P6_TA(2007)0130

Consecinţele extinderilor viitoare asupra eficienţei politicii de coeziune

Rezoluţia Parlamentului European din 24 aprilie 2007 privind consecinţele extinderilor viitoare asupra eficienţei politicii de coeziune (2006/2107(INI))

Parlamentul European,

- având în vedere Rezoluţia sa din 16 martie 2006 privind documentul de strategie privind extinderea al Comisiei din 2005 [1],

- având în vedere Comunicarea Comisiei din 8 noiembrie 2006 privind strategia de extindere şi principalele provocări pentru 2006-2007, inclusiv raportul special anexat la aceasta privind capacitatea UE de a integra noi membri (COM(2006)0649),

- având în vedere Rezoluţia sa din 13 decembrie 2006 [2] referitoare la Comunicarea Comisiei privind strategia de extindere,

- având în vedere Rezoluţia sa din 13 decembrie 2006 privind aspectele instituţionale ale capacităţii Uniunii Europene de a integra noi state membre [3],

- având în vedere Comunicarea Comisiei din 3 mai 2006 intitulată "La doi ani după extindere: un succes economic" (COM(2006)0200),

- având în vedere Rezoluţia sa din 28 septembrie 2005 privind deschiderea negocierilor cu Turcia [4],

- având în vedere concluziile Consiliului Afaceri Generale şi Relaţii Externe din 3 octombrie 2005 [5] privind deschiderea negocierilor cu Croaţia,

- având în vedere concluziile Preşedinţiei Consiliului European din 15- 16 iunie 2006 [6],

- având în vedere Rezoluţia sa din 27 septembrie 2006 privind progresele înregistrate de Turcia în vederea aderării [7],

- având în vedere Acordul interinstituţional din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu şi Comisie privind disciplina bugetară şi buna gestiune financiară [8],

- având în vedere cel de-al treilea raport al Comisiei din 18 februarie 2004 privind coeziunea economică şi socială (COM(2004)0107),

- având în vedere Comunicarea Comisiei din 12 iunie 2006 privind strategia pentru creştere şi ocuparea forţei de muncă şi reforma politicii europene de coeziune - al patrulea raport de activitate privind coeziunea (COM(2006)0281),

- având în vedere concluziile Preşedinţiei Consiliului European din 21- 22 iunie 1993 de la Copenhaga şi din 16- 17 decembrie 2004 şi 14- 15 decembrie 2006 de la Bruxelles,

- având în vedere articolul 49 din Tratatul UE şi articolul 158 din Tratatul CE,

- având în vedere articolul 45 din Regulamentul său de procedură,

- având în vedere raportul Comisiei pentru dezvoltare regională şi avizul Comisiei pentru bugete (A6-0087/2007),

A. întrucât, în conformitate cu articolul 2 din Tratatul UE, coeziunea socială, economică şi teritorială este un obiectiv important al Uniunii Europene, iar pentru cetăţeni reprezintă un semn vizibil de solidaritate europeană,

B. întrucât politica de coeziune a Uniunii Europene s-a bucurat de un succes semnificativ în realizarea obiectivului de coeziune socială, economică şi teritorială, aşa cum se arată, în special, în cel de-al patrulea raport de activitate al Comisiei privind coeziunea,

C. întrucât extinderile de până acum ale UE au contribuit la asigurarea păcii, securităţii, stabilităţii, democraţiei şi a statului de drept, precum şi la creştere şi prosperitate în întreaga Uniune, beneficii care au ajutat UE să devină o economie mai competitivă şi dinamică şi care, în consecinţă, trebuie avute în vedere atunci când se decid extinderile viitoare,

D. întrucât convergenţa ţărilor din Europa Centrală şi de Est necesită totuşi eforturi susţinute, deoarece nivelul lor economic iniţial a fost mai scăzut decât cel al ţărilor aderente din extinderile anterioare, fiind, totodată, necesară o schimbare radicală a sistemului lor politic şi economic,

E. întrucât efectele globalizării fac acest proces de convergenţă mai dificil şi, de asemenea, creează probleme privind amplasarea noilor întreprinderi în întreaga Uniune,

F. întrucât o politică de coeziune bine gestionată poate ajuta regiunile să facă faţă unora dintre provocările globalizării,

G. întrucât presiunea asupra bugetelor guvernelor este în creştere, întrucât multe state membre încalcă criteriile de stabilitate şi întrucât tendinţele demografice vor solicita şi mai mult bugetele şi vor scădea creşterea economică,

H. întrucât UE ar trebui să rămână o comunitate deschisă, iar problemele legate de politica structurală nu trebuie să reprezinte un obstacol pentru o viitoare extindere, cu condiţia ca reformele necesare să garanteze capacitatea de integrare,

I. întrucât, din octombrie 2005, Comunitatea desfăşoară negocieri de aderare cu Turcia şi Croaţia, fără nici un rezultat garantat, iar Consiliul European din decembrie 2005 a recunoscut statutul de stat candidat al Fostei Republici Iugoslave Macedonia; întrucât celelalte state din Balcanii de Vest [Albania, Bosnia-Herţegovina, Serbia şi Muntenegru (inclusiv Kosovo)] sunt considerate potenţiale candidate la aderare; întrucât procesul de reformă în toate aceste ţări este deja sprijinit prin programe de preaderare care conţin componente de politică structurală,

J. întrucât, o dată cu aderarea României şi Bulgariei, au intrat în vigoare reglementări noi privind solicitarea de credite din fondurile structurale, iar consecinţele acestei aderări asupra politicii structurale nu au fost încă determinate,

K. întrucât ajutorul de preaderare acordat de UE cumulat, împreună cu integrarea deplină a României şi Bulgariei necesită 150 miliarde EUR suplimentare în perioada actuală de finanţare conform regimului de politică structurală în vigoare; întrucât, cu toate acestea, aderarea tuturor statelor care primesc ajutor de preaderare nu se va face simultan,

L. întrucât, prin aderarea României şi Bulgariei, suprafaţa UE-25 eligibilă pentru fondurile structurale a crescut cu 9% şi populaţia sa cu 6%, iar PIB-ul pe cap de locuitor a scăzut cu 5%; întrucât, prin aderarea Croaţiei, suprafaţa UE-27 ar creşte cu 1,3 %, iar populaţia sa cu 0,9 %, în timp ce PIB-ul pe cap de locuitor ar scădea cu 0,6 %; întrucât, prin aderarea Turciei, suprafaţa UE-27 ar creşte cu 18,3 %, iar populaţia sa cu 14,7 %, în timp ce PIB-ul pe cap de locuitor ar scădea cu 10,5 %; întrucât, prin aderarea altor state din Balcanii de Vest, suprafaţa UE-27 ar creşte cu 4,8% iar populaţia sa cu 4%, în timp ce PIB-ul pe cap de locuitor ar scădea cu 3,5 %,

M. întrucât este nevoie urgentă de reforme instituţionale, financiare şi politice în cadrul instituţiilor Uniunii Europene care stau la baza capacităţii de integrare a Uniunii; întrucât aderarea la UE depinde în întregime de respectarea criteriilor de la Copenhaga şi, prin urmare, de evoluţia democratică a ţărilor menţionate la considerentul I,

N. întrucât, într-o Uniune Europeană formată din 34 de state membre, Croaţia ar necesita doar 7% din fondurile structurale suplimentare, procent calculat pe baza reglementărilor existente, iar celelalte state din Balcanii de Vest, care beneficiază în prezent de asistenţă de preaderare, ar necesita doar 9,2 %, în timp ce Turcia singură ar primi 63 %,

O. întrucât aderarea statelor din Balcanii de Vest considerate individual, chiar şi în contextul cadrului financiar actual, nu ar avea un efect statistic asupra eligibilităţii regiunilor din statele membre şi nici nu ar avea vreun impact financiar dramatic asupra politicii de coeziune a actualei Uniuni formate din 27 de state membre datorită mărimii, populaţiei sau dezvoltării economice a acestora; întrucât Croaţia, cu care negocierile au avansat cel mai mult şi care este chiar mai dezvoltată din punct de vedere socioeconomic decât câteva state membre actuale, ar reprezenta, în termeni comparativi, sarcina financiară cea mai mică pentru Uniune, dată fiind mărimea, populaţia şi nivelul de dezvoltare economică ale ţării şi nu ar avea un efect statistic asupra zonelor eligibile la nivel regional şi naţional, chiar şi în actuala perioadă financiară,

P. întrucât, în contextul legislaţiei şi condiţiilor actuale, prin aderarea Turciei, politica de coeziune a UE ar atinge noi dimensiuni, deoarece aceasta nu a mai fost niciodată aplicată într-o ţară de o asemenea dimensiune, cu un nivel atât de scăzut de dezvoltare economică şi cu discrepanţe regionale de o asemenea amploare,

Q. întrucât concluziile Preşedinţiei Consiliului European din iunie 2006 au evidenţiat faptul că, în cazul acceptării unor noi state membre, UE ar trebui să rămână în măsură să păstreze dinamica integrării europene şi "că ar trebui să se depună toate eforturile pentru a proteja coeziunea şi eficienţa Uniunii",

R. întrucât, în Comunicarea sa din 8 noiembrie 2006, Comisia solicită examinarea în detaliu a efectelor oricăror viitoare extinderi asupra bugetului UE, luând în considerare evoluţia viitoare a domeniilor politice relevante, cum ar fi agricultura şi politica de coeziune,

S. întrucât politica regională, ca unul dintre cele mai mari posturi bugetare din bugetul UE, va fi subiectul unor dezbateri intense, în special cu referire la criteriile de eficienţă, cu ocazia revizuirii cadrului financiar al UE prevăzute pentru 2008-2009,

T. întrucât, într-o Uniune în continuă extindere, eficacitatea politicilor comunitare este necesară mai mult decât oricând, eficienţa politicii de coeziune şi adevărata valoare adăugată demonstrată a acesteia depinzând în mare măsură de resursele financiare disponibile; întrucât, în consecinţă, trebuie să se acorde o atenţie maximă revizuirii sistemului de resurse proprii al Comunităţii,

1. consideră că pentru a face dovada capacităţii sale de integrare, UE trebuie să fie în măsură să îşi atingă obiectivul de coeziune socială, economică şi teritorială, ţinând cont de realităţile bugetare; în consecinţă, consideră că este necesar ca, în momentul aderării fiecărei ţări candidate, să se decidă dacă UE are capacitatea de a integra statul în cauză;

2. consideră că reforma instituţională, financiară şi politică este, de asemenea, necesară în contextul unei revizuiri a cadrului financiar al UE; în acest sens, consideră că trebuie să se facă o comparaţie între efectele asupra evoluţiei UE-27 a diverselor instrumente de finanţare principale (Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European, Fondul de coeziune, Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală), permiţând astfel luarea unor decizii bugetare adecvate;

3. consideră că extinderile viitoare nu trebuie să conducă la ineligibilitatea tot mai multor regiuni pentru finanţare în conformitate cu politica de coeziune, în cadrul actualul Obiectiv 1, ca urmare a efectului statistic şi fără eliminarea cu adevărat a discrepanţelor existente;

4. subliniază faptul că este imposibilă o politică de coeziune onestă şi eficientă fără o creştere a cheltuielilor UE la 1,18 % din VNB-ul UE, aşa cum s-a afirmat în Rezoluţia Parlamentului din 8 iunie 2005 privind provocările politice şi mijloacele bugetare ale Uniunii extinse 2007-2013 [9];

5. regretă aşadar că, în Comunicarea sa din 8 noiembrie 2006 privind strategia de aderare, Comisia nu oferă nici o analiză aprofundată a consecinţelor financiare ale unor viitoare extinderi;

6. invită Comisia să prezinte o analiză de impact detaliată, pentru a face posibilă o previziune corespunzătoare a tuturor efectelor aderării României şi Bulgariei asupra politicii structurale;

7. invită, de asemenea, Comisia ca pentru viitoarele extinderi să efectueze calcule periodice, cu cifre defalcate pe fiecare stat, utilizând criteriile actuale, dar şi cele modificate şi extinse, privind cheltuielile de politică regională pe care le-ar suporta UE şi să evalueze consecinţele acestor extinderi asupra eligibilităţii pentru finanţare a regiunilor; în acest sens, observă că se pot utiliza şi bazele de date şi instrumentele analitice ale Reţelei Europene de Observare a Planificării Spaţiale (ESPON); consideră că trebuie, de asemenea, avută în vedere îmbunătăţirea integrării diferitelor instrumente de finanţare ale UE;

8. consideră că, în vederea creării unor scenarii pentru finanţarea viitoare a politicii de coeziune a UE, este nevoie de studii permanente care să fie bazate pe experienţa câştigată cu ocazia extinderilor anterioare şi care să includă îmbunătăţirile socioeconomice care vor avea loc în perioada de programare actuală;

9. subliniază importanţa unei abordări foarte stricte în privinţa evaluării cantitative şi calitative a utilizării fondurilor structurale, prin care să se asigure o bună gestionare şi o monitorizare adecvată, în interesul cetăţenilor Uniunii, astfel încât să se optimizeze raportul costuri-beneficii în cadrul cheltuielilor UE pentru coeziune;

10. invită Comisia să dedice un capitol din noul său al patrulea raport privind coeziunea, al patrulea, punctului său de vedere privind durabilitatea actualei politici de coeziune şi viitoarele măsuri care ar putea avea un impact, acolo unde este cazul, asupra politicii de coeziune;

11. consideră că, având în vedere situaţia actuală a sistemului de resurse al Uniunii Europene, ar fi greu de finanţat noile extinderi fără a pune în pericol eficienţa actualelor politici de coeziune;

12. îndeamnă Comisia să emită o comunicare prin care să prezinte o propunere de model structurat pe niveluri pentru politica de coeziune, care să permită o mai bună diferenţiere între asistenţa de preaderare şi calitatea de membru deplin şi care să permită potenţialelor state candidate la aderare să beneficieze de asistenţă eficientă pentru dezvoltare regională înaintea eventualei aderări la Uniunea Europeană, sub rezerva înregistrării unui progres politic;

13. solicită, mai ales pentru Turcia, o abordare progresivă, concentrată mai mult pe finanţarea unor domenii tematice specifice (cum ar fi grupările sectoriale, structurile administrative şi egalitatea între sexe) şi regiuni, pentru a evita automatismele financiare nerezonabile legate de aderare şi pentru a atinge obiective ţintă privind coeziunea şi creşterea;

14. solicită, începând din 2010, aplicarea procedurii de codeciziei pentru evaluarea şi reformarea asistenţei de preaderare;

15. solicită Comisiei să definească mai clar ce înseamnă "consolidarea politicii de vecinătate" şi, în acest context, să analizeze mai îndeaproape instrumentele de finanţare structurală;

16. consideră că, pentru eficienţa politicii de coeziune, este esenţial ca responsabilitatea fiecărui stat membru să crească în viitor;

17. propune ca, în contextul reflecţiilor asupra viitorului politicii de coeziune, Uniunea Europeană ar trebui să folosească mai mult efectul de pârghie al finanţărilor prin împrumut — în special în regiunile care au beneficiat deja de finanţare din partea UE timp de mai mulţi ani — pentru a îmbunătăţi eficienţa sprijinului comunitar, fără însă a-l înlocui;

18. consideră că, în acest context, ar trebui să se stabilească condiţii mai avantajoase pentru finanţarea de împrumuturi şi subvenţii pentru regiunile cele mai puţin dezvoltate ale UE;

19. solicită Comisiei să formuleze propuneri pentru o viitoare politică de coeziune mai apropiată de nevoile reale ale regiunilor, de vreme ce regiunile care au beneficiat de ajutoare din fondurile UE timp de 10, 20 sau 30 de ani, au atins, în mod cert, un nivel de dezvoltare diferit de cel al regiunilor care nu au beneficiat încă de nici o finanţare; consideră că soluţia la dificultăţile viitoare ale politicii de coeziune a UE ar putea fi o mai mare diferenţiere;

20. îşi exprimă preocuparea faţă de faptul că, în unele regiuni, ajutorul acordat de UE nu este bine orientat, motiv pentru care situaţia în aceste regiuni nu se îmbunătăţeşte, în ciuda sprijinului financiar acordat timp de mai mulţi ani, iar acest lucru înseamnă că resursele comunitare sunt irosite;

21. solicită folosirea mai susţinută a fondurilor private ca sursă de fonduri structurale prin cofinanţare, precum şi simplificarea considerabilă a cofinanţărilor private de proiecte şi programe realizate în cadrul fondurilor structurale, în conformitate cu cele mai bune practici;

22. solicită ca, în viitor, finanţarea din fondurile structurale să fie organizată astfel încât să se evite efectele strămutărilor, precum şi finanţarea relocalizărilor întreprinderilor din fonduri UE şi consideră că, în contextul politicii de coeziune, Comisia ar trebui să analizeze în mod critic influenţa subvenţiilor acordate întreprinderilor asupra deciziilor acestora privind localizarea, ţinând cont de mărimea întreprinderilor în cauză;

23. observă că succesul politicii de coeziune este corelat cu politicile economice naţionale şi că, în acest context, punerea în aplicare a planurilor naţionale de acţiune pentru Strategia de la Lisabona are o influenţă deosebită asupra succesului politicii de coeziune;

24. îndeamnă Comisia să se asigure că, în cadrul viitoarelor programe de competitivitate regională şi de cooperare teritorială, finanţarea se concentrează mai mult pe europenizarea economiei regionale şi pe infrastructuri de importanţă europeană;

25. solicită o mai bună utilizare a Fondurilor structurale în viitor pentru a amortiza efectele schimbărilor demografice şi ale migraţiei regionale survenite;

26. consideră că Fondul Social European, ca instrument orizontal, ar trebui să fie utilizat mai bine în viitor, printre altele, pentru a ajuta regiunile să facă faţă dificultăţilor sociale cauzate de globalizare, precum şi efectelor schimbărilor demografice;

27. subliniază că rezultatele politicii de coeziune pot fi revizuite numai dacă alocarea fondurilor structurale se face într-un mod transparent şi, prin urmare, solicită Uniunii Europene să utilizeze criterii de transparenţă foarte stricte pentru alocarea fondurilor;

28. solicită sancţiuni mai aspre pentru cazurile dovedite de abuz de fonduri şi proceduri mai eficiente pentru recuperarea acestora;

29. consideră că lupta eficientă împotriva corupţiei, precum şi consolidarea capacităţii administrative de a realiza eficient şi transparent programele din cadrul fondurilor structurale, sunt condiţii prealabile obligatorii şi esenţiale pentru primirea de fonduri structurale europene; solicită aplicarea consecventă şi inflexibilă a instrumentelor de control;

30. invită Comisia şi statele membre să analizeze toate aceste aspecte atunci când efectuează revizuirea la jumătatea perioadei a cadrului financiar actual al UE, programat pentru 2008 — 2009;

31. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului, Comisiei şi Comitetului Regiunilor.

[1] JO C 291 E, 30.11.2006, p. 402.

[2] Texte adoptate, P6_TA(2006)0568.

[3] Texte adoptate, P6_TA(2006)0569.

[4] JO C 227 E, 21.9.2006, p. 163.

[5] 12877/05, 4.10.2005.

[6] 10633/1/06, 17.6.2006.

[7] Texte adoptate, P6_TA(2006)0381.

[8] JO C 139, 14.6.2006, p. 1.

[9] JO C 124 E, 25.5.2006, p. 373.

--------------------------------------------------