GLOSAR

Autoritatea competentă : Autoritatea centrală dintr-un stat membru responsabilă/competentă pentru organizarea de controale oficiale vizând verificarea respectării caietului de sarcini pentru produsele DOP sau IGP, precum şi pentru supravegherea utilizării denumirii în cauză pe piaţă.

Caietul de sarcini : Document care face parte din cererea de înregistrare a unei denumiri ca DOP sau IGP. Caietul de sarcini cuprinde o serie de atribute importante ale produsului, cum ar fi denumirea protejată a acestuia, descrierea sa, delimitarea ariei geografice din care provine, metoda de obţinere a produsului şi elementele care justifică legătura dintre produs şi aria geografică în cauză. Un produs care este comercializat cu o denumire protejată trebuie să fie conform cu caietul de sarcini corespunzător.

Controale prevăzute la articolul 11 : Controalele efectuate de statele membre pentru a verifica respectarea caietului de sarcini pentru produsele DOP sau IGP, înainte de introducerea lor pe piață. Controalele sunt prevăzute la articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 510/2006 din 20 martie 2006 privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare.

Denumire de origine protejată (DOP) : Denumirile înregistrate ca denumire de origine protejată se referă la produsele ale căror caracteristici se datorează în mod esenţial unei arii geografice delimitate şi know-how-ului producătorilor din aria de producţie respectivă. Toate etapele de producţie au loc în aria geografică în cauză. Trebuie să existe o legătură strânsă între caracteristicile produselor respective şi originea geografică a acestora.

Document unic : Document care face parte din cererea de înregistrare a unei denumiri ca DOP sau IGP şi care este verificat de către Comisie. Conţine elementele principale din caietul de sarcini şi descrierea legăturii produsului cu aria geografică specificată.

Grup solicitant : Orice asociere, indiferent de forma sau componența sa juridică, de producători sau operatori interesați de același produs agricol sau alimentar. Depune cererea de înregistrare a unei denumiri de produs ca denumire de origine protejată (DOP) sau ca indicație geografică protejată (IGP) la autoritatea naţională responsabilă de verificare.

Indicație geografică protejată (IGP) : Denumirile înregistrate ca indicaţie geografică protejată se referă la produsele ale căror caracteristici specifice sau reputaţie le leagă de o arie geografică delimitată, în care are loc cel puţin o etapă a procesului de producţie. În cazul produselor prelucrate, materiile prime pot proveni din arii geografice diferite de aria în care are loc prelucrarea.

Măsura 132 din cadrul FEADR : Ajutor financiar acordat fermierilor pentru a contribui la acoperirea costurilor pe care aceştia le înregistrează în demersul lor de participare la sisteme de calitate alimentară, inclusiv sistemul indicaţiilor geografice.

Măsura 133 din cadrul FEADR : Ajutor financiar acordat grupurilor de producători în activitățile lor de informare a consumatorilor și de promovare pentru produsele care fac obiectul sistemelor de calitate alimentară, inclusiv sistemul indicaţiilor geografice.

Politica agricolă comună : Un sistem de ajutoare şi de programe ale UE în domeniul agriculturii.

Politica UE în domeniul calităţii produselor agricole : Un set de programe ale UE al căror obiectiv este de a pune în evidenţă calităţi specifice ale unor produse, calităţi care sunt determinate de o anumită origine a produselor şi/sau de o anumită metodă de producţie.

Practici neautorizate : Utilizarea neautorizată, utilizarea abuzivă, imitarea sau evocarea denumirii protejate sau alte practici capabile să inducă în eroare consumatorii cu privire la originea adevărată a produsului.

Program de dezvoltare rurală : Document esenţial de programare elaborat de statul membru și aprobat de Comisie în vederea planificării și a implementării politicii de dezvoltare rurală a UE. Programele de dezvoltare rurală curente acoperă perioada 2007-2013.

Sistemul indicaţiilor geografice : Sistem având ca scop protejarea denumirilor care identifică produse care posedă o calitate, o reputaţie sau alte caracteristici ce pot fi în mod esenţial atribuite originii geografice a acestora. Sistemul indicaţiilor geografice face distincţie între două tipuri de denumiri protejate, respectiv DOP şi IGP, în funcţie de gradul şi de tipul de asociere cu o anumită regiune.

SINTEZĂ

I. Sistemul european al indicaţiilor geografice are ca scop protejarea denumirilor de produse ale căror caracteristici sunt asociate cu aria geografică în care produsele respective sunt obţinute. Sistemul indicaţiilor geografice face distincţie între două tipuri de denumiri protejate – DOP şi IGP, în funcţie de gradul şi de tipul de asociere cu o anumită arie geografică.

II. Acest sistem oferă fermierilor şi producătorilor de produse alimentare o potenţială oportunitate economică şi poate avea un impact pozitiv asupra economiei rurale. Pentru a atinge acest obiectiv şi pentru a asigura protecţia dorită, trebuie să existe un cadru adecvat în interiorul UE. Curtea a examinat dacă sistemul dispune de un cadru de control robust din punct de vedere conceptual, dacă procedurile şi măsurile utilizate contribuie la atractivitatea sistemului pentru potenţialii participanţi şi dacă măsurile disponibile şi acţiunile Comisiei au favorizat creşterea nivelului de cunoaştere a sistemului de către consumatori.

III. Scopul controalelor efectuate cu privire la sistemul indicaţiilor geografice este de a verifica respectarea caietului de sarcini pentru produsele DOP sau IGP şi de a detecta eventualele cazuri de utilizare neautorizată a unei denumiri protejate. Auditul a pus în evidenţă faptul că sunt necesare mai multe clarificări cu privire la cadrul de control pentru aceste controale, la nivelul concepţiei acestui cadru. Dispoziţiile din regulamentul UE referitor la controalele de verificare a conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bună- stare a animalelor nu stabilesc cerinţe minime pentru controalele efectuate de statele membre cu privire la sistemul indicaţiilor geografice.

IV. În ceea ce priveşte supravegherea de către Comisie a controalelor efectuate de statele membre cu privire la sistemul indicaţiilor geografice, nu există niciun serviciu în cadrul Comisiei căruia să îi revină în mod exclusiv responsabilitatea pentru efectuarea de audituri ale acestui sistem, constatându-se totodată că până la această dată nu s-a realizat niciun astfel de audit. Recent, a fost demarată o verificare documentară sistematică, care a relevat că informaţiile cuprinse în documentele de raportare ale statelor membre sunt incomplete.

V. Eficacitatea sistemului indicaţiilor geografice depinde de gradul în care acesta este utilizat de către producători şi de nivelul de cunoaştere a sistemului de către consumatori. Există un potenţial de atragere a unor noi producători în vederea înscrierii în sistemul indicaţiilor geografice, în special acolo unde gradul de utilizare a acestui sistem este scăzut, însă procedura de verificare a cererilor de înregistrare este îndelungată, ceea ce constituie un factor descurajator pentru aceştia. Mai mult, producătorii adesea nu sunt nici măcar conştienţi de existenţa sistemului. Rezultatele unui studiu realizat la solicitarea Comisiei demonstrează nivelul scăzut de recunoaștere de către consumatori a simbolurilor aferente sistemului şi a conceptului de la baza acestuia. Deşi această situaţie demonstrează că se impune luarea unor măsuri pentru a spori nivelul de informare cu privire la sistem, nu există nicio strategie globală la nivelul UE care să abordeze această problemă. Există o serie de măsuri şi de acţiuni disponibile, însă acestea par să aibă un caracter fragmentar.

VI. Curtea recomandă următoarele:

- dispoziţiile legale privind sistemul indicaţiilor geografice ar trebui să prevadă cerinţe minime pentru controlul respectării caietului de sarcini;

- ar trebui să se furnizeze mai multe clarificări cu privire la sfera controalelor regulate vizând practicile neautorizate. Normele referitoare la asistenţa reciprocă ar trebui adaptate la nevoile autorităţilor naţionale;

- Comisia ar trebui să includă auditurile controalelor efectuate de statele membre cu privire la sistemul indicaţiilor geografice în planul său de audituri regulate desfăşurate în statele membre;

- ar trebui să se elaboreze o strategie clară pentru promovarea sistemului indicaţiilor geografice în rândul producătorilor şi al consumatorilor cu scopul de a mări nivelul de cunoaştere a acestuia. Comisia ar trebui să exploreze căi mai eficace de promovare a acestui sistem, cum ar fi desfăşurarea unei campanii din proprie iniţiativă.

INTRODUCERE

PRINCIPIILE SISTEMULUI INDICAŢIILOR GEOGRAFICE

1. Obiectivul politicii UE în domeniul calității produselor agricole este de a pune în evidenţă calităţi specifice ale unor produse, calităţi care sunt determinate de o anumită origine şi/sau de o anumită metodă de producţie a produselor în cauză. Unul dintre sistemele instituite în acest sens este sistemul indicaţiilor geografice pentru produse agricole și alimentare, sistem care face parte din această politică şi care constituie obiectul prezentului raport.

2. Sistemul indicaţiilor geografice are ca scop protejarea denumirilor care identifică produse care posedă o calitate, o reputaţie sau alte caracteristici ce pot fi în mod esenţial atribuite originii geografice a acestora. Aceste denumiri sunt considerate a fi drepturi de proprietate intelectuală. Sistemele naţionale precum cel francez, appellation d’origine contrôlée ("AOC") sau cel italan, Denominazione di origine controllata ("DOC"), sisteme care au oferit o protecţie la nivel naţional, reprezintă sursa de inspiraţie a sistemului indicaţiilor geografice.

3. Scopul pentru care sistemul indicaţiilor geografice a fost instituit în 1992 a fost de a crea un cadru de norme comunitare care să permită o abordare unică şi armonizată în cadrul UE în ceea ce priveşte protecţia denumirilor de produs înregistrate [1]. Acest sistem este în prezent reglementat de Regulamentul (CE) nr. 510/2006 al Consiliului din 20 martie 2006 privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare ("Regulamentul") [2].

4. Sistemul indicaţiilor geografice face distincţie între două tipuri de denumiri protejate, în funcţie de gradul şi de tipul de asociere cu o arie geografică delimitată:

(a) denumirile înregistrate ca denumire de origine protejată ("DOP") se referă la produsele ale căror caracteristici se datorează în mod esenţial unei arii geografice delimitate şi know-how-ului producătorilor din aria de producţie respectivă [3]. Toate etapele de producţie au loc în aria geografică în cauză. Trebuie să existe o legătură strânsă între caracteristicile produselor respective şi originea geografică a acestora. Exemple de produse DOP bine-cunoscute: "Queso Manchego", "Prosciutto di Parma", "Grana Padano", "Comté";

(b) denumirile înregistrate ca indicaţie geografică protejată ("IGP") se referă la produsele ale căror caracteristici specifice sau reputaţie le leagă de o arie geografică delimitată, în care are loc cel puţin o etapă a procesului de producţie. În cazul produselor prelucrate, materiile prime pot proveni din arii geografice diferite de aria în care are loc prelucrarea [4]. Exemple de produse IGP bine-cunoscute: "Bayerisches Bier", "Scotch Beef", "Pruneaux d’Agen".

5. Înregistrarea unei denumiri de produs în oricare dintre cele două tipuri din cadrul sistemului indicaţiilor geografice este posibilă pentru produsele care se referă la o arie geografică delimitată din cadrul UE sau la o arie geografică dintr-o ţară terţă în care denumirile de produse sunt protejate (de exemplu, China şi Columbia).

6. La sfârşitul anului 2010, erau înregistrate în baza Regulamentului 964 de denumiri de produse, dintre care 502 ca DOP şi 462 ca IGP. De la instituirea sistemului, a existat o creştere constantă a numărului de denumiri înregistrate de produse. Obiectivul stabilit de Comisie este ca până la sfârşitul anului 2012 să se atingă cifra de 1100 de denumiri înregistrate de produse [5].

7. Produsele DOP şi produsele IGP pot fi recunoscute cu ajutorul unor simboluri UE specifice al căror scop este de a servi drept garanţie a faptului că produsele respective sunt legate de o arie geografică delimitată. Simbolul (sau menţiunile "denumire de origine protejată" și "indicație geografică protejată") trebuie să figureze pe etichetele produselor care fac parte din sistemul indicaţiilor geografice.

Simboluri DOP şi IGP

+++++ TIFF +++++

Sursa: Anexa V la Regulamentul (CE) nr. 1898/2006 al Comisiei (JO L 369, 23.12.2006, p. 1), modificat prin Regulamentul (CE) nr. 628/2008 (JO L 173, 3.7.2008, p. 3).

POTENŢIALUL ECONOMIC

8. Se estimează că valoarea globală a vânzărilor cu ridicata de produse DOP şi produse IGP înregistrate în baza Regulamentului este în jur de 15 miliarde de euro, echivalentul a aproximativ 2,5 % din cheltuielile pentru consumul alimentar din UE [6], situându-se la un nivel similar cu valoarea vânzărilor cu ridicata de produse ecologice. Graficul următor indică procentele corespunzătoare celor mai importante categorii de produse DOP şi produse IGP, din valoarea totală a vânzărilor cu ridicata de astfel de produse [7].

9. Studiile arată că preţul de vânzare de către producător al produselor DOP şi IGP este, de regulă, mai mare decât cel al produselor care fac parte din aceeaşi categorie de produse, dar care nu posedă indicaţii geografice protejate. Diferenţa de preţ observată variază între 5 % şi 300 %. În studiile respective se arată că un motiv principal care explică această diferenţă este controlul calităţii care este obţinut prin intermediul protecției indicațiilor geografice [8].

GRAFICUL 1

PROCENTELE DE VÂNZĂRI CU RIDICATA PENTRU PRODUSE DOP ŞI IGP

+++++ TIFF +++++

Sursa: Comisia Europeană, DG AGRI.

10. În Regulament se recunoaşte potenţialul economic pe care îl prezintă sistemul indicaţiilor geografice şi tot în Regulament se afirmă că acest sistem poate constitui un beneficiu important pentru economia rurală, prin sporirea veniturilor fermierilor și prin păstrarea populației rurale în aceste zone [9]. În comunicarea sa privind viitorul politicii agricole comune (PAC), Comisia a subliniat faptul că politica în domeniul calităţii produselor agricole, care include şi sistemul indicaţiilor geografice, face parte din PAC [10]. Aceasta contribuie la menţinerea diversităţii activităţilor agricole în zonele rurale şi sporeşte competitivitatea.

11. Pentru sistemul indicaţiilor geografice există o serie de măsuri de natură financiară, care nu implică cheltuieli semnificative de la bugetul UE. Aceste măsuri au ca scop promovarea sistemelor de calitate alimentară, inclusiv sistemul indicaţiilor geografice, precum şi sprijinirea fermierilor care participă la aceste sisteme.

OBIECTIVUL, SFERA ŞI ABORDAREA AUDITULUI

12. În Regulament se specifică faptul că promovarea produselor cu caracteristici specifice poate deveni un beneficiu important pentru economia rurală. Pentru a atinge acest obiectiv şi pentru a asigura protecţia dorită, trebuie să existe un cadru adecvat în interiorul UE. Prin urmare, acest audit a avut ca obiectiv identificarea unui răspuns la întrebarea următoare: "Modul în care sistemul indicaţiilor geografice este conceput şi gestionat este favorabil pentru eficacitatea acestuia?"

13. În continuare sunt prezentate criteriile care au fost utilizate pentru a se răspunde la această întrebare:

(a) robusteţea cadrului definit pentru controalele aferente sistemului indicaţiilor geografice: Producătorul care se înscrie în acest sistem al indicaţiilor geografice se aşteaptă ca denumirea produsului său să fie protejată în mod corespunzător împotriva oricărei utilizări neautorizate sau inadecvate care poate surveni ca urmare a faptului că produsele înregistrate se vând la un preţ mai ridicat. Consumatorul care achiziţio- nează un produs DOP sau un produs IGP se aşteaptă ca produsul respectiv să provină din aria geografică specificată şi să corespundă specificaţiilor aplicabile acelui tip de produs [11]. Prin urmare, cadrul definit pentru controalele aferente sistemului indicaţiilor geografice trebuie să fie unul robust, astfel încât aşteptările ambelor părţi – producătorul, pe de o parte, şi consumatorul, pe de altă parte – să fie îndeplinite;

(b) atractivitatea sistemului indicaţiilor geografice: Succesul sistemului indicaţiilor geografice depinde de capacitatea sa de a atrage producătorii. Dacă interesul pe care îl prezintă acest sistem pentru producători este scăzut sau dacă sistemul nu prezintă niciun interes pentru aceştia, sistemul nu poate avea impactul dorit;

(c) informarea consumatorilor cu privire la sistemul indicaţiilor geografice: Pentru ca un consumator să îşi exprime preferinţa pentru un produs DOP sau pentru un produs IGP, trebuie ca el să fie conştient că există un sistem al indicaţiilor geografice, precum şi că sistemul are la bază o serie de principii care garantează faptul că produsul provine dintr-o arie geografică delimitată şi că a fost obţinut în conformitate cu caietul de sarcini.

14. Auditul a pus accentul pe cadrul de reglementare şi pe activităţile Comisiei. Curtea a efectuat vizite la serviciile responsabile ale Direcţiei Generale Agricultură şi Dezvoltare Rurală ("DG AGRI") din cadrul Comisiei, unde s-au desfăşurat interviuri şi s-a procedat la examinarea de documente. Auditorii au contactat Direcţia Generală Sănătate şi Consumatori ("DG SANCO") a Comisiei pentru a obţine informaţii privind rolul pe care îl îndeplineşte această direcţie în procesul de supraveghere de către Comisie a controalelor efectuate de statele membre cu privire la sistemul indicaţiilor geografice.

15. Au fost contactate, de asemenea, serviciile responsabile din toate statele membre, cu scopul de a obţine mai multe probe în sprijinul observaţiilor formulate la nivelul Comisiei, precum şi de a obţine informaţii suplimentare acolo unde acestea erau disponibile. Informaţiile au fost colectate prin intermediul unui sondaj online şi prin intermediul unor vizite efectuate la autorităţile din statele membre [12]. Sondajul online a fost realizat în toate statele membre şi a cuprins trei chestionare [13]. Rata de răspuns a fost de aproximativ 90 %, pentru toate cele trei chestionare.

16. Auditul s-a axat pe situaţia existentă la sfârşitul anului 2009. Acolo unde s-a considerat pertinent, s-a luat în considerare şi evoluţia ulterioară a situaţiei. Drept consecinţă, în prezentul raport, în partea care prezintă concluziile şi recomandările, se ţine seama de propunerea pentru un nou regulament privind "sistemele din domeniul calității produselor agricole". Propunerea se referă la sistemul indicaţiilor geografice, precum şi la alte sisteme din domeniul calităţii, care vor fi incluse într-un regulament unic [14].

OBSERVAŢII

NEAJUNSURI IDENTIFICATE LA NIVELUL CADRULUI DE REGLEMENTARE ŞI LA NIVELUL MONITORIZĂRII CONTROALELOR EFECTUATE DE STATELE MEMBRE

17. Sistemul indicaţiilor geografice are ca obiectiv protejarea denumirilor de produse care au fost înregistrate ca DOP sau ca IGP. Definirea unui cadru robust pentru controalele efectuate de statele membre cu privire la sistemul indicaţiilor geografice şi supravegherea acestor controale într-un mod adecvat sunt elemente esenţiale pentru îndeplinirea acestui obiectiv. Trebuie să se facă distincţie în acest context între două tipuri de controale:

(a) articolul 11 din Regulament se referă la obligaţia statelor membre de a controla conformitatea produselor cu caietul de sarcini înainte de introducerea pe piaţă a produselor în cauză ("controalele prevăzute la articolul 11"). În Regulament se prevede că responsabilitatea pentru aceste controale, în statele membre, revine unei "autorităţi competente"; se prevede, de asemenea, că aceste controale pot fi efectuate şi de către un "organism de control" independent, care trebuie să fie acreditat în conformitate cu standardul european EN 45011 [15]. Costurile aferente acestor controale sunt suportate de regulă de operatorii economici vizați;

(b) autorităţile competente din statele membre sunt, de asemenea, responsabile pentru controalele al căror scop este de a detecta şi de a suprima utilizarea abuzivă, imitarea sau evocarea denumirii protejate, precum şi orice alte practici capabile să inducă în eroare consumatorii cu privire la originea adevărată a produsului ("practici neautorizate") [16].

DISPOZIŢIILE PRIVIND CONTROLUL RESPECTĂRII PENTRU PRODUSELE DOP ŞI IGP A CAIETULUI DE SARCINI AFERENT NU STABILESC CERINŢE MINIME

18. În Regulament nu sunt prevăzute niciun fel de cerinţe minime care să fie respectate de autorităţile competente şi de organismele de control referitor la o serie de aspecte precum gradul de acoperire al controalelor prevăzute la articolul 11, frecvenţa acestor controale şi metodologia utilizată pentru selectarea lor şi referitor la care anume dintre părţile implicate în diferitele etape ale procesului de producţie şi de distribuţie trebuie să facă obiectul controlului. În loc să furnizeze instrucţiuni specifice privind cadrul de control, articolul 10 din Regulament [17] se referă la controalele prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 882/2004, care vizează controalele oficiale de verificare a conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor [18].

19. Regulamentul (CE) nr. 882/2004 nu tratează însă în mod particular controalele privind respectarea caietului de sarcini (controalele prevăzute la articolul 11). Majoritatea dispoziţiilor cu privire la controale din cadrul acestui regulament au un caracter general şi sunt legate de siguranţa alimentară, de normele de igienă şi de normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor. Ele abordează aspecte precum metodele pentru prelevarea de probe şi pentru efectuarea de analize, desemnarea laboratoarelor de referinţă sau controalele oficiale privind introducerea de hrană pentru animale şi de produse alimentare provenind din ţări terţe. Prin urmare, ele nu prezintă relevanţă pentru stabilirea de cerinţe minime în ceea ce priveşte controalele prevăzute la articolul 11.

20. Lipsa aproape totală din textele de lege referitoare la sistemul indicaţiilor geografice a unor astfel de informaţii care să vizeze în mod anume controalele prevăzute la articolul 11 a condus la o serie de discrepanţe între sistemele de control instituite de diferitele state membre. În tabelul 1 este prezentat un exemplu de practici diferite care au fost identificate în statele membre vizitate.

TABELUL 1

PREZENTARE COMPARATIVĂ A DOUĂ SISTEME DE CONTROL INSTITUITE PENTRU CONTROALELE PREVĂZUTE LA ARTICOLUL 11

Sursa: Curtea de Conturi Europeană.

Caracteristicile sistemului de control | Organism de control (statul membru 1) | Autoritate competentă (statul membru 2) |

Ciclul de efectuare a controalelor (operatori) | Variabil: anual sau multianual (în funcţie de produs) | Controale anuale pentru fiecare operator în parte |

Sfera controlului | Producător | Producător, unităţi de ambalare, producători de produse comercializate sub etichetă privată |

Controlul efectuat la momentul înscrierii în sistemul indicaţiilor geografice [9999] | Nu este obligatoriu; primul control poate fi efectuat după o perioadă de mai mulţi ani de la înscrierea în sistemul indicaţiilor geografice | Obligatoriu în vederea aprobării producătorului |

Registru al operatorilor care utilizează o anumită denumire protejată (populaţia care face obiectul controlului) | Nu este obligatoriu ca operatorii să fie înregistraţi | Este obligatoriu ca operatorii să fie înregistraţi |

Eşantionare (selecţia operatorilor care urmează să fie controlaţi) | Conform unei abordări bazate pe risc | Toţi operatorii sunt controlaţi în fiecare an |

Supravegherea autorităţilor competente regionale de către autoritatea naţională | Nu are loc nicio supraveghere, deşi există autorităţi competente separate la nivel regional | Există doar o singură autoritate competentă care efectuează toate controalele |

21. Tabelul indică o serie de diferenţe între cele două sisteme de control cu privire la mai multe aspecte importante precum ciclul efectuării controalelor, sfera acestora şi obligaţia de efectuare a controalelor la momentul înscrierii în sistemul indicaţiilor geo- grafice. S-au constatat diferenţe între sistemele de control şi în urma analizei răspunsurilor la sondajul online. Astfel de discrepanţe subminează îndeplinirea obiectivului de stabilire a "unei abordări mai uniforme" prevăzute de Regulament, abordare care este necesară pentru "[a garanta] condiții de concurență egală între producătorii de produse care poartă aceste indicații și [pentru a spori] credibilitatea acestor produse în rândul consumatorilor" [19].

22. În schimb, pentru alte sisteme UE din domeniul calităţii, sunt disponibile mai multe informaţii specifice referitor la controalele efectuate de statele membre. Regulamentul privind sistemul indicaţiilor geografice pentru produsele vitivinicole abordează aspecte precum selectarea producătorilor care vor fi supuşi controalelor şi etapele procesului de fabricare a produsului care urmează să fie acoperite [20]. Informaţii mai detaliate sunt prevăzute, de asemenea, referitor la controalele efectuate de statele membre cu privire la agricultura ecologică, care constituie unul dintre sistemele de calitate ale UE. Dispoziţiile regulamentului privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice vin în completarea condiţiilor stabilite în Regulamentul (CE) nr. 882/2004, referindu-se la aspecte precum frecvenţa controalelor, etapele procesului de producţie care trebuie acoperite, obligaţiile de raportare ale organismelor de control şi schimbul de informaţii cu autorităţi competente din alte state membre [21].

CASETA 1

EXEMPLE DE NEAJUNSURI LEGATE DE VERIFICAREA RESPECTĂRII CAIETULUI DE SARCINI

În două dintre statele membre vizitate s-au constatat unele neajunsuri în ceea ce priveşte verificarea de către organismul de control a originii materiei prime pentru un produs DOP procesat.

Controlul respectării caietului de sarcini pentru un ulei de măsline înregistrat ca DOP nu a inclus efectuarea unui test de plauzibilitate privind randamentul mediu obţinut de cultivatorii de măsline în producţia de măsline pe parcelele lor. Un astfel de test este important pentru a se putea determina în ce măsură cantitatea de măsline livrată preselor de ulei de măsline şi procesată în vederea obţinerii uleiului poate efectiv să provină din aria geografică vizată.

Activitatea unui organism de control care a verificat respectarea caietului de sarcini pentru o anumită varietate de brânză înregistrată ca DOP prezenta deficienţe în ceea ce priveşte verificarea originii laptelui utilizat pentru producţia brânzei respective. Organismul de control nu a inclus în controlul său o verificare care să ia în considerare riscul ca laptele utilizat în producţia acestui tip de brânză să provină de la ferme şi vaci aflate în afara ariei geografice specificate în caietul de sarcini.

LIPSA UNEI DEFINIŢII JURIDICE CLARE PENTRU CONTROALELE CARE VIZEAZĂ DETECTAREA ŞI SUPRIMAREA PRACTICILOR NEAUTORIZATE

23. Articolul 13 din Regulament se referă la obligaţia de a proteja denumirile înregistrate împotriva diverselor forme de practici neautorizate. Parlamentul European a solicitat, în acest context, o bună protecție din oficiu a indicaţiilor geografice, ca obligație a autorităților din toate statele membre [22].

24. În pofida importanţei pe care o prezintă protecţia denumirilor înregistrate împotriva utilizării lor neautorizate, Regulamentul nu prevede niciun fel de dispoziţii care să specifice care sunt controalele pe care statele membre au obligaţia să le efectueze pentru a asigura această protecţie (sau care să specifice dacă statele membre au obligaţia de a efectua controale în acest sens). Singura informaţie furnizată de Comisie cu privire la controalele care trebuie efectuate pentru a detecta şi a suprima practicile neautorizate este că verificările realizate cu privire la produsele cu indicaţie geografică intră sub incidenţa Regulamentului (CE) nr. 882/2004 şi că, în consecinţă, statele membre trebuie să le aibă în vedere pentru elaborarea planurilor lor de control naționale multianuale menţionate în acest regulament [23]. Cu toate acestea, este în continuare neclar în ce măsură statele membre sunt obligate să efectueze în mod regulat controale care au ca scop detectarea şi suprimarea practicilor neautorizate. Nu există niciun fel de instrucţiuni cu privire la modalitatea în care aceste controale trebuie realizate (sau cu privire la obligativitatea realizării unor astfel de controale).

25. Mai multe state membre vizitate au subliniat necesitatea de a se institui, în cadrul Regulamentului, o procedură referitoare la asistenţa reciprocă, prin care s-ar putea furniza un răspuns la denunţările privind utilizarea neautorizată a unei denumiri protejate care are loc într-un alt stat membru decât în cel producător. Această problemă pune în discuţie gradul de adecvare a dispozițiilor prevăzute la articolele 35 şi 36 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004, referitoare la organele de legătură şi, respectiv, la asistenţa oferită la cerere.

26. Majoritatea statelor membre nu efectuează în mod regulat controale care au ca scop detectarea şi suprimarea practicilor neau- torizate. De regulă, aceste state membre efectuează controale în vederea detectării şi a suprimării practicilor neautorizate în ceea ce priveşte produsele DOP şi produsele IGP doar cu scopul de a verifica temeinicia denunţărilor sau ca parte secundară în cadrul controalelor referitoare la siguranţa alimentară şi la igienă. Vizitele în statele membre şi sondajul online au relevat că există o diferenţă în ceea ce priveşte acoperirea produselor DOP şi IGP provenite din alte ţări, atunci când astfel de controale sunt efectuate. În unele state membre, aceste produse nu sunt supuse controalelor, fiind acoperite doar produsele naţionale.

27. În caseta 2 sunt prezentate câteva exemple de practici neautorizate care au fost constatate de statele membre ca urmare a controalelor privind siguranţa alimentară sau ca urmare a investigării unei suspiciuni sau a unei denunţări, demonstrându-se riscul ridicat care există, din cauza lipsei de controale regulate, în ceea ce priveşte nedetectarea de practici neautorizate.

CASETA 2

EXEMPLE DE PRACTICI NEAUTORIZATE CONSTATATE DE AUTORITĂŢILE NAŢIONALE

Autorităţile franceze au detectat un măcelar care vânduse carne de miel mai multor restaurante indicând în facturile sale o denumire de produs protejată ca IGP, deşi carnea efectiv livrată nu justifica utilizarea acestei denumiri. În consecinţă, restaurantele făceau referire în mod nejustificat în meniurile lor la denumirea protejată respectivă.

În urma prelevării de probe de către autorităţile bavareze în magazine care comercializau un anumit tip de brânză protejat ca DOP, s-au constatat mai multe cazuri de utilizare neautorizată a denumirii respective. Majoritatea produselor vizate nu proveneau din aria geografică indicată, iar într-un caz fusese utilizat lapte de vacă în loc de lapte de oaie, contrar specificaţiilor din caietul de sarcini al produsului respectiv.

O întreprindere de prelucrare şi de ambalare comercializa măsline de masă utilizând în mod ilicit o denumire protejată ca DOP. Documentaţia examinată de autorităţile italiene indica faptul că măslinele ambalate de această întreprindere nu erau de acelaşi soi ca cel specificat în caietul de sarcini.

În urma unui control efectuat de autorităţile elene la un supermarket, numele unei varietăţi de brânză înregistrate ca DOP a fost identificat pe plăcuţa de prezentare a unui produs în vitrina frigorifică. Acelaşi nume apărea atât pe eticheta de cântar a produsului respectiv, cât şi pe bonul fiscal. Supermarketul nu ar fi trebuit să eticheteze brânza respectivă utilizând denumirea protejată, deoarece producătorul nu era acreditat, acesta nefăcând, prin urmare, obiectul controalelor privind respectarea caietului de sarcini.

EXISTĂ DEFICIENŢE LEGATE DE SUPRAVEGHEREA DE CĂTRE COMISIE A CONTROALELOR EFECTUATE DE STATELE MEMBRE CU PRIVIRE LA SISTEMUL INDICAŢIILOR GEOGRAFICE

28. O supraveghere adecvată a sistemelor de control ale statelor membre ar trebui să cuprindă auditul controalelor efectuate de statele membre şi examinarea în mod regulat a rapoartelor întocmite de acestea cu privire la activităţile lor de control.

COMISIA NU EFECTUEAZĂ AUDITURI ALE CONTROALELOR REALIZATE DE STATELE MEMBRE CU PRIVIRE LA SISTEMUL INDICAŢIILOR GEOGRAFICE

29. În Regulament nu sunt incluse dispoziţii specifice în ceea ce priveşte supravegherea de către Comisie a controalelor efectuate în legătură cu sistemul indicaţiilor geografice. Se face totuşi referire la supraveghere la articolul 45 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004, articol care prevede că experții Comisiei efectuează audituri generale și specifice ale controalelor oficiale realizate de statele membre. De regulă, auditul controalelor oficiale din statele membre este efectuat de Oficiul Alimentar și Veterinar ("OAV") din cadrul DG SANCO, însă acesta nu îşi asumă responsabilitatea exclusivă pentru auditurile sistemului indicaţiilor geografice. Oficiul consideră că legislaţia se referă la "experţii Comisiei" şi că, prin urmare, nu există niciun element care să sugereze că desfăşurarea controalelor comunitare este limitată la activităţile OAV sau că OAV este în mod exclusiv responsabil de efectuarea de audituri în acest domeniu.

30. Curtea remarcă faptul că până la această dată nu s-a realizat niciun audit. Explicaţia furnizată de OAV a fost că aceste audituri nu au avut loc din cauza resurselor limitate ale oficiului şi din cauza priorităţii pe care acesta o acordă riscurilor legate de siguranţa alimentară, de sănătatea animală şi sănătatea plantelor, precum şi celor legate de bunăstarea animalelor. Prin urmare, în prezent, Comisia nu monitorizează îndeaproape implementarea sistemului indicaţiilor geografice în statele membre.

RAPORTĂRILE STATELOR MEMBRE REFERITOR LA CONTROALELE PE CARE ACESTEA LE REALIZEAZĂ CU PRIVIRE LA SISTEMUL INDICAŢIILOR GEOGRAFICE SUNT INCOMPLETE

31. Raportările statelor membre cu privire la controalele legate de sistemul indicaţiilor geografice fac parte din cadrul de raportare descris la articolele 41 şi 44 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004, articole care prevăd elaborarea de planuri de control naționale multianuale, precum şi prezentarea de rapoarte anuale privind punerea în aplicare a acestor planuri. DG AGRI a analizat pentru prima dată planurile de control naționale multianuale şi rapoartele anuale în 2009. Această analiză a vizat patru state membre şi a urmărit să determine dacă existau informaţii cu privire la controale şi la protecţia denumirilor înregistrate ca DOP sau IGP, precum şi care era amploarea acestor informaţii. Analiza DG AGRI a indicat o lipsă clară de informaţii cu privire la astfel de controale, informaţii care fie lipseau în totalitate, fie erau incomplete.

32. Prin urmare, informaţiile de care dispune Comisia în legătură cu sistemele de control ale statelor membre sunt foarte limitate. Comisiei îi este imposibil să dispună pe baza acestor informaţii de o imagine clară ce i-ar permite să cunoască, pentru fiecare stat membru în parte, care sunt autorităţile care desfăşoară controale şi care sunt rezultatele acestor controale.

POTENŢIALUL DE A ATRAGE NOI PRODUCĂTORI EXISTĂ, ÎNSĂ ACESTA ESTE DIMINUAT DE PERSPECTIVA PROCEDURILOR DE LUNGĂ DURATĂ ŞI DE LIPSA INFORMĂRII CU PRIVIRE LA SISTEMUL INDICAŢIILOR GEOGRAFICE

EXISTĂ UN POTENŢIAL DE ATRAGERE A UNOR NOI PRODUCĂTORI ÎN VEDEREA ÎNSCRIERII ÎN SISTEMUL INDICAŢIILOR GEOGRAFICE

33. Succesul sistemului indicaţiilor geografice depinde de capacitatea sa de a atrage producătorii. Potrivit răspunsurilor primite în cadrul sondajului online, în jumătate din statele membre autorităţile apreciază că gradul de utilizare a sistemului indicaţiilor geografice în ţara lor este fie "scăzut", fie "foarte scăzut", după ce s-a examinat potenţialul de produse care ar putea fi înregistrate în ţara respectivă [24]. Principalele motive oferite pentru gradul de utilizare "scăzut" sau "foarte scăzut" au fost următoarele:

(a) "Procedurile de solicitare a înregistrării sunt considerate de către operatori a fi prea lungi";

(b) "Inexistenţa unei tradiţii în această ţară pentru indicaţiile geografice şi denumirile de origine";

(c) "Necunoaşterea existenţei sistemului de către consumatori";

(d) "Necunoaşterea existenţei sistemului de către producători".

34. Modul în care denumirile înregistrate erau răspândite în statele membre la sfârşitul anului 2010, după cum se arată în graficul 2, vine să confirme aprecierea dată de anumite state membre referitor la gradul scăzut/foarte scăzut de utilizare a sistemului indicaţiilor geografice pe teritoriul lor.

35. Graficul indică o concentrare a denumirilor înregistrate de produse într-un număr restrâns de state membre: 77 % din denumirile înregistrate de produse provin din doar cinci state membre, în timp ce în 14 state membre fuseseră înregistrate mai puţin de cinci denumiri de produse până la sfârşitul anului 2010, existând inclusiv şase state membre în care nu fusese înregistrată nicio denumire de produs [25]. Această răspândire neuniformă indică o diferenţă clară la nivelul atractivităţii sistemului indicaţiilor geografice în rândul producătorilor din diferitele state membre. O explicaţie probabilă pentru această situaţie este aceea că în unele state membre, de exemplu, Franţa, Italia sau Spania, existaseră deja sisteme naţionale similare înainte de introducerea sistemului UE şi, prin urmare, producătorii din aceste ţări au avantajul unei experienţe mai îndelungate şi al unor cunoştinţe mai aprofundate în legătură cu acest tip de sistem, manifestând şi un interes mai mare faţă de acesta.

GRAFICUL 2

DENUMIRI DE PRODUS ÎNREGISTRATE CA DOP SAU IGP PE STATE MEMBRE [26]

+++++ TIFF +++++

Sursa: Comisia Europeană, DG AGRI.

PROCEDURILE DE ÎNREGISTRARE ÎNDELUNGATE CONSTITUIE UN FACTOR DE DESCURAJARE PENTRU SOLICITANŢII POTENŢIALI

36. Unul dintre motivele principale oferite pentru gradul de utilizare scăzut/foarte scăzut al sistemului indicaţiilor geografice este acela că procedurile de solicitare a înregistrării sunt considerate de către operatori a fi prea lungi. Prin urmare, Curtea a examinat procedura de înregistrare şi durata necesară pentru derularea acesteia. Graficul 3 prezintă diferitele etape ale procedurii.

GRAFICUL 3

PROCEDURA DE ÎNREGISTRARE

+++++ TIFF +++++

Sursa: Comisia Europeană, DG AGRI.

37. Curtea a constatat că procesul de examinare este îndelungat, atât la nivel naţional, cât şi la nivelul Comisiei, etapa examinării de către Comisie necesitând în medie patru ani [27]. Curtea a observat că motivele principale care stau la baza acestor proceduri de lungă durată constau într-o examinare aprofundată la nivel naţional, depunerea unor cereri incomplete de către grupurile solicitante şi perioada de timp de care autorităţile naţionale au nevoie pentru a furniza, la solicitarea DG AGRI, informaţii suplimentare privind documentul unic. Comisia a abordat ultima problemă prin elaborarea a două proiecte de ghid care au fost puse la dispoziţie în 2010 – primul tratează despre elementele principale care trebuie verificate de autorităţile naţionale, iar al doilea este adresat solicitanţilor şi furnizează detalii privind întocmirea documentului unic. Impactul acestor orientări asupra duratei procesului de examinare nu va putea fi evaluat decât în viitor.

MĂSURA DISPONIBILĂ NU CONTRIBUIE DECÂT ÎN MOD INDIRECT LA ATRACTIVITATEA SISTEMULUI

38. Instrumentul principal disponibil pentru furnizarea de ajutor financiar participanţilor la sistemul indicaţiilor geografice este măsura 132 – Sprijin pentru fermierii care participă la sisteme de calitate alimentară, din cadrul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală ("FEADR"). Această măsură are în vedere costurile pe care fermierii le înregistrează în demersul lor de participare la sisteme de calitate alimentară ale UE sau naționale [28]. Ajutorul este pus la dispoziţie pentru produsele destinate consumului uman, iar cuantumul maxim al sprijinului pe exploataţie este de 3000 de euro (pentru o perioadă de maximum cinci ani). Măsura este utilizată însă doar în 16 state membre. Mai mult, aceasta nu abordează problema privind necunoaşterea existenţei sistemului indicaţiilor geografice de către producători, aspect care constituie, în opinia autorităţilor naţionale, un alt motiv important care explică gradul foarte scăzut/scăzut de utilizare a sistemului (a se vedea punctul 33) [29]. Această problemă este examinată în continuare în prezentul raport special, în partea care abordează chestiunea privind cunoaşterea existenţei sistemului indicaţiilor geografice de către consumatori.

NIVELUL DE RECUNOAșTERE DE CĂTRE CONSUMATORI A SISTEMULUI INDICAŢIILOR GEOGRAFICE ESTE SCĂZUT ŞI ESTE PUŢIN PROBABIL CA OPŢIUNILE UTILIZATE SĂ DUCĂ LA CREŞTEREA ACESTUI NIVEL

NIVELUL DE RECUNOAșTERE DE CĂTRE CONSUMATORI A SISTEMULUI INDICAŢIILOR GEOGRAFICE ESTE SCĂZUT

39. Într-un studiu recent, realizat la solicitarea Comisiei, se face referire la chestiunea cunoaşterii de către consumatori a sistemului indicaţiilor geografice [30]. Acest studiu a inclus analiza unui sondaj realizat cu privire la cunoaşterea de către consumatori a simbolurilor DOP şi IGP. Consumatorilor care au participat la sondaj li s-a prezentat o pagină pe care figurau cele două simboluri DOP şi IGP, precum şi alte trei simboluri internaţionale privind produsele alimentare [31]. Sondajul a constat în intervievarea a 16718 respondenţi, răspunsurile acestora indicând un nivel scăzut de recunoaştere a simbolurilor DOP şi IGP. Doar 8 % dintre respondenţi au recunoscut simbolurile DOP şi IGP. Cu excepţia Greciei, în cazul căreia procentul de consumatori care recunosc aceste simboluri este unul excepţional în raport cu celelalte state membre, nivelul mediu de recunoaştere în cadrul UE a simbolurilor DOP şi IGP este de doar 5,6 % [32]. Cu titlu comparativ, acelaşi sondaj a identificat o rată de recunoaştere de 16 % pentru simbolul care se referă la produsele ecologice şi de 22 % pentru simbolul Fairtrade (comerţ echitabil). Graficul 4 prezintă detalii cu privire la rezultatele sondajului.

GRAFICUL 4

NIVELUL DE RECUNOAŞTERE A SIMBOLURILOR DOP ŞI IGP PE STATE MEMBRE [33]

+++++ TIFF +++++

Sursa: London Economics.

40. De asemenea, sondajul a mai indicat că există o cunoaştere insuficientă a semnificaţiei acestui sistem. Dintre respondenţii care au recunoscut simbolurile, doar jumătate au fost în măsură să confirme că rolul acestora este să ateste faptul că produsele res- pective au fost produse într-o anumită arie geografică.

ESTE PUŢIN PROBABIL CA OPŢIUNILE UTILIZATE SĂ MĂREASCĂ NIVELUL DE CUNOAŞTERE A SISTEMULUI INDICAŢIILOR GEOGRAFICE

41. În vederea creşterii nivelului de cunoaştere a sistemului indicaţiilor geografice sunt disponibile diverse opţiuni, cum ar fi sprijinirea financiară a măsurilor care abordează această problemă sau iniţiativele luate de Comisia însăşi.

42. Curtea a examinat dacă există probabilitatea ca următoarele măsuri financiare ale UE să sporească vizibilitatea sistemului indicaţiilor geografice [34]:

(a) măsura 133 din cadrul FEADR – Activitățile de informare și promovare;

(b) măsurile prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 3/2008 al Consiliului din 17 decembrie 2007 privind acțiunile de informare și promovare pentru produsele agricole pe piața internă și în țările terțe [35].

MĂSURA 133 ESTE UTILIZATĂ ÎNTR-O MĂSURĂ LIMITATĂ DE GRUPURILE DE PRODUCĂTORI

43. Măsura 133 din cadrul FEADR acordă sprijin financiar grupurilor de producători în activitățile lor de informare a consumatorilor și de promovare pentru produsele care fac obiectul unor sisteme de calitate alimentară naţionale sau ale UE. Activităţile considerate eligibile pentru a beneficia de sprijin în cadrul măsurii 133 trebuie să fie astfel concepute încât să convingă consumatorii să cumpere produsele agricole şi produsele alimentare respective care fac obiectul sistemelor de calitate alimentară. Aceste activităţi trebuie să atragă atenţia asupra caracteristicilor specifice sau a avantajelor specifice ale produsului în cauză, dispoziţiile legale punând, prin urmare, un accent mai mare pe produsul în sine decât pe sistemul indicaţiilor geografice. Ajutorul disponibil prin această măsură poate acoperi 70 % din costurile eligibile ale acţiunii şi este limitat la activităţile orientate spre piaţa internă.

44. Datele a căror analiză ar permite formularea unei concluzii clare referitor la gradul de succes al măsurii 133 în ceea ce priveşte sistemul indicaţiilor geografice şi, în special, referitor la faptul dacă această măsură a contribuit sau nu la creşterea nivelului de cunoaştere de către consumatori a sistemului nu au putut fi furnizate de DG AGRI. Întrucât există o serie de factori exogeni care au un impact asupra acestei chestiuni, este posibil ca rea- lizarea unei astfel de analize nici să nu fie fezabilă. Cu toate acestea, gradul în care această măsură a fost utilizată de statele membre, precum şi nivelul de absorbţie a fondurilor disponibile reflectă atractivitatea pe care măsura o prezintă pentru grupurile de producători şi indică faptul că aceasta reprezintă o opţiune adecvată pentru sporirea nivelului de cunoaştere a sistemului de către consumatori.

45. La sfârşitul anului 2010, măsura 133 figura în programul de dezvoltare rurală 2007-2013 în 14 state membre, suma totală aferentă fiind de 206 milioane de euro. Această sumă, care acoperă diferite sisteme de calitate alimentară, inclusiv sistemul indicaţiilor geo- grafice, agricultura ecologică şi sistemele naţionale de calitate alimentară, reprezintă 0,6 % din suma totală disponibilă în cadrul axei 1 pentru planurile financiare ale statelor membre (32362 de milioane de euro). Graficul 5 prezintă detalii referitoare la fiecare stat membru.

46. Cu excepţia Regatului Unit, cele 13 state membre care nu au inclus măsura 133 în programul lor de dezvoltare rurală fie aveau doar un număr mic de denumiri de produse înregistrate ca DOP sau IGP, fie nu aveau nicio denumire înregistrată (a se vedea graficul 2). O explicaţie evidentă în acest sens, referitor la sistemul indicaţiilor geografice, este că, în aceste state membre, grupurile de producători care comercializează produse DOP sau IGP şi care pot depune cereri de cofinanţare în cadrul măsurii 133 fie sunt prezente doar într-un număr redus, fie sunt inexistente.

GRAFICUL 5

SUMELE ANGAJATE ÎN CADRUL MĂSURII 133

+++++ TIFF +++++

Sursa: Comisia Europeană, DG AGRI.

47. Valoarea cumulativă a cheltuielilor declarate (cu alte cuvinte, gradul de utilizare a măsurii de către grupurile de producători) pentru toate sistemele de calitate alimentară eligibile se ridica la sfârşitul anului 2010 la 16,2 milioane de euro, reprezentând 7,8 % din suma totală prevăzută în planurile financiare ale statelor membre pentru perioada de programare 2007-2013. Având ca bază informaţiile colectate în cadrul sondajului online cu privire la cheltuielile aferente sistemului indicaţiilor geografice în perioada de programare precedentă, Curtea estimează că suma totală care va fi cheltuită pentru acest sistem al UE în cadrul perioadei de programare curente va fi în jur de două milioane de euro (0,3 milioane de euro în medie pe an).

PROGRAMELE DE PROMOVARE AU AVUT UN IMPACT LIMITAT ASUPRA GRADULUI DE CUNOAŞTERE A SISTEMULUI INDICAŢIILOR GEOGRAFICE

48. Programele de promovare prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 3/2008 sunt de regulă iniţiate de organizații profesionale sau interprofesionale cu scopul de a elabora campanii de informare care vizează producătorii şi operatorii şi trebuie aprobate de DG AGRI. Referitor la programele de promovare privind sistemul indicaţiilor geografice, acestea trebuie să se axeze pe caracteristicile sistemului şi să abordeze măsura în care grupurile-ţintă, inclusiv consumatorii şi producătorii, cunosc sistemul respectiv.

49. În ceea ce priveşte disponibilitatea datelor a căror analiză ar permite formularea unei concluzii clare referitor la gradul de succes al programelor de promovare legate de sistemul indicaţiilor geografice şi, în special, referitor la faptul dacă aceste programe au contribuit sau nu la creşterea nivelului de cunoaştere a sistemului, s-a constatat aceeaşi limitare ca şi în cazul măsurii 133 (a se vedea punctul 44). Cu toate acestea, gradul în care organizaţiile profesionale au recurs la măsura de promovare prevăzută de Regulamentul (CE) nr. 3/2008 indică faptul că această măsură este un instrument adecvat pentru promovarea sistemului indicaţiilor geografice şi pentru abordarea chestiunii privind nivelul de cunoaştere a sistemului.

50. În perioada 2005-2009, DG AGRI a aprobat 25 de programe referitoare la produsele DOP sau IGP, angajamentele aferente şi valoarea cumulată a cheltuielilor declarate până la sfârşitul lunii septembrie 2010 fiind prezentate în tabelul următor:

TABELUL 2: ANGAJAMENTELE ŞI CHELTUIELILE AFERENTE PROGRAMELOR DE PROMOVARE

Sursa: Comisia Europeană, DG AGRI.

Stat membru | Număr de programe | Sume angajate, exprimate în milioane de euro | Cheltuieli declarate, exprimate în milioane de euro |

Italia | 12 | 11,7 | 7,8 |

Grecia | 5 | 6,2 | 3,3 |

Franța | 2 | 4,8 | 4,2 |

Spania | 2 | 3,6 | 2,8 |

Italia-Portugalia | 1 | 1,8 | 1,3 |

Polonia | 1 | 0,8 | 0,7 |

Portugalia | 1 | 0,5 | 0,0 |

Germania | 1 | 0,4 | 0,4 |

TOTAL | 25 | 29,7 | 20,6 |

51. Pe baza tabelului 2, se observă că nivelul de absorbţie în perioada examinată a fost relativ scăzut, numărul de programe fiind de 25 (cinci în medie pe an) şi cheltuielile totale ridicându-se la aproximativ 21 de milioane de euro la sfârşitul lunii septembrie 2010 (în jur de 4 milioane de euro cofinanţare din partea UE în medie pe an) [36].

52. Unul dintre motivele care explică numărul redus de programe derulate este că programele de promovare a produselor cu o valoare economică scăzută nu pot îndeplini, în general, condiţia impusă care vizează un raport corespunzător cost/beneficiu şi la care se face referire la articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 501/2008 al Comisiei din 5 iunie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 3/2008 al Consiliului [37]. Prin urmare, programele de promovare aprobate sunt în majoritate prezentate de organizaţii care reprezintă produse cu o valoare economică ridicată.

53. Cele 12 programe care vizează piaţa internă a UE s-au axat pe câteva state membre, în special pe Germania, Franţa şi Italia. Motivul cel mai evident este că organizaţiile profesionale îşi îndreaptă campaniile spre cele mai mari pieţe. În consecinţă, problema nivelului de cunoaştere a sistemului indicaţiilor geografice este abordată doar în câteva state membre.

54. Curtea a observat, referitor la cererile de cofinanţare provenite din statele membre cu cel mai mare număr de programe de promovare DOP şi IGP aprobate, un accent puternic plasat asupra promovării în ţări terţe [38]. Pentru a răspunde la întrebarea legată de succesul acestei măsuri de promovare, DG AGRI a furnizat o serie de studii de evaluare referitor la promovarea în ţări terţe [39]. Aceste studii indică un nivel scăzut de cunoaştere a sistemului indicaţiilor geografice în aproape toate ţările evaluate. Unele dintre studii subliniază efectul foarte limitat pe care l-au avut campaniile UE în ţările terţe (a se vedea caseta 3).

COMISIA NU ÎNTREPRINDE ACŢIUNI PROPRII DECÂT ÎNTR-O MĂSURĂ LIMITATĂ PENTRU A PROMOVA ÎN MOD ANUME SISTEMUL INDICAŢIILOR GEOGRAFICE

55. În mod frecvent, Comisia ia iniţiativa de a promova politica agricolă comună, de exemplu prin participarea la târguri sau prin organizarea de seminare. Sfera acestor iniţiative include şi sistemul indicaţiilor geografice, însă nu se pune în mod special accentul pe acesta şi în ultimii câţiva ani nici nu au existat campanii de promovare şi de informare care să se axeze exclusiv pe acest sistem [40]. La rubrica la care statele membre erau rugate să adauge orice alte observaţii pe care le consideră pertinente cu privire la sistemul indicaţiilor geografice, cinci state membre au subliniat nevoia unei promovări mai intense a acestuia.

CASETA 3

CÂTEVA CITATE CARE FAC REFERIRE LA EFECTUL LIMITAT AL PROGRAMELOR DE PROMOVARE

"[…] campaniile de promovare europene nu au avut aproape niciun efect asupra nivelului de cunoaştere a denumirilor şi a simbolurilor europene […]. Chiar şi specialiştii rareori recunosc simbolurile respective atunci când sunt intervievaţi în cursul sondajelor […]. Majoritatea programelor nu au reuşit să sporească în Elveţia şi Norvegia […] nivelul de cunoaştere a denumirilor şi a simbolurilor aferente din Europa." (Elveţia şi Norvegia);

"Campaniile nu ating o masă critică suficientă pentru a crea efecte pe termen lung" (Statele Unite şi Canada).

CONCLUZII ŞI RECOMANDĂRI

56. Sistemul indicaţiilor geografice are ca obiectiv protejarea denumirilor de produs înregistrate. În plus, acest sistem urmăreşte să contribuie la creşterea competitivităţii agriculturii din UE prin aceea că potenţialul economic pe care îl prezintă produsele DOP şi IGP poate constitui un beneficiu pentru economia rurală. Măsura impactului pe care îl poate avea sistemul indicaţiilor geografice referitor la aceste obiective depinde în mare parte de cadrul conceput pentru acesta, de modul în care este gestionat de către Comisie şi de modul în care este implementat de statele membre.

57. Concluzia de ansamblu a Curţii este aceea că este nevoie de clarificări cu privire la o serie de probleme legate de cadrul de control aferent sistemului indicaţiilor geografice şi că nu există o strategie clară în ceea ce priveşte problema legată de nivelul de cunoaştere a sistemului atât de către producători, cât şi de consumatori. În continuare sunt prezentate concluzii şi recomandări mai detaliate, care ţin seama de propunerea Comisiei pentru un nou regulament privind sistemele din domeniul calității produselor agricole ("propunerea de regulament").

58. Dispoziţiile actuale nu prevăd cerinţe minime care să fie respectate de autorităţile competente şi de organismele de control referitor la controalele privind caietul de sarcini. În preambulul la propunerea de regulament, Comisia precizează că în noul regulament sunt incluse referințe către articolele cele mai relevante din Regulamentul (CE) nr. 882/2004 pentru a ajuta statele membre în vederea unei mai bune aplicări a dispozițiilor acestui din urmă regulament. Aceste referinţe nu oferă însă nici ele o idee clară despre modul în care ar trebui să fie organizat cadrul de control pentru controalele prevăzute la articolul 11. Mai mult, Regulamentul (CE) nr. 882/2004 se axează pe aspecte de control specifice domeniilor privind siguranța hranei pentru animale și a alimentelor, sănătatea animală şi bunăstarea animalelor, care prezintă o relevanţă limitată pentru controalele prevăzute la articolul 11.

RECOMANDAREA 1

Dispoziţiile legale referitoare la sistemul indicaţiilor geo- grafice ar trebui să prevadă cerinţe minime pentru controalele prevăzute la articolul 11. Aceste dispoziţii ar trebui să abordeze probleme precum gradul minim de acoperire al controalelor, frecvenţa acestora, metodologia utilizată pentru selectarea lor şi actorii care fac obiectul controlului, dintre cei implicaţi în diferitele etape ale procesului de producţie şi de distribuţie. Ar putea să se aibă în vedere în acest context posibilitatea de a crea grupuri de lucru pentru a facilita schimbul de informaţii privind cele mai bune practici.

59. În Regulament nu se abordează problema obligativităţii şi a naturii controalelor care revin statelor membre în vederea prevenirii şi a detectării practicilor neautorizate. Prin urmare, majoritatea autorităţilor naţionale nu desfăşoară în mod regulat controale având ca scop detectarea şi suprimarea acestor practici. În propunerea de regulament, Comisia specifică faptul că statele membre trebuie să adopte măsurile administrative și juridice corespunzătoare pentru a trata problema practicilor neautorizate şi că acele controale care sunt legate de această chestiune fac parte din controalele oficiale ale statelor membre privind sistemele de calitate. Nu sunt furnizate detalii suplimentare privind cadrul de control care trebuie utilizat pentru aceste controale; se face din nou trimitere la Regulamentul (CE) nr. 882/2004, însă şi în acest caz există aceleaşi limitări ca cele descrise pentru controalele prevăzute la articolul 11.

RECOMANDAREA 2

Dispoziţiile legale privind sistemul indicaţiilor geografice ar trebui să prevadă norme clare pentru un cadru de control care presupune efectuarea în mod regulat a controalelor vizând detectarea şi suprimarea practicilor neautorizate. În completarea acestor norme, ar trebui să se prevadă un sistem de asistenţă reciprocă, care să fie adecvat în raport cu nevoile specifice ale autorităților naţionale responsabile de sistemul indicaţiilor geografice.

60. În prezent, Comisia nu monitorizează îndeaproape implementarea sistemului indicaţiilor geografice în statele membre. Până în prezent, nu s-a efectuat niciun audit al sistemului indicaţiilor geografice şi doar de curând a fost demarată o verificare documentară sistematică, care a relevat că informaţiile cuprinse în documentele de raportare ale statelor membre sunt incomplete. Această problemă legată de caracterul incomplet al informaţiilor de raportare a fost abordată în propunerea de regulament, care prevede că statele membre vor include în planurile naționale multianuale de control şi în rapoartele anuale stabilite de Regulamentul (CE) nr. 882/2004 o secţiune separată având ca temă controalele efectuate cu privire la sistemele din domeniul calității produselor agricole. Această dispoziţie este un demers pozitiv, însă rămâne de văzut dacă va permite Comisiei să dispună de informaţii complete privind cadrul de control al statelor membre şi controalele efectuate.

RECOMANDAREA 3

Comisia ar trebui să includă auditurile controalelor efectuate de statele membre cu privire la sistemul indicaţiilor geografice în planul său de audituri regulate desfăşurate în statele membre.

61. Succesul sistemului indicaţiilor geografice depinde, printre altele, de gradul de utilizare a acestuia de către producători. Există un potenţial de atragere a unor noi producători în vederea înscrierii în sistemul indicaţiilor geografice, în special în statele membre în care gradul de utilizare a sistemului indicaţiilor geografice este scăzut. Cu toate acestea, măsurile disponibile nu sunt optime pentru a încuraja aceşti producători să participe. În plus, procedurile de lungă durată constatate până în prezent descurajează producătorii să depună cereri de înregistrare. În acest context, Comisia a pus la dispoziţie în 2010 două proiecte de ghid cu privire la procedura de înregistrare şi, în propunerea de regulament, a redus de la 12 la şase luni termenul orientativ pentru verificarea pe care trebuie să o realizeze cu privire la cereri.

62. Nivelul de recunoaștere de către consumatori a sistemului şi a simbolurilor aferente este foarte scăzut. Este puţin probabil ca mijloacele de promovare şi de informare disponibile pentru sistemul indicaţiilor geografice să permită creşterea acestui nivel. Aceste mijloace sunt utilizate doar într-o măsură limitată şi nu sunt bazate pe o strategie clară cu privire la modalitatea în care să se mărească nivelul de cunoaştere a sistemului indicaţiilor geo- grafice. Sunt disponibile diverse măsuri în acest sens, dar gradul lor de succes este limitat.

RECOMANDAREA 4

Curtea recomandă Comisiei să elaboreze o strategie unică prin care să se abordeze problema gradului scăzut de cunoaştere a sistemului indicaţiilor geografice. Comisia ar trebui să exploreze căi mai eficace de promovare a acestui sistem, cum ar fi desfăşurarea unei campanii din proprie iniţiativă.

Prezentul raport a fost adoptat de Camera I, condusă de domnul Olavi ALA-NISSILÄ, membru al Curţii de Conturi, la Luxemburg, în şedinţa sa din 20 iulie 2011.

Pentru Curtea de Conturi

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Preşedinte

[1] Sistemul indicaţiilor geografice a fost iniţial instituit prin Regulamentul (CEE) nr. 2081/92 al Consiliului din 14 iulie 1992 privind protecţia indicaţiilor geografice şi a denumirilor de origine ale produselor agricole şi alimentare (JO L 208, 24.7.1992, p. 1).

[2] JO L 93, 31.3.2006, p. 12.

[3] Articolul 2 alineatul (1) litera (a) din Regulament.

[4] Articolul 2 alineatul (1) litera (b) din Regulament.

[5] Direcția Generală Agricultură și Dezvoltare Rurală, din cadrul Comisiei: Raportul anual de activitate 2010, tabelul 1.2, p. 6.

[6] AND International: Valeur de la production agricole sous AOP et IGP – raport final (august 2009).

[7] Buletinul informativ DG AGRI privind produsele agricole DOP şi IGP (2010).

[8] London Economics: Evaluation of the CAP policy on the protected designations of origin (PDO) and protected geographical indications (PGI) – "Evaluarea politicii agricole comune (PAC) în ceea ce privește denumirile de origine protejate (DOP) și indicațiile geografice protejate (IGP)" (2008).

[9] Considerentul 2 din preambulul la Regulament.

[10] Comunicare a Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor – "PAC în perspectiva anului 2020: Cum răspundem provocărilor viitorului legate de alimentație, resurse naturale și teritorii", COM(2010) 672 final, 18 noiembrie 2010.

[11] Specificaţiile, prezentate în caietul de sarcini al produsului, se referă la o serie de aspecte importante precum denumirea produsului, descrierea acestuia, delimitarea ariei geografice din care provine, metoda de obţinere a produsului şi elementele care justifică legătura dintre produs şi aria geografică în cauză.

[12] Germania, Grecia, Spania, Franţa, Italia, Cipru, Polonia şi Portugalia.

[13] "Examinarea şi evaluarea realizate de statele membre", "Controalele realizate de statele membre" şi "Ajutor financiar/promovare".

[14] "Propunere de regulament al Parlamentului European şi al Consiliului privind sistemele din domeniul calității produselor agricole", COM(2010) 733 final, 10.12.2010.

[15] Standardul european EN 45011 cuprinde cerințele generale pe care o terţă parte care operează un sistem de certificare a produselor trebuie să le îndeplinească pentru a fi recunoscută ca fiind competentă şi fiabilă.

[16] La articolul 13 alineatul (1) din Regulament se menţionează diverse forme de practici neautorizate.

[17] Articolul 10 alineatul (1) din Regulament: "Statele membre desemnează autoritatea competentă responsabilă (autoritățile competente responsabile) cu controalele referitoare la cerințele stabilite de prezentul regulament în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 882/2004."

[18] Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European şi al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (JO L 191, 28.5.2004, p. 1).

[9999] Acest tip de control vizează un producător care începe să comercializeze un produs a cărui denumire este protejată ca DOP sau ca IGP şi are ca scop verificarea conformităţii produsului cu caietul de sarcini al acestuia.

[19] Considerentul 6 din preambulul la Regulament.

[20] Regulamentul (CE) nr. 607/2009 al Comisiei din 14 iulie 2009 de stabilire a unor norme de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 479/2008 al Consiliului în ceea ce privește denumirile de origine protejate și indicațiile geografice protejate, mențiunile tradiționale, etichetarea și prezentarea anumitor produse vitivinicole (JO L 193, 24.7.2009, p. 60).

[21] Titlul V din Regulamentul (CE) nr. 834/2007 al Consiliului din 28 iunie 2007 privind producția ecologică și etichetarea produselor ecologice (JO L 189, 20.7.2007, p. 1).

[22] "Rezoluția Parlamentului European din 25 martie 2010 referitoare la politica în domeniul calității produselor agricole: ce strategie trebuie adoptată?" (JO C 4 E, 7.1.2011, p. 25).

[23] Nota interpretativă nr. 2009-01.

[24] Belgia, Danemarca, Germania, Estonia, Irlanda, Letonia, Lituania, Malta, Ţările de Jos, Austria, Slovacia, Finlanda, Suedia.

[25] Bulgaria, Estonia, Letonia, Lituania, Malta, România.

[26] Două ţări terţe (Columbia şi China) deţineau câte un produs înregistrat, la sfârşitul anului 2010.

[27] Durata medie cuprinsă între primirea cererii şi înregistrarea denumirii produsului a fost de 47 de luni pentru denumirile înregistrate în 2008 şi de 46 de luni pentru denumirile înregistrate în 2009. Cererile de modificare a caietelor de sarcini pentru produsele deja înregistrate au fost excluse din acest calcul.

[28] Articolul 20 litera (c) punctul (ii) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 277, 21.10.2005, p. 1).

[29] La sfârşitul anului 2010, măsura 132 figura în programele de dezvoltare rurală aferente perioadei 2007-2013 în 16 state membre, suma totală alocată fiind de 294 de milioane de euro. Valoarea cumulată a cheltuielilor declarate (cu alte cuvinte, gradul de utilizare a măsurii de către fermieri) pentru toate sistemele de calitate alimentară eligibile se ridica la sfârşitul anului 2010 la 18,6 milioane de euro.

[30] London Economics: Evaluation of the CAP policy on the protected designations of origin (PDO) and protected geographical indications (PGI) – "Evaluarea politicii agricole comune (PAC) în ceea ce privește denumirile de origine protejate (DOP) și indicațiile geografice protejate (IGP)" (2008).

[31] Sondajul a acoperit un eşantion reprezentativ din fiecare stat membru, iar chestionarul a fost adresat persoanei cu cel mai important rol în gospodărie în ceea ce priveşte cumpărăturile.

[32] Explicaţia furnizată de London Economics pentru nivelul ridicat de recunoaştere în Grecia este faptul că înregistrarea denumirii de produs "Feta" ca DOP şi cazurile aferente judecate la Curtea de Justiţie a Uniunii Europene (cauzele conexe C-465/02 şi C-466/02 privind anularea înregistrării) au făcut obiectul unei mediatizări intense în această ţară.

[33] Sondajul desfăşurat în Regatul Unit nu a inclus Irlanda de Nord.

[34] Acțiunile de informare prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 814/2000 al Consiliului din 17 aprilie 2000 privind acțiunile de informare cu privire la politica agricolă comună (JO L 100, 20.4.2000, p. 7) sunt considerate ca fiind puțin relevante, din cauza volumelor reduse de cheltuieli aferente sistemului indicațiilor geografice.

[35] JO L 3, 5.1.2008, p. 1.

[36] În aceeaşi perioadă, au fost respinse un număr de alte 27 de programe privind DOP şi IGP.

[37] JO L 147, 6.6.2008, p. 3.

[38] În trecut, nu a existat decât un singur program de informare şi promovare iniţiat şi finanţat în proporţie de 100 % de DG AGRI. Programul European Authentic Tastes ("EAT" – "Gusturi autentice europene") a fost un program cu o durată de trei ani (2004-2007) şi cu un buget de 6 milioane de euro. Obiectivul acestui program a fost de a informa publicul din America de Nord şi din Asia cu privire la sistemele de calitate alimentară din UE, inclusiv sistemul indicaţiilor geografice.

[39] Euréval a efectuat o serie de studii de evaluare cu privire la măsuri de promovare axate pe ţări terţe, mai exact Elveţia şi Norvegia, China, India şi Asia de Sud-Est, Rusia, Japonia, Statele Unite şi Canada.

[40]

--------------------------------------------------