Miercuri, 4 iulie 2012

Organizarea comună a piețelor agricole și dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole ***I

P7_TA(2012)0280

Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 4 iulie 2012 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (Regulamentul privind OCP unice) (COM(2010)0799 – C7–0008/2011 – 2010/0385(COD))

2013/C 349 E/25

(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)

Parlamentul European,

(1) JO C 132, 3.5.2011, p. 89.

Miercuri, 4 iulie 2012

P7_TC1-COD(2010)0385

Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 4 iulie 2012 în vederea adoptării Regulamentului (UE) nr. …/2012 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (Regulamentul privind OCP unice)

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 42 primul paragraf și articolul 43 alineatul (2),

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),

întrucât:

(1) Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”) (3) a fost modificat de mai multe ori. Noi modificări sunt necesare ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, pentru a alinia competențele conferite Parlamentului European și Consiliului și în special pe cele conferite Comisiei la articolele 290 și 291 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „tratatul”). Ținând seama de sfera acestor modificări, este necesar ca Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 să fie abrogat și înlocuit cu un nou regulament privind OCP unice. În vederea unei simplificări tehnice, Regulamentul (CEE) nr. 922/72 al Consiliului din 2 mai 1972 de stabilire a normelor generale de acordare a ajutorului pentru viermi de mătase pentru anul de creștere 1972/73 (4) ar trebui încorporat în prezentul regulament. Prin urmare, Regulamentul (CEE) nr. 922/72 ar trebui, de asemenea, abrogat.

(2) În temeiul articolului 43 alineatul (3) din tratat, Consiliul adoptă măsuri privind stabilirea prețurilor, a taxelor, a ajutoarelor și a contingentelor. În scopul clarității, în cazul în care articolul 43 alineatul (3) din tratat se aplică, prezentul regulament trebuie să precizeze în mod explicit faptul că măsurile vor fi adoptate de Consiliu în baza respectivului articol. [AM 1]

(3) Prezentul regulament ar trebui să cuprindă toate elementele fundamentale ale OCP unice. În anumite cazuri, stabilirea prețurilor, a taxelor, a ajutoarelor și a contingentelor este legată în mod indisolubil de aceste elemente fundamentale.

(4) Comisia trebuie să aibă În vederea asigurării bunei funcționări a prezentului regulament, competența de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 290 din tratat pentru a completa sau modifica anumite Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene ar trebui delegată Comisiei în ceea ce privește completarea sau modificarea anumitor elemente neesențiale ale prezentului regulament. Trebuie să se definească elementele asupra cărora se poate exercita această competență, precum și condițiile în care se va face această delegare Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Ar trebui acordată atenția cuvenită autorităților locale și regionale, regiunilor insulare, slab populate, montane sau ultraperiferice, astfel încât să nu se agraveze constrângerile cu care se confruntă deja aceste regiuni în contextul crizei actuale. Comisia, atunci când pregătește și elaborează acte delegate, ar trebui să asigure o transmitere simultană, în timp util și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu . [AM 2]

(5) Utilizarea unei proceduri de urgență ar trebui rezervată pentru cazurile excepționale în care aceasta se dovedește a fi necesară pentru a reacționa în mod eficient și concret în fața riscului de perturbare a pieței sau atunci când are loc o perturbare a pieței. Recurgerea la o procedură de urgență ar trebui justificată, iar cazurile în care se impune utilizarea unei astfel de proceduri ar trebui precizate.

(6) În temeiul articolului 291 din tratat, statelor membre le revine responsabilitatea punerii în aplicare a organizării comune a piețelor agricole (denumită în continuare „OCP”) instituită prin prezentul regulament. Pentru a garanta aplicarea uniformă a OCP în statele membre și pentru a evita orice denaturare a concurenței și orice discriminare între operatori, Comisia ar trebui să poată adopta acte de punere în aplicare în conformitate cu articolul 291 alineatul (2) din tratat. Prin urmare, Comisiei ar trebui să i se acorde competențe de executare în temeiul respectivei dispoziții, în special în ceea ce privește condițiile uniforme de aplicare a măsurilor de intervenție pe piață și a schemelor de ajutoare, precum și a normelor privind comercializarea și producția și a normelor care reglementează comerțul cu țările terțe. Comisia ar trebui să stabilească și caracteristicile minime ale controalelor care ar trebui aplicate de statele membre.

(7) În plus, pentru a asigura eficiența regimurilor instituite prin OCP unică, Comisiei ar trebui să i se confere competențele necesare pentru aplicarea măsurilor de gestionare a pieței și pentru executarea sarcinilor curente de gestionare. Pentru a asigura buna funcționare a OCP unice, Comisiei ar trebui să i se confere competențe pentru reglementarea anumitor aspecte cu caracter mai degrabă tehnic și pentru adoptarea de norme cu privire la notificări, la informare și la raportare, precum și la procedurile și criteriile tehnice legate de produsele și operatorii eligibili pentru a primi ajutoare de piață. În plus, pentru a asigura buna funcționare a OCP, Comisia ar trebui în același timp să stabilească îndeosebi datele, termenele limită, faptele generatoare pentru ratele de schimb, perioadele reprezentative și ratele dobânzilor; de asemenea, în ceea ce privește regimurile de ajutoare, Comisia ar trebui împuternicită să stabilească valoarea ajutoarelor și să adopte norme privind gestionarea, monitorizarea și evaluarea programelor și promovarea avantajelor ajutoarelor acordate, precum și norme privind punerea în aplicare a planurilor de programe sociale. Comisia ar trebui împuternicită să stabilească procedurile referitoare la plata ajutoarelor și a avansurilor.

(8) În plus, pentru a atinge obiectivele OCP unice și pentru a-i respecta principiile, Comisiei ar trebui să i se acorde competența de a adopta norme inclusiv cu privire la gestionarea schemelor destinate să limiteze producția de lapte, zahăr și vin și cu privire la inspecții și controale; de asemenea, Comisia ar trebui să aibă competența de a fixa valoarea garanțiilor, de a stabili normele și procedurile pentru recuperarea sumelor plătite în mod neîntemeiat și de a adopta norme privind contractele încheiate în scopul sprijinirii pieței.

(9) Pe lângă aceasta, în ceea ce privește sectorul vitivinicol, Comisiei ar trebui să i se confere competența de a garanta că cererile de denumiri de origine, de indicații geografice și de mențiuni tradiționale îndeplinesc condițiile prevăzute de prezentul regulament, astfel încât se asigură o aplicare uniformă în întreaga Uniune. În ceea ce privește prezentarea și etichetarea produselor din sectorul vitivinicol, Comisiei ar trebui să i se confere competența de a adopta toate normele necesare în materie de proceduri, notificări și criterii tehnice.

(10) Pentru a asigura atingerea obiectivelor cadrului legislativ instituit prin prezentul regulament, Comisia ar trebui să aibă, de asemenea, competențe permanente de monitorizare a anumitor activități ale organizațiilor de producători, ale grupurilor de producători, ale organizațiilor interprofesionale și ale organizațiilor de operatori. În plus, pentru a păstra structura stabilită de OCP unice și parametrii fundamentali ai acesteia, Comisiei ar trebui să i se confere competența de a adopta toate normele care se impun cu privire la măsurile excepționale de piață și la măsurile excepționale de gestionare, pentru a rezolva problemele urgente și neprevăzute care se pot ivi în unul sau mai multe state membre.

(11) Cu excepția cazului în care se prevede altfel în mod expres, Comisia trebuie să adopte respectivele acte de punere în aplicare în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (UE) nr. XX/XXXX al Parlamentului European și al Consiliului privind [title of regulation] În vederea asigurării unor condiții uniforme pentru punerea în aplicare a prezentului regulament, ar trebui conferite competențe de executare Comisiei. Respectivele competențe ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (5) . [AM 3]

(12) În ceea ce privește anumite măsuri luate în temeiul prezentului regulament și care necesită o acțiune rapidă sau constau în simpla aplicare a unor dispoziții generale unor situații specifice în mod nediscreționar, Comisia ar trebui împuternicită să adopte acte de punere în aplicare fără asistența comitetului aplicarea Regulamentului (UE) nr. 182/2011 . [AM 4]

(13) În plus, Comisia ar trebui împuternicită să se achite de anumite sarcini administrative sau de gestionare care nu necesită adoptarea unor acte delegate sau de punere în aplicare.

(14) Înlocuirea vechiului regulament cu un nou regulament privind OCP unice nu ar trebui să pună la îndoială deciziile în domeniul politicii agricole comune (denumită în continuare „PAC”) luate în decursul anilor. Astfel, obiectivul prezentului regulament ar trebui să fie în primul rând alinierea la tratat a competențelor conferite Comisiei. Regulamentul nu ar trebui, prin urmare, să abroge sau să modifice dispozițiile în vigoare pentru care justificările existente rămân valabile, cu excepția cazului în care respectivele dispoziții sunt perimate, și nici nu ar trebui să prevadă noi dispoziții sau măsuri. Excepțiile de la această abordare se referă la distribuirea de produse alimentare către persoanele cele mai defavorizate din Uniune și la ajutoarele acordate în cadrul monopolului german al alcoolului. Dispozițiile referitoare la standardele de comercializare reflectă propunerile făcute în contextul unei ample reevaluări a politicii în materie de calitate.

(15) Ar trebui fixați ani de comercializare pentru cereale, orez, zahăr, furaje uscate, semințe, ulei de măsline și măsline de masă, in și cânepă, fructe și legume, banane, lapte, produse lactate și viermi de mătase, care să reflecte în principal ciclurile biologice de producție ale fiecăruia dintre aceste produse.

(16) Pentru a stabiliza piețele și pentru a garanta un nivel de trai echitabil populației agricole, a fost elaborat un sistem de sprijinire a prețurilor diferențiat în funcție de sectoare, în paralel cu introducerea schemelor de sprijin direct; această manieră de a proceda permite să se țină cont, pe de o parte, de necesitățile diferite ale fiecărui sector și, pe de altă parte, de interdependențele dintre sectoare. Aceste măsuri iau forma unei intervenții publice sau, după caz, a unei plăți de ajutor pentru depozitarea privată a produselor din sectorul cerealelor, al orezului, al zahărului, al uleiurilor de măsline și al măslinelor de masă, al cărnii de vită și mânzat, al laptelui și al produselor lactate, al cărnii de porc și al cărnii de oaie și de capră. Date fiind obiectivele modificărilor ulterioare aduse Regulamentului (CE) nr. 1234/2007, în special prin Regulamentul (CE) nr. 72/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 privind modificările aduse politicii agricole comune prin modificarea Regulamentelor (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 320/2006, (CE) nr. 1405/2006, (CE) nr. 1234/2007, (CE) nr. 3/2008 și (CE) nr. 479/2008 și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1883/78, (CEE) nr. 1254/89, (CEE) nr. 2247/89, (CEE) nr. 2055/93, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 2596/97, (CE) nr. 1182/2005 și (CE) nr. 315/2007 (6) și ținând seama de justificarea prezentată în respectivul regulament, este așadar necesar să se mențină măsurile de sprijinire a prețurilor dacă acestea sunt prevăzute în actele elaborate în trecut, fără a aduce modificări importante în raport cu situația juridică anterioară.

(17) Din motive de claritate și transparență, ar trebui să se prevadă o structură comună pentru măsurile menționate mai sus, menținând politica urmată în fiecare sector. În acest scop, este necesar să se facă o distincție între prețurile de referință și prețurile de intervenție.

(18) Organizările comune ale piețelor în sectorul cerealelor, al cărnii de vită și mânzat, al laptelui și al produselor lactate cuprindeau prevederi conform cărora Consiliul, hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 37 alineatul (2) din Tratatul de instituire a Comunității Europene, putea modifica nivelul prețurilor. Având în vedere sensibilitatea sistemelor de prețuri, ar trebui clarificat faptul că posibilitatea modificării nivelului prețurilor în temeiul articolului 43 alineatul (2) din tratat există cu privire la toate sectoarele reglementate de prezentul regulament.

(19) Pentru calitățile standard ale zahărului alb și ale zahărului brut ar trebui fixate prețuri de referință. Aceste calități standard ar trebui să corespundă unor calități medii reprezentative pentru zahărul produs în Uniune și ar trebui să fie determinate pe baza unor criterii utilizate în comerțul cu zahăr. De asemenea, ar trebui să se permită revizuirea calităților standard pentru a ține seama în special de cerințele comerciale și de evoluțiile tehnologice în materie de analiză.

(20) În scopul garantării unor informații fiabile privind prețurile zahărului pe piața Uniunii, în prezentul regulament ar trebui inclus un sistem de notificare a prețurilor, pe baza căruia să se determine nivelul prețurilor de piață ale zahărului alb.

(21) Pe baza modificărilor introduse prin Regulamentul (CE) nr. 72/2009, sistemul de intervenție în sectorul cerealelor, al orezului, al untului și al laptelui praf degresat este deschis în anumite perioade din an. În privința sectorului cărnii de vită și mânzat, deschiderea și închiderea intervenției publice ar trebui să depindă de nivelul prețurilor de piață pe o perioadă dată.

(22) Prețul la care ar trebui efectuate achizițiile în cadrul intervenției publice a fost diminuat în trecut pentru OCP în sectorul cerealelor, al orezului și al cărnii de vită și mânzat și fixat în paralel cu introducerea schemelor de sprijin direct în aceste sectoare. Există deci o legătură strânsă între, pe de o parte, ajutoarele acordate în cadrul acestor scheme și, pe de altă parte, prețurile de intervenție. Pentru produsele din sectorul laptelui și al produselor lactate, acest nivel al prețurilor a fost fixat pentru a promova consumul produselor în cauză, respectiv pentru a ameliora competitivitatea acestora. Aceste decizii politice rămân valabile.

(23) Prezentul regulament ar trebui să prevadă posibilitatea desfacerii produselor achiziționate în cadrul intervenției publice. Ar trebui ca aceste măsuri să fie luate astfel încât să se evite perturbarea pieței, garantând egalitatea accesului la mărfuri și tratamentul egal al cumpărătorilor.

(24) Printre obiectivele PAC definite la articolul 39 alineatul (1) din tratat se numără stabilizarea piețelor și asigurarea unor prețuri rezonabile de livrare către consumatori. În cursul anilor, programul de distribuire a produselor alimentare a contribuit cu succes la îndeplinirea celor două obiective. Programul ar trebui să urmărească în continuare obiectivele PAC și să contribuie la îndeplinirea obiectivelor de coeziune. Cu toate acestea, reformele succesive ale PAC au condus la o reducere progresivă a stocurilor de intervenție și la o diminuare a gamei de produse disponibile. Prin urmare, achizițiile de pe piață ar trebui să devină și ele o sursă permanentă de aprovizionare pentru regim.

(25) Pentru a asigura o gestiune bugetară corectă și pentru a fructifica la maximum dimensiunea coezivă a regimului Uniunii ar trebui să se stabilească un plafon fix al ajutorului acordat de Uniune și să se dispună ca statele membre să cofinanțeze programul de distribuire a alimentelor. În plus, experiența a arătat că schema necesită o perspectivă pe termen mai lung. Prin urmare, Comisia ar trebui să elaboreze planuri pe trei ani de punere în aplicare a schemei, iar statele membre ar trebui să pregătească programe naționale de distribuire a produselor alimentare în care să își definească obiectivele și prioritățile în cadrul schemei, inclusiv din perspectiva aspectelor nutriționale. Mai mult decât atât, statele membre ar trebui să procedeze la efectuarea unor controale administrative și fizice adecvate și ar trebui să prevadă sancțiuni în cazul constatării unor nereguli, astfel încât să se asigure că planul pe trei ani este pus în aplicare conform normelor în vigoare.

(26) Pentru ca programul pentru persoanele cele mai defavorizate să funcționeze într-un mod transparent, coerent și eficient, Comisia ar trebui să adopte proceduri de adoptare și de revizuire a planurilor pe trei ani și ar trebui să procedeze la adoptarea respectivelor planuri și, dacă este necesar, la revizuirea acestora. În același timp, Comisia ar trebui să adopte dispoziții cu privire la elementele suplimentare care ar trebui incluse în planurile pe trei ani, la normele privind aprovizionarea cu produse și la procedurile și termenele aplicabile în cazul retragerii produselor de intervenție, inclusiv transferurile între statele membre și normele privind forma programelor naționale de distribuire a produselor alimentare și rapoartele anuale de punere în aplicare. În plus, pentru a asigura o punere în aplicare uniformă a planurilor pe trei ani de către statele membre, Comisia ar trebui să adopte procedurile de rambursare a costurilor organizațiilor caritabile pe care statele membre decid să le considere eligibile, inclusiv termenele limită și plafoanele financiare, condițiile de participare la licitații și condițiile aplicabile produselor alimentare și furnizării acestora. De asemenea, ar trebui adoptate norme care să stabilească obligațiile statelor membre referitor la controale, la procedurile și termenele de plată, la reducerile aplicabile în caz de nerespectare, la prevederile contabile și la responsabilitățile care le revin organismelor naționale de intervenție, inclusiv în caz de transfer între state membre.

(27) Pentru a contribui la echilibrarea pieței laptelui și la stabilizarea prețurilor de pe piață, prezentul regulament prevede acordarea de ajutor pentru depozitarea privată a anumitor produse din unt. În plus, Comisia ar trebui împuternicită să decidă acordarea de ajutoare pentru depozitarea privată a zahărului alb, a anumitor tipuri de uleiuri de măsline și a anumitor produse din carne de vită și mânzat, a cărnii de porc și a cărnii de oaie și de capră.

(28) Grilele utilizate în Uniune pentru clasificarea carcaselor în sectorul cărnii de vită și mânzat, al cărnii de porc și al cărnii de oaie și de capră sunt esențiale pentru înregistrarea prețurilor și pentru aplicarea mecanismelor de intervenție în aceste sectoare. Mai mult decât atât, acestea urmăresc să amelioreze transparența pieței.

(29) Restricțiile la libera circulație care rezultă din aplicarea de măsuri destinate combaterii propagării bolilor animale pot provoca dificultăți pe piața anumitor produse într-unul sau mai multe state membre. Experiența arată că perturbări grave ale pieței, cum ar fi reducerea importantă a consumului sau a prețurilor, pot fi legate de o pierdere de încredere a consumatorilor cauzată de existența unor riscuri pentru sănătatea publică sau pentru sănătatea animalelor.

(30) Măsurile excepționale de sprijinire a pieței în sectorul cărnii de vită și mânzat, al laptelui și al produselor lactate, al cărnii de porc, al cărnii de oaie și de capră, al ouălor și al cărnii de pasăre ar trebui să fie direct legate sau să rezulte din măsurile sanitare și veterinare adoptate pentru combaterea răspândirii bolilor. Măsurile ar trebui luate la cererea statelor membre pentru evitarea gravelor perturbări ale piețelor în cauză.

(31) Ar trebui prevăzută capacitatea Comisiei de a adopta măsuri de intervenție speciale în cazul în care acest lucru se dovedește a fi necesar pentru a răspunde în mod concret și eficient la riscurile de perturbare a piețelor în sectorul cerealelor și pentru a se evita recurgerea masivă la intervenția publică în anumite regiuni ale Uniunii în sectorul orezului sau pentru a face față penuriei de orez nedecorticat cauzată de catastrofe naturale.

(32) Ar trebui fixat un preț minim aplicabil sfeclei căreia i se aplică o cotă, corespunzător unei calități standard ce ar trebui definită, în scopul asigurării unui nivel de trai echitabil producătorilor de sfeclă de zahăr și de trestie de zahăr din Uniune.

(33) Este necesar să se prevadă instrumente specifice destinate asigurării unui echilibru just al drepturilor și obligațiilor între întreprinderile de prelucrare a sfeclei de zahăr și producătorii de sfeclă de zahăr. Prin urmare, ar trebui stabilite dispozițiile cadru care reglementează acordurile interprofesionale.

(34) Diversitatea condițiilor naturale, economice și tehnice face dificilă uniformizarea condițiilor de achiziționare a sfeclei de zahăr în cadrul Uniunii. Au fost deja încheiate acorduri sectoriale între asociațiile de producători de sfeclă de zahăr și întreprinderile de prelucrare a sfeclei de zahăr. În consecință, dispozițiile-cadru ar trebui să definească numai garanțiile minime solicitate atât de producătorii de sfeclă de zahăr, cât și de industria zahărului pentru a asigura buna funcționare a pieței zahărului, rezervând acordurilor sectoriale posibilitatea de a deroga de la anumite reguli.

(35) Taxa pe producție prevăzută în sectorul zahărului pentru a contribui la finanțarea cheltuielilor realizate ar trebui prevăzută în prezentul regulament

(36) Pentru a menține echilibrul structural al piețelor în sectorul zahărului la un nivel al prețurilor apropiat de prețul de referință, ar trebui să se prevadă posibilitatea de a lua decizii privind retragerea unor cantități de zahăr de pe piață până ce acest echilibru de piață este restabilit.

(37) În ceea ce privește sectorul plantelor vii, al cărnii de vită și mânzat, al cărnii de porc, al cărnii de oaie și de capră, al ouălor și al cărnii de pasăre, ar trebui să se prevadă posibilitatea adoptării anumitor măsuri care să faciliteze adaptarea ofertei la cerințele pieței. Aceste măsuri pot contribui la stabilizarea piețelor și la garantarea unui nivel de viață echitabil pentru populația agricolă în cauză.

(38) În sectorul zahărului, limitarea cantitativă a producției a fost un instrument esențial al politicii de piață. Motivele pentru care, în trecut, Comunitatea a adoptat regimul cotelor la producție în sectorul zahărului rămân valabile.

(39) Regimul de cote aplicabile zahărului în temeiul prezentului regulament ar trebui în special să mențină statutul juridic al cotelor în măsura în care, potrivit jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene, regimul de cote constituie un mecanism de reglare a pieței zahărului destinat să asigure atingerea obiectivelor de interes public.

(40) Prezentul regulament ar trebui să prevadă posibilitatea ajustării cotelor de zahăr pentru a reflecta deciziile statelor membre cu privire la realocarea cotelor naționale.

(41) Dată fiind necesitatea de a permite, în cursul perioadei de aplicare a cotelor, o anumită flexibilitate națională în raport cu ajustarea structurală a sectorului cultivării și prelucrării sfeclei de zahăr și a trestiei de zahăr, ar trebui prevăzută posibilitatea statelor membre de a modifica cotele întreprinderilor în anumite limite, fără a restrânge însă funcționarea fondului de restructurare ca instrument.

(42) Pentru a evita ca zahărul excedentar să perturbe piața zahărului, Comisia ar trebui să fie autorizată, în anumite condiții, să prevadă reportarea cantităților excedentare de zahăr, de izoglucoză sau de sirop de inulină astfel încât să fie considerate producție sub cotă în anul de comercializare următor. Mai mult decât atât, dacă, pentru anumite cantități, condițiile aplicabile nu sunt reunite, se prevede de asemenea impunerea unei taxe pe excedent pentru a se evita ca o acumulare a acestor cantități să amenințe situația pieței.

(43) Regimul cotelor de lapte ar trebui menținut până la expirarea sa în 2015, la fel și aplicarea unei taxe pe cantitățile de lapte colectate sau vândute pentru consum direct care depășesc un anumit prag garantat.

(44) Este necesar să se mențină distincția între livrările și vânzările directe de lapte, iar schema să se aplice pe baza unui conținut de grăsimi de referință individual și a unui conținut de grăsimi de referință național. Fermierii ar trebui autorizați, în anumite condiții, să își transfere temporar cota individuală. În plus, ar trebui menținut principiul potrivit căruia în cazul în care o exploatație este vândută, arendată sau transmisă prin moștenire, cota corespunzătoare acestei exploatații este transferată cu terenul în cauză cumpărătorului, arendașului sau moștenitorului, menținând totodată și unele excepții de la principiul conform căruia cotele sunt legate de exploatație, pentru a continua procesul de restructurare a producției de lapte și pentru a contribui la ameliorarea mediului. În funcție de diferitele tipuri de transfer al cotelor și pe baza unor criterii obiective, ar trebui prevăzute, de asemenea, normele care autorizează statele membre să plaseze în folosul rezervei naționale o parte din cantitățile transferate.

(45) În cazul laptelui și al produselor lactate, taxa pe excedent ar trebui fixată la un nivel disuasiv și achitabilă de către statele membre de îndată de cota națională este depășită. Este, în continuare, necesar ca taxa să fie repartizată de către statul membru între producătorii care au contribuit la depășire. Producătorii respectivi vor fi obligați în fața statului membru la plata contribuției lor la taxa datorată pentru depășirea cantității care le-a fost alocată. Statele membre ar trebui să verse Fondului European de Garantare Agricolă (FEGA) taxa corespunzătoare depășirii cotei lor naționale, redusă cu o valoare forfetară de 1 % pentru a ține cont de cazurile de faliment sau de incapacitate definitivă a anumitor producători de a se achita de contribuția lor la plata taxei datorate.

(46) Obiectivul principal al regimului cotelor de lapte, și anume reducerea dezechilibrului dintre cerere și ofertă pe piața laptelui și a excedentelor structurale rezultate pentru a ajunge la un mai bun echilibru al pieței, părea că reduce orientarea pe piață deoarece împiedică agricultorii să reacționeze la semnalele de pe piață și că limitează obținerea unor câștiguri de eficacitate în sector, întrucât încetinea restructurarea. Eliminarea progresivă a cotelor la produse lactate prin creșteri anuale de 1 % a fost prevăzută pentru fiecare an de comercializare începând cu 2009/2010 până în 2013/2014. În contextul restructurării sectorului, statele membre ar trebui autorizate să acorde, până la 31 martie 2014 și în anumite limite, un ajutor național suplimentar. Creșterile de cotă introduse prin Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, modificat prin Regulamentul (CE) nr. 248/2008 al Consiliului (7), și creșterea anuală cu 1 %, precum și celelalte modificări care reduc probabilitatea aplicării unor taxe pe excedent înseamnă că doar Italia mai riscă să fie supusă unei taxe pe baza modelelor actuale de producție dacă creșterile anuale cu 1 % s-ar aplica pe perioada 2009/2010 – 2013/2014. Având în vedere modelele actuale de producție din toate statele membre, creșterea cotelor a fost așadar anticipată pentru Italia tocmai pentru a elimina acest risc.

(47) Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 prevede diferite tipuri de regimuri de ajutor. Regimul pentru furaje uscate și pentru in și cânepă a prevăzut ajutoare pentru prelucrare destinate regularizării pieței interne în aceste sectoare. Ținând seama de modificările aduse de Regulamentul (CE) nr. 72/2009 și conform Regulamentului (CE) nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009 de stabilire a unor norme comune pentru sistemele de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de instituire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1290/2005, (CE) nr. 247/2006, (CE) nr. 378/2007 și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 (8), vor continua să se acorde ajutoare pentru furaje uscate până la 1 aprilie 2012, iar pentru fibrele de in lungi, fibrele de in scurte și fibrele de cânepă până în anul de comercializare 2011/2012. Regimul de cote pentru amidonul din cartofi prevăzut de Regulamentul (CE) nr. 1234/2007, modificat de Regulamentul (CE) nr. 72/2009, precum și prețul minim aferent se aplică numai până la sfârșitul anului de comercializare 2011/12.

(48) Pentru a contribui la echilibrarea pieței laptelui și pentru a stabiliza prețurile pe piață ale laptelui și ale produselor lactate, este necesar să se ia măsuri în vederea creșterii posibilității de desfacere a produselor lactate. Prezentul regulament ar trebui să prevadă acordarea de ajutoare pentru comercializarea anumitor produse lactate cu o destinație sau o utilizare specifică. Mai mult decât atât, pentru a stimula consumul de lapte de către tineret, Uniunea ar trebui să participe la cheltuielile efectuate în vederea acordării de ajutoare pentru furnizarea de lapte elevilor din instituții de învățământ.

(49) Ar trebui prevăzută posibilitatea acordării unei restituiri la producție în cazul în care fabricarea anumitor produse industriale, chimice sau farmaceutice face să apară necesitatea luării unor măsuri în vederea obținerii anumitor produse din zahăr.

(50) Conform Regulamentului (CE) nr. 73/2009, plățile pe suprafață pentru hamei au fost decuplate începând cu 1 ianuarie 2010. Pentru a permite organizațiilor de producători de hamei să își continue activitatea la fel ca înainte, ar trebui introdusă o dispoziție specifică care să prevadă consacrarea, în statele membre, a unor sume echivalente pentru aceleași activități.

(51) Este necesar să se prevadă o finanțare a Uniunii, corespunzător procentajului de ajutor direct pe care statele membre sunt autorizate să îl rețină în temeiul Regulamentului (CE) nr. 73/2009, pentru a încuraja organizațiile de operatori autorizați să elaboreze programe de lucru vizând ameliorarea calității producției de ulei de măsline și de măsline de masă. În acest context, prezentul regulament ar trebui să prevadă ca sprijinul Uniunii să fie alocat în funcție de prioritatea activităților întreprinse în cadrul respectivelor programe de lucru.

(52) Prezentul regulament face o distincție între, pe de o parte, fructe și legume, care cuprind fructele și legumele destinate comercializării și fructele și legumele destinate prelucrării, și, pe de altă parte, fructele și legumele prelucrate. Normele privind organizațiile de producători, programele operaționale și contribuția financiară a Uniunii se aplică numai în cazul fructelor și legumelor și în cazul fructelor și legumelor destinate exclusiv prelucrării.

(53) Organizațiile de producători sunt principalii actori ai regimului fructelor și legumelor. În fața unei cereri din ce în ce mai concentrate, regruparea ofertei în cadrul acestor organizații continuă să fie necesară, din punct de vedere economic, pentru a consolida poziția producătorilor pe piață. O astfel de regrupare ar trebui să se facă în mod voluntar și ar trebui să își dovedească utilitatea prin amploarea și eficacitatea serviciilor pe care o organizație de producători le poate oferi membrilor săi. Întrucât organizațiile de producători acționează exclusiv în interesul membrilor lor, ar trebui să se considere că ele acționează, în chestiuni economice, în numele și pentru aceștia.

(54) Producția de fructe și legume este imprevizibilă, iar produsele sunt perisabile. Până și excedentele mici pot perturba în mod serios piața. Prin urmare, ar trebui adoptate măsuri de gestionare a crizelor. Pentru a ameliora atractivitatea organizațiilor de producători, aceste măsuri ar trebui integrate în programele operaționale.

(55) Producția și comercializarea fructelor și legumelor ar trebui să aibă întotdeauna în vedere aspectele de protecție a mediului, inclusiv în ceea ce privește practicile de cultivare, gestionarea deșeurilor și eliminarea produselor retrase de pe piață, în special în ceea ce privește protecția calității apelor, conservarea biodiversității și întreținerea peisajului rural.

(56) Grupurile de producători din sectorul fructelor și legumelor din statele membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 sau ulterior, din anumite regiuni ultraperiferice ale Uniunii sau din insulele mai mici din Marea Egee care doresc să obțină statutul de organizații de producători în conformitate cu prezentul regulament ar trebui să poată beneficia de o perioadă de tranziție, în care să se poată acorda un ajutor național și un ajutor din partea Uniunii cu condiția asumării anumitor angajamente de către respectivele grupuri de producători.

(57) Pentru a conferi organizațiilor de producători din sectorul fructelor și legumelor o mai mare responsabilitate mai ales la nivelul deciziilor lor financiare și pentru a orienta resursele publice alocate către obiectivele viitoare, ar trebui stabilite condițiile în care pot fi utilizate aceste resurse. Cofinanțarea fondurilor operaționale instituite de organizațiile de producători reprezintă o soluție adecvată. În anumite cazuri, ar trebui să se permită extinderea sferei de utilizare a fondurilor. Fondurile operaționale ar trebui utilizate numai pentru finanțarea programelor operaționale din sectorul fructelor și legumelor. Pentru a controla cheltuielile Uniunii, ajutorul acordat organizațiilor de producători care instituie fonduri operaționale ar trebui să facă obiectul unui plafon.

(58) În regiunile în care organizația de producători din sectorul fructelor și legumelor este slabă, ar trebui autorizată acordarea unor contribuții financiare naționale suplimentare. În cazul statelor membre care sunt dezavantajate în mod deosebit pe plan structural, aceste contribuții ar trebui să poată fi rambursate de Uniune.

(59) Pentru a simplifica și pentru a reduce costurile schemei, procedurile și normele cu privire la eligibilitatea cheltuielilor din cadrul fondurilor operaționale ar trebui aliniate, acolo unde este posibil, la procedurile și normele programelor de dezvoltare rurală, statelor membre cerându-li-se să elaboreze o strategie naționale pentru programele operaționale.

(60) Este de dorit să se remedieze problema consumului scăzut de fructe și legume de către copii, prin creșterea în mod durabil a proporției de fructe și de legume din regimul lor alimentar în etapa de formare a obiceiurilor alimentare. Prin urmare, ar trebui să se prevadă un ajutor al Uniunii care să cofinanțeze acțiunile de furnizare, în instituțiile de învățământ pentru copii, a anumitor produse din sectorul fructelor și legumelor, al fructelor și legumelor prelucrate și al bananelor, precum și anumite costuri conexe legate de logistică, distribuție, echipamente, publicitate, monitorizare și evaluare. Pentru a garanta o bună aplicare, statele membre care doresc să utilizeze programul de încurajare a consumului de fructe în școli ar trebui să elaboreze în prealabil o strategie, inclusiv, printre altele, lista de produse eligibile, selectate pe baza unor criterii obiective cum ar fi caracterul sezonier, disponibilitatea sau aspectele ecologice.

(61) Pentru a asigura o gestiune bugetară corectă a programului de încurajare a consumului de fructe în școli, ar trebui să se prevadă un plafon fix al ajutorului Uniunii și rate maxime de cofinanțare. Ajutorul Uniunii nu ar trebui utilizat pentru a înlocui finanțarea eventualelor programe naționale existente de încurajare a consumului de fructe în școli. Ținând seama de constrângerile bugetare, statele membre ar trebui totuși să poată înlocui contribuția lor financiară la programul de încurajare a consumului de fructe în școli cu contribuții din partea sectorului privat. Pentru ca programul lor să fie eficient, statele membre ar trebui să prevadă măsuri de însoțire pentru care ar trebui să fie autorizate să acorde un ajutor național.

(62) În sectorul vitivinicol, este important să se prevadă măsuri de sprijin de natură să consolideze structurile competitive. Deși este indicat ca aceste măsuri să fie finanțate și definite de Uniune, statele membre ar trebui să aibă libertatea de a alege pachetul adecvat de măsuri care să răspundă necesităților organismelor lor regionale, ținând cont de particularitățile acestora, dacă este cazul, și de a le integra în programele naționale de sprijin Statele membre ar trebui să își asume răspunderea pentru punerea în aplicare a acestor programe.

(63) Una dintre măsurile-cheie eligibile pentru programele naționale de sprijin ar trebui să fie promovarea și comercializarea vinurilor Uniunii în țările terțe. Date fiind efectele structurale pozitive pe care le au asupra sectorului vitivinicol, activitățile de restructurare și de conversie ar trebui să fie sprijinite în continuare. Un ajutor ar trebui să fie disponibil și pentru investițiile în sectorul vitivinicol destinate să amelioreze performanța economică a întreprinderilor în sine. Ajutorul pentru distilarea subproduselor ar trebui să fie o măsură pusă la dispoziția statelor membre care doresc să recurgă la un astfel de instrument pentru a garanta calitatea vinului și pentru a proteja totodată mediul.

(64) Pentru a încuraja o gestionare responsabilă a situațiilor de criză, este necesar ca instrumentele de prevenire precum asigurarea recoltei, fondurile mutuale și recoltarea înainte de coacere să fie eligibile pentru ajutorul în cadrul programelor de sprijin pentru sectorului vitivinicol.

(65) Din diverse motive, statele membre ar putea prefera acordarea de ajutoare decuplate în cadrul schemei de plată unică pentru agricultori. Prin urmare, această posibilitate ar trebui să se afle la dispoziția statelor membre și, având în vedere caracteristicile schemei de plată unică, orice astfel de transfer ar trebui să fie ireversibil și să reducă în consecință bugetul disponibil pentru programele naționale de sprijin pentru sectorul vitivinicol în anii următori.

(66) Sprijinul acordat sectorului vitivinicol ar trebui să provină și din măsurile structurale luate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (9). Pentru a suplimenta mijloacele financiare disponibile în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1698/2005, ar trebui organizat un transfer progresiv de fonduri către bugetul care ține de regulamentul respectiv, în cazurile în care sumele în cauză sunt suficient de importante.

(67) Pentru a îmbunătățiri funcționarea pieței vinurilor, statele membre ar trebui să fie în măsură să aplice deciziile luate de organizațiile interprofesionale. Cu toate acestea, domeniul de aplicare a acestor decizii ar trebui să excludă anumite practici care ar putea denatura concurența.

(68) Problema excedentului de vin din Uniune a fost agravată în urma încălcărilor interdicției provizorii de noi plantări. În Uniune există un număr semnificativ de plantații ilegale, care constituie o sursă de concurență neloială, care amplifică problemele din sectorul vitivinicol și care trebuie tratate.

(69) Deși interdicția provizorie de noi plantări a avut un anumit efect asupra echilibrului dintre cerere și ofertă pe piața vinului, aceasta a constituit în același timp un obstacol pentru producătorii competitivi care doresc să răspundă într-un mod flexibil cererii în creștere. Întrucât nu s-a ajuns încă la un echilibru al pieței, iar măsurile de însoțire, precum schema de defrișare, au nevoie de timp pentru a produce efecte, este oportun să se mențină interdicția de noi plantări până la 31 decembrie 2015, dată de la care aceasta ar trebui să fie totuși înlăturată definitiv pentru a permite producătorilor competitivi să reacționeze liber la condițiile de piață. Cu toate acestea, statelor membre ar trebui să li se ofere posibilitatea de a extinde interdicția pe teritoriile lor până la 31 decembrie 2018, dacă consideră acest lucru necesar.

(70) Pentru a îmbunătăți gestionarea potențialului viticol și pentru a promova utilizarea eficientă a drepturilor de plantare, contribuind astfel la atenuarea efectelor restricțiilor provizorii de plantare, ar trebui menținută o oarecare flexibilitate, cum sunt sistemele de rezerve naționale sau regionale.

(71) Acordarea de ajutoare naționale ar pune în pericol buna funcționare a pieței unice. Dispozițiile din tratat care reglementează ajutoarele de stat ar trebui să se aplice, în principiu, produselor din sectorul vitivinicol care fac obiectul OCP pentru vin. Cu toate acestea, dispozițiile referitoare la prima de defrișare și anumite măsuri din cadrul programelor de sprijin nu ar trebui să constituie un obstacol în calea acordării unor ajutoare naționale cu același scop.

(72) Pentru a permite includerea sectorului vitivinicol în schema de plată unică, este necesar ca toate suprafețele viticole cultivate în mod activ să devină eligibile pentru schema de plată unică prevăzută de Regulamentul (CE) nr. 73/2009.

(73) Apicultura, ca sector al agriculturii, este caracterizată prin diversitatea condițiilor de producție și de randament, precum și prin dispersarea și varietatea operatorilor economici, atât la nivelul producției, cât și la nivelul comercializării. Mai mult decât atât, ținând cont de extinderea varoozei în cursul ultimilor ani în mai multe state membre și de dificultățile pe care această boală le antrenează în producția de miere, o acțiune la nivelul Uniunii rămâne necesară deoarece este vorba de o boală care nu poate fi eradicată complet și care ar trebui tratată cu produse autorizate. În aceste circumstanțe și în vederea ameliorării condițiilor generale de producție și de comercializare a produselor apicole în Uniune, este necesară elaborarea, din trei în trei ani, a unor programe naționale care conțin acțiuni de asistență tehnică, de combatere a varoozei, de raționalizare a transhumanței, de gestionare a potențialului apicol al Uniunii și de colaborare în programele de cercetare în materie de apicultură și de produse ale apiculturii. Este necesar ca aceste programe naționale să fie finanțate parțial de Uniune.

(74) Ajutorul Uniunii pentru creșterea viermilor de mătase ar trebui acordat pe cutie de ouă de viermi de mătase folosită.

(75) Aplicarea unor standarde de comercializare a produselor agricole poate contribui la ameliorarea condițiilor economice de producție și de comercializare, precum și la creșterea calității acestor produse. Prin urmare, aplicarea acestor standarde este în interesul producătorilor, al comercianților și al consumatorilor.

(76) Ca urmare a comunicării Comisiei privind politica în domeniul calității produselor (10) și a discuțiilor ulterioare, se consideră adecvată menținerea unor standarde de comercializare pe sectoare și pe produse, pentru a ține seama de așteptările consumatorilor și pentru a contribui la ameliorarea condițiilor economice de producție și comercializare a produselor agricole, precum și la calitatea acestora.

(77) Pentru a garanta că toate produsele sunt de o calitate bună, corectă și vandabilă și fără a se aduce atingere dispozițiilor adoptate în sectorul produselor alimentare, în special legislației alimentare generale cuprinse în Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (11) sau principiilor și cerințelor prevăzute de acesta, un standard de comercializare general de bază, astfel cum este cel prevăzut în comunicarea Comisiei menționată anterior, este considerat adecvat pentru produsele care nu fac obiectul unor standarde de comercializare pe sectoare sau produse. Atunci când aceste produse se conformează unui standard internațional aplicabil, după caz, ele ar trebui considerate ca fiind conforme cu standardul general de comercializare.

(78) Pentru anumite sectoare și/sau produse, definițiile, denumirile și/sau denumirile comerciale constituie un element important pentru determinarea condițiilor de concurență. În consecință, este oportun să se prevadă, pentru sectoarele și/sau produsele respectivele, definițiile, denumirile și denumirile comerciale care ar trebui utilizate în Uniune numai pentru comercializarea produselor care respectă cerințele corespunzătoare.

(79) Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 a menținut abordarea sectorială prevăzută de OCP anterioare în materie de standarde de comercializare. Ar trebui introduse dispoziții cu caracter orizontal.

(80) În temeiul Regulamentului (CE) nr. 1234/2007, Comisia a avut până acum responsabilitatea adoptării dispozițiilor privind standardele de comercializare pentru anumite sectoare. Dată fiind natura tehnică detaliată a acestor standarde și ținând seama de necesitatea de a spori constant eficacitatea acestora și de a le adapta la evoluția practicilor comerciale, este oportună extinderea acestei abordări asupra tuturor standardelor de comercializare, precizând criteriile care ar trebui luate în considerare la stabilirea normelor aplicabile.

(81) Standardele de comercializare ar trebui să permită aprovizionarea pieței cu produse de o calitate standardizată și satisfăcătoare. Standardele ar trebui să se refere, în special, la definiții, la clasificarea în categorii, la prezentare și etichetare, la ambalare, la metoda de producție, la conservare, la transport, la informațiile despre producători, la conținutul de anumite substanțe, la documentele administrative aferente, la depozitare, la certificare și la termene.

(82) În special, ținând seama de interesul consumatorilor de a obține informații adecvate și transparente referitoare la produse, ar trebui să fie posibil să se stabilească indicații adecvate cu privire la locul de proveniență agricolă, de la caz la caz în funcție de nivelul geografic adecvat, luând totodată în considerare particularitățile anumitor sectoare, îndeosebi în cazul produselor agricole prelucrate.

(83) Atunci când stabilește standarde de comercializare pe sectoare sau pe produse, Comisia ar trebui să țină seama de așteptările consumatorilor, de specificul fiecărui sector și de recomandările organismelor internaționale.

(84) În plus, pentru a se evita abuzurile la nivelul calității și autenticității produselor propuse consumatorilor, ar trebui să se prevadă adoptarea, dacă este cazul, a unor măsuri speciale referitoare mai ales la metodele de analiză.

(85) Pentru a garanta respectarea standardelor de comercializare, ar trebui să se prevadă efectuarea de controale și aplicarea unor sancțiuni în cazul nerespectării obligațiilor în acest sens. Statele membre ar trebui să își asume responsabilitatea unor astfel de controale.

(86) Standardele de comercializare ar trebui să se aplice, în principiu, tuturor produselor comercializate în Uniune.

(87) Este necesar să se prevadă reguli speciale referitoare la produsele importate din țări terțe, conform cărora dispozițiile speciale în vigoare în anumite țări terțe pot justifica derogări de la standardele de comercializare dacă se garantează echivalența lor cu legislația Uniunii.

(88) În ceea ce privește grăsimile tartinabile, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a menține sau de a adopta anumite norme naționale privind nivelurile de calitate.

(89) Dispoziții privind vinul ar trebui aplicate în lumina acordurilor încheiate în temeiul articolului 218 din tratat.

(90) Este necesar să se prevadă norme de clasificare a soiurilor de struguri de vinificație, conform cărora statele membre care produc peste 50 000 de hectolitri pe an să continue să clasifice soiurile de struguri de vinificație din care se poate produce vin pe teritoriul lor. Anumite soiuri de struguri de vinificație ar trebui excluse.

(91) Este necesar să se definească anumite practici oenologice și restricții asociate producției de vin, în special în ceea ce privește cupajul și utilizarea anumitor tipuri de must de struguri, suc de struguri și struguri proaspeți originari din țări terțe. Pentru a respecta standardele internaționale în domeniul practicilor oenologice, Comisia ar trebui să se bazeze, ca regulă generală, pe practicile oenologice recomandate de Organizația Internațională a Viei și Vinului (OIV).

(92) În sectorul vitivinicol, statele membre ar trebui autorizate să limiteze sau să excludă utilizarea anumitor practici oenologice și să poată impune restricții mai severe pentru vinurile produse pe teritoriile lor, precum și să permită utilizarea experimentală a unor practici oenologice neautorizate în condiții care urmează să fie stabilite.

(93) În Uniune, conceptul de vin de calitate se bazează, printre altele, pe caracteristicile specifice care pot fi atribuite originii geografice a vinurilor. Acest tip de vinuri sunt identificate pentru consumatori prin intermediul denumirilor de origine și al indicațiilor geografice protejate. Pentru a face posibilă existența unui cadru mai transparent și mai elaborat care să stea la baza revendicărilor calitative asociate produselor în cauză, ar trebui să se introducă un regim conform căruia cererile de denumire de origine protejată sau de indicație geografică protejată să fie examinate în conformitate cu politica orizontală a Uniunii referitoare la calitatea produselor alimentare, altele decât vinurile și băuturile spirtoase, definită de Regulamentul (CE) nr. 510/2006 al Consiliului din 20 martie 2006 privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare (12).

(94) Pentru a menține caracteristicile calitative specifice ale vinurilor cu denumire de origine sau cu indicație geografică, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a aplica norme mai restrictive în acest sens.

(95) Pentru a putea beneficia de protecție în Uniune, denumirile de origine și indicațiile geografice ale vinurilor ar trebui recunoscute și înregistrate la nivelul Uniunii. Pentru a garanta faptul că aceste denumiri îndeplinesc condițiile prevăzute de prezentul regulament, cererile ar trebui examinate de autoritățile naționale ale statelor membre în cauză, sub rezerva respectării unor dispoziții comune minime, inclusiv a unei proceduri naționale de opoziție. Ulterior, Comisia ar trebui să examineze cu atenție cererile pentru a se asigura că nu conțin erori evidente și că țin seama de legislația Uniunii și de interesele părților interesate din afara statului membru din care provin cererile.

(96) Protecția ar trebui să fie disponibilă pentru denumirile de origine și indicațiile geografice din țările terțe, atunci când acestea sunt protejate în țara de origine.

(97) Procedura de înregistrare ar trebui să permită oricărei persoane fizice sau juridice care are un interes legitim într-un stat membru sau într-o țară terță să își exercite drepturile prin notificarea obiecțiilor sale.

(98) Denumirile de origine și indicațiile geografice înregistrate ar trebui să beneficieze de protecție împotriva oricăror utilizări prin care se profită în mod abuziv de reputația produselor care respectă normele legale. Pentru a încuraja o concurență loială și pentru a nu induce în eroare consumatorii, această protecție ar trebui să acopere și produse și servicii nereglementate de prezentul regulament, inclusiv cele care nu se regăsesc în anexa I la tratat.

(99) Anumite mențiuni sunt utilizate în mod tradițional în Uniune și le oferă consumatorilor informații despre particularitățile și calitatea vinurilor care completează informațiile oferite de denumirile de origine și indicațiile geografice. Prin urmare, pentru a asigura funcționarea pieței interne, pentru a permite o concurență loială și pentru a evita inducerea în eroare a consumatorilor, aceste mențiuni tradiționale ar trebui să poată beneficia de protecție în Uniune.

(100) Descrierea, denumirea și prezentarea produselor din sectorul vitivinicol reglementate de prezentul regulament pot avea consecințe importante asupra perspectivelor lor de comercializare. Diferențele dintre legislațiile statelor membre privind etichetarea produselor din sectorul vitivinicol pot împiedica buna funcționare a pieței interne. Prin urmare, ar trebui să se prevadă norme care să ia în considerare interesele legitime ale consumatorilor și ale producătorilor. Din acest motiv, este necesar să se prevadă norme ale Uniunii referitoare la etichetare.

(101) În cazul în care apar sau pot apărea surplusuri de produse lactate creând sau riscând să creeze un dezechilibru grav pe piață, ar trebui să se acorde un ajutor pentru laptele degresat și laptele praf degresat produs în Uniune și destinat utilizării ca hrană pentru animale. Normele privind utilizarea cazeinei și a cazeinaților la fabricarea brânzeturilor sunt destinate să contracareze efectele negative care pot rezulta din respectivul regim de ajutor, dată fiind vulnerabilitatea brânzeturilor la operațiunile de substituire cu cazeină și cazeinați, contribuind astfel la stabilizarea pieței.

(102) Prezentul regulament se axează pe diferite tipuri de organizări pentru atingerea obiectivelor politicii, în special în vederea stabilizării piețelor produselor vizate printr-o acțiune comună, respectiv în vederea asigurării și ameliorării calității acestor produse. Dispozițiile relevante ale Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 se bazează pe organizări recunoscute de statele membre sau, în anumite condiții, de Comisie. Respectivele dispoziții ar trebui menținute.

(103) În ceea ce privește sectorul fructelor și al legumelor, pentru a încuraja și mai mult acțiunea organizațiilor și a asociațiilor de producători și pentru a asigura stabilitatea dorită a pieței, statele membre ar trebui autorizate să extindă, în anumite condiții, la producătorii nemembri dintr-o regiune, normele aplicabile mai ales în materie de producție, comercializare și protecție a mediului adoptate de o organizație sau o asociație din regiunea în cauză pentru membrii ei.

(104) Pentru sectorul fructelor și al legumelor în special, ar trebui să fie posibil să se acorde o recunoaștere specifică organizațiilor care fac dovada unei reprezentativități suficiente și care întreprind acțiuni practice în vederea îndeplinirii obiectivelor de la articolul 39 din tratat. Dispozițiile privind extinderea normelor adoptate de organizațiile sau asociațiile de producători și împărțirea cheltuielilor ocazionate de o astfel de extindere ar trebui să se aplice și organizațiilor interprofesionale, dată fiind similitudinea obiectivelor urmărite. O astfel de abordare este necesară și în cazul organizațiilor interprofesionale din sectorul tutunului.

(105) Pentru a asigura o dezvoltare rațională a producției și pentru a le garanta fermierilor producători de lapte un nivel de trai echitabil, este necesar ca puterea de negociere a acestora vizavi de prelucrători să fie consolidată, ceea ce ar trebui să conducă la o repartizare mai echitabilă a valorii adăugate de-a lungul lanțului de aprovizionare. Prin urmare, pentru a atinge aceste obiective ale politicii agricole comune, ar trebui adoptată o dispoziție în temeiul articolului 42 și al articolului 43 alineatul (2) din tratat prin care să li se permită organizațiilor de producători constituite de fermierii producători de lapte sau asociațiilor acestora să negocieze colectiv cu o lăptărie clauzele contractuale, inclusiv în materie de preț, fie pentru producția unora dintre membri, fie pentru producția tuturor membrilor. Pentru a menține o concurență reală pe piața laptelui și a produselor lactate, această posibilitate ar trebui acordată sub rezerva unor limite cantitative adecvate. Astfel de organizații de producători ar trebui așadar să fie eligibile și pentru recunoașterea în cadrul OCP.

(106) Pentru organizațiile interprofesionale din anumite sectoare s-au introdus norme la nivelul Uniunii Europene. Aceste organizații pot contribui în mod util la facilitarea dialogului dintre actorii implicați în lanțul de aprovizionare și la promovarea celor mai bune practici și a transparenței pieței. Astfel de norme ar trebui aplicate și în sectorul laptelui și al produselor lactate, alături de dispozițiile care clarifică statutul respectivelor organizații în cadrul legislației privind concurența; în plus, ar trebui verificat ca aceste norme să nu conducă la denaturarea concurenței sau a pieței interne și nici să nu afecteze buna funcționare a organizării comune a pieței.

(107) În anumite sectoare, cu excepția celor în care normele actuale prevăd recunoașterea organizațiilor de producători sau a organizațiilor interprofesionale, este posibil ca statele membre să intenționeze să recunoască acest fel de organizații în temeiul legislației naționale, în măsura în care aceasta este compatibilă cu legislația Uniunii.

(108) O piață unică implică un regim de schimburi comerciale la frontierele externe ale Uniunii. Acest regim ar trebui să cuprindă taxe la import și restituiri la export și, în principiu, ar trebui să permită stabilizarea pieței Uniunii. Regimul comercial ar trebui să se bazeze pe angajamentele luate cu ocazia negocierilor comerciale multilaterale din cadrul Rundei Uruguay.

(109) Monitorizarea fluxurilor comerciale este înainte de toate o chestiune de gestionare care ar trebui abordată într-o manieră flexibilă. Decizia asupra introducerii cerințelor în materie de licențe ar trebui luată ținând cont de necesitatea licențelor în scopul gestionării piețelor în cauză și în special în scopul monitorizării importului produselor în cauză.

(110) În cea mai mare parte, taxele vamale aplicabile produselor agricole în conformitate cu acordurile Organizației Mondiale a Comerțului (OMC) figurează în Tariful Vamal Comun. Cu toate acestea, pentru anumite produse din sectorul cerealelor și al orezului, introducerea unor mecanisme suplimentare face necesară posibilitatea adoptării de derogări.

(111) Pentru a evita sau contracara efectele negative pe piața Uniunii care pot rezulta din importul anumitor produse agricole, importul produselor de acest tip ar trebui să facă obiectul achitării unei taxe suplimentare, dacă sunt întrunite anumite condiții.

(112) În anumite condiții, este necesar să se deschidă și să se administreze contingente tarifare de import care decurg din acordurile internaționale încheiate în conformitate cu tratatul sau care rezultă din alte acte.

(113) Taxele la import aplicabile amestecurilor urmăresc să asigure buna funcționare a regimului de taxe vamale la importurile de amestecuri de cereale, orez și brizură de orez.

(114) Prezentul regulament stabilește un necesar tradițional de aprovizionare cu zahăr a industriei de rafinare pentru un an de comercializare. Pentru a asigura aprovizionarea industriei de rafinare din Uniune, este necesar ca licențele de import să fie rezervate rafinăriilor cu activitate permanentă în cursul primelor trei luni ale fiecărui an de comercializare, în limitele fixate conform necesarului tradițional de aprovizionare.

(115) Pentru ca culturile ilicite de cânepă să nu perturbe OCP în sectorul cânepii destinate producției de fibre, prezentul regulament ar trebui să prevadă controlul importurilor de cânepă și de semințe de cânepă pentru a garanta că produsele în cauză oferă anumite garanții în ceea ce privește conținutul în tetrahidrocanabinol. În plus, importul de semințe de cânepă, altele decât cele destinate însămânțării, ar trebui să fie supus în continuare unui regim de control care prevede autorizarea importatorilor în cauză.

(116) Regimul taxelor vamale permite renunțarea la orice alte măsuri de protecție la frontierele externe ale Uniunii. Piața internă și mecanismul de taxe ar putea, în circumstanțe excepționale, să se dovedească a fi inadecvate. În asemenea cazuri, pentru a nu lăsa piața Uniunii fără apărare împotriva perturbărilor care pot apărea, Uniunea ar trebui să fie în măsură să ia de îndată toate măsurile necesare. Aceste măsuri ar trebui să fie conforme obligațiilor internaționale ale Uniunii.

(117) Ar trebui să se prevadă posibilitatea de a interzice recurgerea la regimul de perfecționare activă și pasivă. Așadar, este oportun să se permită suspendarea recurgerii la procedura de perfecționare activă și pasivă în asemenea situații.

(118) Posibilitatea de a acorda, la exportul către țări terțe, a unei restituiri calculate pe baza diferenței dintre prețurile practicate în Uniune și cele practicate pe piața mondială și cuprinse între limitele fixate conform angajamentelor în cadrul OMC ar trebui să asigure participarea Uniunii la comerțul internațional cu anumite produse reglementate de prezentul regulament. Exporturile care fac obiectul unor subvenții ar trebui supuse unor limite exprimate în termeni de valoare și cantitate.

(119) Ar trebui asigurată respectarea limitelor în termeni de valoare la fixarea restituirilor la export prin monitorizarea plăților conform normelor privind FEGA. Monitorizarea poate fi facilitată impunând stabilirea în avans obligatorie a restituirilor la export, prevăzând în același timp posibilitatea, în cazul restituirilor diferențiate, de a schimba destinația prevăzută în interiorul unei zone geografice în care se aplică o rată de restituire unică la export. În cazul schimbării destinației, este necesar să se plătească restituirea la export aplicabilă destinației reale, plafonând-o la nivelul valorii care se aplică la destinația stabilită în prealabil.

(120) Ar trebui asigurată respectarea limitelor cantitative cu ajutorul unui sistem de monitorizare fiabil și eficient. În acest scop, este necesar ca restituirea la export să fie acordată numai dacă există o licență de export. Acordarea restituirilor la export în limitele disponibile ar trebui să se efectueze în funcție de situația specială a fiecăruia dintre produsele respective. Excepții de la această regulă ar trebui acceptate doar pentru produsele prelucrate care nu figurează în anexa I la tratat, cărora nu li se aplică limite exprimate în volum. Este necesar să se prevadă posibilitatea de a deroga de la respectarea strictă a normelor de gestionare în cazul în care exporturile cu restituire nu sunt susceptibile de a depăși limitele cantitative fixate.

(121) În cazul exportului de animale vii din specia bovină, acordarea și plata restituirilor la export ar trebui condiționate de respectarea dispozițiilor prevăzute de legislația Uniunii în materie de bunăstare a animalelor, în special în ceea ce privește protecția animalelor în timpul transportului.

(122) În anumite cazuri, produsele agricole pot beneficia de un tratament special la importul din țări terțe dacă respectă diferitele specificații și/sau condiții de preț. O cooperare administrativă între autoritățile țărilor terțe importatoare și cele ale Uniunii este necesară pentru buna aplicare a acestui sistem. În acest scop, este necesar ca produsele să fie însoțite de un certificat emis în Uniune.

(123) Exportul de bulbi de flori către țări terțe prezintă un interes economic considerabil pentru Uniune. Menținerea și dezvoltarea acestor exporturi poate fi asigurată printr-o stabilizare de prețuri pentru aceste schimburi. Prezentul regulament ar trebui așadar să prevadă prețuri minime la exportul produselor în cauză.

(124) Potrivit articolului 42 din tratat, dispozițiile capitolului din tratat referitor la normele privind concurența se aplică producției și comercializării produselor agricole numai în măsura stabilită de legislația Uniunii în cadrul dispozițiilor și în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 43 alineatele (2) și (3) din tratat. Dispozițiile privind ajutorul de stat au fost în mare parte declarate aplicabile. Modalitățile concrete de aplicare a normelor tratatului privind întreprinderile au fost de altfel definite în Regulamentul (CE) nr. 1184/2006 al Consiliului din 24 iulie 2006 de aplicare a anumitor norme de concurență în domeniul producției și comerțului cu produse agricole (13). Ținând cont de obiectivul creării unui ansamblu coerent de norme în materie de politică de piață, este oportun ca în prezentul regulament să se prevadă normele respective.

(125) Normele de concurență privind acordurile, deciziile și practicile menționate la articolul 101 din tratat, respectiv privind abuzul de poziție dominantă, ar trebui să se aplice producției și comerțului cu produse agricole, în măsura în care aplicarea lor nu împiedică funcționarea organismelor naționale ale piețelor agricole și nu pune în pericol realizarea obiectivelor PAC.

(126) Este necesară o abordare deosebită în cazul organizațiilor de agricultori care au ca obiect producția sau comercializarea comună a produselor agricole sau utilizarea instalațiilor comune, cu excepția cazului în care o asemenea acțiune comună exclude concurența sau pune în pericol realizarea obiectivelor articolului 39 din tratat.

(127) Pentru a nu compromite dezvoltarea PAC și pentru a garanta întreprinderilor în cauză securitatea juridică și tratamentul nediscriminatoriu, Comisia ar trebui să dispună de competența exclusivă, sub rezerva controlului Curții de Justiție, de a hotărî dacă acordurile, deciziile și practicile menționate la articolul 101 din tratat sunt compatibile cu obiectivele PAC.

(128) Acordarea de ajutoare de stat ar împiedica buna funcționare a unei piețe unice bazate pe un sistem de prețuri comune. De aceea, dispozițiile tratatului cu privire la ajutoarele de stat ar trebui să se aplice, ca regulă generală, produselor reglementate de prezentul regulament. În anumite cazuri, ar trebui să se permită aplicarea unor excepții. În aceste cazuri, Comisia ar trebui să poată stabili un inventar al ajutoarelor naționale existente, noi sau propuse, să formuleze observații adecvate în atenția statelor membre și să propună acestora măsuri adecvate.

(129) De la aderarea lor, Finlanda și Suedia pot acorda ajutoare de stat la producția și comercializarea renilor și a produselor derivate, ținând cont de situația economică particulară a acestui sector. Mai mult decât atât, Finlanda poate acorda, sub rezerva autorizării de către Comisie, ajutoare pentru diferite cantități de semințe și pentru anumite cantități de semințe de cereale produse doar în acest stat membru, ca urmare a condițiilor climatice specifice.

(130) În vederea soluționării situațiilor justificate de criză chiar și după încetarea aplicării măsurii tranzitorii de sprijin pentru distilarea de criză prevăzute în cadrul programelor de sprijin din 2012, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a oferi ajutor pentru distilarea de criză în limita a 15 % din valoarea bugetului anual relevant al statului membru respectiv pentru programul său național de sprijin. Orice astfel de ajutor ar trebui notificat Comisiei și aprobat în temeiul prezentului regulament înainte să fie acordat.

(131) În statele membre care se confruntă cu o reducere semnificativă a cotei de zahăr, producătorii de sfeclă de zahăr vor întâmpina probleme de adaptare deosebit de grave. În aceste situații, ajutorul tranzitoriu al Uniunii acordat producătorilor de sfeclă de zahăr, prevăzut de Regulamentul (CE) nr. 73/2009, nu va fi suficient pentru a rezolva pe deplin dificultățile cu care aceștia se confruntă. Prin urmare, statele membre care și-au redus cota cu mai mult de 50 % din cota de zahăr stabilită la 20 februarie 2006 în anexa III la Regulamentul (CE) nr. 318/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului (14) ar trebui autorizate să acorde producătorilor de sfeclă de zahăr un ajutor de stat pe durata aplicării ajutorului tranzitoriu acordat de Uniune. Pentru a garanta că statele membre nu acordă un ajutor de stat care depășește nevoile producătorilor de sfeclă de zahăr, stabilirea sumei totale a respectivului ajutor de stat ar trebui supusă în continuare aprobării Comisiei, cu excepția Italiei, caz în care se poate estima că cei mai productivi producători de sfeclă de zahăr ar avea nevoie, pentru a se adapta condițiilor de piață după reformă, de maximum 11 EUR per tonă de sfeclă de zahăr produsă. În plus, ținând seama de problemele specifice care ar putea apărea în Italia, ar trebui menținute dispoziții care să permită producătorilor de sfeclă de zahăr să beneficieze direct sau indirect de ajutoarele de stat acordate.

(132) În Finlanda, cultura sfeclei de zahăr se supune unor condiții geografice și climaterice specifice al căror efect defavorabil asupra sectorului se va adăuga efectelor generale ale reformei din sectorul zahărului. Prin urmare, acest stat membru ar trebui autorizat să acorde în mod permanent producătorilor săi de sfeclă de zahăr un ajutor de stat adecvat.

(133) Normele specifice privind ajutorul acordat de Germania în cadrul monopolului german al alcoolului ar fi trebuit să expire la 31 decembrie 2010. Volumele vândute de monopol au scăzut din 2003, iar distileriile și exploatațiile mici și mijlocii care le furnizează materia primă au făcut eforturi să se pregătească pentru intrarea pe piața liberă. Cu toate acestea, dat fiind că este nevoie de mai mult timp pentru a facilita această adaptare, etapa de eliminare progresivă a monopolului și a ajutoarelor pentru acești beneficiari ar trebui prelungită până la 31 decembrie 2013. Unele distilerii de mici dimensiuni în regim forfetar, unii utilizatori de distilerii și unele distilerii de fructe în regim de cooperativă care contribuie îndeosebi la conservarea peisajelor tradiționale și a biodiversității utilizând materii prime locale ar trebui să continue să beneficieze de ajutoarele acordate în cadrul monopolului până la 31 decembrie 2017, dată la care monopolul ar trebui desființat. În acest scop, Germania ar trebui să prezinte un plan anual de eliminare progresivă începând cu 2013.

(134) Dacă un stat membru dorește să susțină, pe teritoriul său, măsuri vizând promovarea consumului de lapte și de produse lactate în Uniune, este necesar să se prevadă posibilitatea de finanțare a unor astfel de măsuri printr-o taxă promoțională impusă producătorilor de lapte la nivel național.

(135) Întrucât contractele scrise și formale nu sunt reglementate de legislația UE, statele membre, conform propriilor sisteme legislative în materie de contracte, pot prevedea obligativitatea încheierii unor astfel de contracte, asigurând în același timp respectarea legislației UE și mai ales buna funcționare a pieței interne și a organizării comune a pieței. Dată fiind diversitatea situațiilor constatate în acest domeniu în întreaga Uniune Europeană, o astfel de decizie ar trebui să rămână, în scopul respectării principiului subsidiarității, la latitudinea statelor membre. Cu toate acestea, pentru ca respectivele contracte să respecte o serie de standarde minime adecvate și pentru a asigura buna funcționare a pieței interne și a organizării comune a pieței, la nivelul UE ar trebui să se prevadă anumite condiții de bază pentru utilizarea unor astfel de contracte. Ținând seama de faptul că statutul unora dintre cooperativele producătoare de lapte poate cuprinde deja reguli cu efect similar, aceste cooperative ar trebui scutite, în scopul simplificării, de la obligația de a încheia contracte. Pentru a garanta eficacitatea unui astfel de sistem, ar trebui ca acesta să se aplice și în cazul în care colectarea laptelui de la fermierii producători de lapte și livrarea acestuia către prelucrători se face prin intermediari.

(136) Sunt necesare informații adecvate în legătură cu situația actuală și perspectivele de evoluție a pieței hameiului în Uniune. În consecință, este necesară înregistrarea tuturor contractelor de livrări privind hameiul produs în Uniune.

(137) Pentru o mai bună gestionare a potențialului viticol, statele membre ar trebui să comunice Comisiei un inventar al potențialului lor de producție pe baza registrului plantațiilor viticole. Pentru a încuraja statele membre să comunice acest inventar, sprijinul pentru restructurare și reconversie se limitează la statele membre care au comunicat inventarul. Pentru a putea dispune de informațiile necesare pentru a face alegerile politice și administrative potrivite, producătorii de struguri pentru vinificație, de must și de vin ar trebui să depună declarații de recoltă. Statele membre ar trebui să poată solicita comercianților de struguri destinați producției de vin să declare în fiecare an cantitățile de struguri din ultima recoltă care au fost comercializate. Producătorii de must și de vin și comercianții, cu excepția comercianților cu amănuntul, ar trebui să își declare stocurile de must și de vin pe care le dețin.

(138) Pentru a permite un nivel satisfăcător de trasabilitate a produselor în cauză, în special în scopul protejării consumatorilor, ar trebui să se prevadă ca toate produsele din sectorul vitivinicol reglementate de prezentul regulament să aibă un document de însoțire atunci când circulă în Uniune.

(139) Este oportun să se prevadă, în anumite condiții și pentru anumite produse, posibilitatea de a lua măsuri în cazul în care se produc sau sunt susceptibile de a se produce perturbări ca urmare a unei evoluții semnificative a prețurilor pe piața internă sau în privința cursului sau a prețurilor pe piața mondială.

(140) Autoritățile statelor membre ar trebui să aibă sarcina de a asigura respectarea prezentului regulament, iar Comisia ar trebui să dispună de mecanisme care să îi permită să monitorizeze și să garanteze respectarea acestuia în sectorul vitivinicol.

(141) Este necesară stabilirea unui cadru de măsuri specifice pentru alcoolul etilic de origine agricolă care să permită colectarea de date economice și analiza informațiilor statistice în vederea monitorizării pieței. În cazul în care piața alcoolului etilic de origine agricolă este legată de piața alcoolului etilic în general, este necesară, de asemenea, obținerea de informații privind piața alcoolului etilic de origine neagricolă.

(142) Cheltuielile suportate de statele membre în cadrul obligațiilor care le revin în urma aplicării prezentului regulament ar trebui să fie finanțate de Uniune în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (15).

(143) Pentru a suplimenta mijloacele financiare disponibile pentru sectorul vitivinicol în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1698/2005, ar trebui organizat un transfer progresiv de fonduri către bugetul care ține de regulamentul respectiv, în cazurile în care sumele în cauză sunt suficient de importante.

(144) Comisia ar trebui să fie autorizată să adopte măsurile necesare pentru rezolvarea anumitor probleme practice în caz de urgență.

(145) Având în vedere evoluția constantă a piețelor comune ale produselor agricole, statele membre și Comisia ar trebui să se informeze reciproc în legătură cu schimbările importante și ar trebui să adopte modalitățile de notificare a respectivelor schimbări, precum și modalitățile de comunicare a informațiilor pertinente.

(146) Pentru a evita recurgerea abuzivă la avantajele prevăzute de prezentul regulament, acestea nu ar trebui acordate sau, după caz, ar trebui retrase în cazul în care se constată că condițiile în vederea obținerii acestor avantaje au fost create artificial, în contradicție cu obiectivele prezentului regulament.

(147) Pentru a garanta respectarea obligațiilor prevăzute de prezentul regulament, este necesar să se prevadă efectuarea de controale și aplicarea de măsuri administrative și de sancțiuni administrative în caz de nerespectare, precum și norme referitoare la constituirea și eliberarea garanțiilor în vederea bunei gestionări a organizării comune a pieței unice în cadrul PAC. Aceste dispoziții ar trebui să includă recuperarea sumelor plătite în mod neîntemeiat și obligațiile de raportare ale statelor membre care decurg din aplicarea prezentului regulament.

(148) În temeiul Regulamentului (CE) nr. 1234/2007, mai multe măsuri sectoriale de gestionare a pieței vor expira în 2012. După abrogarea Regulamentului (CE) nr. 1234/2007, dispozițiile relevante ar trebui să continue să se aplice până la expirarea regimurilor în cauză.

(149) Pentru a asigura securitatea juridică în ceea ce privește aplicarea normelor de comercializare, Comisia ar trebui să stabilească data la care anumite dispoziții ale Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 vor înceta să se mai aplice în sectorul respectiv.

(150) Pentru a facilita tranziția de la dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 în sectorul fructelor și al legumelor la dispozițiile prezentului regulament, Comisia ar trebui împuternicită să adopte măsuri tranzitorii.

(151) Prezentul regulament ar ar trebui să se aplice de la data intrării în vigoare. Cu toate acestea, dispoziția care prevede crearea standardului de comercializare general ar trebui să se aplice numai de la [un an de la intrarea în vigoare a regulamentului].

(152) În ceea ce privește relațiile contractuale și organizațiile de producători și organizațiile interprofesionale din sectorul laptelui și al produselor lactate, măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt justificate de situația economică actuală a pieței produselor lactate și de structura lanțului de aprovizionare. Prin urmare, ele ar trebui aplicate pe o perioadă suficient de lungă (atât înainte, cât și după eliminarea cotelor de lapte), pentru a putea avea efect maxim. Pe de altă parte, dată fiind sfera extinsă de aplicare, aceste măsuri ar trebui să aibă totuși un caracter temporar și să fie reexaminate pentru a se evalua modul în care au funcționat și dacă este necesar să se aplice în continuare. Acest aspect ar trebui să facă obiectul rapoartelor Comisiei cu privire la dezvoltarea pieței laptelui, referitoare îndeosebi la stimulentele potențiale destinate să încurajeze fermierii să încheie acorduri de producție comună, rapoarte care ar trebui depuse până la 30 iunie 2014 și 31 decembrie 2018,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

PARTEA I

DISPOZIȚII PRELIMINARE

Articolul 1

Domeniu de aplicare

(1) Prezentul regulament stabilește o organizare comună a piețelor pentru produsele care aparțin sectoarelor următoare, astfel cum se prevede în anexa I:

(a) cereale, anexa I partea I;

(b) orez, anexa I partea II;

(c) zahăr, anexa I partea III;

(d) furaje uscate, anexa I partea IV;

(e) semințe, anexa I partea V;

(f) hamei, anexa I partea VI;

(g) ulei de măsline și măsline de masă, anexa I partea VII;

(h) in și cânepă, anexa I partea VIII;

(i) fructe și legume, anexa I partea IX;

(j) fructe și legume transformate, anexa I partea X;

(k) banane, anexa I partea XI;

(l) vin, anexa I partea XII;

(m) plante vii și produse de floricultură, anexa I partea XIII (denumit în continuare „sectorul plantelor vii”);

(n) tutun brut, anexa I partea XIV;

(o) carne de vită și mânzat, anexa I partea XV;

(p) lapte și produse lactate, anexa I partea XVI;

(q) carne de porc, anexa I partea XVII;

(r) carne de oaie și de capră, anexa I partea XVIII;

(s) ouă, anexa I partea XIX;

(t) carne de pasăre, anexa I partea XX;

(u) alte produse, anexa I partea XXI.

(2) Prezentul regulament stabilește măsurile specifice pentru sectoarele enumerate mai jos și, dacă este cazul, definite în anexa II:

(a) alcool etilic de origine agricolă, anexa II partea I (denumit în continuare „sectorul alcoolului etilic de origine agricolă”);

(b) produse apicole, anexa II partea II (denumit în continuare „sectorul apicol”);

(c) viermi de mătase, anexa II partea III.

(3) În ceea ce privește cartofii, proaspeți sau refrigerați, având codul NC 0701, se aplică partea IV capitolul II.

Articolul 2

Definiții

(1) În scopul prezentului regulament se aplică definițiile privind anumite sectoare după cum sunt prezentate în anexa III.

(2) În sensul prezentului regulament:

(a) prin „agricultor” se înțelege agricultorul definit la articolul 2 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 73/2009;

(b) prin „organism plătitor” se înțelege organismul sau organismele desemnate de către un stat membru în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1290/2005;

(c) prin „preț de intervenție” se înțelege prețul la care se achiziționează produsele în cadrul procedurii de intervenție publică.

Articolul 3

Ani de comercializare

Sunt stabiliți următorii ani de comercializare:

(a) de la 1 ianuarie la 31 decembrie al unui an dat pentru sectorul bananelor;

(b) de la 1 aprilie la 31 martie al următorului an pentru: (i) sectorul furajelor uscate; (ii) sectorul viermilor de mătase;

(c) de la 1 iulie la 30 iunie al anului următor pentru: (i) sectorul cerealelor; (ii) sectorul semințelor; (iii) sectorul uleiului de măsline și al măslinelor de masă; (iv) sectorul inului și al cânepei; (v) sectorul laptelui și al produselor lactate;

(d) de la 1 august la 31 iulie al anului următor pentru sectorul vitivinicol;

(e) de la 1 septembrie la 31 august al anului următor pentru sectorul orezului;

(f) de la 1 octombrie la 30 septembrie al anului următor pentru sectorul zahărului.

Pentru a ține seama de particularitățile sectorului fructelor și legumelor și ale sectorului fructelor și legumelor transformate, Comisia stabilește adoptă , dacă este necesar, acte delegate în conformitate cu articolul 321, care stabilesc anii de comercializare pentru aceste produse prin intermediul unor acte delegate. [AM 5]

Articolul 4

Competențe delegate

Pentru a ține seama de particularitățile fiecărui sector și pentru a răspunde la evoluția situației pieței, Comisia poate, prin intermediul unor acte delegate adoptate în conformitate cu articolul 321 , să actualizeze definițiile prevăzute în anexa III partea I.

Articolul 5

Competențe de executare

Comisia poate, prin intermediul unor acte de punere în aplicare adoptate în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 323 alineatul (1a) : [AM 6]

(a) să stabilească ratele de conversie pentru orez pentru diferite stadii de transformare, respectiv cheltuielile de transformare și valoarea subproduselor.

(b) să adopte toate măsurile necesare cu privire la aplicarea ratelor de conversie.

PARTEA II

PIAȚA INTERNĂ

TITLUL I

INTERVENȚIA PE PIAȚĂ

CAPITOLUL I

Intervenția publică și depozitarea privată

Secțiunea I

Dispoziții introductive privind intervenția publică și depozitarea privată

Articolul 6

Domeniu de aplicare

(1) Prezentul capitol stabilește regulile privind, dacă este cazul, achizițiile realizate în cadrul intervențiilor publice și acordarea de ajutor pentru depozitarea privată în ceea ce privește sectoarele următoare:

(a) cereale;

(b) orez;

(c) zahăr;

(d) ulei de măsline și măsline de masă;

(e) carne de vită și mânzat;

(f) lapte și produse lactate;

(g) carne de porc;

(h) carne de oaie și de capră.

(2) În sensul prezentului capitol:

(a) „cereale” înseamnă cerealele recoltate în Uniune;

(b) „lapte” înseamnă laptele de vacă produs în Uniune;

(c) „smântână” înseamnă smântâna obținută direct și exclusiv din lapte.

Articolul 7

Origine UE

Fără a aduce atingere articolului 6 alineatul (2), doar produsele originare din Uniune pot fi cumpărate în cadrul intervenției publice sau pot beneficia de un ajutor pentru depozitarea privată.

Articolul 8

Prețuri de referință

(1) Pentru produsele supuse măsurilor de intervenție menționate la articolul 6 alineatul (1) se fixează următoarele prețuri de referință:

(a) în privința sectorului cerealelor, 101,31 EUR/tonă;

(b) în privința orezului nedecorticat, 150 EUR/tonă pentru calitatea standard astfel cum este definită în anexa IV punctul A;

(c) în privința zahărului: (i) pentru zahăr alb: 404,4 EUR/tonă începând cu anul de comercializare 2009/2010; (ii) pentru zahăr brut: 335,2 EUR/tonă începând cu anul de comercializare 2009/2010.

(d) în privința sectorului cărnii de vită și mânzat, 2 224 EUR/tonă pentru carcasele de animale bovine masculi de grad R3 astfel cum este prevăzut în grila Uniunii de clasificare a carcaselor de bovine adulte menționată la articolul 34 alineatul (1) litera (a);

(e) în privința sectorului laptelui și al produselor lactate: (i) 246,39 EUR/100 kg pentru unt; (ii) 169,80 EUR/100 kg pentru lapte praf degresat;

(f) în privința sectorului cărnii de porc, 1 509,39 EUR/tonă pentru carcasele de porc de calitate standard, astfel cum sunt definite în termeni de greutate și conținut de carne macră în conformitate cu grila Uniunii de clasificare a carcaselor de porc menționată la articolul 34 alineatul (1) litera (b), după cum urmează: (i) carcasele care cântăresc între 60 și mai puțin de 120 kg: grad E astfel cum se prevede în anexa V punctul B II; (ii) carcasele care cântăresc între 120 și 180 kg: grad R astfel cum se prevede în anexa V punctul B II.

(2) Prețurile de referință pentru cereale și orez stabilite la alineatul (1) literele (a) și respectiv (b) se referă la stadiul de vânzare cu ridicata pentru bunurile livrate la depozite, înainte de descărcare. Aceste prețuri de referință sunt valabile pentru toate centrele de intervenție din Uniune menționate la articolul 30.

(3) Prețurile de referință stabilite la alineatul (1) litera (c) punctele (i) și (ii) se aplică zahărului neambalat, franco fabrică, de calitate standard așa cum este definită în anexa IV punctul B.

(4) Prețurile de referință fixate la alineatul (1) din prezentul articol pot fi modificate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 43 alineatul (2) din tratat în funcție de evoluția producției și a piețelor.

Articolul 9

Notificări de prețuri pe piața zahărului

Comisia instituie, prin intermediul unor acte de punere în aplicare adoptate în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 323 alineatul (1a) , un sistem de informare privind prețurile practicate pe piața zahărului, care cuprinde un dispozitiv de publicare a nivelurilor de preț pentru piața în cauză.

Sistemul respectiv funcționează în baza informațiilor comunicate de întreprinderile producătoare de zahăr alb sau de alți operatori economici participanți la comerțul cu zahăr. Aceste informații sunt tratate în mod confidențial.

Comisia se asigură că informațiile publicate nu permit identificarea prețurilor practicate de către diferite întreprinderi sau operatori economici individuali.

Secțiunea II

Intervenția publică

Subsecțiunea I

Dispoziții generale

Articolul 10

Produse eligibile pentru intervenție publică

Intervenția publică este aplicabilă produselor următoare, sub rezerva îndeplinirii condițiilor stabilite în prezenta secțiune și a cerințelor și condițiilor suplimentare care vor fi stabilite de Comisie prin intermediul unor acte delegate și al unor acte de punere în aplicare în temeiul articolelor 31 și 32:

(a) grâu comun, grâu dur, orz, porumb și sorg;

(b) orez nedecorticat;

(c) carne proaspătă sau refrigerată din sectorul cărnii de vită și mânzat, clasificată la codurile NC 0201 10 00 și 0201 20 20 – 0201 20 50;

(d) unt produs direct și exclusiv din smântână pasteurizată într-o întreprindere autorizată din Uniune, cu un conținut minim de grăsimi butirice de 82 % din greutate și un conținut maxim de apă de 16 % din greutate;

(e) lapte praf degresat de calitate superioară obținut din lapte prin procedeul pulverizării într-o întreprindere autorizată din Uniune, cu un conținut minim de materie proteică de 34 % din greutatea extractului sec fără grăsimi.

Subsecțiunea II

Deschiderea achiziționării

Articolul 11

Perioadele de intervenție publică

Intervenția publică este disponibilă:

(a) pentru cereale, în perioada 1 noiembrie – 31 mai;

(b) pentru orezul nedecorticat, în perioada 1 aprilie – 31 iulie;

(c) pentru carnea de vită și mânzat, pe durata oricărui an de comercializare;

(d) pentru unt și lapte praf degresat, în perioada 1 martie – 31 august.

Articolul 12

Deschiderea intervenției publice

(1) În cursul perioadelor prevăzute la articolul 11, intervenția publică:

(a) este deschisă pentru grâul comun;

(b) este deschisă pentru grâu dur, orz, porumb, sorg, orez nedecorticat, zahăr, unt și lapte praf degresat, în limitele intervenției prevăzute la articolul 13 alineatul (1);

(c) este deschisă pentru carnea de vită și mânzat de către Comisie, prin intermediul unor acte de punere în aplicare și adoptate fără asistența comitetului prevăzut la articolul 323 alineatul (1) aplicarea articolului 323 , în cazul în care, într-o perioadă reprezentativă, prețul mediu de piață pentru carnea de vită și mânzat dintr-un stat membru sau dintr-o regiune a unui stat membru, înregistrat pe baza grilei Uniunii de clasificare a carcaselor menționate la articolul 34 alineatul (1), este sub 1 560 EUR/tonă , acordându-se o atenție deosebită principiilor coeziunii teritoriale, astfel încât să se țină seama de impactul asupra piețelor regionale, ale căror economii depind în mare măsură de acest tip de produs . [AM 7]

(2) Intervenția publică pentru carnea de vită și mânzat menționată la alineatul (1) litera (c) este închisă de Comisie, prin intermediul unor acte de punere în aplicare adoptate fără aplicarea articolului 323 , în cazul în care, în decursul unei perioade reprezentative, condițiile prevăzute la litera în cauză nu mai sunt îndeplinite.

Articolul 13

Limitele intervenției

(1) Achiziția în cadrul intervenției publice se realizează în următoarele limite:

(a) pentru grâu dur, orz, porumb, sorg și orez nedecorticat, 0 tone pentru perioadele prevăzute la articolul 11 litera (a) și respectiv (b);

(b) pentru unt, 30 000 de tone pentru fiecare perioadă prevăzută la articolul 11 litera (d);

(c) pentru lapte praf degresat, 109 000 de tone pentru fiecare perioadă prevăzută la articolul 11 litera (d).

(2) Pentru produsele menționate la alineatul (1) Comisia poate decide, prin intermediul unor acte de punere în aplicare adoptate în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 323 alineatul (1a) , continuarea intervenției publice peste cantitățile prevăzute la alineatul în cauză dacă acest lucru este justificat de situația pieței și în special de evoluția prețurilor pieței.

Subsecțiunea III

Prețurile de intervenție

Articolul 14

Prețurile de intervenție

(1) Prețul de intervenție:

(a) pentru grâul comun este egal cu prețul de referință pentru cantitatea maximă propusă de 3 milioane de tone pentru fiecare perioadă de intervenție stabilită la articolul 11 litera (a);

(b) pentru unt este egal cu 90 % din prețul de referință pentru cantitățile propuse în limitele prevăzute la articolul 13 alineatul (1) litera (b);

(c) pentru laptele praf degresat este egal cu prețul de referință pentru cantitățile propuse în limita prevăzută la articolul 13 alineatul (1) litera (c).

(2) Comisia stabilește, prin intermediul unor acte de punere în aplicare adoptate în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 323 alineatul (1a) , prețurile de intervenție și cantitățile pentru intervenție pentru următoarele produse, pe bază de proceduri de licitație:

(a) grâu comun pentru cantitățile care depășesc cantitatea maximă propusă de 3 milioane de tone pentru fiecare perioadă de intervenție stabilită la articolul 11 litera (a);

(b) grâu dur, orz, porumb, sorg și orez nedecorticat, în conformitate cu articolul 13 alineatul (2);

(c) carne de vită și mânzat;

(d) unt pentru cantitățile propuse peste limita prevăzută la articolul 13 alineatul (1) litera (b), în conformitate cu articolul 13 alineatul (2) și

(e) lapte praf degresat pentru cantitățile propuse peste limita prevăzută la articolul 13 alineatul (1) litera (c), în conformitate cu articolul 13 alineatul (2).

În circumstanțe speciale, Comisia poate limita, prin intermediul unor acte de punere în aplicare adoptate în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 323 alineatul (1a) , procedurile de licitație la un stat membru sau la o regiune, sau poate fixa prețurile de intervenție și cantitățile destinate intervenției per stat membru sau regiune, în funcție de prețurile medii de piață înregistrate.

(3) Prețul maxim de achiziție stabilit în conformitate cu procedurile de ofertare în temeiul alineatului (2) nu depășește:

(a) pentru cereale și orez nedecorticat, prețurile de referință respective;

(b) pentru carnea de vită și mânzat, prețul de piață mediu înregistrat într-un stat membru sau într-o regiune a unui stat membru, majorat printr-o valoare care urmează să fie stabilită de Comisie, prin intermediul unor acte de punere în aplicare adoptate în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 323 alineatul (1a) , pe baza unor criterii obiective;

(c) pentru unt, 90 % din prețul de referință;

(d) pentru lapte praf degresat, prețul de referință.

(4) Prețurile de intervenție menționate la alineatele (1), (2) și (3):

(a) pentru cereale, nu aduc atingere majorărilor sau reducerilor de preț din motive de calitate, și

(b) pentru orezul nedecorticat, sunt majorate sau reduse în consecință atunci când calitatea produselor propuse organismului plătitor diferă de calitatea standard definită în anexa IV punctul A. Mai mult, în scopul asigurării unei orientări a producției către anumite varietăți, Comisia poate stabili, prin intermediul unor acte delegate adoptate în conformitate cu articolul 321 , majorări și reduceri ale prețului de intervenție.

Subsecțiunea IV

Desfacerea stocului de intervenție

Articolul 15

Principii generale

Desfacerea produselor achiziționate în cadrul intervenției publice are loc astfel încât să se evite orice perturbare a pieței și să se asigure accesul egal la mărfuri, precum și tratamentul egal al cumpărătorilor și conformitatea cu angajamentele care derivă din acordurile încheiate în conformitate cu articolul 218 din tratat.

Articolul 16

Desfacerea zahărului

În ceea ce privește zahărul cumpărat în cadrul intervenției publice, organismele plătitoare pot vinde zahărul doar la un preț superior prețului de referință fixat pentru anul de comercializare în cursul căruia are loc vânzarea.

Cu toate acestea, pentru a răspunde la posibilitățile speciale de desfacere a stocurilor de intervenție fără a perturba piața, Comisia poate decide, prin acte delegate adoptate în conformitate cu articolul 321 , că organismele plătitoare:

(a) pot vinde zahărul la un preț egal sau mai mic decât prețul de referință menționat la primul alineat dacă zahărul este destinat: (i) alimentației animalelor sau (ii) exportului, în aceeași stare sau după prelucrarea în produsele enumerate în anexa I la tratat sau în mărfurile enumerate în partea III din anexa XVII la prezentul regulament sau (iii) uzului industrial menționat la articolul 55;

(b) trebuie să pună zahărul brut pe care îl dețin, în scopul consumului uman pe piața internă a Uniunii, la dispoziția organizațiilor de caritate – recunoscute de respectivul stat membru sau de Comisie în cazul în care statul membru nu recunoaște astfel de organizații – la un preț mai mic decât prețul de referință aplicabil sau gratuit, pentru a fi distribuit în cadrul unor operațiuni de acordare de ajutor în caz de urgență.

Subsecțiunea V

Distribuirea către persoanele cele mai defavorizate din Uniune

Articolul 17

Program pentru distribuirea de alimente către persoanele cele mai defavorizate din Uniune

(1) Se instituie un program prin care pot fi distribuite produse alimentare către persoanele cele mai defavorizate din Uniune, prin intermediul unor organizații desemnate de statele membre. În acest scop, se pun la dispoziție produse din stocurile de intervenție sau, dacă nu sunt disponibile stocuri de intervenție adecvate pentru programul de distribuire, se achiziționează produse alimentare de pe piață.

În sensul programului prevăzut la primul paragraf, prin „persoanele cele mai defavorizate” se înțelege persoanele fizice, indivizi, familii sau grupuri formate din aceste persoane, a căror situație de dependență socială și financiară este constatată sau recunoscută pe baza criteriilor de eligibilitate adoptate de autoritățile naționale competente sau este considerată astfel pe baza unor criterii practicate de organizațiile desemnate și aprobate de autoritățile competente respective.

(2) Statele membre care doresc să participe la programul prevăzut la alineatul (1) prezintă Comisiei programe de distribuire a alimentelor care să conțină următoarele:

(a) detalii privind principalele caracteristici și obiective ale acestora,

(b) organizațiile desemnate,

(c) cererile privind cantitățile de produse alimentare care urmează să fie distribuite într-o perioadă de trei ani și alte informații relevante.

Statele membre aleg produsele alimentare pe baza unor criterii obiective, inclusiv pe baza valorilor nutritive și a adecvării pentru distribuție. În acest scop, statele membre pot prefera produse alimentare originare din UE.

(3) Pe baza cererilor notificate de statele membre în temeiul alineatului (2) primul paragraf și pe baza altor informații considerate relevante, Comisia adoptă planuri trienale.

Fiecare plan trienal prevede alocări financiare anuale din partea Uniunii per stat membru și contribuții financiare anuale minime ale statelor membre. Alocările pentru cel de-al doilea și cel de-al treilea an al programului sunt orientative.

Statele membre care participă la program confirmă anual cererile menționate la alineatul (2) primul paragraf litera (c). Pe baza acestor confirmări, Comisia stabilește, în fiecare an care urmează, alocările definitive, în limitele creditelor disponibile în buget.

Atunci când produsele cuprinse în planul trienal nu sunt disponibile în stocurile de intervenție din statul membru în care este nevoie de ele, planul trienal prevede transferul acestora din statele membre în care sunt disponibile în stocurile de intervenție.

Un plan trienal poate fi revizuit din perspectiva oricăror evoluții relevante care afectează punerea acestuia în aplicare.

(4) Organizațiile desemnate de statele membre menționate la alineatul (1) nu pot fi întreprinderi comerciale.

Produsele alimentare sunt oferite gratuit organizațiilor respective.

Distribuirea produselor alimentare către persoanele cele mai defavorizate este efectuată:

(a) gratuit sau

(b) la un preț care nu depășește în niciun caz un nivel justificat de costurile suportate pentru punerea în aplicare a acțiunii de către organizațiile desemnate, altele decât costurile care pot fi acoperite în temeiul alineatului (7) al doilea paragraf literele (a) și (b).

(5) Statele membre care participă la program:

(a) prezintă Comisiei un raport anual privind punerea în aplicare a programului;

(b) informează din timp Comisia cu privire la evoluțiile care influențează punerea în aplicare a programelor de distribuire a produselor alimentare.

(6) Uniunea cofinanțează costurile eligibile în cadrul programului. Această cofinanțare:

(a) nu depășește, în total, 500 de milioane per exercițiu bugetar și nici

(b) nu depăș