[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 24.6.2009

COM(2009) 304 final

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI PARLAMENTUL EUROPEAN

Evaluarea politicii de mediu 2008 {SEC(2009)842}

EVALUAREA POLITICII DE MEDIU 2008

Introducere

Uniunea Europeană se confruntă cu provocări din ce în ce mai numeroase, de la fluctua ții ale prețurilor mărfurilor, alimentelor și energiei, la intensificarea presiunilor asupra mediului și o criză economică fără precedent. Aceste provocări evidențiază necesitatea și oportunitatea Europei de a progresa mai rapid către o economie caracterizată de utilizarea eficientă a resurselor și de reducerea emisiilor de carbon. Această ultimă evaluare a politicii de mediu a actualei Comisii subliniază realizările din 2008 care deschid calea către această schimbare. Sunt identificate inițiativele importante de politică aflate în curs de desfășurare și provocările care vor necesita intensificarea eforturilor.

Noi oportunității și provocări în 2008 și dincolo de această dată

Politica de mediu – prioritate pe agenda politică

Politica de mediu a încetat să dețină un rol secundar și reprezintă în prezent unul dintre cele mai importante aspecte de politică. 96% dintre europeni declară că pentru ei protecția mediului este importantă[1], arătându-se deosebit de preocupați de aspecte precum schimbările climatice și poluarea.

Considerațiile în materie de politică de mediu se fac simțite din ce în ce mai des în politici cum sunt transporturile, energia, agricultura, coeziunea, industria, precum și cercetarea și dezvoltarea. Unul dintre obiectivele politicii energetice este realizarea unei economii caracterizate de emisii reduse de carbon. Deciziile legate de utilizarea fondurilor structurale se bazează pe aspectele referitoare la dezvoltarea durabilă. Politica agricolă promovează din ce în ce mai mult gestionarea sustenabilă a solului și a resurselor. „Bilanțul de sănătate” al Politicii agricole comune[2] din noiembrie 2008 a propus o reorientare suplimentară a finanțării comunitare dinspre plățile directe către dezvoltarea rurală. Statele membre trebuie să cheltuiască aceste fonduri comunitare în vederea soluționării, printre altele, a provocărilor în materie de biodiversitate și protejare a naturii, energie regenerabilă, gestionarea deșeurilor și a resurselor de apă, transporturi nepoluante și schimbări climatice.

Cu toate acestea, multe dintre tendințele de degradare a mediului nu sunt inversate. Eforturile și investițiile necesare pentru a se trece la o economie caracterizată de utilizarea eficientă a resurselor și de reducerea emisiilor de carbon vor fi semnificative.

Criza economică văzută ca oportunitate de ecologizare a economiei

Unda de șoc creată în urma recentei crize economice s-a făcut simțită peste tot în lume, afectând sistemul economic la toate nivelurile. În cadrul Uniunii Europene, guvernele naționale, Banca Centrală Europeană și Comisia au colaborat îndeaproape în vederea reinstaurării unui climat de încredere, protejării economiilor, menținerii unui flux de credit accesibil și ameliorării guvernanței.

Criza reprezintă o oportunitate crucială de a „ecologiza” economia și de a pune bazele unei creșteri economice caracterizate de reducerea emisiilor de carbon și de utilizarea eficientă a resurselor. Având în vederea influența situației nefavorabile asupra politicilor noastre, o politică de mediu consolidată ar putea favoriza redresarea economică și o competitivitate sustenabilă la nivel comunitar. Planul european de redresare economică[3], adoptat de Comisie în noiembrie 2008, include măsuri și instrumente de îmbunătățire a eficienței energetice, de promovare a vânzărilor de produse ecologice, de dezvoltare a infrastructurii TIC în bandă largă și de ecologizare a tehnologiei în domeniul producției de mașini și al construcțiilor.

Schimbările climatice - una dintre cele mai mari amenințări cu care se confruntă planeta

Consecințele schimbărilor climatice se fac deja simțite, fapt dovedit de creșterea nivelului mărilor și de frecvența sporită a fenomenelor meteorologice extreme. Cel de-al patrulea raport de evaluare[4] al Panelului interguvernamental privind schimbările climatice estima că temperatura medie globală la suprafața Pământului ar putea crește în acest secol cu valori cuprinse între 1,8 și 4,0°C și că, dacă situația nu va fi ținută sub control, temperaturile vor crește atât de mult încât riscul apariției de schimbări cu consecințe catastrofice va fi mult mai semnificativ. Raportul Stern[5] privind impactul economic al schimbărilor climatice a demonstrat că lipsa de acțiune în ceea ce privește schimbările climatice este cu mult mai costisitoare decât luarea de măsuri pentru a le contracara.

Conform raportului anual din octombrie 2008 privind progresele înregistrate[6] în implementarea protocolului de la Kyoto, UE și majoritatea statelor membre se află pe drumul cel bun în ceea ce privește îndeplinirea angajamentelor asumate. Conform previziunilor, UE va atinge obiectivul de -8% cu ajutorul măsurilor existente, respectiv achiziționarea de credite de emisii din țări terțe și desfășurarea de activități cu specific forestier care duc la absorbția de carbon. Măsurile aflate în prezent în discuție ar putea duce la un număr mai mare de reduceri.

Cu toate acestea, UE este responsabilă pentru aproximativ 10,5% din emisiile globale[7], iar eforturile sale nu vor fi suficiente pentru limitarea schimbărilor climatice decât dacă se acționează în continuare la nivel global. În prezent au loc negocieri la nivel internațional privind un acord global în materie de schimbări climatice care să intre în vigoare după 2012, odată cu încheierea angajamentelor din cadrul Protocolului de la Kyoto. La acest acord trebuie să participe toți marii emitenți: SUA, China, India și alte țări importante în curs de dezvoltare, care nu au în prezent obiective de reducere a emisiilor conform Protocolului de la Kyoto.

La Conferința ONU privind Clima care a avut loc la Poznan în decembrie 2008, au fost evaluate progresele realizate în ceea ce privește Foaia de parcurs convenită cu ocazia Conferinței de la Bali din 2007 și au fost prezentate orientări de politică suplimentare în vederea negocierilor post-Kyoto din 2012. Cu aceeași ocazie, au fost lansate Fondul pentru adaptare din cadrul UNFCCC[8] și Programul de la Poznan privind transferul tehnologic și s-au făcut progrese în legătură cu o serie de aspecte de ordin tehnic, cum ar fi reducerea emisiilor rezultate în urma defrișărilor și degradării fondului forestier. Aspectul cel mai important îl constituie faptul că, în cadrul Conferinței de la Poznan, a fost stabilit un program de negociere, ca etapă premergătoare încheierii unui acord final la Conferința ONU privind Clima care va avea loc în 2009 la Copenhaga. Având în vedere poziția de lider a UE, deciziile luate la Copenhaga vor trebui însoțite de măsuri legislative ulterioare și de acționarea pe mai multe fronturi începând cu 2010.

Pachetul de măsuri al UE privind clima și energia

În martie 2007[9], Consiliul și-a exprimat sprijinul referitor la propunerile Comisiei pentru o politică integrată privind schimbările climatice și energia. Uniunea Europeană s-a angajat să reducă emisiile de gaze cu efect de seră (GES), până în 2020, cu 30% față de nivelurile din 1990, cu condiția ca alte țări dezvoltate să convină asupra unor reduceri comparabile sau care să totalizeze, în alte situații, cel puțin 20%.

În ianuarie 2008, Comisia a transformat aceste angajamente în acțiuni concrete, prin adoptarea pachetului de măsuri privind clima și energia[10], care include propuneri de îmbunătățire a schemei UE de comercializare a certificatelor de emisii (ETS) prin creșterea numărului de gaze cu efect de seră și al sectoarelor vizate, precum și prin stabilirea la nivel UE a unor obiective mai stricte privind valoarea maximă a emisiilor și reducerea acestora în cazul sectoarelor care nu fac obiectul ETS, cum ar fi transporturile rutiere, construcțiile, serviciile și agricultura.

În 2008, Consiliul Uniunii Europene și Parlamentul European au ajuns la un acord privind includerea sectorului aviatic în schema UE de comercializare a certificatelor de emisii[11]. Emisiile de GES generate de zboruri către, dinspre și în cadrul UE vor fi incluse în ETS începând cu 2012.

Pachetul de măsuri a inclus totodată o propunere de directivă cu obiective obligatorii din punct de vedere juridic în ceea ce privește creșterea, până în 2020, a procentului de energii regenerabile la 20%. În sectorul transporturilor, procentul de energii regenerabile va fi de 10%. De asemenea, pachetul de măsuri privind clima și energia a inclus un cadru de reglementare privind aplicarea tehnologiilor de captare și depozitare geologică a carbonului. Pachetul de măsuri a fost adoptat de Parlament și Consiliu în decembrie 2008[12].

Alte măsuri privind schimbările climatice în UE și la nivel mondial

În decembrie 2008, Parlamentul și Consiliul au convenit asupra viitoarelor obiective privind emisiile de CO2 generate de autovehicule, rezultând o limită medie a emisiilor de 130 grame/km, care urmează să se aplice, începând cu 2012, unui procent de 65% din mașinile noi, urmând ca, începând din 2015, acest procent să se aplice tuturor autovehiculelor[13]. De asemenea, în ceea ce privește media emisiilor generate de autovehiculele noi, obiectivul stabilit pentru 2020 este de 95 g CO2/km.

A fost adoptată directiva revizuită privind calitatea combustibililor[14], care prevede o reducere cu 6%, până în 2020, a emisiilor de gaze cu efect de seră generate pe toată durata ciclului de viață pentru combustibilii din sectorul transporturilor. În 2012, se va analiza posibilitatea unei reduceri suplimentare cu 4% până în 2020. Această directivă stabilește totodată criteriile de durabilitate pentru biocombustibili, pe baza cărora se poate realiza această reducere.

Emisiile de CO2 provenite din sectorul naval, responsabil pentru 2-3% din emisiile globale, cunosc o creștere anuală de 3-4%. Comisia are în vedere măsuri legislative pentru reducerea acestora.

În noiembrie 2008, Comisia a propus A doua revizuire strategică a politicii energetice[15], care vine în sprijinul obiectivelor în materie de climă și energie stabilite pentru 2020 și relansează problema securității energetice în UE. Acest document prezintă propuneri de accelerare a procesului de ameliorare a eficienței energetice în domenii-cheie precum construcțiile și producția, incluzând, de asemenea, un plan privind asigurarea de resurse energetice durabile.

Pentru a implica țările în curs de dezvoltare și economiile în tranziție, UE a lansat în martie 2008, în cadrul Programului tematic privind mediul și resursele naturale (ENRTP), Fondul global pentru eficiență energetică și energie regenerabilă (GEEREF). Acest fond de investiții cu caracter public-privat va oferi capital de risc pentru fondurile regionale care investesc în proiecte la scară mai mică. Comisia a alocat 80 de milioane de euro și se preconizează o finanțare suplimentară din fonduri publice și comerciale. Primele investiții au primit aprobarea preliminară în decembrie 2008.

Este necesar să se ia măsuri de adaptare pentru a face față efectelor iminente ale schimbărilor climatice. În Europa, se așteaptă ca unele regiuni, sectoare și secțiuni ale societății să aibă mai mult de suferit de pe urma efectelor adverse ale fenomenelor meteorologice extreme. În 2009, Comisia a prezentat o carte albă[16] care stabilește, pentru perioada 2009-2012, cadrul de ameliorare a capacității de rezistență a UE în condițiile unei clime în schimbare. Acest cadru va veni în completarea eforturilor statelor membre, sprijinind totodată țările învecinate și țările în curs de dezvoltare. UE va oferi sprijin în special țărilor cel mai puțin dezvoltate și statelor insulare mici, prin intermediul inițiativei referitoare la Alianța globală privind schimbările climatice din cadrul ENRTP.

Gestionarea urgențelor ecologice și a altor tipuri de dezastre

Mecanismul de protecție civilă a devenit un instrument deosebit de important în ceea ce privește capacitatea de reacție la dezastre majore. Frecvența cu care a fost utilizat acest mecanism a crescut de la 3 în 2002 la 20 în 2008, inclusiv acordarea de ajutor pentru victimele cutremurului din China, precum și pentru victimele inundațiilor, incendiilor forestiere și cutremurelor din Europa.

Având în vedere că frecvența și intensitatea dezastrelor - cum ar fi fenomenele meteorologice extreme - care au afectat statele membre și țările terțe au crescut ca urmare a schimbărilor climatice, Comisia a prezentat în martie o propunere privind abordarea integrată a gestionării dezastrelor, de la prevenire la redresare[17]. Comisia va evalua aspectele din cadrul Mecanismului de protecție civilă care trebuie consolidate și va examina modalitatea de îmbunătățire a disponibilității resurselor pentru intervenții. În 2008, Comisia a lansat activități de cooperare cu țări candidate, țări potențial candidate, alte țări învecinate și țări ACP[18]. În 2009, Comisia a prezentat o comunicare în privința prevenirii dezastrelor[19] și va elabora propuneri de consolidare a formării în materie de gestionare a dezastrelor.

Protejarea biodiversității: îndatorire morală și imperativ economic

Declinul diversității biologice la nivel european și global, accentuat de schimbările climatice, reprezintă o amenințare gravă la adresa calității vieții, a mediului natural și a economiei. În afară de valoarea intrinsecă a naturii, sunt amenințate și bunurile și serviciile ecosistemice de care oamenii depind pentru supraviețuirea lor materială. Dacă se continuă aplicarea scenariului de „statu quo”, pierderile din punct de vedere economic vor fi foarte mari. Primele rezultate ale studiului intitulat „Aspecte economice ale ecosistemelor și biodiversității”[20], prezentat cu ocazia celei de-a 9-a Conferințe ale Convenției privind Diversitatea Biologică din luna mai 2008, estimează că valoarea anuală a pierderilor globale în materie de servicii ecosistemice se ridică la 50 de miliarde de euro. Creșterea temperaturilor și acidificarea oceanelor va face ca, până în 2030, 60% din recifele de corali să dispară. Până în 2050, aproximativ 11% din suprafețele naturale vor dispărea la nivel global, în special ca rezultat al practicării agriculturii, al extinderii infrastructurilor și al schimbărilor climatice. Pierderile cumulate în materie de bunăstare ar putea ajunge la 7% din PIB.

În 2001, guvernele au convenit ca până în 2010 să stopeze declinul biodiversității la nivel comunitar și să refacă habitatele. De asemenea, guvernele s-au angajat să reducă până în 2010 declinul biodiversității la nivel mondial. Între timp, guvernele UE au elaborat strategii și texte legislative având ca obiect salvgardarea biodiversității.

Directiva „Păsări” și Directiva „Habitate” constituie o bază legislativă solidă pentru protejarea speciilor și a habitatelor importante, în special prin intermediul programului Natura 2000. Această rețea comunitară de zone protejate acoperă 17% din teritoriul UE și este în curs de extindere pentru a include și zonele marine. În cadrul programului financiar LIFE+, cel puțin 50% din fonduri sunt alocate proiectelor comunitare de conservare a biodiversității. Planul UE de acțiune privind biodiversitatea creează cadrul strategic. Reformele succesive ale politicii agricole comune și ale politicii comune în domeniul pescuitului au oferit un număr tot mai mare de oportunități pentru protejarea biodiversității. Conform Directivei-cadru privind apa (DCA), lacurile, pâraiele, râurile, estuarele și apele costiere trebuie să se afle într-o stare ecologică bună până în 2015. În final, legislația comunitară prevede limite pentru teritoriile pe care pot fi cultivate culturi pentru producția de biocombustibili, în vederea reducerii riscului de efecte negative asupra biodiversității. În 2008, o suprafață de aproximativ 115 000 km2 a fost adăugată la rețeaua Natura 2000, inclusiv zone din Bulgaria și România. Comisia a prezentat opțiuni de combatere a speciilor dăunătoare invazive, inclusiv un sistem de avertizare rapidă la nivel european, în vederea raportării speciilor noi și a celor în curs de răspândire[21].

Cu toate acestea, biodiversitatea din UE continuă să se degradeze. Conform unei evaluări intermediare din 2008 a Planului de acțiune pentru biodiversitate[22], s-a constatat că, în pofida progreselor realizate, este foarte puțin probabil ca obiectivul de stopare a declinului biodiversității să fie îndeplinit până în 2010, având în vedere eforturile actuale.

Intensificarea eforturilor comunitare de combatere a defrișărilor la nivel mondial

La nivel mondial, declinul biodiversității este și mai îngrijorător. Protejarea pădurilor rămase la nivel mondial reprezintă cea mai urgentă provocare. 13 milioane de hectare de păduri tropicale – o suprafață aproximativ de dimensiunile Greciei – dispar în fiecare an. Acest fapt periclitează existența a aproximativ 1,6 miliarde de oameni săraci, a căror subzistență depinde în mare parte de păduri, și are efecte majore asupra declinului numărului de specii și asupra schimbărilor climatice. Defrișările sunt responsabile pentru aproximativ 20% din emisiile globale de GES, ceea ce reprezintă mai mult decât toate emisiile generate în UE la un loc.

În 2008, Comisia a prezentat două inițiative având drept scop protejarea la nivel mondial a pădurilor: un regulament[23] conform căruia comercianții cu lemn și produse din lemn sunt obligați să obțină garanții că lemnul a fost tăiat în mod legal în țara de origine și o comunicare[24] prin care se propune înjumătățirea procentajului brut al defrișărilor din zonele tropicale până în 2020 și stoparea pierderilor globale de fond forestier până în 2030. În afara fondurilor necesare acțiunilor prevăzute pentru 2008, aceste măsuri vor necesita o finanțare comunitară ulterioară; unele dintre aceste fonduri ar putea proveni din licitarea certificatelor în cadrul EU ETS. Mai mult, Comisia evaluează posibilitatea de a stabili criteriile de durabilitate pentru biomasă, care ar putea avea totodată un efect pozitiv asupra descurajării defrișărilor.

În cadrul inițiativei referitoare la Planul de acțiune comunitar privind aplicarea legislației, guvernanța și schimburile comerciale în domeniul forestier (FLEGT), care are drept obiectiv stoparea exploatării ilegale a pădurilor, a fost încheiat un acord cu Ghana[25]. Acest acord prevede vânzările în Comunitate de produse din lemn originar din Ghana numai pe baza existenței unei autorizații care să ateste legalitatea acestora. În continuare se poartă discuții cu alte state africane și asiatice, exportatoare de lemn din regiunile tropicale.

Reducerea ratei de declin a biodiversității în lume

Cu ocazia reuniunii având ca obiect Convenția privind diversitatea biologică[26], un număr de 191 de țări au convenit să ia măsuri complexe de soluționare a actualului declin fără precedent al biodiversității la nivel mondial. S-a ajuns la un consens în ceea ce privește deciziile de pregătire a terenului pentru producerea durabilă de biocombustibili și de finalizare a instituirii unui sistem internațional de acces la resursele genetice și de partajare a avantajelor exploatării acestora. Aceste decizii vizează, de asemenea, îmbunătățirea măsurilor de protejare a biodiversității în larg și garantarea că biodiversitatea și pădurile se află pe agenda negocierilor continue privind schimbările climatice.

În 2008, cu ocazia reuniunii din iunie a Comisiei internaționale pentru vânătoarea de balene (IWC), Consiliul a convenit să sprijine puternic protecția balenelor[27]. În iulie, Comisia a propus măsuri legislative[28] pentru interzicerea desfacerii pe piața europeană a produselor din focă, obținute prin uciderea și jupuirea focilor utilizând metode inutil de dureroase. Comercializarea unor astfel de produse va fi permisă doar în cazul în care se oferă garanții cu privire la faptul că vânătoarea a avut loc conform unor standarde ridicate de protecție a bunăstării animalelor.

O legislație revoluționară în materie de substanțe chimice este de acum operațională

După nouă ani de pregătiri, REACH - înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice[29] – a devenit operațional în luna iunie. Până în luna decembrie, companiile au depus la Agenția pentru Produse Chimice peste 2 milioane de dosare cu informații preliminare vizând peste 100 000 de substanțe chimice – de aproximativ 15 ori mai multe decât se preconiza. REACH înlocuiește 40 de texte legislative și pune bazele unui sistem unic european de gestionare a produselor chimice produse sau importate în UE. În temeiul noului regulament, industria de profil trebuie să aducă dovezi în sprijinul caracterului sigur al produselor chimice. Noul sistem încurajează sau câteodată prevede înlocuirea anumitor substanțe cu alternative mai puțin periculoase. Noile produse chimice trebuie înregistrate înainte de fabricare sau comercializare. În cazul produselor chimice existente, companiile pot beneficia de termene de înregistrare eșalonate, dacă aceste produse au fost înregistrate în prealabil în 2008.

Alte măsuri privind produsele chimice au fost adoptate sau se află în curs de pregătire. Unul dintre regulamente[30] introduce un nou sistem de clasificare, etichetare și ambalare a substanțelor periculoase. Un alt regulament[31] va interzice toate exporturile de mercur începând cu 2011. În luna decembrie, s-a ajuns la un acord final referitor la Directiva-cadru privind utilizarea durabilă a pesticidelor[32]. Statele membre trebuie să pună în aplicare inspectarea regulată a echipamentelor de aplicare a pesticidelor și să interzică pulverizarea aeriană. În 2009, Comisia va revizui Directiva privind produsele biocide, în parte pentru a o adapta la REACH.

Noi inițiative privind poluarea aerului

Calitatea aerului constituie o problemă importantă pentru cetățenii europeni, iar UE s-a dovedit foarte activă în acest domeniu.

În luna iunie, a intrat în vigoare Directiva privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa, o măsură legislativă cheie în cadrul Strategiei tematice din 2005. Această directivă demonstrează angajamentul Uniunii Europene referitor la îmbunătățirea calității aerului, prin impunerea statelor membre a obligației de a reduce în medie, până în 2020, expunerea la particule fine (PM2.5) în zonele urbane cu 20% față de 2010. Noile standarde privind emisiile generate de autovehicule (Euro 5 și 6) au fost de asemenea adoptate oficial în 2007, stabilindu-se astfel limite mai stricte în ceea ce privește emisiile de particule începând cu 2009 și emisiile de NOx începând cu 2014. Aplicarea Euro 5 va duce la introducerea filtrelor de particule pentru autovehiculele diesel. În iulie 2008, Comisia a prezentat inițiativele privind „Ecologizarea transporturilor”[33] menite să confere un caracter mai durabil transporturilor. Printre aceste inițiative se numără, de exemplu, o strategie privind stabilirea unei politici de prețuri pentru modurile de transport care să reflecte mai bine costul lor real pentru societate și o propunere de autorizare a statelor membre să internalizeze mai bine aceste costuri în taxele de drum pentru camioane. Însă mai sunt multe de făcut, nu în ultimul rând în ceea ce privește emisiile generate de vehiculele utilitare grele.

Ca urmare a Strategiei tematice din 2005 privind calitatea aerului, Comisia și statele membre au contribuit la modificarea anexei VI la Convenția MARPOL[34], care prevede reducerea semnificativă a emisiilor de SOx și de particule aferente din domeniul transporturilor maritime internaționale.

În 2008, procedura de adoptare referitoare la propunerea de către Comisie a unei noi legislații în domeniul emisiilor industriale a continuat[35]. Această propunere prevede reducerea limitelor de emisii în sectoarele industriale, stabilește standarde pentru inspecțiile de mediu și extinde sfera de aplicare a inspecțiilor la instalațiile de ardere de dimensiuni medii. În acest context, Comisia a demarat evaluarea posibilităților de creare a unor norme comunitare pentru a permite comercializarea de certificate de emisii de NOx și SO2 la nivelul geografic adecvat.

Întregul circuit al apei aflat sub protecția legislației comunitare

În 2008, Consiliul a aprobat o directivă privind standardele de calitate a mediului în domeniul apei de suprafață[36]. Aceasta prevede limite de concentrație pentru mai mult de 30 de substanțe poluante, cum ar fi pesticidele, metalele grele și produsele biocide și constituie ultima etapă legislativă esențială în sprijinul Directivei-cadru privind apa (DCA). Cadrul legal pentru gestionarea apei are la bază districtele hidrografice și nu limitele administrative și prevede îmbunătățirea calității apei pentru toate corpurile de apă din UE până în 2015.

Următoarea etapă o reprezintă elaborarea în 2009 a planurilor de gestionare a bazinelor hidrografice. Până în 2010, statele membre trebuie să introducă prețuri pentru apă care să reflecte costurile reale. Tarificarea apei va stimula investițiile rentabile în ceea ce privește eficiența utilizării apei, din ce în ce mai necesare în regiunile care duc lipsă de apă. Conform unui studiu, eficiența utilizării apei în UE s-ar putea ameliora cu aproximativ 40% numai cu ajutorul tehnologiei[37].

Directiva-cadru privind strategia pentru mediul marin[38] vine în completarea domeniului de aplicare a legislației privind întregul circuit al apei. Ca și în cazul directivei-cadru privind apa, aceasta se fundamentează pe o „abordare de tip ecosistem”. Directiva prevede obligația statelor membre de a dezvolta „strategii pentru mediul marin” care să includă măsurile necesare îndeplinirii sau menținerii unui statut ecologic optim al mediului marin până în 2020. Directiva-cadru privind strategia pentru mediul marin reprezintă pilonul în materie de mediu al Politicii maritime integrate pentru Uniunea Europeană[39] și, cu condiția să fie implementată în mod corespunzător, aceasta va veni în sprijinul unei mai bune integrări a nevoilor de mediu în sectoare precum pescuitul, transporturile maritime sau turismul.

Mai multe rezultate cu mai puține resurse: consum și producție durabile

Prevenirea poluării și repararea daunelor nu reprezintă măsuri suficiente. Creșterea economică durabilă se traduce prin nevoia de a ne schimba obiceiurile de consum și producție. Trebuie să îmbunătățim performanța ecologică a produselor pe parcursul ciclului lor de viață, să stimulăm cererea de produse mai ecologice și să îi sprijinim pe cumpărători să facă alegeri în cunoștință de cauză.

În iulie 2008, Comisia va prezenta Planul de acțiune privind consumul și producția durabile și politica industrială durabilă[40]. În esența sa, acesta este rezultatul unei structuri legislative dinamice care are drept obiectiv îmbunătățirea continuă a performanței ecologice a produselor și promovarea acestora în rândul consumatorilor. În temeiul unei propuneri de directivă revizuită privind proiectarea ecologică[41], pot fi stabilite cerințe minime și valori avansate de referință, aplicate pe bază voluntară, pentru performanța ecologică a produselor „cu impact energetic”. Directiva revizuită privind etichetarea ecologică[42], propusă în noiembrie, va stabili etichetarea obligatorie și caracteristici minime armonizate de performanță pentru produsele care fac obiectul achizițiilor publice, precum și măsuri de stimulare. În martie 2009, Consiliul a adoptat Directiva privind promovarea vehiculelor de transport rutier nepoluante și eficiente din punct de vedere energetic[43]. Această directivă prevede ca la achiziționarea vehiculelor de transport public rutier să se ia în considerare aspectele legate de impactul energetic și de mediu pe întreaga durată de viață. Produsele și serviciile cu performanță ecologică optimă pot fi identificate cu ajutorul unei etichete ecologice revizuite[44], în timp ce inițiativele privind achizițiile publice ecologice[45] și piețele pilot vor promova pătrunderea pe piață a produselor și serviciilor ecologice, creând astfel condițiile necesare pentru stimularea inovării. Și cooperarea cu sectorul european al comerțului cu amănuntul va cunoaște o accelerare.

Sistemul voluntar de management de mediu și audit (EMAS)[46], care le oferă întreprinderilor sprijin pentru a-și optimiza procesele de producție, a fost revizuit, iar un sistem voluntar de verificare a tehnologiei de mediu, prevăzut pentru 2009, vizează sporirea încrederii cumpărătorilor în performanța noilor tehnologii de mediu. Pe lângă aceasta, Comisia va propune intensificarea măsurilor de stimulare a produselor și serviciilor ecologice, în special cu referire la inițiativele privind piețele pilot.

Către o societate europeană axată pe reciclare

Politica comunitară de gestionare a deșeurilor vizează reducerea efectelor acestora asupra mediului și sănătății și îmbunătățirea eficienței europene în materie de utilizare a resurselor. Această politică aplică o „ierarhie a deșeurilor”: Prevenirea deșeurilor reprezintă soluția optimă, urmată de re-utilizare, reciclare și alte măsuri de recuperare, ultima soluție fiind eliminarea deșeurilor. Obiectivele pe termen lung se regăsesc în Strategia tematică din 2005 privind deșeurile, care prevede o societate axată pe reciclare și eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor: evitarea producerii de deșeuri, însă utilizarea deșeurilor inevitabile ca resurse, acolo unde este posibil. De asemenea, această strategie tematică promovează elaborarea de noi inițiative de strategice, cum ar fi o legislație care să vizeze modernizarea, reducerea poverii administrative și stimularea reciclării.

Directiva-cadru revizuită privind deșeurile[47], adoptată în noiembrie, ancorează în legislație ierarhia, alcătuită din cinci etape, a deșeurilor. Această directivă are drept obiectiv principal prevenirea producerii de deșeuri, prevăzând totodată angajamentul statelor membre de a pregăti programe naționale de prevenire a producerii de deșeuri, și stabilește obiective de reciclare a deșeurilor generate de gospodării și de alte filiere similare de deșeuri (50% până în 2020), de sectorul construcțiilor și al demolărilor (70% până în 2020).

Comisia a propus în noiembrie o strategie a UE pentru ameliorarea practicilor de dezmembrare a navelor[48] ca parte a planului său de acțiune privind o politică maritimă integrată. Având în vedere valoarea lor ca deșeuri metalice, multe nave europene sfârșesc pe plajele din sudul Asiei, unde lipsa măsurilor de siguranță și de protecție a mediului se soldează cu accidente, riscuri asupra sănătății și poluare. Strategia include măsuri de implementare a viitoarei Convenții internaționale privind reciclarea navelor în condiții de siguranță și măsuri de aplicare mai strictă a legislației UE privind transportul deșeurilor.

În decembrie, Comisia a propus o directivă revizuită privind deșeurile de echipamente electrice și electronice[49] și o directivă revizuită privind restricțiile de utilizare a anumitor substanțe periculoase în echipamentele electrice și electronice[50]. Obiectivul acestora este acela de a spori avantajele ecologice și rentabilitatea politicilor și de a depăși problemele survenite în aplicare. Aceste directive prevăd noi obiective naționale de colectare a deșeurilor, obiective mai ambițioase legate de recuperarea și reciclarea acestora și creșterea responsabilității producătorului.

De asemenea, Comisia a adoptat o carte verde privind gestionarea deșeurilor biologice[51]. Această carte verde examinează opțiuni pentru viitor, solicitând opinia părților interesate în legătură cu acest aspect și cu necesitatea unei viitoare propuneri legislative.

Îmbunătățirea reglementării și a implementării

În cazul tuturor propunerilor de politică ale Comisiei, se realizează evaluări ale impactului care au drept scop identificarea celei mai bune opțiuni de politică. Evaluările se bazează pe cercetarea din ce în ce mai intensă și pe consultarea din ce în ce mai largă a părților interesate, pentru a elabora politici mai eficiente care să se evite costurile inutile. Simplificarea legislației existente duce la îmbunătățirea implementării și, în 2008, s-au realizat progrese în ceea ce privește fuziunea, perfecționarea și clarificarea unora dintre textele legislative menționate mai sus. Analiza proporțională a poverii administrative exercitate de politici face parte în prezent din procesul de elaborare a legislației în materie de mediu, în 2008 fiind examinate mai aprofundat cinci politici existente. Rezultatele arată că povara administrativă exercitată de politica UE în materie de mediu este mai puțin semnificativă față de cea specifică altor domenii de politică[52].

În noiembrie, Comisia a prevăzut planuri de îmbunătățire a implementării legislației comunitare în materie de mediu[53]. Strânsa colaborare cu statele membre este crucială, deoarece aceasta este în măsură să garanteze adoptarea la timp și aplicarea corectă a normelor naționale de implementare. Pentru a-și optimiza activitatea de punere în aplicare, Comisia va avea în vedere în special abaterile fundamentale sau sistematice, inclusiv deficiențele majore ale normelor naționale de implementare, tolerarea depozitelor de deșeuri ilegale, lacunele grave în ceea ce privește autorizațiile acordate ramurilor industriale și nedesemnarea de situri naturale de importanță majoră.

Vor fi înființate rețele permanente de implementare, la care vor participa Comisia și reprezentanți ai statelor membre. Perioadele de tranziție în care unele dintre noile state membre trebuie să aplice anumite secțiuni-cheie din legislația de mediu se vor încheia, fiind nevoie de o atenție suplimentară. Obiectivul acestei noi abordări în ceea ce privește implementarea și aplicarea este utilizarea unei game largi de instrumente pentru a preveni încălcări ale legislației, cum ar fi utilizarea focalizată a fondurilor comunitare și consolidarea sprijinului de pre-aderare pentru țările candidate care participă la extindere.

Concluzii

Anul 2009 este ultimul an al mandatului actualei Comisii și actualului Parlament. În ultimii cinci ani, UE a făcut progrese semnificative în materie de ameliorare a mediului și de creștere a calității vieții pentru cetățenii europeni. Uniunea Europeană s-a aflat în prim-planul luptei împotriva schimbărilor climatice, a stabilit noi obiective pentru 2020 privind gazele cu efect de seră și energiile regenerabile și a convenit asupra unor măsuri obligatorii din punct de vedere juridic de implementare a acestora. Au fost introduse măsuri de politică importante, inclusiv REACH, Directiva privind calitatea aerului și extinderea rețelei Natura 2000. Cu toate acestea, Comisia este pe deplin conștientă de faptul că mai sunt multe de făcut, nu în ultimul rând în ceea ce privește implementarea legislației comunitare și informarea în materie de mediu.

2009 constituie un an crucial pentru politica privind schimbările climatice, prima prioritate fiind stabilirea unui acord în acest sens cu ocazia conferinței de la Copenhaga. Implementarea și consolidarea politicilor privind schimbările climatice vor trebui să dețină un rol important, dacă UE dorește să își onoreze angajamentele pentru perioada post-2012. Stoparea declinului biodiversității în UE și reducerea semnificativă a declinului biodiversității la nivel mondial reprezintă, de asemenea, o prioritate pentru UE. Acest obiectiv de importanță crescândă poate fi atins doar prin luarea de măsuri suplimentare. UE trebuie să își consolideze capacitatea de a contracara efectele dăunătoare ale schimbărilor climatice prin luarea de noi măsuri de adaptare. Crearea unei economii cu emisii reduse de carbon și eficiente din punct de vedere al utilizării resurselor reprezintă un alt subiect crucial pentru Uniunea Europeană. Criza economică constituie o ocazie istorică de a accelera ecologizarea economiilor noastre. Investițiile publice ar trebui să vizeze infrastructura de mediu, eficiența energetică și a utilizării resurselor, precum și eco-inovarea.

UE a jucat un rol din ce în ce mai important în ceea ce privește cooperarea internațională în materie de mediu. De asemenea, a continuat să sprijine țările candidate și potențial candidate în ceea ce privește mediul și, în special, alinierea la legislația UE. Cooperarea internațională trebuie accelerată, inclusiv prin intermediul consolidării dialogului în materie de politici cu țările partenere, deoarece multe dintre provocări au un caracter global. Mediul devine un aspect politic esențial din ce în ce mai important în cadrul relațiilor internaționale. Schimburile comerciale cu bunuri și servicii, accesul la produsele agricole și la resursele naturale, biocombustibilii și securitatea energetică internațională, presiunile exercitate de migrație, politicile de securitate și dezvoltare, toate acestea sunt strâns legate de aspectele de mediu. Actualul context politic și economic internațional subliniază necesitatea de a îmbunătăți guvernanța internațională în materie de mediu și de a realiza progrese semnificative în ceea ce privește îmbunătățirea mediului la nivel mondial.[pic][pic][pic]

[1] Eurobarometru special 295 (2008)

[2] Regulamentul (CE) nr. 72-73-74/2009 al Consiliului.

[3] COM(2008)800.

[4] http://www.ipcc.ch/ipccreports/assessments-reports.htm

[5] http://www.hm-treasury.gov.uk/sternreview_index.htm

[6] COM(2008)651.

[7] Sursă: Raportul AEM nr. 5/2008: Această proporție de emisii se bazează pe Inventarul CE privind gazele cu efect de seră în ceea ce privește cifrele pentru Europa (5,2 Gt) în raport cu procentajul global estimat pentru toate sursele și tipurile de gaze care figurează în cel mai recent Raport de evaluare al IPCC (49 Gt). Dacă se iau în considerare numai emisiile de CO2 din industria energetică, cota UE este de aproximativ 14%.

[8] Convenția-cadru a Organizației Națiunilor Unite privind schimbările climatice.

[9] Documentul 7224/1/07 REV 1 al Consiliului.

[10] COM(2008)30.

[11] Directiva 2008/101/CE.

[12] Directiva 2009/28/CE, Directiva 2009/29/CE, Directiva 2009/31/CE și Rezoluția Parlamentului European din decembrie 2008 în raport cu COM(2008) 17.

[13] Rezoluția Parlamentului European din decembrie 2008 în raport cu COM(2007) 856.

[14] Directiva 2009/30/CE.

[15] COM(2008) 781.

[16] COM(2009) 147.

[17] COM(2008)130.

[18] Statele din Africa, zona Caraibilor și Pacific.

[19] COM(2009)82.

[20] http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/economics

[21] COM(2008)789.

[22] COM(2008)864.

[23] COM(2008)644.

[24] COM(2008)645.

[25] Un „Acord de parteneriat voluntar FLEGT”.

[26] http://www.cbd.int/cop9

[27] Documentul 9818/08 al Consiliului.

[28] COM(2008)469.

[29] Regulamentul (CE) nr. 1907/2006.

[30] Regulament (CE) Nr. 1272/2008.

[31] Regulament (CE) Nr. 1102/2008.

[32] Rezoluția Parlamentului European din ianuarie 2009, P6_TA(2009)0010.

[33] COM(2008)433.

[34] Convenția internațională pentru prevenirea poluării de către nave.

[35] COM(2007)843.

[36] Directiva 2008/105/CE.

[37] Potențialul UE de economisire a apei, http://ec.europa.eu/environment/water/quantity/pdf/water_saving_1.pdf

[38] Directiva 2008/56/CE.

[39] COM(2007)575.

[40] COM(2008)397.

[41] COM(2008)399.

[42] COM(2008)778.

[43] Documentul 7534/09 al Consiliului.

[44] COM(2008)401.

[45] COM(2008)400.

[46] COM(2008)402.

[47] Directiva 2008/98/CE.

[48] COM(2008)767.

[49] COM(2008) 810/4.

[50] COM(2008) 809/4.

[51] COM(2008)811.

[52] Rezultate de la mijlocul anului 2009 privindhttp://ec.europa.eu/enterprise/admin-burdens-reduction/priority_environment_en.htm

[53] COM(2008) 773/4.