar și pentru locurile de muncă cu salarii mici;

1. subliniază că, în conformitate cu articolul 31 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, UE are obligația de a se asigura că toți lucrătorii beneficiază de condiții de muncă care le respectă sănătatea, siguranța și demnitatea și solicită să se acorde atenție faptului că sărăcia și excluderea de pe piața muncii și din cadrul societății exacerbează inegalitățile și segregarea; reamintește că, atunci când își pun în aplicare politicile, Comisia și statele membre trebuie să consolideze și mai mult modelul social al UE și să ia în considerare cerințele legate de promovarea unui nivel ridicat de ocupare a forței de muncă, garantarea unui nivel de trai decent și a unei protecții sociale adecvate pentru toți, combaterea sărăciei și a excluziunii sociale;

2. subliniază că TUE prevede că Uniunea are obligația fundamentală de a acționa în sensul dezvoltării durabile a Europei, printre altele, pe baza unei economii sociale de piață extrem de competitive, care își propune să realizeze ocuparea integrală a forței de muncă și progresul social, precum și un nivel ridicat de protecție; evidențiază faptul că UE ar trebui să combată excluziunea socială și discriminarea și să promoveze justiția și protecția socială, precum și egalitatea dintre femei și bărbați, solidaritatea între generații și protecția drepturilor copilului;

3. este de acord cu Comisia în privința faptului că, în ceea ce privește inegalitatea veniturilor în UE ca regiune de pe glob, aceasta este mai puțin pregnantă decât în alte câteva mari economii avansate, dar rămâne un motiv de preocupare; subliniază faptul că inegalitatea pronunțată generează preocupări cu privire la echitate, deoarece formele adânc înrădăcinate de inegalitate pot avea drept rezultat inegalitatea de șanse și încetinirea creșterii potențiale; subliniază că o inegalitate relativ mare poate fi asociată cu o rată mai ridicată a riscului de sărăcie și cu o excluziune socială mai pronunțată, precum și cu o incidență mai mare a dificultăților financiare și, ca atare, poate reduce coeziunea socială (70);

4. remarcă faptul că, deși rata sărăciei în rândul femeilor variază considerabil de la un stat membru la altul, riscul de sărăcie și de excludere socială în grupurile de risc din care fac parte femeile mai în vârstă, femeile necăsătorite, femeile cu copii și mamele singure, femeile refugiate și migrante, femeile de culoare, femeile din minoritățile etnice, femeile homosexuale, bisexuale și transgen și femeile cu dizabilități este foarte ridicat, tendința medie fiind că femeile sunt mai expuse riscului de sărăcie și de excludere socială decât bărbații (22,8 % în 2018 în UE); ia act de faptul că alți factori de risc intersectoriali, cum ar fi lipsa de activitate, lipsa serviciilor de îngrijire a copiilor și membrii de familie dependenți fac anumite categorii de femei mai vulnerabile la riscul de sărăcie decât altele;

5. subliniază că una din două persoane din familii de migranți din afara UE este expusă riscului de sărăcie sau de excluziune socială, că nivelurile muncii precare sunt deosebit de ridicate în rândul femeilor migrante și refugiate și că persoanele care au un statut dependent sau neregulamentar se confruntă cu rate extrem de ridicate de sărăcie; subliniază că patru din cinci membri ai comunităților rome au venituri sub pragul sărăciei și că mai puțin de una din cinci femei de etnie romă (cu vârsta de cel puțin 16 ani) are un loc de muncă; subliniază că discriminarea în ceea ce privește accesul la educație, la formare și la un loc de muncă și calitatea lor contribuie la această realitate; invită UE să colaboreze cu statele membre pentru a asigura punerea deplină în aplicare a standardelor naționale și ale UE în materie de ocupare a forței de muncă, fără niciun fel de discriminare, inclusiv prin mecanisme de monitorizare, de tratare a plângerilor și de atac care să fie eficace, independente și accesibile tuturor lucrătorilor;

6. subliniază că, potrivit Eurostat, în prezent există 64,6 milioane de femei și 57,6 milioane de bărbați care trăiesc în sărăcie în statele membre ale UE, ceea ce arată că impactul sărăciei asupra femeilor și bărbaților este diferit; ia act de faptul că aceste cifre arată doar numărul de femei afectate și că ele trebuie să fie examinate împreună cu alți indicatori, cum ar fi vârsta, speranța de viață, inegalitățile în materie de venituri, diferența de remunerare între femei și bărbați, tipul de gospodărie și transferurile sociale pentru a înțelege pe deplin importanța acestora; subliniază faptul că este probabil ca expunerea femeilor la sărăcie să fie subestimată și invită statele membre să colecteze date privind sărăcia într-un mod care să reflecte realitatea familială și personală a persoanelor respective, împreună cu datele relevante privind egalitatea, și să efectueze analize de gen ale statisticilor și ale politicilor privind sărăcia, deoarece nu se poate presupune că în gospodării resursele sunt împărțite în mod egal între bărbați și femei;

Măsuri de combatere a inegalităților

7. solicită Comisiei și statelor membre să realizeze obiectivul unor condiții de viață comparabile, prin convergență socială și economică ascendentă, să combată creșterea inegalităților și să promoveze o mai mare solidaritate în statele membre și între acestea; încurajează statele membre să consolideze sistemele de negociere și să asigure un nivel minim de protecție socială și un sistem de securitate socială pentru toate grupele de vârstă; subliniază că aceste obiective pot fi realizate prin intermediul unor instrumente precum venitul minim, salariile minime și pensiile minime din cadrul primului pilon ( 71 ) , fără a se limita la acestea, în conformitate cu competențele și legislația fiecărui stat membru și respectând toate principiile generale ale Uniunii Europene, inclusiv drepturile fundamentale, proporționalitatea, securitatea juridică, egalitatea în fața legii și subsidiaritatea;

8. reamintește Comisiei și statelor membre că prevenirea și abordarea sărăciei persoanelor încadrate în muncă trebuie să facă parte din obiectivul general de eradicare a sărăciei în Uniunea Europeană;

9. consideră că existența unor servicii accesibile și la prețuri abordabile (în special servicii publice) de înaltă calitate este esențială pentru reducerea inegalităților și a nivelurilor sărăciei; consideră, prin urmare, că este esențial ca statele membre să ia măsuri pentru a garanta accesul la servicii de calitate și, în consecință, accesul universal la asistență medicală, educație, locuințe la prețuri accesibile, aprovizionarea cu energie și protecție socială;

10. este convins că principiul „munca este cea mai bună metodă de combatere a sărăciei” nu se aplică întotdeauna, având în vedere sectoarele cu salarii mici și condițiile precare de muncă (inclusiv anumite forme de muncă atipică), care afectează sustenabilitatea și caracterul adecvat al sistemelor de securitate socială; consideră, de asemenea, că acordurile colective efective și sistemele efective de salarizare minimă legală, acolo unde este cazul, sunt instrumente importante pentru combaterea sărăciei;

11. subliniază că creșterea economică este esențială pentru a combate precaritatea și sărăcia; este convins că trebuie stimulat spiritul antreprenorial, inclusiv în rândul femeilor și al tinerilor; reamintește că trebuie sprijinite IMM-urile, care creează locuri de muncă și bogăție și care reprezintă coloana vertebrală a structurii economiei europene; reamintește că IMM-urile sporesc vitalitatea teritoriilor și contribuie la inovare și la construirea unei piețe a muncii competitive, diversificate și durabile; subliniază că legislația europeană trebuie să fie favorabilă companiilor, în special IMM-urilor;

12. invită Comisia și statele membre, pe baza obligațiilor asumate în temeiul convențiilor OIM, a Cartei sociale europene revizuite și pe baza angajamentului lor privind planul de acțiuni din cadrul Pilonului european al drepturilor sociale să promoveze negocierile colective; invită statele membre să își adapteze legislația națională în cazul în care aceasta împiedică negocierea colectivă și dreptul de asociere, de negociere și de încheiere a unor acorduri colective, precum și să respecte și să asigure respectarea dreptului la salarii minime echitabile, după caz;

13. subliniază că evoluțiile și schimbările tehnologice în structura economiei conduc la o mai mare concentrare a activității economice și a locurilor de muncă cu înaltă calificare în zonele metropolitane, ceea ce intensifică inegalitățile sociale și geografice; solicită Comisiei și statelor membre să mărească investițiile în tehnologia digitală în zonele rurale pentru a consolida serviciile publice, pentru a le îmbunătăți calitatea și eficiența și pentru a crea noi moduri de furnizare a serviciilor pentru regiunile îndepărtate și insuficient deservite, cu scopul de a combate inegalitățile și de a crea oportunități mai bune de muncă;

14. salută propunerea Comisiei cu privire la agenda pentru competențe; subliniază că nivelurile scăzute de educație constituie una dintre cauzele fundamentale ale sărăciei persoanelor încadrate în muncă și că acest aspect trebuie remediat;

15. invită statele membre să garanteze tuturor accesul egal la educație și formare favorabilă incluziunii și să își intensifice eforturile de reducere a părăsirii timpurii a școlii;

16. subliniază că educația de înaltă calitate, de la o vârstă fragedă, educația și formarea profesională, recalificarea și perfecționarea sunt esențiale pentru reducerea inegalităților și îmbunătățirea capacității lucrătorilor de a se adapta la mediul profesional în schimbare și pentru a facilita tranziția lor reușită către reîncadrarea în muncă;

17. invită, prin urmare, statele membre să colaboreze îndeaproape cu partenerii sociali, furnizorii de educație și formare, întreprinderile și alte părți interesate relevante pentru a consolida și a îmbunătăți sistemele de educație și formare și a ameliora calitatea și relevanța acestora pentru piața forței de muncă și autodezvoltare, inclusiv pentru a le permite persoanelor să aibă acces la învățarea pe tot parcursul vieții;

18. subliniază că transformarea digitală și numărul tot mai mare de ocupații de înaltă calificare necesită investiții specifice în învățarea pe tot parcursul vieții; încurajează Comisia și statele membre să ofere sprijin coerent și cuprinzător pentru dezvoltarea competențelor digitale necesare, inclusiv pentru lucrătorii mai în vârstă; solicită, prin urmare, investiții specifice în recalificarea și perfecționarea digitală pentru a le permite lucrătorilor să se adapteze la schimbare și să obțină salarii mai mari;

19. invită Comisia și statele membre să asigure tinerilor un nivel adecvat de educație și formare, care să le permită să facă față nevoilor și provocărilor de pe piața forței de muncă și să le ofere cunoștințe despre drepturile lor sociale și în domeniul muncii, astfel încât să nu accepte locuri de muncă atipice și precare;

20. reamintește Comisiei și statelor membre că, în cazul unor conflicte între libertățile economice fundamentale și drepturile sociale și de muncă fundamentale, acestea din urmă sunt tratate la același nivel cu libertățile economice ale pieței unice;

21. solicită o strategie europeană globală de combatere a sărăciei, cu obiective ambițioase de reducere a sărăciei și de eradicare a sărăciei extreme în Europa până în 2030, în conformitate cu principiile stabilite în Pilonul european al drepturilor sociale și ținând seama de ODD-uri;

22. solicită Comisiei și statelor membre să utilizeze instrumente financiare, precum Garanția pentru tineret și programele UE, pentru a combate șomajul în rândul tinerilor, pentru a consolida capacitatea de inserție profesională a tinerilor și pentru a-i încuraja să ocupe locuri de muncă stabile, care nu au un caracter precar;

23. invită Comisia și statele membre să ia măsuri reale de combatere a evaziunii fiscale și a fraudei fiscale, ca mecanism important de reducere a inegalităților economice și de îmbunătățire a colectării veniturilor fiscale în statele membre;

24. solicită Comisiei să își actualizeze cadrul pentru înființarea și dezvoltarea cooperativelor și întreprinderilor din sectorul economiei sociale, care prin natura lor pun un accent mai mare pe condiții de muncă corecte și pe capacitarea lucrătorilor;

25. invită Comisia și statele membre să introducă inițiative pentru promovarea emancipării femeilor prin educație, formare profesională și învățare pe tot parcursul vieții, precum și accesul la finanțare, antreprenoriatul în rândul femeilor și reprezentarea femeilor în sectoarele orientate spre viitor, pentru a garanta accesul la locuri de muncă de înaltă calitate; solicită, în special, o mai bună promovare a disciplinelor ȘTIM, a educației digitale, a inteligenței artificiale și a alfabetizării financiare, pentru a combate stereotipurile dominante și a se garanta că mai multe femei pătrund în aceste sectoare și contribuie la dezvoltarea lor;

26. insistă asupra desfășurării unui dialog regulat cu femeile care se confruntă cu sărăcia și cu factorii de decizie prin intermediul forumurilor la nivel național, regional și european, pentru a monitoriza eficacitatea politicilor/serviciilor actuale și a sugera soluții;

27. subliniază necesitatea de a asigura o finanțare adecvată pentru ONG-uri și accentuează nevoia ca acestea să aibă acces la fondurile UE pentru a putea oferi servicii inovatoare și eficace de combatere a sărăciei;

28. salută planul Comisiei de a prezenta, fără întârziere, Garanția europeană pentru copii ( 72 )

29. invită statele membre să asigure accesul la locuințe decente, la prețuri accesibile, eficiente din punct de vedere energetic și confortabile pentru toți și să promoveze în continuare locuințele sociale, inclusiv locuințele publice; încurajează statele membre să consolideze schimbul de bune practici în domeniul politicilor eficiente privind locuințele sociale;

30. solicită autorităților naționale și locale să adopte politici adecvate privind locuințele, să creeze condiții și sprijin pentru investiții în locuințe sociale și la prețuri accesibile și să combată sărăcia energetică;

31. invită Comisia să propună un cadru strategic al UE pentru strategiile naționale privind persoanele fără adăpost, având în vedere legăturile dintre sărăcia persoanelor încadrate în muncă și lipsa de adăpost; invită statele membre să ia măsuri urgente pentru a preveni și a combate lipsa de adăpost și pentru a preveni evacuările forțate;

32. subliniază importanța majorării finanțării prin noul Fond social european Plus (FSE+) pentru categoriile cele mai defavorizate, ca element esențial al solidarității europene și ca modalitate de a contribui la combaterea celor mai grave forme de sărăcie din UE, cum ar fi privarea de alimente și sărăcia în rândul copiilor;

Garanții minime privind condițiile de muncă și de viață

33. consideră că este nevoie de un cadru legislativ în vederea reglementării condițiilor de telemuncă în întreaga UE, cu scopul de a asigura condiții decente de muncă și de angajare în economia digitală, contribuind astfel la reducerea inegalităților și la abordarea problemei sărăciei persoanelor încadrate în muncă;

34. invită Comisia să prezinte un cadru al UE privind venitul minim;

35. invită Comisia și statele membre să investească în politici active din domeniul muncii, astfel încât lucrătorii și economiile europene să devină mai reziliente și lucrătorii să dobândească competențe valoroase;

36. ia act de propunerea Comisiei de directivă a UE pentru a asigura că lucrătorii din UE sunt protejați prin salarii minime adecvate care să permită un trai decent;

37. subliniază că directiva ar trebui să ofere garanții clare în statele membre în care salariile sunt, ca regulă generală, negociate colectiv de partenerii sociali;

38. reamintește măsurile propuse în orientările politice ale Comisiei pentru perioada 2019-2024 ( 73 ) , care vizează asigurarea faptului că lucrătorii din Uniune au un salariu minim echitabil, care ar trebui să permită un trai decent, indiferent de locul în care lucrează;

39. reamintește că, în conformitate cu principiul de menținere a nivelului de protecție și cu dispozițiile mai favorabile, directivele privind drepturile lucrătorilor prevăd standarde minime și că statele membre sunt libere să ofere niveluri și standarde mai ridicate de protecție;

40. consideră că prezenta directivă ar trebui să garanteze, prin contractele colective de muncă și salariile minime legale, că niciun lucrător sau familiile acestora nu sunt expuși riscului de sărăcie și că fiecare persoană poate avea un trai decent de pe urma muncii sale și poate participa la viața socială;

41. subliniază că directiva finală ar trebui să garanteze că salariile minime legale, acolo unde este cazul, sunt întotdeauna stabilite peste pragul sărăciei;

42. solicită statelor membre și partenerilor sociali să asigure un salariu minim, cu respectarea practicilor naționale și ținând cont de impactul acestuia asupra competitivității, a creării de locuri de muncă și a sărăciei persoanelor încadrate în muncă;

43. subliniază că trebuie luate măsuri pentru a garanta că angajatorii nu se angajează în practici care deduc din salariile minime costurile necesare pentru desfășurarea activității, cum ar fi cazarea, îmbrăcămintea necesară, uneltele, protecția personală și alte echipamente;

44. invită Comisia și statele membre să asigure respectarea cadrului legislativ privind condițiile minime de muncă pentru toți lucrătorii, în special pentru lucrătorii angajați în condiții de muncă precare, care afectează adesea și lucrătorii atipici sau lucrătorii cu contracte atipice din economia la cerere, și să îmbunătățească acest cadru prin abordarea lacunelor din legislație și prin îmbunătățirea directivelor existente ( 74 ) sau prin noi acte juridice, după caz;

45. invită statele membre să asigure sisteme de protecție socială pentru toți lucrătorii și invită Comisia să completeze și să sprijine activitățile statelor membre în ceea ce privește securitatea socială și protecția socială a lucrătorilor;

46. subliniază că mobilitatea forței de muncă este esențială pentru a profita la maximum de talentele și ambițiile europenilor, pentru a maximiza performanța economică și prosperitatea întreprinderilor și a persoanelor și pentru a oferi persoanelor o mare varietate de oportunități; invită Comisia și statele membre să elimine barierele existente în calea mobilității în Uniunea Europeană;

47. solicită statelor membre să asigure existența unor amenajări rezonabile pentru persoanele cu dizabilități la locul de muncă ( 75 )

48. invită Comisia și statele membre să combată strategiile care accentuează sărăcia persoanelor încadrate în muncă, cum ar fi orele suplimentare nedeclarate, planificarea nefiabilă sau imprevizibilă a timpului de lucru de către angajatori, contractele de muncă de zero ore, activitatea economică subterană nedeclarată și economia „gri”; reamintește că sănătatea și securitatea la locul de muncă sunt responsabilitatea angajatorilor și că formarea profesională trebuie să aibă loc în timpul programului de lucru;

49. ia act de faptul că Summitul european al Comisiei privind munca pe platforme online, care urmărea să exploreze posibilitățile de îmbunătățire a condițiilor de muncă ale lucrătorilor de pe platforme, a fost amânat din cauza crizei provocate de pandemia de COVID-19; îndeamnă Comisia să organizeze acest summit cât de curând posibil;

50. evidențiază consecințele sociale ale muncii pe platforme online, și anume lucrători care nu beneficiază de drepturile lucrătorilor și de protecția socială, precum și lipsa contribuțiilor și a impozitelor la asigurările sociale;

51. ia act de planul Comisiei de a adopta o propunere legislativă ( 76 ) privind lucrătorii pe platforme online; invită Comisia să se asigure că relațiile de muncă dintre platforme și lucrători sunt adaptate la noile realități ale unei societăți și economii digitalizate și că sunt clarificate prin includerea acestor lucrători în legislația muncii în vigoare și în dispozițiile existente în materie de securitate socială, pentru a îmbunătăți condițiile de muncă, competențele și educația lucrătorilor de pe platforme online și a asigura un program de lucru previzibil pentru lucrătorii pe platforme online;

52. subliniază că o propunere legislativă a UE ar trebui să garanteze că lucrătorii de pe platformele online pot forma organisme de reprezentare a lucrătorilor și sindicate pentru a încheia contracte colective;

53. îndeamnă statele membre să transpună rapid și să pună în aplicare pe deplin Directiva privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată ( 77 )

54. invită statele membre să asigure accesul la servicii de îngrijire a copiilor, accesibile și de calitate în general și, în special, pentru părinții singuri, părinții copiilor cu handicap și părinții din familiile numeroase; reamintește că accesul la servicii de îngrijire a copiilor este deosebit de important pentru persoanele aflate în căutarea unui loc de muncă și pentru lucrătorii aflați într-o situație de instabilitate a locului de muncă, indiferent de natura contractului, precum și accesul la structuri de îngrijire pentru persoanele cu dizabilități sau rudele aflate în întreținere, pentru a preveni situațiile în care astfel de lucrători cu responsabilități de îngrijire sunt blocați în locuri de muncă precare, ceea ce duce adesea la sărăcia persoanelor încadrate în muncă;

55. subliniază că îmbunătățirea opțiunilor pentru concediul parental partajat ar putea avea un impact pozitiv asupra ocupării forței de muncă în rândul femeilor; invită statele membre să ia măsuri pentru a garanta că beneficiarii alocațiilor sau indemnizațiilor pentru concediul parental vor fi protejați de riscul sărăciei;

56. subliniază necesitatea de a asigura respectarea normelor privind egalitatea, de a combate toate formele de discriminare, în special în ceea ce privește salariile și condițiile de muncă, de a oferi șanse egale și de a elimina lacunele din legislație care afectează grupurile defavorizate; solicită, în plus, deblocarea directivei orizontale privind combaterea discriminării;

57. invită Comisia să promoveze participarea și șansele egale pe piața muncii pentru bărbați și femei și să introducă inițiative pentru a promova accesul femeilor la finanțare, antreprenoriatul în rândul femeilor și independența financiară a femeilor;

58. subliniază că combaterea diferenței de remunerare între femei și bărbați și a decalajului în materie de pensii care rezultă din aceasta sunt esențiale pentru combaterea sărăciei femeilor încadrate în muncă; ia act de importanța acordării unui sprijin financiar adecvat pentru îngrijirea copiilor în timpul concediului de maternitate și al concediului parental;

59. solicită statelor membre să ia în considerare responsabilitățile creșterii copiilor în sistemele de pensii atunci când femeile nu sunt în măsură să lucreze și să contribuie în mod corespunzător în astfel de perioade;

60. subliniază că măsurile privind transparența salarială ar trebui să vizeze obținerea egalității de remunerare și ar trebui să permită partenerilor sociali să încheie acorduri colective pentru a atinge acest obiectiv;

61. invită Comisia să prezinte o strategie pentru persoanele cu dizabilități pentru perioada de după 2020 cu scopul de a asigura integrarea deplină a acestora pe piața muncii; solicită Comisiei și statelor membre să se asigure că persoanele cu dizabilități dobândesc competențele necesare pentru a obține un loc de muncă pe piața deschisă a muncii și că sunt incluse în legislația muncii, protecția socială și salariul minim;

62. invită statele membre să nu priveze persoanele cu dizabilități de ajutorul pentru dizabilitate care acoperă costurile suplimentare legate de dizabilitate atunci când aceste persoane intră pe piața forței de muncă sau când depășesc un anumit prag al venitului, întrucât această practică contribuie la sărăcia persoanelor încadrate în muncă; invită statele membre să depună eforturi pentru a sprijini persoanele cu dizabilități să depășească barierele;

63. solicită statelor membre să garanteze că persoanele cu dizabilități își pot exercita drepturile de muncă și sindicale în mod egal cu ceilalți;

64. își reiterează apelul ( 78 ) adresat Comisiei de a prezenta fără întârziere măsuri obligatorii privind transparența salarială, în conformitate cu angajamentul său din cadrul Strategiei privind egalitatea de gen pentru perioada 2020-2025 ( 79 ) ; consideră că aceste măsuri ar trebui să respecte pe deplin autonomia partenerilor sociali naționali;

65. insistă asupra faptului că transparența salarială ar trebui să fie asigurată de angajatori atât în sectorul public, cât și în cel privat, ținând seama în mod corespunzător de particularitățile IMM-urilor, prevenind în același timp orice practici care subminează realizarea principiului „remunerație egală pentru muncă egală”;

66. invită Comisia și statele membre să combată sărăcia tinerilor încadrați în muncă; solicită Comisiei și statelor membre să ia măsuri împotriva activităților independente fictive și a exploatării tinerilor lucrători prin salarii mici și condiții de muncă neclare sau inechitabile, care ar putea conduce la sărăcia persoanelor încadrate în muncă; afirmă nevoia urgentă de a revizui și de a consolida cadrul de calitate european pentru stagii, cu scopul de a include principiul remunerării stagiilor de practică printre criteriile de calitate, precum și pentru a asigura accesul adecvat la sistemele de protecție socială; reafirmă că ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor nu ar trebui privită ca o muncă ieftină și că tinerilor ar trebui să li se asigure condiții de muncă și salarii echitabile, precum și contracte de muncă standard, în funcție de experiența și calificările lor;

67. este preocupat de faptul că munca atipică și precară poate crește din cauza crizei provocate de pandemia de COVID-19; subliniază că salariile minime legale ar trebui să vizeze toți lucrătorii, inclusiv categoriile de lucrători excluse în prezent, cum ar fi lucrătorii care lucrează cu contracte de muncă atipice;

68. invită Comisia și statele membre să colecteze statistici mai detaliate privind creșterea numărului de locuri de muncă precare și atipice pe piețele forței de muncă și să ia măsuri de adaptare și modernizare a legislației muncii existente;

69. salută inițiativele statelor membre care vizează reducerea locurilor de muncă precare și eliminarea practicilor frauduloase menite să subevalueze salariile și să evite contribuțiile la asigurările sociale ( 80 ) și invită Comisia să prezinte propuneri, în limitele competențelor sale, astfel cum sunt definite în tratate;

70. reamintește statelor membre că serviciile publice de ocupare a forței de muncă ar trebui să ofere în continuare cât mai multe oportunități pentru locuri de muncă de calitate;

71. îndeamnă statele membre să elimine treptat utilizarea contractelor de muncă de zero ore; solicită Comisiei și statelor membre să abordeze munca cu fracțiune de normă involuntară și să depună eforturi intense pentru a promova angajarea pe perioadă nedeterminată și pentru a restrânge utilizarea contractelor temporare reînnoite continuu;

72. este ferm convins că angajatorii poartă întreaga responsabilitate pentru furnizarea echipamentului, a vestimentației și a asigurărilor necesare pentru ca angajații să își poată desfășura activitatea fără niciun cost pentru ei înșiși; subliniază că angajatorii sunt pe deplin responsabili pentru cheltuielile sau formarea necesară pentru ca angajații să își îndeplinească responsabilitățile;

73. invită Comisia și statele membre să asigure respectarea corespunzătoare a legislației UE privind mobilitatea forței de muncă și coordonarea în domeniul securității sociale și, în special, să se asigure că lucrătorii sunt informați cu privire la drepturile, obligațiile și garanțiile procedurale într-o limbă pe care o înțeleg înainte de semnarea contractelor ( 81 ) ; invită ELA și statele membre să monitorizeze respectarea legislației aplicabile în domeniul social și al muncii; invită statele membre să înființeze autorități de inspecție a muncii și să implice ELA în situațiile transfrontaliere;

74. subliniază că statele membre ar trebui să se asigure că inspectoratele naționale de muncă efectuează controale și inspecții eficace și adecvate, furnizează mecanisme adecvate de depunere a plângerilor și susțin respectarea drepturilor tuturor lucrătorilor, în special ale celor cu locuri de muncă precare și atipice, și asigură finanțarea adecvată a acestora;

75. invită statele membre să pună în aplicare Directiva revizuită privind detașarea lucrătorilor pentru a asigura o protecție reală pentru lucrătorii din această categorie;

76. subliniază că monitorizarea și controlul sunt de o importanță deosebită în cazurile resortisanților țărilor terțe care lucrează în Uniune pentru a asigura protecția lor și a evita abuzurile; invită statele membre să continue cooperarea intensă cu ELA în acest sens;

77. solicită ca ELA să aibă competențe reale de inspecție pentru a combate în mod eficient practicile ilegale, precum și exploatarea și abuzarea lucrătorilor;

78. salută orientările Comisiei din 16 iulie 2020 privind protecția lucrătorilor sezonieri și concluziile Consiliului din 9 octombrie 2020 privind lucrătorii sezonieri;

79. ia act de numărul mare de petiții primite de Comisia pentru petiții, care o avertizează cu privire la utilizarea abuzivă a contractelor pe durată determinată, atât în sectorul public ( 82 ) , cât și în cel privat ( 83 ) , și remarcă în acest sens faptul că cel mai des menționată cauză a stresului la locul de muncă este nesiguranța acestuia; invită Comisia să examineze aceste petiții și să le răspundă mai bine, în conformitate cu competențele sale și cu cele ale statelor membre, pentru a combate în mod eficient sărăcia persoanelor încadrate în muncă, excluziunea socială și munca precară;

80. consideră că prostituția este o formă gravă de violență și de exploatare care afectează majoritar femeile și copiii; invită statele membre să adopte măsuri specifice de combatere a cauzelor economice, sociale și culturale ale prostituției și de sprijin pentru persoanele prostituate, pentru a le facilita reintegrarea în societate și în viața profesională;

81. este de părere că ar trebui să se pună un accent mai mare pe valorile și politicile care promovează munca și legătura dintre aceasta și îmbunătățirea efectivă a calității vieții persoanelor, și că aceste valori și politici ar trebui să contribuie în mod semnificativ la ameliorarea mediului lor social și fizic;

82. salută adoptarea pachetului privind mobilitatea; consideră că pachetul privind mobilitatea reprezintă un instrument robust de combatere a dumpingului social și a sărăciei persoanelor încadrate în muncă în sectorul transporturilor; solicită punerea în aplicare rapidă și integrală a Regulamentului (UE) 2020/1054 ( 84 ) privind duratele de conducere, perioadele de repaus și tahografele în beneficiul șoferilor de camioane din întreaga Europă; subliniază că trebuie luate inițiative suplimentare și similare pentru a combate dumpingul social și sărăcia persoanelor încadrate în muncă pentru alte industrii afectate de dumping social și de condiții de muncă nefavorabile, cum ar fi transportul aerian și industria navală;

83. consideră că întreprinderile ar trebui să considere stagiile de practică o investiție, nu o formă de muncă gratuită; reamintește că, adeseori, tinerii nu au alte surse de venit în timp ce lucrează ca stagiari; consideră contribuția stagiarilor valoroasă și esențială; stagiarii merită să fie plătiți; invită Comisia și statele membre să pună capăt practicii stagiilor neremunerate și să asigure stagii de înaltă calitate, cu salarii decente;

84. consideră că lucrătorii adulți tineri ar trebui să fie plătiți pe baza nivelului lor de experiență și să nu fie discriminați prin acordarea unor salarii semnificativ mai mici, exclusiv pe baza vârstei lor; invită, prin urmare, statele membre să pună capăt practicii de a acorda lucrătorilor adulți tineri salarii mai mici decât salariul minim legal;

Contractele colective de muncă

85. ia act de faptul că autonomia partenerilor sociali este un atu valoros și subliniază necesitatea de a o asigura în fiecare stat membru și de a monitoriza respectarea acesteia la nivelul UE; ia act de propunerea Comisiei ( 85 ) pentru protejarea și consolidarea sistemelor de negociere colectivă la nivel național, în special la nivel sectorial;

86. invită Comisia să promoveze utilizarea FSE+ pentru consolidarea capacităților partenerilor sociali în scopul consolidării negocierilor colective în Europa; invită statele membre să creeze instituțiile și mecanismele necesare pentru a sprijini negocierile colective, cu un accent deosebit pe negocierile colective sectoriale; invită statele membre să consulte și să implice partenerii sociali de la nivel național în elaborarea legislației, ori de câte ori acest lucru este relevant;

87. ia act de propunerea Comisiei ca statele membre să prevadă măsuri care să permită condiții de negociere colectivă în cazul în care acoperirea este mai mică de 70 % ( 86 ) din lucrători; subliniază că partenerii sociali trebuie să fie implicați în procesul decizional pentru inițierea oricărei astfel de acțiuni; consideră că nicio acțiune întreprinsă în acest sens nu trebuie să interfereze cu autonomia partenerilor sociali;

88. invită Comisia să monitorizeze și statele membre să garanteze dreptul lucrătorilor de a se organiza, de a negocia și de a încheia contracte colective de muncă și să ia măsuri imediate atunci când acest drept este încălcat;

89. invită statele membre să se asigure că sindicatele au acces la locul de muncă, inclusiv prin munca la distanță, în scopul organizării, al schimbului de informații și al consultării;

90. îndeamnă Comisia, pentru a descuraja concurența în detrimentul salariilor, să îmbunătățească directivele privind achizițiile publice ( 87 ) , astfel încât numai cei care nu subminează contractele colective aplicabile să poată depună oferte; invită statele membre să asigure respectarea, verificarea și executarea;

91. recunoaște că digitalizarea și globalizarea au condus la o creștere semnificativă a activității independente și a formelor atipice de muncă; salută angajamentul Comisiei de a evalua dacă este necesar să adopte măsuri la nivelul UE care să permită persoanelor care desfășoară o activitate independentă individuală să se reunească și să încheie acorduri colective, precum și angajamentul său de a propune modificări de reglementare acolo unde este necesar, precum și recenta consultare publică în acest sens; așteaptă publicarea evaluării impactului referitoare la opțiunile inițiale pentru acțiunile viitoare; subliniază că acest lucru nu trebuie să întârzie nicio altă inițiativă a Comisiei de a combate activitatea independentă fictivă și de a asigura drepturi pentru lucrătorii cu contracte atipice de muncă;

92. consideră că toți lucrătorii trebuie să aibă acces la o imagine de ansamblu completă cu privire la identitatea angajatorilor lor și la drepturile lor în materie de salarizare și de muncă, fie în conformitate cu acordul colectiv sectorial, fie cu legislația națională; consideră că aceste informații ar trebui să fie puse la dispoziția inspectoratelor de muncă; este de părere că acest lucru ar putea lua forma unei cărți de identitate speciale pentru lucrătorii transfrontalieri, care s-a dovedit deja eficientă în anumite state membre; în acest sens, solicită Comisiei să introducă cu promptitudine un număr digital european de asigurări sociale; consideră că un număr european de asigurări sociale are un potențial considerabil de a servi drept mecanism de control atât pentru persoanele fizice, cât și pentru autoritățile relevante, pentru a se asigura faptul că contribuțiile sociale sunt plătite conform normelor și pentru a combate frauda în domeniul securității sociale;

Efectele sociale ale pandemiei de COVID-19

93. invită Comisia să dea un răspuns la nivelul UE în sensul extinderii sprijinului acordat IMM-urilor conduse de femei în timpul crizei și după terminarea ei;

94. reamintește că criza provocată de pandemia de COVID-19 a afectat în mod semnificativ lucrătorii și persoanele defavorizate; subliniază că răspunsurile de politică la pandemie trebuie să fie axate pe oameni și să se bazeze pe solidaritatea globală; insistă asupra faptului că măsurile de combatere a sărăciei și a sărăciei persoanelor încadrate în muncă sunt deosebit de necesare și ar trebui să vizeze o redresare rapidă, justă și ecologică; îndeamnă statele membre să asigure o protecție adecvată pentru toți lucrătorii vulnerabili în timpul pandemiei și să colaboreze cu partenerii sociali pentru dezvoltarea de soluții eficace, practice și echitabile la problemele provocate de pandemie; reamintește, în acest sens, că o proporție suficientă de resurse suplimentare din cadrul REACT-EU ar trebui utilizată pentru a crește disponibilitatea Fondului de ajutor european destinat celor mai defavorizate persoane (FEAD), pentru a ajuta persoanele cele mai defavorizate; subliniază, de asemenea, că este important să se asigure că se alocă resurse suficiente pentru FSE+ în următorul cadru financiar multianual;

95. invită Comisia să acorde o atenție deosebită efectelor economice ale schemelor de lucru cu program redus, persoanelor concediate, precum și impactului social asupra persoanelor vulnerabile; reamintește, în acest sens, că schemele de lucru cu program redus nu sunt identice în toate statele membre și că alocațiile variază considerabil, angajații cu alocații mici fiind în mod special amenințați de sărăcia persoanelor încadrate în muncă; invită Comisia și statele membre, în acest scop, să protejeze lucrătorii pentru a-i ajuta să își păstreze locul de muncă, inclusiv prin acordarea de sprijin financiar, de exemplu prin scheme de lucru cu program redus și sprijin pentru persoanele cu locuri de muncă precare și atipice, precum și să ia în considerare acordarea de sprijin financiar pentru anumite tipuri de persoane care desfășoară o activitate independentă individuală și care și-au pierdut baza financiară din cauza crizei; invită, de asemenea, statele membre să protejeze persoanele care trăiesc în condiții precare;

96. invită statele membre să prezinte cadre juridice care să includă standarde minime pentru sistemele naționale de ajutor de șomaj și respectiv sistemele de securitate socială minimă pentru a îmbunătăți protecția socială a lucrătorilor și a locuitorilor din Europa;

97. solicită adoptarea de măsuri pentru a evita o nouă creștere a angajării cu fracțiune de normă involuntară ca urmare a pandemiei de COVID-19;

98. reamintește rapoartele îngrijorătoare care au apărut în timpul crizei referitoare la încălcarea drepturilor lucrătorilor transfrontalieri și sezonieri în ceea ce privește condițiile lor de muncă și de trai; invită Comisia și statele membre să combată practicile abuzive și să protejeze drepturile lucrătorilor sezonieri și transfrontalieri angajați în lanțul de subcontractare și de aprovizionare; solicită, în acest sens, statelor membre să asigure locuințe adecvate și la prețuri accesibile pentru lucrători, fără deducerea costurilor aferente acestora din salariile lucrătorilor;

99. subliniază că criza provocată de pandemia de COVID-19 a demonstrat importanța ocupării forței de muncă în profesiile identificate ca fiind importante din punct de vedere sistemic pentru economia și societatea noastră; reamintește că mulți dintre acești lucrători din prima linie ocupă locuri de muncă prost plătite în unele state membre, sunt adesea subevaluați și prost plătiți și, adesea, trebuie să suporte condiții de muncă nesigure, parțial din cauza lipsei de protecție socială și a sănătății; subliniază că aceste profesii sunt exercitate în cea mai mare parte de femei; subliniază necesitatea unei convergențe ascendente în ceea ce privește furnizarea serviciilor de îngrijire;

100. subliniază că, pentru a face față șocurilor majore, statele membre ar trebui să adopte strategii pe termen lung pentru a menține locurile de muncă și calificările lucrătorilor și a reduce presiunea asupra finanțelor publice naționale;

101. invită Comisia să adopte o strategie a UE privind activitățile de îngrijire, care să răspundă impactului social asupra persoanelor cu responsabilități de îngrijire, care sunt în mod disproporționat femei; subliniază că această strategie ar trebui să antreneze investiții semnificative în sectoarele activităților de îngrijire, să consolideze politicile de echilibrare a responsabilităților de muncă și de îngrijire de-a lungul vieții unei persoane și să acopere deficitele de forță de muncă, în special prin formare, recunoașterea competențelor și condiții de muncă mai bune în aceste sectoare;

102. așteaptă viitoarea propunere a Comisiei privind un sistem european de reasigurare pentru indemnizațiile de șomaj pe termen lung, ținând seama de faptul că, cel mai probabil, disponibilizările vor crește; solicită ca această propunere să includă țările din uniunea economică și monetară (UEM), cu posibilitatea de a permite țărilor care nu fac parte din UEM să se alăture;

103. invită Comisia și statele membre să atenueze efectele cele mai grave ale COVID-19 prin măsuri specifice de sprijin la nivel național și al UE și alocarea de resurse suficiente; salută, în acest sens, instituirea Instrumentului de sprijin temporar pentru atenuarea riscurilor de șomaj într-o situație de urgență (SURE) și invită statele membre să îl pună în aplicare rapid; invită Comisia și statele membre să se asigure că asistența financiară nu este acordată întreprinderilor care sunt înregistrate în țările enumerate în anexa I la Concluziile Consiliului privind lista revizuită a UE ce conține jurisdicțiile necooperante în scopuri fiscale; invită Comisia și statele membre să se asigure că beneficiarii respectă valorile fundamentale consacrate în tratate, iar companiile care primesc sprijin financiar public protejează lucrătorii, asigură condiții de muncă decente, respectă sindicatele și contractele colective aplicabile, își plătesc impozitele și se abțin de la răscumpărarea acțiunilor și de la plata primelor pentru cadrele de conducere și a dividendelor către acționari;

104. încurajează statele membre să investească în creșterea accesului la internet în bandă largă, la educație și învățare la distanță în zonele rurale care sunt expuse riscului de depopulare și de sărăcie generațională;

105. propune să se ia măsuri proactive pentru a contracara nivelul potențial mare al șomajului prin politicile UE și naționale și programele naționale de ocupare a forței de muncă și pentru a promova tranzițiile verzi, digitale, sociale, durabile și juste, care să nu lase pe nimeni în urmă prin investiții în locuri de muncă noi, sustenabile, accesibile și de bună calitate, programe de recalificare, infrastructură orientată spre viitor, inovare și schimbări digitale; consideră că ar trebui să se acorde o atenție specială încurajării ocupării forței de muncă în rândul tinerilor;

106. invită Comisia și statele membre să abordeze consecințele crizei și să faciliteze tranziția ținând seama de particularitățile regionale și, prin urmare, să garanteze o alocare rapidă a fondurilor disponibile, de exemplu prin formare pentru locuri de muncă orientate spre viitor, perfecționare și recalificare și, în acest scop, prin dezvoltarea financiară a FSE +;

107. invită Comisia și statele membre să monitorizeze în special sectoarele caracterizate de un grad mare de nesiguranță a locurilor de muncă, pentru a preveni utilizarea abuzivă a lucrătorilor, cum ar fi cei din poziții temporare în sectorul agricol, în care lucrătorii sezonieri se confruntă cu condiții abuzive de angajare care, în unele cazuri, încalcă nu numai drepturile muncii, ci și drepturile fundamentale ale lucrătorilor;

108. subliniază că lucrătorii cu venituri mici prezintă un risc mai mare de a fi expuși la COVID-19, deoarece lucrează în sectoare cu un număr de contacte umane semnificativ mai mare, cum ar fi sectorul îngrijirii persoanelor, sectorul transporturilor sau prin asumarea unor activități prin intermediul platformelor online fără nicio posibilitate de telemuncă; critică cu fermitate perioada lungă de punere în aplicare a clasificării COVID-19 în Directiva privind agenții biologici ( 88 ) ; solicită ca Directiva privind agenții biologici să fie revizuită fără întârziere, pentru a o adapta la pandemiile globale și la alte circumstanțe extraordinare, în vederea asigurării protecției depline a lucrătorilor, cât mai curând posibil, împotriva riscurilor pe care le implică expunerea la agenții biologici;

109. subliniază că lucrătorii cu venituri mici lucrează adesea în sectoare cu riscuri ridicate de deteriorare a stării de sănătate fizică, ceea ce poate afecta pe termen lung bunăstarea lor fizică și psihică și capacitatea de a avea un venit în viitor; consideră că legislația actuală privind sănătatea și siguranța nu se concentrează suficient pe prevenirea accidentelor de muncă; solicită Comisiei să propună cât mai curând posibil un nou cadru strategic pentru sănătatea și siguranța la locul de muncă pentru perioada de după 2020 și, în acest sens, solicită Comisiei să identifice provocările și să prezinte instrumentele cu ajutorul cărora lucrătorii din sectoarele cu venituri mici pot să gestioneze aceste probleme; subliniază că strategia trebuie să se concentreze pe lucrătorii de pe platforme online și pe lucrătorii care lucrează cu contracte atipice de muncă; solicită Comisiei să modifice Directiva 2004/37/CE ( 89 ) pentru a revizui și a extinde domeniului de aplicare al valorilor-limită de expunere profesională pentru o serie de substanțe cancerigene sau mutagene;

110. subliniază că stresul la locul de muncă este resimțit masiv în sectoarele cu venituri mici; consideră că stresul la locul de muncă trebuie să fie o prioritate-cheie a legislației europene în materie de sănătate și siguranță; solicită Comisiei și statelor membre, în strânsă cooperare cu partenerii sociali naționali, să propună o directivă privind stresul la locul de muncă, care să stabilească orientări la nivel de întreprindere pentru a combate factorii de stres la locul de muncă și să impună tuturor întreprinderilor să instituie o politică internă privind stresul la locul de muncă;

111. consideră că este de o importanță capitală să se asigure că punerea în aplicare a planului de redresare pentru Europa vizează eradicarea sărăciei și a inegalităților socioeconomice și se bazează pe un mecanism eficace, cu obiective și repere care fac posibilă o cuantificare exactă a progreselor realizate; subliniază că Parlamentul European trebuie să fie implicat pe deplin în controlul ex ante și ex post al planului de redresare și că toți deputații trebuie să aibă un rol oficial pentru asigurarea unui proces de evaluare și aplicare pe deplin democratic și transparent;

o

o o

112. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei.

(1) JO L 23, 27.1.2010, p. 35.

(2) JO L 303, 2.12.2000, p. 16.

(3) JO L 180, 19.7.2000, p. 22.

(4) JO C 9 E, 15.1.2010, p. 11.

(5) JO C 70 E, 8.3.2012, p. 8.

(6) Texte adoptate, P9_TA(2020)0176.

(7) JO C 366, 27.10.2017, p. 19.

(8) JO C 482, 23.12.2016, p. 31.

(9) JO C 76, 28.2.2018, p. 93.

(10) JO C 363, 28.10.2020, p. 164.

(11) JO C 346, 27.9.2018, p. 156.

(12) Texte adoptate, P9_TA(2020)0054.

(13) JO C 334, 19.9.2018, p. 88.

(14) https://www.ituc-csi.org/ituc-global-rights-index-2019

(15) https://ec.europa.eu/eurostat/databrowser/view/sdg_01_41/default/table?lang=ro

(16) Household Finance and Consumption Network (Rețeaua pentru patrimoniul și consumul gospodăriilor), „The Household Finance and Consumption Survey: Results from the 2017 wave”, Banca Centrală Europeană, document statistic, seria nr. 36, martie 2020, p. 25. https://www.ecb.europa.eu/pub/pdf/scpsps/ecb.sps36~0245ed80c7.en.pdf?bd73411fbeb0a33928ce4c5ef2c5e872

(17) Household Finance and Consumption Network (Rețeaua pentru patrimoniul și consumul gospodăriilor), „The Household Finance and Consumption Survey: Wave 2017 – Statistical tables”, iunie 2020, p. 5. https://www.ecb.europa.eu/home/pdf/research/hfcn/HFCS_Statistical_Tables_Wave_2017.pdf?656f4e10de45c91c3c882840e9174eac

(18) https://www.europarl.europa.eu/news/ro/headlines/society/20200227STO73519/diferenta-de-remunerare-intre-femei-si-barbati-in-cifre-infografic

(19) Ajustarea este o metodă statistică care permite compararea populațiilor luând în considerare diferențele în distribuția diferiților factori (sectorul de activitate, vârsta, ocupația etc.) între aceste populații. Diferența neajustată de remunerare între femei și bărbați este calculată ca diferența relativă dintre câștigurile salariale orare medii ale femeilor și bărbaților. Aceasta oferă un indicator simplu al inegalităților salariale, ceea ce explică utilizarea sa pe scară largă de către factorii de decizie. Cu toate acestea, diferența neajustată de remunerare între femei și bărbați include atât posibila discriminare între bărbați și femei în ceea ce privește „remunerația inegală pentru muncă egală”, cât și impactul diferențelor în ceea ce privește caracteristicile medii ale bărbaților și femeilor pe piața forței de muncă.

https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/aid_development_cooperation_fundamental_rights/report-gender-pay-gap-eu-countries_october2018_en_0.pdf.

(20) https://ec.europa.eu/eurostat/web/products-eurostat-news/-/EDN-20181017-1?inheritRedirect=true

(21) https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Gender_pay_gap_statistics#Gender_pay_gap_much_lower_for_young_employees

(22) https://fra.europa.eu/sites/default/files/fra_uploads/fra-2016-eu-minorities-survey-roma-selected-findings_ro.pdf

(23) http://ergonetwork.org/2020/04/eu-recovery-plan-the-case-of-roma/

(24) Calitatea vieții este noțiunea de stare de bine umană măsurată prin indicatori sociali, mai degrabă decât prin măsurarea cantitativă a veniturilor și a producției (sursa: Eurostat).

(25) Privațiunea materială se referă la o stare de presiune economică, definită ca incapacitatea forțată (mai degrabă decât alegerea de a nu face acest lucru) de a plăti cheltuieli neprevăzute sau de a-și permite o vacanță anuală de o săptămână departe de casă, o masă cu carne, pui sau pește o dată la două zile, încălzirea adecvată a unei locuințe sau bunuri durabile, cum ar fi o mașină de spălat sau un televizor color. Privațiunea materială severă se referă la incapacitatea de a-și permite cel puțin 4 dintre următoarele 11 categorii: plata creditului ipotecar sau a chiriei, facturile la utilități, credite de consum sau de alt tip, o săptămână de concediu anual, mese cu carne, pește, proteine o dată la două zile, cheltuieli financiare neașteptate, un telefon (inclusiv mobil), un televizor color, o mașină de spălat rufe, un automobil, încălzirea (https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Quality_of_life_indicators_-_material_living_conditions#General_overview).

(26) Indicatorul „persoane care trăiesc în gospodării cu o intensitate foarte scăzută a muncii” este definit ca numărul de persoane care trăiesc într-o gospodărie în care membrii de vârstă activă au lucrat mai puțin de 20 % din potențialul lor total în ultimele 12 luni. Intensitatea muncii unei gospodării reprezintă raportul dintre numărul total de luni în care toți membrii gospodăriei de vârstă activă au lucrat în cursul anului de referință al venitului și numărul total de luni în care aceiași membri ai gospodăriei ar fi putut, teoretic, să fi lucrat în aceeași perioadă. O persoană de vârstă activă este o persoană cu vârsta cuprinsă între 18 și 59 de ani, cu excepția studenților cu vârste cuprinse între 18 și 24 de ani. Gospodăriile formate numai din copii, elevi/studenți cu vârste sub 25 de ani și/sau persoane în vârstă de cel puțin 60 de ani sunt complet excluse din calculul indicatorului.

(27) Eurofound, „Sărăcia persoanelor încadrate în muncă în UE”, 5 septembrie 2017.

(28) Conform definiției din Directiva privind timpul de lucru (JO L 299, 18.11.2003, p. 9).

(29) Eurofound, „Sărăcia persoanelor încadrate în muncă în UE”, 5 septembrie 2017.

(30) https://ec.europa.eu/energy/content/introduction-5_ro

(31) https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php?title=Digital_economy_and_society_statistics_-_households_and_individuals/ro

(32) În contextul anchetelor privind condițiile sociale, o gospodărie este definită ca o unitate de gospodărire sau, din punct de vedere operațional, ca unitate socială: care are reguli comune; care împarte cheltuielile gospodăriei sau nevoile zilnice; într-o reședință comună. O gospodărie include fie o persoană care trăiește singură, fie un grup de persoane, care nu sunt neapărat înrudite, care locuiesc la aceeași adresă cu gospodărire comună, adică mănâncă împreună cel puțin o masă pe zi sau au o sufragerie comună.

(33) https://ec.europa.eu/eurostat/documents/2995521/10163468/3-16102019-CP-EN.pdf/edc3178f-ae3e-9973-f147-b839ee522578

(34) Eurostat, „EU statistics on income and living conditions (EU-SILC) methodology – 2011 intergenerational transmission of disadvantages” (Metodologia statisticilor UE privind venitul și condițiile de viață – transmiterea intergenerațională a dezavantajelor 2011 (https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/EU_statistics_on_income_and_living_conditions_(EU-SILC)_methodology_-_2011_intergenerational_transmission_of_disadvantages).

(35) https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Quality_of_life_indicators_-_material_living_conditions#General_overview

(36) Procentul de populație care trăiește într-o gospodărie în care costurile totale cu locuința (după deducerea alocațiilor pentru locuință) reprezintă peste 40 % din venitul disponibil total al gospodăriei (după deducerea alocațiilor pentru locuință).

(37) https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Housing_statistics#Housing_affordability

(38) https://ec.europa.eu/eurostat/databrowser/view/tessi163/default/table?lang=en

(39) https://www.europarl.europa.eu/news/en/agenda/briefing/2020-01-13/11/housing-urgent-action-needed-to-address-homelessness-in-europe

(40) https://www.feantsa.org/public/user/Resources/magazine/2019/Spring/Homeless_in_Europe_magazine_-_Spring_2019.pdf; https://www.feantsa.org/en/news/2020/07/23/fifth-overview-of-housing-exclusion-in-europe-2020

(41) https://ec.europa.eu/eurostat/web/products-eurostat-news/-/DDN-20190122-1?inheritRedirect=true

(42) https://ec.europa.eu/eurostat/databrowser/view/tessi012/default/table?lang=ro

(43) OECD, Visser (2016) Baza de date ICTWSS.

https://www.etuc.org/en/document/etuc-reply-first-phase-consultation-social-partners-under-article-154-tfeu-possible-action, p. 6, nr. 15.

(44) Eurofound, „Industrial relations: Developments 2015-2019” (Relații industriale: evoluții 2015-2019), 11 decembrie 2020.

(45) https://www.ituc-csi.org/IMG/pdf/2019-06-ituc-global-rights-index-2019-report-en-2.pdf

(46) OECD, ‘Negotiating Our Way Up: Collective Bargaining in a Changing World of Work’, (Negocierea colectivă într-o lume a muncii în schimbare), 18 noiembrie 2019, figura 3.10, p. 125.

(47) Van den Berg, A., Grift, Y., van Witteloostuijn, A., ‘The effect of employee workplace representation on firm performance: a cross-country comparison within Europe’, raport de cercetare 2013-008, ACED 2013-016, Universitatea Antwerp, aprilie 2013.

(48) https://www.europarl.europa.eu/news/en/headlines/society/20200604STO80506/parliament-calls-for-a-new-ambitious-eu-disability-strategy

(49) https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/pdfscache/34425.pdf

(50) Indicele egalității de gen 2019.

(51) https://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2014_2019/documents/empl/dv/empl20141120-wss-people-disabilities-/empl20141120-wss-people-disabilities-en.pdf

(52) Eurostat Statistics Explained, „Europe 2020 indicators – poverty and social exclusion”, 11 iunie 2020 (https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php?title=Archive:Europe_2020_indicators_-_poverty_and_social_exclusion&oldid=394836).

(53) https://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=89&furtherNews=yes&langId=en&newsId=9378

(54) Eurofound, „Sărăcia persoanelor încadrate în muncă în UE”, 5 septembrie 2017.

(55) https://ec.europa.eu/eurostat/databrowser/view/ilc_peps04/default/table?lang=en

(56) https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Minimum_wage_statistics

(57) https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Minimum_wage_statistics#Minimum_wages_expressed_in_purchasing_power_standards

(58) Eurofound (2020), Minimum wages in 2020: Annual review (Salariile minime în 2020: Revizuire anuală, 4 iunie 2020).

(59) ETUI, Benchmarking Working Europe 2019, ‘Labour market and social developments’ chapter, 2019.

https://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=89&furtherNews=yes&langId=en&newsId=9378

(60) https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2016/587285/IPOL_STU(2016)587285_EN.pdf

(61) Eurofound, „Sărăcia persoanelor încadrate în muncă în UE”, 5 septembrie 2017 (https://www.eurofound.europa.eu/publications/report/2017/in-work-poverty-in-the-eu).

(62) https://ec.europa.eu/eurostat/web/products-eurostat-news/-/DDN-20200511-1

(63) https://ec.europa.eu/eurostat/web/products-eurostat-news/-/DDN-20200511-1

(64) https://www.eurofound.europa.eu/sites/default/files/ef_publication/field_ef_document/ef18001en.pdf

(65) https://www.eurofound.europa.eu/sites/default/files/ef_publication/field_ef_document/ef18001en.pdf

(66) https://ec.europa.eu/eurostat/web/products-eurostat-news/-/DDN-20190517-1

(67) Eurofound, Living, Working and COVID-19 (Set de date despre viața, lucrul și COVID-19), 28 septembrie 2020 (http://eurofound.link/covid19data).

(68) Eurofound, Living, Working and COVID-19 (Set de date despre viața, lucrul și COVID-19), 28 septembrie 2020 (http://eurofound.link/covid19data).

(69) https://www.worldbank.org/en/topic/poverty/brief/projected-poverty-impacts-of-COVID-19

(70) Employment and Social Developments in Europe 2019 (Evoluția ocupării forței de muncă și a situației sociale) (https://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=8219).

(71) „Primul pilon” al unei abordări tipice bazate pe trei piloni în ceea ce privește pensiile constă în pensii publice legale care sunt administrate de stat și, de obicei, finanțate din contribuțiile la asigurările sociale și/sau din veniturile fiscale generale pe baza unui regim de pensii de tip redistributiv. Sursă: Nota de informare a EPRS intitulată „Sistemele de pensii ale Uniunii Europene: adecvate și sustenabile?”, noiembrie 2015.

(72) În conformitate cu rezoluția sa din 24 noiembrie 2015 referitoare la reducerea inegalităților, în special a sărăciei în rândul copiilor (JO C 366, 27.10.2017, p. 19) și cu orientările politice pentru Comisia Europeană 2019-2024: „Pentru a-i sprijini pe toți copiii aflați în dificultate, voi crea Garanția europeană pentru copii, preluând astfel o propunere a Parlamentului European”.

(73) „O Uniune mai ambițioasă: Programul meu pentru Europa”, Orientări politice pentru următoarea Comisie Europeană 2019-2024.

(74) Directiva (UE) 2019/1152 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iunie 2019 privind transparența și previzibilitatea condițiilor de muncă în Uniunea Europeană (JO L 186, 11.7.2019, p. 105).

(75) Furnizarea de amenajări rezonabile este o obligație prevăzută de Directiva UE privind egalitatea de tratament (JO L 303, 2.12.2000, p. 16) și de articolul 5 din CRPD a ONU;

(76) Anexele la Programul de lucru al Comisiei pentru 2021 (COM(2020)0690), obiectivul de politică nr. 9 din cadrul secțiunii intitulate „O Europă pregătită pentru era digitală”.

(77) Directiva (UE) 2019/1158 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iunie 2019 privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată a părinților și îngrijitorilor și de abrogare a Directivei 2010/18/UE a Consiliului (JO L 188, 12.7.2019, p. 79).

(78) Rezoluția din 30 ianuarie 2020 referitoare la diferența de remunerare între femei și bărbați, punctul 2 (Texte adoptate, P9_TA(2020)0025).

(79) Conform strategiei, Comisia ar fi trebuit să prezinte măsuri obligatorii privind transparența salarială până la sfârșitul anului 2020.

(80) Înființarea de filiale (sau societăți de tip „cutie poștală”) și/sau de agenții de muncă temporară în statele membre cu salarii mai mici, cu unicul scop de a utiliza lucrători detașați în loc de a angaja lucrători locali.

(81) Conform dispozițiilor Directivei (UE) 2019/1152 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iunie 2019 privind transparența și previzibilitatea condițiilor de muncă în Uniunea Europeană (JO L 186, 11.7.2019, p. 105).

(82) Printre acestea se numără petițiile 0240/18, 0328/18, 0365/18, 0374/18, 0396/18, 0419/18, 0829/2018, 0897/2018, 1161/2018, 0290/19, 0310/2019, 0335/2019, 0579/19, 0624/19, 0652/19, 0683/2019, 0737/2019, 1017/19, 1045/2019, 1241/2019, 1318/2019 și 0036/2020.

(83) Printre acestea se numără petițiile 1378/2013, 0019/2016, 0020/2016, 0021/2016, 0099/2017, 1162/2017, 0110/2018 și 0335/2019.

(84) Regulamentul (UE) 2020/1054 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 iulie 2020 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 561/2006 în ceea ce privește cerințele minime referitoare la duratele de conducere zilnice și săptămânale maxime, pauzele minime și perioadele de repaus zilnic și săptămânal și a Regulamentului (UE) nr. 165/2014 în ceea ce privește poziționarea prin intermediul tahografelor (JO L 249, 31.7.2020, p. 1).

(85) Propunere de directivă a Parlamentului European și a Consiliului din 28 octombrie 2020 privind salariile minime adecvate în Uniunea Europeană (COM(2020)0682).

(86) Propunere de directivă a Parlamentului European și a Consiliului din 28 octombrie 2020 privind salariile minime adecvate în Uniunea Europeană (COM(2020)0682).

(87) Directiva 2014/23/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind atribuirea contractelor de concesiune (JO L 94, 28.3.2014, p. 1); Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice (JO L 94, 28.3.2014, p. 65); Directiva 2014/25/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile efectuate de entitățile care își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale și de abrogare a Directivei 2004/17/CΕ (JO L 94, 28.3.2014, p. 243).

(88) Directiva 2000/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 septembrie 2000 privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la agenți biologici la locul de muncă (JO L 262, 17.10.2000, p. 21).

(89) Directiva 2004/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la agenți cancerigeni sau mutageni la locul de muncă (JO L 158, 30.4.2004, p. 50).