COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Către un cadru de calitate pentru stagii A doua fază a consultării partenerilor sociali la nivel european în temeiul articolului 154 din TFUE /* COM/2012/0728 final */





COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Către un cadru de calitate pentru stagii A doua fază a consultării partenerilor sociali la nivel european în temeiul articolului 154 din TFUE 1. Introducere Obiectivul prezentei comunicări este de a cunoaște punctele de vedere ale partenerilor sociali la nivelul UE, în conformitate cu articolul 154 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), în ceea ce privește conținutul unei propuneri a Comisiei referitoare la stabilirea unui cadru european de calitate pentru stagii și de a-i întreba dacă doresc să înceapă negocieri, astfel cum se prevede la articolul 154 alineatul (4) din TFUE. În comunicarea intitulată „Către o redresare generatoare de locuri de muncă”[1] din 18 aprilie 2012 (Pachetul privind ocuparea forței de muncă), Comisia a anunțat că va prezenta o recomandare a Consiliului privind un cadru de calitate pentru stagii până la sfârșitul anului 2012. În paralel, a fost lansată o consultare publică[2] pentru a cunoaște punctele de vedere ale diferitelor părți interesate privind necesitatea unei astfel de inițiative, domeniul său de aplicare, forma și conținutul său posibil. Consultarea publică a primit peste 250 de răspunsuri, dintre care 29 au venit din partea guvernelor naționale și regionale (ministere și agenții), 8 din partea sindicatelor, 40 din partea organizațiilor patronale și a reprezentanților întreprinderilor, 14 din partea organizațiilor (umbrelă) de tineret, 33 din partea instituțiilor de învățământ, 11 din partea altor organizații și 117 din partea persoanelor particulare. A existat un consens general cu privire la rolul important al stagiilor pentru facilitarea trecerii de la educație la muncă și cu privire la necesitatea unor stagii de calitate. Sindicatele, comunitatea organizațiilor neguvernamentale, majoritatea instituțiilor de învățământ, persoanele particulare și mai multe guverne naționale și-au exprimat sprijinul în favoarea unui cadru de calitate pentru stagii. În răspunsurile lor la consultarea publică, partenerii sociali europeni au cerut să fie consultați în mod formal cu privire la posibilele orientări de acțiune, în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 154 și 155 din TFUE. Conform acestor articole, Comisia trebuie să consulte partenerii sociali înainte de a prezenta propuneri în domeniul politicii sociale. Comisia a acceptat solicitarea partenerilor sociali, subliniind că aceștia pot juca un rol esențial în ceea ce privește elaborarea și punerea în aplicare a unui cadru de calitate pentru stagii. La 11 septembrie 2012, în cursul unei prime faze a consultării, partenerii sociali europeni au fost invitați să își exprime punctele de vedere cu privire la posibila orientare a acțiunii UE. În urma răspunsurilor primite, Comisia lansează în prezent o a doua fază a consultării cu privire la conținutul propunerii[3]. Prezenta comunicare reunește principalele rezultate ale primei faze a consultării și furnizează date recente cu privire la problemele de calitate referitoare la stagii. Ea prezintă apoi opțiuni pentru acțiunea la nivelul UE. Pentru a-i ajuta pe partenerii sociali își pregătească răspunsurile la această consultare, prezenta comunicare este însoțită de un document analitic care oferă informații generale și o analiză (de exemplu, o definire a tipurilor de stagii, avantajele și costurile lor, punctele de vedere ale părților interesate, o definire a problemelor și obiectivele strategice)[4]. Stagiile sunt înțelese ca reprezentând o perioadă limitată de practică profesională petrecută în cadrul unei întreprinderi, al unui organism public sau al unei instituții fără scop lucrativ de către studenți sau tineri care și-au încheiat de curând studiile, în scopul de a dobândi o experiență practică de valoare înainte de ocuparea unui loc de muncă obișnuit. Există cinci tipuri principale de stagii, care se suprapun parțial: stagiile efectuate în cursul studiilor, stagiile integrate în formarea profesională obligatorie (de exemplu, în drept, medicină, învățământ, arhitectură, contabilitate etc.), stagiile care fac parte din politicile active ale pieței muncii, stagiile pe piața liberă și stagiile transnaționale. În ceea ce privește domeniul de aplicare al inițiativei, deși decizia le aparține partenerilor sociali, aceasta ar putea viza stagiile pe piața liberă, întrucât ele constituie segmentul cel mai problematic. Dar există alternative: domeniul de aplicare al măsurilor ar putea fi extins sau, dimpotrivă, limitat, pentru a se aplica doar stagiilor transnaționale sau stagiilor care depășesc o anumită durată. O altă întrebare este dacă particularitățile sectoriale ar justifica adaptarea sau limitarea măsurilor la anumite sectoare de activitate. 2. Prima fază a consultării partenerilor sociali Există un consens larg în rândul partenerilor sociali din UE cu privire la faptul că stagiile joacă un rol important în facilitarea trecerii de la educație la muncă, în special în contextul crizei. În 2010, partenerii sociali intersectoriali au convenit să „promoveze contracte de ucenicie și de stagiu mai multe și mai bune”, drept acțiune-cheie în cadrul acordului lor cadru privind piețele forței de muncă favorabile incluziunii. Toți respondenții recunosc rolul important al partenerilor sociali pentru sprijinirea ofertei de stagii și solicită Comisiei să asigure un sprijin financiar pentru creșterea numărului de stagii, inclusiv prin lansarea de programe de mare anvergură la nivelul UE. Cu toate acestea, prima fază a consultării arată existența unor puncte de vedere divergente privind necesitatea unei inițiative a UE, domeniul de aplicare al unei astfel de inițiative, forma pe care ar trebui să o ia și principalele elemente de calitate pe care le-ar putea acoperi. Sindicatele consideră că o acțiune a UE în ceea ce privește stagiile este „absolut necesară”. CES[5] este foarte preocupată de numărul mare de tineri care rămân în poziții de stagiari, uneori timp de mai mulți ani. De prea multe ori, acești tineri nu au nici un statut clar, nici alt drept la protecție socială și câștigă mult mai puțin decât salariul minim. Cu alte cuvinte, ei oferă un serviciu echivalent cu cel al unui angajat, dar nu beneficiază de niciun avantaj comparabil. Prin urmare, CES insistă asupra faptului că, pentru a aborda aceste aspecte, ar trebui prevăzut un cadru de calitate, fie în legislație, fie prin intermediul unui acord colectiv. CES este de acord cu analiza și cu definirea elementelor de calitate realizate de Comisie în documentul de consultare (contract de stagiu, obiective și conținut clar definite, durată limitată, securitate socială/remunerare adecvată etc.) și subliniază faptul că partenerii sociali trebuie să fie implicați în mod activ în acest proces în toate etapele și la toate nivelurile. CES subliniază, de asemenea, necesitatea de a monitoriza respectarea unui viitor cadru de calitate. Organizațiile patronale adoptă o atitudine mai sceptică și subliniază necesitatea de a diferenția în mod clar stagiile de ucenicii. BusinessEurope se întreabă dacă necesitatea unei inițiative a UE este reală. Organizațiile patronale acceptă că pot exista probleme de calitate în legătură cu anumite stagii, dar, în opinia lor, aceste probleme ar trebui abordate la nivel național sau regional. Ele susțin că UE nu are suficiente competențe, în special în domeniul remunerării. BusinessEurope consideră că aspectele legate de remunerare și de protecția socială nu pot intra în competența UE și că, în orice caz, întreprinderile mici ar întâmpina probleme în aplicarea măsurilor de acest tip. Deși este recunoscut faptul că stagiile le oferă avantaje semnificative IMM-urilor (în special posibilitatea de a repera potențialii viitori angajați, de a recruta și de a reține lucrători cu înaltă calificare și de a-și îmbunătăți imaginea corporatistă la un cost relativ scăzut), UEAPME[6] subliniază că întreprinderile mici se confruntă cu dificultăți specifice atunci când oferă stagii, deoarece au un nivel relativ mai ridicat al costurilor. CEIP[7] este în favoarea unui cadru de calitate la nivelul UE, sub forma unui set de principii generale. BusinessEurope și UEAMPE invocă necesitatea de a păstra cadrul suficient de flexibil pentru a ține cont de diversitatea sistemelor și a practicilor naționale. Sunt exprimate preocupări cu privire la faptul că programele de stagii implică proceduri juridice sau administrative excesive, care ar putea descuraja întreprinderile să primească stagiari, privând astfel tinerii de șansa de a dobândi o experiență profesională prețioasă. Există un consens larg privind faptul că majoritatea problemelor semnalate vizează stagiile pe piața liberă și mai multe organizații (inclusiv numeroase organizații patronale, dar nu totalitatea lor) sugerează limitarea cadrului la stagiile pe piața liberă. În cadrul reuniunii Comitetului pentru dialog social din 23 octombrie 2012, BusinessEurope, CEIP și UEAPME au afirmat că angajatorii din UE sunt pregătiți să inițieze discuții referitoare la stagii, în contextul negocierilor autonome ale partenerilor sociali din UE privind un cadru de acțiune pentru încadrarea în muncă a tinerilor. CES a explicat că, deși se angajează pe deplin să participe la negocierile partenerilor sociali din UE privind cadrul de acțiune și salută inițiativa Comisiei de a acționa în vederea creării unui cadru de calitate pentru stagii, consideră că discuțiile referitoare la cadrul de acțiune nu reprezintă, în acest stadiu, contextul adecvat pentru negocierile referitoare la stagii în temeiul articolului 154 din TFUE. Ambele părți au subliniat că pozițiile pe care le-au exprimat în stadiul primei consultări nu aduc atingere poziției lor în stadiul unei (eventuale) a doua consultări. 3. Probleme legate de stagii În ciuda faptului că stagiile prezintă o serie de avantaje nu numai pentru stagiari, ci și pentru angajatori și pentru societate în general, toate instituțiile UE și-au exprimat preocupările privind eficacitatea, disponibilitatea și calitatea stagiilor. În 2010, Parlamentul European a adoptat o rezoluție prin care solicită în mod specific stagii mai bune și mai sigure, precum și o Cartă europeană a calității care să stabilească standarde minime în materie de stagii, pentru a garanta valoarea lor pedagogică și a împiedica exploatarea[8]. În aprilie 2012, Comisia Europeană a anunțat, în cadrul Pachetului privind ocuparea forței de muncă[9], o propunere referitoare la un cadru de calitate pentru stagii înainte de sfârșitul anului 2012. În iunie 2012, Consiliul European a ajuns la concluzia că „este esențial să se abordeze șomajul în rândul tinerilor, în special prin intermediul inițiativelor Comisiei privind garanțiile pentru tineret și cadrul de calitate pentru stagii”[10]. Nivelul ridicat de atenție acordat acestui aspect de responsabilii politici se datorează faptului că o mare parte a stagiilor prezintă probleme, precum conținutul pedagogic insuficient, indemnizațiile inexistente sau reduse, termenii și condițiile nesatisfăcătoare în ceea ce privește aspectele nelegate de remunerare/indemnizații (cum ar fi condițiile de muncă inferioare standardelor). Există, de asemenea, probleme legate de mobilitatea scăzută a stagiarilor în interiorul UE[11]. În toate statele membre, ratele șomajului în rândul tinerilor sunt mult mai ridicate decât în cazul restului populației de vârstă activă —– de două ori mai ridicate, în medie. Acest lucru se datorează mai multor motive, în special lipsei experienței profesionale a persoanelor care intră pentru prima dată pe piața forței de muncă. Acest lucru subliniază importanța stagiilor pentru facilitarea trecerii de la educație la muncă și, în cele din urmă, pentru a contribui la reducerea șomajului în rândul tinerilor. Un cadru de calitate eficace ar trebui să ofere orientări pentru a-i ajuta pe angajatori să propună mai multe stagii, care să aducă beneficii întreprinderilor lor și să le ofere stagiarilor o bună bază de pornire pentru intrarea pe piața forței de muncă. Pe de altă parte, stagiile de calitate inferioară, care nu îmbunătățesc capacitatea de inserție profesională a stagiarului, care nu oferă un nivel minim de protecție și care sunt utilizate ca soluție cu costuri reduse pentru înlocuirea locurilor de muncă existente pot descuraja tinerii să investească în stagii și pot denatura situația pe piața forței de muncă. Într-un anumit număr de state membre, nu este obligatorie existența unui contract de stagiu care să stipuleze drepturile și obligațiile părților, ceea ce înseamnă că anumiți stagiari (25%, conform unei anchete efectuate în 2011 de Forumul European al Tineretului) nu au legături contractuale scrise cu organizația de primire. În ceea ce privește indemnizațiile și remunerarea, furnizarea unei formări de înaltă calitate reprezintă un cost pentru angajator. Cu toate acestea, remunerarea constituie un element de calitate important. Lipsa indemnizațiilor pentru o mare parte a stagiilor ridică semne de întrebare cu privire la egalitatea de acces, întrucât poate presupune excluderea efectivă a persoanelor provenite din medii mai puțin privilegiate. O altă problemă este reprezentată de înmulțirea stagiilor succesive, ceea ce înseamnă că un tânăr trebuie, uneori, să efectueze mai multe stagii înainte de a intra pe piața forței de muncă. Conform anchetei Forumului European al Tineretului, 37% dintre respondenți au efectuat trei sau mai multe stagii. O remunerație scăzută sau inexistentă, combinată cu înmulțirea stagiilor succesive, suscită, de asemenea, preocupări cu privire la angajatorii care folosesc stagiile ca formă de muncă neremunerată. În prezent, un număr relativ redus de tineri efectuează un stagiu în altă țară. Un sondaj Eurobarometru din 2011 a arătat că 53% dintre tinerii din Europa sunt dispuși sau dornici să lucreze într-un alt stat membru al UE[12]. Principalele obstacole identificate în calea mobilității transfrontaliere sunt legate de lipsa unor informații transparente și ușor accesibile referitoare la condițiile juridice și administrative, precum și de dificultatea de a găsi organizații de primire ale căror necesități să fie în concordanță cu profilul stagiarului. Problema lipsei informațiilor referitoare la calitatea stagiilor este, într-adevăr, mai acută în cazul stagiilor transnaționale. Studiul privind stagiile a evidențiat diferențe importante în ceea ce privește piața forței de muncă și cadrul normativ pentru stagii de la un stat membru la altul. Având în vedere necunoașterea condițiilor locale de către stagiarii străini, înțelegerea și exercitarea drepturilor lor devine cu atât mai dificilă. Decalajul existent între interesul manifestat de tineri față de lucrul în străinătate și proporția scăzută de stagii internaționale sugerează faptul că incertitudinile cu privire la condițiile de muncă în străinătate pot constitui un factor (negativ) important. Dacă un tânăr nu știe la ce se poate aștepta în ceea ce privește condițiile de muncă, aspectul pedagogic, protecția socială, remunerația etc. în cadrul unui stagiu în străinătate, el va fi mai puțin dispus să participe la stagiul respectiv. Aceasta înseamnă o ocazie pierdută pentru stagiar (și pentru viitorul lucrător) de a dobândi experiență și competențe noi și constituie un obstacol în calea mobilității în interiorul UE. 4. Necesitatea unei acțiuni a UE în materie de stagii Dată fiind situația tinerilor pe piața forței de muncă din UE și problemele descrise mai sus, există o necesitate urgentă de a îmbunătăți calitatea stagiilor, prin intermediul mobilizării partenerilor sociali și al orientărilor oferite statelor membre. Este necesar să se abordeze nivelurile ridicate ale șomajului în rândul tinerilor și să se reducă dezechilibrele existente pe piața europeană a muncii, prin facilitarea trecerii de la educație la muncă și prin înlăturarea obstacolelor existente în calea mobilității. Prezenta comunicare este adoptată în cadrul Pachetului privind încadrarea în muncă a tinerilor, care include inițiative privind o garanție pentru tineret, mobilitatea și uceniciile[13]. În cursul semestrului european din 2012, 22 de state membre au primit recomandări specifice fiecărei țări, destinate în mod special îmbunătățirii situației tinerilor pe piața forței de muncă[14]. Stagiile de calitate contribuie la creșterea capacității de inserție profesională a tinerilor și constituie baze de pornire importante pentru evoluția către ocuparea unui loc de muncă obișnuit. Acțiunea UE va ajuta statele membre să pună în aplicare orientarea nr. 8 privind ocuparea forței de muncă a strategiei Europa 2020, în special prin instituirea unor „sisteme prin care să-i sprijine pe noii absolvenți să-și găsească un prim loc de muncă sau oportunități pentru studii sau formare suplimentară”. În plus, stabilirea unor standarde de calitate recunoscute la nivel internațional poate fi mai rapidă dacă instituțiile supranaționale joacă un rol de coordonare și de sprijin. UE se află în cea mai bună poziție pentru a juca acest rol, întrucât tendința către elaborarea spontană de standarde de calitate internaționale pare slabă sau inexistentă. O soluție la nivelul UE ar prezenta, de asemenea, avantaje clare în ceea ce privește mobilitatea stagiarilor în interiorul UE și ar contribui la realizarea unei piețe a muncii mai integrate în UE. Promovarea mobilității geografice a stagiarilor în interiorul UE va contribui la reducerea șomajului structural, dat fiind faptul că există dezechilibre pronunțate între cererea și oferta de competențe pe piața europeană a muncii. Dezvoltarea stagiilor transnaționale reprezintă un instrument esențial pentru atingerea acestui obiectiv. Tinerii care iau în considerare urmarea unei formări într-un alt stat membru al UE ar trebui să dispună de elemente de referință clare pentru a putea verifica criteriile de calitate și a evita să fie descurajați din cauza incertitudinii generate de formalitățile administrative, de preocupările de ordin juridic sau de obligațiile contractuale. O abordare la nivelul UE este, de asemenea, o condiție necesară, din punct de vedere operațional, pentru extinderea EURES la ucenicii și la stagii, astfel cum a solicitat Consiliul European din iunie 2012[15]. 5. Căi de acțiune posibile pentru UE Comisia a identificat căi posibile pentru o acțiune a UE, în privința cărora ar dori să cunoască punctele de vedere ale partenerilor sociali, inclusiv în ceea ce privește posibilitatea începerii de negocieri între aceștia. Toate căile posibile pentru o acțiune a UE – care pot fi combinate între ele – sunt detaliate în documentul analitic anexat. În prezent, opiniile exprimate de partenerii sociali din UE în cursul primei faze a consultării diferă în ceea ce privește conținutul și forma unei astfel de inițiative. 5.1. Cadru de calitate pentru stagii În Pachetul privind ocuparea forței de muncă din aprilie 2012[16], Comisia a anunțat o propunere referitoare la un cadru de calitate pentru stagii. În ceea ce privește alegerea elementelor de calitate care urmează să fie adoptate, Comisia a identificat o serie de principii care caracterizează stagiile de calitate, pe baza studiului privind stagiile și a răspunsurilor primite în cadrul consultării deschise și al primei faze a consultării. Deși aceste principii par să aibă o valabilitate generală, ele ar putea să fie adaptate în funcție de tipul de activitate și de sector și să reflecte dimensiunea organizației de primire. Ar trebui luată în considerare sarcina reprezentată de respectarea acestor principii pentru IMM-uri, deoarece întreprinderile mici și, în special, microîntreprinderile se pot confrunta cu dificultăți mai mari pentru a le oferi stagiarilor același nivel de îndrumare (sau un alt tip de sprijin) ca organizațiile mai mari. În plus, nivelul de protecție oferit stagiarilor nu ar trebui să fie mai ridicat decât cel de care beneficiază angajații. Ar trebui să se ia în considerare includerea în cadru a următoarelor elemente: – Acordul de stagiu: punctul de plecare pentru cadrul de calitate este încheierea unui acord de stagiu. Un stagiu de calitate ar trebui să se bazeze pe un acord scris între stagiar și organizația de primire (și eventual organizația de formare), care să acopere aspecte precum obiectivele profesionale și de învățare, durata, timpul de lucru zilnic/săptămânal și, după caz, securitatea socială și remunerarea/indemnizațiile. – Transparența informațiilor: drepturile și obligațiile stagiarului, ale angajatorului și, după caz, ale instituției de învățământ. Toate părțile care organizează și efectuează stagii ar trebui să aibă un acces ușor la informații actualizate, într-un format comparabil, privind dispozițiile juridice și de altă natură la nivel european și național. Dificultatea accesului la informații fiabile și complete privind aceste dispoziții în toate statele membre reprezintă unul dintre principalele obstacole în calea organizării de stagii transnaționale. – Obiectivele și conținutul: stagiile ar trebui să-i permită stagiarului să dobândească, la locul de muncă, competențe complementare studiilor sale teoretice. Obiectivul principal al stagiilor este sporirea capacității de inserție profesională a tinerilor și facilitarea evoluției lor profesionale. Pentru a spori capacitatea de inserție profesională a stagiarului, este important să existe obiective precise și un conținut pedagogic de calitate. – Orientarea și recunoașterea: conținutul pedagogic ar trebui să fie garantat prin desemnarea unui supraveghetor sau a unui mentor personal pentru fiecare stagiar în cadrul organizației de primire. Un supraveghetor ar trebui să-l ghideze pe stagiar în realizarea sarcinilor atribuite, să-i monitorizeze evoluția și să-i explice procedurile și tehnicile de lucru generale. Supraveghetorul ar trebui să evalueze performanța stagiarului la sfârșitul stagiului, de exemplu sub forma unei scrisori de recomandare. O evaluare finală conținând aspecte precum durata stagiului, conținutul pedagogic, sarcinile efectuate, cunoștințele, abilitățile și competențele dobândite, precum și o apreciere a prestațiilor stagiarului ar trebui să garanteze recunoașterea adecvată a stagiului. – Durata: stagiile pe piața liberă nu ar trebui să depășească, de regulă, o anumită perioadă, de exemplu, șase luni, pentru a se garanta faptul că stagiile nu înlocuiesc locurile de muncă obișnuite. Ar trebui excluse formările profesionale obligatorii după absolvirea studiilor (de exemplu, în cazul medicilor, al avocaților, al profesorilor), deoarece aceste stagii sunt, în general, foarte reglementate. Într-o situație similară se află „programele de stagii” interne ale întreprinderii, destinate recrutării pentru niveluri superioare de conducere, cu scopul de a pregăti stagiarii pentru o carieră la nivel înalt în cadrul întreprinderii. – Stagiile succesive: ar trebui prevăzută o limitare a stagiilor succesive în cadrul aceluiași angajator, de exemplu restricționând posibilitatea încheierii unui nou acord de stagiu între aceleași părți timp de o anumită perioadă (12 luni, de exemplu) după expirarea acordului precedent. – Dispozițiile în materie de securitate socială: amploarea protecției sociale ar trebui să fie clarificată între stagiar și organizația de primire. Ea include asigurarea de sănătate și asigurarea împotriva accidentelor la locul de muncă. Dacă stagiarul nu este student[17], organizația de primire și stagiarul trebuie să respecte obligațiile în materie de asigurare prevăzute în dreptul muncii din țara respectivă. În mod alternativ, dispozițiile contractuale ar putea să prevadă posibilitatea unor sisteme de asigurare plătite de organizația de primire sau de stagiar. – Remunerarea/compensarea costurilor: dacă există un beneficiu reciproc pentru organizația de primire și pentru stagiar în ceea ce privește transferul de cunoștințe și învățarea, un stagiu neremunerat poate fi justificat. Prin urmare, o orientare privind remunerarea/indemnizațiile ar trebui să indice faptul că acordul scris privind stagiul trebuie să specifice în mod clar indemnizațiile sau remunerarea prevăzută, dacă este cazul, precum și să menționeze importanța pe care o poate avea remunerarea/compensarea costurilor pentru garantarea accesului persoanelor (tinere) care provin din medii defavorizate la stagii de calitate și, în ultimă instanță, la anumite profesii. – Abordarea bazată pe parteneriat: pentru a spori numărul stagiilor de calitate, angajatorii și organizațiile de primire ar trebui să intensifice cooperarea cu serviciile publice pentru ocuparea forței de muncă (inclusiv prin intermediul rețelei EURES), cu alte autorități publice, cu instituțiile de învățământ și de formare, precum și cu alți angajatori, pentru a exploata mai bine sinergiile, a reduce costurile, a face schimb de bune practici, a răspunde mai bine cererii potențialilor stagiari etc. Un astfel de cadru de calitate ar putea să fie limitat la stagiile pe piața liberă și să ia forma unei recomandări (bazate pe articolele 292 și 153 din TFUE), astfel cum s-a anunțat în Pachetul privind ocuparea forței de muncă. 5.2. O etichetă de calitate pentru stagii O altă opțiune ar consta în acordarea unei etichete de calitate organizațiilor de primire, instituțiilor de învățământ, serviciilor de ocupare a forței de muncă și/sau altor actori relevanți care respectă cadrul de calitate sau o serie mai restrânsă de principii de calitate. Ar putea fi luată în considerare, de asemenea, o etichetă de calitate pentru sectoare specifice. Sunt posibile mai multe soluții. Pentru a reduce la minimum costurile de punere în conformitate, eticheta de calitate ar putea fi acordată organizațiilor care se angajează să respecte principiile de calitate, fără a necesita inspecții sau controale anticipate, pornindu-se de la principiul că plângerile justificate în mod corespunzător ar putea conduce la retragerea etichetei respective. Astfel, eticheta ar putea fi gestionată de un mic organism extern sau de o organizație a părților interesate. Crearea unei etichete de calitate ar constitui o soluție fără caracter normativ la problemele legate de calitate. Totuși, riscul acestei abordări este acela că doar câteva organizații pot solicita eticheta respectivă, în special deoarece cererea actuală de stagii este superioară ofertei. În plus, există probabilitatea ca multe dintre organizațiile care solicită eticheta să ofere deja stagii de calitate, astfel încât problema nu ar fi rezolvată pe deplin. 5.3. Crearea unui site internet informativ O altă opțiune constă în crearea unui site internet cu informații globale referitoare la stagii (care să conțină informații actualizate în permanență privind condițiile de stagiu și cadrul juridic din fiecare stat membru – eventual în cadrul portalului EURES). Un site internet bine conceput și ușor de utilizat ar permite un acces mai ușor la informațiile privind legislația națională în materie de stagii și disponibilitatea diferitelor tipuri de stagii în statele membre. Astfel, ar putea fi reduse costurile de căutare pentru stagiari, ar putea fi îmbunătățită corespondența între ofertă și cerere și ar putea avea loc, de asemenea, un efect pozitiv în sensul creșterii disponibilității candidaților pentru stagiile transnaționale. Pe de altă parte, impactul asupra calității stagiilor ar putea fi limitat. Site-ul internet ar aborda problema lipsei de informații generale referitoare la standarde, dar nu ar fi în măsură să furnizeze, în mod sistematic, informații privind calitatea fiecărui stagiu propus. În acest sens, singura posibilitate ar consta în crearea unui modul în care stagiarii sau foștii stagiari să poată introduce un comentariu personal cu privire la un anumit stagiu. 5.4. Impactul opțiunilor Toate posibilitățile de acțiune ale UE vor avea un impact, astfel cum se menționează în documentul analitic anexat. Comisia ar dori să cunoască punctele de vedere ale partenerilor sociali cu privire la impactul opțiunilor propuse. 6. Etapele următoare Un cadru de calitate ar putea juca un rol esențial în ceea ce privește îmbunătățirea calității stagiilor din UE. El ar încuraja organizațiile de primire să ofere mai multe stagii, cu un conținut pedagogic de calitate și condiții de muncă decente și ar constitui o veritabilă bază de pornire pentru intrarea pe piața forței de muncă. Comisia va ține cont de rezultatele acestei consultări în activitățile sale viitoare destinate îmbunătățirii calității stagiilor. În special, Comisia poate suspenda aceste activități dacă partenerii sociali decid să negocieze între ei privind aspecte cu un domeniu de aplicare suficient de larg. În caz contrar, ea va continua procedura în vederea adoptării unei inițiative a UE referitoare la un cadru de calitate pentru stagii, sprijinită de o evaluare a impactului. 7. ÎNTREBĂRI PENTRU PARTENERII SOCIALI Prin urmare, Comisia dorește să cunoască punctele de vedere ale partenerilor sociali privind întrebările următoare și modul în care aceștia evaluează impactul opțiunii pe care o preferă: 1. Considerați că opțiunea prezentată în secțiunea 5.1: – ar putea oferi un cadru acceptabil pentru abordarea preocupărilor exprimate în răspunsurile dumneavoastră la prima fază a consultării? – ar trebui să se limiteze la stagiile pe piața liberă sau ar trebui să se aplice tuturor tipurilor de stagii? 2. Ce părere aveți despre celelalte opțiuni prezentate în secțiunile 5.2 și 5.3? 3. Sunt partenerii sociali din UE dispuși, la nivel interprofesional sau sectorial, să înceapă negocieri privind baza elementelor stabilite în secțiunea 5.1 din prezenta comunicare, în vederea încheierii unui acord referitor la un cadru de calitate pentru stagii în temeiul articolului 155 din TFUE? [1] COM(2012) 173 final. [2] SWD(2012) 99 final. [3] Rezultatele posibile ale acestei proceduri sunt următoarele: partenerii sociali pot începe negocieri și pot ajunge la un acord autonom sau pot cere Comisiei să prezinte o propunere legislativă bazată pe acordul lor. Dacă partenerii sociali nu ajung la un acord sau decid să nu negocieze, Comisia trebuie să evalueze situația și să decidă dacă își prezintă sau nu propria propunere. [4] SWD(2012) 407 din 5 decembrie 2012. [5] Confederația Europeană a Sindicatelor. [6] Uniunea Europeană a Artizanatului și a Întreprinderilor Mici și Mijlocii. [7] Centrul European al Întreprinderilor cu Participare Publică. [8] PE 2009/2221(INI), 14.6.2010. [9] COM(2012) 173, 18.4.2012. [10] EUCO 76/12, 28-29 iunie 2012. [11] Comisia Europeană (2012): studiu privind o imagine de ansamblu cuprinzătoare referitoare la dispozițiile în materie de stagii din statele membre (denumit în continuare „studiul privind stagiile”). [12] Experiența dobândită în cadrul programelor Erasmus și Leonardo da Vinci demonstrează că numeroși studenți doresc să efectueze un stagiu în străinătate, întrucât cererea din partea potențialilor stagiari depășește cu mult posibilitățile bugetului disponibil. [13] COM(2012) 727 din 5 decembrie 2012. [14] Anexa II la documentul SWD(2012) 406 din 5 decembrie 2012 oferă o prezentare detaliată a recomandărilor specifice pentru tineri. [15] EUCO 76/12, 28-29 iunie 2012. [16] COM(2012) 173, 18.4.2012. [17] În majoritatea statelor membre, studenții beneficiază de protecție socială din partea statului sau a instituției lor de învățământ, adică sunt asigurați împotriva riscurilor pentru sănătate și a accidentelor atunci când efectuează stagii pe durata studiilor.