[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 28.2.2011

COM(2011) 104 final

RAPORT AL COMISIEI

Răspunsurile statelor membre la Raportul anual pe 2009 al Curții de Conturi SEC(2011) 262 final

CUPRINS

1. Domeniul de aplicare al raportului 3

2. Constatările DAS 2009 3

2.1 Metodologia de audit a Curții 3

2.2 Raportul anual al Curții – o nouă prezentare 4

2.3 Conturi corecte și o reducere continuă a indicelui de eroare celui mai probabil în privința plăților 4

3. Măsuri adoptate de statele membre 7

4. Răspunsurile statelor membre la chestionarul privind Raportul anual pe 2009 al Curții 9

4.1 Instituțiile supreme de audit (ISA) 9

4.2 Agricultură și resurse naturale 10

4.3 Coeziune 10

5. Concluzie 12

RAPORT AL COMISIEI

Răspunsurile statelor membre la Raportul anual pe 2009 al Curții de Conturi

1. DOMENIUL DE APLICARE AL RAPORTULUI

În termenii tratatului[1], Curtea de Conturi Europeană (denumită în continuare „Curtea”), auditorul extern al Uniunii Europene, prezintă, în cadrul raportului său anual, o declarație de asigurare („DAS”). DAS se referă la fiabilitatea conturilor, la legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente și este prezentată Parlamentului European și Consiliului.

Regulamentul financiar prevede că, de îndată ce Curtea a transmis raportul anual, Comisia informează imediat statele membre în cauză cu privire la detaliile acestui raport referitoare la gestionarea fondurilor de care sunt responsabile conform normelor aplicabile. Statele membre trebuie să trimită Comisiei un răspuns în termen de șaizeci de zile, iar aceasta transmite Parlamentului European și Consiliului, până la 28 februarie[2], un rezumat al răspunsurilor oferite Curții de Conturi.

În urma publicării raportului la 9 noiembrie 2010, Comisia a informat în mod corespunzător statele membre cu privire la detaliile acestuia. Aceste informații au fost prezentate sub forma unei scrisori cu trei anexe: anexa I era un chestionar privind punctele din raport care vizau fiecare stat membru; anexa II era un chestionar privind constatările auditului, care vizau fiecare stat membru, iar anexa III era un chestionar referitor la constatări generale privind gestiunea partajată pentru DAS 2009.

Prezentul raport este o analiză a răspunsurilor formulate de statele membre și este însoțit de un document de lucru al serviciilor Comisiei, care cuprinde un rezumat al constatărilor și răspunsurile la chestionarele din anexa I și anexa III.

2. CONSTATăRILE DAS 2009

2.1 Metodologia de audit a Curții

Abordarea Curții în materie de audit și metodologia utilizată privind regularitatea operațiunilor au la bază testarea operațiunilor și evaluări ale eficacității sistemelor de supraveghere și de control. La acestea se adaugă analizarea luărilor de poziție și probele furnizate de alți auditori.

În ceea ce privește operațiunile, Curtea selectează un eșantion statistic reprezentativ pentru fiecare grup de politici, efectuând apoi o examinare detaliată a eșantionului respectiv. Pentru a evalua în continuare activitatea sa de audit, Curtea clasifică erorile în două categorii: cuantificabile și necuantificabile. Numai erorile cuantificabile contribuie la calcularea indicelui de eroare. Tabelul 1 de la sfârșitul prezentului raport oferă o defalcare detaliată a tuturor erorilor cuantificabile și necuantificabile extrapolate de Curte și utilizate în activitatea sa de audit.

Erorile sunt clasificate apoi în funcție de natura lor – în special eligibilitatea (plata nu respectă normele de eligibilitate), realitatea operațiunilor (rambursarea unei cheltuieli pentru care nu există probe că a fost suportată efectiv) și exactitatea (plata a fost incorect calculată). De asemenea, Curtea analizează frecvența cu care se produc erorile, precizând care este proporția operațiunilor din eșantion care este afectată de erori, atât cuantificabile, cât și necuantificabile. Frecvența erorilor oferă o estimare în ceea ce privește cât de răspândite sunt erorile în cadrul grupului de politici[3].

Curtea determină, totodată, indicele de eroare cel mai probabil, estimând impactul financiar global al erorilor cuantificabile. Indicele de eroare cel mai probabil este clasificat în trei intervale: sub 2 %, între 2 % și 5 %, peste 5 %.

În cele din urmă, Curtea evaluează și sistemele de supraveghere și de control, analizând eficacitatea acestora în asigurarea regularității.

2.2 Raportul anual al Curții – o nouă prezentare

În ceea ce privește prezentarea, structura Raportului anual pe 2009 s-a modificat. Curtea a integrat în capitolul DAS și în capitolele privind grupurile de politici observațiile legate de sistemele de control intern, luările de poziție și execuția bugetară. În capitolul DAS s-a introdus o anexă privind abordarea și metodologia auditului Curții. Ca rezultat al acestui nou mod de prezentare a informațiilor, numărul capitolelor a fost redus de la unsprezece la nouă și a fost modificată numerotarea capitolelor privind grupurile de politici.

2.3 Conturi corecte și o reducere continuă a indicelui de eroare celui mai probabil în privința plăților

Potrivit constatărilor Curții din DAS 2009, conturile Uniunii Europene prezintă fidel (sau oferă o imagine reală și fidelă privind) situația financiară, rezultatele operațiunilor și fluxurile de numerar. În plus, Curtea a recunoscut că, în notele la conturile finale, Comisia a oferit mai multe informații detaliate privind recuperarea sumelor plătite neregulamentar și alte corecții.

În ceea ce privește legalitatea și regularitatea operațiunilor, în 2009, Curtea a constatat că plățile pentru capitolul „Venituri” nu au fost afectate de un nivel semnificativ de eroare și că sistemele de supraveghere și de control au fost eficace. Nici angajamentele nu au fost afectate de un nivel semnificativ de eroare. Cu toate acestea, cu excepția a două domenii de cheltuieli – Cheltuielile administrative și Afacerile economice și financiare – plățile din buget au continuat să fie afectate de un nivel semnificativ de eroare.

În ceea ce privește sistemele de supraveghere și de control, Curtea a afirmat că, pentru toate grupurile de politici, cu excepția Veniturilor și a Cheltuielilor administrative, toate sistemele au fost parțial eficace.

Pentru grupul de politici Agricultură și resurse naturale, indicele de eroare cel mai probabil a crescut în comparație cu 2008. Se estimează că indicele de eroare cel mai probabil în cazul acestui capitol a fost între 2 % și 5 %, iar erorile privind exactitatea au fost tipul de eroare cuantificabilă cel mai des constatată de Curte. În ceea ce privește sistemele de supraveghere și de control, IACS[4], s-a constatat că, deși este bine conceput, sistemul principal care asigură regularitatea operațiunilor este afectat negativ de gradul de exactitate a datelor introduse și de calitatea controalelor încrucișate efectuate în bazele sale de date.

Referitor la capitolul „Coeziune”, Curtea a evidențiat o scădere considerabilă a indicelui de eroare celui mai probabil, care a fost estimat la peste 5 %. Erorile privind eligibilitatea au fost tipul de eroare cuantificabilă cel mai des întâlnită. În cazul sistemelor referitoare la perioada de implementare 2007-2013, Curtea a detectat deficiențe cu privire la verificările efectuate de autoritățile însărcinate cu gestiunea și/sau la sistemele auditate de către autoritățile de audit. Sistemele de raportare a corecțiilor către Comisie pentru perioada 2000-2006 au fost, de asemenea, parțial nesatisfăcătoare. Prin urmare, Curtea a considerat că sistemele de supraveghere și de control au fost parțial eficace.

Tabelul de mai jos este o versiune sintetică a informațiilor privind constatările Curții pe grupuri de politici[5].

[pic]

3. MăSURI ADOPTATE DE STATELE MEMBRE

După cum s-a menționat în introducere, pe lângă scrisoare, Comisia a transmis fiecărui stat membru trei anexe - anexa I era un chestionar privind punctele din raport care vizau fiecare stat membru; anexa II era un chestionar privind constatările auditului, care vizau fiecare stat membru, iar anexa III era un chestionar referitor la constatări generale privind gestiunea partajată pentru DAS 2009. Pentru anexele I și II, statelor membre li s-a cerut, după caz, să ofere detalii privind măsurile adoptate pentru rectificarea erorilor, precum și detalii privind perioada în care vor fi aplicate, conținutul și rezultatul preconizat.

În cazul anexei I, răspunsurile furnizate de statele membre au fost, în general, detaliate[6]. Deși Curtea a pus în evidență puncte referitoare la toate domeniile de politică, răspunsurile statelor membre s-au axat în principal pe punctele subliniate de Curte care vizau domeniile Venituri, Agricultură și resurse naturale și Coeziune.

De exemplu, în domeniul de politică Venituri, Curtea a menționat statistici privind deficitul și datoria publică din Grecia și și-a exprimat îndoiala privind calitatea statisticilor macroeconomice ale Greciei, inclusiv cele privind conturile naționale[7]. În răspunsul său, Grecia a subliniat că s-au adoptat măsuri eficace și a afirmat:

„În ceea ce privește îmbunătățirile aduse calității conturilor naționale, actualizarea planului de acțiune comun privind statisticile, convenit de către grupul de coordonare în octombrie 2010, se concentrează pe acțiuni specifice care urmează să fie adoptate în 2011, menite să amelioreze calitatea conturilor sectoriale, a conturilor de economii ale persoanelor fizice, a conturilor trimestriale, a măsurării volumului și prețurilor, precum și pe o revizuire a conturilor naționale.” [8]

În cadrul grupului de politici Agricultură și resurse naturale, a fost subliniată, de asemenea, activitatea de audit a Curții privind eficacitatea sistemelor, precum și faptul că Raportul anual de activitate pe 2009 al directorului general pentru agricultură și dezvoltare rurală conținea o rezervă privind cheltuielile efectuate în cadrul IACS în Bulgaria și România[9]. Ambele țări au dat un răspuns clar, în care afirmă că s-au adoptat măsuri ferme, aflate în curs de desfășurare. Bulgaria a declarat:

„În ceea ce privește cheltuielile directe cu plățile, în 2009 a fost aprobat un plan de acțiune consolidat menit să îmbunătățească funcționarea IACS, iar de atunci, Bulgaria a făcut eforturi să pună în aplicare recomandările și măsurile prevăzute de planul de acțiune. Din trei în trei luni, Comisiei îi sunt transmise informații detaliate privind progresele înregistrate în ceea ce privește punerea în aplicare a planului consolidat .”[10]

:

România afirmă că „directorul agenției s-a preocupat intens, în exercițiul financiar 2010, de asigurarea implementării unor măsuri corective eficace care să conducă la îmbunătățirea IACS.

Pentru rezervele formulate de organismul de certificare în Raportul pe anul 2009, APIA[11] a făcut eforturi și s-au înregistrat progrese semnificative în implementarea măsurilor stabilite prin Planul de acțiune IACS, precum și a recomandărilor organismului de certificare.”[12]

În ceea ce privește anexa II (un chestionar privind constatările auditului, care vizau fiecare stat membru), majoritatea statelor membre au furnizat răspunsuri detaliate. Aceste constatări vizau, în cea mai mare măsură, domeniile de politică Agricultură și resurse naturale și Coeziune și fuseseră transmise anterior de către Curte statelor membre sub formă de constatări preliminare. Constatările preliminare sunt constatări rezultate din activitatea de audit a Curții, care sunt transmise entității auditate. Informațiile furnizate de statele membre în răspunsurile lor pot fi, așadar, considerate ca acțiuni întreprinse în urma tuturor măsurilor deja întreprinse după primirea constatărilor preliminare inițiale.

În total, 24 de state membre au fost auditate pentru DAS 2009. Printre statele membre cu un număr mare de constatări (peste 10 constatări) s-au numărat Franța, Germania, Grecia și Spania. Printre cele cu mai puțin de 5 constatări au figurat Danemarca și Țările de Jos. În general, statele membre au acceptat erorile cuantificabile și s-a raportat că măsurile corective necesare au fost adoptate.

În peste 50 % din cazurile în care au fost furnizate răspunsuri la constatări, statele membre au raportat că s-au adoptat deja măsuri și că acestea erau fie încheiate, fie în curs de desfășurare. Portugalia, de exemplu, a furnizat răspunsuri cuprinzătoare la toate constatările. Majoritatea constatărilor erau erori cuantificabile grave, iar în toate cazurile s-a raportat că ajustările sau corecțiile plăților au fost efectuate în mod corespunzător.

În majoritatea cazurilor în care nu au fost adoptate măsuri, s-au furnizat motivații și documentație justificativă. Acesta a fost cazul Spaniei, care a întreprins măsuri pentru aproximativ 50 % din constatările care o vizau, majoritatea acestora referindu-se la Agricultură și resurse naturale. Pentru 18 constatări nu s-a întreprins nicio măsură, parțial din cauza informațiilor restante care au fost solicitate Comisiei sau din cauza dezacordului cu privire la natura ori la gravitatea constatărilor. Răspunsurile au inclus, de asemenea, documente justificative. Acesta a fost și cazul Ciprului, care a furnizat răspunsuri la constatările Curții (14 în total), toate referitoare la sistemele de audit din capitolul „Agricultură și resurse naturale”. Pentru 11 constatări au fost adoptate măsuri, iar în cele 3 cazuri în care Cipru nu a fost de acord cu constatările, s-a furnizat o justificare.

4. RăSPUNSURILE STATELOR MEMBRE LA CHESTIONARUL PRIVIND RAPORTUL ANUAL PE 2009 AL CURțII

4.1 Instituțiile supreme de audit (ISA)

La informațiile furnizate de statele membre cu privire la constatările Curții se adaugă răspunsurile acestora la un chestionar referitor la aspectele principale pentru DAS 2009.

La fel cum a fost cazul pentru raportul pe 2008, și pentru raportul pe 2009 întrebările au fost adresate instituțiilor supreme de audit (ISA). Prima întrebare, referitoare la principiul auditului unic, astfel cum este definit de Curtea de Conturi în avizul 2/2004 privind auditul unic, era dacă ISA consideră că acesta este un instrument util. Aproximativ o jumătate din ISA din statele membre au subliniat că principiul auditului unic prezintă avantaje potențiale. ISA din Letonia a afirmat că principiul auditului unic ar putea fi „considerat un instrument eficace pentru gestionarea fondurilor UE, deoarece ar putea spori calitatea activităților de audit, fără a submina independența organismelor de audit în cauză” . ISA din Franța a citat mai multe argumente în sprijinul principiului, inclusiv armonizarea și reducerea costurilor controalelor, precum și faptul că autoritatea de auditare ar dispune de o imagine mai cuprinzătoare a rezultatelor auditului[13].

ISA din Finlanda a indicat că interpretarea sa cu privire la standardele internaționale de audit diferă de practicile Curții de Conturi Europene și că, prin urmare, instituțiile supreme de audit nu pot aplica direct rezultatele auditurilor efectuate de celelalte ISA; prin urmare, ar fi nevoie de ajustări[14].

Unele ISA au fost preocupate de faptul că principiul auditului unic ar putea compromite independența instituțiilor. Problema independenței a fost clar ilustrată de ISA din Belgia (divizia FR), care a declarat oficial că nu va răspunde la nicio întrebare adresată direct ISA. Motivele invocate erau că ISA ocupă o poziție independentă ca organism național de control extern și că toate ISA au misiunea de a acționa ca observatori în contextul unui audit efectuat de Curte. În general, ISA din statele membre au invitat la prudență și au remarcat că sunt necesare elemente de siguranță la fiecare nivel al piramidei pentru a asigura funcționarea principiului.

ISA au fost interogate și cu privire la pragul de semnificație pe care îl aplică. Majoritatea instituțiilor au declarat că utilizează un prag între 0,5 % și 2 %, cu posibile variații. Germania a subliniat faptul că ISA la nivel federal nu a putut oferi informații privind gradul de aplicare sau nivelurile la care este aplicat pragul de semnificație de diferitele curți de conturi din fiecare land[15] .

A treia întrebare adresată ISA se referea la utilizarea rapoartelor CE privind plățile, care au fost puse la dispoziția statelor membre începând din 2006. În general, ISA au considerat că informațiile și datele furnizate de Comisie în cadrul acestor rapoarte au fost utile în contextul activității lor de audit.

4.2 Agricultură și resurse naturale

Chestionarul a cuprins și o întrebare privind simplificarea în domeniul dezvoltării rurale. Mai mult de jumătate din statele membre au afirmat nu numai că sunt favorabile ideii de simplificare, dar că au și prezentat inițiative de simplificare, cum ar fi clarificarea și armonizarea normelor și a procedurilor naționale sau reducerea obligației beneficiarilor de a prezenta informații. Multe dintre aceste inițiative sunt în desfășurare. Franța, de exemplu, a evocat măsurile întreprinse de MAAPRAT[16] pentru a simplifica normele în domeniul dezvoltării rurale, punând un accent special pe declarațiile online[17]. Lituania a subliniat că, „pentru a simplifica procedura administrativă și de atribuire pentru sprijinul acordat în cadrul programului lituanian de dezvoltare rurală pentru perioada 2007-2013, a fost modificat cadrul legislativ general” [18].

Slovenia a făcut referire la sistemele de raportare complicate pe care le simplifică începând cu 2010, precum și la „sistemul (deosebit de sever) privind încălcările și sancțiunile” , pe care l-a actualizat pentru a asigura faptul că „posibilele încălcări sunt mai clar definite, iar sancțiunile sunt mai eficace, disuasive și proporționale cu gravitatea încălcărilor” .

De asemenea, statele membre au subliniat faptul că există o cooperare între ele și un dialog continuu cu Comisia privind definirea simplificării și punerea sa în practică. Spania a evidențiat dialogurile interregionale la care a luat parte, precum și participarea „la reuniuni sau forumuri la nivel european referitoare la simplificarea politicii agricole comune”[19] .

4.3 Coeziune

În capitolul „Coeziune” au fost evocate trei aspecte: criteriile de eligibilitate, achizițiile publice și verificările eficace ale autorităților însărcinate cu gestiunea. În primul rând, cu privire la criteriile de eligibilitate mai stricte, statele membre au subliniat faptul că există două niveluri de referință – nivelul UE/național și nivelul programului. Unele state membre au afirmat că, din punct de vedere juridic, sunt necesare norme mai stricte. Atât Franța, cât și Finlanda au atras atenția asupra faptului că articolul 56 din Regulamentul nr. 1083/2006 al Consiliului privind programele pentru perioada 2007-2013[20] prevede că normele de eligibilitate a cheltuielilor sunt stabilite la nivel național. Prin urmare, Finlanda a remarcat că „regulamentul în sine impune ca normele de eligibilitate naționale să fie mai detaliate decât cele stabilite la nivel comunitar. Astfel, statele membre nu numai că au posibilitatea de a impune cerințe în materie de eligibilitate, ci au obligația de a impune cerințe mai specifice decât cele stabilite prin regulament la nivel comunitar”[21].

Cu toate acestea, unele state membre au indicat că normele de eligibilitate stabilite la nivelul UE nu au fost suficient de specifice pentru nevoile programelor și că ar trebui pus un accent mai mare pe norme specifice programului. Polonia a rezumat acest aspect, afirmând că „e nevoie ca dispozițiile generale ale dreptului comunitar să fie adaptate la caracteristicile specifice ale programului operațional. Prin urmare, a fost necesar ca aceste dispoziții să fie formulate în mod mai specific, pentru a evita interpretarea greșită de către beneficiari.”[22]

În al doilea rând, referitor la tema achizițiilor publice, aproape toate statele membre au fost în favoarea unui număr mai mare de cursuri de formare organizate de Comisie atât pentru personalul autorității naționale și regionale, cât și pentru beneficiari, iar multe state membre au subliniat natura complexă a normelor. Un număr semnificativ de state membre a fost de opinie că sunt necesare orientări mai clare din partea Comisiei. Tabelul 1 de mai jos rezumă întrebările și răspunsurile oferite de statele membre în ceea ce privește normele privind achizițiile publice.

[pic]

În cele din urmă, referitor la verificările mai eficace ale autorităților însărcinate cu gestiunea, aproximativ jumătate din statele membre au fost de acord că este nevoie de norme de eligibilitate mai precise la nivelul UE și la nivel național. Statele membre care nu au fost de acord cu această idee au afirmat că motivul, în general, este că aceasta nu este soluția optimă. Regatul Unit a declarat: „Comisia a întărit deja în mod semnificativ rolul de supraveghere al autorităților însărcinate cu gestiunea în cadrul gestiunii partajate a fondurilor de coeziune. Orice nouă creștere a nivelului de control al acestora reduce din competențele statelor membre”. Malta a remarcat că „norme mai precise ar putea compromite elementul de flexibilitate și de simplificare necesar în gestionarea fondurilor” .

Tabelul 2 de mai jos reprezintă un rezumat al întrebărilor privind verificările efectuate la nivelul autorităților însărcinate cu gestiunea și răspunsurile oferite de statele membre.

[pic]

5. CONCLUZIE

Rezultatele Raportului anual pe 2009 al Curții ilustrează îmbunătățirea continuă a performanțelor tuturor actorilor implicați în gestionarea fondurilor UE. Faptul că, pentru buget per ansamblu, estimările Curții cu privire la indicii de eroare au scăzut de-a lungul ultimilor ani, că, pentru al treilea an consecutiv, a fost prezentată o „opinie fără rezerve” și că indicele de eroare în ceea ce privește coeziunea a scăzut semnificativ sunt toate aspecte demne de remarcat. Cu toate acestea, este clar că e nevoie de îmbunătățiri suplimentare susținute, în special pentru fondurile europene care fac obiectul gestiunii partajate între Comisie și statele membre.

Răspunsurile statelor membre au manifestat o opinie pozitivă față de îmbunătățirile constatate de Curte, în special față de scăderea considerabilă a indicelui de eroare celui mai probabil în domeniul de politică Coeziune. Cu toate acestea, statele membre au indicat că se dorește o cooperare și mai strânsă cu Comisia. De exemplu, în domeniul complex al achizițiilor publice au fost subliniate, ca aspecte-cheie care trebuie în continuare abordate, orientarea și sprijinul sub forma unor programe de formare și linii directoare specifice.

Comisia este în continuare ferm angajată în îmbunătățirea gestiunii financiare a UE. Propunerea actuală a Comisiei pentru un regulament financiar reformat abordează aspectele evidențiate atât de Curte, cât și de către statele membre în răspunsurile lor la constatările Curții. Acest lucru este deosebit de relevant în ceea ce privește propunerile Comisiei de a stabili, în cadrul Regulamentului financiar[23], obligațiile statelor membre în materie de control și audit, precum și de a simplifica și raționaliza în continuare normele aplicabile fondurilor și programelor UE. Împreună, aceste două angajamente sunt considerate o cale importantă spre îmbunătățirea semnificativă a calității cheltuielilor. În același timp, Comisia continuă să acorde o atenție deosebită faptului că simplificarea structurii programelor și a sistemelor de gestiune la nivelul beneficiarilor nu ar trebui să afecteze siguranța oferită de controale cu o înaltă eficacitate.

Comisia se concentrează pe susținerea tendinței pozitive în evoluția bunei gestiuni financiare. Prin urmare, cooperarea și mai strânsă dintre Comisie și statele membre în rezolvarea constatărilor subliniate de Curte prezintă o deosebită importanță.

Tabelul I

EXACTITATE | ELEGIBILITATE | REALITATEA OPERAȚIUNILOR | ALTE PROBLEME DE CONFORMITATE |

State membru |AGRI |COEZIUNE |VENITURI |Total |AGRI |COEZIUNE |VENITURI |Total |AGRI |COEZIUNE |VENITURI |Total |AGRI |COEZIUNE |VENITURI |Total |T. AGRI |T. COEZIUNE |T. VENITURI | |Austria |3 |0 |0 |3 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 |1 |4 |0 |0 | |BelgiA |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Bulgaria |0 |0 |0 |0 |2 |0 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |2 |0 |0 | |Republica Cehă |4 |1 |0 |5 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |4 |1 |0 | |Cipru |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Danemarca |1 |0 |0 |1 |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |1 |0 | |Estonia |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |5 |0 |5 |0 |6 |0 | |Finlanda |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Franța |6 |1 |0 |7 |0 |2 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |1 |5 |0 |6 |7 |8 |0 | |Germania |4 |0 |0 |4 |1 |1 |0 |2 |0 |0 |1 |1 |1 |15 |0 |16 |6 |16 |1 | |Grecia |3 |0 |0 |3 |1 |1 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |7 |1 |0 |8 |11 |2 |0 | |Ungaria |1 |0 |0 |1 |0 |2 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |1 |4 |0 |5 |2 |6 |0 | |Irlanda |1 |0 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 | |Italia |1 |0 |1 |2 |2 |0 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |5 |0 |0 |5 |8 |0 |1 | |Letonia |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Lituania |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |4 |0 |4 |0 |4 |0 | |Luxemburg |1 |0 |0 |1 |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |5 |0 |5 |1 |6 |0 | |Malta |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Țările de jos |1 |0 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 |1 |2 |0 |0 | |Polonia |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |2 |0 |2 |0 |3 |0 | |Portugalia |1 |2 |0 |3 |0 |5 |0 |5 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 |1 |2 |7 |0 | |România |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 |1 |8 |0 |0 |8 |9 |0 |0 | |Slovacia |1 |0 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |4 |0 |5 |2 |4 |0 | |Slovenia |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Spania |1 |0 |0 |1 |0 |9 |0 |9 |0 |0 |0 |0 |1 |3 |0 |4 |2 |12 |0 | |Suedia |0 |2 |0 |2 |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |1 |0 |4 |0 | |Regatul Unit |6 |0 |0 |6 |2 |0 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |2 |0 |0 |2 |10 |0 |0 | | TOTAL | | | | 43 | | | |32 | | | |2 | | | |79 | | | | |

[1] Articolul 248 din Tratatul CE (articolul 287 din Tratatul de la Lisabona).

[2] JO L 390, 30.12.2006 – Regulamentul financiar, articolul 143 alineatul (6).

[3] Raportul anual pe 2009 al Curții de Conturi, anexa 1.1.

[4] Sistemul integrat de administrare și control.

[5] Extras din Raportul anual al Curții de Conturi – Tabelul 1.2, p. 22 - Sinteza constatărilor privind exercițiul 2009 în ceea ce privește regularitatea operațiunilor.

[6] A se vedea documentul de lucru al serviciilor Comisiei care figurează în anexă.

[7] Raportul anual al Curții de Conturi – punctul 2.27.

[8] Documentul de lucru al serviciilor Comisiei, p. 15.

[9] Raportul anual al Curții de Conturi – punctul 3.68.

[10] Documentul de lucru al serviciilor Comisiei, p. 50-51.

[11] Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură.

[12] Documentul de lucru al serviciilor Comisiei, p. 51-52.

[13] Documentul de lucru al serviciilor Comisiei, p. 73.

[14] Documentul de lucru al serviciilor Comisiei, p. 69.

[15] Documentul de lucru al serviciilor Comisiei, p. 75.

[16] „Ministère de l'Agriculture de l'Alimentation, de la Pêche, de la Ruralité et de l'Aménagement du Territoire” (Ministerul agriculturii, alimentației, pescuitului, ruralității și amenajării teritoriului).

[17] Niciun document pe suport hârtie; agricultorii pot trimite cererile prin mijloace electronice în procent de 100 %.

[18] Documentul de lucru al serviciilor Comisiei, p. 81.

[19] Documentul de lucru al serviciilor Comisiei, p. 94.

[20] Articolul 56 alineatul (4). Normele de eligibilitate a cheltuielilor sunt stabilite la nivel național, sub rezerva excepțiilor prevăzute de regulamentele specifice fiecărui fond. Normele respective se referă la integralitatea cheltuielilor declarate în temeiul programelor operaționale.

[21] Documentul de lucru al serviciilor Comisiei, p. 71.

[22] Documentul de lucru al serviciilor Comisiei, p. 88.

[23] Fapt prevăzut în Tratatul de la Lisabona, articolul 317.