COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CĂTRE CONSILIU

privind punerea în aplicare a anumitor dispoziții din Regulamentul (CE) nr. 812/2004 al Consiliului de stabilire a unor măsuri privind capturile accidentale de cetacee în activitățile de pescuit și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 88/98

INTRODUCERE

Regulamentul (CE) nr. 812/2004[1] prevede măsuri referitoare la raportarea capturilor accidentale de cetacee în cadrul anumitor activități de pescuit, precum și măsuri de diminuare a acestor capturi. Regulamentul identifică activitățile de pescuit în care utilizarea dispozitivelor acustice de intimidare (acoustic deterrent devices – ADD) este obligatorie, specificațiile tehnice și condițiile de utilizare a acestor dispozitive și activitățile de pescuit unde sunt necesare programe de observare în cadrul cărora să se colecteze date reprezentative cu scopul de a se evalua anvergura capturilor accidentale de cetacee. Statele membre răspund de impunerea obligației de a utiliza ADD și de monitorizarea eficacității acestora în timp, precum și de implementarea programelor de monitorizare conform instrucțiunilor din regulament.

În temeiul articolului 6 din regulamentul menționat, statele membre trebuie să prezinte Comisiei un raport anual privind aplicarea anumitor dispoziții ale regulamentului. În conformitate cu articolul 7, după primirea celui de-al doilea raport din partea statelor membre, Comisia trebuie să redacteze o comunicare către Parlamentul European și Consiliu referitoare la funcționarea regulamentului[2]. După prezentarea celui de-al patrulea raport anual de către statele membre, Comisia trebuie să adreseze Parlamentului European și Consiliului o nouă comunicare, actualizată. Aceste comunicări trebuie să se bazeze pe evaluarea rapoartelor statelor membre și să țină seama în egală măsură de evaluările realizate de Consiliul Internațional pentru Explorarea Apelor Maritime (ICES) și de Comitetul științific, tehnic și economic pentru pescuit (CSTEP). Scopul prezentului document este să răspundă celei de-a doua obligații care îi revine Comisiei în materie de raportare.

Prezenta comunicare conține un rezumat al informațiilor colectate în perioada 2007-2009 și prezentate Comisiei de către statele membre, în conformitate cu articolul 6 din regulament. ICES și CSTEP au fost de asemenea invitate să analizeze conținutul științific al rapoartelor naționale, aplicarea regulamentului și alte rapoarte științifice suplimentare furnizate de statele membre. Concluziile analizei efectuate de ICES și CSTEP au fost integrate în prezentul document.

ANALIZA RAPOARTELOR STATELOR MEMBRE

Rapoartele prezentate de statele membre în temeiul Regulamentului (CE) nr. 812/2004 s-au îmbunătățit de la prima comunicare a Comisiei către Consiliu și Parlamentul European, din 2009. Totuși, conținutul și formatul informațiilor furnizate de statele membre continuă să varieze. Atât ICES, cât și CSTEP evidențiază faptul că incoerențele constatate în informațiile furnizate de statele membre limitează evaluarea la analiza modului de aplicare a regulamentului. Numai câteva dintre statele membre (Irlanda, Țările de Jos, Spania, Suedia și Regatul Unit) au adoptat în mod voluntar formatul de raportare propus de ICES și CSTEP. Acest format standard a fost adoptat oficial de statele membre în mai 2010. Acest lucru ar trebui să îmbunătățească pe viitor coerența procesului de raportare.

Cu o singură excepție, toate cele douăzeci și două de state membre cu zonă de coastă au prezentat cel puțin un raport anual. Șase state membre (Belgia, Cipru, Grecia, Malta, Bulgaria și România) au informat Comisia că nu au obligații de raportare în temeiul regulamentului. Această situație se datorează fie faptului că flotele lor nu desfășoară operațiuni de pescuit care intră sub incidența dispozițiilor anexei I (utilizarea ADD) sau ale anexei III (observatori prezenți la bord) din regulament, fie, în cazul Bulgariei și României, faptului că operațiunile de pescuit au loc exclusiv în Marea Neagră, care nu intră în sfera dispozițiilor regulamentului. Danemarca, Estonia, Finlanda, Franța, Irlanda, Italia, Letonia, Țările de Jos, Polonia, Spania, Suedia și Regatul Unit au prezentat rapoarte care cuprindeau și date referitoare la observatorii prezenți la bord. Cu o sigură excepție, toate statele membre au oferit estimări ale capturilor accidentale.

Cu toate acestea, în ciuda semnelor de ameliorare, este evident pentru Comisie că multe state membre par să întâmpine în continuare dificultăți în aplicarea regulamentului, în special cu privire la cerințele prezentate în cele ce urmează.

Obligația de a utiliza ADD

Opt state membre (Danemarca, Estonia, Franța, Germania, Irlanda, Polonia, Spania și Regatul Unit) desfășoară în prezent activități de pescuit în care ADD sunt obligatorii. Aceste state membre au furnizat informații cu privire la folosirea dispozitivelor respective, informații obținute prin monitorizare directă de către agențiile de control și executare, discuții cu pescarii și studii pilot. În general, nu este clar în ce măsură se aplică dispozițiile articolelor 2 și 3 din regulament, iar din rapoartele naționale rezultă că utilizarea efectivă de către nave și monitorizarea realizată de statele membre sunt în continuare nesatisfăcătoare.

Toate statele membre care folosesc ADD au ajuns la concluzia că sunt necesare eforturi suplimentare pentru a îmbunătăți credibilitatea, eficacitatea și manipularea practică a dispozitivelor existente. Aceste probleme au determinat aproape toate statele membre afectate să comande studii în vederea monitorizării și evaluării utilizării ADD, precum și să îmbunătățească manipularea practică și caracteristicile tehnice ale acestora, în colaborare cu mai mulți producători. Au fost luate în considerare și riscurile în materie de siguranță asociate utilizării ADD, însă rapoartele primite de la statele membre indică faptul că acestea pot fi în mare măsură depășite printr-o mai bună proiectare, un mai bun control al calității la nivelul furnizorilor și prin schimbări ale practicilor operaționale. Unele state membre au testat și noile tipuri de ADD disponibile pe piață și s-a constatat că cel puțin unul dintre aceste dispozitive a dat rezultate încurajatoare. În cazul tuturor testărilor, producătorii au avut o contribuție activă. Aceste colaborări în domeniul cercetării ar trebui continuate.

Costul anual de implementare a ADD constituie în continuare o problemă. Acesta poate varia considerabil în funcție de tehnologia folosită pentru dispozitive și de rata de pierdere a ADD în cadrul anumitor activități de pescuit. Costurile sunt considerate a fi semnificative în pescuitul cu plase fixe[3]; aceste costuri, în combinație cu fiabilitatea redusă și impactul negativ asupra operațiunilor de pescuit, au descurajat utilizarea ADD și respectarea regulamentului. Cu toate acestea, mai multe state membre au instituit scheme de ajutor sau le-au oferit ADD pescarilor cu titlu gratuit, în încercarea de a compensa costurile ridicate și de a crește gradul de utilizare. Această măsură a ajutat în anumite cazuri, dar în mod neuniform de la un stat membru la altul și, în plus, nu constituie decât o soluție pe termen scurt.

Mai multe state membre au studiat efectele măririi distanței dintre dispozitivele montate pe plase fixe și au ajuns la concluzia că dublarea distanței nu pare să reducă eficacitatea ADD. Prin dublarea distanței, pot fi reduse costurile suportate de pescari. Articolul 3 din regulament permite statelor membre să autorizeze temporar utilizarea unor dispozitive diferite de specificațiile prevăzute în anexa tehnică la regulament, iar acest lucru include mărirea distanței dintre dispozitive. Cel puțin două state membre au recurs la această derogare.

ONG-urile nu au exprimat încă o opinie clară cu privire la ADD, deoarece se presupune că aceste dispozitive ar determina excluderea animalelor din habitate, iar zgomotele produse ar avea efecte asupra mediului, însă nu există suport științific pentru astfel de afirmații. De asemenea, obișnuința este un alt motiv pentru care ONG-urile consideră că ADD sunt ineficiente, dar nici în sprijinul acestei ipoteze nu există suficiente dovezi științifice. ICES a ajuns la concluzia că aceste efecte nu se pot dovedi și, ca atare, pare rezonabil să se presupună că, în condițiile în care ADD se dovedesc eficace în reducerea capturilor accidentale de marsuini, acest rezultat compensează eventualele efecte colaterale.

Un alt aspect important legat de ADD este dezvoltarea de sisteme care să permită să se stabilească dacă dispozitivele funcționează corect. Agențiile de control și executare din mai multe state membre au arătat că dispozițiile regulamentului sunt practic imposibil de aplicat, dat fiind faptul că este dificil să se stabilească dacă dispozitivele sunt operaționale sau dacă pescarii le-au montat sau nu pe uneltele de pescuit. Autoritățile germane și daneze au elaborat un dispozitiv de monitorizare care permite inspectarea ADD pe mare. Este indicat ca autoritățile de control din statele membre să efectueze evaluări suplimentare pentru a stabili dacă acest dispozitiv poate fi adoptat.

Obligația de a concepe și pune în aplicare programe de observare

Această obligație a fost îndeplinită de majoritatea statelor membre, prin intermediul unei combinații de programe de monitorizare specifice, proiecte pilot, activități de observare desfășurate în conformitate cu cadrul pentru colectarea datelor (DCF) și pe baza altor studii științifice și tehnice. În conformitate cu cerințele articolului 5 din regulament, se pare că în toate cazurile au fost utilizați observatori cu competențe adecvate.

Danemarca, Franța, Letonia, Polonia, Spania, Suedia și Regatul Unit au raportat că s-au observat niveluri ale efortului de pescuit peste cele stabilite în regulament. Danemarca, Finlanda, Franța, Irlanda, Țările de Jos, Slovenia și Regatul Unit au respectat, de asemenea, nivelul de supraveghere cerut atât pentru navele cu o lungime de ≤ 15m, cât și pentru cele cu o lungime de ≥ 15m. Estonia, Portugalia și Germania au aplicat un nivel scăzut de supraveghere a activităților de pescuit, din motive legate de costuri și de disponibilitatea observatorilor.

Mai multe state membre, precum și ICES, au semnalat o serie de constrângeri care limitează activitățile de observare și utilitatea acestora. Aceste dificultăți se referă la: (a) amplasarea observatorilor, (b) supravegherea efortului de pescuit conform regulamentului și (c) constrângerile administrative și economice.

1. Unele state membre semnalează dificultăți în ceea ce privește accesul la nave, deoarece organizațiile de producători sau pescarii nu îi informează pe observatori în legătură cu mișcările navelor; neînțelegerea rolului observatorilor, fapt care duce la lipsa de cooperare din partea pescarilor; lipsa de spațiu, care îi împiedică pe observatori să fie prezenți pe mare, în special la bordul navelor mici; sau lipsa de mână de lucru (observatori unici), care îngreunează procesul de eșantionare atunci când observatorii trebuie să combine eșantionarea capturilor aruncate înapoi în mare cu monitorizarea capturilor accidentale de cetacee.

2. Chiar și dintr-o analiză succintă a rapoartelor în temeiul regulamentului rezultă clar că foarte puține state membre au reușit să realizeze estimări ale capturilor accidentale cu un coeficient de variație (cv)[4] oarecum apropiat de valoarea de 0,3, conform cerințelor regulamentului. Aceasta se datorează în primul rând nivelului redus de capturi accidentale observate, care îngreunează, din punct de vedere statistic, validarea rezultatelor obținute. Realizarea unui nivel al cv de 0,3 necesită o operațiune amplă de eșantionare care este costisitoare și, în opinia ICES, nerealistă în condițiile în care capturile accidentale sunt sporadice (cazurile de capturi accidentale sunt rare, ceea ce înseamnă că trebuie analizată o proporție semnificativă de capturi din totalul traulărilor efectuate în cadrul activității de pescuit respective pentru a avea șanse rezonabile de a urmări astfel de cazuri). La rândul lor, statele membre care au optat pentru observarea activității de pescuit respective la un nivel de 5% din efortul de pescuit utilizând sisteme pilot de monitorizare, după cum se prevede în regulament, au raportat dificultăți în respectarea în totalitate a acestei dispoziții. În unele cazuri, statele membre au fost nevoite să monitorizeze un număr mare de nave pentru a îndeplini obiectivul de 5% sau să observe mai multe activități de pescuit în care erau implicate navele lor. Drept urmare, în general, unele activități de pescuit au fost observate la un nivel de cel puțin 5%, în timp ce altele la nivele cu mult sub 5% sau chiar deloc.

3. Anumite state membre au insistat asupra faptului că nivelul de observare asigurat până în prezent nu mai poate fi susținut financiar în viitor, în special având în vedere condițiile economice actuale. Multe state membre au ajuns la concluzia că desemnarea unor observatori speciali exclusiv în scopul respectării regulamentului nu este rentabilă și, ca atare, au utilizat alte programe de observare.

CAPTURI ACCIDENTALE

Pe baza rapoartelor transmise, capturile accidentale sunt estimate ca fiind scăzute în cadrul multora dintre activitățile de pescuit observate, deși, în majoritatea cazurilor, este dificil să se extrapoleze estimările capturilor totale la nivelul flotei pornind de la capturile observate. Prin urmare, nu sunt disponibile estimări exacte ale nivelurilor capturilor accidentale. Cu toate acestea, atât ICES, cât și CSTEP subliniază faptul că în cadrul mai multor activități de pescuit s-au raportat în mod consecvent capturi accidentale semnificative. Franța, Țările de Jos și Spania au raportat capturi accidentale de cetacee în cadrul activităților de pescuit cu plase fixe desfășurate în subzonele ICES IV, VII și VIII. Capturile accidentale au fost alcătuite în principal din marsuin, delfin comun și delfin dungat.

În cadrul activităților de observare cu privire la traulele pelagice exploatate de Franța și Spania s-au raportat capturi accidentale de delfin comun în subzonele ICES VII și VIII. Pentru aceleași zone, Franța a raportat captura accidentală a patru balene pilot (Globicephala melas). În cadrul misiunilor de observare a activităților de pescuit ale Franței din Marea Mediterană s-a raportat captura accidentală a trei delfini dungați și a unui afalin (Tursiops truncatus ponticus).

Celelalte state membre nu au raportat capturi accidentale pentru niciuna dintre flotele de pescuit observate care au necesitat monitorizare în temeiul regulamentului. Această situație s-a explicat în general prin interacțiunea minimă dintre cetacee și activitățile de pescuit respective, gradul scăzut de observare a efortului de pescuit real sau absența observării activităților de pescuit în cadrul cărora capturile accidentale tind să fie semnificative (observarea în mod eronat a unor activități de pescuit). În acest ultim caz este vorba despre activități de pescuit al căror volum de capturi accidentale este cunoscut și care nu necesită monitorizare conform regulamentului, deoarece în cadrul acestor activități de pescuit utilizarea ADD, concepute pentru a atenua capturile accidentale, este obligatorie.

Mai multe state membre au depășit cerințele de raportare în temeiul regulamentului și au prezentat rezultate ale observării capturilor accidentale înregistrate în activități de pescuit care nu necesitau monitorizare în temeiul regulamentului. Aceste rezultate au evidențiat cazuri de capturi accidentale de cetacee în cadrul activităților de pescuit cu plase fixe din Marea Nordului și Marea Celtică (marsuin, delfin comun și delfin dungat), precum și în cadrul activităților de pescuit cu paragate de suprafață din Marea Mediterană (balenă pilot).

Statele membre au mai raportat cazuri de mamifere marine eșuate, a căror moarte a fost pusă pe seama uneltelor de pescuit. ICES subliniază că trebuie să se dea dovadă de prudență în interpretarea datelor referitoare la animalele eșuate și că trebuie instituite protocoale pentru stabilirea cauzei reale a morții acestora. Animalele eșuate a căror moarte este pusă pe seama plaselor de pescuit pot constitui pentru persoanele responsabile un avertisment cu privire la existența unei eventuale probleme, însă nu ar trebui să fie utilizate în încercarea de a extrapola amploarea acestor capturi accidentale.

RECOMANDĂRI ICES ȘI CSTEP

Informațiile privind abundența absolută de cetacee în apele UE, inclusiv în Marea Mediterană, sunt extrem de eterogene și nesatisfăcătoare din perspectiva gestionării. În 2010, ICES[5] a efectuat o evaluare a stării populațiilor de specii de cetacee vizate de regulament, pe baza celor mai bune informații disponibile. Tabelul 1 de mai jos sintetizează concluziile acestei evaluări.

Tabelul 1 Starea populațiilor de specii principale de cetacee vizate de Regulamentul nr. 812/2004

Specie | Zona | Starea populației |

Marsuin | Marea Baltică | Foarte proastă – în pericol de dispariție |

Kattegat, Belts | Necunoscută – motive de îngrijorare |

Atlantic (Nord) | Stabilă sau în îmbunătățire – dovezi ale migrațiilor din alte zone |

Atlantic (Sud) – Peninsula Iberică | Abundență scăzută - cauză majoră de îngrijorare |

Marea Nordului | Stabilă - dovezi ale migrației către sud |

Delfin comun | Marea Mediterană | Necunoscută – scădere accentuată raportată în ultimii 30-40 de ani |

Atlantic | Relativ stabilă |

Marea Nordului | Stabilă - populație mică |

Delfin dungat | Marea Mediterană | Necunoscută – vulnerabilă |

Alte zone | Necunoscută – considerată a fi relativ stabilă |

Afalin | Marea Mediterană | Necunoscută - mai multe subpopulații din zonele costiere clasificate ca fiind pe cale de dispariție |

Alte zone | Necunoscută – considerată a fi relativ stabilă |

Din acest tabel se poate observa că o populație de marsuini din Marea Baltică este în pericol de dispariție, în timp ce alte patru sunt la un nivel despre care ICES consideră că este îngrijorător, deoarece există indicații referitoare la un declin al populației, sau pentru că nu există informații. Populația de marsuini din Marea Neagră, care nu intră sub incidența regulamentului, este, de asemenea, considerată a fi în pericol. Celelalte populații sunt considerate a fi relativ stabile, dar acest lucru nu înseamnă că impactul capturilor accidentale din aceste specii asupra populației este inexistent, iar natura tendințelor care s-ar fi produs în absența regulamentului este necunoscută.

În urma acestei evaluări, ICES[6] a încercat să efectueze o analiză a totalului capturilor accidentale de cetacee pentru fiecare regiune de gestionare și să stabilească dacă, la nivelurile actuale, acestea au impact asupra populațiilor. Din cauza caracterului incomplet și inconsecvent al datelor existente, ICES nu a putut însă să evalueze nivelurile capturilor accidentale decât pentru câteva activități de pescuit. Informațiile existente privind distribuția și abundența cetaceelor nu pot fi utilizate pentru a evalua efectele regulamentului. Cu toate acestea, ICES a concluzionat că, în cadrul activităților de pescuit de mai jos, capturile accidentale reprezintă un motiv de îngrijorare, așadar măsurile de atenuare a efectelor acestora trebuie să fie aplicate în continuare sau, în cazul Mării Negre, incluse în regulament:

- pescuitul de marsuini cu plase fixe în Marea Baltică, Kattegat, Marea Nordului și Skaggerrak, Atlantic și Marea Neagră;

- pescuitul de delfin comun și dungat cu plase fixe în Atlantic și în Marea Neagră;

- pescuitul de delfin comun cu traule pelagice pentru biban și ton în Oceanul Atlantic; precum și

- pescuitul de afalin în Marea Mediterană.

În evaluarea rapoartelor prezentate în temeiul regulamentului, ICES recomandă adoptarea unei abordări mai flexibile în monitorizare, care să pună accentul pe zonele în care capturile accidentale de cetacee sunt cunoscute a fi ridicate, și nu pe monitorizarea activităților de pescuit cu capturi accidentale observate reduse și/sau cu niveluri scăzute ale efortului de pescuit.

Atât ICES, cât și CSTEP au identificat în regulament câteva lacune care ar trebui remediate. În prezent, regulamentul nu impune statelor membre obligația de a prezenta rapoarte pentru Marea Neagră, unde există în mod clar probleme legate de capturile accidentale. Activitățile navelor cu o lungime de < 15m, despre care se știe că sunt responsabile pentru capturile accidentale, nu sunt reglementate în mod adecvat. În temeiul articolului 4 din regulamentul menționat, statele membre au obligația de a culege date științifice referitoare la navele având o lungime de < 15m, prin studii științifice și proiecte pilot. În timp ce unele state membre au desfășurat astfel de studii și proiecte, monitorizarea este în continuare insuficientă. În acest sens, statele membre sunt obligate, în temeiul Directivei „Habitate”[7], să monitorizeze mortalitatea accidentală a speciilor protejate, inclusiv cetacee, așadar toate activitățile de pescuit vizate ar trebui să fie incluse în domeniul de aplicare al regulamentului.

În temeiul articolul 12 alineatul (4) din Directiva „Habitate”, statele membre au obligația de a institui sisteme de monitorizare a capturii și uciderii accidentale a speciilor de animale strict protejate, cum ar fi cetaceele, enumerate în anexa IV la directivă. Informațiile relevante fac parte din cerințele de raportare în temeiul articolului 17 din Directiva „Habitate” și sunt incluse în prezent într-o bază de date a UE[8]. ICES a evaluat datele conținute în această bază de date și a încercat să identifice legăturile dintre datele colectate în temeiul Directivei „Habitate” și cele colectate conform regulamentului. ICES a concluzionat că există un grad ridicat de suprapunere între cele două categorii de date și foarte puține dovezi referitoare la coordonarea activităților statelor membre în ceea ce privește respectarea obligațiilor care le revin în temeiul Directivei „Habitate” (gestionare axată pe zonă și protecția speciilor, inclusiv monitorizarea capturilor accidentale) și acțiunile întreprinse pentru respectarea dispozițiilor regulamentului. Mai mult, Directiva „Habitate” se concentrează pe gestionarea axată pe zonă prin crearea de arii protejate, însă, în majoritatea cazurilor, este puțin probabil ca aceasta să constituie o modalitate eficientă de a soluționa problemele legate de conservarea cetaceelor, care, în marea lor majoritate, se găsesc în zone foarte întinse și sunt capturate în cadrul a numeroase activități de pescuit diferite. De aceea, ICES a recomandat revizuirea dispozițiilor naționale de monitorizare a capturilor accidentale în temeiul Directivei „Habitate”, precum și coordonarea lor cu regulamentul.

ICES și CSTEP au subliniat necesitatea extinderii monitorizării în temeiul regulamentului, astfel încât să includă și capturile accidentale de pinipede, păsări marine și țestoase marine. ICES a insistat asupra capturilor accidentale semnificative de broaște țestoase Carretta Caretta raportate în cadrul unei game largi de activități de pescuit în Marea Mediterană, precum și de păsări marine în cadrul activităților de pescuit cu paragate. Și în acest caz, statele membre au, în temeiul Directivei „Habitate”, obligații de monitorizare a capturilor accidentale din aceste specii.

ICES a recomandat să se formuleze și să se includă în regulament definiții clare ale tipurilor de unelte cărora li se aplică regulamentul, având în vedere că la ora actuală este neclar dacă anumite tipuri de unelte de pescuit despre care se știe că interacționează cu cetaceele sunt reglementate sau nu de regulament (de exemplu, setcile cu sirec).

CERCETăRI EFECTUATE

În perioada 2007-2010, o serie de state membre au realizat studii având ca obiectiv dezvoltarea de noi măsuri de atenuare sau îmbunătățirea actualelor ADD, ameliorarea programelor de monitorizare, inclusiv utilizarea de echipamente de supraveghere noi (CCTV) și îmbunătățirea cunoștințelor privind distribuția de cetacee și interacțiunile cu operațiunile de pescuit. Aceste studii au fost elaborate la nivel național sau în colaborare cu alte state membre. UE a finanțat un proiect important de cercetare, denumit NECESSITY, care a analizat cu precădere atenuarea capturilor accidentale în pescuitul cu traul pelagic.

Pe lângă aceste studii, s-au desfășurat numeroase activități de cercetare la nivel global, recunoscându-se importanța problemei capturilor accidentale de cetacee. Cu toate acestea, este evident că, în prezent, nu există măsuri tehnice alternative de diminuare altele decât ADD care să aibă eficacitate dovedită în reducerea capturilor accidentale de cetacee realizate cu ajutorul uneltelor de pescuit. Dispozitivele alternative, ca, de exemplu, dispozitivele de excludere (grilaje) și barierele de plasă, testate mai ales pentru traulele pelagice, au condus la pierderi importante de pește și nu sunt acceptabile pentru pescari. S-a dovedit că alte măsuri, cum ar fi restricțiile de capturi în anumite perioade sau zone, reduc într-adevăr capturile accidentale, dar numai în cazul în care capturile sunt previzibile și relativ limitate în timp și spațiu. Astfel de circumstanțe sunt rare în activitățile de pescuit din Europa . Rezultatele testelor cu setci cu reflexie acustică desfășurate în Danemarca, Canada și America de Sud sunt mai încurajatoare, dar se impun teste suplimentare înainte ca acestea să fie considerate alternative viabile la ADD.

CONCLUZII

4. În activitățile sau zonele de pescuit care ar fi trebuit să fie vizate, eșantionarea nu a fost suficientă astfel încât să permită luarea unor decizii ferme în privința gestionării capturilor accidentale de cetacee. Dintre statele membre care au prezentat rapoarte Comisiei, majoritatea au comunicat un număr mic sau chiar inexistent de capturi accidentale în apele UE, însă dovezile științifice colectate în cadrul programelor de observare pe mare sau în urma analizelor post-mortem efectuate asupra animalelor eșuate continuă să indice interacțiuni semnificative între cetacee și activitățile de pescuit. Informațiile despre populațiile de cetacee sunt fragmentate, iar situația populațiilor continuă să fie neclară, astfel încât impactul real al pescuitului asupra populațiilor este înțeles într-o măsură extrem de mică. Există estimări absolute care ar putea fi utile pentru orientarea acțiunilor de gestionare, însă numai pentru câteva specii în Marea Nordului, Marea Baltică și anumite zone din Atlanticul de NE.

5. În prezent se acordă o importanță exagerată măsurilor de atenuare (ADD), în condițiile în care astfel de măsuri s-au dovedit eficace doar prin reducerea capturilor accidentale de marsuini în cadrul activităților de pescuit cu plase fixe, nu și pentru alte specii de cetacee (de exemplu, delfinul comun sau dungat) sau alte metode de pescuit (de exemplu, traule pelagice). În consecință, dispozițiile de la articolul 2 din regulament sunt lipsite de eficacitate. Există o reticență generală din partea pescarilor în a utiliza dispozitivele disponibile în prezent, din motive economice și practice bine documentate.

6. Multe state membre au depus eforturi considerabile pentru a îndeplini cerințele regulamentului în materie de raportare. Îmbunătățirile aduse formatului de raportare, recomandate de ICES și CSTEP și acceptate de statele membre, vor contribui la ameliorarea situației. Cu toate acestea, calitatea și conținutul rapoartelor transmise de unele state membre sunt în continuare lipsite de consecvență, fapt care complică efortul de analiză. Rapoartele statelor membre ar trebui elaborate conform segmentării flotei stabilite pe baza cadrului pentru colectarea datelor și ar trebui să conțină o defalcare mai curând lunară decât trimestrială.

7. Obiectivele de monitorizare stabilite în regulament sunt prea ambițioase și ar putea fi regândite. Aplicarea sistemului de monitorizare prevăzut de regulament în cadrul activităților de pescuit în care se știe că ratele capturilor accidentale sunt scăzute nu reprezintă cea mai eficientă utilizare a resurselor, în special atunci când se știe că frecvența capturilor accidentale este mai mare în activități sau zone de pescuit pentru care regulamentul nu impune în prezent obligații în materie de monitorizare. Conform ICES, o abordare mai generală, prin care statele membre ar fi obligate să demonstreze că activitățile de pescuit desfășurate nu depășesc un anumit nivel convenit al capturilor accidentale de cetacee, ar fi mai adecvată și nu ar supraîncărca statele membre cu cerințe excesive de monitorizare. Se impune o mai mare flexibilitate și coordonare în alocarea efortului de monitorizare.

8. Distribuția cetaceelor și interacțiunile cu activitățile de pescuit nu sunt constante în timp. Dezvoltarea programelor de cercetare specifice privind măsurile de atenuare și îmbunătățirea monitorizării interacțiunilor dintre cetacee și activitățile de pescuit, în paralel cu punerea integrală în aplicare a regulamentului, vor contribui la o mai bună înțelegere a acestor evoluții și vor sprijini dezvoltarea instrumentelor necesare unei bune gestionări. Colectarea de date în temeiul Directivei „Habitate” și legătura cu regulamentul trebuie să fie clarificate, astfel încât utilitatea datelor colectate să fie cât mai mare și să nu existe suprapuneri.

9. În temeiul Directivei „Habitate”, statele membre au obligația de a monitoriza capturarea și uciderea accidentală a tuturor cetaceelor, precum și de a se asigura că uciderea sau capturarea accidentală a acestora nu are un impact semnificativ asupra populațiilor. În această privință, pentru alte activități de pescuit și pentru alte zone în care capturile accidentale reprezintă o problemă și care nu fac obiectul regulamentului, statele membre au responsabilitatea de a lua măsurile necesare pentru protejarea populațiilor de cetacee. Concret, capturile accidentale de cetacee din Marea Neagră și capturile accidentale de pinipede, păsări marine și țestoase marine prinse cu anumite unelte de pescuit în toate zonele sunt evidențiate ca fiind cazuri specifice care nu intră actualmente în sfera de aplicare a regulamentului, dar care necesită monitorizare.

ACȚIUNI VIITOARE

Deși obiectivele de monitorizare, formatele datelor și alte aspecte fac obiectul unor dezbateri aflate încă în curs, ICES consideră că regulamentul „ a reușit să furnizeze o imagine mult mai cuprinzătoare cu privire la capturile accidentale de cetacee în activitățile de pescuit din Europa ”. Unele state membre au acumulat mai multe informații legate de impactul activităților lor de pescuit asupra cetaceelor și au putut astfel să-și organizeze mai bine prioritățile în materie de cercetare și protecție a cetaceelor și, de asemenea, să îmbunătățească aplicarea regulamentului.

Regulamentul este în vigoare de 6 ani, dar, în ciuda îmbunătățirilor aduse, încă nu îndeplinește integral obiectivul de a preveni capturile accidentale de cetacee cauzate de uneltele de pescuit. Continuă să existe în mod cert capturi accidentale în cadrul mai multor activități de pescuit din Atlanticul de Nord, Marea Nordului și Marea Baltică și, potrivit ICES, anumite subpopulații de marsuini și delfini comuni din aceste zone sunt considerate a fi amenințate cu dispariția. În cazul Mării Mediterane și al Mării Negre, se pare că estimările legate de abundența de cetacee sunt necorespunzătoare, fapt care face imposibilă evaluarea populațiilor sau a capturilor accidentale pentru aceste regiuni, însă nu există suficiente probe pentru a concluziona că nivelul capturilor accidentale este în continuare ridicat în aceste bazine marine.

Așadar, este necesar să se garanteze că operațiunile de monitorizare și atenuare vizează zonele și speciile cele mai amenințate. Măsurile de atenuare îmbunătățite ar putea fi integrate în noul cadru de măsuri tehnice care va fi elaborat ca parte a reformei politicii comune în domeniul pescuitului. Acesta ar stabili domeniul de aplicare și obiectivele generale și specifice cu privire la capturile accidentale de cetacee, cu posibilitatea ca statele membre să adopte măsuri de diminuare specifice pentru anumite activități și zone de pescuit. Cerințele de monitorizare ar putea fi incluse în DCF, în paralel cu evoluția către o viziune ecosistemică mai amplă asupra monitorizării, care ar include capturile accidentale din specii nevizate precum cetaceele, păsările marine și organismele bentonice. Odată ce se va realiza acest lucru, Regulamentul (CE) nr. 812/2004 ar putea fi abrogat.

[1] Regulamentul (CE) nr. 812/2004 al Consiliului, adoptat în aprilie 2004, stabilește măsuri privind capturile accidentale de cetacee în activitățile de pescuit și modifică Regulamentului (CE) nr. 88/98.

[2] COM(2009) 368 final.

[3] Plasele fixe cuprind setcile, plasele de încurcare și setcile cu sirec.

[4] Coeficientul de variație (cv) este definit ca raportul dintre deviația standard și medie.

[5] ICES, 2010. „EU request on cetacean bycatch regulation 812/2004. Item 4”, cerere specială de aviz, mai 2010.

[6] ICES, 2010. „EU request on cetacean bycatch Regulation 812/2004. Item 3”, cerere specială de aviz, octombrie 2010.

[7] Directiva 92/43/CEE a Consiliului privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică.

[8] http://eionet.europa.eu/article17