[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 18.9.2008

COM(2008) 569 final

2002/0072 (COD)

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN în conformitate cu articolul 251 alineatul (2) al doilea paragraf din Tratatul CE privind

poziția comună a Consiliului în vederea adoptării unei directive a Parlamentului European și a Consiliului referitoare la munca temporară

- Acord politic privind o poziție comună (VMC)

2002/0072 (COD)

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN în conformitate cu articolul 251 alineatul (2) al doilea paragraf din Tratatul CE privind

poziția comună a Consiliului în vederea adoptării unei directive a Parlamentului European și a Consiliului referitoare la munca temporară

- Acord politic privind o poziție comună (VMC)

1. CONTEXT

Data transmiterii propunerii[1] către Parlamentul European și către Consiliu [document COM(2002)149 final – 2002/0072 COD]: | 21 martie 2002 |

Data avizului Comitetului Economic și Social European[2]: | 19 septembrie 2002 |

Data avizului Parlamentului European, prima lectură[3]: | 21 noiembrie 2002 |

Data transmiterii propunerii modificate[4]: | 28 noiembrie 2002 |

Data adoptării poziției comune[5]: | 15 septembrie 2008 |

2. OBIECTIVUL PROPUNERII COMISIEI

Propunerea de directivă privind munca temporară vizează garantarea aplicării principiului tratamentului egal lucrătorilor temporari și recunoașterea agenților de muncă temporară în calitate de angajatori. Aceasta completează legislația statelor membre, în conformitate cu articolul 137 din Tratat, stabilind un cadru comunitar comun și flexibil pentru munca temporară, pentru a contribui în mod eficient la crearea de locuri de muncă și la dezvoltarea unor forme flexibile de muncă.

3. COMENTARII CU PRIVIRE LA POZI ȚIA COMUNĂ

3.1. Scurte observa ții generale cu privire la poziția comună

Deși poziția comună nu reflectă toate amendamentele propuse de Parlament și incluse în propunerea modificată a Comisiei, majoritatea amendamentelor Parlamentului au fost totuși adoptate, în totalitate, parțial sau în fond. În plus, rezultatul acordului politic cu privire la poziția comună indică faptul că au fost realizate progrese privind mai multe aspecte, cum ar fi: aplicarea directă a principiului tratamentului egal pentru lucrătorii temporari începând din prima zi a unei misiuni de muncă temporară, fără excepții pentru misiunile pe termen scurt (așa-numita „perioadă de grație”), clarificarea definițiilor și consultarea sau participarea partenerilor sociali, ca o condiție aplicabilă diverselor derogări care permit o anumită abatere de la principiul tratamentului egal.

3.2. Amendamentele Parlamentului European, luate în considerare în totalitate, par țial sau în fond în poziția comună a Consiliului și în propunerea modificată a Comisiei.

Numerotarea considerentelor și a articolelor se referă la poziția comună a Consiliului:

3.2.1. Titlu: amendamentul nr. 1 (schimbarea titlului directivei [6])

3.2.2. Considerentele

Considerentul 5: amendamentul nr. 6 (precizarea legăturilor dintre propunerea de directivă și Directiva 1999/70/CE din 28 iunie 1999 cu privire la munca pe durată determinată – fostul considerent 7).

Considerentul 9 : amendamentul nr. 4 (reformularea și actualizarea fostului considerent 4).

Considerentul 14 : amendamentul nr. 15 [anunță conținutul articolului 5 alineatul (1) – fostul considerent 15].

Considerentul 20 : amendamentul nr. 36 (adăugarea unei dispoziții care stipulează că lucrătorii temporari nu îi pot înlocui pe lucrătorii aflați în grevă în întreprinderea utilizatoare).

3.2.3. Articolele

Articolul 1

Articolul 1 alineatul (1): amendamentul nr. 23 (reformularea domeniului de aplicare pentru a pune mai bine în evidență caracterul triunghiular al muncii temporare).

Articolul 1 alineatul (2): acceptarea unui element al amendamentului nr. 24 (confirmarea faptului că atât întreprinderile utilizatoare, cât și agenții de muncă temporară sunt incluse în domeniul de aplicare al directivei).

Articolul 2

Articolul 2 : amendamentul nr. 26 (consolidarea obiectivelor echilibrate ale directivei).

Articolul 3

Articolul 3 : amendamentul nr. 28 (eliminarea definiției lucrătorului comparabil din definițiile care figurează la articolul 3);

Articolul 3 alineatul (1) litera (b): amendamentul nr. 30 (adăugarea definiției agentului de muncă temporară);

Articolul 3 alineatul (1) litera (d): amendamentul nr. 31 (adăugarea definiției întreprinderii utilizatoare);

Articolul 3 alineatul (2): amendamentul nr. 85 (stipulează că definirea remunerației revine statelor membre) și amendamentul nr. 33 (precizează care sunt lucrătorii care nu pot fi excluși din domeniul de aplicare al directivei).

Articolul 4

Articolul 4 alineatul (1) : amendamentul nr. 34 (extinderea obligației statelor membre de a revizui restricțiile sau interdicțiile care vizează doar anumite categorii de lucrători sau anumite ramuri la toate restricțiile sau interdicțiile; extinderea domeniului justificărilor la interdicții/restricții);

Articolul 4 alineatul (4): amendamentul nr. 35 [precizează faptul că cerințele naționale privind înregistrarea și controlul agenților de muncă temporară nu constituie interdicții sau restricții în sensul articolului 4 alineatul (1)].

Articolul 5

Articolul 5 alineatul (1) primul paragraf: amendamentul nr. 87 (acceptarea părții care reformulează principiul nediscriminării);

Articolul 5 alineatul (2) : amendamentul nr. 86 (limitarea excepției privind remunerația și obligația de a consulta partenerii sociali);

Articolul 5 alineatul (3): amendamentul nr. 92 (acceptarea părții referitoare la consultarea prealabilă a partenerilor sociali, permițându-le acestora să mențină convențiile colective existente).

Articolul 6

Articolul 6 alineatul (1) : amendamentul nr. 46 (precizează modul în care informațiile referitoare la locurile de muncă vacante pot fi făcute publice);

Articolul 6 alineatul (2) : amendamentul nr. 47 (privind dispozițiile în virtutea cărora agenții de muncă temporară pot primi o recompensă pentru serviciile aduse întreprinderilor utilizatoare);

Articolul 6 alineatul (3) : amendamentul nr. 48 (precizează domeniul de aplicare al interdicției referitoare la perceperea de taxe lucrătorilor);

Articolul 6 alineatul (4): amendamentul nr. 49 (precizează structurile și facilitățile colective din întreprinderea utilizatoare la care lucrătorii temporari ar trebui să aibă acces).

Articolul 7

Articolul 7 alineatele (1) și (2) : amendamentul nr. 51 (ia în considerare faptul că reprezentarea lucrătorilor poate fi stabilită prin convenții colective).

3.3. Amendamente acceptate de Comisie, dar care nu au fost adoptate în poziția comună

Amendamentul nr. 22: un cadru comun este justificat, ca mijloc de a facilita integrarea pieței europene a muncii și mobilitatea transfrontalieră (parte a fostului considerent 22).

Amendamentul nr. 44: precizează faptul că punerea în aplicare a articolului 5 prin intermediul unui acord între partenerii sociali ar trebui să fie în conformitate cu practicile naționale [fostul articol 5 alineatul (5)].

Amendamentul nr. 71: limitarea excepției privind remunerația în cazul contractelor pe termen scurt [fostul articol 5 alineatul (4)].

Amendamentul nr. 52: permite lucrătorilor să aleagă inițierea unei acțiuni fie direct, fie prin intermediul reprezentanților lor, în cazul în care dispozițiile directivei nu sunt respectate – articolul 10 alineatul (2).

3.4. Amendamente neacceptate de Comisie și care nu au fost adoptate în poziția comună

Poziția comună nu include amendamentele 3, 5, 7, 8, 9, 13, 16, 25, 39, 45, 54, 84 și 94, pe care Comisia le-a respins pe motiv că nu aduceau nicio ameliorare directivei. Poziția comună nu include nici amendamentele 10, 11, 12 (prima parte), 21, 53, 88, 91, 93 și 95, pe care Comisia le-a considerat inacceptabile, fie dintr-un punct de vedere strict juridic, fie pentru că acestea dăunau echilibrului general al directivei.

3.5. Amendamente introduse de Consiliu în cur sul dezbaterilor sale

Considerentele 8 și 9 : aceste considerente reformulate înlocuiesc fostele considerente 3 și 4 – care se refereau, pe de o parte, la evoluțiile apărute în contextul lansării Strategiei de la Lisabona în 2000 și, pe de altă parte, la comunicarea Comisiei privind Agenda socială din 2000, precum și la concluziile Consiliului European pe această temă – și conțin referințe mai actuale care reflectă evoluțiile din 2005 și 2007.

Considerentul 10 : a fost extins în lumina dezbaterii din cadrul Parlamentului European cu privire la diferențele de statut și de condiții de muncă în rândul lucrătorilor temporari în Uniunea Europeană.

Considerentul 11 : o ușoară reformulare din motive de coerență.

Considerentele 12, 16 și 17: precizează caracterul cadrului de protecție oferit lucrătorilor temporari și, în același timp, respectă diversitatea piețelor muncii și a relațiilor dintre partenerii sociali, pusă în evidență cu ocazia dezbaterii din cadrul Parlamentului European (și reflectată cel puțin parțial în conținutul amendamentelor 18, 53, 54 și 71) prin anunțarea domeniului de aplicare a derogărilor în temeiul articolului 5 alineatele (3) și (4), fie prin convenție colectivă, fie – în circumstanțe specifice – prin acord între partenerii sociali la nivel național.

Considerentul 15 : o adăugare la acest considerent ține cont de dezbaterea din cadrul Parlamentului European[7] (reflectată în amendamentul 12) privind necesitatea de a recunoaște contractele pe durată nedeterminată ca un fel de referință pe piața muncii.

Considerentul 18 : alinierea textului acestui considerent, care reflecta amendamentul nr. 20 al Parlamentului European privind motivele care pot justifica restricțiile sau interdicțiile, cu reformularea articolului 4 propusă de Consiliu.

Considerentul 19 : urmează orientarea considerentului 14 din Directiva 2006/123/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne.

Considerentul 21 : înlocuiește fostul considerent 21, consolidând protecția drepturilor lucrătorilor temporari și anunță noua dispoziție referitoare la sancțiuni introdusă la articolul 10 alineatul (1).

Articolul 2: pune în evidență obiectivele echilibrate ale directivei într-un singur paragraf reformulat, care reflectă principalele elemente ale amendamentului 26 al Parlamentului European, precum și orientarea amendamentului 54.

Articolul 3 alineatul (1) literele (c) și (e) : redefinirea termenilor „lucrător temporar” și „misiune de muncă temporară”, aliniind definițiile care figurează în propunerea modificată cu formularea specifică a amendamentelor 27 și 29.

Articolul 3 alineatul (1) litera (f) și articolul 5 alineatul (1) : urmează abordarea propunerii modificate a Comisiei și a amendamentului nr. 32 (redefinirea condițiilor de bază de muncă și de angajare), caracterizând „dispozițiile generale” menționate la articolul 3 alineatul (1) litera (f) ca fiind cele în vigoare în întreprinderea utilizatoare și introducând o formulare corespunzătoare definițiilor revizuite.

Articolul 4 alineatul (2) : urmează propunerea modificată și amendamentul nr. 34, cu excepția măsurii în care nu se mai referă la obligația statelor membre de a ridica restricțiile sau interdicțiile care nu mai sunt justificate, deoarece Consiliul nu a considerat necesar să repete efectul interdicției menționat la articolul 4 alineatul (1) sau să precizeze rezultatul final al exercițiului de revizuire.

Articolul 4 alineatul (3) : urmează amendamentul nr. 34 (permițând partenerilor sociali să efectueze o reexaminare a restricțiilor sau a interdicțiilor prevăzute în convențiile colective).

Articolul 5 alineatul (4) : urmează amendamentele 19 și 42 (eliminarea derogării pentru contractele a căror durată nu depășește șase săptămâni - având în vedere că principiul tratamentului egal pentru lucrătorii temporari trebuie să intre în vigoare începând cu prima zi a unei misiuni de muncă temporară, fără nicio perioadă generală de tranziție aplicabilă contractelor pe termen scurt).

Articolul 5 alineatele (3) și (4): reflectă în fond amendamentele 44 și 71 (acceptarea principiului conform căruia diferențele între practicile naționale ale statelor membre pot fi conciliate prin autorizarea acordurilor între partenerii sociali, încheiate în conformitate cu practicile naționale).

Articolul 5 alineatul (5) : luarea în considerare a anumitor elemente ale amendamentelor 40, 71 și 86 (acceptarea elementelor referitoare la prevenirea abuzurilor privind, în special, misiunile de muncă temporare succesive).

Articolul 6 alineatele (3) și (4): urmează propunerea modificată și amendamentele 48 și 49, aducând o anumită reformulare în scopul preciziei și al coerenței cu alte amendamente.

Articolul 7 : prevede că statele membre care recurg la posibilitatea menționată la articolul 7 alineatul (2), referitoare la calcularea pragului pentru constituirea unor organisme care îi reprezintă pe lucrători în întreprinderea utilizatoare, nu sunt obligate să pună în aplicare dispozițiile articolului 7 alineatul (1) privind calcularea pragului pentru constituirea acestor organisme în cadrul unui agent de muncă temporară.

Articolul 8: include o trimitere specifică la Directiva 2002/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2002 de stabilire a unui cadru general de informare și consultare a lucrătorilor din Comunitatea Europeană.

Articolul 10: include un nou alineat (1) privind măsurile pe care statele membre ar trebui să le adopte pentru a se asigura că agenții de muncă temporară și întreprinderile utilizatoare îndeplinesc obligațiile care decurg din directivă.

Articolul 11 : Consiliul consideră că statele membre vor avea nevoie de trei ani pentru a pune în aplicare directiva, în timp ce amendamentul nr. 53 al Parlamentului European și propunerea modificată a Comisiei stabiliseră o perioadă de punere în aplicare de doi ani.

4. CONCLUZIE

În ansamblu, trebuie subliniat faptul că poziția comună ameliorează considerabil textul propunerii inițiale și răspunde dorinței Parlamentului European de a garanta faptul că principiul tratamentului egal între lucrătorii temporari și lucrătorii recrutați direct de întreprinderile utilizatoare, în ceea ce privește condițiile de bază de muncă și de angajare, intră în vigoare începând cu prima zi a misiunilor acestora. Interdicțiile sau restricțiile referitoare la utilizarea muncii temporare vor putea fi menținute după punerea în aplicare a directivei doar dacă sunt justificate de motive de interes general. În acest stadiu, orice interdicție sau restricție menținută trebuie să facă obiectul unei reexaminări și al unui raport către Comisie. Pentru respectarea principiului subsidiarității, practicile naționale diferite în ceea ce privește condițiile de pe piața muncii și relațiile între partenerii sociali în statele membre pot fi conciliate prin posibilitatea de a deroga de la principiul tratamentului egal, fie prin convenție colectivă, fie - în condiții specifice – prin acord între partenerii sociali la nivel național.

[1] JO C 203E, 27.8.2002, pp. 1-5. Titlu ca în versiunea inițială.

[2] JO C 61, 14.3.2003, p. 124.

[3] JO C 25 E, 29.1.2004, p. 368.

[4] BULLETIN/2002/11/ 1.3.20

[5] JO …xxx

[6] A se vedea nota de subsol nr. 1. Titlul inițial era: „propunere de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind condițiile de muncă ale lucrătorilor temporari”.

[7] A se vedea, de asemenea, punctul 9 din Rezoluția Parlamentului European din 17 iulie 2007 privind modernizarea dreptului muncii pentru a face față provocărilor secolului XXI.