RO    RO RO 
 
RO    RO  COMISIA EUROPEAN Ă 
Bruxelles, 12.7.2010 
SEC(2010) 835 final 
  
DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI 
REZUMATUL EVALU ĂRII IMPACTULUI 
  
Document înso țitor pentru 
  
Propunerea de 
 
DIRECTIV Ă …/…/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI 
 
privind sistemele de garantare a depozitelor [reformare] 
  
și pentru  
  
RAPORTUL COMISIEI  
CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU 
 
Revizuirea Directivei 94/19/CE privi nd sistemele de garantare a depozitelor 
  
COM(2010) 368 
COM(2010) 369 
SEC(2010) 834 
 
RO 2   RO DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI 
REZUMATUL EVALU ĂRII IMPACTULUI  
 
 
Document înso țitor pentru 
  
Propunerea de 
 
DIRECTIV Ă …/…/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI 
 
privind sistemele de garantare a depozitelor [reformare] 
  
și pentru  
  
RAPORTUL COMISIEI  
CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU 
 
Revizuirea Directivei 94/19/CE privi nd sistemele de garantare a depozitelor 
 
 
RO 3   RO 1. INTRODUCERE 
Nicio banc ă, indiferent dac ă are o situa ție solidă sau se afl ă în dificultate, nu de ține suficiente 
lichidități pentru a putea rambursa pe loc toat e depozitele sau o parte semnificativ ă a acestora. 
De aceea, b ăncile riscă să se confrunte cu fenomenul bank run  dacă deponenții consider ă că 
depozitele lor nu sunt în siguran ță și încearcă să le retragă în același timp. Începând din 1994, 
Directiva 94/19/CE privind sistemele de garantare a depozitelor (SGD) prevede c ă toate 
statele membre ale UE trebuie s ă dispună de o plas ă de siguran ță pentru deponen ți. Dacă o 
bancă se închide, SGD ramburseaz ă depozitele pân ă la un anumit plafon de garantare. 
Rețeaua actual ă de SGD este fragmentat ă: există aproximativ 40 de SGD în UE, care asigur ă 
niveluri diferite de protec ție a depozitelor pentru gr upuri diferite de deponen ți și impun 
băncilor obliga ții financiare diferite. În  plus, sistemele s-au doved it a fi insuficient finan țate în 
perioadele de dificult ăți financiare. 
Deficiențele acestui sistem fragmentat au determinat Parlamentul European și Consiliul s ă 
ceară o revizuire cuprinz ătoare a Directivei privind SGD.  Revizuirea face parte dintr-un 
pachet de m ăsuri privind sistemele de compensare di n sectorul financiar care cuprinde SGD, 
schemele de garantare a asigur ărilor și sistemele de compensare a investitorilor. 
2. DEFINIREA  PROBLEMEI 
2.1. Diferen țe în ceea ce prive ște plafonul de garantare și întinderea garan ției 
Abordarea „armoniz ării minime” adoptat ă în Directiva 94/19/CE a dus la crearea unor 
niveluri de garantare diferite în UE (d e la 50 000 EUR în unele state membre pân ă la 103 291 
EUR în Italia). Pe de o parte, în pe rioada crizei fina nciare recente, cre șterea necoordonat ă a 
plafoanelor de garantare în UE a determinat deponen ții să își transfere rapid fondurile c ătre 
bănci din țările care ofereau un nivel mai ridicat  de garantare a de pozitelor, epuizând 
rezervele de lichidit ăți ale băncilor în perioadele dificile. Pe de alt ă parte, în perioadele de 
stabilitate, din cauza fragment ării pieței deponen ții pot alege o protec ție mai mare a 
depozitelor în detrimentul celor mai bune produse, ceea ce poate duce la denaturarea 
concurenței pe piața internă. 
În prezent, statele membre pot exclude multe tipuri de deponenți de la acordarea protec ției. 
Acest lucru este deosebit de important pentru 20 de milioane de întreprinderi mici și mijlocii 
(IMM-uri), care reprezint ă 99,8% din întreprinderile din UE și a căror încredere este vital ă 
pentru stabilitatea financiar ă. Există totodată diferențe considerabile și la nivelul tipului de 
depozite  acoperite de SGD (de exempl u, depozite în monedele unor țări terțe, produse 
structurate și certificate de crean ță). Verificarea eligibilit ății depozitelor necesit ă mult timp, de 
aceea și ea poate întârzia plata compensa țiilor. 
2.2. Caracterul neadecvat al procedurilor de rambursare și al informa țiilor 
destinate deponen ților 
În prezent, ramburs ările către deponen ți trebuie s ă aibă loc în termen de trei luni de la data la 
care banca devine incapabil ă să își onoreze obliga țiile. De la sfâr șitul anului 2010, acest 
termen trebuie redus la patru- șase săptămâni. Acest termen poate genera și el retrageri masive 
(bank runs ), deoarece mul ți deponen ți nu ar dispune de lichidit ăți suficiente pentru a- și plăti 
cheltuielile curente (alimente, f acturi etc.) mai mult de câteva zile. 
 
RO 4   RO Orice dificultate care survine înainte și în timpul procesului de plat ă a compensa țiilor 
(inclusiv lipsa unor informa ții corespunz ătoare pentru deponen ți) compromite încrederea 
deponenților. Totodat ă, aceștia pot ezita s ă depună bani în alte state membre dac ă nu cunosc 
modul în care func ționează alte SGD sau modul în care acestea pl ătesc compensa țiile. 
Un alt aspect problematic este op țiunea de a compensa depozitele  cu datoriile scadente ale 
unui deponent fa ță de aceeași bancă (de exemplu, ratele  ipotecare) sau de a-i opune acestuia o 
creanță (de exemplu, întregul împrumut ipotecar), op țiune permis ă actualmente în 22 de state 
membre. În acest fel se poate reduce sa u, în cazuri extrem e, elimina obliga ția de rambursare 
din partea unui SGD. Deponen ții pot recurge a șadar la retrageri masive pentru a- și recupera 
întregul depozit. În plus, determinarea datoriilor și raportarea lor la depozite este o opera țiune 
care necesit ă timp și poate întârzia plata compensa ției. 
2.3. Finan țarea neadecvat ă a SGD 
În prezent, în 21 de state membre, contribu țiile băncilor sunt pl ătite în avans în mod regulat 
(ex ante ), însă în șase state membre b ăncile vars ă contribu ții numai dup ă declararea 
incapacității unei bănci de a-și onora obliga țiile ( ex post ). Resursele maxime  disponibile ale 
SGD variaz ă de la 27 de milioane EUR la 8,1 miliarde EUR, în timp ce valoarea depozitelor 
garantate din UE se apropie de 5,7 trilioan e EUR. Ca atare, unele SGD sunt subfinan țate și nu 
ar putea face fa ță nici măcar falimentului unei b ănci de dimensiune medie. Dac ă SGD nu 
dispun de fonduri suficiente, deponen ții riscă să primeasc ă rambursările după foarte mult timp 
sau să nu le primeasc ă deloc. 
Finanțarea exclusiv ex post  este foarte prociclic ă, deoarece epuizeaz ă lichiditățile băncilor în 
perioade de dificult ăți financiare, ceea ce poate avea consecin țe negative asupra economiei 
(prin limitarea ofertei de creditare a b ăncilor). În plus, b ăncile care nu pl ătesc contribu ții ex 
ante pot obține profit din fondurile conservate, ia r acesta constituie un avantaj asupra 
concurenților din statele membre unde finan țarea SGD se face ex ante . 
Totodată, riscurile la care sunt expuse b ăncile nu sunt luate în considerare la calcularea 
contribuțiilor. Acest lucru poate fi perceput de c ătre băncile care nu î și asumă riscuri drept un 
dezavantaj concuren țial și un stimulent pentru a nu adopta o administrare s ănătoasă a 
riscurilor. Aceasta poate duce la sporirea vulnerabilit ății sistemului financiar și poate fi un 
factor de selec ție negativ ă. 
2.4. Cooperare transfrontalier ă limitată între SGD 
Fragmentarea sistemului de garantare a depozitelor în UE are drept consecin ță o repartizare 
neuniform ă a riscurilor, a șa încât SGD cu mai pu ține resurse vor fi mai grav afectate de un 
eventual faliment bancar decât cele mai bine finan țate; aceast ă situație este agravat ă de lipsa 
solidarității între sisteme. Contribuabilii ar trebui a șadar să intervină dacă un SGD nu dispune 
de resurse financiare suficiente. 
În general, supraveghe torii bancari decid dac ă o bancă să fie salvat ă sau dacă să fie activat 
SGD. Fragmentarea SGD nu îi stimuleaz ă pe supraveghetori s ă găsească o soluție în interesul 
tuturor deponen ților unui grup bancar și să țină cont de impactul poten țial asupra stabilit ății 
financiare din toate statele membre implicate. 
 
RO 5   RO 2.5. Mandatul limitat al SGD 
Competen țele pentru gestionarea crizelor bancare sunt împ ărțite între diverse autorit ăți 
naționale (supraveghetori, b ănci centrale, guve rne, autorit ăți judiciare și – în 11 state membre 
– SGD) și diferă de la un stat membru la altul. Acest lucru face ca solu ționarea 
transfrontalier ă a situa ției băncilor neviabile s ă fie ineficient ă. Fondurile destinate 
rambursărilor ale SGD care au și un mandat de solu ționare a situa ției băncilor neviabile nu 
sunt protejate împotriva utiliz ării în acest din urm ă scop. Func ția lor primar ă, aceea de a 
asigura rambursarea rapid ă a depozitelor în cazul în care o banc ă devine incapabil ă să își 
onoreze obliga țiile, poate fi pus ă așadar în pericol. 
În prezent, SGD reciproce și voluntare nu intr ă sub inciden ța directivei. Adesea, deponen ții nu 
pot formula preten ții împotriva acestor sisteme, de  aceea ei pot fi vulnerabili dac ă sistemele 
sunt incapabile s ă facă față falimentului unei b ănci, iar banca respectiv ă nu este membr ă a 
unui SGD guvernat de directiv ă. 
3. SUBSIDIARDITATE 
Numai o ac țiune la nivelul UE poate garanta c ă băncile care î și desfășoară activitatea în mai 
multe state membre sunt supuse unor cerin țe similare în ceea ce prive ște sistemele de 
garantare a depozitelor, asigurând a șadar condi ții concuren țiale echitabile, evitând costurile de 
conformare nejustif icate pentru activit ățile transfrontaliere și promovând o mai bun ă integrare 
pe piața UE. O armonizare în mai multe domenii (de exemplu nivel de garantare, plata 
compensa țiilor, finan țare) nu poate fi realizat ă de statele membre individual, deoarece este 
nevoie de armonizarea unui num ăr mare de norme diferite din sistemele juridice ale statelor 
membre, a șadar poate fi realizat ă mai bine la nivelul UE. Acest lucru este precizat și în 
directivele existente privind sist emele de garantare a depozitelor1. 
4. OBIECTIVE 
Obiectivele globale consacrate în directiv ă sunt men ținerea stabilit ății financiare prin 
prevenirea retragerilor masive și protejarea averii deponen ților. Pe lâng ă aceasta, trebuie 
protejate principiile pie ței interne, cum este asigurarea unor condi ții concuren țiale echitabile 
între băncile din UE, și trebuie conservat dreptul b ăncilor de a decide dac ă doresc s ă își 
desfășoare activitatea direct într-un alt stat membru sau s ă deschidă sucursale sau filiale. 
5. OP ȚIUNI  STRATEGICE  PREFERATE  ȘI IMPACTUL  LOR  PRECONIZAT 
Întrucât armonizarea minim ă s-a dovedit a fi ineficient ă ca mijloc de protejare a averii 
deponenților și contrară obiectivului prev ăzut în tratat de a asigura buna func ționare a pie ței 
interne, a fost aleas ă soluția armoniz ării maxime, pentru a crea condi ții concuren țiale 
echitabile pentru toate statele membre. 
                                                 
1 Considerentul 17 din Directiva 2009/14/CE și considerentele (nenumerotat e) din Directiva 94/19/CE. 
 
RO 6   RO 5.1. Plafonul de garantare și întinderea garan ției 
Menținerea abord ării actuale, adic ă a unui plafon de garantar e fix de 100 000 EUR aplicabil 
în toate statele membre de la sfâr șitul anului 2010, în contrast  cu reducerea sau majorarea 
plafonului de garantare, ar asigura un progres însemnat în  materie de sporire a protec ției 
depozitelor f ără o creștere dispropor ționată a costurilor pentru b ănci și pentru deponen ți. În 
comparație cu perioada anterioar ă crizei, aceasta ar cre ște valoarea  depozitelor garantate de la 
61% la 72% din cea a depozitelor eligibile și numărul depozitelor integral acoperite de la 89% 
la 95% din depozitele eligibile. Ni velul de 100 000 EUR pare a fi solu ția optimă; beneficiile 
adoptării unui plafon de garantare de peste 100 000 EUR sunt foarte limitate în raport cu 
costul acestei m ăsuri.  
Cu toate acestea, ținând cont de valoarea unei acoperiri adecvate pentru anumite evenimente 
din viața privată și de prețurile actuale ale locuin țelor, poate fi justificat ă luarea în considerare 
a unui nivel mai ridicat de garantare pentru soldurile mari temporare ale depozitelor care 
decurg din evenimente specifice din via ța privată și din tranzac țiile imobiliare. În acela și timp, 
derogările de la nivelul fix al garan ției pot îngreuna și întârzia pro cesul de plat ă a 
compensa țiilor. Ele ar putea afecta totodat ă și piața internă, dacă deponenții aleg banca cu cea 
mai mare protec ție a depozitelor, dar nu și cel mai adecvat produs. Ri scurile pot fi atenuate 
dacă garanția pentru aceste depozite este limitat ă la o anumit ă perioadă de timp. 
Cât despre elig ibilitatea deponen ților, armonizarea integral ă a sferei de aplicare a garan ției s-a 
dovedit a fi cea mai eficient ă soluție pentru asigurarea unor condi ții echitabile. Excluderea 
instituțiilor financiare ar ține cont de suma nesemnificativ ă garantat ă pentru acestea. 
Excluderea autorit ăților pare o solu ție eficient ă din punct de vedere al  costurilor, deoarece 
acestea au un acces facil la alte resurse fi nanciare. Includerea depozitelor tuturor 
întreprinderilor (adic ă, pe lângă IMM-uri și microîntreprinderi, care sunt acum acoperite și 
reprezintă 98,7% din întreprinderile din UE, și a restului de 1,3%) ar economisi resurse 
considerabile, precum și timpul necesar verific ării dimensiunii întreprinderilor pe durata 
procesului de plat ă a compensa țiilor. În acest fel s-ar accelera considerabil plata 
compensa țiilor, iar în acela și timp încrederea deponen ților în SGD ar cre ște. 
Depozitele în monede ale țărilor terțe ar trebui s ă fie garantate de SGD, spre deosebire de 
certificatele de crean ță și de produsele structurate care nu sunt integral rambursabile. Astfel, 
se va evita favorizarea b ăncilor emitente de obliga țiuni în detrimentul altor emiten ți. Totodat ă, 
se vor reduce termenul de plat ă a compensa țiilor și costul administrativ al verific ării 
eligibilității, iar creșterea contribu țiilor băncilor la SGD va fi doar moderat ă. 
5.2. Termenul și modalit ățile de plat ă a compensa țiilor și informa țiile pentru 
deponenți 
Pentru a men ține încrederea deponen ților și a evita retragerile masive, termenul de plat ă a 
compensa țiilor trebuie redus substan țial, de preferin ță la șapte zile calendaristice (dup ă o 
perioadă de tranzi ție). Respectarea unui termen atât de scurt nu ar fi posibil ă decât în anumite 
condiții, și anume dac ă se impun unele obliga ții supraveghetorilor (implicarea SGD într-o 
etapă timpurie, informându-le în mod obligatoriu  cu privire la prob abilitatea unui faliment 
bancar), SGD (efectuarea pl ății compensa țiilor de c ătre SGD din proprie ini țiativă, fără a fi 
nevoie de cereri din partea deponen ților) și băncilor (marcarea depozitelor eligibile, furnizarea 
de situații individuale pe deponent ( single customer view )). Obliga țiile impuse b ăncilor ar 
genera costuri administrative unice la nivelul UE  de 1,2 miliarde EUR anual timp de cinci ani. 
Acestea ar fi îns ă pe deplin contrabalansate de câ știgarea încrederii deponen ților, care ar 
 
RO 7   RO reduce probabilitatea apari ției fenomenului de bank run  și ar contribui la stabilitatea 
financiară. Dacă s-ar simplifica radical criteriile de eligibilitate, aceste  costuri s-ar putea 
reduce considerabil.  
În ceea ce prive ște modalit ățile de plat ă a compensa țiilor, încetarea practicii de compensare a 
datoriilor cu depozitele i-ar convinge pe deponen ții cu datorii mari s ă nu recurg ă la retrageri 
masive de la b ăncile lor. Termenul de plat ă a compensa țiilor ar fi la rândul lui diminuat. 
Numai deponen ții bine informa ți cu privire la aspectele de baz ă ale protec ției depozitului 
(nivelul și întinderea acoperirii,  termenul de plat ă a compensa țiilor, datele de contact ale SGD 
etc.) pot avea încredere în SGD. Acest lucru se  poate realiza prin intermediul unui formular 
care urmeaz ă să fie semnat de depone nt înainte de a constit ui un depozit la o banc ă și prin 
menționarea obligatorie a SGD în extrasele de cont și în materialele publicitare, dac ă un 
produs este acoperit. Costul acestor opera țiuni este considerat nesemnificativ. 
Comunicarea regulat ă de informa ții de către SGD (de exemplu fonduri ex ante , capacitate ex 
post, rezultatele simul ărilor periodice de criz ă) ar asigura transparen ța și credibilitatea la 
costuri nesemnificative. 
5.3. Mecanisme și niveluri de finan țare 
Finanțarea ex ante  este mult mai eficient ă, deoarece are un caracter contraciclic (majoritatea 
costurilor sunt impuse b ăncilor în perioa de favorabile) și ar trebui s ă predomine (de exemplu, 
¾ din fondurile totale) și să fie completat ă doar dac ă este necesar de fonduri ex post  (de 
exemplu, ¼ din fonduri). Ar trebui s ă se permit ă ca SGD s ă contracteze împrumuturi, dar nu 
este necesar ca acest aspect s ă fie armonizat.  
Stabilirea unui nivel- țintă pentru fondurile SGD ar garanta c ă sistemele sunt credibile și 
capabile s ă facă față situației în care o banc ă de dimensiune medie devine incapabil ă să își 
onoreze obliga țiile. Nivelul- țintă cel mai eficient al fondurilor to tale ale SGD ar fi de 2% din 
depozitele eligibile, nivel care ar trebui atins în termen de 10 ani. Dup ă scurgerea acestui 
termen, SGD din UE ar fi mult mai bine finan țate decât sunt în prezent. Ele ar colecta 
contribuții ex ante  în valoare de aproximativ 150 miliarde EUR și ar putea solicita contribu ții 
ex post  în valoare de 50 miliarde EUR, în caz de  necesitate (comparativ  cu fondurile totale, ex 
ante și ex post , din 2008, care se ridicau la 23 miliarde EUR). B ăncile ar fi obligate s ă 
plătească contribuții la SGD de patru sau cinci ori mai mari decât în prezent și profiturile lor 
s-ar reduce cu aproximativ 2,5% în perioade normale. Pentru deponen ți, aceasta ar însemna o 
reducere maxim ă a ratelor dobânzii la ec onomii de sub 0,1% sau o cre ștere a comisioanelor de 
cont curent cu mai pu țin de 7 EUR pe an pentru fiecare cont. Acest scenariu ar prezenta un 
raport cost-beneficii mai bun d ecât celelalte scenarii analizate, deoarece un nivel- țintă mult 
mai ridicat (suficient pentru  a acoperi falimentul uneia  dintre cele mai mari 10 b ănci dintr-un 
stat membru) ar presupune o reducere cu 30% a rentabilit ății băncilor (sau chiar cu peste 40% 
în situații de criză). Aceasta este totodat ă o opțiune mai eficient ă întrucât un nivel- țintă mai 
redus (bazat pe ramburs ările medii ale SGD) nu ar permite sistemelor s ă acopere falimentul 
băncilor de dimensiune medie. 
În plus, o abordare mai armonizat ă a contribu țiilor băncilor, constând în elemente bazate pe 
risc, ar face ca profilul de risc al b ăncilor să se reflecte mai bine și le-ar oferi acestora 
stimulente pentru desf ășurarea activit ății pe baza unui model de afaceri mai pu țin riscant. 
Crearea unui set de indicator i principali obligatorii pentru toate statele membre și a unui alt 
 
RO 8   RO set de indicatori suplimentari op ționali va introduce treptat aceast ă armonizare, evitând 
costurile unei adapt ări bruște. 
5.4. Mandatul SGD 
O soluție eficient ă și rentabilă pentru a garanta c ă fondurile SGD nu sunt epuizate pentru 
măsuri de solu ționare a situa ției băncilor neviabile în beneficiul unor creditori neasigura ți este 
de a cere ca fondurile SGD s ă fie utilizate în principal pentru compensarea deponen ților. Cu 
toate acestea, pentru a nu-i priva pe deponen ți de beneficiile m ăsurilor de solu ționare a 
situației băncilor neviabile (de exempl u, transferul depozitelor c ătre o banc ă sănătoasă), ar fi 
eficient s ă se permit ă utilizarea fondurilor SGD pentru b ăncile neviabile numai pân ă la 
concurența sumei care ar fi fost necesar ă pentru rambursarea depoz itelor garantate. Într-o 
măsură limitată, statele membre ar putea s ă permită SGD să își utilizeze mijloacele financiare 
pentru a evita falimentele bancare, f ără a se limita la finan țarea transferului depozitelor. Dac ă 
SGD ar avea un mandat și mai larg, altfel spus dac ă acesta nu ar include numai solu ționarea 
situației băncilor neviabile, ci și măsuri de interven ție timpurie (de exemplu, recapitalizare, 
furnizare de lichidit ăți, garanții etc.), SGD ar trebui s ă fie finan țate corespunz ător. Aceasta 
deoarece solu ționarea situa ției băncilor neviabile este o alternativ ă la plata compensa țiilor, în 
timp ce interven ția timpurie nu împiedic ă întotdeauna o rambursare ulterioar ă. Cu toate 
acestea, pentru a evita situa țiile în care fondurile SGD ar avea o contribu ție important ă la o 
măsură de interven ție timpurie altminteri dificil ă, utilizarea lor în acest  scop ar putea fi supus ă 
unor restric ții. 
O soluție mai eficient ă ar fi de a interzice SGD s ă își utilizeze fondurile în alte scopuri decât 
plata compensa țiilor și de a le cere tuturor SGD s ă dispună de fonduri suficiente pentru acest 
rol. Aceast ă soluție nu ar fi îns ă rentabilă. Ea ar genera costuri pentru b ănci între 121 miliarde 
EUR și 352 miliarde EUR și nu este sigur c ă aceste costuri ar fi compensate de beneficii în 
ceea ce prive ște încrederea deponen ților și stabilitatea financiar ă. În plus, aceast ă opțiune pare 
să contravin ă lucrărilor actuale ale Comisiei asupra solu ționării situației băncilor neviabile, 
care vizeaz ă încredințarea unui mandat obligatoriu în acest sens tuturor SGD.  
Integrarea sistemelor reciproce și voluntare în cadrul S GD ar garanta efectiv c ă deponen ții 
băncilor care ader ă la acestea beneficiaz ă de acelea și drepturi și au aceea și încredere ca 
ceilalți deponen ți. Se estimeaz ă că, pentru b ănci, costurile vor fi comp ensate de beneficiile pe 
care le aduce cre șterea încrederii deponen ților. 
5.5. Cooperarea transfrontalier ă între SGD și crearea unui SGD paneuropean 
Pentru a facilita procesul de plat ă a compensa țiilor la nivel transfrontalier, SGD din țara gazdă 
ar trebui s ă acționeze ca punct unic de contact pentru deponen ții la sucursalele din alte state 
membre. Informa țiile ar fi furnizate deponen ților în limba țării gazdă. SGD din țara gazdă ar 
avea deopotriv ă rol de cutie po ștală și de agent de plat ă pentru SGD din țara de origine. 
Costurile administrative pentru SGD din țara gazdă vor fi marginale în compara ție cu plusul 
de încredere a deponen ților. 
O altă opțiune pentru îmbun ătățirea cooper ării transfrontaliere între SGD ar fi crearea unei 
rețele (o „re țea european ă a SGD”) și introducerea unei facilit ăți de împrumuturi reciproce. 
Aceasta ar însemna c ă, în cazul în care capacitatea financiar ă a unui SGD s-ar epuiza, acesta 
ar putea împrumuta fonduri de la alte sisteme. Pentru crearea unei facilit ăți suplimentare de 
0,5% din depozitele e ligibile pentru sistemul împr umutat (echivalentul contribu țiilor ex post  
menționate la sec țiunea 5.3 – un sfert din 2%), fiecare SGD ar trebui s ă ofere împrumut 
 
RO 9   RO maximum 0,08% din depozitele eligibile, adic ă aproximativ 1/25 din fondurile lor atunci când 
este atins nivelul- țintă. Această măsură este eficace și eficientă. 
Se poate considera c ă acesta este primul pas c ătre crearea în viitor a unui SGD unic 
paneuropean, care ar permite economisirea unor costuri administrativ e de aproximativ 40 
milioane EUR pe an. Aceast ă idee pare a fi solu ția cea mai eficient ă din punct de vedere 
economic pentru fragmentarea pie ței SGD, îns ă implică aspecte juridice care necesit ă o 
analiză suplimentar ă. Ideea cre ării unui SGD paneuropean este  un proiect pe termen lung și 
trebuie să concorde cu evolu ția și progresele înregistra te de noua arhitectur ă de supraveghere 
din UE și cu evolu țiile din domeniul solu ționării situației băncilor neviabile. 
5.6. Impactul global asupra p ărților interesate 
Avantajul principal al op țiunilor prezentate mai sus este c ă încrederea deponen ților va cre ște 
simțitor dacă se vor asigura un plafon de gara ntare mai ridicat, plata mai rapid ă a 
compensa țiilor, o finan țare sănătoasă a SGD etc. Deponen ții vor avea astfel încredere c ă 
depozitele lor sunt în siguran ță și că li se va restitui o sum ă de până la 100 000 EUR dac ă 
banca lor va deveni incapabil ă să își onoreze obliga țiile. Opțiunile implic ă în mod inevitabil 
creșterea considerabil ă a contribu țiilor băncilor, ceea ce poate diminua profiturile lor din 
exploatare, îns ă aceasta este o condi ție de baz ă pentru ca SGD s ă fie suficient finan țate. 
Impactul cumulat asupra b ăncilor al op țiunilor strategice preferate în ceea ce prive ște plafonul 
de garantare și întinderea garan ției, abordarea armonizat ă a finanțării SGD și plata mai rapid ă 
a compensa țiilor ar fi urm ătorul: o sc ădere medie de 4% a profitu rilor din exploatare ale 
băncilor la nivelul UE în primii cinci ani și o scădere de 2,5% în urm ătorii cinci ani (sau 
7,5%, respectiv 6% în situa ție de criză, când se colecteaz ă și contribu ții ex post ). Unele b ănci 
ar putea încerca s ă transfere aceste costuri deponen ților, însă chiar și în cel mai r ău caz 
(presupunând c ă toate costurile bancare ar fi transferate deponen ților, ceea ce este pu țin 
probabil într-un mediu competitiv), impactul global în cei zece ani nu ar trebui s ă depășească 
o reducere cu 0,1% a ratelor dobânzii la conturile de economii sau o cre ștere a comisioanelor 
bancare pentru conturile curente de aproximativ 7 EUR pe an pent ru fiecare cont (sau de 10-
12 EUR în situa ție de criz ă). Deponenții vor beneficia de pe urma cre șterii concuren ței, ca 
rezultat al cre ării unor condi ții concuren țiale echitabile, și toate părțile interesate vor avea de 
câștigat datorit ă stabilității financiare la care se estimeaz ă că va contribui reforma propus ă a 
SGD.  
6. MONITORIZARE  ȘI EVALUARE 
Transpunerea oric ărui nou text legislativ al UE privind SGD va fi monitorizat ă conform 
tratatului. Întrucât situa țiile în care b ăncile devin incapabile s ă își onoreze obliga țiile sunt 
imprevizibile, func ționarea sistemelor de garantare a depozitelor nu poate  fi monitorizat ă în 
mod regulat în func ție de cât de bine sunt gestionate situa țiile reale de acest tip. Cu toate 
acestea, simul ările de criz ă aplicate SGD vor demonstra dac ă acestea sunt capabile, cel pu țin 
teoretic, s ă respecte cerin țele legislative. Aceste teste ar putea s ă se înscrie într-o evaluare 
inter pares  efectuată de Forumul European al Asigur ătorilor de Depozite (EFDI) și de 
viitoarea Autoritate Bancar ă European ă (ABE)2. 
                                                 
2 A se vedea COM(2009) 501.