Raportul actualizează și dezvoltă unele aspecte din revizuirea din 2016 a ecologizării după un an de aplicare, realizată ca partea din programul REFIT al Comisiei. Revizuirea din 2016 a examinat impactul ecologizării asupra potențialului de producție și a condițiilor egale de concurență și a luat în considerare mai multe aspecte legate de simplificare. Ca o continuare, Comisia a propus mai multe modificări ale legislației secundare privind ecologizarea, cu o atenție specială acordată ZIE. Acestea erau menite să ducă la o simplificare și o clarificare a normelor relevante și, în același timp, la sporirea efectului ecologic al acestora. Modificările ar trebui să devină aplicabile cel târziu în 2018 (în acest moment, în martie 2017, modificările nu sunt încă în vigoare).

În plus, dacă se are în vedere obiectivul mai amplu al ZIE de protecție a mediului, trebuie luat în considerare și impactul potențial asupra serviciilor ecosistemice (beneficiile ecosistemelor pentru oameni) și asupra climei, pentru a identifica potențialele beneficii conexe și compromisuri care rezultă din aplicarea obligației privind ZIE.

Figura 1 — Numărul de tipuri de ZIE selectate în 2015 per stat membru/regiune și schimbările survenite în anii următori

În 2015, 8 milioane de hectare de teren au fost declarate ZIE, ceea ce a reprezentat 13 % din terenul arabil care intra sub incidența obligației și, respectiv, 10 % după ce s-au aplicat factorii de ponderare (procentele pot fi diferite la nivel de fermă). Cifra este semnificativ peste cerința obligatorie de 5 % la nivel de fermă. În 2016, cifrele erau de 15% și, respectiv, de 10 %, cu o ușoară creștere de 130 000 ha.

este scutită din cauza dimensiunii fermei (sub 15 ha de teren arabil);

În 2015, 70 % din suprafața arabilă totală a UE intra sub incidența obligației privind ZIE. În 2016, proporția a fost de 69 %. Partea rămasă din terenul arabil:

În plus, datele privind tipurile de ZIE arată că, în 2015, pârloagele declarate drept ZIE au reprezentat 34 % din totalul pârloagelor raportate în statisticile Eurostat pentru statele membre în cauză. Ariile totale de acest tip au scăzut cu 24 % din 2000 până în 2014, dar au crescut ușor în 2015.

După aplicarea factorilor de ponderare, culturile fixatoare de azot și cele secundare au ajuns să reprezinte 54 % din totalul ZIE ponderate (39 % și, respectiv, 15 %). Aceasta reprezenta 5,4 % din terenul arabil sub incidența obligației și pare să fi contribuit la depășirea procentului de 5 % impus la nivel de fermă. Alte zone, precum elementele de peisaj sau zonele de protecție au ajuns la proporții de 1,7 % și, respectiv, de 0,7 %.

Culturile secundare au un efect bun asupra stării chimice a apei dulci. Simulările cu ajutorul calculatorului ZIE arată, de exemplu, că impactul acestora poate fi sporit prin utilizarea amestecurilor de specii diferite și, de asemenea, că speciile cel mai frecvent declarate de fermieri pentru culturile secundare (de exemplu, Lolium perenne, Lolium multiflorum, Sinapis alba și Raphanus sativus) au un efect mai puternic atunci când sunt cultivate împreună decât atunci când sunt cultivate ca specie unică. În plus, speciile cu necesități nutritive diferite și cu sisteme de rădăcini diferite pot fi mai eficiente în reducerea riscului de percolare a azotului.

Rezultatele furnizate de calculatorul ZIE sugerează că impactul pozitiv asupra biodiversității este probabil să varieze în funcție de diferitele cerințe de gestionare pentru fiecare tip de ZIE. De exemplu, pentru pârloage, acesta depinde de gradul de acoperire și de speciile cultivate. Pentru biodiversitate și în special pentru polenizatori, plantarea de flori de câmp are cel mai mare impact și lasă solul descoperit cel mai puțin. Și regenerarea naturală este o bună metodă de stimulare a biodiversității și a polenizării.

Impactul culturilor fixatoare de azot poate depinde și de alegerea speciilor cultivate și de gestionarea lor: scăderea frecvenței cultivării reduce riscul de percolare a azotului, de contaminare cu fosfați și de eroziune a solului.

3.2.2. Impactul potențial asupra climei

Din perspectiva adaptării la schimbările climatice, introducerea de zone de interes ecologic ar putea ajuta la reziliența fermelor în fața schimbărilor climatice, de exemplu prin furnizarea sporită de elemente de peisaj. Atenuarea schimbărilor climatice ar putea fi potențată de utilizarea sporită a culturilor de leguminoase, ceea ce duce la înlocuirea utilizării de îngrășăminte pe bază de azot cu fixarea azotului. De asemenea, beneficiile asupra stocurilor de carbon din sol aduse de măsurile agroforestiere și de împăduriri, acolo unde sunt puse în aplicare, ar putea îmbunătăți capacitatea de sechestrare a carbonului în UE prin destinația terenurilor.

Sechestrarea carbonului în sol depinde în mod direct de biodiversitatea solului. Acest lucru pune în lumină legăturile și sinergia posibilă dintre îmbunătățirea biodiversității în cadrul fermelor și atenuarea schimbărilor climatice.

4. Concluzii

2016 a fost al doilea an de aplicare a obligației privind ZIE. Datele colectate până în prezent din 19 state membre sugerează că în al doilea an s-au schimbat puține lucruri, atât în modul în care gestionează sistemul autoritățile naționale, cât și din punctul de vedere al fermierilor, care și-au îndeplinit această obligație în același mod ca în primul an. Ca rezultat, nu s-a schimbat aproape deloc nici proporția terenurilor afectate ZIE, nici aria totală declarată de fermieri drept ZIE, nici proporția diferitelor tipuri de ZIE din regiunile respective.

Procentul total de ZIE declarate din terenurile arabile este aproape dublu față de procentul de 5 % cerut la nivel de fermă. Acest lucru s-a realizat în special pe baza unor ZIE productive sau potențial productive: culturi fixatoare de azot, culturi secundare și terenuri lăsate în pârloagă. Alte tipuri de ZIE, inclusiv elementele de peisaj, au contribuit numai în mică măsură la ZIE totale declarate.

Analiza sugerează că beneficiile pentru mediu ale diferitelor tipuri de ZIE depind nu doar de cantitatea, ci și de calitatea lor, care este legată de condiții și de cerințe de gestionare specifice, precum:

tipul de acoperire a solului pentru pârloage, diferitele amestecuri de culturi pentru culturile secundare și de grupuri de culturi pentru culturile fixatoare de azot;

regimul de tăiere, perioadele de păstrare și utilizarea de substanțe chimice ca factori de producție agricolă;

diversitatea structurii vegetației pentru elementele de peisaj, amplasarea și dimensiunea pentru zonele de protecție.

Modificarea legislației secundare de ecologizare desfășurată în prezent de Comisie reprezintă un pas important către practici de gestionare îmbunătățite, alături de: (i) interzicerea utilizării de produse de protecție a plantelor în ZIE (potențial) productive; (ii) clarificarea și stabilirea de perioade de păstrare pentru unele tipuri de ZIE și (iii) simplificarea cerințelor care este posibil să fi împiedicat fermierii să utilizeze unele dintre ZIE cele mai benefice pentru mediu, respectiv elementele de peisaj și zonele de protecție.

Comisia va continua reflecția pe această temă, inclusiv în cadrul viitoarei evaluări a ecologizării. Prezentul raport va aduce o contribuție utilă la evaluarea menționată, care va examina toate aspectele legate de ecologizare, printre care ZIE. Evaluarea va fi apoi luată în considerare în următoarea fază de modernizare și simplificare a PAC, pentru a maximiza contribuția acesteia la îndeplinirea celor 10 priorități ale Comisiei și a obiectivelor de dezvoltare durabilă.