Avizul Comitetului Economic și Social European privind redefinirea cadrului bugetar al UE pentru o redresare durabilă și o tranziție justă

(aviz din proprie inițiativă)

(2022/C 105/03)

Raportor: Dominika BIEGON

Decizia Adunării Plenare 25.3.2021 Temei juridic Articolul 32 alineatul (2) din Regulamentul de procedură Aviz din proprie inițiativă Secțiunea competentă Secțiunea pentru uniunea economică și monetară și coeziune economică și socială Data adoptării în secțiune 5.10.2021 Data adoptării în sesiunea plenară 20.10.2021 Sesiunea plenară nr. 564 Rezultatul votului (voturi pentru/ voturi împotrivă/abțineri) 168/3/5

1. Concluzii și recomandări

1.1. Normele fiscale europene necesită o revizuire: deficiențele deveniseră deja evidente după criza financiară din 2008-2009, iar pandemia de COVID-19 prezintă provocări și mai grave pentru actualul cadru bugetar. În avizele sale anterioare, CESE a salutat revizuirea de către Comisia Europeană a guvernanței economice. În prezentul aviz, CESE își reafirmă poziția privind necesitatea reformelor și solicită Comisiei să continue cu celeritate revizuirea cadrului de guvernanță economică al UE, care în prezent stagnează. Înainte de intrarea în vigoare a cadrului revizuit, Comisia ar trebui să prezinte orientări pentru o perioadă de tranziție, timp în care nu ar trebui declanșată procedura de deficit excesiv, și cu posibilitatea de a utiliza „clauza privind evenimentele neobișnuite” pe o bază specifică fiecărei țări.

1.2. Orice viitor cadru bugetar trebuie (a) să consolideze investițiile publice, (b) să permită o mai mare marjă de manevră ciclică și (c) să permită o mai mare flexibilitate și o diferențiere specifică fiecărei țări în ceea ce privește traiectoriile de ajustare a datoriei, garantând totodată sustenabilitatea finanțelor publice. O revizuire a cadrului bugetar al UE nu este necesară doar în scopul unei stabilizări, pe termen scurt și mediu, a economiei. Ea are o importanță vitală și pentru finanțarea transformării socio-ecologice a economiei noastre, garantând ocuparea integrală a forței de muncă, locuri de muncă de înaltă calitate și tranziții juste.

1.3. Mai precis, principala propunere a CESE de revizuire a cadrului bugetar este de a introduce o regulă de aur pentru investițiile publice, pe care CESE a prezentat-o deja în avizele sale anterioare, în combinație cu o regulă privind cheltuielile. În plus, CESE salută propunerea formulată de Consiliul bugetar european (EFB) cu privire la diferențierea specifică fiecărei țări în ceea ce privește traiectoriile de ajustare fiscală.

1.4. În cele din urmă, CESE subliniază că politica fiscală este domeniul clasic al politicii parlamentare, ale cărei decizii afectează întreaga structură a cheltuielilor și veniturilor statului. Prin urmare, atât parlamentelor naționale, cât și Parlamentului European trebuie să li se acorde un rol important în viitorul cadru de guvernanță economică al UE.

1.5. În mod similar, este necesar ca societatea civilă să fie implicată într-o mai mare măsură în semestrul european, atât la nivel național, cât și la nivelul UE. Astfel, poate fi stabilită o politică economică echilibrată, în care toate interesele sunt reconciliate. Acest lucru este valabil în special pentru guvernanța Mecanismului de redresare și reziliență, în cazul căreia implicarea societății civile nu a fost satisfăcătoare ( 1 ) . Principiul parteneriatului, care este de mult timp o tradiție în guvernanța fondurilor structurale și de investiții europene, ar trebui să servească drept model pentru un mecanism eficient de implicare a societății civile.

2. Context: noi provocări după pandemia de COVID-19

2.1. Normele fiscale europene necesită o revizuire. Înainte de criză, evaluarea realizată în 2019 de Consiliul bugetar european ( 2 ) cu privire la cadrul bugetar al UE a evidențiat, pe bună dreptate, două probleme principale: în primul rând, normele fiscale tind să fie prociclice: în urma crizei financiare din 2008/2009, consolidarea fiscală a venit prea devreme din cauza preocupărilor copleșitoare legate de sustenabilitate, conducând economia europeană într-o recesiune dublă (în formă de W). În al doilea rând, investițiile publice din UE au reprezentat primul domeniu vizat de reducerea cheltuielilor. Comparând rata medie a investițiilor publice pentru 2015-2019 cu media de dinainte de criză (2005-2009), 20 dintre cele 27 de state membre au înregistrat o scădere a ratelor, în cazul unora chiar cu 50 %, astfel încât valoarea rezervei de capital public, caracterizată de rate negative ale investițiilor publice nete, s-a deteriorat între 2013 și 2017 în zona euro.

2.2. Pandemia de COVID-19 reprezintă provocări și mai grave pentru cadrul bugetar al UE: recesiunea economică, împreună cu măsurile de politică pentru atenuarea impactului social și economic al pandemiei au condus la creșteri masive ale nivelului deficitului public și al datoriei publice în multe state membre ( 3 ) . Estimările Consiliului bugetar european (2020) ( 4 ) arată că, dacă normele fiscale ale UE ar fi activate fără modificări după eliminarea clauzei derogatorii generale, traiectoria preconizată de reducere a ponderii datoriei ar supraîncărca unele state membre, cu consecințe economice, sociale și politice negative semnificative care ar pune în pericol redresarea economică în UE.

2.3. O reformă a normelor fiscale ale UE nu este necesară doar în scopul unei stabilizări, pe termen scurt și mediu, a economiei. Ea are o importanță vitală și pentru finanțarea transformării socioecologice a economiei noastre, garantând ocuparea integrală a forței de muncă, locuri de muncă de înaltă calitate și tranziții juste. Pentru a atinge obiectivele climatice ale UE, este necesară o modernizare profundă a capitalului social. O economie durabilă are nevoie de o expansiune masivă a investițiilor publice; în caz contrar, economiile europene se vor confrunta cu riscuri fiscale legate de climă ( 5 ) . În același timp, trebuie asigurată sustenabilitatea finanțelor publice. În avizele sale anterioare, CESE a subliniat deja nevoia de a introduce o regulă de aur pentru investițiile publice în cadrul bugetar al UE ( 6 ) . Aceste solicitări rămân valabile: pentru ca Europa să își îndeplinească obiectivele climatice și de mediu pentru 2030, Comisia Europeană a estimat recent că deficitul global de finanțare este de aproximativ 470 de miliarde EUR pe an până în 2030 ( 7 ) . După cum s-a subliniat, pe bună dreptate, „mobilizarea finanțării la dimensiunile necesare va reprezenta o provocare politică semnificativă” și, în mod clar, investițiile publice vor avea un rol esențial de jucat, nu în ultimul rând pentru a atrage investiții private. Reforma cadrului bugetar al UE trebuie să țină seama de aceste considerente.

2.4. CESE subliniază că statele membre trebuie să facă față provocării de a reduce ponderea datoriei în PIB după redresarea economică, pentru a păstra o marjă de manevră bugetară suficientă pentru a contracara următoarea criză economică. Regula privind cheltuielile, propusă în prezentul aviz (a se vedea subpunctele 3.3.2 și 3.3.3), ar garanta într-adevăr că statele membre își consolidează finanțele publice în perioade favorabile.

2.5. CESE subliniază că o revizuire a cadrului bugetar al UE trebuie să țină seama de contextul macroeconomic actual. Atât FMI ( 8 ) , cât și Comisia Europeană ( 9 ) afirmă că ponderile datoriei în PIB ar trebui să se stabilizeze pe termen scurt și mediu datorită ratelor scăzute ale dobânzii și ritmului accelerat al creșterii. Sustenabilitatea datoriei suverane depinde de ritmul (real) de creștere a PIB-ului, de soldul primar anual și de ratele (reale) ale dobânzii aferente datoriei suverane restante. CESE îndeamnă Comisia Europeană să ia în considerare acești factori atunci când evaluează sustenabilitatea datoriei statelor membre.

2.6. În plus, CESE subliniază că finanțele publice sustenabile depind în mare măsură de veniturile publice fiabile și echitatea fiscală, inclusiv, de exemplu, de lupta împotriva evaziunii fiscale și a planificării fiscale agresive. În plus, noile resurse proprii anunțate ar trebui să contribuie la consolidarea echității fiscale, precum și a justiției sociale și climatice. Transparența veniturilor și cheltuielilor, contractarea deschisă și implicarea constantă a societății civile în supravegherea gestionării finanțelor publice sunt, de asemenea, necesare pentru a asigura sustenabilitatea finanțelor publice.

2.7. În avizele sale anterioare, CESE a salutat revizuirea de către Comisia Europeană a guvernanței economice și a subliniat necesitatea unei revizuiri ( 10 ) . CESE a propus, de asemenea, ca problema reformării guvernanței economice a UE să fie dezbătută în cadrul Conferinței privind viitorul Europei. Adaptarea dispozițiilor privind guvernanța economică din TFUE la realitatea economică actuală a UE nu ar trebui să constituie un tabu. CESE reiterează această solicitare, în special în contextul crizei provocate de pandemia de COVID-19. Pentru a preveni revenirea la vechile norme fiscale și pentru a gestiona trecerea la o guvernanță economică axată pe prosperitate, CESE solicită reluarea cât mai curând posibil a procesului de revizuire ( 11 )

3. Observații specifice

3.1. Reechilibrarea guvernanței economice a UE

3.1.1. Politica bugetară ar trebui să facă parte dintr-un cadru de guvernanță mai larg, pe mai multe niveluri și echilibrat. CESE pledează pentru o guvernanță economică axată pe prosperitate, în care bunăstarea socială și economică a cetățenilor să ocupe un loc prioritar, astfel încât nimeni să nu fie lăsat în urmă, asigurând totodată sustenabilitatea datoriei publice. Prin urmare, Comitetul solicită o politică economică echilibrată, care să sublinieze importanța unei serii de obiective majore de politică, acordându-le o pondere egală. Este vorba, printre altele, de creșterea durabilă și favorabilă incluziunii, ocuparea integrală a forței de muncă, locuri de muncă decente și tranziții juste, o distribuire echitabilă a bogăției și veniturilor, sănătatea publică și calitatea vieții, durabilitatea mediului, stabilitatea piețelor financiare, stabilitatea prețurilor, relații comerciale echilibrate, o economie socială de piață competitivă și finanțe publice sustenabile. Aceste obiective sunt coerente atât cu obiectivele prevăzute la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană, cât și cu actualele obiective de dezvoltare durabilă ale ONU ( 12 )

3.1.2. Pentru a sprijini statele membre în parcursul lor către o economie sustenabilă și favorabilă incluziunii, nu este necesar să se asigure doar o mai mare marjă de manevră fiscală în anumite condiții. În plus, trebuie promovate stimulentele pentru reforme. Actualul cadru de guvernanță economică al UE constă în trei piloni (a) supravegherea bugetară (b) supravegherea macroeconomică și (c) coordonarea politicilor sociale și de ocupare a forței de muncă. Astfel, el pune deja un accent puternic pe reforme. O varietate de studii empirice subliniază că, în pofida reformelor, cea mai mare parte a recomandărilor specifice fiecărei țări din trecut s-au axat pe stimularea competitivității și pe consolidarea bugetelor publice ( 13 ) . CESE îndeamnă instituțiile UE să fie mai echilibrate în viitoarele recomandări specifice fiecărei țări: criteriile de referință bugetare, precum și obiectivele climatice ale UE și Pilonul european al drepturilor sociale ar trebui să servească, de asemenea, ca importante puncte de referință pentru recomandările specifice fiecărei țări. Ar trebui să se pună un accent deosebit pe reformele care sprijină tranziția către o economie verde și digitală (cum ar fi politicile active în domeniul pieței forței de muncă și sistemele de învățare pe tot parcursul vieții, inclusiv programele de recalificare și de sprijinire a schimbării carierei) și pe reformele care garantează absorbția eficace a fondurilor UE (cum ar fi consolidarea capacităților tehnice ale administrațiilor publice de a gestiona proiecte de investiții, sisteme de achiziții publice eficace și deschise și reforme pentru eliminarea altor bariere nemonetare din calea unei politici de investiții eficace).

3.2. Consolidarea investițiilor publice

3.2.1. CESE subliniază că cadrul bugetar al UE trebuie reformat astfel încât să protejeze mai bine investițiile publice ( 14 ) . Efectul multiplicator al investițiilor publice este deosebit de mare, iar reducerile investițiilor publice au, prin urmare, un impact negativ deosebit asupra creșterii economice și a ocupării forței de muncă. Reducerile investițiilor publice, în special, și ale cheltuielilor publice, în general, sunt deosebit de periculoase în perioadele de scădere bruscă și de recesiune economică ( 15 ) . În plus, multe studii identifică, de asemenea, investițiile publice ca un element auxiliar al creșterii pe termen lung ( 16 ) . O creștere pe termen lung a investițiilor publice oferă și o bază mai sigură pentru planificarea sectorului privat ( 17 )

3.2.2. Aceste dovezi justifică o abordare care tratează investițiile publice în mod preferențial în ceea ce privește evaluarea conformității statelor membre cu normele fiscale ale UE. CESE pledează pentru o „regulă de aur” pentru investițiile publice ( 18 ) , pentru a proteja productivitatea și baza socială și ecologică pentru bunăstarea generațiilor viitoare, asigurând în același timp sustenabilitatea fiscală. În general, CESE propune punerea în aplicare a conceptului tradițional în finanțele publice al „regulii de aur” în cadrul bugetar revizuit ( 19 ) . Aceasta înseamnă că investițiile publice nete trebuie excluse din calculul deficitelor totale. În cazul în care este pusă în aplicare o regulă de cheltuieli, astfel cum a solicitat CESE (a se vedea subpunctele 3.3.2 și 3.3.3), investițiile publice nete ar trebui, de asemenea, excluse din plafonul cheltuielilor publice, în timp ce costurile de investiții ar fi distribuite pe întreaga durată de viață, în locul unei perioade de patru ani, cum este cazul în prezent. Investițiile publice nete majorează rezerva de capital public și/sau social și oferă beneficii pentru generațiile viitoare ( 20 ) . Generațiile viitoare moștenesc serviciul datoriei publice, dar în schimb, primesc o rezervă de capital public corespunzător și majorat.

3.2.3. CESE subliniază că regula de aur conduce la un tratament preferențial al investițiilor publice în cadrul bugetar al UE. Aceasta nu exonerează guvernele de obligația de a justifica și de a câștiga majorități pentru proiectele de investiții relevante. Transparența și responsabilitatea parlamentară trebuie, în orice caz, să fie menținute, inclusiv pentru a se asigura că se fac numai acele investiții publice care servesc binelui comun.

3.2.4. Ca prim pas, CESE recomandă o revizuire fundamentală a „clauzei privind investițiile”. Mai întâi, CESE propune interpretarea într-un sens mai flexibil al „clauzei privind investițiile” din Pactul de stabilitate și de creștere. Până în prezent, aceasta a fost rareori invocată, în primul rând din cauza criteriilor sale de eligibilitate restrictive ( 21 ) . Aceste criterii de eligibilitate ar trebui să fie relaxate: în principiu, investițiile publice ar trebui să justifice o abatere temporară de la traiectoriile de ajustare, independent de poziția statului membru în ciclul economic și chiar dacă aceste investiții conduc la un excedent care depășește valoarea de referință a deficitului de 3 % din PIB.

3.2.5. În prezent, abaterile de la obiectivul bugetar pe termen mediu sau de la traiectoria de ajustare în vederea atingerii acestuia sunt permise doar dacă sunt legate de cheltuielile naționale pentru proiectele cofinanțate de UE ( 22 ) . CESE propune o definiție mai amplă a investițiilor. În același timp, definiția investițiilor trebuie să fie clară și practică pentru a preveni „contabilitatea creativă”. Orientările Comisiei Europene pentru statele membre în contextul Mecanismului de redresare și reziliență și al definiției investițiilor în acesta constituie un bun punct de plecare ( 23 ) , întrucât includ investiții în active corporale, dar și investiții în sănătate, protecție socială, educație și formare, precum și investiții destinate tranziției verzi și celei digitale.

3.2.6. CESE salută taxonomia activităților durabile. Aceasta stabilește în mod clar ceea ce se califică drept „activitate economică durabilă din punctul de vedere al mediului”, ceea ce, la rândul său, face posibilă definirea „investițiilor durabile din punctul de vedere al mediului” ( 24 ) . Prin urmare, CESE recomandă utilizarea taxonomiei UE pentru activitățile durabile, bine dezvoltată, ca bază pentru o evaluare a sustenabilității investițiilor publice, în combinație cu o regulă de aur. În plus, CESE așteaptă cu interes propunerile Comisiei privind „înverzirea” bugetelor.

3.3. O mai mare marjă de manevră ciclică pentru politica bugetară

Reformarea metodelor de ajustare ciclică sau introducerea unei reguli de cheltuieli

3.3.1. CESE subliniază că metoda Comisiei Europene pentru ajustarea ciclică este opacă și o sursă de prociclicitate. Metoda Comisiei Europene de determinare a soldului structural s-a dovedit a fi problematică, întrucât producția potențială calculată este puternic influențată de situația economică actuală. De exemplu, în fazele de încetinire a creșterii economice, producția potențială este revizuită rapid și brusc în sens descrescător, deși acest lucru nu trebuie să reflecte neapărat condițiile reale ( 25 ) . Revizuirea în sens descrescător a producției potențiale are consecințe grave pentru deficitul structural calculat și pentru eforturile de consolidare identificate în mod corespunzător. Asigurarea unui calcul al producției potențiale într-un mod mai puțin sensibil la fluctuațiile ciclice poate deschide o marjă de manevră bugetară considerabilă pentru statele membre în ceea ce privește politicile economice anticiclice. Această propunere de reformă ar putea fi pusă în aplicare cu ușurință și ar trebui luată în considerare doar ca o cerință minimă pentru ca normele fiscale ale UE să fie mai adecvate pentru a face față fluctuațiilor ciclice. Cu toate acestea, în pofida reformării, deficitul structural va rămâne un concept extrem de complex, iar calculul acestuia este aproape imposibil de explicat cetățenilor și părților interesate. Din cauza problemelor tehnice și a opacității conceptului, ar trebui avute în vedere opțiuni alternative.

3.3.2. O opțiune alternativă de reformă este renunțarea la conceptul contestat de deficit structural și, în schimb, punerea în aplicare a unei norme privind cheltuielile publice într-un cadru bugetar revizuit ( 26 ) . Spre deosebire de deficitul ajustat ciclic, cheltuielile publice sunt observabile în timp real și sunt controlate direct de guvern. Investițiile publice ar trebui favorizate prin separarea bugetelor actuale și de investiții, prin supunerea doar a bugetului actual unor limite pentru creșterea nominală a cheltuielilor. Astfel, regula de aur ar putea fi combinată cu o regulă de cheltuieli ( 27 )

3.3.3. Cheltuielile publice nominale vor fi calculate după deducerea dobânzilor și a cheltuielilor publice ciclice. Limitele ar putea fi determinate de ritmul de creștere pe termen mediu a producției potențiale reale plus rata-țintă a inflației a Băncii Centrale Europene (BCE) de 2 %. În cazul în care factorii ciclici determină scăderea veniturilor fiscale (în timpul unei recesiuni) sau creșterea (într-o perioadă de creștere), regula promovează stabilitatea prin asigurarea faptului că cheltuielile publice nu cresc decât în limitele prevăzute. Cheltuielile care depășesc limita stabilită ar trebui permise numai dacă sunt neutre din punct de vedere bugetar, și anume dacă cheltuielile sunt reduse cu aceeași sumă în altă parte sau dacă veniturile fiscale cresc. În cazul reducerilor fiscale generale, ratele de creștere a cheltuielilor ar trebui să includă aceste retrageri de resurse. Combinația propusă între o regulă privind cheltuielile și o regulă de aur pentru investițiile publice ar putea constitui un instrument eficace de limitare a cheltuielilor publice la niveluri sustenabile, permițând în același timp stabilizatorilor automați să funcționeze și permițând guvernelor să ia măsuri discreționare.

Traiectorii flexibile și specifice fiecărei țări de ajustare a datoriei

3.3.4. CESE sprijină propunerea Consiliului bugetar european (2020) ( 28 ) de a introduce elemente specifice fiecărei țări într-un cadru bugetar simplificat. În special, CESE salută sugestia privind diferențierea ajustării fiscale în statele membre, menținând totodată sustenabilitatea datoriei. O diferențiere între țări a strategiilor de reducere a datoriei în PIB ar trebui să se bazeze pe o analiză economică cuprinzătoare, ținând seama de factori cum ar fi nivelul inițial al datoriei și componența acesteia, diferențele dintre rata dobânzii și ritmul de creștere din punctul de vedere al sustenabilității, perspectivele inflației, costurile estimate ale îmbătrânirii populației și provocările legate de mediu; șomajul și nivelurile sărăciei, veniturile și distribuția bunăstării, dezechilibrele interne și externe și, în primul rând, dacă ajustarea bugetară (de exemplu, excedentul bugetar primar necesar) este realistă ( 29 )

3.3.5. CESE reamintește că valorile de referință fiscală nu sunt definite la articolul 126 din TFUE, ci în Protocolul nr. 12 din anexa la tratat. Prin urmare, aceste valori pot fi modificate prin vot unanim în cadrul Consiliului, fără o procedură oficială de modificare a tratatului. CESE încurajează instituțiile UE să ia în considerare creșterea plafonului datoriei de 60 %, ținând seama, în același timp, de contextul macroeconomic actual și asigurând sustenabilitatea fiscală.

3.3.6. În cele din urmă, este important de adăugat în acest context că recurgerea în mod exclusiv la stabilizatorii automați naționali în timpul recesiunilor nu este pe deplin conformă cu ideea de politică anticiclică. Deficitele fiscale cauzate de scăderea producției și a ocupării forței de muncă nu compensează pe deplin pierderile ciclice și nu sunt suficiente pentru a combate complet o încetinire ciclică a creșterii economice. Acestea sunt doar răspunsuri anticiclice pasive și parțiale și trebuie completate prin răspunsuri temporare discreționare active la căderile ciclice care trebuie inversate în perioadele de redresare. În trecut, o serie de state membre au decis să continue reducerea ponderilor datoriei în PIB cu consecințe economice negative, deși stimulentele fiscale ar fi fost mai adecvate. Într-un viitor cadru bugetar, sub rezerva menținerii unui mediu favorabil ratei dobânzii, ar trebui să fie permise deficite primare mai mari, menținând totodată ponderile datoriei în PIB constante sau în scădere și asigurând sustenabilitatea datoriei. Din acest motiv, clauzele excepționale trebuie să rămână o piatră de temelie a oricărui viitor cadru bugetar al UE și trebuie adaptate în consecință.

Dezactivarea clauzei derogatorii

3.3.7. CESE salută activarea clauzei derogatorii generale a cadrului bugetar și avertizează asupra unei „reveniri la normal” prea rapide, întrucât aceasta ar putea provoca un impuls de contracție, determinând statele membre să reducă cheltuielile pentru a atinge obiectivele bugetare pe termen mediu, astfel cum s-a întâmplat și după 2010, provocând o recesiune în formă de W. Acest lucru ar contracara obiectivul programului Next Generation EU și ar putea declanșa o nouă recesiune.

3.3.8. CESE sprijină decizia Comisiei Europene de a continua aplicarea clauzei derogatorii generale în 2022 și de a dezactiva clauza în 2023, cu condiția ca nivelul activității economice să atingă nivelul de dinainte de criză ( 30 ) . În plus, CESE sprijină afirmația Comisiei Europene conform căreia „situațiile proprii fiecărei țări vor continua să fie luate în considerare după dezactivarea clauzei derogatorii generale” ( 31 ) . În cele din urmă, Comisia ar trebui să prezinte orientări pentru o perioadă de tranziție până la instituirea noului cadru bugetar, timp în care nu ar trebui activată nicio procedură de deficit excesiv, și cu posibilitatea de a utiliza „clauza privind evenimentele neobișnuite” pe o bază specifică fiecărei țări. În plus, CESE solicită Comisiei să continue cu celeritate revizuirea cadrului de guvernanță economică al UE, care stagnează. În loc de „revenire”, CESE recomandă un „viraj” spre un cadru revizuit de guvernanță economică, astfel cum se indică în cele de mai jos ( 32 )

3.4. Rolul internațional al monedei euro

3.4.1. Moneda noastră comună, euro, se bucură de o reputație internațională solidă și a fost recunoscută pentru importanța sa globală ca monedă de rezervă și de tranzacționare. Reputația monedei euro ca monedă stabilă și de încredere depinde de norme fiscale clare, ușor de înțeles și executorii care consolidează investițiile publice pentru a permite modernizarea capitalului social și pentru a genera o mai mare marjă de manevră ciclică în perioadele de încetinire a creșterii economice, asigurând totodată sustenabilitatea datoriei. Prin urmare, CESE este convins că o revizuire a normelor fiscale nu trebuie să submineze în niciun fel stabilitatea monedei euro, care este principala monedă „ancoră” a Uniunii. O atenție deosebită ar trebui acordată percepției pieței financiare asupra perspectivelor pe termen lung ale monedei euro ca monedă importantă la nivel global pe durata dezbaterii privind revizuirea normelor fiscale. În general, reputația monedei euro depinde de stabilitatea economică, socială și politică.

3.5. Consolidarea rolului parlamentelor și al societății civile în guvernanța economică a UE

3.5.1. CESE subliniază că politica fiscală este domeniul clasic al politicii parlamentare, ale cărei decizii afectează întreaga structură a cheltuielilor și veniturilor statului. Prin urmare, atât parlamentelor naționale, cât și Parlamentului European trebuie să li se acorde un rol important în viitorul cadru de guvernanță economică al UE. Rolul Parlamentului European ar trebui consolidat în cadrul semestrului european printr-un acord interinstituțional. În același timp, trebuie respectate principiul subsidiarității și repartizarea competențelor prevăzută în tratate. Parlamentele naționale trebuie să tragă la răspundere guvernele pentru politicile bugetare pe care le aplică. Prin urmare, acestea trebuie să fie implicate efectiv în semestrul european și în punerea în aplicare a planurilor naționale de redresare.

3.5.2. În mod similar, este necesar ca societatea civilă să fie implicată într-o mai mare măsură în semestrul european, atât la nivel național, cât și la nivelul UE. Astfel, poate fi stabilită o politică economică echilibrată, în care toate interesele sunt reconciliate. Acest lucru este valabil în special pentru guvernanța Mecanismului de redresare și reziliență, în cazul căreia implicarea societății civile nu a fost satisfăcătoare ( 33 ) . Principiul parteneriatului, care este de mult timp o tradiție în guvernanța fondurilor structurale și de investiții europene, ar trebui să servească drept model pentru un mecanism eficient de implicare a societății civile.

3.5.3. În cazul unor abateri semnificative de la indicatorii care reprezintă obiectivele de politică economică, ar trebui să urmeze negocieri între instituțiile UE și statele membre. Cele două părți ar trebui să elaboreze soluții împreună și de pe poziții de egalitate. În loc să amenințe statele membre preocupate de sancțiunile financiare, introducerea unor stimulente pozitive ar putea atenua problema. Promovarea unei creșteri durabile și favorabile incluziunii trebuie să constituie criteriul principal aflat la baza oricărei recomandări ( 34 )

3.5.4. CESE critică așa-numitele „condiționalități macroeconomice” existente în regulamentul privind dispozițiile comune care se aplică fondurilor structurale și de investiții europene, în Regulamentul privind Mecanismul de redresare și reziliență și în Tratatul interguvernamental privind Mecanismul european de stabilitate, care, în general, permit încetarea plății fondurilor UE în cazul în care statele membre încalcă normele fiscale ale UE sau contribuie la dezechilibre macroeconomice. După dezactivarea clauzei derogatorii, aceste condiționalități macroeconomice ar putea provoca un impuls de contracție, determinând statele membre să reducă cheltuielile pentru a atinge obiectivele bugetare. Acest lucru ar contracara obiectivul politic al coeziunii teritoriale și obiectivele mai ample ale programului Next Generation EU.

3.5.5. Pentru o redresare durabilă, rămâne vitală o politică monetară de adaptare. Parlamentul European și-ar putea utiliza rezoluțiile anuale privind BCE și audierile trimestriale privind „dialogul monetar” cu BCE pentru a vota obiectivele secundare și pentru a elabora un proces mai democratic, cu orientări privind politica macroeconomică și industrială. Acest lucru ar permite o mai mare implicare a partenerilor sociali și a cetățenilor, precum și a parlamentelor naționale. Astfel, BCE ar beneficia de o legitimitate reînnoită pentru un set extins de obiective. Aceasta ar putea funcționa eficient, utilizând întregul său set de instrumente pentru a acționa în direcția unui set clar și definit politic de obiective de politică, ghidate de instituții democratice. BCE este o instituție publică care poate fi implicată pentru a ajuta statele membre să se finanțeze în perioade de creștere a ratelor dobânzii, fie din perspectiva stabilității prețurilor, fie din perspectiva ocupării forței de muncă, prin vizarea dobânzii și al diferențialului ratei dobânzii și prin instrumente monetare specifice.

Bruxelles, 20 octombrie 2021. Președintele Comitetului Economic și Social European Christa SCHWENG

(1) Rezoluția CESE privind participarea societății civile organizate la planurile naționale de redresare și reziliență – Ce funcționează și ce nu funcționează? (2021) (JO C 155, 30.4.2021, p. 1).

(2) Consiliul bugetar european (2019): Assessment of EU fiscal rules with a focus on the six and two-pack legislation (Evaluarea normelor fiscale ale UE cu accent pe pachetul de șase, respectiv de două măsuri legislative).

(3) Comisia Europeană, Previziuni economice europene din primăvara anului 2021.

(4) Consiliul bugetar european (2020): Raportul anual 2020.

(5) Finance Watch (2021), Fiscal Mythology unmasked. Debunking eight tales about European public debt and fiscal rules. (Mitologia fiscală deconstruită. Demistificarea a opt mituri despre datoria publică și normele fiscale europene).

(6) JO C 353, 18.10.2019, p. 32; JO C 123, 9.4.2021, p. 12 și JO C 429, 11.12.2020, p. 227.

(7) Documentul de lucru al serviciilor Comisiei (2020), Identifying Europe’s recovery need (Identificarea nevoilor în materie de redresare ale Europei), SWD(2020) 98 final.

(8) Rapoartele de monitorizare fiscală ale FMI, aprilie 2021.

(9) Monitorul sustenabilității datoriei, Comisia Europeană, februarie 2021.

(10) JO C 429, 11.12.2020, p. 227.

(11) JO C 123, 9.4.2021, p. 12.

(12) JO C 429, 11.12.2020, p. 227.

(13) Crespy, Amandine și Vanheuverzwijn, Pierre (2019), „What Brussels means by structural reforms: empty signifier or constructive ambiguity?” („Ce înțelege Bruxelles-ul prin reforme structurale: un semnificant vid de conținut sau o ambiguitate constructivă?”), în: Comparative European Politics (Politici europene comparative), vol. 17, nr. 1, pp. 92-111; Hacker, Björn (2019): A European Social Semester? The European Pillar of Social Rights in Practice (Un semestru social european? Pilonul european al drepturilor sociale în practică). Bruxelles, Institutul European al Sindicatelor.

(14) A se vedea și Consiliul bugetar european (2019).

(15) Comisia Europeană (2016), Raport privind finanțele publice în cadrul UEM 2016, documentul instituțional nr. 045; J-M Fournier (2016), The positive effect of public investment on potential growth (Efectul pozitiv al investițiilor publice asupra creșterii potențiale), Departamentul pentru economie al OCDE, Documentul de lucru nr. 1347.

(16) IMF Fiscal Monitor (Monitorul fiscal al FMI) (2020), Politici pentru redresare.

(17) H. Bardt, S. Dullien, M. Hüther și K. Rietzler (2020), For a sound fiscal policy: Enabling public investments (Pentru o politică bugetară solidă: Favorizarea investițiilor publice), Documentul de politică nr. 6/2020 al IW, Institut der deutschen Wirtschaft (IW), Köln.

(18) JO C 429, 11.12.2020, p. 227.

(19) A. Truger (2020), Reforming EU Fiscal Rules: More Leeway, Investment Orientation and Democratic Coordination (Reformarea normelor fiscale ale UE: o marjă de manevră, o orientare către investiții și o coordonare democratică sporite), Intereconomics, 55(5).

(20) A se vedea și P. Bom și J. Ligthart (2014), What have we learned from three decades of research on the productivity of public capital? (Ce am învățat din cele trei decenii de cercetare privind productivitatea capitalului public), Journal of Economic Surveys (Jurnalul de Studii Economice), 28(5), 889-916.

(21) J. Valero (2019), New investment clause fails to win EU member state support (Noua clauză privind investițiile nu obține sprijin din partea statelor membre ale UE), Euractiv. A se vedea Comisia Europeană (2015), Utilizarea optimă a flexibilității în cadrul normelor prevăzute de Pactul de stabilitate și de creștere, COM(2015) 012 final.

(22) Comisia Europeană (2015).

(23) Comisia Europeană (2021), Guidance to Member States (Planurile de redresare și reziliență), SWD(2021) 12 final, partea 2/2.

(24) JO C 62, 15.2.2019, p. 103.

(25) A. Truger (2015), Austerity, cyclical adjustment and the remaining leeway for expansionary fiscal policies within the current EU fiscal framework (Austeritate, ajustare ciclică și marja de manevră rămasă pentru politicile fiscale expansioniste în cadrul bugetar actual al UE), Journal for a Progressive Economy, 6, 32-37.

(26) JO C 429, 11.12.2020, p. 227.

(27) JO C 429, 11.12.2020, p. 227.

(28) Consiliul bugetar european (2020).

(29) Consiliul bugetar european (2020).

(30) Comisia Europeană (2021): Coordonarea politicilor economice în 2021: depășirea crizei provocate de pandemia de COVID-19, sprijinirea redresării și modernizarea economiei noastre, COM(2021) 500 final.

(31) Comisia Europeană (2021): Un an de la izbucnirea pandemiei de COVID-19: răspunsul în materie de politică bugetară, COM(2021) 105 final.

(32) JO C 429, 11.12.2020, p. 227.

(33) Rezoluția CESE privind participarea societății civile organizate în planurile naționale de redresare și reziliență – Ce funcționează și ce nu funcționează? (2021) (JO C 155, 30.4.2021, p. 1).

(34) JO C 429, 11.12.2020, p. 227.