RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 181/28

Avizul Comitetului Economic și Social European privind participarea societății civile la politicile de dezvoltare și de cooperare pentru dezvoltare ale Uniunii Europene (aviz exploratoriu)

2012/C 181/06

Raportor: dl José María ZUFIAUR NARVAIZA

Prin intermediul scrisorii din 20 octombrie 2011, în conformitate cu articolul 304 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Comisia Europeană a solicitat Comitetului Economic și Social European să elaboreze un aviz exploratoriu cu privire la

Participarea societății civile la politicile de dezvoltare și de cooperare pentru dezvoltare ale Uniunii Europene.

Secțiunea pentru relații externe, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 6 martie 2012.

În cea de-a 479-a sesiune plenară, care a avut loc la 28 și 29 martie 2012 (ședința din 28 martie), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 167 de voturi pentru, 15 voturi împotrivă și 5 abțineri.

1. Concluzii și recomandări

1.1 Într-o situație în care criza economică, ecologică și socială condiționează viitorul omenirii, CESE consideră prioritar ca diverșii actori ai cooperării să ajungă la un consens privind concepțiile comune asupra tipului de dezvoltare care trebuie promovat (1).

1.2 Pentru o cooperare eficientă, este indispensabilă coerența ansamblului de politici ale UE cu politica de dezvoltare, iar organizațiile societății civile (OSC) trebuie motivate, de asemenea, pentru a spori și îmbunătăți coordonarea și coerența cu aceste politici.

1.3 OSC sunt, în nume propriu, actori principali ai dezvoltării și, prin urmare, trebuie să fie implicate și în politicile de cooperare. Ele trebuie să participe la definirea, aplicarea și monitorizarea politicilor și programelor de cooperare și să se afle printre entitățile strategice care canalizează finanțarea acestora.

1.4 CESE pledează pentru o colaborare cu caracter mai strategic între instituțiile comunitare și organizațiile societății civile, printr-un dialog politic, acorduri-cadru și mecanisme mai eficiente de canalizare a fondurilor.

1.5 Comisia Europeană și toate guvernele trebuie să sprijine Principiile de la Istanbul pentru eficiența dezvoltării OSC.

1.6 OSC ar trebui recunoscute în mai mare măsură în noile modalități de cooperare, cum ar fi cooperarea Sud-Sud sau cooperarea triunghiulară.

1.7 Politicile de cooperare și dezvoltare (PCD), în special cele europene, trebuie să ia în considerare specificitatea și diversitatea OSC, precum și experiența acestora în relațiile cu țările partenere.

1.8 Într-o lume globalizată, este necesară recunoașterea caracterului internațional al anumitor OSC și valorificarea potențialului acestora ca actori globali.

1.9 Trebuie operate schimbări în sistemul de acordare a fondurilor europene de dezvoltare prin intermediul OSC. Este necesar să se introducă urgent, printre altele, modalități cum ar fi „acordurile-cadru”, subvențiile operaționale, subvențiile „în cascadă”, convențiile multianuale, fondurile pentru situații de urgență sau punerea în aplicare a unui „set de instrumente” (tool box), definit în dialogul structurat (DS). CESE consideră că rețelele, federațiile sau confederațiile de OSC ar trebui să fie principalii destinatari ai acestor modalități de finanțare.

1.10 Organizațiilor societății civile trebuie să li se garanteze un mediu favorabil, pentru a-și putea desfășura activitatea în toate țările. Pentru aceasta este necesară respectarea unor norme elementare, cum ar fi libertatea de asociere, de exprimare, de întrunire și de acțiune, iar acest obiectiv trebuie inclus în politicile publice de cooperare.

1.11 Participarea societății civile trebuie să fie un element real de guvernanță și, prin urmare, să fie asumat de UE ca un criteriu de acțiune în relația sa cu țările partenere.

1.12 Deși salută implicarea autorităților locale în politica de dezvoltare a UE (2), CESE înțelege că reunirea în cadrul PCD a organizațiilor societății civile și a autorităților locale, fără a aduce atingere complementarității și cooperării necesare între acestea, generează confuzie în termeni conceptuali și inconveniente funcționale.

1.13 Participarea sectorului privat la politicile de dezvoltare este esențială pentru sporirea impactului acestora; totuși, acest lucru nu trebuie să servească drept pretext pentru reducerea contribuțiilor publice sau pentru ca participarea sectorului privat sau a oricărui alt sector să implice crearea de noi condiționalități pentru proiectele de cooperare. De asemenea, ar trebui creat un cadru bazat pe norme internaționale clar definite, pentru ca orice sector să se angajeze în mod real și în conformitate cu obiectivele cooperării pentru dezvoltare.

1.14 Trebuie întărite mecanismele de transparență și de prezentare a conturilor în domeniul cooperării, inclusiv cele care privesc OSC-urile, precum și cele de luptă împotriva corupției.

1.15 OSC ar trebui să integreze de asemenea în politica de dezvoltare Corpul voluntar european de ajutor umanitar, prevăzut de Tratatul de la Lisabona.

1.16 Activitățile internaționale ale CESE desfășurate pe o îndelungată perioadă de timp au contribuit, cum a fost cazul mandatului încredințat CESE prin Acordul de la Cotonou, la recunoașterea dimensiunii instituționale a OSC. Acesta era unul dintre atributele fundamentale ale Acordului de la Cotonou, în care se recunoștea explicit, pentru prima dată într-un tratat internațional semnat de UE, rolul esențial al actorilor nestatali ca parteneri în cooperarea pentru dezvoltare (3). Acordul prevede, de asemenea, un element de o importanță capitală, și anume faptul că actorilor nestatali trebuie să li se aloce resursele financiare necesare pentru dezvoltarea capacităților lor, pentru a le permite să devină parteneri efectivi în cadrul Acordului. Acest mandat a facilitat înființarea Comitetului de monitorizare ACP-UE, care, pentru prima dată, alcătuia un organ paritar format din reprezentanți ai OSC, în acest caz, din țările ACP, și din membri ai CESE, finanțat de FED. Rolul Comitetului de monitorizare, așa cum indică și numele său, este de a efectua monitorizarea punerii în aplicare a Acordului de la Cotonou și a acordurilor de parteneriat economic. De asemenea, a fost decisiv în stabilirea clauzei privind dezvoltarea durabilă. Această modalitate de lucru a reprezentat un punct de referință pentru sarcinile CESE în alte zone geografice, fiind fructuoasă și contribuind, de exemplu, la consolidarea capacităților de organizare ale OSC, la constituirea de platforme și la înființarea unor puncte de contact cu OSC în delegațiile UE, precum și la facilitarea accesului OSC la finanțarea comunitară și la participarea la negocierile acordurilor comerciale.

1.17 CESE consideră că asemenea experiențe trebuie consolidate și extinse prin sprijinul acordat de politicile de cooperare, și, mai ales, în asentimentul multora dintre marile OSC, solicită Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE) ca delegațiile UE să își asume angajamentul real de a sprijini OSC, de intra în contact cu acestea, de a le cunoaște activitățile și de a le acorda asistență, fie ele europene sau din țările partenere. În contextul întăririi delegațiilor serviciului extern al Uniunii, este mai oportun decât niciodată să se adopte acest angajament ca o competență proprie și obligatorie, și nu ca o activitate benevolă sau voluntară.

1.18 În contextul descentralizării cooperării europene pentru dezvoltare, CESE consideră că poate colabora foarte eficient cu Serviciul European de Acțiune Externă în dialogul delegațiilor cu OSC locale. Pe de o parte, pentru că CESE participă ca reprezentant european la diverse forumuri consultative care se creează în cadrul acordurilor de parteneriat economic (Cariforum), comercial (Coreea de Sud), de asociere (America Centrală, Chile) și altele, iar pe de altă parte, date fiind relațiile prelungite și deja stabile pe care le întreține CESE cu organizațiile societății civile și cu instituțiile reprezentative ale acestora, de pe toate continentele și, în special, în ce privește țările din ACP, America Latină și regiunea mediteraneană. (4).

1.19 CESE reiterează necesitatea ca OSC să stimuleze sensibilizarea și educarea cetățenilor europeni în privința cooperării, într-un context de criză, care poate lăsa pe un plan secundar angajamentele față de politicile de dezvoltare. În acest scop, este necesar să se prevadă o linie de finanțare specifică, dotată cu mijloace suficiente, cu îndeplinirea unor garanții suficiente în materie de transparență și prezentare de conturi.

2. Principii și obiective generale

2.1 În ultimul deceniu, Uniunea Europeană a acordat o atenție tot mai mare dialogului cu OSC. Consensul european pentru dezvoltare, Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare, Raportul Curții de Conturi Europeană și, în sfârșit, dialogul structurat (DS), au lărgit orizontul și domeniul de aplicare al dialogului, drept care, în prezent, la acesta participă, printre alții, Comisia și Parlamentul European, Comitetul Regiunilor și CESE, statele membre și organizațiile societății civile, printre altele, organisme sindicale, cooperative și organizații ale economiei sociale, organizații de agricultori, consumatori, organizații patronale, platforme ale ONG-urilor și organisme partenere din țările partenere.

2.2 Cu toate acestea, în ciuda acestor evoluții pozitive și a angajamentelor internaționale (5), acestea sunt percepute în general ca fiind încă foarte retorice, iar progresele practice ca fiind mult mai modeste. În multe țări, atât donatoare, cât și țări în curs de dezvoltare, OSC se confruntă în continuare cu mari dificultăți, iar activitatea lor a avut de suferit. Este cazul organizațiilor sindicale care se confruntă cu dificultăți în ce privește accesul la ajutoarele de stat pentru dezvoltare în țările donatoare, în vreme ce, în țările partenere, accesul este restrâns sau inexistent, atât în ce privește resursele, cât și dialogul politic. În general sprijinirea OSC și a rolului lor ca actori ai dezvoltării este pusă sub semnul întrebării (recentele măsuri adoptate de Guvernul din Zimbabwe reprezintă un exemplu în acest sens).

2.3 CESE consideră că o mai mare și mai bună recunoaștere a rolului OSC ar aduce după sine acceptarea unui ansamblu de criterii, principii și valori în politicile de dezvoltare și cooperare.

2.4 Cel mai important și prioritar este ca OSC să ajungă la un acord, între ele și cu instituțiile europene, în legătură cu ce se înțelege prin dezvoltare. Îndeplinirea acestui obiectiv este cât se poate de necesară și urgentă, în măsura în care se suprapun trei crize: cea ecologică (schimbări climatice, pierderi de biodiversitate etc.), cea socială (adâncirea inegalităților etc.) și cea economică (șomaj, precaritatea locurilor de muncă, prevalarea finanțelor asupra economiei reale etc.). Ca rezultat al celor trei crize anterioare, și-a făcut apariția o a patra: cea alimentară. Datele care demonstrează gravitatea acestor crize – care se alimentează reciproc – indică faptul că viitorul tuturor este în pericol și că singura cale de minimizare a pagubelor o reprezintă un salt calitativ sub aspectele egalității, cooperării și vigilenței. Prin urmare, dezvoltarea nu poate fi înțeleasă ca un sinonim al creșterii economice, iar prosperitatea sau progresul nu pot fi măsurate după indicatorii stabiliți de PIB.

2.5 CESE consideră în continuare că, fără a aduce atingere necesității de a reforma criteriile sale de acțiune, cooperarea pentru dezvoltare reprezintă unul din instrumentele esențiale pentru sporirea dezvoltării, în special celei a țărilor mai sărace.

2.5.1 În acest sens, CESE reiterează necesitatea îndeplinirii angajamentelor în materie de finanțare a dezvoltării, asumate la nivel internațional, care trebuie să fie în continuare imperative pentru țările donatoare și, în special, pentru Uniunea Europeană. Cooperarea pentru dezvoltare este o politică de stat în țările donatoare, bazată pe bune practici și care trebuie să dispună de resursele necesare pentru a fi pusă în practică.

2.5.2 CESE reamintește că, așa cum se prevede în Tratatul de la Lisabona, trebuie să se vegheze la coerența dintre politicile de cooperare și dezvoltare și celelalte politici (comercială, de investiții, financiară); de asemenea trebuie motivate OSC-urile pentru a spori și îmbunătăți coordonarea și coerența cu aceste politici.

2.6 În ultimul deceniu s-au produs schimbări importante în domeniul cooperării. Printre acestea se numără elemente importante, cum ar fi cooperarea Sud-Sud sau cooperarea triunghiulară; rolul OSC și al rețelelor acestora ar trebui recunoscut în mai mare măsură în noile modalități de cooperare.

2.7 În mod similar, unele dintre modalitățile de canalizare a fondurilor menite să îmbunătățească apartenența, cum ar fi susținerea bugetară, au avut drept consecință marginalizarea societății civile în țările partenere. Prin urmare, CESE dorește să sublinieze necesitatea conferirii unui rol corespunzător organizațiilor societății civile autohtone în apartenența democratică și în programele tematice, inclusiv sub aspect financiar.

2.8 Având în vedere prezența CESE la diverse parteneriate strategice ale UE (cu Brazilia, China), recunoașterea rolului său în acorduri internaționale, ca cel de la Cotonou, și participarea sa la programele globale, cum ar fi Rio+20, acesta ar trebui să fie implicat în programele tematice ale politicii de cooperare și dezvoltare a UE.

2.9 Acordurile obținute la nivel internațional și incluse în Declarația de la Paris, Agenda pentru acțiune de la Accra (AAA) și în Forumul la nivel înalt de la Busan reprezintă pași importanți pe calea definirii eficienței ajutorului. Cu toate acestea, OSC înțeleg că trebuie extinse unele criterii și accepții ale acestor documente. De exemplu, ce se înțelege prin: apartenență, armonizare, coordonare, administrare axată pe rezultate, responsabilitate reciprocă, eficacitatea ajutorului etc. Ar trebui stabilită o definiție mai adecvată a acestor criterii prin intermediul unui dialog între OSC și instituțiile europene.

2.10 Trebuie analizată eficiența ajutorului dintr-o perspectivă bazată pe diverse componente ale conceptului de drepturi ale omului și estimată în funcție de contribuția lui la reducerea sărăciei și a inegalității, inclusiv la eliminarea dependenței de ajutorul însuși.

2.11 Abordările diverselor organisme și declarațiile internaționale demonstrează că OSC reprezintă actori ai dezvoltării în nume propriu (6). CESE solicită Comisiei Europene și tuturor guvernelor să sprijine Principiile de la Istanbul pentru eficiența dezvoltării OSC.

2.12 Politicile de dezvoltare și cooperare trebuie să țină seama de specificitatea și diversitatea OSC. Valoarea adăugată pe care o poate aduce dezvoltării o ONG consacrată protecției mediului sau a drepturilor omului, o organizație sindicală care protejează drepturile lucrătorilor, repartizarea primară a bogăției prin negocierea salariilor și protecția socială a lucrătorilor, o cooperativă agricolă care contribuie în mod direct la suficiența și suveranitatea alimentară, o asociație de imigranți, care contribuie la codezvoltare, o organizație de angajatori sau de lucrători independenți, cu contribuția lor decisivă la crearea structurii de producție și la generarea de locuri de muncă, sunt tot atâtea exemple ale multitudinii de forme pe care le pot îmbrăca contribuțiile organizațiilor societății civile la dezvoltare, atunci când sunt sprijinite prin politici adecvate de cooperare. CESE consideră esențial ca politicile de dezvoltare și cooperare ale instituțiilor publice să se structureze în așa fel încât să valorifice toate oportunitățile oferite de această diversitate.

2.13 CESE reclamă, pentru OSC, în toate țările, un cadru normativ, instituțional, de consolidare a capacităților și de acțiune în favoarea existenței, dezvoltării și implicării lor. Participarea societății civile organizate ar trebui să devină un element esențial al guvernanței democratice (7).

2.14 Colaborarea cu sectoarele private este esențială pentru obținerea unui impact mai mare al politicii de cooperare pentru dezvoltare. Este necesar să se insiste asupra marii diversități a sectorului privat (inclusiv a organizațiilor de economie socială și a asociațiilor fără scop lucrativ), precum și asupra importantelor beneficii aduse de inițiativele de responsabilitate socială a întreprinderilor (RSI). Provocarea o reprezintă modalitatea de maximizare a contribuției lor la dezvoltarea economică și socială și securitatea umană într-o lume globalizată. Cu toate acestea, parteneriatul public-privat sau sprijinul exclusiv privat al marilor companii pentru cooperarea pentru dezvoltare suscită unele controverse în legătură cu măsura în care aceste parteneriate ar putea afecta obiectivele de dezvoltare. Parteneriatul public-privat ar putea constitui un instrument de grupare a programelor de dezvoltare și a instrumentelor eficiente de schimb de cunoștințe și resurse ale diverșilor parteneri. În acest sens, ar trebui să se stabilească un cadru pentru participarea reală și responsabilă a sectorului privat, în conformitate cu normele internaționale adoptate, cum ar fi standardele de muncă ale OIM, Orientările pentru întreprinderile multinaționale ale OCDE și Principiile directoare privind întreprinderile și drepturile omului ale Organizației Națiunilor Unite. Trebuie menționate anumite inițiative internaționale în favoarea transparenței, cum ar fi Principiile ITIE (Inițiativa pentru transparența industriilor extractive) sau Procesul Kimberley privind comerțul și investițiile internaționale.

2.14.1 Nici participarea sectorului privat nu ar trebui să presupună reducerea angajamentului financiar al statelor față de cooperarea pentru dezvoltare, și nu ar trebui nici să condiționeze ajutorul, de exemplu, de privatizarea unor sectoare strategice sau a unor servicii esențiale prestate comunității.

2.14.2 Pe de altă parte, în concordanță cu punctul 1.13, promovarea participării OSC la parteneriatele public-privat reprezintă un element fundamental, la fel ca și rolul partenerilor sociali sau al dialogului social.

2.15 Trebuie stimulate și mai mult mecanismele de transparență și de prezentare a conturilor pentru toate părțile implicate în cooperare și trebuie pusă în aplicare Convenția Organizației Națiunilor Unite împotriva corupției, fenomen care știrbește sprijinul cetățenilor față de politicile de cooperare. OSC au o poziție privilegiată în acest sens, trebuind, pe de o parte, să prezinte conturi în legătură cu propriile realizări și, pe de altă parte, fiind mecanisme de control social în ce privește cooperarea în general. Doar prin menținerea unei legături și a unei interacțiuni materiale cu cetățenii va fi posibilă îndeplinirea obiectivelor de dezvoltare stabilite.

2.16 Într-o lume globalizată, sunt necesare recunoașterea caracterului internațional al OSC și valorificarea potențialului acestora ca actori globali responsabili. Pe de altă parte, într-o lume multipolară este tot mai puțin logică distincția între OSC din Nord și cele din Sud. Sprijinul acordat rețelelor de OSC, platformelor lor de coordonare, mecanismelor lor de asociere și nivelului lor de afiliere, printre altele, ar trebui să facă parte din acțiunile de dezvoltare finanțate de donatori și, în special, de cooperarea UE.

3. Consolidarea rolului organizațiilor societății civile

3.1 Rezultatele dialogului structurat incluse în documentul final al Conferinței de la Budapesta (8) constituie considerații și propuneri extrem de pertinente, adresate tuturor părților interesate. CESE consideră că acest dialog trebuie stabilizat și că trebuie creat un mecanism de coordonare sau un grup de contact, care să se reunească în mod regulat și să reprezinte componentele FDE, astfel încât să se asigure îndeplinirea și aplicarea recomandărilor acestuia (9). Acest forum ar trebui să aibă caracter politic permanent (dezbatere pe marginea politicilor de cooperare, cu mijloace și instrumente puse la dispoziție de Comisia Europeană) și reprezentativ (OSC, Comisia, PE, statele membre etc.). CESE consideră că, date fiind mandatul său instituțional și experiența sa, ar trebui să dețină un rol specific în acest forum de dialog.

3.2 Trebuie să se asigure că OSC participă și pot contribui la politicile de dezvoltare, în etapele de elaborare, punere în aplicare și monitorizare. În acest scop, pentru a facilita consolidarea OSC active la nivel global și a întări cooperarea organizațiilor europene, ar fi util ca UE să analizeze posibilitatea de a stabili un statut juridic pentru OSC europene, bazat pe criterii precise și împărtășite de toți participanții la DS.

3.3 De la intrarea în vigoare a Acordului de la Cotonou, CESE a jucat un rol esențial în ce privește sporirea implicării actorilor nestatali, în principal având în vedere mandatul care i-a fost atribuit: (10) În mod concret, acest lucru a îmbrăcat forma unui Comitet permanent de monitorizare ACP-UE, a unor seminarii regionale cu caracter regulat și a tuturor conferințelor ACP și a evenimentelor similare care, odată cu trecerea anilor, au contribuit în mod direct la punerea în aplicare a principiilor apartenenței, transparenței, bunei guvernări și parteneriatului, care fac parte integrantă din Acordul de la Cotonou (11).

3.4 De asemenea, pentru stabilirea unui dialog politic permanent la nivelul țărilor beneficiare, este important să se țină seama de specificitatea fiecărui actor sau a fiecărei organizații a societății civile.

3.5 Dialogul structurat ar trebui să ducă la o colaborare cu caracter mai strategic între instituțiile comunitare și organizațiile societății civile. În acest sens, CESE semnalează necesitatea definirii unor cadre de relație și participare, care să meargă dincolo de finanțarea proiectelor. Un exemplu ar fi punerea în aplicare a unui „set de instrumente” (tool box), definit în dialogul structurat, pentru a fi aplicat nu doar la nivel local – delegația UE –, ci și la nivel central. Aceasta ar duce la un parteneriat mai flexibil și eficient între UE și organizațiile societății civile la nivel global.

3.6 La rândul său, rolul OSC este determinant pentru ca, prin dinamismul și solicitările acestora, să facă să avanseze agenda coerenței politicilor pentru dezvoltare și să promoveze un nou pact global după 2015, pentru a introduce pe agenda de dezvoltare reducerea inegalităților, protecția socială universală, distribuirea echitabilă a bogăției și prezervarea resurselor naturale.

3.7 Organizațiile societății civile sunt organisme foarte diverse și eterogene, drept care ar putea fi utilă o definiție mai precisă a ceea ce se înțelege prin OSC. Mai mult, această diversitate, experiența și relațiile cu țările partenere trebuie recunoscute de către cooperarea europeană, care trebuie să le valorifice, utilizând potențialul și specificitățile cu care poate contribui fiecare actor.

4. Participarea OSC la diverse instrumente și programe de ajutor extern ale Uniunii Europene

4.1 CESE și-a afirmat deja poziția față de misiunile OSC în ce privește Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare (ICD) (12). În rest, CESE consideră că societatea civilă trebuie să intervină în privința ansamblului de instrumente de cooperare, în conformitate cu considerațiile dialogului structurat și cu dispozițiile Programului pentru schimbare, recent adoptat.

4.2 În conformitate cu propunerile incluse în dialogul structurat, CESE consideră că trebuie operate modificări în sistemul de alocare a fondurilor europene de dezvoltare, prin intermediul OSC. Instrumentele prevăzute în perspectivele financiare 2014-2020 trebuie să prevadă noi modalități, dincolo de mecanismele clasice de subvenționare pe proiecte. Este necesară introducerea urgentă, printre altele, a unor modalități cum ar fi „acordurile-cadru”, subvențiile operaționale, subvențiile „în cascadă” sau convențiile multianuale, modalități care, pe termen mediu și lung, ar garanta un impact mai mare în materie de dezvoltare.

4.3 În același sens, ar trebui create fonduri speciale pentru cazuri urgente, cum ar fi procesele democratice în regiunea mediteraneană, care nu pot aștepta aprobarea apelurilor de oferte de subvenții și pe care doar rețelele de diverse OSC, cum ar fi organizațiile sindicale, ONG-urile, organizațiile de cooperative, de întreprinderi mici, organizațiile de femei etc. le pot pune în practică în mod eficient.

4.3.1 În această ordine de idei, rețelele, federațiile sau confederațiile de OSC ar trebui să fie destinatarii principali ai acestor modalități de finanțare. Pentru aceasta, mecanismele ca subvențiile operaționale sau subvențiile „în cascadă” ar reprezenta un bun instrument de sporire a valorii adăugate a rețelelor de OSC implicate în dezvoltare.

4.3.2 În cadrul programului pentru schimbare, cooperarea europeană trebuie să abordeze și să-și regândească mecanismele de planificare și de gestionare a ciclului proiectelor și să se concentreze pe aspecte cum ar fi vărsarea mai oportună a fondurilor și o flexibilitate adaptată la circumstanțe. În același mod, ar trebui să se acorde o mai mare importanță sprijinirii fazelor de diagnostic și analiză a viabilității acțiunilor de dezvoltare, astfel încât să se asigure mai bine succesul acestor acțiuni.

4.3.3 În modelele de finanțare ar trebui incluse stimulente de trei tipuri: 1) care să promoveze prezentarea conturilor privind rezultatele în termeni de dezvoltare; 2) care să promoveze integrarea și fuziunea între organizații și crearea de OSC globale 3) care să promoveze noi tipuri de rețele și alianțe între mai mulți actori.

4.3.4 Tratatul de la Lisabona prevede crearea Corpului voluntar european de ajutor umanitar (CVEAU), aflat în prezent în fază de proiect-pilot, în cadrul DG ECHO, iar rezultatele acestei etape-pilot ar trebui evaluate cu multă atenție înainte de lansarea CVEAU. CESE este convins de potențialul material al OSC, în calitatea lor de canalizatoare a eforturilor de voluntariat european în toate sectoarele și, cu precădere, în cel al dezvoltării. CESE consideră că, pe baza criteriilor evaluate, voluntariatul ar trebui înțeles ca o prestație în natură pentru proiectele în regim de cofinanțare (13).

5. Consolidarea societății civile și a OSC în țările partenere

5.1 OSC se confruntă, de multe ori și în diverse țări, cu situații de o mare fragilitate politică, instituțională sau economică, ceea ce le îngreunează munca, sau acționează în contexte în care sunt hărțuite, intimidate și incriminate. Adeseori, această situație este provocată de practicile restrictive aplicate de autorități. CESE reiterează necesitatea de integrare a unui aspect de supraveghere a cadrelor legislative, a libertăților fundamentale și a măsurilor de sprijin în favoarea OSC în cadrul politicilor de cooperare pentru dezvoltare, precum și a reglementărilor privind acțiunile de dezvoltare și cooperare.

5.2 CESE este conștient de imensa diversitate a cadrelor legislative privind OSC, atât în UE, cât și în țările partenere. Acest lucru nu trebuie să împiedice progresele pe calea respectării normelor internaționale (ca libertatea de asociere, de exprimare, de întrunire, pentru a putea opera în deplină libertate, a comunica și coopera, a căuta finanțare și a se bucura de protecție din partea statului) în orice caz și la toate nivelurile. Prezența și participarea societății civile și a OSC nu numai că nu privează de legitimitate democrația reprezentativă, ci o întăresc, dacă există mijloace de acțiune (14). Participarea societății civile trebuie să fie o componentă reală a guvernanței și, prin urmare, să fie asumată de UE ca un criteriu de acțiune în relația sa cu țările partenere.

5.3 Cooperarea europeană trebuie să recunoască mai mult dimensiunea instituțională și consolidarea capacităților organizaționale ale organizațiilor partenere din țările terțe. Dincolo de capacitatea de gestionare a proiectelor, consolidarea OSC ca atare contribuie la dezvoltarea integrală a societăților respective. Prin urmare, trebuie încurajate formarea și consolidarea capacităților acestor OSC din țările partenere, atât în mod general, cât și în materie de proceduri de acces la finanțare comunitară, inclusiv proiecte locale de dimensiuni mai modeste sau la participarea la negocierea acordurilor comerciale, de pildă.

5.4 În același timp, CESE este de acord ca politica de cooperare pentru dezvoltare a UE să discrimineze acele organizații care, intitulându-se „ale societății civile”, nu sunt democratice sau depind direct de state.

5.5 Trebuie încurajate grupările și recunoașterea juridică ca organisme de participare a OSC în țările partenere. Așa cum se propune în cadrul Acordului de la Cotonou sau în America Latină, de exemplu, trebuie să se continue organizarea de platforme și rețele reprezentative la diverse niveluri pentru a crea sinergii între ele și a îmbunătăți canalele lor de relaționare cu autoritățile publice.

5.6 Existența unor punctele focale sau a unor persoane care se consacră în mod special relațiilor cu societatea civilă, în cadrul delegațiilor UE în țările partenere, și-a demonstrat utilitatea în diverse contexte. Trebuie aprofundat rolul și capacitatea lor, pentru a analiza situația în țările respective și a încuraja contactul cu OSC. Trebuie promovată o mai mare coordonare între aceste puncte focale și CESE, pentru a desprinde învățămintele și bunele practici în domeniu.

5.7 Aplicarea conceptului de apartenență democratică ar trebui să ducă, la rândul său, la mai mari posibilități de acces la resursele cooperării comunitare pentru OSC din țările partenere, cu precădere pentru grupări, rețele sau organizații mai reprezentative.

5.8 În același timp, trebuie să se avanseze către noi forme de cooperare între OSC, deschizând căi de cooperare triangulare, Sud-Sud, sau prin intermediul schimbului de know-how, de asistență tehnică din partea OSC europene și de tehnologie de gestionare, de exemplu. Aceste noi forme de cooperare pot fi foarte interesante pentru OSC din țările cu venituri medii, a căror cooperare clasică cu UE se va reduce, țări în care OSC sunt elemente-cheie pentru consolidarea democrației și promovarea recunoașterii drepturilor civice, reducerea inegalităților, participarea cetățenească, egalitatea între femei și bărbați, redistribuirea fiscală, transparența sau protecția drepturilor de mediu.

6. Sensibilizarea opiniei publice și educarea în spiritul dezvoltării

6.1 UE și-a păstrat rolul de donator pentru dezvoltare, inclusiv în perioade de criză economică. Continuarea acestui angajament reprezintă o provocare pentru toate statele membre și instituțiile Uniunii, iar acest angajament va depinde, în mare măsură, de sprijinul populației și de informarea și sensibilizarea acesteia în ce privește dezvoltarea și problemele globale care afectează toate țările.

6.2 OSC reprezintă un mijloc ideal pentru educarea în spiritul dezvoltării și sensibilizarea opiniei publice. CESE insistă asupra necesității de a se acorda atenție acestei chestiuni, în special în contextul crizei. Educarea în spiritul dezvoltării implică abordări inovatoare, care să reflecte puterea sa de transformare, să orienteze mesajele către categorii mai ample decât tinerii și copiii. De asemenea, inovarea în acest domeniu implică crearea unor alianțe cu actori multipli. Acest lucru este important mai ales în țările care au aderat de curând la UE și care au mai puțină experiență în cooperarea pentru dezvoltare și OSC mai puțin dezvoltate.

6.3 OSC europene și CESE, date fiind legăturile lor cu societatea civilă europeană, sunt în măsură să abordeze această sarcină de conștientizare a opiniei publice. Printre altele, sunt investite cu credibilitatea care decurge din activitatea lor în cadrul UE cu cele mai diverse sectoare sociale, printre care se află și cele mai vulnerabile. În acest sens, este fundamental să se integreze, printre obiectivele de sensibilizare, vizibilitatea proiectelor puse în practică de OSC în țările partenere, printre altele, în țările participante la politica de vecinătate a UE.

6.4 Menținerea liniilor de finanțare specifice pentru activitățile de sensibilizare și educare în spiritul dezvoltării, precum și realizarea de campanii europene de comunicare pe temele dezvoltării și cooperării sunt, din această perspectivă, fundamentale.

Bruxelles, 28 martie 2012 Președintele Comitetului Economic și Social European Staffan NILSSON

(1) JO C 376, 22.12.2011, pp. 102-109. A se vedea punctul 1.5; raportor: H.J. Wilms

(2) Creșterea impactului politicii de dezvoltare a UE: o agendă a schimbării, CDR JO C 113, 18.4.2012, p. 52-55. Raportor: dl Jesús Gamallo Aller.

(3) Astfel, articolul 4 din capitolul 2 al Acordului de la Cotonou prevede că actorii nestatali trebuie informați și consultați cu privire la politicile și strategiile de cooperare, și că aceștia trebuie implicați în punerea în aplicare a acestor strategii.

(4) http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.external-relations-other-continents.

(5) Declarația de la Paris privind eficiența ajutorului pentru dezvoltare, din martie 2005; concluziile Forumului la nivel înalt de la Accra din 2008; Principiile de la Istanbul pentru dezvoltare (http://www.aideffectiveness.org/busanhlf4/images/stories/hlf4/PrincipiosdeOSC-Estambul-Final.pdf); Cadrul internațional pentru eficiența dezvoltării OSC (http://www.cso-effectiveness.org/IMG/pdf/spanish_framework_for_cso_dev_eff.pdf); declarația Forumului la nivel înalt de la Busan din 2011.

(6) Articolul 20 din AAA. Concluziile de la Busan, din 1 decembrie 2011. Principiile de la Istanbul.

(7) Declarația finală a celui de-al 10-lea Seminar regional al Organizațiilor economice și sociale ACP-UE, 28, 29 și 30 iunie 2009, http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.fr.acp-eu-tenth-regional-seminar-reports.6271.

(8) https://webgate.ec.europa.eu/fpfis/mwikis/aidco/images/c/ce/FINAL_ES_-_Final_Statement_May.pdf.

(9) Așa cum există în diverse direcții ale Comisiei Europene, pe alte teme.

(10) „Comitetul Economic și Social al Uniunii Europene organizează consultări și ședințe între actorii socio-economici ai ACP-UE” (Protocolul 1 al Acordului de la Cotonou). Acest mandat a fost completat, la solicitarea fostului comisar european pentru comerț, dl Pascal Lamy, astfel încât CESE să realizeze o monitorizare a acordurilor de parteneriat economic. În acest context, CESE a sprijinit includerea capitolelor social și de mediu în acordul de parteneriat economic CARIFORUM-CE și crearea unui comitet consultativ al societății civile pentru monitorizarea punerii în aplicare a acestui acord de parteneriat economic, toate aceste elemente fiind incorporate în acordul comercial final cu această regiune. Astfel, se poate constata că prevederile instituționale incluse atât în Acordul de la Cotonou, cât și în acordul de parteneriat economic cu țările din zona Caraibelor, pe lângă mandatele acordate CESE, au contribuit la întărirea rolului organizațiilor societății civile în cooperarea pentru dezvoltare.

(11) Pentru o evaluare completă a rolului actorilor nestatali în punerea în aplicare a Acordului de la Cotonou, a se vedea Declarația finală a celui de-al 11-lea Seminar regional al grupurilor de interese economice și sociale ACP-UE, Etiopia, 2010: http://www.eesc.europa.eu/resources/docs/f_ces6152-2010_decl_en.doc.

(12) JO C 44, 11.2.2011, pp. 123-128. Raportor: dl Iuliano și (nepublicat încă în Jurnalul Oficial): „Creșterea impactului politicii de dezvoltare a UE: o agendă a schimbării”, COM(2011) 637 final; raportor: dna Le Nouail.

(13) Avizul CESE „Comunicare privind politicile UE și voluntariatul: recunoașterea și promovarea activităților de voluntariat transfrontaliere în UE” (A se vedea pagina 150 din prezentul Jurnal Oficial).

(14) Dispozițiile Agendei pentru acțiune de la Accra și ale Forumului de la Busan angajează toate țările.