COMUNICARE COMUNĂ CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Punerea în aplicare a politicii europene de vecinătate în 2014 /* JOIN/2015/0009 final */





1. Introducere De la lansarea sa în 2004, politica europeană de vecinătate (PEV) este un element esențial al politicii externe a UE. PEV abordează chestiuni de importanță strategică, cum ar fi securitatea, stabilitatea, justiția, libertatea și prosperitatea în vecinătatea noastră, urmărind să încurajeze dezvoltarea unor economii durabile și reziliente și a unor societăți libere și favorabile incluziunii. Este vorba de o politică de parteneriat pe termen lung, bazată pe integrare și pe cooperare, în avantajul tuturor părților. Însă, având în vedere crizele numeroase și provocările tot mai mari cu care se confruntă țările din vecinătatea UE, necesitatea adaptării PEV și a abordării sale este conștientizată tot mai acut. Au existat în mai multe rânduri solicitări de a realiza o revizuire substanțială a instrumentarului PEV, astfel încât UE să poată răspunde mai bine diverselor aspirații ale partenerilor săi și să reacționeze mai rapid în fața schimbărilor rapide intervenite în țările din vecinătate și a tendințelor mai generale de pe scena internațională. 2014 a fost un an în care țările din vecinătatea UE s-au confruntat cu provocări majore. Evenimentele care au avut loc în Ucraina, precum și presiunea tot mai mare exercitată de Rusia asupra altor parteneri estici, au readus în prim-plan realitățile politice ale Europei. În Siria și în alte părți ale regiunii, milioane de persoane au fugit din cauza acțiunilor regimului Assad și ale Da’esh și au în continuare nevoie acută de asistență. Regiunea a fost zguduită de atrocitățile și de încălcările și abuzurile la adresa drepturilor omului care au fost comise de Da’esh, dar și de Jabhat al-Nusra sau de alte grupări teroriste din regiune. Reluarea ostilităților în Fâșia Gaza a însemnat distrugerea mijloacelor de subzistență ale localnicilor și a infrastructurilor deja fragile. Menținerea statalității Libiei este în continuare amenințată, iar absența unor autorități funcționale ale statului, creșterea violențelor și inexistența unui control al fluxurilor de migrație către și dinspre această țară au creat condiții favorabile pentru dezvoltarea rețelelor infracționale implicate în migrația neregulamentară și în traficul de persoane către Europa. În țările din vecinătate, nivelul sărăciei a fost în creștere, fiind afectați în special copiii și alte grupuri vulnerabile ale societății. Totuși, în 2014 s-au înregistrat și unele evoluții pozitive, prin semnarea celor trei acorduri de asociere cu Georgia, Republica Moldova și Ucraina. Această nouă generație de acorduri include dispoziții privind o zonă de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare, relațiile contractuale astfel instituite cu țările partenere din vecinătate fiind cele mai ambițioase de până acum. În plus, au fost consolidate relațiile cu Marocul și Tunisia și acestea continuă să reflecte profunzimea și amploarea eforturilor de reformă întreprinse de aceste țări. Tranziția democratică din Tunisia a fost deosebit de pozitivă. În materie de migrație și mobilitate, Republica Moldova a îndeplinit cu succes toate criteriile de referință prevăzute în Planul de acțiuni privind liberalizarea vizelor, care a permis cetățenilor moldoveni să beneficieze de un regim de călătorii fără viză în țările Schengen începând din primăvara anului 2014. Tunisia și Iordania au semnat, la rândul, un parteneriat pentru mobilitate cu UE în 2014. În 2014, relațiile UE cu partenerii săi s-au menținut la un nivel ridicat, instrumentele oferite de PEV jucând un rol central în acest context. Noul Instrument european de vecinătate (IEV), adoptat în 2014, furnizează 15,4 miliarde EUR pentru perioada 2014-2020. Asistența financiară acordată este direcționată către obiective mai bine delimitate; organizațiile societății civile și autoritățile locale sunt mai bine și mai strâns implicate în pregătirea, punerea în aplicare și monitorizarea sprijinului financiar acordat de UE. Prezenta comunicare comună și rapoartele însoțitoare privind progresele înregistrate examinează modul în care UE și țările partenere au pus în aplicare obiectivele de reformă stabilite de comun acord și au răspuns diferitelor provocări în 2014. Având în vedere schimbările intervenite în vecinătate, aspirațiile diverse ale țărilor partenere în relațiile lor cu UE în cadrul PEV și dificultatea PEV de a se adapta în fața unora dintre aceste schimbări, Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate/vicepreședintele Comisiei (ÎR/VP) și Comisia Europeană au adoptat în comun, la 4 martie 2015, un document comun de consultare, care lansează o consultare formală cu privire la revizuirea PEV. Structura formularelor de raportare anuală ale UE va fi examinată în cadrul acestei revizuiri. 2. Punerea în aplicare a PEV în 2014 Democratizarea și, într-un sens mai larg, tranziția trebuie să fie în primul rând procese alimentate de factori interni. Succesul tranziției depinde de o multitudine de factori, de la voința politică la îmbunătățirea statului de drept, de la situația economică la educație, de la îmbunătățirea egalității sociale și afirmarea valorilor umane la existența unei societăți civile active. Un astfel de proces necesită un larg consens național cu privire la practicile politice de bază. În acest sens, UE a sprijinit factorii favorabili unei evoluții politice pozitive în țările din vecinătate. Cu toate că PEV se înscrie în cadrul eforturilor UE de a sprijini tranziții reușite, procesele respective diferă foarte mult de la o țară la alta ca urmare a circumstanțelor istorice și societale specifice ale fiecărei țări. Astfel, partenerii din est și din sud se confruntă cu provocări și oportunități specifice pe calea reformelor. Procesele de tranziție care nu au un caracter incluziv și care sunt caracterizate de o abordare bazată pe principiul „învingătorul ia totul” s-au dovedit nesustenabile pentru stabilitatea și prosperitatea generală a unei țări. Pentru a asigura reușita procesului de tranziție, este nevoie ca guvernul, societatea civilă și actorii economici să coopereze activ în contextul eforturilor de democratizare în curs. Această caracteristică a unei evoluții politice pozitive se regăsește atât în cazul țărilor partenere din est, cât și al celor din sud angajate pe calea tranziției. PEV a continuat să sprijine evoluțiile relevante în 2014. 2.1. Democrație și bună guvernanță UE este hotărâtă să promoveze democrația și buna guvernanță în vecinătate. Chiar dacă UE are convingerea că eforturile în acest domeniu important sunt esențiale pentru politica sa externă, realitățile din vecinătate oferă o imagine foarte nuanțată a evoluțiilor în materie de democratizare și bună guvernanță. Îmbucurătoare este evoluția din Tunisia, care a demonstrat că în vecinătatea sudică o tranziție democratică favorabilă incluziunii și impulsionată de forțe interne are șanse de succes, în special în lumina măsurilor lăudabile luate de această țară de a organiza alegeri prezidențiale și legislative și de a adopta o nouă constituție. Toate aceste măsuri au marcat o etapă importantă în ceea ce privește consacrarea drepturilor fundamentale și crearea premiselor pentru continuarea reformelor democratice. Marocul și-a continuat, la rândul său, procesul de democratizare și modernizare, după cum o arată progresele înregistrate de această țară pe calea reformelor în domeniul justiției, al regionalizării și al libertății presei. Procesele de democratizare din Republica Moldova și din Georgia au continuat, de asemenea, într-un ritm susținut. Republica Moldova a organizat alegeri parlamentare, care au fost, în general, considerate libere și corecte de către misiunea de observare a alegerilor a Organizației pentru Securitate și Cooperare în Europa din cadrul Biroului pentru Instituții Democratice și Drepturile Omului (ODIHR), deși excluderea unuia dintre candidații la alegeri cu câteva zile înainte de data acestora a suscitat îngrijorare. Republica Moldova a realizat noi progrese în ceea ce privește agenda sa europeană, inclusiv prin semnarea acordului de asociere care include o parte privind zona de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare. Georgia a continuat, la rândul său, procesul de democratizare, nu în ultimul rând prin semnarea acordului de asociere care include o parte privind zona de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare. Alegerile locale din iunie și iulie 2014 au fost considerate, în general, ca fiind conforme cu standardele internaționale. UE a mobilizat în favoarea Ucrainei un pachet financiar fără precedent, în valoare de peste 11 miliarde EUR pentru perioada 2014-2020. Au fost adoptate măsuri restrictive împotriva persoanelor și a entităților responsabile pentru declanșarea crizei, pentru deturnarea de fonduri și pentru încălcarea drepturilor fundamentale și s-a recurs la instrumentele relevante ale politicii de securitate și apărare comune (PSAC). Însă situația politică a rămas în continuare umbrită de o criză militară în curs în partea de est a țării și de anexarea ilegală a Crimeei și a Sevastopolului de către Federația Rusă, din februarie 2014 înregistrându-se încălcări semnificative ale drepturilor omului în această zonă, comise de Rusia și de autoritățile locale de facto. Cetățenii ucraineni care își au reședința în Crimeea și Sevastopol au fost constrânși să preia cetățenia rusă sau, dacă refuzau acest lucru, au fost considerați străini. Numărul cazurilor de intimidare și de hărțuire a cetățenilor din Crimeea care s-au opus acțiunilor Federației Ruse în peninsulă a crescut, fiind vizați în special tătarii din Crimeea și jurnaliștii. Libertatea presei a fost îngrădită. Tendințe similare s-au înregistrat, de asemenea, în estul Ucrainei, adăugându-se consecințelor umanitare dezastruoase ale conflictului și numărului tot mai mare de persoane afectate. Aceste evoluții au avut un impact negativ asupra procesului de reformă din Ucraina. Reforma constituțională a fost întârziată și Comisia de la Veneția a Consiliului Europei a apreciat că proiectele de propuneri de reformă nu respectă pe deplin standardele internaționale. Lupta împotriva corupției a început cu lentoare. Pregătirile pentru un program național unic de reformă au fost lente și fragmentate, cu toate că noul guvern este clar reformist. Vor fi necesare acțiuni urgente și susținute pentru a obține rezultate pe termen scurt, pentru a menține ritmul reformelor în următorii ani și pentru a asigura punerea în aplicare a acordului de asociere care include o parte privind zona de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare. UE a creat Grupul de sprijin pentru Ucraina, care va acorda asistență țării în punerea în aplicare a programului său de reforme. În alte țări din vecinătate, procesul de democratizare a stagnat. În Egipt, spațiul de dezbatere, în general, și activitățile organizațiilor societății civile, în special, au fost restrânse prin controale sporite. Procesul de democratizare și situația drepturilor omului în Azerbaidjan s-au deteriorat în cursul ultimului an, prin supunerea spațiului de discurs public și a societății civile unor restricții sistematice. În Belarus, lipsa progreselor în ceea ce privește protejarea drepturilor omului, statul de drept și principiile democratice s-a menținut. Evoluțiile politice din Israel și din Palestina[1] au fost influențate în mod semnificativ de situația din regiune, de atmosfera politică mai conflictuală și de ostilitățile din Fâșia Gaza. Statul Israel este întemeiat pe valorile democrației, ale respectării drepturilor omului, ale statului de drept și ale respectării libertăților fundamentale. Cu toate acestea, protecția drepturilor minorităților, inclusiv a beduinilor, a suscitat preocupare în 2014. În Palestina, nu au fost încă adoptate acte legislative-cheie privind structurile democratice, cum ar fi cele care specifică responsabilitățile instituțiilor judiciare. Nu au fost încă abordate preocupările legate de respectarea drepturilor omului, în special cele referitoare la pedeapsa cu moartea, care a continuat să fie practicată în Fâșia Gaza de către autoritățile de facto; de asemenea, a fost reluată practica execuțiilor în Egipt și în Iordania, după ce în anii anteriori se aplicaseră moratorii în acest sens în ambele țări. Conflictele armate în desfășurare, polarizarea confesională și etnică și factorii externi, cum ar fi terorismul, au împiedicat realizarea de progrese în ceea ce privește agenda PEV. În Libia, din cauza precarității climatului de securitate, însăși suveranitatea statală a țării a fost pusă în pericol. Criza din Siria a devenit cel mai mare dezastru umanitar și de securitate din lume. Libanul și Iordania, pe de altă parte, au dovedit o rezistență remarcabilă în fața fluxurilor de refugiați din regiune și în fața consecințelor politice și de securitate generate de criza din Siria, în condițiile în care resursele naturale deja limitate au fost supuse unor presiuni suplimentare. În ciuda acestor provocări, ambele țări au contribuit la stabilitatea și securitatea în regiune, făcând mari eforturi pentru a realiza noi progrese referitoare la obiectivele PEV. S-au înregistrat unele evoluții pozitive în ceea ce privește alegerile. Alegerile parlamentare și prezidențiale din Tunisia și din Ucraina, alegerile prezidențiale din Israel și alegerile parlamentare din Republica Moldova au fost, în general, bine gestionate. În ceea ce privește Ucraina, nu au putut fi organizate alegeri în Crimeea și Sevastopol; majoritatea regiunilor din Donețk și Luhansk au rămas sub controlul grupurilor armate ilegale și nu li s-a permis participarea la alegerile din Ucraina. Alegerile locale desfășurate de autoritățile de facto din ambele regiuni sunt considerate ilegale și ilegitime și, prin urmare, nu sunt recunoscute de UE. UE a luat act de derularea în general pașnică și ordonată a alegerilor prezidențiale din Egipt, cu toate că au existat unele semne de întrebare cu privire la desfășurarea campaniei electorale, în cadrul căreia spațiul de dezbatere și de critică a fost restrâns tot mai mult. Progresele au fost inegale în ceea ce privește libertatea de exprimare, libertatea presei și a mass-media, libertatea de asociere și libertatea religioasă sau de credință, drepturile persoanelor aparținând unor minorități și combaterea discriminării. Tunisia, Libanul, Marocul și Republica Moldova au instituit parțial o legislație relevantă, însă în Azerbaidjan, Belarus, Egipt și Palestina nu s-a înregistrat nicio evoluție majoră. Protejarea drepturilor femeilor și ale copiilor a rămas problematică în majoritatea țărilor partenere. Munca copiilor, recrutarea copiilor soldați, folosirea copiilor pentru activități teroriste sau pentru traficul de persoane, căsătoriile sub vârsta majoratului și relele tratamente în cadrul sistemului de justiție pentru minori au continuat să fie aspecte extrem de îngrijorătoare. Copiii au fost afectați în mod deosebit de sărăcie, aflată în creștere în întreaga regiune. Noua Constituție a Tunisiei a acordat femeilor drepturi socio-economice și politice egale cu ale bărbaților și a impus, de asemenea, măsuri de combatere a discriminării și a violenței bazate pe gen. Au existat semne încurajatoare în ceea ce privește reforma sectorului justiției, înregistrându-se o evoluție pozitivă în ceea ce privește independența și eficacitatea sectorului în Tunisia, Maroc, Liban și Iordania. Noua Constituție a Tunisiei a stabilit o bază pentru protecția a numeroase drepturi fundamentale și va permite continuarea reformei justiției. Un document strategic privind reforma justiției a fost adoptat în luna mai și a fost supus discuțiilor un plan de acțiune aferent acestuia, pentru perioada 2015-2019. Parlamentul Ucrainei a adoptat o „Lege privind restabilirea încrederii în sistemul judiciar”. Republica Moldova a pus în aplicare legi privind reforma sistemului judiciar. În Azerbaidjan și în Egipt au persistat probleme importante legate de lipsa de independență a justiției. S-au observat progrese inegale și limitate în țările partenere cu privire la penitenciare și la condițiile din acestea. Tortura și relele tratamente au continuat să fie practicate în mai multe țări și au rămas adesea legate de problema condițiilor precare de detenție, precum și de deficiențele sistemului penitenciar. S-au observat unele îmbunătățiri în Iordania și Tunisia, de exemplu, instituirea unui mecanism național de prevenire a torturii în Tunisia. Eforturi substanțiale au fost depuse în acest sens în Republica Moldova, care a creat noi unități penitenciare și a lansat reforme privind delincvenții juvenili. Rolul societății civile și al partenerilor sociali în procesul de tranziție și de reformă este unul crucial. Organizațiile societății civile joacă un rol important în monitorizarea și consilierea parlamentelor, a guvernelor și a partidelor politice cu privire la drepturile omului, inclusiv cu privire la răspunderea autorităților pentru acțiunile lor. Aceste organizații sunt adesea bine conectate la nivel internațional, ceea ce permite împărtășirea mai ușoară cu ceilalți parteneri a lecțiilor învățate. În cazul organizațiile societății civile, evoluția a fost mai degrabă una negativă în 2014 în întreaga regiune. Unele țări au luat măsuri pentru a limita activitatea acestor organizații prin adoptarea de legi sau introducerea de proceduri administrative costisitoare, de exemplu prin impunerea unei sarcini fiscale împovărătoare, în unele cazuri, aceste organizații fiind nevoite să își înceteze activitatea. În Azerbaidjan și în Egipt, activitatea organizațiilor societății civile a fost în mod special afectată de aceste evoluții. Dezvoltarea societății civile a fost pozitivă și rapidă în Ucraina și în Tunisia. Organizațiile societății civile au avut, în general, parte de libertate de acțiune în Republica Moldova, însă au făcut obiectul unor restricții severe în regiunea Transnistria. În Cisiordania, organizațiile societății civile și-au putut desfășura activitatea în condiții mai laxe decât în Gaza, unde acestea au continuat să se confrunte cu dificultăți. Preparativele privind foile de parcurs ale UE pentru fiecare țară în vederea stabilirii unui cadru de dialog cu societatea civilă au continuat în cursul anului 2014. Aceste foi de parcurs au stabilit un cadru strategic pentru colaborarea cu societatea civilă, personalizat pentru fiecare țară în parte. Delegațiile UE au coordonat procesul de elaborare a foilor de parcurs, în cooperare cu autoritățile locale și cu organizațiile societății civile, în vederea identificării obiectivelor pe termen lung privind dialogul și sprijinul operațional. Până la sfârșitul anului 2014, majoritatea acestor foi de parcurs fuseseră deja adoptate de țările partenere. 2.2. Cooperarea politică și de securitate O tranziție nu poate avea șanse de reușită fără un climat de securitate în care atât societatea, cât și economia să se poată dezvolta. Cu toate acestea, provocările legate de securitate au crescut exponențial în 2014 în țările din vecinătate. Amenințările din partea grupărilor teroriste precum Da’esh, conflictele prelungite, criminalitatea organizată și crizele generate de redesenarea forțată a granițelor au pus presiuni asupra țărilor din vecinătatea Europei. Nivelul de instabilitate din unele țări partenere a alimentat fluxurile migrației neregulamentare și amenințările în materie de securitate, cu un impact direct asupra UE. În ciuda acestor evoluții negative, UE a depus eforturi pentru a asigura un climat de securitate și stabilitate în vecinătate. UE a sprijinit țările partenere în abordarea provocărilor politice, economice și de securitate prin recurgerea la o serie de mecanisme și instrumente ale UE, precum dialogurile politice și pe tema drepturilor omului, misiunile PSAC și asistența financiară conexă, urmărind, printre altele, consolidarea statului de drept și sprijinirea reformei justiției. UE desfășoară în prezent mai multe misiuni în vecinătate: misiunea de monitorizare din Georgia (EUMM Georgia), o misiune de poliție în Palestina (EUPOL COPPS), misiuni de asistență la frontieră (EUBAM) în Republica Moldova și în Ucraina[2], în Libia (EUBAM Libia[3]), la punctul de trecere a frontierei de la Rafah (Gaza) (EUBAM Rafah) și misiunea UE de consiliere pentru reforma sectorului securității civile în Ucraina (EUAM Ucraina). Evoluția țărilor din vecinătatea estică a fost în mod deosebit afectată de situația din Ucraina. UE a condamnat în mod ferm anexarea ilegală a Crimeii și a Sevastopolului de către Federația Rusă și efectele destabilizatoare ale crizei în regiunile din estul Ucrainei, care au avut un impact umanitar semnificativ asupra populației civile. UE a solicitat autorităților ruse să împiedice orice deplasare de echipamente militare, de arme sau de forțe armate de pe teritoriul său în Ucraina și să își exercite influența asupra separatiștilor și a grupărilor armate ilegale pentru a dezamorsa situația. În acest scop, UE a sprijinit activitatea forurilor multilaterale, precum Organizația pentru Securitate și Cooperare în Europa (OSCE). Pe lângă eforturile făcute în 2014 pentru a contribui la găsirea unei soluții la criza din estul Ucrainei, UE a făcut acum apel la toate părțile să valorifice dinamica pozitivă instituită odată cu Acordurile de la Minsk din 12 februarie 2015 și să pună pe deplin în aplicare aceste acorduri. În plus față de dialogul diplomatic, UE a sprijinit Ucraina în eforturile sale de reformare a sectorului securității prin lansarea unei misiuni civile de consiliere (EUAM Ucraina). Misiunea va oferi consiliere strategică Ucrainei cu privire la dezvoltarea unor servicii de securitate eficace, sustenabile și responsabile, care să contribuie la consolidarea statului de drept în Ucraina. O mare parte din țările din vecinătate au continuat să fie afectate de conflicte armate sau de crize. În vecinătatea estică, UE a continuat să promoveze măsuri de consolidare a încrederii în Nagorno-Karabakh. Politica Georgiei în ceea ce privește regiunile sale separatiste a fost contestată de Federația Rusă prin semnarea unui „Tratat privind o alianță și un parteneriat strategic” cu regiunea separatistă Abhazia. Nu s-a putut ajunge la o înțelegere politică cu privire la Transnistria din cauza reafirmării de către Tiraspol a ambițiilor sale pentru o mai mare autonomie, în ciuda apelurilor la reintegrare teritorială lansate în contextul procesului „5 + 2” al Organizației pentru Securitate și Cooperare în Europa (OSCE) pentru soluționarea conflictului din Transnistria[4]. În vecinătatea sudică, situația din Siria a continuat să fie o sursă majoră de instabilitate, care afectează puternic țările învecinate, în special Iordania și Libanul. UE și statele sale membre au mobilizat asistență în valoare de aproape 3 miliarde EUR în sprijinul populației afectate din Siria și al țărilor vecine care adăpostesc refugiați, cel mai important efort umanitar depus vreodată de UE. Este vorba de o serie de măsuri regionale ample, care includ ajutor umanitar, sprijin structural și alte forme de asistență acordate țărilor care adăpostesc refugiați și persoane strămutate. Înrăutățirea situației politice și de securitate din Libia a avut consecințe negative care s-au propagat dincolo de granițele vecinilor săi imediați, inclusiv prin transformarea migrației neregulamentare într-una dintre cele mai importante provocări care se profilează pe scena internațională. Reluarea ostilităților în Gaza a distrus mijloacele de subzistență ale populației, infrastructura deja fragilă și resursele naturale deja limitate, contribuind la instabilitatea generală a regiunii. Regiunea a continuat să fie expusă amenințării teroriste, inclusiv atrocităților și încălcărilor drepturilor omului comise de Da’esh, Jabhat al-Nusra și alte grupări teroriste. UE și-a menținut angajamentul de a aborda această problemă, în coordonare cu partenerii regionali și internaționali[5]. Un aspect pozitiv este acela că Georgia, Republica Moldova și Ucraina au continuat să participe la operațiunile PSAC conduse de UE (operațiunea EUTM din Mali, EUNAVFOR din Atalanta și EUFOR RCA din Republica Centrafricană). Această participare demonstrează faptul că aceste țări partenere recunosc importanța contribuției la eforturile de consolidare a securității regionale. UE va analiza noi modalități prin care această participare atât de importantă în cadrul operațiunilor PSAC să fie reflectată și în contextul PEV. Sprijinul UE pentru reforma sectorului de securitate din țările din vecinătate contribuie la crearea în țările partenere a unor servicii de securitate responsabile, care respectă mecanismele de control democratic și statul de drept. Activitățile UE sprijină acțiunile de consolidare a capacităților, de sprijin instituțional, de formare, de consiliere și de ameliorare a gestionării frontierelor. În 2014, UE a sprijinit cooperarea civilă în cadrul reformei sectorului de securitate în Iordania, Palestina și Tunisia. În Ucraina, UE a lansat o misiune civilă de consiliere (EUAM Ucraina), menită să ofere consiliere strategică pentru dezvoltarea unor servicii de securitate eficace, sustenabile și responsabile, care să contribuie la consolidarea statului de drept în Ucraina. În Liban și în Republica Moldova, UE s-a axat pe consolidarea capacităților de gestionare a frontierelor și a vămilor pentru a răspunde provocărilor transfrontaliere cu care se confruntă aceste țări partenere. Această sarcină s-a dovedit mai dificilă în cazul Libiei. În contextul tendințelor globale și al amenințărilor crescânde la adresa securității și a stabilității în țările din vecinătate, acțiunile UE în regiune necesită o atenție sporită. O posibilă modalitate de a răspunde pe termen lung și în mod durabil provocărilor, în plus față de eforturile complementare depuse în cadrul forurilor PSAC și al altor foruri, ar fi consolidarea în continuare a componentelor legate de securitate ale PEV. UE are interesul de a ajuta țările învecinate să devină mai puternice și mai reziliente, consolidând securitatea în regiune și protejând persoanele și drepturile și libertățile lor fundamentale. 2.3. Integrarea economică cu UE UE este principalul partener economic și comercial al majorității țărilor vizate de PEV. Modelul său economic și social rămâne atractiv pentru unele țări partenere, așa cum au demonstrat-o eforturile constante ale acestora în direcția asocierii politice și a integrării economice cu UE. În 2014 au fost semnate acorduri de asociere care includ instituirea unor zone de liber schimb aprofundate și cuprinzătoare cu Georgia, Republica Moldova și Ucraina. Acordurile de asociere care includ o parte privind zona de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare sunt principalele realizări ale PEV și reprezintă o etapă importantă în cadrul relațiilor UE cu unii dintre cei mai apropiați parteneri ai săi, ducând aceste relații de parteneriat la un nivel net superior. Se speră că acordurile de asociere care includ o parte privind zona de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare vor avea un efect pozitiv asupra creșterii și a ocupării forței de muncă în țările partenere, creând bunăstare și sporind sustenabilitatea și reziliența economiilor lor. În Georgia și în Republica Moldova, aplicarea cu titlu provizoriu a unor părți importante ale acordurilor de asociere care includ o parte privind zona de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare a început la 1 septembrie 2014. Aceste țări au început să pună în aplicare acordurile: taxele de import au fost reduse sau eliminate, iar angajamentele privind apropierea de acquis-ul UE au început să fie treptat aplicate. În ceea ce privește Ucraina, în 2014 s-au înregistrat unele îmbunătățiri în relațiile comerciale bilaterale, obstacolele anterioare în calea schimburilor comerciale fiind fie complet înlăturate, fie în curs de a fi eliminate. Cu toate acestea, autoritățile ucrainene au reacționat în fața situației macroeconomice critice prin adoptarea de noi restricții comerciale și a altor măsuri care riscă să inverseze evoluțiile pozitive în relațiile comerciale și să înrăutățească climatul de afaceri. Măsurile comerciale autonome (ATM), adoptate în aprilie 2014, au eliminat 94,7 % din tarifele actuale ale UE impuse la importurile de bunuri industriale din Ucraina și toate tarifele UE impuse la exporturile de produse agricole din Ucraina către UE, reducând totodată tarifele la anumite substanțe chimice și la alte produse originare din Ucraina. În urma deciziei de a amâna aplicarea provizorie a părții referitoare la zona de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare din Acordul de asociere UE-Ucraina până la 1 ianuarie 2016, măsurile comerciale autonome au fost prelungite până la data respectivă. Autoritățile ucrainene pregătesc punerea în aplicare a părții referitoare la zona de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare în strânsă cooperare cu UE. Cu toate că UE a continuat să fie principalul partener comercial al Armeniei în 2014, la 10 octombrie 2014, Armenia, Rusia, Kazahstanul și Belarus au semnat un tratat cu scopul de a include Armenia, începând din 2015, în Uniunea Economică Eurasiatică. UE respectă alegerile făcute de state suverane. Armenia a continuat să beneficieze de sistemul generalizat de preferințe tarifare SGP + al UE și au fost inițiate în noiembrie 2014 discuții exploratorii cu privire la o nouă posibilă relație contractuală între UE și Armenia. S-au intensificat, de asemenea, relațiile comerciale cu țările partenere din sud. Reformele în materie de reglementare au continuat să abordeze problemele legate de dezvoltarea economică, cum ar fi crearea de locuri de muncă, sprijinirea creșterii economice durabile și prosperitatea. În plus, oportunitățile de cooperare regională consolidată sunt importante. UE este dispusă să sprijine în continuare astfel de eforturi, dacă și în momentul în care țările partenere vor fi pregătite să facă acest lucru. Au continuat negocierile privind o zonă de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare cu Marocul. A fost negociat un acord privind indicațiile geografice. S-au derulat primele activități de pescuit în temeiul protocolului la Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului pentru perioada 2014­2018, în plus față de sprijinul financiar acordat de UE sectorului în Maroc, care oferă beneficii directe și concrete actorilor economici. A avansat procesul de pregătire pentru negocierea unei zone de liber schimb aprofundate și cuprinzătoare cu Tunisia, inclusiv s-au desfășurat consultări cu societatea civilă și între experți, concluzia fiind că nu există obstacole de natură tehnică în calea lansării negocierilor. Au avansat, de asemenea, discuțiile preliminare cu privire la o zonă de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare cu Iordania și au fost efectuate evaluări de impact asupra dezvoltării durabile a eventualelor zone de liber schimb aprofundate și cuprinzătoare cu Egiptul și Iordania. Cu toate acestea, sfera integrării economice cu UE este mai largă decât a relațiilor comerciale. PEV conectează UE cu vecinii săi prin crearea de rețele în domeniul transporturilor și energiei și aceste măsuri sunt însoțite de creșterea volumului schimburilor comerciale. Apropierea normativă și furnizarea infrastructurii relevante sunt esențiale pentru stabilirea și menținerea unor legături eficiente între UE și țările partenere, precum și între acestea. Însă privit în ansamblu, anul 2014 oferă o imagine inegală în ambele domenii. Unele țări, cum ar fi Marocul, Tunisia și Ucraina, au realizat o apropiere a reglementărilor cu normele și standardele UE în domeniul transporturilor. În ciuda conflictelor, unele țări (de exemplu, Iordania, Libanul, Palestina) și-au continuat eforturile de reformă în domeniul transporturilor. În ceea ce privește energia, integrarea țărilor vecine pe piața internă de energie a UE a continuat. De asemenea, au fost luate o serie de decizii de politică pentru promovarea energiei din surse regenerabile, inclusiv a energiei solare în Maroc. Ucraina și Iordania acumulaseră datorii care atinseseră proporții îngrijorătoare ca urmare a importului de energie din țările terțe, în special a importului de gaze și de produse petroliere. În această privință, acordul trilateral în domeniul gazelor din 30 octombrie 2014 cu Ucraina și Federația Rusă, mediat de Comisia Europeană, a fost o realizare majoră. În paralel, integrarea treptată a pieței energetice a Ucrainei în piața UE a continuat. Au existat și alte evoluții pozitive, legate de proiectele și măsurile referitoare la infrastructura energetică. La 20 septembrie 2014, a fost lansat coridorul sudic al gazelor, care leagă Azerbaidjanul de Europa de Sud-Est și care este destinat să asigure aprovizionarea Uniunii Europene cu gaz provenit din Azerbaidjan începând din 2020. La 27 august 2014, a avut loc inaugurarea gazoductului Iași-Ungheni între România și Republica Moldova. Activitatea la acest proiect trebuie să continue, cu sprijinul și cu cooperarea UE, ale instituțiilor financiare internaționale (IFI) și ale României. Cooperarea cu țările învecinate în domeniul securității nucleare a continuat să producă rezultate tangibile. Ucraina și-a actualizat planul național de acțiune pentru urmărirea testelor de rezistență efectuate în cooperare cu Comisia Europeană. De asemenea, Comisia a primit raportul Armeniei privind testul de rezistență referitor la centrala nucleară de la Medzamor, care urmează să fie supus unei examinări inter pares. Acest lucru este în conformitate cu obiectivele UE în acest domeniu de politică, și anume promovarea celor mai înalte standarde de securitate nucleară și cultură a securității la nivel mondial. Proiectele regionale, cum ar fi cele de consolidare a interconectării rețelelor de energie electrică în Caucazul de Sud, sunt utile pentru crearea unei interconectivități sporite, mai întâi în cadrul vecinătății și apoi între țările partenere și UE. A fost finalizată legătura dintre Georgia și Turcia, iar consolidarea interconexiunilor între Georgia și Armenia este în faza de planificare. Sesiunile de evaluare și formare desfășurate în 2014 în temeiul Small Business Act pentru Europa au mobilizate sute de părți interesate din rândul întreprinderilor mici și mijlocii (IMM­uri) din vecinătatea sudică. Acest lucru a permis țărilor partenere să își alinieze politicile privind IMM-urile la politicile UE și să consolideze integrarea economică. Cooperarea în domeniul mediului a contribuit la îmbunătățirea calității vieții cetățenilor în țările partenere prin asigurarea accesului la serviciile de mediu de bază, cum ar fi alimentarea cu apă, tratarea apelor uzate sau gestionarea deșeurilor solide. Cooperarea în materie de mediu a continuat să fie un instrument de emancipare a societății civile. În 2014 s-au înregistrat progrese în ceea ce privește crearea unui spațiu comun pentru cunoștințe și inovare, menit să stabilească legături între UE și țările partenere prin intermediul dialogului politic și al cooperării în domeniul cercetării și inovării. Până la sfârșitul anului 2014, Israelul și Republica Moldova au semnat acorduri de asociere cu UE pentru „Orizont 2020”, programul­cadru al UE pentru cercetare și inovare. 2.4. Contactele interpersonale, migrația și mobilitatea Sporirea mobilității într-un mediu sigur și bine gestionat și consolidarea dimensiunii umane prin intensificarea contactelor interumane au devenit principii directoare ale PEV. Mobilitatea stimulează crearea de legături comerciale și creșterea economică, încurajează dezvoltarea culturală și socială și promovează drepturile fundamentale și statul de drept. Fluxul de pasageri și de migranți între UE și regiunea PEV este într-o creștere constantă. În 2014, fluxurile crescânde de migranți regulamentari în UE proveneau în principal din Maroc și Ucraina. Pentru ca reușita procesului de tranziție și a dezvoltării economice să aibă baze solide, este necesar ca țările să investească în generațiile viitoare. Instituirea unui sistem educațional performant și eficient este, prin urmare, extrem de relevantă pentru dezvoltarea pe termen mediu și lung. În general, cooperarea cu UE a țărilor din vecinătate în materie de educație s-a intensificat și chiar a continuat cu țările direct afectate de conflicte armate. Au fost lansate și puse în aplicare mai multe proiecte Tempus, Erasmus Mundus și eTwinning. Mai multe țări PEV (Azerbaidjanul, Republica Moldova, Ucraina, Egiptul, Iordania și Tunisia) au adoptat în 2014 reforme pentru îmbunătățirea calității învățământului la toate nivelurile. Unele țări au instituit cadre de politică sau strategii care îi vizează în mod specific pe tineri, ca de exemplu „Programul de stat pentru tineret pentru perioada 2016-2020” lansat în Ucraina. Un sector cultural puternic contribuie, de asemenea, la sprijinirea reformelor politice și a dezvoltării socioeconomice. Unele țări au adoptat o strategie națională în domeniul culturii, cum ar fi strategia Republicii Moldova „Cultura 2020”. Afluxul de refugiați din Siria a continuat să reprezinte o provocare pentru sistemele de învățământ din Iordania și Liban. În Liban, până la sfârșitul anului 2014, numărul copiilor sirieni de vârstă școlară (5-17 ani) dintre refugiații sirieni înregistrați de către Înaltul Comisar al Organizației Națiunilor Unite pentru Refugiați (ICNUR) a fost de aproximativ 390 000, la aceștia adăugându-se și aproximativ 10 000 de copii de vârstă școlară dintre refugiații palestinieni din Siria, dintre care aproximativ 7 000 erau înscriși în școlile Agenției Organizației Națiunilor Unite de Ajutorare și Lucrări (UNRWA) destinate refugiaților palestinieni din Orientul Apropiat. Cooperarea în materie de migrație și mobilitate a fost în 2014 un element esențial al relațiilor UE cu țările partenere. Parteneriatele pentru mobilitate au constituit elemente-cheie în cadrul acestor discuții. În conformitate cu abordarea globală a UE privind migrația și mobilitatea, aceste parteneriate au vizat consolidarea cooperării în acest domeniu important de politică. La sfârșitul anului 2014, Armenia, Azerbaidjanul, Georgia, Iordania, Republica Moldova, Marocul și Tunisia au semnat parteneriate pentru mobilitate cu UE. Au continuat negocierile cu Belarus privind un acord de facilitare a eliberării vizelor și de readmisie. În decembrie 2014 a fost lansat dialogul UE-Liban privind migrația, mobilitatea și securitatea. În cazul unora dinte țările partenere din vecinătatea estică, eforturile depuse au vizat cu preponderență instituirea unor regimuri de călătorii fără viză. După încheierea cu succes a dialogului privind liberalizarea vizelor, cetățenii moldoveni au avut posibilitatea să călătorească fără viză în spațiul Schengen începând cu 28 aprilie 2014 dacă dețineau pașapoarte biometrice. Alte țări partenere și-au intensificat eforturile în vederea atingerii aceluiași obiectiv, în special Georgia și Ucraina. În vecinătatea sudică, Marocul a asigurat o mai bună integrare a migranților regulamentari. Guvernele Tunisiei și Marocului sunt, de asemenea, pe cale să adopte un cadru juridic și instituțional în materie de azil și privind combaterea traficului de persoane. În ianuarie 2015, UE și Marocul au început negocierile privind un acord de facilitare a eliberării vizelor și de readmisie. UE este dispusă să demareze negocieri în acest sens cu Tunisia în 2015, în urma adoptării, în decembrie 2014, a directivelor de negociere cu privire la ambele acorduri. Cu toate acestea, afluxul de migranți neregulamentari a continuat să crească, urmând o tendință generală, legată în primul rând de evoluțiile politice înregistrate în vecinătatea sudică din 2011 până în prezent. În 2014, au intrat în UE peste 277 000 de migranți neregulamentari. Traficul de persoane a înregistrat, de asemenea, o creștere. Groaznicele pierderi de vieți omenești survenite în Marea Mediterană în cursul anului 2014 au arătat că este indispensabilă formularea unor politici coordonate între UE și țările partenere din sud și din vecinătatea mai largă. Întrucât țările partenere PEV sunt, în cea mai mare parte, țări de tranzit pentru migrația neregulamentară, UE îi include pe „vecinii vecinilor” în cadrul discuțiilor relevante, purtând de exemplu discuții cu autoritățile relevante din Africa de Vest și Centrală în cadrul „Procesului de la Rabat”. Tot astfel, un proces de dialog regional a fost lansat în luna noiembrie cu țările situate de-a lungul rutei de migrație din Africa de Est („Procesul de la Khartoum”). Majoritatea țărilor partenere ale UE din vecinătatea sudică nu au un sistem juridic și administrativ cuprinzător și sustenabil, în măsură să abordeze aceste chestiuni. Libia, în special, a fost extrem de expusă în față afluxului de solicitanți de azil, de migranți neregulamentari și de victime ale traficului de persoane ca urmare a deteriorării situației de securitate și a conflictului din țară. Asistența acordată de UE regiunii s-a axat pe consolidarea sistemelor de justiție penală ale partenerilor în lupta lor împotriva contrabandei și a traficului, prin consolidarea capacităților în materie de control al frontierelor. Această asistență a avut unele efecte pozitive în Maroc, Algeria, Tunisia și Egipt. UE a acordat asistență Iordaniei în vederea efectuării unei anchete privind migrația, care acoperă și condițiile de primire a refugiaților. Există planuri de a efectua anchete similare și în alte țări din regiune. 2.5. Cooperarea financiară Instrumentul european de vecinătate (IEV) este principalul instrument destinat sprijinirii priorităților politice ale UE în cadrul politicii de vecinătate. IEV dispune de un buget de 15,4 miliarde EUR pentru perioada 2014-2020 și oferă asistență într-un cadru predictibil, pe termen lung, în sprijinul priorităților de reformă convenite în fiecare țară. Țările în care sunt introduse reforme democratice substanțiale pot beneficia, de asemenea, de fonduri suplimentare în cadrul unui program-umbrelă care poate reprezenta până la 10 % din valoarea IEV. UE acordă, de asemenea, un sprijin substanțial în favoarea inițiativelor regionale și transfrontaliere prin intermediul IEV. Combinarea fondurilor UE cu cele ale instituțiilor financiare internaționale (IFI) joacă un rol din ce în ce mai important, prin intermediul Facilității de investiții pentru vecinătate (FIV). FIV sprijină proiecte legate de interconectarea rețelelor energetice și de transport, în domeniul schimbărilor climatice și al mediului și proiecte în favoarea IMM-urilor. A fost pusă la punct o facilitate privind zona de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare cu scopul de a sprijini adaptarea și reorientarea întreprinderilor, astfel încât să se asigure un acces îmbunătățit al acestora la beneficiile prevăzute de acorduri. Cu ajutorul acestei facilități, UE își propune să mobilizeze granturi în valoare de 150 de milioane EUR în perioada 2015-2017 prin intermediul FIV, cu scopul de a stimula efectuarea de investiții de către IFI în valoare de până la 1,5 miliarde EUR în cele trei țări, Georgia, Republica Moldova și Ucraina. Fondurile destinate societății civile au crescut, de asemenea, considerabil. UE a continuat să acorde sprijin societății civile prin intermediul Facilității pentru societatea civilă , care acoperă nivelul regional și național cu scopul de a consolida și a promova rolul societății civile în cadrul proceselor legate de reformă și schimbarea democratică. Situația dinamică înregistrată în prezent în vecinătate face necesară o abordare flexibilă în ceea ce privește planificarea și punerea în aplicare, iar UE a utilizat toată flexibilitatea de care dispune. UE a reacționat cu o rapiditate fără precedent și a accelerat procesele de aprobare pentru a răspunde nevoilor generate de criza din Ucraina, combinând un sprijin important din partea IEV, asistență macrofinanciară și sprijinul tehnic din partea Grupului de sprijin pentru Ucraina. Un fond fiduciar regional al UE a fost creat în decembrie 2014 pentru a furniza un răspuns coerent și consolidat la criza siriană, la scară regională. Fondul fiduciar se va concentra pe nevoile prioritare actuale și poate fi, de asemenea, adaptat la nevoile de reconstrucție în cadrul unui scenariu postconflictual viitor. Dar IEV nu este adecvat sau suficient pentru toate nevoile, mai ales dacă sunt necesare fonduri suplimentare substanțiale într-un termen scurt ca răspuns la o situație de criză. Finanțarea acordată de IEV este, prin urmare, completată de sprijinul acordat prin intermediul altor instrumente, cum ar fi Instrumentul care contribuie la stabilitate și pace (IcSP), finanțarea UE în domeniul umanitar (ECHO) sau Instrumentul european pentru democrație și drepturile omului (IEDDO). Ar putea fi nevoie să fie mobilizate fonduri suplimentare prin intermediul acestor instrumente sau al altora, în funcție de evoluția situației în regiune — răspunsul UE în Siria și în Ucraina este un exemplu în acest sens. 2.6. PEV dincolo de cooperarea bilaterală Multe dintre dificultățile de natură socială, economică și de securitate din vecinătate sunt direct legate de nivelul scăzut de integrare regională. Cooperarea regională este esențială pentru soluționarea unor probleme comune complexe, cum ar fi migrația neregulamentară, terorismul și traficul de arme sau poluarea transfrontalieră, care necesită un răspuns coordonat. Consolidarea cooperării regionale în regiune ocupă, așadar, în continuare o poziție de prim-plan în cadrul agendei PEV. Acest lucru este valabil atât în cazul dimensiunii estice a PEV, reprezentată de Parteneriatul estic, cât și în cazul dimensiunii sudice, desfășurate prin intermediul Parteneriatului pentru democrație și prosperitate împărtășită, precum și în contextul Uniunii pentru Mediterana. Climatul politic general din vecinătatea sudică a rămas tensionat, ceea ce afectează posibilitățile de cooperare regională. În timp ce țările partenere din sud au continuat să își dezvolte relațiile bilaterale cu UE, regiunea ca atare a rămas una dintre cele mai puțin integrate din lume. Unele părți ale acesteia s-au confruntat în continuare cu crize politice, economice și umanitare grave și cu conflicte armate, însoțite de o deteriorare semnificativă a climatului de securitate. Punerea în aplicare a reformelor și integrarea regională s-au dovedit dificile în astfel de circumstanțe. Pentru a contracara eventualele consecințe negative ale conflictului din Siria și fenomenul asociat al luptătorilor străini, UE și-a intensificat cooperarea cu partenerii sudici în materie de combatere a terorismului. Un proiect privind combaterea terorismului, derulat împreună cu partenerii arabi, finanțat de IEV, a fost demarat în martie 2014, fiind pus în aplicare de Biroul Națiunilor Unite pentru Droguri și Criminalitate (UNODC) și de Direcția executivă a Comitetului pentru combaterea terorismului al ONU (CTED al ONU), cu participarea instituțiilor UE și a statelor membre. UE și țările partenere din sud au continuat să caute soluții la nevoia critică de a avea o integrare mai strânsă. Țările partenere s-au arătat dornice să se implice în activități regionale cu UE, în special prin intermediul Uniunii pentru Mediterana și al Ligii Statelor Arabe (LSA). Eforturile de aprofundare a cooperării UE cu țările din Maghreb și cu Organizația de Cooperare Islamică (OIC) au continuat. În cadrul Parteneriatului estic, au fost înregistrate progrese semnificative în ceea ce privește cooperarea cu țările partenere în cauză prin intermediul acordurilor de asociere care includ o parte privind instituirea de zone de liber schimb aprofundate și cuprinzătoare, care presupun programe de reformă ambițioase în domeniul politic, economic și social. Cele patru platforme tematice ale Parteneriatului estic au continuat să se reunească de două ori pe an pentru a analiza și a discuta cu privire la următoarele etape ale dialogului politic dintre UE și țările Parteneriatului estic. Se speră că în cadrul reuniunii la nivel înalt din 2015 a Parteneriatului estic va fi examinată punerea în aplicare a angajamentelor convenite și a progreselor realizate. În 2014, pe fondul crizei din Ucraina, UE a inițiat programe de sprijin fără precedent pentru a contribui la stabilizarea situației economice și financiare a Ucrainei, pentru a oferi asistență în contextul procesului de tranziție, a încuraja reformele politice și economice și a sprijini o dezvoltare favorabilă incluziunii. Asistența acordată Republicii Moldova și Georgiei a fost, de asemenea, consolidată pe diverse căi, în lumina presiunilor la care au fost supuse aceste țări ca urmare a deciziei lor de a semna acordurile de asociere. 3. Concluzii Președintele Juncker a făcut din revizuirea PEV o prioritate a primului an al mandatului său. Documentul comun de consultare „Spre o nouă politică europeană de vecinătate”, adoptat la 4 martie 2015, descrie principalele probleme și provocări cu care se confruntă în prezent UE și țările sale partenere. Părțile interesate sunt invitate să-și exprime punctul de vedere cu privire la acest document, care lansează o procedură de consultare detaliată privind PEV. Rezultatele acestei consultări vor fi anunțate în toamna anului 2015 prin adoptarea unei comunicări comune privind o PEV reînnoită. [1] Această denumire nu trebuie interpretată ca o recunoaștere a statului Palestina și nu aduce atingere pozițiilor individuale ale statelor membre cu privire la acest subiect. [2] Nu este o misiune PSAC. [3] Deteriorarea situației politice și de securitate din Libia în iulie 2014 a impus mutarea temporară a misiunii la Tunis. Direcția viitoare a misiunii face obiectul unei analize strategice care va fi abordată în curând de către statele membre ale UE. [4] Declarația ministerială din 5 decembrie 2014 referitoare la negocierile cu privire la procesul de soluționare a conflictului transnistrean în formatul „5 + 2”. [5] În februarie 2015 a fost adoptată Comunicarea comună privind Siria/Irakul și amenințarea reprezentată Da’esh. Aceasta propune o strategie ca răspuns la criză și include o combinație de măsuri politice și practice, inclusiv dialogul diplomatic, programe antiradicalizare, lupta împotriva finanțării terorismului și îmbunătățirea controalelor la frontieră.