RO    RO RO 
RO    RO  COMISIA EUROPEAN Ă 
Bruxelles, 24.2.2011 
SEC(2011) 223 final 
DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI 
REZUMATUL EVALU ĂRII IMPACTULUI 
  
Document de înso țire pentru 
 
Propunerea de directiv ă a Parlamentului European și a Consiliului 
de modificare a Directivelo r 89/666/CEE, 2005/56/CE și 2009/101/CE în ceea ce prive ște 
interconectarea registrelor centrale, ale comer țului și ale societ ăților 
SEC(2011) 222 final 
COM(2011) 79 final 
 
 2   RO 1. INTRODUCERE  
Criza financiar ă actuală a subliniat înc ă o dată importan ța transparen ței pe piețele financiare, 
precum și la nivelul guvernan ței societăților și al activit ăților comerciale. Concluziile 
Consiliului din 25 mai 2010 au confirmat faptul c ă îmbunătățirea accesului la informa ții 
fiabile și actualizate refe ritoare la societ ățile comerciale ar putea s ă genereze o mai mare 
încredere în pia ță, să contribuie la redresarea economic ă și să îmbunătățească competitivitatea 
întreprinderilor europene1.  
Registrele comer țului dețin un rol esen țial în acest sens; ele înregistreaz ă, examineaz ă și 
stochează informații referitoare la societ ățile comerciale, de exemplu informa ții privind forma 
juridică a societății, sediul s ău, capitalul și reprezentan ții legali și conturile anuale, dup ă care 
pun aceste informa ții la dispozi ția publicului.  
Societățile comerciale î și extind din ce în ce mai mult activitatea dincolo de frontierele 
naționale, folosind oportunit ățile oferite de pia ța unică. În consecin ță, este din ce în ce mai 
necesar ca registrele comer țului să desfășoare o cooperare transfrontalier ă; de asemenea, se 
remarcă o cerere din ce în ce mai mare de acces la informa ții cu privire la societ ățile 
comerciale în context transfrontalier, fie în scopu ri comerciale, fie pentru  a facilita accesul la 
justiție.  
La 5 noiembrie 2009, Comisia European ă a adoptat o Carte verde2 însoțită de un raport 
intermediar3 cu privire la interconectarea registrelor comer țului. Cartea verde a constituit baza 
unei consult ări publice în cadrul c ăreia aproape to ți participan ții și-au afirmat sprijinul pentru 
inițiativa de a îmbun ătăți interconectarea registrelor comer țului din UE4.  
La 25 mai 2010, Consiliul Competitivita te a adoptat o serie de concluzii prin care saluta 
inițiativa Comisiei de îmbun ătățire a interconect ării registrelor comer țului. La rândul s ău, 
Parlamentului European a îndemnat, în raportul s ău, Comisia și statele membre s ă accelereze 
progresele în acest domeniu5. În fine, Comitetul Economic și Social European6 și Comitetul 
Regiunilor7 și-au exprimat, prin avizele lo r, sprijinul ferm pentru ini țiativa Comisiei. 
Raportul de evaluare a impactului a fost analiz at de Comitetul de evaluare a impactului în 
procedură scrisă. Comitetul a emis un aviz favorabil la  15 septembrie 2010. Pe baza avizului 
comitetului raportului i s-au adus o serie de modific ări.  
2. CONTEXT  
Fiecare stat membru are un registru al comer țului. Aceste registre sunt organizate la nivel 
național, regional sau local. În 1968, au fost adoptate norme co mune prin care se stabileau 
standarde minime pentru divulgarea (înregistrarea și publicarea) informa țiilor referitoare la 
                                                 
1 9678/10. 
2 COM(2009) 614 final 
3 SEC(2009) 1492. 
4 Sinteza reac țiilor primite: http://ec.europa.eu/internal_market/company/business_registers/index_en.htm  
5 2010/2055 (INI). 
6 INT/517. 
7 CdR 20/2010. 
 3   RO întreprinderi8. De la 1 ianuarie 2007, statele membre au totodat ă obligația de a ține registre ale 
comerțului electronice9 și de a permite accesul online al p ărților terțe la conținutul acestora.  
Accesul la informa ții fiabile și actualizate referitoare la societ ățile comerciale este esen țial și 
în context transfrontalier, pentru co nsumatori, parteneri de afaceri existen ți sau poten țiali, 
administra ție publică și justiție. De asemenea, cooperarea dintre registrele comer țului din 
diferite state membre este solicitat ă explicit de instrumentele juri dice europene care au fost 
adoptate în ultimul deceniu pentru a facil ita fuziunile transfrontaliere ale societ ăților 
comerciale pe ac ţiuni10 și transferul transfrontalier de sediu al societ ăților europene11 (SE) și 
al societăților cooperative europene (SCE)12.  
În 1992 a fost creat un mecanism de cooperare voluntar ă între registrele comer țului din 
Europa. Registrul European al Comer țului (EBR)13 reunește deja registre ale comer țului 
oficiale din 19 state membre și din alte șase jurisdic ții europene. În perioada 2006-2009, EBR 
a luat parte la un proiect de cercetare denumit BRITE14, al cărui obiectiv era dezvoltarea unei 
platforme tehnologice care s ă permită interoperabilitatea registrelor comer țului în întreaga 
Europă. EBR se afl ă însă în fața unor provoc ări semnificative în ceea ce prive ște extinderea, 
finanțarea și guvernan ța. Actualul mecanism de cooperare nu este satisf ăcător pentru 
utilizatorii poten țiali. 
Un alt proiect în domeniu este Sistemul de informare al pie ței interne (IMI), un instrument 
electronic conceput pentru a veni în sprijinul cooper ării administrative cotidiene dintre 
administra țiile publice în contextu l Directivei privind se rviciile ( 2006/123/CE) și al Directivei 
privind calific ările profesionale (2005/36/CE). Servic iile oferite de IMI ar putea, de 
asemenea, s ă vină în sprijinul aplic ării altor directive. 
În fine, portalul european e-Justi ție va reprezenta principalul punct de acces la informa ții 
juridice, la institu ții juridice și administrative, la registre, baze de date și alte servicii, 
cetățenii, juriștii și alți experți, inclusiv func ționarii din domeniul justi ției, devenind astfel mai 
operativi în îndeplinirea sarcinilor cotidiene.  
3. SUBSIDIARITATE  
După aproape dou ă decenii de experien ță cu EBR, s-a ajuns la concluzia c ă autoreglementarea 
nu este suficient ă pentru a atinge obiectivele acestei ini țiative. Obiectivele nu pot fi realizate 
                                                 
8 Directiva 2009/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 septembrie 2009 de 
coordonare, în vederea echival ării, a garan țiilor impuse societ ăților în statele membre, în în țelesul 
articolului 48 al doilea paragraf din tratat, pentru protejarea intereselor asocia ților sau ter ților (JO L 258, 
1.10.2009, p. 11).) 
9 Directiva 2003/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 iulie 2003 de modificare a 
Directivei 68/151/CEE a Consiliului în ceea ce prive ște obligațiile de publicitate ale anumitor tipuri de 
societăți (JO L 221, 4.9.2003, p. 13). 
10 Directiva 2005/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind 
fuziunile transfrontaliere ale societ ăților comerciale pe ac țiuni (JO L 310, 25.11.2005, p. 1). 
11 Regulamentul (CE) nr. 2157/2001 din 8 octombrie 2001 privind statutul societ ății europene (JO L 294, 
10.11.2001, p. 1). 
12 Regulamentul (CE) nr. 1435/2003 al Consiliului din 22 iulie 2003 privind statutul societ ății cooperative 
europene (JO L 207, 18.8.2003, p. 1).  
13 http://www.ebr.org   
14 http://www.briteproject.eu   
 4   RO nici de către statele membre, deoarece trebuie s ă se stabileasc ă un set comun de reguli și 
condiții de cooperare transfrontalier ă între registrele comer țului naționale. Dac ă aceste 
dispoziții s-ar stabili la nivel na țional, ele ar putea fi incompatibile și nu ar mai fi adecvate 
pentru a atinge obiectivele  propuse. Prin urmare, ac țiunea la nivelul UE este necesar ă și 
justificată. 
4. OBIECTIVE  
Obiectivele generale ale acestei ini țiative sunt: sporirea încrederii în Pia ța Unică, 
creșterea competitivit ății întreprinderilor europene și îmbunătățirea func ționării 
administra ției publice prin promovarea cooper ării dintre registrele comer țului din 
Europa. Printre obiectivele specifice se num ără: asigurarea unui mediu de afaceri mai 
sigur pentru consumatori, creditori și alți parteneri de afaceri,  sporirea certitudinii 
juridice, reducerea sarcinilor administrative ale societ ăților și accelerarea 
procedurilor. 
Concret, ini țiativa are ca scop: 
• Să garanteze c ă registrul comer ţului unei societ ății trimite informa ții actualizate cu privire 
la situația acesteia registrului sau registrelor comer țului ale sucursalelor din str ăinătate, 
peste tot în Europa.  
• Să pună la punct un cadru de cooper are între registrele comer țului în cadrul procedurilor 
transfrontaliere de fuziune și transfer de sediu.  
• Să faciliteze accesul transfrontalier la informa ţii oficiale despre societ ăţile comerciale prin 
stabilirea unui set minim comun de informa ții actualizate referitoare la societ ăți, care să fie 
puse la dispozi ția părților terțe din fiecare stat membru prin intermediul re țelei.  
5. DEFINIREA PROBLEMEI , OPțIUNI șI IMPACT  
Aspectele legate de interconectarea registrelor comer țului pot fi grupate în trei sec țiuni: 
absența unor informa ții despre societ ățile comerciale actualizate în registrele sucursalelor din 
străinătate, dificult ățile de cooperare în cadrul procedur ilor transfrontaliere de fuziune și 
transfer de sediu și accesul transfrontalie r dificil la informa ții despre societ ățile comerciale.  
Impactul diferitelor op țiuni de politic ă a fost evaluat cu ajutorul urm ătoarelor criterii: 
eficacitate, impact asupra p ărților interesate (consumatori, creditori etc.), reducerea sarcinilor 
administrative, certitudine juridic ă, flexibilitate și costuri.  
5.1. Scenarii de costuri 
Costurile depind de solu ția tehnologic ă aleasă. Alegerea instrumentelor TIC trebuie f ăcută în 
faza de implementare. Implica țiile prezentei ini țiative la nivelul TIC sunt, a șadar, doar 
indirecte. Evaluarea impactului a cuprins și o evaluare în linii mari  a costurilor, pe baza 
diferitelor tehnologii. Principala diferen ță dintre acestea este aceea c ă EBR permite schimbul 
automat de date și poate prelucra volume mari de date în acela și timp. IMI presupune 
schimbul de date manual și se preteaz ă la comunicarea electronic ă în volum mic.  
 5   RO IMI este administrat de Comisie. Costurile serviciilor sunt a șadar suportate de Comisie. 
Extinderea EBR/BRITE ar trebui s ă fie finan țată de statele membre, cu excep ția cazului în 
care exist ă fonduri UE care pot fi alocate în acest scop.  
Scenariul 1 a luat în calcul costurile dezvolt ării proiectelor EBR și BRITE și extinderea 
actualei cooper ări la cele opt state membre neimplicate. Co stul total al extinderii s-ar ridica la 
164 472 EUR. Costurile anuale de mentenan ță ar putea ajunge la 495 000 EUR. 
Scenariul 2  a analizat costurile dezvolt ării unei solu ții bazate pe IMI. Statele membre nu 
partajează niciunul din cost urile de mentenan ță sau de hosting în cadrul IMI. În 2009, 
costurile suportate de Comisie au fost de aproximativ 518 000 EUR. Introducerea unui nou 
domeniu ar necesita investi ții în cadrul Comisiei în ceea ce prive ște dezvoltarea și asistența. 
Scenariul 3  a estimat costurile înfiin țării unei noi re țele de registre ale comer țului, pornind de 
la costurile aferente cre ării IMI și EBR. Pân ă în 2009, costurile gene rale de dezvoltare 
asociate IMI au atins aproximativ 2 milioane EUR, iar costurile de mentenan ță aproximativ 
770 000 EUR (f ără a lua în calcul costurile cu resursel e umane). Costurile necesare pentru a 
construi de la zero o re țea de tipul EBR s-ar ridica la 11,06 milioane EUR. Costurile anuale de 
mentenan ță ar putea ajunge la 405 000 EUR. Având în vedere costurile ridicate ale acestei 
opțiuni și dorința statelor membre de a expl oata rezultatele înregistrate deja în domeniu (EBR, 
BRITE și IMI), s-a renun țat la acest scenariu. 
5.2. Absen ța unor informa ții despre societ ățile comerciale actualizate în registrele 
sucursalelor din str ăinătate  
A unsprezecea directiv ă în materie de drept al societ ăților comerciale le impune acestora s ă 
facă publice o serie de informa ții și de documente atunci când deschid o sucursal ă în alt stat 
membru. Cu toate acestea, societ ățile comerciale nu actualizeaz ă întotdeauna aceste 
informații. Aceast ă omisiune poate avea consecin țe grave pentru protec ția consumatorilor și a 
partenerilor de afaceri, mai ales în cazul în care registrul sucursalei nu este notificat cu privire 
la dizolvarea sau insolven ța societății (15% din cazurile examinate). Luând în considerare 
numărul total al sucursalelor str ăine din Europa (peste 112 000), 16 800 de sucursale 
înregistrate din str ăinătate ar putea fi în aceast ă situație. 
Absența unor informa ții actualizate în registrul comer țului al unei sucursale din str ăinătate 
face ca mediul de afaceri s ă fie mai riscant pentru consumatori și pentru creditori și reduce 
certitudinea juridic ă. De asemenea, lipsa cooper ării dintre registrele comer țului creeaz ă 
sarcini administrative suplimentare pentru societ ăți, sarcini care are putea fi reduse cu 69 
milioane EUR15.  
Au fost analizate patru op țiuni:  
• Opțiunea A1:  Politicile în vigoare r ămân neschimbate 
                                                 
15 A se vedea Cap Gemini, Deloitte, Ramboll Management: Final Report for Priority Area Annual 
Accounts / Company Law, Proiect UE privind m ăsurarea de referin ță și reducerea costurilor 
administrative. 
 6   RO • Opțiunea A2: Să se recomande norme detaliate  pentru registrele comer țului cu privire la 
metoda de cooperare utilizat ă în actualizarea informa țiilor referitoare la sucursalele 
transfrontaliere. 
• Opțiunea A3:  Să se impun ă registrelor comer țului o cerin ță juridică de cooperare prin 
mijloace electronice în vederea actualiz ării înregistr ării sucursalelor din str ăinătate și să se 
stabileasc ă detaliile tehnice ale acestei cooper ări.  
• Opțiunea A4:  Să se impun ă registrelor comer țului o obliga ţie legală de cooperare prin 
mijloace electronice în vederea actualiz ării înregistr ării sucursalelor din str ăinătate și să se 
stabileasc ă detaliile tehnice ale acestei cooper ări printr-un act dele gat/acord de guvernan ță.  
Concluzia evalu ării impactului este c ă ar trebui s ă se acorde prioritate op țiunii A4. 
Opțiunile A2-A4 pot aduce schimb ări pozitive în ceea ce prive ște eficacitatea, îns ă 
opțiunea A2 nu ar putea asi gura certitudinea juridic ă și aplicarea normelor în toate 
statele membre. Op țiunile A3 și A4 ar putea reduce sarcinile administrative și ar 
putea oferi certitudine juridic ă. Opțiunea A3 ar asigura cel mai înalt grad de 
uniformitate, îns ă nu ar fi deloc flexibil ă. Opțiunea A4 ar completa legisla ția printr-
un act delegat și ar permite astfel registrelor comer țului să țină cont de elementele 
specifice. Costurile asociate op țiunilor A3 și A4 ar fi identice. 
5.3. Dificult ăți de cooperare între registrele comer țului în cadrul procedurilor 
transfrontaliere de fuziune și transfer de sediu  
Cooperarea transfrontalier ă a registrelor comer țului în cadrul proceduril or transfrontaliere de 
fuziune și transfer de sediu este explicit prev ăzută de instrumentele juridice europene. Acestea 
nu oferă însă instrucțiuni cu privire la metoda de trimitere a notific ării. În practic ă, registrele 
comerțului își transmit de obicei notific ările prin po ștă, în limba autorit ății emitente. Datorit ă 
numărului scăzut de proceduri aplicate în prezent, registrele comer țului pot s ă trateze manual 
aceste notific ări. În viitor, îns ă, este probabil s ă apară dificultăți dacă numărul procedurilor va 
crește. 
Dificultățile de cooperare între registrele comer țului în cadrul proceduril or transfrontaliere de 
fuziune și transfer de sediu au un impact ne gativ asupra certit udinii juridice. Dac ă la 
înființarea unei SE sau a unei SCE prin fuziune transfrontalier ă s-ar impune respectarea unei 
cerințe în materie de cooperare, atunci sarc inile administrative ale acestor societ ăți s-ar 
reduce. 
Au fost analizate patru op țiuni:  
• Opțiunea B1:  Politicile în vigoare r ămân neschimbate 
• Opțiunea B2:  Să se recomande norme detaliate  pentru registrele comer țului cu privire la 
metoda de cooperare utilizat ă în cadrul procedurilor tran sfrontaliere de fuziune și 
schimbare de sediu 
• Opțiunea B3:  Să se prevad ă cerințe juridice prin care s ă se precizeze detaliile tehnice ale 
cooperării dintre registrele comer țului în cadrul pro cedurilor transfrontaliere de fuziune și 
transfer de sediu  
 7   RO • Opțiunea B4:  Să se prevad ă cerințe juridice în materie de cooperare și să se stabileasc ă 
detaliile tehnice ale procedurilor  transfrontaliere de fuziune și transfer de sediu printr-un 
act delegat/acord de guvernan ță  
Concluzia evalu ării impactului este c ă ar trebui s ă se acorde prioritate op țiunii B4. Deoarece, 
cu excepția constituirii unei SE și a unei SCE printr-o fuziune transfrontalier ă, există deja 
obligații legale pentru registrele comer țului în vederea cooper ării în cadrul procedurilor 
transfrontaliere, este necesar ă doar o dispozi ție legală prin care s ă se delege Comisiei anumite 
competen țe. Opțiunea B3 pare prea rigid ă, în timp ce op țiunile B2 și B4 oferă statelor membre 
suficientă flexibilitate. Cu toate acestea, op țiunea B4 (act delegat) reprezint ă o soluție mai 
potrivită, deoarece ea implic ă în mod obligatoriu toate statele membre, în timp ce, conform 
opțiunii B2, participarea este voluntar ă. Opțiunile B3 și B4 ar putea reduce sarcinile 
administrative ale societ ăților în raport cu constituirea SE sau SCE prin fuziune 
transfrontalier ă. Costurile ar putea fi limitate, în func ție de instrumentele TIC alese. 
5.4. Acces transfrontalier dificil la informa ții despre societ ățile comerciale 
Informațiile despre societ ățile comerciale sunt u șor de găsit în țara în care sunt înregistrate 
acestea, îns ă accesul la acelea și informa ții dintr-un alt stat membru poate fi îngreunat de o 
serie de obstacole tehnice sau lingvistice. EBR nu acoper ă toate cele 27 de state membre, iar 
informațiile accesibile prin intermediul re țelei variaz ă de la o țară la alta.  
Lipsa unui instrument unic de identificare a societ ăților comerciale îngreuneaz ă detectarea 
acestora în situa ții transfrontaliere (de exemplu, în situa ția unei fuziuni sau când este vorba 
despre un grup). În momentul de fa ță, frecven ța actualiz ării datelor comerciale nu este 
armonizat ă, iar utilizatorii nu dispun de informa ții legate de corectitudinea acestor date în 
diferite state membre.  
Consecința accesului transfrontalier limitat la da te comerciale este un mediu de 
afaceri care prezint ă un grad mai mare de risc pentru consumatori și pentru partenerii 
de afaceri existen ți sau poten țiali. De asemenea, aceast ă problemă genereaz ă un grad 
scăzut de certitudine juridic ă.  
Au fost analizate patru op țiuni:  
• Opțiunea C1:  Politicile în vigoare r ămân neschimbate 
• Opțiunea C2:  Să se recomande norme detaliate pentru registrele comer țului, astfel încât s ă 
se faciliteze accesul la informa ții 
• Opțiunea C3: Să li se impun ă statelor membre s ă participe la o re țea electronic ă a 
registrelor comer țului și să se stabileasc ă o listă de informa ții care trebuie transmise prin 
intermediul re țelei, precum și frecvența actualiz ării informa țiilor înregistrate și detaliile 
tehnice ale cooper ării  
• Opțiunea C4:  Să li se impun ă statelor membre s ă participe la o re țea electronic ă a 
registrelor comer țului și să se stabileasc ă o listă de informa ții care trebuie transmise prin 
intermediul re țelei, precum și frecvența actualiz ării informa țiilor înregistrate și detaliile 
tehnice ale cooper ării prin intermediul unui ac t delegat/acord de guvernan ță.  
 8   RO Concluzia evalu ării impactului este c ă ar trebui s ă se acorde prioritate op țiunii C4. Op țiunea 
C2 are la rândul s ău potențial, iar op țiunile C3 și C4 sunt de natur ă să genereze efecte pozitive 
asupra părților interesate. M ăsurile non-legislative (op țiunea C2) nu ar putea s ă ofere 
certitudine juridic ă în privin ța accesului la date. Op țiunile C3 și C4 ar crea un cadru juridic 
clar, însă opțiunea C3 ar necesita modific ări legislative în cazul în care se schimb ă detaliile 
tehnice. Op țiunea C4 ar fi cea care ar asigura flexibilitatea necesar ă. Opțiunile nu au impact 
asupra sarcinilor admini strative. Pe de alt ă parte, îns ă, costurile ar putea fi considerabile. 
6. MONITORIZARE șI EVALUARE  
Comisia va urm ări etapa de punere în  aplicare a dispozi țiilor și va asigura cadrul necesar 
pentru o discu ție structurat ă între exper ții naționali (de exemplu, sub form ă de ateliere) cu 
privire la detaliile actului delegat. Efectele m ăsurilor trebuie evaluate la cinci ani dup ă 
transpunerea dispozi țiilor.