[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 6.11.2008

COM(2008) 724 final

2007/0247 (COD)

Propunere modificată de

DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

de modificare a Directivelor Consiliului 2002/21/CE privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice, 2002/19/CE privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora și 2002/20/CE privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice

(prezentată de Comisie)

2007/0247 (COD)

Propunere modificată de

DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

de modificare a Directivelor Consiliului 2002/21/CE privind un cadru de reglementare comun pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice, 2002/19/CE privind accesul la rețelele de comunicații electronice și la infrastructura asociată, precum și interconectarea acestora și 2002/20/CE privind autorizarea rețelelor și serviciilor de comunicații electronice

(Text cu relevanță pentru SEE)

1. STADIUL PROCEDURII

Propunerea COM(2007) 697 – 2007/0247 (COD) – a fost adoptată de către Comisie la 13 noiembrie 2007 și transmisă Parlamentului European și Consiliului la 16 noiembrie 2007.

Comitetul Economic și Social European a adoptat avizul privind propunerea Comisiei la 29 mai 2008.

Comitetul Regiunilor a adoptat avizul privind propunerea Comisiei la 18 iunie 2008.

Parlamentul European a adoptat 126 de amendamente în prima lectură la 24 septembrie 2008.

2. OBIECTIVUL PROPUNERII

Prezenta propunere are ca scop adaptarea cadrului de reglementare pentru comunicațiile electronice, îndeosebi a directivei cadru[1], a directivelor privind autorizarea[2] și privind accesul[3], prin îmbunătățirea eficacității acestuia, reducerea resurselor administrative necesare pentru implementarea reglementărilor de natură economică și prin facilitarea și eficientizarea accesului la spectrul radio. Prezenta propunere este în conformitate cu programul Comisiei privind mai buna legiferare, care are drept scop asigurarea faptului că intervențiile legislative rămân proporționale cu obiectivele politice urmărite, și face parte din strategia globală a Comisiei de consolidare și realizare a pieței interne.

Mai concret, propunerea are drept scop:

1. Trecerea la gestionarea mai eficientă a spectrului pentru a facilita accesul operatorilor la spectru și pentru a încuraja inovarea.

2. Garantarea faptului că, în cazul în care reglementarea este în continuare necesară, aceasta este mai eficientă și mai simplă atât pentru operatori, cât și pentru autoritățile naționale de reglementare (ANR-uri).

3. Luarea unei măsuri decisive pentru o mai mare coerență în ceea ce privește aplicarea normelor UE în scopul realizării pieței interne a comunicațiilor electronice.

3. OBIECTIVUL PROPUNERII MODIFICATE

Propunerea modificată are ca scop adaptarea propunerii inițiale în ceea ce privește anumite aspecte, conform celor sugerate de Parlamentul European.

4. OBSERVAțII PRIVIND AMENDAMENTELE ADOPTATE DE PARLAMENTUL EUROPEAN

4.1. Amendamente acceptate de Comisie

Comisia poate accepta amendamentele 12, 16, 19, 24, 32, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 45, 56, 58, 59, 60, 61, 79, 81, 89, 92, 96, 99, 111, 112, 113, 115, 116, 117, 123 și 124.

4.2. Amendamente acceptate de Comisie parțial sau sub rezerva reformulării

Cu privire la Directiva cadru:

Amendamentele 2, 5, 6, 7, 14/rev, 15, 17, 26, 27, 31, 35, 36, 37, 44, 46, 48, 52, 53/rev, 138 (plenară), 62, 63/rev, 64/rev, 65, 66, 67/rev, 68, 69, 70, 71, 72, 74, 75, 77, 80, 84, 85 și 86.

- Amendamentul 2

Comisia poate accepta inserarea cuvintelor „și coordonate”, însă respinge eliminarea referinței la regulamentul de instituire a autorității. Comisia recunoaște posibilitatea ca autoritatea să aibă, în cele din urmă, un nume diferit și, în consecință, a transformat trimiterile la autoritate și la „OARET” (termenul adoptat de Parlament cu ocazia primei lecturi) în trimiteri la „[organism]” pe întreg parcursul prezentei propuneri modificate.

Considerentul (3) din actul de modificare:

„Prin urmare cadrul de reglementare al UE pentru rețelele și serviciile de comunicații electronice trebuie reformat cu scopul de a realiza piața internă pentru comunicații electronice prin consolidarea mecanismului comunitar de reglementare a operatorilor cu putere semnificativă pe piețele cheie. Acest lucru este completat de Regulamentul […/…./CE] al Parlamentului European și al Consiliului∗∗∗( din [data] de instituire a Organismului autorităților europene de reglementare în domeniul telecomunicațiilor (denumit în continuare „[Organismul]”). De asemenea, reforma cuprinde definirea unei strategii eficiente și coordonate de gestionare a spectrului în scopul realizării unui spațiu informațional european unic și întărirea dispozițiilor în beneficiul utilizatorilor cu handicap, pentru crearea unei societăți informaționale accesibile tuturor.

__________

( JO L […], […], p. […].

– Amendamentul 5

Formularea amendamentului este adaptată astfel încât să reflecte nevoia de flexibilitate în luarea deciziilor de către ANR-uri, luând în considerare diferențele în privința condițiilor de concurență în cadrul unui anumit stat membru.

Considerentul (3c) (nou) din actul de modificare:

„ Pentru a garanta o abordare proporțională și adaptată diverselor condiții de concurență, autoritățile naționale de reglementare ar trebui să poată defini piețele pe criterii subnaționale și / sau elimina să aplice toate obligațiile reglementare în mod corespunzător. de pe piețele și/sau din zonele geografice în care există o concurență efectivă la nivelul infrastructurii, chiar dacă zonele geografice nu sunt definite ca piețe separate. ”

– Amendamentul 6

Formularea amendamentului este ușor modificată.

Considerentul (3d) (nou) din actul de modificare:

„Punerea la dispoziție a unui cadru corespunzător pentru investiții în noi rețele de mare viteză reprezintă o temă-cheie pentru anii următori pentru Pentru a realiza obiectivele Agendei de la Lisabona . , este necesară oferirea de stimulente adecvate pentru investiții în rețele Rețelele de mare viteză , care să sprijine vor sprijini inovarea, dezvoltarea unor în ceea ce privește serviciile servicii de internet bogate în conținut și vor spori să consolideze competitivitatea Uniunii Europene pe plan internațional, . Astfel de rețele au un potențial enorm de a aduce aducând beneficii consumatorilor și întreprinderilor din Europa. de pe întreg teritoriul Uniunii Europene. Prin urmare, este esențial să se promoveze investițiile durabile în dezvoltarea acestor noi rețele, garantând concurența și sporind posibilitatea consumatorului de a alege, prin intermediul unor reglementări previzibile și coerente.”

- Amendamentul 7

Considerentul 3e trebuie să menționeze faptul că îmbunătățirea accesului la spectrul radio va permite dezvoltarea rețelelor bazate pe tehnologii wireless în vederea reducerii decalajelor de acces la conexiunea în bandă largă.

Considerentul (3e) (nou) din actul de modificare:

„ În comunicarea sa din 20 martie 2006 intitulată «Reducerea decalajelor de acces la conexiunea în bandă largă», Comisia a recunoscut că există o divizare teritorială în Europa în ceea ce privește accesul la serviciile în bandă largă de mare viteză. Îmbunătățirea accesului la spectrul radio va facilita dezvoltarea serviciilor în bandă largă în regiunile îndepărtate. În ciuda creșterii generale a conectivității în bandă largă, accesul în diferite regiuni este limitat din cauza costurilor ridicate generate de densitatea scăzută a populației și de depărtare. Stimulentele comerciale pentru investițiile în conexiunea în bandă largă în aceste zone se dovedesc adesea insuficiente. În schimb, inovațiile tehnologice duc la reducerea costurilor de implementare. Pentru a asigura investițiile în noile tehnologii în regiunile subdezvoltate, reglementările din domeniul comunicațiilor electronice trebuie să fie conforme cu alte măsuri politice adoptate, precum politica ajutoarelor de stat, fondurile structurale politica de coeziune sau obiectivele politicii industriale în sens larg .”

– Amendamentul 14/rev

Formularea amendamentului este ușor modificată în conformitate cu obiectivul de politică potrivit căruia ANR-urile trebuie să contribuie la dezvoltarea pieței interne.

Considerentul (11a) (nou) din actul de modificare:

„ Pe teritoriul Uniunii Europene piețele naționale de comunicații electronice vor fi în continuare diferite. Prin urmare, e E ste esențial ca autoritățile naționale de reglementare și [Organismul] Organismul autorităților europene de reglementare în domeniul telecomunicațiilor (OARET) să dispună de competențele și cunoștințele necesare pentru crearea unei piețe interne competitive unui «ecosistem» competitiv la nivelul UE piețelor și a serviciilor de comunicații electronice, conștientizându-se, în același timp, diferențele naționale și regionale și respectându-se principiul subsidiarității.

- Amendamentul 15

Considerentul (16) trebuie să menționeze, de asemenea, faptul că serviciile de comunicații electronice servesc unor obiective suplimentare importante cum ar fi coeziunea socială și teritorială.

Considerentul (16) din actul de modificare:

„Spectrul radio trebuie să fie considerat o resursă publică limitată care are o importantă valoare publică și de piață. În consecință, este în interesul public ca spectrul să fie gestionat într-un mod cât mai eficient posibil dintr-o perspectivă economică, socială și de mediu, luând în considerare rolul important al spectrului radio pentru comunicațiile electronice, obiectivele diversității culturale și cel privind pluralismul media, precum și coeziunea socială și teritorială. iar ca Așadar obstacolele apărute în calea utilizării sale eficiente trebuie să fie eliminate treptat .

- Amendamentul 17

Considerentul (16b) poate fi acceptat întrucât Comisia recunoaște importanța acordurilor internaționale și regionale, îndeosebi a acordurilor negociate în cadrul Uniunii Internaționale a Telecomunicațiilor (ITU). Statele membre participă la astfel de acorduri în funcție de compatibilitatea acestora cu dreptul comunitar. În al doilea rând, politica europeană în domeniul spectrului trebuie dezvoltată la întregul potențial permis de normele ITU, ceea ce înseamnă în măsura în care statele învecinate nemembre UE nu sunt afectate de nicio interferență externă. Politica europeană în domeniul spectrului poate fi dezvoltată astfel încât UE și statele membre să păstreze o marjă de flexibilitate care să le permită să își organizeze utilizarea spectrului și propria politică în domeniul spectrului. Mai mult, activitatea CEPT este recunoscută ca bază pentru armonizarea tehnică în temeiul Deciziei privind spectrul radio. În consecință, formularea utilizată trebuie să reflecte această marjă de flexibilitate.

Considerentul (16b) (nou) din actul de modificare:

„ Dispozițiile privind gestionarea spectrului din prezenta directivă trebuie să ia în considerare, în măsura în care sunt compatibile cu dreptul comunitar, fie conforme cu activitatea organizațiilor internaționale și regionale implicate în domeniul gestionării spectrului radio, precum Uniunea Internațională a Telecomunicațiilor (ITU) și Conferința Europeană a Administrațiilor Poștei și Telecomunicațiilor (CEAPT), pentru a se asigura gestionarea eficientă și armonizarea utilizării spectrului în întreaga Comunitate și la nivel mondial .”

– Amendamentul 26

Formularea amendamentului este ușor modificată în conformitate cu propunerea privind competențele [Organismului].

Considerentul (29) din actul de modificare:

„Pentru a promova funcționarea pieței interne și pentru a sprijini dezvoltarea serviciilor transfrontaliere, Comisia ar trebui să poată consulta OARET în privința numerotării. În plus, pentru Pentru a permite cetățenilor statelor membre, inclusiv călătorilor și utilizatorilor cu handicap, să beneficieze de anumite servicii utilizând aceleași numere, ușor de recunoscut, cu prețuri similare în toate statele membre, competențele Comisiei de adoptare a măsurilor tehnice de implementare trebuie să acopere, de asemenea, principiul sau mecanismul tarifar aplicabil , precum și instituirea unui număr de apel european unic care să garanteze accesul facil la aceste servicii .”

- Amendamentul 27

Formularea considerentului (31) a fost modificată în vederea introducerii unei distincții între utilizarea în comun a infrastructurii în contextul unei reglementări simetrice și în contextul unei reglementări asimetrice (PSP).

Formularea acestei modificări la considerentul (31), în măsura în care se referă la partajarea riscurilor, ia în considerare conținutul amendamentului 102 și trebuie privită în coroborare cu modificările introduse la amendamentul 101.

Considerentul (31) din actul de modificare:

„Este necesară întărirea competențelor statelor membre față de titularii de drepturi de trecere, pentru a garanta introducerea sau dezvoltarea de noi infrastructuri de rețea într-un mod echitabil, eficient și responsabil din punct de vedere al mediului și independent de orice obligație impusă unui operator cu putere semnificativă pe piață de a acorda acces la rețeaua sa de comunicații electronice. Autoritățile naționale de reglementare trebuie să poată impune, de la caz la caz, utilizarea în comun a elementelor rețelei și a instalațiilor conexe precum conductele, pilonii și antenele, precum și a accesului în clădiri și o mai bună coordonare a lucrărilor de infrastructură. Îmbunătățirea modului de utilizare în comun a instalațiilor poate ameliora în mod semnificativ concurența și poate reduce cheltuielile globale financiare și de mediu ale implementării infrastructurii de comunicații electronice pentru întreprinderi , în special ale creării de noi rețele de acces din fibră optică. Autoritățile naționale de reglementare ar trebui să poată impune operatorilor cu putere semnificativă pe piață obligația de a prezenta Aceste competențe sporite nu aduc atingere competențelor mai extinse ale autorităților naționale de reglementare de a impune condiții suplimentare operatorilor cu putere semnificativă pe piață, care se pot extinde până la utilizarea în comun a fibrei negre și prezentarea unei oferte o ofertă de referință pentru acordarea unui acces echitabil și nediscriminatoriu la instalații, inclusiv la rețelele conductele acestora.

– Amendamentul 31

Trebuie subliniate caracterul excepțional al măsurii corective, nevoia de a menține stimulentele pentru investiții și obiectivul suprem, beneficiile pentru consumator.

Considerentul (43) din actul de modificare:

„Scopul separării funcționale, prin care operatorului integrat vertical i se solicită să înființeze două întreprinderi separate din punct de vedere operațional, este de a garanta furnizarea de produse de acces echivalente către toți operatorii din aval, inclusiv către propriile departamente din aval ale operatorului integrat vertical. Separarea funcțională poate avea capacitatea de a îmbunătăți concurența pe numeroase piețe prin reducerea semnificativă a tendințelor discriminatorii și prin facilitarea verificării și impunerii respectării obligațiilor în materie de nediscriminare. În cazuri excepționale, aceasta poate fi justificată ca măsură corectivă atunci când eforturile în privința nediscriminării eșuează pe una sau mai multe din piețele implicate și atunci când există șanse reduse sau nule de concurență pe infrastructură într-o limită de timp rezonabilă după ce s-a recurs la una sau mai multe măsuri corective considerate anterior ca fiind aplicabile. În orice caz, este foarte important să se garanteze că această condiție menține stimulentele pentru întreprinderea în cauză de a investi în rețeaua sa proprie și că nu atrage după sine niciun fel de efecte negative asupra beneficiilor pentru consumator. Pentru a evita denaturarea concurenței pe piața internă, Comisia trebuie să aprobe în avans propunerile pentru separarea funcțională.”

- Amendamentul 35

Trebuie respinsă eliminarea referirii la lipsa nevoii de a se acorda drepturi individuale în anumite cazuri, dată fiind prioritatea acordată, ca principiu, autorizării generale prin comparație cu drepturile individuale de utilizare. În plus, este necesară o referire la atribuirea de frecvențe, deoarece atribuirea, care vizează acordarea efectivă de drepturi, poate fi esențială pentru îndeplinirea anumitor obiective de interes general.

Considerentul (49) din actul de modificare:

„Introducerea cerinței neutralității tehnologice și a serviciilor în cadrul deciziilor de cesionare și alocare, precum și posibilitatea tot mai mare de a transfera drepturi între întreprinderi ar trebui să sporească libertatea și mijloacele de furnizare a comunicațiilor electronice, precum și a serviciilor media audiovizuale către public, facilitând astfel, de asemenea, îndeplinirea obiectivelor de interes general. Totuși , anumite obligații de interes general impuse radiodifuzorilor pentru livrarea furnizarea de servicii media audiovizuale pot necesita utilizarea unor criterii specifice pentru alocarea și repartizarea spectrului, în cazul în care se constată că acest lucru este esențial pentru îndeplinirea unui obiectiv specific de interes general prevăzut în dreptul intern. Procedurile asociate realizării obiectivelor de interes general trebuie să fie, în toate circumstanțele, transparente, obiective, proporționale și nediscriminatorii.”

- Amendamentul 36

De asemenea, în cazul scutirii de la obligația de plată a taxelor sau redevențelor stabilite pentru utilizarea spectrului, trebuie aplicate principiile proporționalității și nediscriminării.

Considerentul (50) din actul de modificare:

„ Orice exceptare, totală sau parțială, de la obligația de a plăti taxele sau redevențele stabilite pentru utilizarea spectrului trebuie să fie proporțională, nediscriminatorie, obiectivă și transparentă și să se bazeze pe existența altor obligații de interes general prevăzute în dreptul intern. ”

- Amendamentul 37

Trimiterile la activitățile UIT și CEPT trebuie nuanțate, deoarece aceste activități nu au aceeași valoare juridică. Pe de o parte, UIT ia efectiv decizii care au valoare juridică în dreptul internațional, în vreme ce în dreptul comunitar se utilizează activitatea CEPT ca bază pentru armonizarea tehnică în temeiul Deciziei privind spectrul radio. Mai mult, CEPT nu este implicată direct în procedurile de selecție.

Considerentul (53) din actul de modificare:

„Îndepărtarea barierelor legislative și administrative care se află în calea unei autorizații generale sau a drepturilor de utilizare a spectrului și a numerelor cu implicații europene ar trebui să favorizeze evoluția tehnologică și a serviciilor și să contribuie la îmbunătățirea concurenței. Deși coordonarea condițiilor tehnice pentru disponibilitatea și utilizarea eficientă a spectrului radio se organizează în conformitate cu decizia privind spectrul radio, poate fi necesară de asemenea, în scopul realizării obiectivelor pieței interne, coordonarea sau armonizarea procedurilor și condițiilor care se aplică în cazul drepturilor și autorizațiilor pentru anumite benzi, în cazul drepturilor de utilizare pentru numere și al autorizațiilor generale. Acest lucru se aplică în special serviciilor de comunicații electronice care, prin natura lor, au o dimensiune de piață internă sau potențial transfrontalier, cum ar fi serviciile prin satelit a căror dezvoltare ar fi limitată de discrepanțele în ceea ce privește repartiția spectrului între statele membre și sau între UE Comunitatea Europeană și țări terțe, ținând cont de deciziile UIT și CEPT acordurile internaționale adoptate în cadrul ITU . Comisia, asistată de Comitetul pentru comunicații și ținând cont în cea mai mare măsură de avizul OARET [Organismului], ar trebui astfel să poată adopta măsurile tehnice de punere în aplicare pentru îndeplinirea acestor obiective. Măsurile de punere în aplicare adoptate de Comisie pot cere statelor membre să pună la dispoziție drepturi de utilizare a spectrului și/sau a numerelor pe tot cuprinsul teritoriului acestora și, dacă este cazul, să retragă orice alte drepturi de utilizare naționale existente. În astfel de cazuri, statele membre nu ar trebui să acorde niciun drept nou de utilizare pentru banda de spectru sau seria de numere în cauză conform procedurilor naționale.”

– Modificarea introdusă de Comisie ca urmare a amendamentului 47 la propunerea Comisiei de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivei 2002/22/CE privind serviciul universal și drepturile utilizatorilor legate de rețelele și serviciile de comunicații electronice, a Directivei 2002/58/CE privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice și a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 privind cooperarea în materie de protecție a consumatorului [COM(2007) 698 – 2007/0248 (COD)] („Directiva privind drepturile cetățenilor”)

Această modificare vizează includerea definiției „punctului terminal al rețelei” în Directiva cadru 2002/21/CE, în lumina eliminării sale din Directiva 2002/22/CE privind serviciul universal prin amendamentul 47 la Directiva privind drepturile cetățenilor. Convine să se includă definiția „punctului terminal al rețelei” imediat după definiția „rețelei de comunicații publice” – acolo unde se face trimitere la aceasta – în Directiva cadru.

Articolul 1 punctul 2(ba) (nou) din actul de modificare; Articolul 2 punctul (da) (nou) din Directiva 2002/21/CE:

„punctul terminal al rețelei (NTP)” înseamnă punctul fizic prin care un abonat obține accesul la o rețea de comunicații publice. În cazul rețelelor care utilizează comutarea sau dirijarea, NTP este identificat printr-o adresă specifică din rețea, care poate fi legată de numărul sau numele abonatului;”

– Amendamentul 44

Cel de-al doilea paragraf vizează asigurarea resurselor financiare și umane prevăzute de propunerea Comisiei care, întrucât sunt bugete separate, trebuie făcute publice. Cerința ca resursele să permită participarea la [Organism] poate fi acceptată, având în vedere că autoritățile de reglementare trebuie, în mod clar, să coopereze cu [Organismul] în vederea atingerii obiectivelor cadrului de reglementare.

Articolul 1 punctul 3a din actul de modificare; Articolul 3 alineatul (3a) din Directiva 2002/21/CE:

„(3a) La articolul 3 se adaugă următorul alineat:

„(3a) Statele membre se asigură că obiectivele OARET [Organismului] privind promovarea unei coerențe și coordonări reglementare sporite sunt sprijinite în mod activ de către autoritățile naționale de reglementare respective.

Statele membre se asigură că autoritățile naționale de reglementare beneficiază de resurse financiare și umane adecvate pentru a îndeplini sarcinile care le revin și pentru a putea contribui și participa în mod activ la [Organism] OARET. Autoritățile naționale de reglementare au bugete anuale separate, iar bugetele se fac publice.”

– Amendamentul 46

Ultima teză din amendament nu este acceptabilă, deoarece stabilirea unor limite de timp pentru examinarea recursurilor la nivel național ar ridica semne de întrebare cu privire la competența Comisiei în relație cu instanțele naționale.

Articolul 1 punctul 4 litera (a) din actul de modificare; Articolul 4 alineatul (1) primul paragraf din Directiva 2002/21/CE:

„Statele membre se asigură că există, la nivel național, mecanisme eficiente prin care orice utilizator sau orice întreprindere care furnizează rețele și/sau servicii de comunicații electronice și care este afectat de o decizie a unei autorități naționale de reglementare are dreptul de a ataca decizia în fața unui organism independent de părțile implicate. Acest organism, care poate fi un tribunal, dispune de competențele necesare pentru a-și putea exercita funcțiile în mod eficace . Statele membre se asigură că elementele cauzei sunt luate în considerare în mod corespunzător, că există un mecanism de recurs eficace și că procedurile în fața instanței de recurs nu sunt nejustificat de lungi . Statele membre stabilesc termene-limită pentru examinarea unor astfel de căi de atac.”

– Amendamentul 48

Consultarea [Organismului] în vederea obținerii avizului său cu privire la procedura de recurs ar urma să crească autoritatea și poziția acestuia și ar contribui la creșterea coerenței deciziilor judecătorești pe piața internă. Astfel de avize trebuie să vizeze exclusiv aspecte tehnice și nu să interpreteze dreptul comunitar, iar acest lucru ar trebui clarificat în text.

Articolul 1 punctul 4 punctul (aa) (nou) din actul de modificare; Articolul 4 alineatul (2a) (nou) din Directiva 2002/21/CE:

„(aa) Se introduce următorul alineat:

„(2a) Instanțele de recurs au dreptul de a solicita avizul [Organismului] OARET în chestiuni legate de sectorul în cauză înainte de a lua o decizie în cadrul unei proceduri de recurs."

- Amendamentul 52

Comisia poate accepta amendamentele Parlamentului la articolul 7 care suplimentează cerințele de transparență și cooperare între Comisie, [Organism] și autoritățile naționale de reglementare. De asemenea, poate accepta amendamentele consecutive cu privire la tratarea în mod separat, într-un nou articol -7a, a procedurilor care guvernează notificarea măsurilor corective, cu condiția ca noul articol -7a să conserve prerogativele Comisiei de gardian al Tratatului și să furnizeze un mecanism eficace care să asigure aplicarea în mod consecvent a măsurilor corective.

În contextul unei soluții globale de compromis asupra articolelor 7 și -7a, care să garanteze cooperarea eficace între Comisie, [Organism] și autoritățile naționale de reglementare și care să permită Comisiei să acționeze acolo unde este necesar pentru a se asigura aplicarea în mod consecvent a măsurilor corective în interesul pieței interne, Comisia poate, de asemenea, accepta eliminarea competenței de a cere unei autorități naționale de reglementare să impună o anumită obligație, competență atribuită prin articolul 8 din propunerea sa inițială.

Articolul 1 punctul 6 din actul de modificare; Articolul 7 alineatele (2)-(10) din Directiva 2002/21/CE:

„(2) Autoritățile naționale de reglementare contribuie la dezvoltarea pieței interne cooperând în mod transparent cu Comisia și cu [Organismul] OARET pentru a asigura aplicarea consecventă, în toate statele membre, a dispozițiilor prezentei directive și ale directivelor speciale. În acest scop, statele membre cooperează, în special, cu Comisia și cu [Organismul] OARET pentru identificarea tipurilor de instrumente și de soluții adecvate pe care să le aplice în cazul diferitelor situații de pe piață.

(3) Cu excepția cazurilor în care dispozițiile de implementare adoptate în temeiul articolului 7a prevăd altfel, la finalizarea consultării menționate la articolul 6, în cazurile în care o autoritate națională de reglementare intenționează să ia o măsură:

(a) care intră sub incidența articolului 15 sau 16 din prezenta directivă, sau a articolului 5 sau 8 din Directiva 2002/19/CE (directiva privind accesul) și

(b) care ar afecta comerțul între statele membre,

aceasta pune la dispoziția Comisiei, a [Organismului] OARET și, în același timp, a autorităților naționale de reglementare din alte state membre proiectul de măsură, împreună cu motivația care stă la baza măsurii, în conformitate cu articolul 5 alineatul (3), și informează Comisia, [Organismul] OARET și alte autorități naționale de reglementare cu privire la acesta . Autoritățile naționale de reglementare, OARET și Comisia pot prezenta observații autorității naționale de reglementare în cauză în termen de o lună. Acest termen de o lună nu poate fi prelungit.

(4) Atunci când o măsură prevăzută la alineatul (3) are ca scop:

(a) să definească o piață relevantă diferită de cele prevăzute în recomandarea adoptată în conformitate cu articolul 15 alineatul (1); sau

(b) să decidă dacă desemnează sau nu o întreprindere care are, individual sau împreună cu altele, o putere semnificativă pe piață, în conformitate cu articolul 16 alineatele (3), (4) sau (5)

și ar putea afecta comerțul între statele membre, iar Comisia a indicat autorității naționale de reglementare că estimează faptul că proiectul de măsură va crea o barieră în calea pieței unice sau, în cazul în care are mari îndoieli în ceea ce privește compatibilitatea măsurii cu dreptul comunitar și, în special, cu obiectivele prevăzute la articolul 8, adoptarea proiectului de măsură se amână cu încă două luni. Acest termen nu poate fi prelungit.

(5) În termenul de două luni menționat la alineatul (4), Comisia poate lua o decizie prin care să solicite autorității naționale de reglementare în cauză retragerea proiectului de măsură. Comisia va ține cont în cea mai mare măsură de avizul [Organismului] OARET înaintat în temeiul articolului 5 din Regulamentul […/CE] înaintea emiterii deciziei. Decizia se însoțește de o analiză detaliată și obiectivă privind motivele pentru care Comisia consideră că proiectul de măsură nu trebuie adoptat, împreună cu propunerile specifice de modificare a proiectului de măsură.

(6) În termen de trei luni de la emiterea, în conformitate cu alineatul (5), a deciziei Comisiei prin care solicită autorității naționale de reglementare eliminarea unui proiect de măsură, autoritatea națională de reglementare modifică sau elimină proiectul de măsură. În cazul în care proiectul de măsură se modifică, autoritatea națională de reglementare întreprinde o consultare publică în conformitate cu procedurile menționate la articolul 6 și notifică din nou Comisiei proiectul de măsură modificat în conformitate cu dispozițiile de la alineatul (3).

(7) Autoritatea națională de reglementare în cauză ține seama în cea mai mare măsură de observațiile formulate de alte autorități naționale de reglementare, de OARET [Organism] și de Comisie și poate, cu excepția cazului cazurilor prevăzute în care la alineatul (4) sau la articolul -7a se prevede altfel, să adopte proiectul de măsură final comunicând, după caz, acest lucru Comisiei. Orice alt organism național care exercită funcții în virtutea prezentei directive și a directivelor speciale ține seama în cea mai mare măsură, de asemenea, de observațiile Comisiei.

(10) În circumstanțe excepționale, atunci când o autoritate națională de reglementare consideră că trebuie acționat de urgență, prin derogare de la procedura prevăzută la alineatele (3) și (4) și la articolul -7a, pentru a garanta concurența și a proteja interesele utilizatorilor, aceasta poate adopta de îndată măsuri proporționale și provizorii. Aceasta comunică fără întârziere aceste măsuri, argumentate corespunzător, Comisiei, celorlalte autorități naționale de reglementare și [Organismului]. BERT . Decizia autorității naționale de reglementare de a face aceste măsuri permanente sau de a prelungi perioada lor de aplicare este reglementată de dispozițiile alineatelor (3) și (4) și/sau ale articolului -7a.”

- Amendamentul 53

Acest amendament prevede o procedură de arbitraj în baza căreia Comisia, [Organismul] și ANR-urile cooperează strâns în vederea asigurării aplicării consecvente a obligațiilor impuse în urma analizei de piață și a procedurilor de notificare cerute de cadrul de reglementare. Comisia poate susține obiectivul care stă la baza amendamentului, și anume că acest proces de cooperare poate contribui la identificarea celor mai adecvate și eficace măsuri corective care trebuie aplicate în cazul în care un operator este identificat ca având putere semnificativă pe piață, în lumina obiectivelor articolului 8 din Directiva cadru.

Comisia consideră că integrarea competențelor colective ale autorităților naționale de reglementare, prevăzută de procedura de la articolul 7 (exprimată prin avizele care urmează a fi emise de [Organism] cu privire la măsurile notificate) este conformă cu propunerea Comisiei. De asemenea, Comisia salută faptul că procedurile PE doresc să mențină, deși într-o formă limitată, propunerea ca Comisia să aibă competența de a cere, în interesul pieței interne, retragerea unei măsuri corective propuse.

Cu toate acestea, este nevoie să fie revizuit mecanismul prin care [Organismul] ar putea confirma, în fața unor rezerve serioase exprimate de Comisie, că măsura corectivă propusă este adecvată și eficace, permițând astfel autorității naționale de reglementare în cauză să adopte respectiva măsură corectivă. Totodată, Comisia nu poate accepta formularea acestui element în amendamentul propus de PE, de vreme ce ar permite [Organismului] să submineze rolul Comisiei de gardian al Tratatului, în special în ceea ce privește dispozițiile articolului 85 din Tratatul CE.

În același timp, Comisia nu poate accepta integrarea în articolul -7a a procedurii privind proiectele de măsuri care propun separarea funcțională (în conformitate cu articolul 13a din Directiva privind accesul). De vreme ce se pot extinde dincolo de piețele definite în mod individual și de obligațiile descrise la articolele 9 – 13 din Directiva privind accesul, astfel de măsuri sunt în mod inerent diferite de măsurile corective propuse în temeiul articolelor citate anterior și care fac obiectul procedurii de la articolul 7. De aceea, convine menținerea procedurii separate de autorizare de către Comisie a propunerilor de separare funcțională în conformitate cu articolul 8 alineatul (3) și articolul 13a din Directiva privind accesul.

În consecință, propunerea Comisiei de modificare a textului articolului -7a menține rolul [Organismului], astfel cum a fost propus de Parlament, de emitere de avize asupra măsurilor corective propuse cu privire la care Comisia a exprimat rezerve serioase și menține mecanismul prin care Comisia poate adopta o decizie prin care să ceară modificarea unei asemenea măsuri în cazul în care [Organismul] împărtășește îndoielile respective. Pe de altă parte, în eventualitatea că [Organismul] nu împărtășește rezervele serioase ale Comisiei, trebuie să fie în continuare posibil pentru Comisie, pentru a-și putea menține rolul de gardian al Tratatului, să adopte o decizie prin care să ceară modificarea sau retragerea unei măsuri notificate prin care se aplică o măsură corectivă, deși cu rezerva suplimentară că decizia Comisiei trebuie să ia în considerare, în cea mai mare măsură posibil, avizul [Organismului] și să facă, în prealabil, obiectul consultării cu statele membre în Comitetul privind comunicațiile.

În vederea acordării unui timp suficient pentru [Organism] pentru emiterea uni aviz motivat asupra unui proiect de măsură în temeiul procedurii prevăzute la articolul -7a și pentru ca, apoi, Comisia să își adopte propria decizie în lumina respectivului aviz (inclusiv, după caz, consultarea cu Comitetul privind comunicațiile), termenul de două luni atribuit pentru îndeplinirea acestor pași se extinde la trei luni,

De asemenea, Comisia consideră că ar trebui să aibă competența de a cere retragerea măsurii corective, precum și modificarea acesteia.

Articolul 1 punctul 6 a (nou) din actul de modificare; Articolul -7a (nou) din Directiva 2002/21/CE:

«(6a) Se introduce următorul articol :

„Articolul -7a

Procedura pentru aplicarea consecventă a măsurilor corective

1. Atunci când o măsură acoperită de articolul 7 alineatul (3) are în vedere impunerea, modificarea sau retragerea o autoritate națională de reglementare intenționează să adopte o măsură pentru a impune, modifica sau anula unei obligații pentru un operator în aplicarea articolului 16 coroborat cu articolul 5 și cu articolele 9 –13a din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul) și a articolului 17 din Directiva 2002/22/CE (directiva privind serviciul universal). Comisia și autoritățile naționale de reglementare din celelalte state membre dispun de o perioadă de o lună de la data notificării proiectului de măsură pentru a transmite observații autorității naționale de reglementare în cauză.

(2) În cazul în care proiectul de măsură se referă la impunerea, modificarea sau retragerea unei obligații, diferite de cea menționată la articolul 13a din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul), Comisia poate, în cadrul aceleiași perioade de o lună prevăzute la articolul 7 alineatul (3 ), să notifice autorității naționale de reglementare în cauză și [Organismului] OARET cu privire la motivele pentru care consideră că proiectul de măsură implică apariția unui obstacol în calea pieței interne sau motivele pentru care are îndoieli serioase cu privire la compatibilitatea acestuia cu legislația comunitară . Într-un astfel de acest caz, proiectul de măsură nu se adoptă în mai puțin de trei două luni de la notificarea Comisiei.

În absen ța unei astfel de notificări, autoritatea națională de reglementare în cauză poate adopta proiectul de măsură, ținând seama de orice observații făcute de Comisie, de [Organism] sau de oricare alte autorități naționale de reglementare .

(2)3 . În perioada de trei două luni menționată la alineatul 1 (2), Comisia, [Organismul] OARET și autoritatea națională de reglementare în cauză cooperează îndeaproape în scopul identificării măsurii celei mai potrivite și eficiente în lumina obiectivelor stabilite la articolul 8, acordând atenția cuvenită opiniilor participanților la piață și necesității de a asigura dezvoltarea unei practici reglementare consecvente.

(3). În termen de o lună de la începutul perioadei de trei luni menționate la alineatul (1) aceeași perioadă de două luni , [Organismul] OARET , hotărând cu majoritate absolută, adoptă emite, în conformitate cu articolul [X] din Regulamentul [……/CE], un aviz în care arată dacă prin care confirmă faptul că este adecvat și eficient proiectul de măsură ar crea un obstacol pentru piața internă sau ar fi incompatibil cu dreptul comunitar și, în special, cu obiectivele prevăzute la articolul 8, sau indică indicând dacă consideră că proiectul de măsură trebuie modificat sau retras și prezentând (după caz) în acest caz propuneri specifice de modificare. Acest aviz este motivat și făcut public.

În cazul în care OARET a confirmat faptul că proiectul de măsură este adecvat și eficient, autoritatea națională de reglementare în cauză poate adopta proiectul de măsură, ținând seama în cea mai mare măsură de orice comentarii făcute de Comisie sau de OARET. Autoritatea națională de reglementare face public modul în care a ținut seama de aceste comentarii.

(4) În cazul în care [Organismul] OARET a indicat în avizul său faptul că proiectul de măsură ar trebui modificat sau retras , Comisia poate, luând în considerare în cea mai mare măsură avizul [Organismului] OARET, să adopte , până la sfârșitul perioadei de trei luni prevăzute la alineatul (1), o decizie prin care să solicite autorității naționale de reglementare în cauză să modifice sau să retragă proiectul de măsură, prezentând motivele și propuneri specifice în acest sens.

(4) În cazul în care proiectul de măsură se referă la impunerea, modificarea sau anularea obligației menționate la articolul 13a din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul), acesta nu se adoptă pentru o nouă perioadă de două luni după încheierea perioadei de o lună menționate la alineatul (1).

Pe durata perioadei de două luni men ționate la primul paragraf, Comisia, OARET și autoritatea națională de reglementare în cauză cooperează strâns cu obiectivul de a determina dacă proiectul de măsură propus este în conformitate cu prevederile articolului 13a din Directiva 2002/19/CE (Directiva privind accesul) și, în special, dacă este măsura cea mai adecvată și eficientă. În acest scop, se iau în considerare în mod corespunzător opiniile participanților la piață și necesitatea de a asigura crearea unei practici de reglementare coerente. La solicitarea justificată a OARET sau a Comisiei, această perioadă de două luni se prelungește cu până la două luni.

În perioada maximă menționată la al doilea paragraf, OARET, hotărând cu majoritate absolută, adoptă un aviz prin care confirmă faptul că proiectul de măsură este adecvat și eficient, sau indică că acesta nu ar trebui adoptat. Avizul se motivează și se face public.

(5) În toate celelalte cazuri, luând în considerare în cea mai mare măsură posibilă toate avizele [Organismului] și în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 22 alineatul (22) (procedura comitetului consultativ), Comisia poate adopta o decizie motivată, până la încheierea perioadei de trei luni prevăzute la alineatul (1), prin care solicită autorității naționale de reglementare în cauză să modifice sau să retragă proiectul de măsură și propunând, în același timp, măsuri specifice în acest sens.

(6) Numai în În cazul în care Comisia nu a luat o decizie în conformitate cu alineatul (4) sau (5) până la sfârșitul perioadei de trei luni prevăzute la alineatul (1), și OARET au confirmat faptul că proiectul de măsură este adecvat și eficient , autoritatea națională de reglementare în cauză poate adopta proiectul de măsură, ținând seama în cea mai mare măsură de toate comentariile făcute de Comisie sau de [Organism] OARET. Autoritatea națională de reglementare face public modul în care a ținut seama de aceste comentarii.

(7)( 5) În termen de trei luni de la adoptarea de către Comisie , î n conformitate cu alineatul (3) al patrulea paragraf, a unei decizii motivate , în conformitate cu alineatul (4) sau (5), prin care se solicită unei autorități naționale de reglementare să modifice sau să retragă proiectul de măsură, autoritatea națională de reglementare în cauză modifică sau retrage proiectul de măs ură în conformitate cu decizia respectivă. În cazul în care acesta trebuie modificat, autoritatea națională de reglementare efectuează o consultare publică în conformitate cu procedura de consultare și transparență menționată la articolul 6 și notifică din nou Comisiei proiectul de măsură modificat, în conformitate cu articolul 7.

(8)(6) Autoritatea națională de reglementare poate retrage proiectul de măsură propus în orice etapă a procedurii .”

- Amendamentul 138 (plenară)

Comisia poate accepta, în principiu, amendamentul 138 (plenară) care are rolul de a reafirma în mod util principiile care se aplică independent de această dispoziție și care lasă în sarcina statelor membre să asigure echilibrul corect între diferitele drepturi fundamentale protejate de ordinea juridică comunitară, în special, dreptul la respectarea vieții private, dreptul la protejarea proprietății, dreptul la un remediu legal eficace și dreptul la libertatea de expresie și informare.

- Amendamentul 62

Amendamentul oferă orientare suplimentară pentru autoritățile de reglementare în îndeplinirea sarcinilor care le revin în temeiul cadrului de reglementare, inclusiv în legătură cu dezvoltarea noii generații de rețele. Totuși, trebuie evitat a se subînțelege că predictibilitatea actului de reglementare s-ar putea obține prin continuitatea soluțiilor, în cazurile în care aceste soluții nu ar fi fost altfel alese.

Articolul 1 punctul 8 litera (eb) (nou) din actul de modificare; Articolul 8 alineatul (4a) (nou) din Directiva 2002/21/CE:

«( e b ) Se introduce următorul alineat :

„(4a) Autoritățile naționale de reglementare aplică, în vederea atingerii obiectivelor generale menționate la alineatele (2), (3) și (4), principii de reglementare obiective, transparente, nediscriminatorii și proporționale, printre altele prin:

(a) promovarea predictibilității reglementare prin intermediul continuității soluțiilor găsite pentru mai multe analize de piață, după caz prin asigurarea unei abordări reglementare consecvente pe perioade de examinare succesive;

(b) garantarea faptului că, în împrejurări similare, nu există discriminare în privința tratamentului aplicat întreprinderilor care furnizează rețele și servicii de comunicații electronice;

(c) salvgardarea concuren ței în beneficiul consumatorilor și promovarea concurenței bazate pe infrastructură ori de câte ori este posibil;

(d) promovarea investi țiilor dictate de piață și a inovării în infrastructuri noi și consolidate, în special prin încurajarea investițiilor comune și prin garantarea faptului că costul accesului la infrastructuri ia în considerare în mod adecvat riscurile pentru unei partajări corespunzătoare a riscurilor între investitor i și întreprinderile care au acces la noile facilități;

(e) acordarea aten ției cuvenite diversității situațiilor privind concurența și consumatorii din diferite zone geografice dintr-un stat membru;

(f) impunerea unor obliga ții reglementare ex ante doar în cazurile în care nu există concurență efectivă și durabilă și reducerea sau eliminarea acestora imediat ce există concurență efectivă.”»

– Amendamentul 63/rev

Comisia înțelege dorința Parlamentului de a se implica mai mult în deciziile politice privind abordarea strategică a spectrului și că este gata să ia în considerare cea mai bună soluție instituțională, lăsând deoparte și separând armonizarea tehnică a utilizării spectrului în conformitate cu Decizia privind spectrul radio.

Crearea unui CPSR prevăzută la articolul 8a propus de PE nu poate fi acceptată deoarece ar crea dificultăți legate de faptul că rolul CPSR ar fi limitat ca sferă de acțiune la comunicațiile electronice și s-ar suprapune cu structurile existente care îndeplinesc aceleași atribuții, iar crearea unui alt comitet nu este esențială pentru îndeplinirea obiectivului principal al PE atunci când a propus respectivul articol, după cum se arată la articolul 8b alineatul (4) – a se vedea în continuare.

Articolul 8b propus trebuie reformulat pentru a face mai clară dimensiunea comunitară.

Textul propus la articolul 8b alineatul (2), care menționează principiile dreptului comunitar, trebuie transformat într-un considerent.

Articolul 8b alineatul (3) trebuie reformulat astfel încât să se garanteze menținerea dimensiunii comunitare. Textul Parlamentului ignoră rolul deja stabilit al Comisiei și deplasează responsabilitățile dinspre Comunitate către statele membre. Având în vedere că directiva se aplică numai comunicațiilor electronice, trebuie eliminată trimiterea la alte politici cum ar fi transportul sau cercetarea și dezvoltarea.

La articolul 8b alineatul (5), prima parte trebuie eliminată, deoarece asigurarea coordonării intereselor UE revine mai degrabă Comisiei decât statelor membre.

În ceea ce privește articolul 8b alineatul (4) propus de PE, Comisia salută implicarea Parlamentului și Consiliului în strategia politică, cu condiția să se concentreze asupra orientării strategice a politicii UE în domeniul spectrului, însă textul alineatului trebuie reformulat astfel încât să nu se limiteze dreptul de inițiativă al Comisiei. Mai mult, utilizarea procedurii de codecizie, așa cum se sugerează, pentru stabilirea parametrilor tehnici (de exemplu, evitarea bruiajelor dăunătoare) riscă să împiedice luarea de către Comunitate a măsurilor necesare și la momentul oportun și riscă, totodată, să creeze confuzie în ceea ce privește rolul actual al Deciziei privind spectrul radio.

Articolul 1 punctul 8a (nou) din actul de modificare; Articolul 8a (nou) din Directiva 2002/21/CE:

«Se introduce următorul articol:

„Articolul 8a

Comisia pentru politica în domeniul spectrului de frecven țe radio

(1) Se creează o Comisie pentru politica în domeniul spectrului de frecven țe radio (CPSR) pentru a contribui la realizarea obiectivelor menționate la alineatele (1), (3) și (5) ale articolului 8b.

CPSR oferă asisten ță Parlamentului European, Consiliului și Comisiei cu privire la chestiunile legate de politica în domeniul spectrului de frecvențe radio.

CPSR este formată din reprezentan ți la nivel înalt al autorităților naționale competente, responsabile de politica în domeniul spectrului radio în fiecare stat membru. Fiecare stat membru dispune de un vot, iar Comisia nu are drept de vot.

2. (2) La solicitarea Parlamentului European, a Consiliului sau a Comisiei sau din proprie inițiativă, CPSR adoptă avize cu majoritate absolută.

(3) CPSR transmite un raport anual de activitate Parlamentului European și Consiliului.”

„Articolul 8 b a

„Planificarea strategică și coordonarea politicii în domeniul spectrului de frecvențe radio în Uniunea Comunitatea Europeană

(1) Statele membre contribuie la dezvoltarea pieței interne cooperează cooperând între ele și cu Comisia la planificarea strategică, coordonarea și armonizarea utilizării spectrului de frecvențe radio în Uniunea Comunitatea Europeană. În acest scop, Astfel, ele țin seama, inter alia, de aspectele economice, de siguranță, de sănătate, de interes public, de libertate de exprimare, culturale, științifice, sociale și tehnice ale politicilor U C E, precum și de diferitele interese ale comunităților de utilizatori ai spectrului de frecvențe radio, în scopul optimizării utilizării acestuia și a evitării bruiajelor dăunătoare.

(2) Activitățile politice legate de spectrul de frecvențe radio din Uniunea Europeană nu aduc atingere:

(a) măsurilor luate la nivel comunitar sau na țional, în conformitate cu legislația comunitară, care urmăresc atingerea unor obiective de interes general, în special în ceea ce privește reglementarea conținutului și politicile în domeniul audiovizualului și media;

(b) dispozițiilor din Directiva 1999/5/CE*; și

(c) dreptului statelor membre de a organiza și utiliza spectrul lor de frecvențe radio în scopul menținerii ordinii publice, al siguranței publice și al apărării.

(3) (2) Cooperând între ele și cu Comisia, Statele membre garantează contribuie la coordonarea abordărilor politice în materie de spectru de frecvențe radio în Uniunea Comunitatea Europeană și, atunci când este cazul, condiții armonizate privind disponibilitatea și utilizarea eficientă a spectrului de frecvențe radio necesare pentru crearea și funcționarea pieței interne în domenii ale politicii UE precum domeniul comunicațiilor comunicațiile electronice, transportul și cercetarea și dezvoltarea .

(3)(4) Comisia, ținând seama în mod corespunzător de avizul CPSR, poate prezenta o propunere legislativă în vederea elaborării unui program de acțiune în materie de spectru de frecvențe radio privind planificarea strategică și armonizarea utilizării spectrului de frecvențe radio în Uniunea Europeană, sau alte măsuri legislative în scopul optimizării utilizării acestuia și al evitării bruiajelor dăunătoare. Comisia poate prezenta o propunere legislativă privind instituirea unui program strategic domeniul spectrului radio. Programul va defini orientările politice pentru planificarea strategică și armonizarea utilizării spectrului radio în conformitate cu prevederile prezentei directive și ale directivelor speciale.

(4)( 5) Statele membre garantează coordonarea eficientă a intereselor UE în cadrul organizațiilor internaționale competente în materie de spectru de frecvențe radio. Atunci când este necesar pentru asigurarea acestei coordonări i eficiente a intereselor Comunității Europene în organizațiile internaționale competente în materie de frecvențe radio , Comisia , ținând seama în mod corespunzător de avizul Comisiei pentru politica în domeniul spectrului de frecvențe radio (CPSR) , poate propune Parlamentului European și Consiliului obiective politice comune, inclusiv, dacă este necesar, un mandat de negociere .”»

__________

( Directiva 1999/5/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 1999 privind echipamentele hertziene și echipamentele terminale de telecomunicații și recunoașterea reciprocă a conformității acestora (JO L 91, 7.4.1999, p. 10)."

Se adaugă un considerent nou:

„Activitățile privind politica în domeniul spectrului în Comunitatea Europeană nu aduc atingere măsurilor luate la nivel comunitar sau la nivel național, în conformitate cu legislația comunitară, în scopul îndeplinirii unor obiective de interes general, în special în ceea ce privește reglementarea conținutului și politica audiovizuală și de media, dispozițiile Directivei 1999/5/CE( sau dreptul statelor membre de a-și organiza și utiliza spectrul de frecvențe radio în vederea menținerii ordinii publice, a siguranței publice și pentru apărare.”

__________

( Directiva 1999/5/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 1999 privind echipamentele hertziene și echipamentele terminale de telecomunicații și recunoașterea reciprocă a conformității acestora (JO L 91, 7.4.1999, p. 10)."

– Amendamentul 64/rev

Cel de-al doilea paragraf al articolului 9 alineatul (1) trebuie reformulat pentru a clarifica faptul că se referă la acordurile internaționale aplicabile, deoarece acțiunile statelor membre trebuie să respecte dreptul comunitar.

La articolul 9 alineatul (3), trimiterea la rețeaua radio sau la tehnologiile de acces wireless este necesară pentru a încadra acțiunile statelor membre și pentru a se evita impunerea de constrângeri detaliate asupra arhitecturii rețelei, fapt care ar limita nejustificat principiul neutralității. Trimiterea la acordurile internaționale este mai potrivită la articolul 9 alineatul (1) și în considerente.

În conformitate cu articolul 9 alineatul (3) al doilea paragraf litera (a), sintagma „posibilitate de” trebuie evitată deoarece există întotdeauna o posibilitate, chiar dacă foarte redusă, de bruiaj dăunător. Testul de proporționalitate aplicabil excepțiilor naționale ar trebui să permită stabilirea intensității restricției necesare pentru a se evita bruiajul dăunător.

Trimiterea din noul alineat (ba) la nevoia de a se asigura calitatea tehnică a serviciului trebuie legată de nevoia de a se evita bruiajul dăunător și nu ar trebui, în sine, să fie utilizată pentru a justifica o excepție de la neutralitatea tehnologică. Același lucru este valabil și pentru utilizarea eficientă a spectrului în temeiul noului alineat (ca): acesta este un obiectiv important al gestionării spectrului, dar este totodată legat de parametrii de gestionare a bruiajului.

În conformitate cu litera (c), trebuie făcută legătura între maximizarea partajării frecvențelor radio și autorizarea generală care să permită condiții tehnice mai stricte în benzile de frecvențe care fac obiectul autorizărilor generale.

În conformitate cu litera (d), o restricție privind neutralitatea tehnologică ar trebui să poată fi permisă doar pentru îndeplinirea unor obiective de interes general, dacă aceste obiective nu pot fi atinse numai prin restricții cu privire la neutralitatea serviciului. Acest lucru trebuie să fie justificat și demonstrat de către statul membru care invocă excepția respectivă. Acest lucru trebuie precizat prin adăugarea următorului text în considerentul (21): „în special pentru un obiectiv de interes general, în cazul în care un asemenea obiectiv nu poate fi atins printr-o restricție privind neutralitatea serviciului”.

La articolul 9 alineatul (4), prima parte a amendamentului generează incertitudine juridică și, ca atare, se respinge. Trimiterea la regulamentele radio ale UIT se respinge, deoarece acestea nu specifică serviciile de comunicații electronice, iar o astfel de trimitere nu ar crea decât așteptări nefondate. De asemenea, sintagma „în conformitate cu” trebuie înlocuită cu o simplă trimitere la identificare.

Toate celelalte modificări se acceptă.

Articolul 1 punctul 9 din actul de modificare; Articolul 9 din Directiva 2002/21/CE:

« ( 1) Ținând seama în mod corespunzător de faptul că spectrul radio este un bun public cu o importantă valoare socială, culturală și economică , statele membre asigură gestionarea eficientă a spectrului radio pentru serviciile de comunicații electronice pe teritoriul acestora în conformitate cu articolele 8 și 8b . Acestea se asigură că alocarea și repartiția spectrului radio de către autoritățile naționale de reglementare se bazează pe criterii obiective, transparente, nediscriminatorii și proporționale. În acest sens, statele membre acționează în conformitate cu obligațiilor lor în temeiul tratatului și, acolo unde este cazul, în temeiul acordurilor internaționale corespunzătoare și pot ține seama de considerentele de politică publică, după cum se prevede în continuare .

(2) Statele membre promovează armonizarea utilizării spectrului radio în întreaga Comunitate, ținându-se cont de necesitatea de a garanta utilizarea eficace și eficientă a acestora și de a căuta beneficii pentru consumator, cum ar fi economiile de scară și interoperabilitatea serviciilor . Astfel, acestea acționează în conformitate cu articolele 8b și 9c din prezenta directivă și cu Decizia nr. 676/2002/CE (Decizia privind spectrul radio).

(3) Cu excepția cazului în care al doilea paragraf sau măsurile adoptate în temeiul articolului 9c nu prevăd altfel, statele membre se asigură că toate tipurile de tehnologii utilizate pentru serviciile de comunicații electronice pot fi furnizate în benzile de frecvență radio deschise disponibile pentru serviciile de comunicații electronice , în conformitate cu reglementările privind radiocomunicațiile ale UIT .

Totuși, statele membre pot să prevadă restricții proporționale și nediscriminatorii în ceea ce privește tipurile de tehnologii folosite pentru serviciile de comunicații electronice , în cazul în care acest lucru este justificat de:

(a) evitarea unui posibil bruiajului dăunător, îndeosebi pentru asigurarea calității tehnice a serviciului și utilizarea eficace a spectrului radio,

(b) protejarea sănătății publice împotriva câmpurilor electromagnetice,

(ba) garantarea calității tehnice a serviciilor,

(c) garantarea optimizării partajării spectrului radio atunci când spectrul face obiectul unei autorizații generale,

(ca) garantarea utilizării eficiente a frecvențelor radio,

(d) realizarea unui obiectiv de interes general în conformitate cu alineatul (4).

(4) Cu excepția cazului în care al doilea paragraf sau măsurile adoptate în temeiul articolului 9c nu prevăd altfel, statele membre se asigură că toate tipurile de servicii de comunicații electronice pot fi furnizate în benzile de frecvență radio disponibile pentru serviciile de comunicații electronice, în conformitate cu identificate în planurile lor naționale de alocare a frecvențelor și cu reglementările privind radiocomunicațiile ale UIT . Totuși, statele membre pot să prevadă restricții proporționale și nediscriminatorii în ceea ce privește tipurile de servicii de comunicații electronice care urmează să fie furnizate.

Măsurile prin care se reglementează furnizarea unui serviciu de comunicații electronice într-o bandă specifică, disponibilă pentru serviciile de comunicații electronice , sunt justificate, în scopul de a garanta îndeplinirea obiectivului de interes general definit în legislația națională conform dreptului comunitar, precum siguranța vieții, promovarea coeziunii sociale, regionale sau teritoriale, sau evitarea utilizării ineficiente a spectrului, sau de a promova obiectivele strategice în materie de cultură și media, cum ar fi diversitatea culturală și lingvistică și pluralismul media.

O măsură care interzice furnizarea oricărui alt serviciu de comunicații electronice într-o bandă specifică poate fi prevăzută numai atunci când aceasta este justificată de necesitatea protejării serviciilor de siguranță a vieții.

(5) Statele membre reexaminează periodic necesitatea restricțiilor și a măsurilor menționate la alineatele (3) și (4) și fac publice rezultatele acestor reexaminări .

(6) Alineatele (3) și (4) se aplică pentru alocarea și repartizarea frecvențelor radio de la [data transpunerii prezentei directive].”

- Amendamentul 65

Termenul „în concordanță cu” ar fi de preferat celui de „în conformitate cu”, deoarece la articolul 9 alineatele (3) și (4) nu se prevăd proceduri de alocare.

Articolul 1 punctul 10 din actul de modificare; Articolul 9a din Directiva 2002/21/CE.

„Reexaminarea restricțiilor impuse drepturilor existente

(1) Pentru o perioadă de cinci ani de la [data transpunerii prezentei directive] , statele membre se pot asigura permite că titulariilor drepturilor de utilizare a spectrului acordate înainte de această dată și care rămân valabile pentru o perioadă de cel puțin cinci ani după această dată , pot să depune depună o solicitare către autoritatea națională competentă în vederea reexaminării restricțiilor impuse drepturilor acestora în conformitate cu articolul 9 alineatele (3) și (4).

Înainte de adoptarea deciziei sale, autoritatea națională competentă notifică titularului în cauză reexaminarea restricțiilor, indicând dimensiunea dreptului după reexaminare și acordându-i un termen rezonabil pentru a-și retrage solicitarea.

În cazul în care titularul drepturilor își retrage solicitarea, drepturile acestuia nu se modifică fie până la expirarea termenului acordat, fie până la sfârșitul perioadei de 5 ani, fiind aleasă drept scadență prima dintre aceste date.

(2) În cazul în care titularul drepturilor menționat la alineatul (1) este furnizor de servicii de difuzare de conținuturi radio sau de televiziune, iar dreptul de utilizare a spectrului radio i-a fost acordat în vederea îndeplinirii unui obiectiv specific de interes general, inclusiv furnizarea de servicii de radiodifuziune, dreptul de utilizare a părții din spectrul de frecvențe radio necesară îndeplinirii unui astfel de obiectiv rămâne neschimbat . Partea spectrului radio care nu mai este necesară pentru îndeplinirea obiectivului menționat va face obiectul unei noi proceduri de alocare în conformitate cu articolul 9 alineatele (3) și (4) din prezenta directivă și în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din directiva privind autorizarea.

(3) La sfârșitul perioadei de cinci ani menționate la alineatul (1), statele membre iau toate măsurile necesare pentru a garanta că articolul (9) alineatele (3) și (4) se aplică tuturor desemnărilor și alocărilor de spectru radio care existau la data intrării în vigoare a prezentei directive.

(4)În aplicarea prezentului articol, statele membre iau toate măsurile adecvate pentru a garanta o concurență loială.”

- Amendamentul 66

Trimiterea la procedurile naționale poate fi acceptată, dar nu și trimiterea la planurile naționale de alocare a frecvențelor, pentru a se evita o lipsă nejustificată de flexibilitate. Mai mult, transferabilitatea frecvențelor într-o bandă nu poate fi împiedicată dacă la nivelul UE se ajunge la un acord în acest sens.

La articolul 9b alineatul (2), poate fi evitată o a doua notificare dacă notificarea intenției de schimb conține data transferului efectiv.

Articolul 1 punctul 10 din actul de modificare; Articolul 9b din Directiva 2002/21/CE:

„(1) Statele membre se asigură că întreprinderile pot transfera sau închiria către alte întreprinderi drepturile individuale de utilizare a spectrului de frecvențe radio în benzile pentru care această posibilitate este prevăzută în măsurile de punere în aplicare adoptate în temeiul articolului 9c, cu condiția ca astfel de transferuri sau închirieri să fie conforme în conformitate cu procedurile naționale și planurile naționale de alocare a frecvențelor.

Pentru alte benzi, statele membre pot, de asemenea, prevedea posibilitatea ca întreprinderile să transfere sau să cesioneze drepturi individuale de utilizare a spectrului de frecvențe radio către alte întreprinderi în conformitate cu procedurile naționale .

(2) Statele membre se asigură că intenția unei întreprinderi de a transfera drepturile de utilizare a spectrului de frecvențe radio , precum și transferul efectiv al acestora, sunt notificate către autoritatea națională de reglementare competentă care răspunde de acordarea drepturilor individuale de utilizare a frecvențelor radio și că această intenție este făcută publică. În cazul în care utilizarea spectrului de frecvențe radio a fost armonizată prin aplicarea articolului 9c și a Deciziei privind spectrul radio sau alte măsuri comunitare, orice astfel de transfer se conformează utilizării astfel armonizate.

– Amendamentul 67/rev

În conformitate cu literele (b) și (c), sfera de acțiune a Comisiei trebuie să rămână suficient de cuprinzătoare pentru a putea gestiona detaliile legate de condițiile asociate procedurilor, limitărilor și restricțiilor aplicabile transferurilor sau cesiunilor de frecvențe, precum și concurenței, pentru a pune la dispoziția Comisiei suficiente instrumente pentru a realiza piața internă.

Articolul 1 punctul 10 din actul de modificare; Articolul 9c din Directiva 2002/21/CE:

„Pentru a contribui la dezvoltarea pieței interne, în scopul realizării principiilor articolelor 8b, 9, 9a și 9b , Comisia poate adopta măsuri tehnice de implementare corespunzătoare pentru a:

(-a) pune în aplicare programul de acțiune strategic în materie de spectru de frecvențe radio instituit în temeiul articolului 8b alineatul (4);

(a) identifica benzile pentru care drepturile de utilizare pot fi transferate sau cesionate între întreprinderi;

(b) armoniza condițiile asociate acestor drepturi;

(c) evita denaturarea concurenței care ar putea interveni atunci când se transferă drepturi individuale;

(d) identifica benzile pentru care principiul neutralității serviciilor se aplică ;

Aceste măsuri, care au scopul de a modifica anumite elemente neesențiale din prezenta directivă prin completarea acesteia, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută la articolul 22 alineatul (3).”

- Amendamentul 68

Amendamentul stabilește că statele membre trebuie să elimine restricțiile din planurile naționale de numerotare și normele aferente acestora care ar putea dăuna intereselor cetățenilor, consumatorilor și întreprinderilor din UE. Totuși, din rațiuni de comprehensiune, trebuie menținute formulările „servicii de comunicații electronice accesibile publicului” și „servicii de comunicații electronice”.

Articolul 1 punctul 11 litera (a) din actul de modificare; Articolul 10 alineatul (2) din Directiva 2002/21 CE:

„(2) Autoritățile naționale de reglementare se asigură că procedurile și planurile de numerotare se aplică în așa fel încât să se asigure acordarea unui tratament egal tuturor furnizorilor de servicii de comunicații electronice disponibile publicului și, mai general, utilizatorilor de numere de apel pe întreg teritoriul Uniunii Europene. În special, statele membre se asigură că o întreprindere căreia i s-a alocat o serie de numere nu face nicio discriminare față de alți furnizori de servicii de comunicații electronice și utilizatori în ceea ce privește secvențele de numere utilizate pentru a acorda acces la serviciile acestora.”

- Amendamentul 69

Acest amendament este acceptabil în măsura în care clarifică faptul că armonizarea se limitează la numere specifice sau serii de numere. De asemenea, este acceptabilă eliminarea trimiterii la procedura de urgență. Cu toate acestea, accesul transfrontalier la numere naționale este abordat în Directiva privind serviciul universal, astfel că trimiterea la acesta nu este potrivită în contextul de față. Mai mult, trimiterea la posibilitatea de stabilire a principiilor de tarificare ar trebui păstrată, de vreme ce este un domeniu important în care ar putea fi necesară aprofundarea armonizării în interesul pieței interne.

Articolul 1 punctul 11 litera (b) din actul de modificare; Articolul 10 alineatul (4) din Directiva 2002/21 CE:

„(4) Statele membre sprijină armonizarea numerelor specifice sau a seriilor de numere în cadrul Comunității atunci când acest lucru promovează funcționarea pieței interne sau sprijină dezvoltarea serviciilor paneuropene. Comisia poate să ia măsurile tehnice de implementare adecvate în această privință, care pot cuprinde stabilirea principiilor de tarificare pentru numerele specifice sau seriile de numere și asigurarea accesului transfrontalier corespunzător la numerotarea națională utilizată pentru servicii esențiale, cum ar fi serviciile de informații telefonice . Măsurile de implementare pot acorda OARET [Organismului] responsabilități specifice în aplicarea acestor măsuri.

Măsurile destinate să modifice elemente neesențiale ale prezentei directive, prin completarea acesteia, sunt adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 22 alineatul (3).”

- Amendamentul 70

Comisia salută în general sprijinul suplimentar oferit prin acest amendament obiectivului de încurajare a unei concurențe corespunzătoare între infrastructuri prin utilizarea proporțională în comun a resurselor. Totuși, în ceea ce privește alineatul (1), nu este proporțional să se ofere acces tuturor elementelor pasive de rețea (cum ar fi fibra neagră) decât dacă întreprinderea în cauză are putere semnificativă pe piață, caz în care ar putea face obiectul măsurilor de acces în conformitate cu articolul 12 din Directiva privind accesul. Modificările efectuate de Comisie la considerentul (27) (în cadrul amendamentului 27) sunt menite să explice această abordare menționând explicit că utilizarea în comun a resurselor poate răspunde unor diferite obiective, în funcție de faptul dacă se aplică în conformitate cu un regulament simetric sau cu un regulament asimetric (putere semnificativă pe piață).

La alineatul (2a), de vreme de este necesară menținerea stimulentelor corespunzătoare pentru operatorul care investește prin măsuri corespunzătoare de partajare a riscurilor, metodologia de partajare a riscurilor trebuie să fie coerentă cu aceea aplicată deja de autoritățile naționale de reglementare în temeiul regulamentului asimetric, în conformitate cu articolul 13 din Directiva privind accesul, unde costul capitalului angajat se ajustează prin intermediul unei prime de risc corespunzătoare.

Articolul 1 punctul (13) din actul de modificare; Articolul 12 din Directiva 2002/21/CE:

„ Colocarea și utilizarea în comun a elementelor rețelei și a infrastructurilor asociate pentru furnizorii de servicii de comunicații electronice

(1) Atunci când o întreprindere care furnizează rețele de comunicații electronice are dreptul conform legislației naționale de a instala infrastructuri pe, peste sau sub o proprietate publică sau privată, sau poate profita de o procedură de expropriere sau de utilizare a proprietății, autoritățile naționale de reglementare pot impune, ținând pe deplin cont de principiul proporționalității, utilizarea în comun a acestor infrastructuri sau a acestei proprietăți, inclusiv a intrărilor în clădiri, a cablajului clădirilor , a pilonilor, a antenelor, a turnurilor și a altor structuri de suport înalte, a conductelor, a țevilor, a nișelor și a cutiilor de distribuție , precum și a tuturor celorlalte elemente ale rețelei care nu sunt active .

(2) Statele membre pot solicita titularilor de drepturi menționați la alineatul (1) să utilizeze în comun infrastructura sau proprietatea (inclusiv colocarea fizică) sau pot lua măsuri de facilitare a coordonării lucrărilor publice pentru a proteja mediul, sănătatea publică, securitatea publică sau pentru a îndeplini obiectivele de urbanism și amenajarea teritoriului numai după o perioadă corespunzătoare de consultări publice, în care toate părțile interesate își pot exprima observațiile. Aceste proceduri de coordonare și utilizare în comun pot cuprinde norme de repartizare a costurilor de utilizare în comun a infrastructurii și a proprietății.

(2a) Statele membre se asigură că autoritățile naționale de reglementare dispun de competențele necesare pentru a solicita titularilor de drepturi menționați la alineatul (1) să utilizeze în comun infrastructura sau proprietatea (inclusiv colocarea fizică) pentru a încuraja investițiile eficiente în infrastructură și promovarea inovației, după o perioadă corespunzătoare de consultări publice, în cursul căreia toate părțile interesate au posibilitatea de a-și exprima punctul de vedere. Aceste acorduri de utilizare în comun sau de coordonare pot include norme privind repartizarea costurilor legate de partajarea infrastructurii sau a proprietății , după caz, adaptate la risc, și garantează o partajare corespunzătoare a riscurilor între întreprinderile în cauză.

(2b) Statele membre se asigură că autoritățile naționale de reglementare stabilesc, pe baza informațiilor furnizate de titularii de drepturi menționați la alineatul (1), un inventar detaliat privind natura, disponibilitatea și poziția geografică a infrastructurilor menționate la acest alineat, și că îl pun la dispoziția părților interesate.

(2c) Statele membre să asigură că autoritățile competente elaborează, în cooperare cu autoritățile naționale de reglementare, proceduri de coordonare adecvate privind lucrările publice menționate la alineatul (2), precum și cu privire la alte infrastructuri sau proprietăți publice adecvate. Aceste proceduri pot include proceduri care garantează că părțile interesate dispun de informații privind infrastructurile și proprietățile publice adecvate, precum și lucrările publice în curs de desfășurare sau cele planificate, că sunt informate în timp util cu privire la acestea și că partajarea este facilitată într-o cât mai mare măsură posibilă.

(3) Măsurile luate de către autoritatea națională de reglementare în temeiul prezentului articol sunt obiective, transparente, nediscriminatorii și proporționale.”

- Amendamentul 71

Amendamentul oferă mai multe clarificări utile. Totuși, nu este necesară schimbarea de la forma „ANR” la „autoritatea competentă” (conform articolului 3 din Directiva cadru). De asemenea, este important să se remarce că această prevedere se referă la un tip diferit de situație decât cerințele de notificare a încălcării dreptului la viață privată tratat la articolul 4 alineatul (3) din Directiva privind protejarea vieții private, astfel că este necesar un ansamblu diferit de norme și proceduri pentru cazurile tratate în conformitate cu prezentul articol. Posibilitatea de a lua măsuri adiționale la nivel național permite statelor membre să ia în considerare condițiile naționale specifice.

Articolul 1 punctul (14) din actul de modificare; Articolul 13a din Directiva 2002/21/CE:

„(1) Statele membre se angajează ca întreprinderile care furnizează rețele publice de comunicații sau servicii de comunicații electronice disponibile publicului să ia măsurile tehnice și organizatorice corespunzătoare pentru a asigura securitatea rețelelor și a serviciilor. Având în vedere cele mai noi tehnici, aceste măsuri trebuie să garanteze un nivel de securitate adecvat riscului prezentat. În special, trebuie luate măsuri pentru a preveni și limita impactul incidentelor legate de securitate asupra utilizatorilor și rețelelor interconectate.

(2) Statele membre se angajează ca întreprinderile care furnizează rețele publice de comunicații să ia măsurile adecvate pentru a asigura integritatea rețelelor acestora, astfel încât să garanteze continuitatea furnizării de servicii prin intermediul acestor rețele. Autoritățile naționale de reglementare competente consultă furnizorii de servicii de comunicații electronice înainte de adoptarea unor măsuri specifice în domeniul securității și integrității rețelelor de comunicații electronice .

(3) Statele membre se asigură ca întreprinderile care furnizează rețele publice de comunicații sau servicii de comunicații electronice disponibile publicului să comunice autorității naționale de reglementare competente încălcarea securității sau pierderea integrității care a avut un impact semnificativ asupra funcționării rețelelor sau a serviciilor.

După caz, autoritatea națională de reglementare competentă în cauză informează autoritățile naționale de reglementare competente din celelalte state membre și ENISA. Atunci când aducerea la cunoștință a unei infracțiuni este în interes public, autoritatea națională de reglementare competentă poate informa publicul.

O dată pe an, autoritatea națională de reglementare competentă prezintă Comisiei un raport de sinteză privind notificările primite și măsurile luate în conformitate cu prezentul alineat.

(4) Comisia, ținând cont în cea mai mare măsură de avizul după consultarea ENISA , poate să adopte măsurile tehnice de punere în aplicare corespunzătoare cu scopul de a armoniza măsurile menționate la alineatele (1), (2) și (3), inclusiv măsurile care definesc circumstanțele, formatul și procedurile aplicabile notificărilor . Adoptarea măsurilor tehnice de aplicare nu împiedică statele membre să adopte dispoziții suplimentare pentru realizarea obiectivelor prevăzute la alineatele (1) și (2).

Normele tehnice de punere în aplicare privind notificările respectă prevederile Directivei 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor personale și protejarea confidențialității în sectorul comunicațiilor publice*.

Măsurile respective de implementare, destinate să modifice elemente neesențiale din prezenta directivă prin completarea acesteia, se adoptă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 22 alineatul (3). Din motive imperative de urgență, Comisia poate să utilizeze procedura de urgență prevăzută la articolul 22 alineatul (4).

__________

( JO L 201, 31.7.2002, p. 37.”

- Amendamentul 72

Amendamentul aduce o clarificare. Cu toate acestea, adăugarea principiului sustenabilității nu este acceptabilă, deoarece ar slăbi propunerea Comisiei

Articolul 1 punctul (14) din actul de modificare; Articolul 13b alineatul (1) din Directiva 2002/21 CE:

„(1) Statele membre se asigură că autoritățile naționale de reglementare competente au competența de a emite instrucțiuni obligatorii pentru întreprinderile care furnizează rețele publice de comunicații sau servicii de comunicații electronice disponibile publicului pentru a pune în aplicare dispozițiile articolului 13a. Aceste instrucțiuni obligatorii sunt proporționale și sustenabile din punct de vedere economic și tehnic și se pun în aplicare într-o limită de timp rezonabilă. ”

Amendamentul 74

Amendamentul aduce o clarificare. Cu toate acestea, este necesar să se ia în considerare faptul că, în prezent, prevederile legate de „securitate” se referă atât la servicii, cât și la rețele, însă conceptul de „integritate” privește numai rețelele.

Articolul 1 punctul (14) din actul de modificare; Articolul 13b alineatul (2) litera (a) din Directiva 2002/21/CE:

„(a) să furnizeze informațiile necesare evaluării securității și / sau integrității serviciilor și rețelelor acestora, inclusiv a documentelor relative la politicile de securitate; precum”.

- Amendamentul 75

Amendamentul consolidează prevederea. Totuși, nu este necesară adăugarea termenului de „competent” la cel de „ANR”.

Articolul 1 punctul (14) din actul de modificare; Articolul 13b alineatul (3) din Directiva 2002/21 CE:

„(3) Statele membre se asigură că autoritățile naționale de reglementare competente au toate competențele necesare pentru a investiga cazurile de neconformitate, precum și efectele asupra securității și integrității rețelelor .”

- Amendamentul 77

Comisia poate accepta menținerea articolului 14 alineatul (3) din Directiva cadru, dar nu este de acord cu modificările introduse prin acest amendament. Propunerea modificată renunță la prevederea din actul de modificare prin eliminarea acestui alineat din directivă.

Articolul 1 punctul 15 litera (b) din actul de modificare se elimină.

- Amendamentul 80

Comisia poate accepta în principiu modificarea articolului 16 alineatul (1) din Directiva cadru prin acest amendament, însă consideră că trimiterea la recomandare este redundantă câtă vreme obligația autorităților naționale de reglementare de a lua în considerare recomandarea este deja tratată într-o manieră mult mai potrivită la articolul 15 alineatul (3).

Articolul 1 punctul 17 litera (a) din actul de modificare; Articolul 16 alineatul (1) din Directiva 2002/21/CE:

„Autoritățile naționale de reglementare efectuează o analiză a piețelor relevante, ținând seama de cele enumerate în recomandare și ținând seama în cea mai mare măsură de orientări. Statele membre se asigură că analiza este efectuată, după caz, în colaborare cu autoritățile naționale din domeniul concurenței.”

- Amendamentul 84

Comisia poate accepta eliminarea prin acest amendament a trimiterii la procedura de urgență, dar nu este de acord cu extinderea procedurii de reglementare cu control astfel încât să cuprindă măsurile de implementare menționate la articolul 17 alineatul (1), având în vedere că asemenea măsuri sunt acte neobligatorii.

Articolul 1 punctul 18 litera (c) din actul de modificare; Articolul 17 alineatul (6a) din Directiva 2002/21/CE:

„(6a) Măsurile de punere în aplicare menționate la alineatele (1), (4) și (6), destinate să modifice, prin completarea prezentei directive, elementele neesențiale ale acesteia, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 22 alineatul (3).”

– Amendamentul 85

Formularea de la alineatul (1) a acestui amendament ar permite Comisiei să acționeze numai ex post – numai după ce o divergență în materie de implementare a sarcinilor de reglementare a creat deja un obstacol pe piața internă. Mai mult, Comisia trebuie să fie în măsură să emită o recomandare în temeiul acestui articol, ceea ce îi pune la dispoziție un instrument neobligatoriu rapid și flexibil. Alineatul (2) este așadar menținut.

Comisia poate accepta eliminarea trimiterii la procedura de urgență de la alineatul (3).

Amendamentul care vizează alineatul 4 litera (c) se respinge, deoarece ar da Comisiei în mod necuvenit puteri extinse în materie de comitologie, depășind aspectele legate de protecția consumatorilor incluse în Directiva privind serviciul universal și, deci, mergând dincolo de sfera de aplicare a cadrului de reglementare, în timp ce măsurile de implementare care trebuie luate în temeiul articolului 19 sunt limitate la aspecte acoperite de cadrul de reglementare.

Formularea suplimentară de la alineatul (4) litera (d) este necesară din rațiuni de coerență terminologică în tratarea acestui aspect.

Eliminarea alineatului (5) nu poate fi acceptată: Acest lucru reprezintă o restricție nenecesară cu privire la sarcinile [Organismului], a cărui experiență ar putea fi utilă pentru consilierea Comisiei cu privire la acest aspect.

Articolul 1 punctul (20) din actul de modificare; Articolul 19 din Directiva 2002/21/CE:

„(1) Fără a aduce atingere articolului 9 din prezenta directivă și articolelor 6 și 8 din Directiva 2002/20/CE (Directiva privind autorizarea), atunci când Comisia consideră că divergențele cu privire la punerea în aplicare de către autoritățile naționale de reglementare a sarcinilor de reglementare specificate în prezenta directivă și în directivele speciale pot crea creează un obstacol în calea pieței interne, Comisia, ținând cont în cea mai mare măsură de avizul OARET [Organismului], în cazul în care acesta există, poate să emită o recomandare sau o decizie privind aplicarea armonizată a dispozițiilor din prezenta directivă și din directivele speciale cu scopul de a sprijini îndeplinirea obiectivelor menționate la articolul 8.

(2) Atunci când Comisia emite o recomandare în temeiul alineatului (1), aceasta se conformează procedurii prevăzute la articolul 22 alineatul (2).

Statele membre se asigură că autoritățile naționale de reglementare țin cont în cea mai mare măsură de aceste recomandări în îndeplinirea sarcinilor lor. Atunci când o autoritate națională de reglementare alege să nu dea curs unei recomandări, aceasta informează Comisia, prezentând motivele pentru poziția sa.

3. Măsurile menționate la alineatul (1), destinate să modifice elementele neesențiale din prezenta directivă și să o completeze, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută la articolul 22 alineatul (3).

4. Măsurile adoptate în temeiul alineatului (1) pot cuprinde identificarea unei metode armonizate și coordonate pentru abordarea următoarelor aspecte:

(a) punerea în aplicare în mod consecvent a măsurilor de reglementare, inclusiv a cadru lui reglementar al noilor servicii, al piețelor subnaționale și al serviciilor comerciale de comunicații electronice transfrontaliere furnizate întreprinderilor;

(b) aspecte privind numerotarea , denumirea și adresarea, inclusiv seriile de numere, portabilitatea numerelor și a identificatorilor, sistemele de conversie a numerelor și a adreselor și accesul la serviciile de urgență 112;

(c) aspecte privind consumatorii care nu au fost incluse în Directiva 2002/22/CE (Directiva privind serviciul universal) , în special inclusiv accesul la serviciile și echipamentele de comunicații electronice pentru utilizatorii finali cu handicap;

(d) contabilitatea reglementară , inclusiv calcularea riscului de investiții .

5. [Organismul] poate, din proprie inițiativă, să consilieze Comisia cu privire la oportunitatea adoptării unei măsuri în temeiul alineatului (1).”

– Amendamentul 86

Referința la o „decizie comună” din acest amendament trebuie respinsă. ANR-urile pot adopta numai decizii obligatorii care se aplică pe teritoriul lor. Posibilitatea de a adopta decizii comune ar afecta drepturile statelor membre; ar da naștere, totodată, la preocupări cu privire la instanța competentă pentru a ataca asemenea decizii. Cu toate acestea, ANR-urile se pot coordona și pune de acord cu privire la decizii care se aplică întreprinderilor care operează pe teritoriilor lor naționale și sub jurisdicția lor.

Articolul 1 punctul (22) din actul de modificare; Articolul 21 alineatul (2) primul paragraf din Directiva 2002/21/CE:

„(2). Orice parte poate prezenta litigiul autorităților naționale de reglementare în cauză. Autoritățile naționale de reglementare competente își coordonează eforturile și, după caz, se consultă în cadrul OARET [Organismului] în vederea găsirii unei soluții consecvente a litigiului, în măsura posibilului prin adoptarea unei decizii comune, în conformitate cu competențele lor respective potrivit dreptului lor național și cu obiectivele prevăzute la articolul 8. Orice obligații impuse unei întreprinderi de către autoritățile naționale de reglementare în soluționarea unui litigiu respectă dispozițiile prezentei directive și ale directivelor speciale.

Cu privire la Directiva privind accesul:

Amendamentele 91, 95, 98 100, 101, 103 și 105.

- Amendamentul 91

Adăugarea unei trimiteri în mod specific la servicii precum aceea sugerată în domeniul serviciilor de informații telefonice nu este adecvată în contextul cadrului de reglementare al UE. Cadrul de reglementare nu trebuie să facă nicio distincție între serviciile aparținând aceleiași categorii, în acest caz particular prin evidențierea serviciilor de informații telefonice din categoria mai generală a serviciilor oferite de societatea informațională căreia acest serviciu îi aparține. Accesul la informațiile privind abonații ar putea ridica probleme de protecție a datelor personale; mai mult, nu este clar dacă rambursarea sumelor între furnizorii de acces și serviciile de informații telefonice este un subiect legat de acces.

Articolul 2 punctul (1) din actul de modificare; Articolul 2 punctul (a) din Directiva 2002/19/CE:

«(a) "acces" înseamnă punerea la dispoziția altei întreprinderi a infrastructurii și/sau a serviciilor, în conformitate cu condițiile definite, pe bază exclusivă sau neexclusivă, în scopul furnizării de servicii de comunicații electronice, inclusiv furnizarea de servicii ale societății informaționale sau de servicii de radiodifuziune. Sunt incluse, inter alia: accesul la elementele rețelei și la instalațiile conexe, ceea ce poate presupune conectarea echipamentului, prin mijloace fixe sau nu (aici sunt incluse, în special, accesul la bucla locală și la instalațiile conexe și serviciile necesare furnizării de servicii prin bucla locală); accesul la infrastructura fizică, inclusiv clădiri, conducte și piloni, accesul la sistemele de software pertinente, inclusiv la sistemele de asistență pentru exploatare, accesul la conversia numerelor sau la sisteme care oferă funcționalități echivalente, accesul furnizorilor de servicii de informații telefonice la informațiile necesare referitoare la abonați și la mecanismele de rambursare a sumelor facturate utilizatorilor finali; accesul la rețele fixe și mobile, în special pentru roaming, accesul la sisteme de acces restricționat pentru serviciile de televiziune digitală; și accesul la serviciile de rețele virtuale.”

- Amendamentul 95

Adăugarea unei trimiteri în mod specific la servicii precum aceea sugerată la articolul 5 alineatul (1) litera (a) cu privire la serviciile de informații telefonice nu este adecvată în contextul cadrului de reglementare al UE. Cadrul de reglementare nu trebuie să facă nicio distincție între serviciile aparținând aceleiași categorii, în acest caz particular prin evidențierea serviciilor de informații telefonice din categoria mai generală a serviciilor oferite de societatea informațională căreia acest serviciu îi aparține.

Comisia are îndoieli cu privire la fezabilitatea propunerii de analiză a diferitelor condiții de concurență din statele membre atunci când se evaluează proporționalitatea obligațiilor, deoarece această sarcină ar impune analiza geografică a piețelor, care poate fi efectuată numai ca parte a definirii piețelor, etapă care nu este obligatorie în conformitate cu dispozițiile de la articolul 5 alineatul (1), de vreme ce obligațiile și condițiile conexe nu exclud existența unei puteri semnificative pe piață. Există, așadar, un risc semnificativ ca prevederea propusă să genereze o anumită confuzie și incertitudine juridică.

Articolul 2 punctul (2) din actul de modificare; Articolul 5 din Directiva 2002/19/CE:

« Alineatele (1) și (2) se înlocuiesc cu următorul text:

„(1) În vederea atingerii obiectivelor stabilite la articolul 8 din Directiva 2002/21/CE (Directiva cadru), autoritățile naționale de reglementare încurajează și, după caz, asigură, în conformitate cu dispozițiile prezentei directive, accesul și interconectarea adecvată, precum și interoperabilitatea serviciilor, exercitându-și responsabilitățile într-un mod care să promoveze eficiența, concurența durabilă, investiția și inovația și care să permită obținerea de avantaje maxime de către utilizatorii finali.

În special, fără a aduce atingere măsurilor care pot fi luate cu privire la întreprinderile care au o putere semnificativă pe pia ță în conformitate cu articolul 8, autoritățile naționale de reglementare trebuie să fie în măsură să impună:

(a) în măsura necesară pentru a asigura conectivitatea capăt la capăt sau accesul echitabil și rezonabil la serviciile părților terțe, precum serviciile de informații telefonice , obligații pentru întreprinderile care controlează accesul către utilizatorii finali, inclusiv, în cazurile justificate, obligația de a asigura interconectarea rețelelor lor în cazul în care nu s-a realizat încă acest lucru sau de a asigura interoperabilitatea serviciilor lor, inclusiv prin mecanisme de rambursare furnizorilor de servicii pentru sumele facturate utilizatorilor finali, în condiții echitabile, transparente și rezonabile ;

(b) în măsura în care este necesar pentru a asigura accesul utilizatorilor finali la serviciile de emisie digitală de radio și televiziune specificate de statele membre, obligații pentru operatori de a furniza acces la alte elemente de infrastructură menționate în anexa I partea II, în condiții echitabile, rezonabile și nediscriminatorii.

(2) Obligațiile și condițiile impuse în temeiul alineatului (1) sunt obiective, transparente, proporționale și nediscriminatorii și se pun în aplicare în conformitate cu procedurile prevăzute la articolele 6, 7 și -7a din Directiva 2002/21/CE (Directiva cadru).

Atunci când evaluează proporționalitatea obligațiilor și condițiilor care urmează să se fie impuse, autoritățile naționale de reglementare iau în considerare condițiile concurențiale diferite existente în diferitele zone din cadrul statelor membre. ”»

- Amendamentul 98

În vreme ce introducerea sintagmei „inclusiv orice restricții în ceea ce privește accesul la servicii și aplicații” aduce clarificări utile în contextul noii generații de servicii, menționarea explicită a gestionării traficului ar fi disproporționată.

Articolul 2 punctul 6a (nou) din actul de modificare; Articolul 9 alineatul (1) din Directiva 2002/19/CE:

« (6a) La articolul 9, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

„(1) Autoritățile naționale de reglementare pot, în conformitate cu dispozițiile articolului 8, impune obligații de transparență privind interconectarea și/sau accesul care să îi oblige pe operatori să publice informațiile specificate, cum ar fi informațiile contabile, specificațiile tehnice, caracteristicile rețelei, inclusiv orice restricții în ceea ce privește accesul la servicii și aplicații, politicile de gestionare a traficului, modalitățile și condițiile de furnizare și utilizare și prețurile.”»

- Amendamentul 100

La alineatul (1) al doilea paragraf, formularea trebuie să rămână „pot”, deoarece obligațiile enumerate la literele (a)-(j) nu sunt toate aplicate în mod sistematic, ci sunt, mai degrabă, selectate, toate sau numai o parte din ele, în baza analizei ANR.

Comisia are o părere favorabilă cu privire la prevederea propusă la alineatul (1) punctul (fa), deoarece ar încuraja investițiile în infrastructură într-un mediu de rețea de acces de generație viitoare; totuși, această obligație repetă amendamentul 99 (acceptat de Comisie), care modifică articolul 9 alineatul (4) din Directiva 2002/19/CE după cum urmează: „Fără a aduce atingere alineatului (3), în cazul în care se constată, în conformitate cu articolul 14 din Directiva 2002/21/CE (Directiva cadru) că un operator deține o putere semnificativă pe o piață relevantă în legătură cu accesul local la un post fix, autoritățile naționale de reglementare se asigură că varianta publicată a ofertei de referință cuprinde cel puțin elementele prevăzute în anexa II.”

La alineatul (2) punctul (c), modificările Comisiei la amendamentul 100 reflectă nevoia de a se asigura, pentru a se evita fragmentarea nenecesară a cadrului de reglementare într-un stat membru și pe întreg teritoriul UE, că metodologia de partajare a riscurilor aplicată este coerentă cu aceea deja aplicată de autoritățile naționale de reglementare în conformitate cu un regulament asimetric (adică PSP) în temeiul articolului 13 din Directiva privind accesul, potrivit căruia costul capitalului utilizat este ajustat cu o primă de risc.

Articolul 2 punctul (8) din actul de modificare; Articolul 12 din Directiva 2002/19/CE:

"( 1) O autoritate națională de reglementare poate impune operatorilor, în conformitate cu dispozițiile articolului 8, obligații privind acceptarea cererilor rezonabile de acces la anumite elemente și la infrastructura specifică asociată rețelei și la utilizarea acestora, inter alia în situații în care autoritatea națională de reglementare consideră că refuzul accesului sau termenii și condițiile nerezonabile cu efect similar pot împiedica crearea unei piețe de comerț cu amănuntul competitive și durabile sau că nu servește interesul utilizatorului final.

Operatorilor li se poate impune, inter alia :

(a) să acorde terților acces la anumite elemente și/sau la infrastructura rețelei, inclusiv acces neîngrădit la bucla locală;

(b) să negocieze cu bună credin ță cu întreprinderile care solicită acces;

(c) să nu retragă accesul la infrastructură acordat deja;

(d) să furnizeze anumite servicii cu ridicata în vederea revânzării acestora cu amănuntul de către ter ți;

(e) să acorde acces deschis la interfe țele tehnice, la protocoale sau la alte tehnologii cheie care sunt indispensabile pentru interoperabilitatea serviciilor sau a serviciilor de rețele virtuale;

(f) să furnizeze colocare sau alte forme de utilizare în comun a infrastructurii, inclusiv utilizarea în comun a conductelor, a clădirilor sau a intrărilor în clădiri, a turnurilor de antenă și a altor structuri de sprijin, a pilonilor, a nișelor, a cutiilor de distribuție și a altor elemente ale rețelei care nu sunt active ;

(fa) să furnizeze părților terțe o ofertă de referință pentru acordarea accesului la conducte;

(g) să furnizeze anumite servicii necesare asigurării interoperabilității serviciilor capăt la capăt pentru utilizatori, inclusiv infrastructură pentru serviciile de rețele inteligente sau de roaming în rețelele mobile;

(h) să furnizeze acces la sistemele de asisten ță operațională sau la sistemele de software similare necesare în vederea asigurării concurenței loiale în domeniul furnizării de servicii;

(i) să interconecteze re țele sau elemente de rețele ;

(j) să furnizeze acces la serviciile asociate precum capacitățile privind identitatea, locația și prezența.

Autoritățile naționale de reglementare pot asocia acestor obligații anumite condiții privind caracterul echitabil sau rezonabil și îndeplinirea la timp a obligațiilor.

2. Atunci când autorită țile naționale de reglementare analizează dacă este necesar să impună obligațiile menționate la alineatul (1), mai ales atunci când evaluează dacă aceste obligații sunt proporționale cu obiectivele stabilite la articolul 8 din Directiva 2002/21/CE (Directiva cadru), iau în considerare, în special, următorii factori:

(a) viabilitatea tehnică și economică a utilizării sau a instalării unor infrastructuri concurente, având în vedere ritmul actual de evoluție a pieței și ținând seama de natura și tipul interconectării și accesului în cauză, inclusiv viabilitatea altor produse de acces din amonte, cum ar fi accesul la conducte ;

(b) fezabilitatea furnizării accesului propus, ținând seama de capacitatea disponibilă;

(c) investiția inițială a proprietarului infrastructurii, având în vedere orice investiție publică realizată și riscurile aferente investiției, inclusiv partajarea corespunzătoare a riscurilor între acele întreprinderi care se bucură de accesul la noile infrastructuri atunci când se stabilesc obligațiile de tarificare în conformitate cu articolul 13;

(d) necesitatea de salvgardare a concurenței pe termen lung, în special a concurenței în materie de infrastructură ;

(e) după caz, eventualele drepturi de proprietate intelectuală pertinente;

(f) furnizarea de servicii paneuropene.

(3) Atunci când impun unui operator obligații de furnizare a accesului în conformitate cu dispozițiile prezentului articol, autoritățile naționale de reglementare pot stabili condițiile tehnice și operaționale care trebuie îndeplinite de către furnizorii și/sau de către beneficiarii accesului în cauză, în cazul în care acest lucru este necesar pentru a asigura funcționarea normală a rețelei. Obligațiile referitoare la respectarea standardelor sau a specificațiilor tehnice specifice respectă standardele și specificațiile prevăzute în conformitate cu articolul 17 din Directiva 2002/21/CE (Directiva cadru).”

- Amendamentul 101

Este util să se clarifice că metodologia de stabilire a costurilor pentru stabilirea prețurilor de acces reglementate trebuie să integreze ca factor riscurile presupuse de investițiile în infrastructură, prin intermediul unor ajustări (prin prima de risc) ale randamentului minim al capitalului utilizat. Aceasta implică efectiv faptul că solicitanții de acces contribuie financiar la riscul asumat de operatorul investitor.

Partea din text referitoare la articolul 19 din Directiva cadru este inutilă, deoarece articolul 19 se aplică independent, ca atare.

Ultimei părți a amendamentului, care introduce un tratament diferențiat de reglementare între contractele pe termen scurt și cele pe termen lung, îi lipsește proporționalitatea și ar putea conduce la crearea unor bariere de reglementare la intrare, care ar avea ca efect împiedicarea concurenței și a investițiilor în infrastructură.

Articolul 2 punctul 8a (nou) din actul de modificare; Articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2002/19/CE:

« (8a) La articolul 13, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

„(1). O autoritate națională de reglementare poate impune, în conformitate cu dispozițiile articolului 8, obligații privind recuperarea costurilor și controlul prețurilor, inclusiv obligații privind orientarea prețurilor în funcție de costuri, prec