RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 100/109

Avizul Comitetul Economic și Social European privind propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de simplificare a termenilor și condițiilor de transfer al produselor din domeniul apărării în interiorul Comunității

COM(2007) 765 final – 2007/0279 (COD)

2009/C 100/17

La 29 ianuarie 2008, în conformitate cu articolul 95 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, Consiliul a hotărât să consulte Comitetul Economic și Social cu privire la

Propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de simplificare a termenilor și condițiilor de transfer al produselor din domeniul apărării în interiorul Comunității

Secțiunea pentru piața unică, producție și consum, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 1 octombrie 2008. Raportor: dl OPRAN.

În cea de-a 448-a sesiune plenară, care a avut loc la 21, 22 și 23 octombrie 2008 (ședința din 23 octombrie), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 39 voturi pentru, 1 vot împotrivă și 16 abțineri.

1. Concluzii și recomandări

1.1 Asigurarea securității constituie una dintre principalele obligații ale oricărui guvern. Despre spațiul european se poate conchide că niciun stat membru nu poate fi în siguranță de unul singur, fiind necesar un efort concertat și comun pentru asigurarea unui control corespunzător asupra fluxului de materiale de război sau, la modul mai general, de echipamente de apărare.

1.2 Drept urmare, soluția avută în vedere de Comitet este crearea unui cadru comun de securitate european și nu menținerea unor bariere intracomunitare, cu toate consecințele sale negative. Desigur, ar trebui să se țină seama de faptul că actuala politică externă și de securitate (PESC) și politica europeană de securitate și apărare (PESA - titlul V din TUE) au un caracter interguvernamental, pe când inițiativa Comisiei de a facilita transferurile intracomunitare se desfășoară în cadrul primului pilon (ca parte din legislația privind piața internă).

1.3 Percepția asupra efortului pe care îl presupune transferul

1.3.1 Sectorul industriei de apărare consideră că actualul cadru legislativ nu este potrivit sau adaptat și produce și sarcini administrative considerabile.

1.3.2 Industria de apărare își întemeiază argumentele împotriva barierelor din calea transferului pe o viziune chiar mai globală, nu pe una limitată la perspectiva intracomunitară. În industria de apărare, globalizarea este o realitate, deoarece puține sisteme complexe sunt 100 % europene și toate includ componente produse în cel puțin câteva state din afara Uniunii Europene.

1.3.3 În orice caz, chiar și în viziunea sa mai globală, industria de apărare consideră că inițiativa luată de Comisie reprezintă un important pas înainte și sprijină în general această inițiativă.

1.4 Impactul asupra costurilor

1.4.1 Costurile implicate de barierele din calea transferurilor intracomunitare sunt foarte dificil de calculat, deoarece puține din aceste costuri sunt făcute publice, iar majoritatea lor constituie consecința unor proceduri defectuoase sau chiar inexistente (1). În anul 2003, costul anual total implicat de barierele din calea transferurilor intracomunitare a fost estimat la suma de peste 3,16 miliarde EUR, structurată după cum urmează (sursa: studiul UNISYS):

—

—

1.4.2 Costurile sunt clasificate în general după cum urmează:

(a) costuri directe – costuri structurale și procedurale, generate de executarea procesului de acordare a licențelor;

(b) costuri indirecte (2) – acestea rezultă mai ales din organizarea necorespunzătoare a sectorului (de exemplu, obstacole în subcontractare) și din practicile necorespunzătoare de achiziție aplicate de statele membre (de exemplu, constituirea de stocuri excesive drept compensare pentru durata lungă a procedurilor de autorizare din statul membru furnizor).

1.5 Comitetul consideră prioritară adoptarea de către statele membre a unui set comun de instrumente pentru gestionarea transferurilor intracomunitare. În ceea ce privește domeniul de aplicare a directivei propuse, Lista militară comună a UE, care ar trebui actualizată sistematic, oferă deja un limbaj comun.

1.6 Comitetul susține propunerea prin care Comisia solicită statelor membre să introducă opțiunea de emitere a licențelor globale și generale și să publice cel puțin două licențe generale:

1.6.1 o licență generală care să acopere echipamentele militare (precum și piesele de schimb și serviciile de întreținere aferente) pentru toate forțele armate ale statelor membre;

1.6.2 o licență generală care să acopere transferurile de componente către întreprinderile certificate (3).

1.7 Comitetul Economic și Social European consideră că exporturile efectuate în afara Uniunii Europene de către întreprinderile din statele membre ar trebui să rămână în totalitate la discreția statelor membre, împreună cu coordonarea din cadrul Grupului de lucru pentru exportul de arme convenționale (COARM) al Consiliului, însă consideră că directiva ar trebui să ofere garanții suficiente pentru creșterea încrederii reciproce dintre statele membre cu privire la eficacitatea controlului exporturilor.

1.8 Propunerea de directivă accentuează faptul că o întreprindere beneficiară nu trebuie ca, ulterior, să exporte către țări terțe produse din domeniul apărării cu încălcarea eventualelor restricții la export impuse de statul membru de origine prin licența de transfer.

1.9 Însă după încorporarea de componente într-un produs într-un mod care să garanteze că aceste componente încorporate nu vor putea fi transferate ca atare într-o fază ulterioară, statele membre ar trebui să nu mențină restricții la export separate.

1.10 Comitetul consideră că evaluarea de impact care însoțește prezenta propunere acoperă toate cele 27 de state membre și ca atare completează studiul UNISYS din 2005.

1.11 Comitetul consideră că propunerea de directivă va avea efecte benefice substanțiale asupra cooperării industriale din Europa și asupra dezvoltării competitivității industriilor europene de apărare și recomandă adoptarea sa, sub rezerva luării în considerare a observațiilor din prezentul aviz.

2. Recomandări și propuneri

2.1 Comitetul este ferm convins că principiile propuse de Comisie pentru simplificarea transferului de materiale din domeniul apărării în interiorul Comunității vor aduce beneficii enorme și o simplificare substanțială în acest sector complex, printr-un limbaj comun, instrumente comune de acordare a licențelor și asigurarea încrederii reciproce a statelor membre cu privire la eficacitatea controlului exporturilor.

2.2 Comitetul susține ferm excluderea din directivă a politicii de export, care trebuie să rămână de competența statelor membre și să constituie în continuare subiectul cooperării internaționale, de exemplu în contextul Codului de conduită al Consiliului privind exporturile.

2.3 Comitetul subliniază că propunerea de directivă va menține răspunderea întreprinderilor pentru respectarea posibilelor restricții la export precizate în licența de transfer. În caz că se aplică restricții la export într-un stat membru care furnizează componente, răspunderea pentru respectarea acestor restricții îi revine întreprinderii care solicită licența de export. Este de datoria acelei întreprinderi să garanteze respectarea restricțiilor la export aplicabile, asigurându-se că documentele de export respectă toate restricțiile aplicate de autoritatea națională care emite licența de export finală.

2.4 În ceea ce privește transferurile sensibile dinspre UE către țările terțe (4), poziția oficială a Comitetului este următoarea:

2.4.1 când o licență de transfer se referă la subsisteme sau componente care nu sunt sensibile și trebuie încorporate în sisteme mai mari astfel încât, ca atare, ele nu vor putea fi transferate ulterior sau chiar exportate către o țară terță, ar trebui să fie suficient ca statele membre să solicite declarații de încorporare de la destinatari, și nu să impună restricții la export separate;

2.4.2. reexportarea către o țară terță nu trebuie să se facă atunci când statul membru de origine nu-și dă consimțământul;

2.4.3 o întreprindere beneficiară nu trebuie ca, ulterior, să exporte către țări terțe produse din domeniul apărării cu încălcarea eventualelor restricții la export impuse de statul membru de origine prin licența de transfer;

2.4.4 statele membre ar trebui nu doar să prescrie, ci și să verifice cu regularitate dacă furnizorii din statele membre au ținut o evidență detaliată a transferurilor lor;

2.4.5 furnizorii ar trebui să-și asume responsabilitatea de a informa statul membru respectiv asupra destinației finale, atunci când aceasta este cunoscută înainte de efectuarea transferului;

2.4.6 durata perioadei de certificare ar trebui redusă pentru a obține un grad mai mare de responsabilizare în cadrul proceselor de certificare;

2.4.7 de asemenea, accesul la evidențele furnizorilor acordat autorităților din statele membre ar trebui extins la o perioadă mai lungă de timp, asigurându-se astfel un plus de transparență a procesului, precum și mai mult timp pentru investigarea încălcărilor eventuale ale legilor sau regulamentelor naționale transpuse.

2.5 În acest context, Comitetul propune utilizarea resurselor deja existente la nivel național. Administrațiile naționale însărcinate cu emiterea și gestionarea certificatelor monitorizează deja întreprinderile din industria de apărare aflate pe teritoriile lor și pot să desfășoare investigații și audituri.

2.6 Spre a se obține beneficii maxime din cooperarea industrială și din constituirea pieței interne, Comitetul consideră că trebuie să se ajungă la un înalt nivel de armonizare.

2.7 În acest context, Comitetul subliniază că propunerea de directivă ar trebui să exprime clar preferința pentru acordarea de licențe generale și globale, restrângând acordarea licențelor individuale la cazuri bine definite, în care această practică este încă necesară.

2.8 Deocamdată, Comitetul consideră că actuala „Listă militară comună a Uniunii Europene (EU-CML)” este „limbajul comun” care ar trebui să constituie baza pentru gestionarea transferurilor intracomunitare de produse din domeniul apărării, pentru următoarea perioadă de timp.

2.9 Pentru a se evita problemele de interpretare și punere în aplicare, Comitetul consideră că ar trebui utilizată Lista militară comună actuală care să fie, în continuare, actualizată anual, folosindu-se definițiile generale privitoare la tipul de echipament vizat de noile reglementări și recunoscându-se astfel că EU-CML este o variantă modernă a listei cuprinzând armamentul, munițiile și materialele de război, precum și serviciile aferente, inclusiv hardware-ul specific tehnologiei informației și programele informatice specifice.

2.10 În același timp, Comitetul subliniază că, în formularea propunerilor sale, Comisia a ținut seama de efectele globalizării asupra Europei, mai ales asupra industriei de apărare, cu scopul principal de a consolida capacitatea de apărare a Europei.

2.11 Comitetul recomandă insistent Comisiei să monitorizeze încălcările dispozițiilor tratatului în domeniul reglementat de propunerea de directivă, folosind capacitatea profesională a unui comitet internațional de experți, care va fi constituit, printre altele, în acest scop.

2.12 În ceea ce privește propunerea din studiul UNISYS de înființare a unei baze de date centrale privind transferurile intracomunitare, Comitetul consideră că această idee nu se încadrează în practicile curente și că ar trebui abandonată.

2.13 Comitetul consideră că transparența între statele Uniunii Europene ar trebui să includă și schimbul de informații între autoritățile competente privind vânzările de produse sau tehnologiile transferate în cadrul diverselor destinații UE, pentru a se elimina orice posibilă conduită neprofesională, discriminare și/sau corupție.

3. Comentarii specifice

3.1 Reglementări și procese naționale:

3.1.1 Legislația statelor membre definește două tipuri de produse pentru care sunt acordate licențe, cel mai adesea de către două autorități diferite – „militare” și „cu dublă utilizare”; produsele cu dublă utilizare și produsele militare trebuie tratate separat.

3.1.2 Produsele cu dublă utilizare sunt destinate uzului civil, însă sunt controlate în măsura în care se pretează utilizării în anumite aplicații militare sau în aplicații nemilitare deosebit de sensibile (de exemplu securitatea). Controlul lor este reglementat printr-un regulament comunitar de politică comercială (1334/2000), care prevede că exporturile către terțe țări intră sub incidența anumitor licențe individuale, globale sau generale. Și reciproc, în conformitate cu principiul liberei circulații a mărfurilor pe piața internă, transferurile intracomunitare de produse cu dublă utilizare sunt scutite de acordarea licențelor, cu excepția celor mai sensibile, cum ar fi cele care țin de tehnologia nucleară.

3.1.3 Produsele destinate apărării sunt de utilitate militară. În prezent nu există un cadru comunitar care să reglementeze circulația acestora pe piața internă, iar transferul lor în interiorul Uniunii Europene sunt împiedicate de legislațiile naționale eterogene și de cerințele incompatibile privind acordarea licențelor. Numai câteva state membre au implementat procedura de acordare de licențe globale și un singur stat folosește în mod curent licențele generale. Majoritatea transferurilor intracomunitare sunt încă reduse din cauza acordării de licențe individuale, iar întreprinderile ale căror lanțuri de furnizori acoperă mai multe state membre nu-și pot optimiza respectivele lanțuri, din cauza diferențelor de acordare a licențelor dintre statele membre furnizoare.

3.1.4 Toate statele membre au o viziune comună asupra regulamentului privind „dubla utilizare”, cu caracter juridic obligatoriu și făcând parte din primul pilon al Uniunii Europene (5).

3.1.5 Statele membre au adoptat și utilizează diferite liste de produse militare, precum și Lista militară comună a Consiliului utilizată în cadrul Codului de conduită UE privind exportul de armament. Numeroase state membre fac trimitere la aceste liste în legislația națională, pe când alte state membre se folosesc în continuare de propriile liste (6).

3.1.6 Prin instituirea Acordului-cadru (cunoscut și sub numele de „scrisoare de intenție”), primele șase state mari producătoare de armament din Europa (7) au formulat norme de cooperare privind acele transferuri și exporturi destinate programelor de cooperare care nu fac parte din cadrul Uniunii Europene.

3.1.7 Prin urmare, inițiativa Comisiei se limitează la transferurile intracomunitare, în vreme ce exporturile către statele terțe vor fi reglementate în continuare de sistemele de acordare a licențelor pentru exporturi existente în prezent.

4. Amenințări și obstacole

4.1 Din punctul de vedere al legislației aplicabile, vor trebui rezolvate următoarele aspecte:

4.1.1 diversitatea legislației;

4.1.2 diferențele dintre legi la nivel național.

4.2 Din punctul de vedere al administrației competente, necesită atenție următoarele elemente:

4.2.1 marea varietate de autorități responsabile cu procesarea solicitărilor de acordare a licențelor în cazul transferurilor intracomunitare (11 tipuri diferite de administrații, în funcție de țară);

4.2.2 faptul că în unele țări (Ungaria, Polonia, Irlanda, Franța, Elveția, Republica Cehă, Portugalia), exportatorul trebuie să obțină licențe/autorizații suplimentare pentru a putea solicita licența de export/import/tranzit;

4.2.3 principiul „juste retour” (sau al compensării), frecvent aplicat, este urmat de statele membre deseori din motive legate de natura sectorului industrial și de ocuparea forței de muncă, însă și din cauză că – parțial ca urmare a practicilor actuale de transfer intracomunitar – statele membre nu au o siguranță reală a aprovizionării din partea partenerilor din Uniunea Europeană (de unde și preferința pentru produse de proveniență națională, care nu sunt supuse licențelor de transfer ale unui alt stat membru).

5. Acțiuni de înlăturare a obstacolelor din calea transferurilor intracomunitare

5.1 În ceea ce privește transferurile, orice îmbunătățire a pieței europene a apărării trebuie să se organizeze în funcție de mai multe priorități fundamentale:

5.1.1 securitatea: simplificarea transferurilor se corelează cu încrederea reciprocă. Adevărul este că, în situația europeană actuală, această încredere este inegală. Simplificarea transferurilor trebuie să fie însoțită de măsuri de cultivare a încrederii. Combaterea terorismului și a proliferării armelor de distrugere în masă reprezintă o prioritate pentru toate statele membre ale Uniunii Europene. Aceasta include consolidarea controlului în privința diseminării armelor în țări terțe, asigurând respectarea restricțiilor la export impuse de statele membre, în conformitate cu astfel de politici;

5.1.2 simplificarea procedurilor de acordare a licențelor: licențele constituie expresia concretă a responsabilității asumate de statele membre în comerțul cu armament. În plus, licențele ajută la stabilirea unor posibile restricții asupra destinației și utilizării finale a produselor. Deoarece responsabilitatea trebuie să revină în continuare statelor membre, licențele naționale trebuie să se păstreze. Simplificarea ar putea să decurgă din simplificarea și armonizarea acestora, asigurând previzibilitate în industria de apărare. Ar trebui să se faciliteze consolidarea Bazei Industriale și Tehnologice de Apărare Europene, funcționând în conformitate cu aceleași reguli și facilitând obținerea accesului (mai ales pentru IMM-uri) la piața paneuropeană a oportunităților și parteneriatelor;

5.1.3 armonizarea obligațiilor juridice: ar trebui să fie incluse aici obligațiile juridice ale întreprinderilor din acest sector, pe lângă procedurile de transfer al produselor din domeniul apărării. În acest scop, este necesar să se continue armonizarea în domeniul pieței europene a echipamentelor de apărare (adică elaborarea unui cadru comun pentru controlul resurselor);

5.1.4 consolidarea păcii: toate activitățile de afaceri din acest sector trebuie să țină cont de principiul conform căruia produsele din domeniul apărării și produsele cu dublă utilizare nu pot să pericliteze sau să contrazică promovarea valorilor democratice și a păcii susținute de Uniunea Europeană.

5.2 Noul sistem intracomunitar ar putea avea un dublu impact asupra exporturilor:

— va oferi statelor membre posibilitatea de a fi consultate în cazul exportării produselor lor din domeniul apărării, dacă acestea vor fi fost încorporate drept componente într-un sistem mai elaborat;

— certificarea va promova participarea activă a întreprinderilor la respectarea deciziilor luate de statele membre privind politica exporturilor, deja coordonate în contextul Codului de conduită, și va spori prin urmare securitatea în ceea ce privește prevenirea riscurilor de exporturi ilicite.

6. Observații finale

6.1 Comitetul consideră că, prin comunicarea privind strategia pentru o industrie de apărare europeană mai puternică și mai competitivă și prin propunerile de directive privind coordonarea procedurilor de atribuire a anumitor contracte de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii în domeniile apărării și securității și privind simplificarea termenilor și condițiilor de transfer al produselor din domeniul apărării în cadrul Comunității, Comisia a avut o inițiativă importantă de consolidare a pieței europene a produselor de apărare și securitate și solicită Parlamentului și Consiliului să ducă mai departe această inițiativă și să o includă într-o abordare globală, care să contribuie la progresul politicii europene de apărare și securitate.

Bruxelles, 23 octombrie 2008. Președintele Comitetului Economic și Social European Mario SEPI

(1) În studiul său intitulat „A single European market for defence equipment: organisation and collaboration”, Prof. Keith Hartley prezintă patru „scenarii de liberalizare”, care garantează economii mult mai importante, cuprinse între 3,8 miliarde EUR și 7,8 miliarde EUR pe an.

(2) Un element esențial în explicarea costurilor indirecte este lipsa unei siguranțe reale a aprovizionării pentru statul membru care se aprovizionează de la un furnizor aflat în alt stat membru.

(3) Conform propunerii Comisiei, certificarea este legată de recepția produselor cu licențe generale și nu a celor cu licențe globale. Desigur, întreprinderile certificate pot să procure anumite componente de apărare sub licență globală (acele componente care nu sunt eligibile pentru licențele naționale generale).

(4) Prin „țară terță” se înțelege aici o țară care nu este stat membru al Uniunii Europene.

(5) Regulamentul (CE) nr. 1334/2000 al Consiliului din 22 iunie 2000 de instituire a unui regim comunitar pentru controlul exporturilor de produse și tehnologii cu dublă utilizare.

(6) Uniunea Europeană 1998, „EU Code of Conduct on Arms Exports”, 25 mai – http://ue.eu.int/Newsroom/

(7) FR, UK, DE, ES, IT, SE.