RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 81/131

Avizul Comitetului Economic și Social European pe tema „Document de reflecție privind viitorul finanțelor UE”

[COM(2017) 358 final]

(2018/C 081/18)

Raportor: Stefano PALMIERI Coraportor: Petr ZAHRADNÍK

Sesizare Comisia Europeană, 4.8.2017 Temei juridic Articolul 304 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene Secțiunea competentă Secțiunea pentru uniunea economică și monetară și coeziune economică și socială Data adoptării în secțiune 5.10.2017 Data adoptării în sesiunea plenară 19.10.2017 Sesiunea plenară nr. 529 Rezultatul votului (voturi pentru/voturi împotrivă/abțineri) 138/8/14

Preambul

Prezentul aviz face parte dintr-un pachet mai amplu, care conține patru avize ale CESE privind viitorul economiei europene („Aprofundarea UEM”, „Politica economică a zonei euro”, „Uniunea piețelor de capital” și „Viitorul finanțelor UE”) (1) . Pachetul vine în contextul procesului parcurs de Cartea albă privind viitorul Europei, lansat recent de către Comisia Europeană, și ia în considerare discursul președintelui Juncker privind starea Uniunii în 2017. În conformitate cu Rezoluția CESE privind viitorul Europei (2) și cu avizele anterioare privind finalizarea UEM (3) , acest pachet de avize subliniază că, în ceea ce privește guvernanța economică a UE, este nevoie de o viziune comună care să depășească cu mult abordările și măsurile tehnice, și care să fie, în primul rând, o chestiune de voință politică și de perspectivă comună.

1. Concluzii și recomandări

1.1. CESE consideră că, dacă – pe de o parte – Documentul de reflecție privind viitorul finanțelor UE permite identificarea unora dintre provocările cărora UE va trebui să le facă față în următorii ani, el urmărește – pe de altă parte – să stabilească anumite corelații clare între posibilele soluții bugetare și cele cinci scenarii diferite identificate de Comisia Europeană în Cartea albă privind viitorul Europei.

1.2. CESE reiterează că Europa trebuie să-și facă simțită prezența în viața cetățenilor europeni mai mult (și mai bine), nu mai puțin, pentru a depăși criza politică din UE care rezultă din lipsa unei viziuni strategice a viitorului și a unei capacități de reacție adecvată la criza economică și financiară. Există un decalaj tot mai mare între preocupările și așteptările cetățenilor europeni, care solicită beneficii concrete în viața lor de zi cu zi, și competențele și resursele financiare limitate alocate în prezent UE. Proiectul european și Uniunea Europeană însăși devin tot mai puțin credibile și sunt puse în discuție, determinând astfel apariția în prezent a naționalismului și populismului.

1.3. CESE este de acord cu abordarea din Documentul de reflecție, potrivit căreia principiul de bază al bugetului UE va trebui să fie realizarea valorii adăugate europene, obținându-se astfel rezultate mai bune în comparație cu bugetele naționale individuale necoordonate. Acest lucru presupune renunțarea la logica beneficiului echitabil (juste retour), a împărțirii în state membre contribuitoare și beneficiare nete și a corecțiilor ad-hoc pentru fiecare stat membru.

1.4. UE ar trebui în primul rând să identifice prioritățile politice cu o înaltă valoare adăugată europeană și numai după aceea să stabilească resursele necesare pentru a le pune în aplicare și a realiza reforma bugetului comunitar. În acest context, CESE consideră că nu este posibil ca bugetul UE să reprezinte în continuare mai puțin de 1 % din venituri și numai 2 % din cheltuielile publice ale celor 28 de state membre ale UE, un nivel insuficient față de provocările, șocurile și crizele care trebuie înfruntate.

1.5. Reforma bugetului UE va trebui să includă neapărat o îmbunătățire calitativă, stabilind o nouă structură, atât în ceea ce privește capitolele de cheltuieli, cât și resursele proprii, ținând seama de criteriile adecvate de raționalizare, eficiență și eficacitate și comunicând cu cetățenii direct și în mod transparent.

1.6. Ajustarea bugetului din punct de vedere calitativ și cantitativ necesită o consultare aprofundată și serioasă a societății civile, așa cum este reprezentată în cadrul CESE, astfel încât să se reflecte nevoile reale de la nivel teritorial și să se asigure un impact pozitiv pentru toți cetățenii și pentru interesul public.

1.7. În ceea ce privește cheltuielile, CESE consideră că următoarele programe au o valoare adăugată europeană ridicată: investițiile pe termen mediu și lung pentru dezvoltarea economică, socială și de mediu, pentru ocuparea forței de muncă, pentru inovare și competitivitate; protejarea regiunilor mai defavorizate și a grupurilor sociale mai vulnerabile; o reacție flexibilă și rapidă în situații de criză neașteptate și șocuri asimetrice, inclusiv prin intermediul unui buget autonom al zonei euro.

1.8. În special, CESE acordă o deosebită importanță funcției de stabilizare macroeconomică în zona euro, întrucât impactul negativ asupra grupurilor sociale și a sectoarelor de producție „perdante” în contextul procesului de globalizare și al revoluției tehnologice reprezintă una dintre cauzele crizei strategice a UE și ale apariției populismului.

1.9. În ceea ce privește veniturile, CESE este de acord cu evaluarea realizată în cadrul raportului Finanțarea viitoare a UE de către Grupul la nivel înalt privind resursele proprii (HLGOR), pentru a se ajunge la un nou buget, caracterizat de predominanța resurselor proprii autonome, transparente și echitabile, cu aceleași costuri pentru cetățenii cei mai dezavantajați și pentru întreprinderile mici și mijlocii.

1.9.1. CESE reiterează că este în favoarea unei baze fiscale consolidate comune a societăților (CCCTB) și a impozitării tranzacțiilor financiare, a combustibililor și a emisiilor de dioxid de carbon, care – dacă sunt colectate la nivel european – ar putea forma o bază de impozitare transnațională, contracarând astfel efectele globale asupra mediului.

1.10. CESE consideră că, dacă, pe de o parte, impactul Brexitului asupra cadrului financiar multianual (CFM) post-2020 poate fi o amenințare la adresa „proiectului” UE – în urma unei negocieri desfășurate de statele membre pe baza principiului juste retour – el poate reprezenta, pe de altă parte, o ocazie importantă, deoarece – prin instituirea principiului „valorii adăugate europene” – poate conduce la îmbunătățirea calitativă și cantitativă a bugetului UE.

1.10.1. Din acest motiv, CESE consideră că este oportun ca, în cel mai scurt timp posibil: — Comisia Europeană să cuantifice impactul Brexitului (în versiunile sale hard sau soft) asupra sistemului de venituri și cheltuieli al UE, precum și consecințele aferente asupra CFM post-2020; — să fie inițiată o dezbatere publică transparentă privind CFM post-2020, cu toți actorii instituționali, economici, sociali, cu reprezentanții societății civile și cu cetățenii UE; — să nu fie reduse însă resursele alocate politicilor de coeziune și obiectivelor sociale. În acest mod, va fi posibil să se reconcilieze interesele divergente și contradictorii între părți, prin găsirea unei soluții comune pentru CFM post-2020.

2. Observații generale

2.1. Abordarea urmată în Documentul de reflecție privind viitorul finanțelor UE corelează posibilele soluții bugetare cu provocările cu care se confruntă Uniunea în raport cu cele cinci scenarii diferite identificate de Comisia Europeană în Cartea albă privind viitorul Europei. CESE a criticat această abordare în recenta sa Rezoluție privind Cartea albă (4), definind drept artificiale cele cinci scenarii, întrucât se adresează exclusiv statelor membre (SM), fără a avea nicio relevanță directă pentru cetățenii europeni, care așteaptă o strategie clară și comună.

2.1.1. Acest lucru înseamnă a pierde o ocazie importantă, având în vedere că CESE subscrie analizei efectuate într-o mare parte a documentului (cu privire la valoarea adăugată a finanțelor europene, la identificarea tendințelor și a provocărilor, la diferitele opțiuni pentru viitorul finanțelor UE), deși documentul nu cuprinde o propunere de politică comună, eficientă și eficace.

2.2. În ultimii ani, CESE a evidențiat (5) problemele care afectează economia și societatea europeană, principiile de bază care trebuie respectate, căile de urmat pentru relansarea și eficientizarea acțiunilor instituțiilor comunitare. CESE a reiterat în diverse ocazii că Europa trebuie să-și facă simțită prezența în viața cetățenilor europeni mai mult (și mai bine), nu mai puțin (6), tocmai pentru că criza politică din UE rezultă din lipsa unei viziuni strategice a viitorului și a unei capacități adecvate de reacție la criza economică și financiară.

2.3. În 2016, în contextul evaluării la jumătatea perioadei a cadrului financiar multianual (CFM) 2014-2020 (7), CESE a afirmat că trebuie recunoscute eforturile depuse de Comisie și, în special, formele de flexibilitate introduse pentru a face față crizelor neprevăzute, precum și abordarea orientată către rezultate și performanță. Cu toate acestea, propunerile concrete și resursele alocate erau – deja – insuficiente pentru a aborda provocările și prioritățile UE, având în vedere că CFM este mai degrabă rezultatul unui compromis puțin ambițios între statele membre interesate de soldul net și de beneficiile anumitor grupuri de interese, decât un instrument de urmărire a intereselor UE în ansamblul său.

2.4. În acest context este împărtășită abordarea – prezentă în Documentul de reflecție – potrivit căreia „esența unui buget al UE modernizat” constă în „valoarea adăugată care decurge din punerea în comun a resurselor și din obținerea unor rezultate care nu ar fi putut fi obținute prin cheltuieli naționale necoordonate la nivel european” (8).

2.5. Pentru ca Europa să-și facă mai mult (și mai bine) simțită prezența, trebuie mai întâi să se identifice prioritățile politice cu o valoare adăugată europeană ridicată și apoi să se definească resursele necesare pentru a le realiza, pe baza cărora trebuie pregătită reforma bugetară a UE. În acest scenariu nu ar mai fi posibil ca Uniunea să dedice bugetului său mai puțin de 1 % din venituri și numai 2 % din totalul cheltuielilor publice ale celor 28 de țări, cu o dinamică care de altfel a cunoscut o scădere constantă (9). Acest nivel se dovedește a fi absolut insuficient față de noile provocări cu care se confruntă UE și față de șocurile și crizele la care aceasta trebuie să răspundă.

2.5.1. Majorarea cantitativă a bugetului Uniunii va trebui să fie însoțită de o îmbunătățire calitativă semnificativă a acestuia, cu redefinirea structurii sale, atât în ceea ce privește cheltuielile, cât și resursele proprii. În acest scop, este necesar să fie luate în considerare criteriile adecvate de raționalizare, eficiență și eficacitate a bugetului și să se asigure forme de comunicare directă și transparentă cu cetățenii.

2.5.2. Îmbunătățirea cantitativă și calitativă a bugetului UE trebuie să treacă, de asemenea, printr-o consultare serioasă și aprofundată a societății civile, așa cum este reprezentată în cadrul CESE, pentru a se garanta că capitolele de cheltuieli reflectă cu adevărat nevoile reale ale regiunilor și au un impact pozitiv asupra bunăstării cetățenilor, în interesul public.

2.6. Odată cu apariția unor noi provocări, legate de modificarea scenariilor geopolitice și de adaptarea necesară la consecințele crizei economice și financiare, nu este o coincidență că bugetul UE este absolut inadecvat, Uniunea intrând într-o criză inițial economică și financiară, apoi socială, și, în cele din urmă, politică.

2.6.1. Această criză politică rezultă din decalajul dintre, pe de o parte, preocupările tot mai accentuate și așteptările cetățenilor europeni față de Uniune, aceștia solicitând beneficii concrete în viața lor de zi cu zi, și, pe de altă parte, competențele și resursele financiare alocate Uniunii în prezent. Acest decalaj este cel care dă naștere îngrijorărilor din ce în ce mai mari, precum și naționalismului și populismului, care pun în discuție proiectul european și UE însăși.

2.7. Discuția cu privire la viitorul UE are loc, într-adevăr, într-un moment istoric în care există numeroase temeri și incertitudini în rândul cetățenilor europeni, de natură economică, socială, politică și instituțională (10). În primul rând, consecințele crizei financiare și economice sunt încă puternice, în special în statele membre cele mai afectate, în anumite zone geografice și, în special, în ceea ce privește veniturile mici și medii. În al doilea rând, urmarea crizei constă în manifestarea unui scepticism general cu privire la capacitatea politică la nivelul statelor membre și al UE de a menține prosperitatea economică și coeziunea socială în era globalizării și a concurenței internaționale (11). În al treilea rând, crește afluxul migranților și refugiaților alungați de războaiele și sărăcia din Africa și din Orientul Mijlociu. În al patrulea rând, mai recent, ieșirea Regatului Unit din UE arată în mod clar că Uniunea Europeană nu este o alegere evidentă și ireversibilă, tendința putându-se propaga și în alte state membre.

3. Observații specifice

3.1. În ceea ce privește cheltuielile, elementul esențial este reprezentat de principiul valorii adăugate europene, care poate părea paradoxal într-o etapă istorică în care – pe de o parte – sunt tot mai multe voci care solicită mai mult spațiu guvernelor naționale, până la cazul extrem de ieșire din UE, în timp ce – pe de altă parte – este din ce în ce mai greu de apărat logica beneficiului echitabil (juste retour), a împărțirii în state membre contribuitoare și beneficiare nete și a corecțiilor ad-hoc pentru fiecare stat membru.

3.1.1. Cu toate acestea, Comisia a reiterat pe bună dreptate acest principiu, dat fiind că un consens politic larg în sprijinul acțiunii UE poate permite ca bugetul său să se axeze pe realizarea la nivel comunitar a unor beneficii reale pentru cetățenii europeni, pe care statele membre, singure, nu le-ar putea obține.

3.1.2. Din acest motiv, CESE este de acord cu Comisia că principiul valorii adăugate europene trebuie să se afle în centrul dezbaterii privind viitorul finanțelor UE și ar trebui să includă (12): — atingerea obiectivelor stabilite de principiile de bază ale legislației UE, în special de articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană, al cărui obiectiv este să li se asigure cetățenilor condiții de viață decente, și respectarea bunăstării (13); — definirea unui buget care să prevadă realizarea de bunuri publice europene, capabile să contribuie la protejarea libertăților fundamentale europene, a pieței unice și a uniunii economice și monetare (14).

3.1.3. În acest context, devine esențială respectarea deplină a articolului 311 din TFUE, conform căruia „Uniunea își asigură mijloacele necesare pentru atingerea obiectivelor sale și pentru realizarea politicilor sale”.

3.2. Documentul de reflecție demonstrează pe larg că soluția la provocările și crizele globale trebuie să găsească neapărat un răspuns european, concentrând în mod adecvat resursele bugetului UE, exploatând sinergiile cu bugetele naționale și direcționându-le către programe cu valoare adăugată europeană ridicată, în măsură: — să relanseze prin investiții pe termen mediu și lung dezvoltarea economică, socială și în materie de mediu, ocuparea forței de muncă, inovarea și competitivitatea, pentru a face față stagnării productivității și a investițiilor, îmbătrânirii populației și schimbărilor climatice; — să protejeze regiunile mai dezavantajate și grupurile sociale mai vulnerabile, afectate atât de continuarea crizei economice, cât și de consecințele negative ale globalizării (15). — să răspundă rapid și flexibil – atât din punctul de vedere al veniturilor, cât și din cel al cheltuielilor – șocurilor asimetrice care afectează unele state membre, crizei migrației și a refugiaților, preocupărilor legate de securitatea internă, urgențelor externe și apărării comune.

3.3. Printre elementele cu cea mai mare valoare adăugată europeană, măsurile deja identificate de CESE cu privire la CFM sunt completate de observațiile Rezoluției CESE privind Cartea albă (16): — o politică industrială europeană coordonată, pentru sporirea locurilor de muncă și stimularea competitivității în cadrul unei economii sociale de piață, facilitând dialogul între toate părțile interesate, investițiile și sprijinind întreprinderile mici și mijlocii (IMM-uri); — o convergență socială ascendentă – în paralel cu convergența economică – în materie de ocupare a forței de muncă și de rezultate sociale, mulțumită implementării pilonului european al drepturilor sociale și extinderii Fondului social european (FSE); — o politică privind migrația care să garanteze protecția refugiaților, în conformitate cu dreptul internațional, și integrarea lor în UE, un sistem comun în materie de azil, combaterea imigrației ilegale și a traficului de ființe umane, promovarea unor căi de acces legale; — combaterea schimbărilor climatice pe baza Acordului de la Paris și a tranziției ecologice, promovând Agenda 2030 pentru dezvoltare durabilă în cadrul tuturor politicilor UE; — reforma politicii agricole comune (PAC), în vederea atingerii obiectivelor de calitate a mediului, de dezvoltare rurală, de securitate alimentară și de sprijinire a veniturilor agricultorilor; — reforma politicii de coeziune, cu o identificare clară a rezultatelor, monitorizarea sistematică a acestora în cursul punerii în aplicare și evaluarea ex-post a impactului, pentru a îmbunătăți transparența și a promova mobilizarea parteneriatului; — finanțarea de investiții majore în infrastructură, rețele transeuropene, cercetare și inovare, începând cu Fondul european pentru investiții strategice (FEIS) și cu Orizont 2020; — un buget autonom al zonei euro capabil să transfere temporar – dar în măsură considerabilă – resurse în cazul apariției unor șocuri regionale, să contracareze recesiunile grave din întreaga zonă și să asigure stabilitatea financiară (17), cu o funcție de stabilizare macroeconomică, în ceea ce privește protejarea investițiilor și lupta împotriva șomajului și a situațiilor precare.

3.3.1. Funcția de stabilizare macroeconomică este deosebit de relevantă, deoarece, printre cauzele crizei strategice a UE și ale apariției populismului, se numără impactul negativ asupra grupurilor sociale și a sectoarelor de producție „perdante” în contextul procesului de globalizare și al schimbărilor tehnologiei și ale informației. Dacă, pe de o parte, statele membre sunt mai puțin capabile să acționeze în mod independent și să aibă un efect asupra pieței forței de muncă și a sistemelor de protecție socială, pe de altă parte, încă nu au fost create la nivel european rețele de protecție socială care să le permită tuturor cetățenilor să beneficieze de creșterea economică și de competitivitatea la nivel mondial (18).

3.4. Bugetul UE trebuie să fie în măsură să furnizeze mijloacele necesare pentru realizarea priorităților strategice, cu ajutorul unor criterii adecvate de raționalizare, eficiență și eficacitate în ceea ce privește structura sa și modul în care este evaluat și actualizat (19): — adoptarea unei mai mari concentrări pe performanță și pe rezultate; — evaluarea calității cadrului de reglementare pentru alocarea cheltuielilor de la bugetul UE; — analiza evoluției cheltuielilor ca proces continuu pe termen mediu, în care fiecare an reprezintă o traiectorie de dezvoltare necesară pentru a se asigura obținerea rezultatelor respective; — necesitatea de a se ține cont de legătura strânsă dintre bugetul UE, guvernanța politicii economice și dinamica actuală a economiei europene; — necesitatea de a asigura continuitatea politicii bugetare a UE, de a realiza obiectivele sale și de a le evalua.

3.4.1. În special, regula echilibrului bugetar trebuie să fie completată de alți indicatori care să măsoare performanța cheltuielilor și rezultatele referitoare la bunăstarea cetățenilor, care urmează să fie definiți în cadrul semestrului european, în moduri și forme adecvate, de comun acord cu Parlamentul European și cu parlamentele naționale.

3.5. În plus, gama resurselor disponibile la nivel comunitar a devenit foarte complexă și opacă. Pe lângă granturile și subvențiile tradiționale, aceasta include, de asemenea, instrumente financiare pentru mobilizarea resurselor private prin efectul de pârghie – utilizând FEIS și fondurile structurale – și diferitele instrumente, precum Mecanismul european de stabilitate (MES), constituite de statele membre din zona euro, însă în afara perimetrului UE, în scopul stabilizării financiare (20).

3.6. În ceea ce privește veniturile, CESE este de acord cu evaluarea realizată în raportul Finanțarea viitoare a UE de către Grupul la nivel înalt privind resursele proprii (HLGOR) prezidat de Mario Monti (21). În special, este important să se convină asupra unui nou buget, caracterizat de predominanța resurselor proprii autonome, transparente și echitabile. Acestea ar ajunge direct în bugetul Uniunii Europene, fără a trece prin statele membre și fără a crește presiunea fiscală, în special asupra cetățenilor mai dezavantajați și a întreprinderilor mici și mijlocii.

3.6.1. În special, unele dintre noile resurse propuse în acest raport ar avea o valoare adăugată europeană în ceea ce privește veniturile, fiind colectate la nivelul cel mai adecvat, atât pentru a identifica baze de impozitare mobile transnaționale, cât și pentru a contracara efectele globale asupra mediului: impozitarea întreprinderilor (CCCTB) (22), în special a multinaționalelor, a tranzacțiilor financiare, a carburanților și a emisiilor de dioxid de carbon.

3.6.2. În acest context, CESE reamintește, de asemenea, importanța combaterii evaziunii fiscale (inclusiv prin sporirea transparenței) (23) și a tuturor formelor de concurență fiscală neloială între statele membre.

3.7. Brexitul va avea consecințe inevitabile legate de întocmirea bugetului UE post-2020. Dincolo de cuantumul acestuia, care nu a fost încă stabilit în mod oficial de niciuna dintre instituțiile UE (24), consecințele posibile alternative pentru a compensa deficitul bugetar produs de Brexit pot fi reprezentate de următoarele trei opțiuni: i) creșterea contribuțiilor naționale din partea statelor membre ale UE; ii) reducerea cheltuielilor UE; iii) o combinație între cele două opțiuni precedente. În acest context, Brexitul reprezintă atât o amenințare, cât și o oportunitate pentru bugetul UE.

3.7.1. Brexitul reprezintă o amenințare, deoarece viitoarele negocieri privind CFM post-2020, dacă vor fi dominate de principiul juste retour, vor adânci actualele diferențe dintre state membre contribuitoare și beneficiare nete, îndepărtându-se de principiul valorii adăugate europene și agravând astfel situația de incertitudine cu privire la proiectul UE.

3.7.2. În același timp, Brexitul reprezintă o ocazie importantă pentru reformarea bugetului UE, prin îmbunătățirea acestuia din punct de vedere cantitativ și calitativ, realizându-se o revizuire substanțială a mecanismelor sale de cheltuieli și – în sprijinul propunerii expuse în raportul Monti – pentru activarea unui important sistem de resurse proprii pentru Uniune. În acest mod, va fi posibil ca bugetul UE să fie unul exemplar, eficient, eficace și transparent, astfel încât să dobândească credibilitate în fața cetățenilor europeni, iar aceștia să poată constata cu ușurință care sunt avantajele Europei și costurile „non-Europei”.

3.7.3. Din acest motiv, se consideră necesar: (a) să fie cuantificat cât mai curând – de către Comisia Europeană și pe baza diverselor scenarii hard sau soft ale Brexitului – impactul asupra veniturilor și cheltuielilor aferente bugetului comunitar, impact care ar fi trebuit să fie deja indicat în Documentul de reflecție, având în vedere, de asemenea, propunerea privind CFM post-2020; (b) să se lanseze o dezbatere serioasă, transparentă și publică cu privire la bugetul UE, cu toți actorii instituționali, politici, sociali, cu societatea civilă și cetățenii europeni; (c) să nu fie reduse însă resursele alocate politicilor de coeziune și obiectivelor sociale, dat fiind că sunt esențiale pentru dezvoltarea UE. În acest fel – la întocmirea bugetului UE – în cazul unor interese divergente și conflictuale, va fi posibil să se identifice (în mod transparent și democratic) opțiunile care pot concilia aceste interese, ceea ce va duce la soluții larg acceptate de toate părțile.

Bruxelles, 19 octombrie 2017. Președintele Comitetului Economic și Social European Georges DASSIS

(1) Pachetul include următoarele avize ale CESE: Politica economică a zonei euro pentru 2017 (aviz suplimentar) (a se vedea pagina 216 din prezentul Jurnal Oficial), Uniunea piețelor de capital: evaluare la jumătatea perioadei (a se vedea pagina 117 din prezentul Jurnal Oficial), Aprofundarea UEM până în 2025 (a se vedea pagina 124 din prezentul Jurnal Oficial) și Finanțele UE până în 2025

(2) Rezoluția CESE din 6 iulie 2017, pe tema Cartea albă a Comisiei privind viitorul Europei și alte aspecte, JO C 345, 13.10.2017, p. 11

(3) JO C 451, 16.12.2014, p. 10 și JO C 332, 8.10.2015, p. 8

(4) Rezoluția CESE din 6 iulie 2017, pe tema Cartea albă a Comisiei privind viitorul Europei și alte aspecte: „CESE nu crede că alegerea unuia dintre scenarii este o metodă inspirată de promovare a asumării unui scop comun sau de definire a viitoarei căi de urmat”, JO C 345, 13.10.2017, p. 11

(5) JO C 248, 25.8.2011, p. 75, JO C 229, 31.7.2012, p. 32, JO C 451, 16.12.2014, p. 10 și JO C 487, 28.12.2016, p. 62

(6) „… prin deplasarea cursorului subsidiarității către o integrare europeană sporită și de mai bună calitate…”, JO C 351, 15.11.2012, p. 36

(7) JO C 75, 10.3.2017, p. 63, punctul 1.1.

(8) COM(2017) 358 final, p. 6 (versiunea în limba engleză).

(9) Plafonul bugetar este stabilit la 1,2 % din venitul național brut (VNB) prin decizia Consiliului privind resursele proprii ale UE (2014/335/UE, Euratom), însă logica descrisă în prezentul aviz (adică identificarea mai întâi a priorităților politice și apoi stabilirea resurselor necesare pentru realizarea lor) implică faptul că bugetul UE nu ar trebui să se limiteze la un plafon definit în prealabil.

(10) JO C 75, 10.3.2017, p. 63, punctul 2.3.

(11) Doar o treime din cetățenii europeni au încredere în UE și în instituțiile sale. Comisia Europeană, Opinia publică în Uniunea Europeană, Eurobarometru standard nr. 85, mai 2016.

(12) COM(2017) 358 final, p. 9 (versiunea în limba engleză).

(13) „Uniunea urmărește să promoveze pacea, valorile sale și bunăstarea popoarelor sale.”

(14) „Uniunea instituie o piață internă. Aceasta acționează pentru dezvoltarea durabilă a Europei, întemeiată pe o creștere economică echilibrată și pe stabilitatea prețurilor, pe o economie socială de piață cu grad ridicat de competitivitate, care tinde spre ocuparea deplină a forței de muncă și spre progres social …” [articolul 3 alineatul (3) din TUE].

(15) COM(2017) 240 final; Growing unequal? Income distribution and poverty in OECD countries, OCDE, 2008; Divided we stand: why inequality keeps rising, OCDE, 2011; In it together. Why less inequality benefits all, OECD, 2015.

(16) Rezoluția CESE din 6 iulie 2017, pe tema Cartea albă a Comisiei privind viitorul Europei și alte aspecte, punctul 13. JO C 345, 13.10.2017, p. 11

(17) JO C 177, 18.5.2016, p. 41, punctul 3.5.

(18) JO C 75, 10.3.2017, p. 63, punctul 4. A se vedea, de asemenea, P. De Grauwe, What Future for the EU After Brexit? („Care este viitorul UE după Brexit?”), CEPS, octombrie 2016.

(19) JO C 75, 10.3.2017, p. 63

(20) Finanțarea viitoare a UE. Raportul final și recomandările Grupului la nivel înalt privind resursele proprii, decembrie 2016, p. 82-84.

(21) Finanțarea viitoare a UE. Raportul final și recomandările Grupului la nivel înalt privind resursele proprii, decembrie 2016.

(22) CESE a salutat deja, în 2011, introducerea sa, în avizul pe tema O bază fiscală consolidată comună a societăților, JO C 24, 28.1.2012, p. 63, dar și în 2017, în avizul pe tema Baza fiscală (consolidată) comună a societăților. Nepublicat încă.

(23) JO C 487, 28.12.2016, p. 62

(24) Estimarea contribuției nete medii anuale a Regatului Unit la bugetul UE – efectuată de o serie de institute de cercetare – variază de la 8 miliarde EUR (Institute for Fiscal Studies; Centre for European Policy Studies) la 10 miliarde EUR (J. Delors Institute Berlin – Bertelsman Stiftung) și la 20-27 de miliarde EUR (European Policy Centre). A se vedea Institute for Fiscal Studies, 2016, The Budget of the EU: a guide. IFS Briefing Note BN 181. Browne, J., Johnson, P., Phillips, D.; CEPS, 2016, The impact of Brexit on the EU Budget: A non-catastrophic event. J. Nunez Ferrer; D. Rinaldi, Policy Brief 347; J. Delors Institute Berlin – Bertelmans Stiftung, 2017, Brexit and the EU Budget: Threat or Opportunity? J. Haas- E. Rubio; EPC, 2017, EU Budget post-Brexit – Confronting reality, exploring viable solutions. E. Chonicz. Document de dezbatere.