EXPUNERE DE MOTIVE

1.Obiectul propunerii

Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului de control al statului portului înființat în temeiul Memorandumului de înțelegere de la Paris privind controlul statului portului în legătură cu adoptarea preconizată a deciziilor necesare pentru funcționarea corectă a regimului UE privind controlul statului portului (PSC) prevăzut în Directiva 2009/16/CE.

2.CONTEXTUL PROPUNERII

2.1. Memorandumul de înțelegere de la Paris privind controlul statului portului

Memorandumul de înțelegere de la Paris (MOU Paris) prevede un regim internațional de inspecție pentru navele străine în alte porturi naționale de către agenții PSC, pentru a verifica dacă competența comandantului, a ofițerilor și a echipajului de la bord, starea navei și echipamentul acesteia respectă cerințele convențiilor internaționale și dacă nava este dotată cu personal și funcționează în conformitate cu dreptul internațional aplicabil. MOU Paris a fost semnat la 26 ianuarie 1982.

Directiva 2009/16/CE (astfel cum a fost modificată) încorporează procedurile și instrumentele MOU Paris. Toate statele membre ale UE cu porturi maritime, precum și Canada, Rusia, Islanda și Norvegia sunt membre ale MOU Paris. Uniunea Europeană nu este parte la MOU Paris.

2.2. Actul avut în vedere de către Comitetul de control al statului portului al MOU Paris

Pentru ca PSC în Uniune să funcționeze, în fiecare an trebuie să se ia o serie de decizii în cadrul MOU Paris. Aceste decizii sunt luate prin consens, în cadrul reuniunii anuale a „Comitetului de control al statului portului” (PSCC) care are loc în luna mai a fiecărui an. În temeiul Directivei 2009/16/CE, deciziile luate de organismul competent adecvat al MOU Paris devin obligatorii pentru statele membre ale UE.

3. POZIȚIA CARE URMEAZĂ SĂ FIE ADOPTATĂ ÎN NUMELE UNIUNII

În temeiul articolului 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul unor organizații internaționale precum MOU Paris, atunci când acestea trebuie să adopte acte cu efecte juridice, trebuie să fie adoptată printr-o decizie a Consiliului, la propunerea Comisiei.

În 2016, Decizia (UE) 2016/381 a Consiliului a stabilit poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul PSCC pentru perioada 2016-2019. Decizia Consiliului a fost adoptată în conformitate cu o abordare pe două niveluri. Decizia în sine a stabilit principiile directoare și orientările privind poziția Uniunii pe o bază multianuală. Aceasta a fost ajustată pentru fiecare reuniune anuală a PSCC prin intermediul unor documente neoficiale ale Comisiei (care trebuie) discutate în cadrul Grupului de lucru pentru transport maritim al Consiliului. Scopul prezentei propuneri este să stabilească poziția Uniunii în cadrul PSCC pentru perioada 2020-2024.

Abordarea prevăzută în prezenta propunere se datorează caracteristicilor procesului decizional din MOU Paris. Normele interne ale MOU Paris stabilesc data-limită pentru depunerea de documente de către membrii săi, precum și de către grupurile de lucru însărcinate cu elaborarea de orientări și instrucțiuni, la șase săptămâni înainte de reuniunea PSCC. Numai în acel moment sunt disponibile toate documentele depuse, iar Comisia își poate începe analiza, în vederea elaborării unei propuneri privind o poziție coordonată la nivelul Uniunii, în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE, care trebuie să fie apoi adoptată de către Consiliu. Întrucât timpul disponibil pentru această analiză, pentru pregătirea propunerii Comisiei și pentru adoptarea sa de către Consiliu este scurt, procesul de precizare anuală a poziției Uniunii este prevăzut în anexa 2.

4.Temei juridic

4.1. Temeiul juridic procedural

4.1.1. Principii

Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

Articolul 218 alineatul (9) din TFUE se aplică indiferent dacă Uniunea este sau nu membră a organismului în cauză sau parte la acord.

Noțiunea de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. De asemenea, sunt incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”.