RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 44/110

Avizul Comitetului Economic și Social European privind privind promovarea locurilor de muncă ecologice și durabile în cadrul pachetului energie/climă al UE (aviz din proprie inițiativă)

2011/C 44/18

Raportor: dl IOZIA

La 16 iulie 2009, în conformitate cu articolul 29 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, Comitetul Economic și Social European a hotărât să elaboreze un aviz din proprie inițiativă privind

Promovarea locurilor de muncă ecologice și durabile în cadrul pachetului energie/climă al UE

(aviz din proprie inițiativă).

Secțiunea pentru transporturi, energie, infrastructură și societatea informațională, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 1 iunie 2010.

În cea de-a 464-a sesiune plenară, care a avut loc la 14 și 15 iulie 2010 (ședința din 14 iulie 2010), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 146 de voturi pentru, 4 voturi împotrivă și 10 abțineri.

1. Sinteza avizului

1.1 „Vreau să demonstrez că, din punct de vedere economic, avem de câștigat investind în tehnologiile care respectă clima, eficiente din punct de vedere energetic. Posibilitățile sunt nenumărate.”

Connie HEDEGAARD, membru al Comisiei Europene, responsabilă cu combaterea schimbărilor climatice

1.2 În zorii mileniului trei s-au născut noi semne de întrebare în legătură cu viitorul planetei. Riscurile pe care le implică schimbările climatice actuale, creșterea cererii de energie pe plan mondial, epuizarea surselor tradiționale într-un interval de timp relativ scurt, sensibilizarea sporită a cetățenilor, care îi determină pe aceștia să solicite măsuri corespunzătoare de combatere și de atenuare a efectelor negative ale emisiilor de gaze cu efect de seră (GES) determină nevoia revizuirii modelului de dezvoltare, a reducerii consumului, a utilizării în mai mare măsură a surselor alternative și regenerabile, care ajută la reducerea emisiilor. Politicile europene ar trebui să se axeze pe dezvoltarea unei Europe ecologice, sociale și competitive.

1.3 Nevoia de consolidare a securității aprovizionării cu energie și de reducere a dependenței de zone instabile din punct de vedere politic sau concurente, precum și schimbarea treptată a mixului energetic, în favoarea energiilor curate și regenerabile, duc la concluzia că noua economie ecologică va fi un factor de dezvoltare durabilă, de creștere a ocupării forței de muncă, care va contribui la un nou echilibru economic, social și ambiental.

1.4 Prin acest aviz, CESE își propune să analizeze perspectivele „locurilor de muncă ecologice, durabile” și să identifice instrumentele potrivite pentru susținerea și promovarea acestora.

1.5 Pentru a evalua efectele acestor noi politici, trebuie luată în considerare diferența dintre noile locuri de muncă și cele vechi, care sunt desființate: așa-numitele locuri de muncă „negre” (mine de cărbune, construcția și întreținerea centralelor electrice convenționale etc.). Aceste procese de schimbare trebuie însoțite de politici punctuale de salvgardare a veniturilor, de ormare profesională și de recalificare. Noua economie ecologică trebuie văzută de lucrători, de cetățeni, ca o mare oportunitate, trebuie să se bazeze pe principiile muncii decente și să se constituie într-un motor al dezvoltării sociale, ambientale și economice durabile.

1.6 Strategia europeană de tranziție către o politică economică și industrială cu emisii reduse de GES trebuie fundamentată pe dialogul dintre guverne, părți sociale și societatea civilă, pe temele transformărilor economice și industriale, ale investițiilor în tehnologii corespunzătoare noilor locuri de muncă ecologice și în dobândirea de competențe noi, la fel de ecologice.

1.7 Pentru ca succesul acestei noi strategii să fie asigurat, este neapărat necesară implicarea într-un dialog permanent a autorităților naționale și locale, a întreprinderilor și sindicatelor, pentru verificarea impactului asupra ocupării forței de muncă și asupra pieței muncii. Fără implicarea partenerilor sociali și a societății civile organizate nu se vor putea face progrese. CESE întâmpină cu satisfacție înființarea unei direcții generale pentru combaterea schimbărilor climatice (DG CLIM), care ar trebui să coordoneze politicile Uniunii, interne și externe, privind atenuarea și adaptarea.

1.8 CESE consideră că se impune cu necesitate instituirea unui instrument permanent de consultare, pentru anticiparea efectelor tranziției socioeconomice, pentru coordonarea activităților consiliilor sectoriale și pentru consolidarea dialogului dintre partenerii sociali și autoritățile publice. Agenția Europeană de Mediu ar trebui să răspundă de trasabilitatea efectivă a emisiilor, acoperind toate nivelurile producției și transportului, după metoda analizei ciclului de viață (ACV), în conformitate cu normele ISO 14040 și cu cele menționate în Cartea verde COM(2001) 68 final și în COM(2003) 302 final privind politica integrată a produselor, precum și cu sugestiile, fie și indirecte, din regulamentele europene (CE) nr. 761/2001 (EMAS) și (CE) nr. 1980/2000 (Ecolabel – eticheta ecologică).

1.9 Uniunea joacă un rol fundamental în promovarea locurilor de muncă ecologice. În materie de investiții, ar trebui să promoveze o politică de sprijinire a activităților și sectoarelor și, împreună cu statele membre, să-și asume responsabilitatea adoptării unei legislații stabile, care să contribuie la reducerea sarcinilor administrative și să țină seama permanent de necesitățile IMM-urilor. În ceea ce privește piața muncii, ea trebuie să promoveze lansarea unor programe specifice, de susținere a formării profesionale și, mai ales, de recalificare a lucrătorilor care, din cauza mutațiilor industriale, riscă să-și piardă locurile de muncă și veniturile actuale. Prin stimulente fiscale acordate întreprinderilor și utilizatorilor și prin utilizarea fondurilor obținute din comercializarea cotelor de emisie (ETS), statele membre trebuie să susțină eficiența energetică, investițiile în energii regenerabile, în cercetare și dezvoltare. În special în această perioadă de criză, o astfel de politică este urgentă și necesară.

1.10 Achizițiile publice au de jucat un rol important. Peste 15 % din PIB-ul european rezultă din achiziții publice. Clauzele preferențiale pentru bunuri și servicii durabile din punct de vedere ecologic pot induce pe piață o creștere mai rapidă a investițiilor în inovarea tehnologică.

1.11 Uniunea, în ansamblu, alocă încă prea puține fonduri cercetării, atât la nivel comunitar, cât și național: sub 2 % din PIB, comparativ cu 2,6 % în SUA, și 4 % în Japonia. Europa are nevoie de mai multe investiții în C-D și este esențial ca această cercetare să tindă către o societate bazată pe emisii reduse de GES.

1.12 Cel mai important potențial de dezvoltare îl au toate activitățile și locurile de muncă tradiționale care pot deveni mai ecologice. În acest sens, rolul societății civile este fundamental. Educația pentru mediu, orientată către tânăra generație, formarea profesională, comunicarea și informarea pentru întreprinderi, lucrători și cetățeni sunt activități pregătitoare esențiale pe care se întemeiază dezvoltarea unei noi economii ecologice. CESE se implică activ în sprijinirea acestor activități prin proiectul Pinocchio.

1.13 La rândul său, domeniul agricol poate contribui semnificativ atât la schimbarea modelelor de producție, cât și la dezvoltarea agrosilviculturii și la cultivarea biomasei. Protecția teritoriului și a mediului situează agricultura și organizațiile sale în fruntea unei campanii ample de sensibilizare și de informare cu privire la avantajele noii economii ecologice.

1.14 Biomasa reprezintă de departe sursa cea mai importantă de energie regenerabilă. Datele din 2008 subliniază că, la nivel european, sursele de energie biogenă sunt clar preponderente în raport cu toate celelalte surse de energie regenerabilă. În UE 27, două treimi din energia primară regenerabilă – reprezentând 66,1 % dintr-un total de cca 6 200 PJ – au fost produse pe bază de biomasă.

1.15 Într-o perioadă de dificultăți economice și de disponibilitate limitată a capitalurilor, eforturile trebuie concentrate asupra unui număr redus de priorități, esențiale pentru Europa în competiția globală, pentru protecția mediului și pentru a nu se pierde locurile de muncă în anii viitori. Energiile regenerabile, transportul durabil și casele cu emisii foarte scăzute de CO2 sunt aspectele pe care CESE le consideră prioritare.

1.16 Sectorul public trebuie să acorde acestor sectoare maximum de sprijin în perioada de tranziție. Politicile de conjunctură (stop-go), un cadru normativ instabil și incoerent, precum și piedicile administrative constituie principalele obstacole în calea dezvoltării activităților și a locurilor de muncă ecologice, bune și decente.

2. Introducere

2.1 Piața energiei

2.1.1 De bună seamă, criza economică și financiară a încetinit dezvoltarea activităților legate de sectorul noilor energii.

2.1.2 În 2009 s-a produs o cădere puternică a tranzacțiilor pe piața gazelor și petrolului. Într-adevăr, s-a înregistrat o reducere în valoare de 19 %, de peste 90 de miliarde de dolari (World Energy Outlook 2009 IEA – AIE, Perspectivele energetice mondiale 2009). În pofida acestei înghețări a consumului, pentru 2030 se estimează în continuare o creștere a cererii de energie cu cca 40 %, aceasta ajungând la 16,8 miliarde de tone echivalent petrol (tep).

2.1.3 Oricum, sursele de energie fosile vor reprezenta în continuare peste 77 % din creșterea cererii în perioada 2007-2030, cu o cerere de petrol în creștere de la 85 Mb/z (milioane de barili pe zi) în prezent, la 88 Mb/z în 2015, ajungându-se la 105 Mb/z în 2030.

2.1.4 Conform Perspectivelor energetice mondiale (World Energy Outlook – WEO) 2009, schimbările climatice pot fi combătute și ținute sub control, însă numai prin transformarea structurală a sectorului energetic. Raportul propune „Scenariul 450”, care presupune inițierea unor acțiuni hotărâte, cu termene stricte, vizând limitarea concentrației de CO2 echivalent din atmosferă la 450 părți per milion pe termen lung și limitarea creșterii temperaturii globale la 2 °C față de nivelurile preindustriale. În opinia AIE, „pentru a corespunde acestui scenariu, cererea de combustibili fosili trebuie să atingă nivelul maxim în 2020 iar emisiile CO2 generate de consumul de energie trebuie să scadă la 26,4 Gt (gigatone) în 2030, comparativ cu 28,8 Gt în 2007”.

2.2 Eficiența energetică

2.2.1 Programele de eficiență energetică ale Uniunii Europene au drept scop reducerea intensității energetice cu 3,3 % pe an în perioada 2005-2020, ceea ce ar trebui să ducă la o economie de 860 Mtep/an. Un obiectiv ambițios, care, pe cât posibil, ar trebui însoțit de măsuri obligatorii și care reclamă investiții masive, în măsură să ducă, la rândul lor, la economii semnificative, pe care Comisia le estimează la cca 100 de miliarde EUR anual [Comunicarea Comisiei – Planul de acțiune privind eficiența energetică: realizarea potențialului, COM(2006) 545 final].

2.2.2 În diferite avize, CESE s-a declarat întru totul în favoarea inițiativelor europene de răspândire a programelor privind eficiența energetică (1). Din păcate, a constatat că statele membre nu dau dovadă de un entuziasm pe măsură (2). CESE reafirmă faptul că „un aspect deseori neglijat al politicilor ecologiste este rentabilitatea lor. Într-adevăr, economia ecologică este una din modalitățile de ieșire din criza mondială. «Economia ecologică» emergentă generează noi oportunități de ocupare a forței de muncă. Comisarul Dimas a declarat că «investițiile ecologice» vor genera 2 milioane de locuri de muncă în următorul deceniu în UE. Rezultă de aici că economia ecologică nu este un lux” (3).

2.2.3 Comisia trebuie să se pregătească de lansarea unei revizuiri a strategiei privind eficiența energetică. Progresele înregistrate până în prezent nu au adus beneficiile scontate. Desigur că stabilizarea relativă a prețului petrolului, care a trecut de la nivelul-record de 147,27 USD, din 11 iulie 2008, la o medie de 53,56 USD pe baril în 2009 (în 2008 aceasta a fost de 91,48 USD pe baril) (WTRG Economics), nu a fost de natură să încurajeze investițiile.

2.2.4 Revizuirea directivei privind eficiența energetică a locuințelor și birourilor, care va lărgi considerabil cercul celor obligați să treacă la intervenții structurale în locuințele noi și în cele care vor trebui renovate, ca și regulamentele privind emisiile autoturismelor și ale vehiculelor utilitare ușoare reclamă eforturi considerabile din partea industriei, pentru îndeplinirea obiectivelor stabilite în materie de emisii, care vor duce la un câștig semnificativ în ceea ce privește eficiența și, implicit, scăderea consumului.

2.2.5 EurObserv'ER 2009 (The State of Renewable Energies in Europe – Situația energiilor regenerabile în Europa, al 9-lea raport al EurObserv’ER) a analizat, in 14 state membre ale UE (Germania, Franța, Spania, Danemarca, Suedia, Italia, Austria, Polonia, Finlanda, Regatul Unit, Țările de Jos, Slovacia, Slovenia și Luxemburg), efectele directe pe care le au asupra ocupării forței de muncă diversele tehnologii legate de energiile regenerabile. În 2008, tehnologiile din domeniul energiilor regenerabile au contribuit la crearea sau menținerea a 660 000 de locuri de muncă în total. Dintre acestea, peste 42 % (cca 278 000) se datorează surselor de energie biogenă (biomasa, în sens restrâns). Investițiile în biomasă creează locuri de muncă stabile, reduc gradul de dependență energetică a Europei și duc la o scădere considerabilă a nivelului emisiilor de CO2.

3. Criza și locurile de muncă ecologice

3.1 Criza economică s-a abătut asupra finanțelor publice, cu urmări grave. Deficitul agregat al zonei euro a fost de 6,4 % în 2009 iar pentru 2010 este estimat de Comisie la 6,9 %. Trebuie instituite planuri riguroase de reducere a datoriei, astfel încât, într-un interval scurt de timp, deficitul să se reîncadreze în parametrii pactului de stabilitate. CESE trage un semnal de alarmă în privința retoricii și lipsei de acțiune politică atunci când este vorba de stimularea dezvoltării ecologice.

3.2 Resursele disponibile pentru a continua programele de stimulare a energiilor regenerabile și de eficiență energetică sunt din ce în ce mai limitate. Va trebui ca statele membre să direcționeze către programele de eficiență energetică și către investițiile în surse de energie regenerabilă, în mobilitatea durabilă și în transporturi în general peste 50 % din resursele provenind din comercializarea cotelor de emisie (ETS), prevăzute inițial.

3.3 Există însă riscul ca lupta împotriva schimbărilor climatice să fie greșit înțeleasă drept o simplă reducere a consumului. Trebuie luată în considerare rentabilitatea investițiilor în energie (Energy Return On Investment – EROI) iar conceptul de „durabilitate” trebuie alăturat celui de „dezvoltare”, astfel încât să rezulte o economie nouă, care să se abată de la calea „recesiunii durabile” și a „șomajului acceptabil”, care duce inevitabil la degradarea condițiilor de trai ale oamenilor, fără a contribui la îmbunătățirea semnificativă a stării de sănătate a planetei.

3.4 Sectorul întreprinderilor, în special IMM-urile, trebuie să facă față și unei oferte de creditare mai limitate. Resursele disponibile pentru activitățile obișnuite fiind mai reduse, dezvoltarea investițiilor destinate restructurărilor – uneori foarte costisitoare și necesitând un interval de amortizare de câțiva ani – devine aproape imposibilă. Sunt necesare politici punctuale de sprijinire.

3.5 Exprimându-și punctul de vedere asupra unei inițiative recente a Comisiei, OIM a propus (prin vocea dlui Duncan Campbell, directorul Departamentului de analiză economică și a pieței muncii) o definiție:

„Locurile de muncă ecologice pot fi definite ca fiind acelea care reduc amprenta asupra mediului:

— prin diminuarea consumului de energie și apă și a producerii de deșeuri;

— prin decarbonizarea și dematerializarea economiei;

— prin reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră;

— prin adoptarea unor politici de adaptare la schimbările climatice;

— prin protejarea și însănătoșirea ecosistemului”.

3.6 Potrivit OIM, care, de câțiva ani, a efectuat studii sectoriale în domeniul locurilor de muncă ecologice în cooperare cu organizații internaționale patronale și sindicale, sectoarele care ar trebui să fie în linia întâi în această privință sunt următoarele:

Energia Ciclu integrat gazeificare/captarea CO2 Cogenerare (căldură și energie) Energii regenerabile (eoliană, solară, biocombustibili, geotermică, hidraulică la scară mică); pile de combustie Transporturile Vehicule cu motoare mai eficiente Vehicule hibride-electrice, electrice și cu pile de combustie Utilizarea în comun a autoturismelor (car sharing) Transporturile publice Transporturi nemotorizate (biciclete, mersul pe jos) și modificarea politicilor de amenajare a teritoriului și a structurilor rezidențiale (reducerea distanțelor și a dependenței de transporturile motorizate). Întreprinderile Controlul poluării (epuratoare și alte tehnici de filtrare) Eficiența energetică și a materialelor Tehnici de producție curată (evitarea substanțelor toxice) Cicluri de producție concepute după metoda „de la leagăn la leagăn ”(sisteme cu circuit închis, conform definiției lui William McDonough și Michael Braungart) Imobilele Iluminat, aparatură electrocasnică și de birou cu mare eficiență energetică Încălzire și răcire cu energie solară, panouri solare Renovarea clădirilor vechi utilizând tehnologii noi Clădiri ecologice (ferestre eficiente din punct de vedere energetic, izolare, materiale de construcție, încălzire, ventilare și climatizare) Case pasive alimentate cu energie solară, clădiri cu nivel zero al emisiilor Gestionarea materialelor Reciclare Responsabilitate sporită a producătorului, retragerea produsului și refabricarea acestuia Dematerializare Durata de viață a produselor și posibilitatea de a fi reparate Vânzarea cu amănuntul Promovarea produselor foarte eficiente și utilizarea etichetelor ecologice Magazine mai apropiate de zonele rezidențiale Reducerea la minimum a distanțelor de transport (de la locul de producție la magazine) O nouă economie, bazată pe servicii (vânzare de servicii, nu de produse) Agricultura Conservarea solurilor Reducerea consumului de apă Metode de cultivare biologice Reducerea distanței dintre producători și piață Silvicultura Împăduriri și proiecte de împădurire Agrosilvicultura Gestiunea durabilă a pădurilor și certificarea Stoparea despăduririlor

3.7 În majoritatea sectoarelor, va trebui ca locurile de muncă verzi să se caracterizeze prin niveluri ridicate de competență și pregătire profesională.

4. Actorii principali și bunele practici

4.1 În cadrul audierii organizate (CESE, 23 martie 2010), unii dintre principalii reprezentanți ai asociațiilor au contribuit la dezbatere, îmbogățind-o.

4.2 Președintele Confartigianato (confederația meșteșugarilor italieni) din Bergamo a prezentat săptămâna ecologică a energiei: 16 manifestări axate pe sensibilizare și discuții, 80 de raportori, sute de participanți care au aprofundat temele legislative și tehnice privind economia de energie și durabilitatea mediului. A fost un foarte bun exemplu în ceea ce privește rolul pe care pot și trebuie să îl joace asociațiile din această categorie în răspândirea noii culturi. Au fost prezentate servicii noi destinate energiei, precum: „ghișeul energiei” care oferă consiliere de specialitate întreprinderilor; „însoțitorul de credit” care susține investițiile cu sprijinul consorțiului de garantare al asociației; „formarea” tehnică, în cooperare cu Facultatea de Inginerie a Universității din Bergamo.

4.3 În intervenția sa, reprezentantul Fondului Mondial pentru Natură (World Wide Fund for Nature – WWF) responsabil cu politica europeană în domeniul schimbărilor climatice și energiei a subliniat impactul pozitiv pe care îl va avea economia ecologică asupra ocupării forței de muncă – potrivit estimărilor din studiile efectuate de organizația sa. Evident, organizațiile de mediu sunt foarte favorabile unei politici de susținere a energiei cu emisii scăzute sau, pe cât posibil, fără emisii de CO2.

4.4 Președintele sindicatului minelor și energiei din Polonia a scos în evidență riscurile pe care le implică o politică ce sancționează excesiv locurile de muncă „negre”. Este indispensabilă salvgardarea ocupării forței de muncă prin inițiative menite să înființeze noi locuri de muncă, în măsură să le absoarbă pe cele desființate. Trebuie avut în vedere „soldul” dintre locurile de muncă nou create și cele vechi, care au fost pierdute. Și aspectul salarial reclamă o atenție sporită: unele locuri de muncă ecologice sunt mai slab remunerate și costul kilowattului produs pe bază de cărbune este doar jumătate din cel produs din surse regenerabile. În absența unor politici adecvate de susținere a ocupării forței de muncă, riscul real este ca rata șomajului să se dubleze în scurt timp. De asemenea, trebuie prevăzute și modalități corespunzătoare de sprijinire a mobilității lucrătorilor.

4.5 Președintele Federației Industriei Europene a Construcțiilor a dat glas implicării depline și interesului întreprinderilor europene în susținerea modernizării și eficientizării locuințelor și clădirilor publice sau private destinate activităților profesionale. Sectorul nu solicită ajutoare economice speciale, ci o legislație stabilă, garantată pentru un anumit număr de ani, pentru a-și putea planifica investițiile și programele industriale. Industria construcțiilor solicită un flux financiar adecvat și constant pe care să poată conta, nu subvenții pe termen scurt. O politică fiscală corespunzătoare ar putea ajuta familiile să se orienteze înspre acest tip de investiții. Întreprinderile sunt gata să-și asume un rol în activitatea, neapărat necesară, de formare a propriilor salariați.

4.6 Președintele Consiliului Arhitecților din Europa (CAE) a subliniat necesitatea dezvoltării în continuare a formării pentru o arhitectură durabilă în Europa, susținând o abordare holistică a planificării intervențiilor în teritoriu, ce reclamă regândirea profesiei. Potrivit CAE, trebuie stabilite, împreună cu asociațiile constructorilor, obiective ambițioase pentru a îmbunătăți calitatea și eficiența energetică a clădirilor. Având în vedere unele experiențe negative recente, CAE s-a arătat circumspect cu privire la rezultatul unui parteneriat public-privat (PPP) pentru achiziții publice.

4.7 Reprezentantul Comisiei a evidențiat potențialul remarcabil de creare a unor noi locuri de muncă. Conform estimărilor, peste un milion de locuri de muncă vor fi înființate. Succesul de care s-a bucurat cel de-al doilea Congres de geotermie dezvăluie posibile evoluții. În Suedia, de exemplu, sunt instalate 33 de pompe de căldură la o mie de locuitori, față de 0,1 în Spania. Barierele administrative sunt o adevărată piedică în calea dezvoltării energiilor regenerabile. Eficiența energetică este cheia de boltă a întregului sistem, în special în construcții. Locurile de muncă ecologice care vor fi stimulate prin planuri de acțiune naționale vor fi durabile și competitive.

4.8 Intervenția reprezentantului Universității de Economie și Tehnică din Berlin, foarte documentată și incitantă, a scos în evidență faptul că pe piața energiilor regenerabile există o concurență internațională puternică, printre țările care își dispută întâietatea numărându-se în primul rând SUA și China. China și Taiwanul acoperă aproape 50 % din exporturile de panouri solare.

4.9 Reprezentantul uneia dintre cele mai importante întreprinderi spaniole de turbine eoliene a subliniat importanța strategică a sectorului său, a cărui dezvoltare se datorează unor politici inteligente și curajoase, care au stimulat investițiile și au venit cu propria valoare adăugată în economie. În cazul în care politicile de promovare a energiilor regenerabile se vor perpetua, perspectivele sunt pozitive, în pofida crizei. În luarea sa de cuvânt, el l-a citat pe președintele Obama: „Națiunea aflată în fruntea economiei energiilor curate va fi și cea care va conduce economia mondială” („Discursul privind starea națiunii”, Barack Obama, 27 ianuarie 2010).

4.10 În încheiere, o reprezentantă din conducerea Confederației Europene a Sindicatelor a subliniat angajamentul CES de a susține politicile de promovare și sprijinire a locurilor de muncă ecologice, care trebuie să respecte demnitatea lucrătorilor, drepturile și nivelul lor de salarizare. Un loc de muncă ecologic trebuie să fie, prin definiție, un loc de muncă decent. În opinia CES, este indispensabilă punerea în aplicare a unor politici de tranziție, de susținere a formării și de anticipare a mutațiilor industriale.

5. Care sunt perspectivele?

5.1 În anii din urmă s-au vehiculat cifre foarte diferite în privința posibilelor beneficii ale locurilor de muncă ecologice, eficienței energetice și inițiativelor de combatere a schimbărilor climatice pentru ocuparea forței de muncă. Numărul estimat al noilor locuri de muncă este de câteva sute de mii, dar acestea întârzie să apară. Evaluarea creșterii nete, prin scăderea locurilor de muncă pierdute într-un anumit sector, este o chestiune dificilă.

5.2 În prezent, dacă se iau în considerare activitățile ecologice în sens restrâns, numărul locurilor de muncă ecologice se ridică la 4,6 milioane. S-ar putea ajunge la 8,67 de milioane, echivalentul a 60 % din numărul total al lucrătorilor din UE 27, dacă se iau în considerare activitățile legate de resursele de mediu, precum silvicultura și ecoturismul. Se ajunge la o pondere mai importantă dacă se utilizează definiția mai extinsă, care face să crească numărul total al lucrătorilor la 36,4 milioane, adică 17 % din forța de muncă, luând în considerare și munca indirectă și activitățile auxiliare (GHK et al., 2007). Într-un document recent despre ocuparea forței de muncă în Europa („Ocuparea forței de muncă în Europa în 2009”), Comisia scoate foarte bine în relief aceste diferențe. S-a înregistrat o creștere în special în sectorul energiilor regenerabile, al agriculturii biologice și, în mai mică măsură, în activitățile legate de reabilitarea patrimoniului imobiliar.

5.3 Principalele domenii de activitate. Construcțiile

5.3.1 Cu 16,3 milioane de lucrători, reprezentând 7,6 % din numărul total al locurilor de muncă, industria construcțiilor se situează pe primul loc între activitățile industriale europene: cifra de afaceri a fost de 1 305 miliarde EUR în 2008, echivalentul a 10,4 % din PIB. Activitățile auxiliare generează peste 32 de milioane de locuri de muncă (FIEC, raportul anual 2009).

5.3.2 Industria europeană a construcțiilor se implică activ în proiecte și inițiative care vizează atingerea unor standarde înalte de eficiență și economisire a energiei: de exemplu, în contextul celui de-al șaptelea Program-cadru (PC7), proiectele Sunrise pentru integrarea energiei fotovoltaice în clădiri, Cygnum, pentru fabricarea panourilor din lemn preizolate prin utilizarea de materiale reciclate la costuri scăzute, care vor contribui la un grad sporit de accesibilitate a locuințelor cu consum redus de energie, și Mobi3con, un sistem operațional în 3D de utilizat pe șantiere pentru evitarea tuturor erorilor de concepție sau realizare, care, în opinia Federației Industriei Europene a Construcțiilor (FIEC), ar trebui să contribuie la economisirea a 6,2 miliarde EUR.

5.3.3 În pofida gravelor repercusiuni ale crizei financiare, care, în unele țări precum Spania și Irlanda, a dus de fapt la înghețarea pieței, sectorul consideră că în anii următori vor fi necesare cel puțin 800 000 de noi locuri de muncă pentru tehnicienii specialiști și inginerii care vor trebui incluși în programele de eficiență energetică a clădirilor. Doar în Franța, între 2007 și 2012, numărul de locuri de muncă ocupate de lucrătorii din domeniul eficienței energetice a clădirilor va crește de la 169 000 la 320 000 (Studiu Ademe – Agenția franceză pentru mediu și gestionarea energiei, 2008).

5.3.4 Un alt sector în care se preconizează o creștere a numărului de angajați este cel al ESCO (Energy Service Company) – societăți care efectuează intervenții de îmbunătățire a eficienței energetice, asumându-și riscul inițiativei și scutindu-l pe clientul final de orice sarcină organizatorică sau investiție. În unele țări, răspândirea acestor societăți a întâmpinat piedici din partea marilor producători, care s-au temut de o reducere drastică a consumului (4).

5.3.5 Formarea profesională și formarea continuă sunt indispensabile pentru ca mutațiile industriale să poată fi gestionate corespunzător: FIEC, Federația Industriei Europene a Construcțiilor, și FETBB, Federația Europeană a Muncitorilor din Construcții și din Industria Lemnului, colaborează activ pentru a pune la punct inițiative comune în domeniul calificării profesionale și proiecte de formare transfrontalieră.

5.4 Energiile regenerabile

5.4.1 În 2008, în industria energiei fotovoltaice erau angajate 190 000 de persoane (dintre care 130 000 direct și 60 000 indirect). Mulțumită sprijinului acordat pieței de către UE 27, până în 2030 industria preconizează să ofere 2,2 milioane de locuri de muncă, însă cu un efect net destul de limitat: presupunând că exporturile vor fi de 15 %, până în 2030, în UE 27 soldul net va fi de cca 162 000 de locuri de muncă (20 000 în 2010 și 49 000 în 2020) (EPIA, European Photovoltaic Industry Association – Asociația Europeană a Industriei Fotovoltaice, 2009).

5.4.2 Industria fotovoltaică necesită personal cu înaltă specializare, atât pentru cercetare și dezvoltare, cât și pentru lucrări de întreținere; va trebui ca arhitecții și inginerii să studieze modul de integrare a acestuia în contexte urbane caracterizate de prezența unor centre istorice de mare valoare peisagistică și artistică. În Europa, capacitatea instalată totală a ajuns de la 1 981 MW în 2005, la 9 405 în 2008, aproape dublându-se în intervalul 2007-2008 (EPIA, Global Market Outlook for Photovoltaics until 2013 – Perspective ale industriei fotovoltaice pe piața mondială, studiu realizat în 2009 în colaborare cu cabinetul A.T. Kearney). Până în 2030, vor fi necesare cursuri de specializare pentru pregătirea a cel puțin 50 000 de noi angajați pe an. Masteratele și cursurile postuniversitare de pregătire în domeniu pentru utilizarea energiei fotovoltaice sunt încă insuficiente.

5.4.3 În prezent, energia eoliană, cu o capacitate instalată de 64 935 MW la sfârșitul lui 2008, ocupă deja primul loc ca importanță printre sursele regenerabile de energie electrică. În 2007, nivelul de ocupare directă a ajuns la 108 600 de locuri de muncă și, dacă se adaugă și locurile de muncă indirecte, se ajunge la 154 000 de locuri de muncă. 59 % dintre acestea aparțin industriei turbinelor eoliene și sectorului componentelor. Germania, Spania și Danemarca sunt țările cu cei mai mulți lucrători în acest domeniu (EWEA, European Wind Association – Asociația Europeană a Energiei Eoliene, 2009). Asociația europeană din acest sector estimează că numărul angajaților poate ajunge la cca 330 000 în 2020, de peste două ori mai mare decât numărul total actual.

5.4.4 Conform unui studiu realizat în Spania, țară care a investit foarte mult în energiile alternative, numărul angajaților ar trebui să crească de la 89 001 în 2007, la 228 000-270 000, în funcție de două scenarii distincte (ISTAS, Instituto Sindical de Trabajo, Ambiente y Salud – Institutul sindical pentru muncă, mediu și sănătate, 2009).

5.5 Transporturile

5.5.1 În sectorul construcției de mașini și al transportului rutier sunt angajați cca 2,2 milioane de lucrători; dacă se ține seama de activitățile auxiliare, numărul total crește până la 9,8 milioane (ACEA, Associazione dei costruttori europei di automobili – Asociația constructorilor europeni de automobile). Se adaugă la aceștia și angajații din transportul public și cei din transportul particular, în final ajungându-se la peste 16 milioane de persoane, dacă se iau în calcul și căile ferate, companiile de transport maritim, sectorul aviației și serviciile conexe și transportul rutier de marfă.

5.5.2 În acest sector, criza a fost resimțită acut, reducerea producției fiind de 7,6 % pentru autobuze, de 21,6 % pentru autoturisme, de 48,9 % pentru furgonete, și de 62,6 %, pentru camioane. O adevărată catastrofă pentru producție. Nici în alte sectoare din transporturi situația nu a fost mai bună, comenzile și activitatea înregistrând o scădere generală.

5.5.3 Sectorul transporturilor se va resimți mai mult decât celelalte de pe urma provocărilor generate de pachetul privind schimbările climatice și de regulamentele conexe, referitoare la emisiile de CO2. Includerea emisiilor provenind din transportul aerian în schema UE de comercializare a certificatelor de emisii (Emissions Trading Scheme – ETS) va ridica probleme pentru flotele mai învechite, care vor trebui să plătească amenzi enorme pentru emisiile lor. Mai mult, după cum CESE a afirmat deja (5), „aplicarea ETS este cu mult mai complicată în domeniul transportului maritim decât în domeniul aeronautic, în special în cazul transportului de tip tramp, din cauza particularităților comerțului maritim mondial, care creează dificultăți în ceea ce privește calculul impus de ETS”.

5.5.4 Se preconizează o creștere susținută (și dorită) a activităților din domeniul transportului feroviar, atât în transportul de pasageri, cât și în cel de marfă. Până în 2030, este prevăzută o creștere de 1 200 000 de locuri de muncă în transportul de pasageri și de 270 000 în transportul de marfă, față de o reducere de cca 700 000 de locuri de muncă în transportul rutier (Studiul Syndex Etuc Istas, 2007).

5.5.5 Mobilitatea urbană durabilă, cu o politică clară de promovare a transporturilor nemotorizate, precum bicicleta și mersul pe jos, va îmbunătăți calitatea vieții și va contribui în mare măsură la reducerea emisiilor de GES.

6. Acțiuni pozitive de promovare a locurilor de muncă ecologice

6.1 Se impun intervenții importante ale sectorului public, ale celui privat sau în parteneriat, menite să facă față provocărilor cu care ne confruntăm: îmbinarea dezvoltării economice cu reducerile semnificative de emisii nocive și cu posibilitatea de a avea locuri de muncă mai multe și mai bune.

6.2 În prezent, ca urmare a intervențiilor de sprijinire a unui sistem financiar aflat în criză profundă și, ulterior, ca urmare a crizei economice, care a dus în toate statele membre la diminuarea încasărilor din impozite, situația în care se află finanțele publice nu lasă să se întrevadă marje de manevră semnificative.

6.3 CESE propune constituirea unui Fond suveran european, garantat de BEI, cu resurse specifice care ar trebui furnizate de sistemul băncilor centrale și de BCE, în scopul îndeplinirii obiectivelor eficienței energetice și economisirii de energie. Este necesar un Plan Marshall european care să ofere certitudinea că se va răspunde exigențelor financiare ale combaterii schimbărilor climatice.

6.4 BEI, care deja are meritul de a se fi implicat în finanțarea activităților legate de dezvoltarea energiilor regenerabile, ar putea să se ocupe de gestionarea fondului și de direcționarea resurselor prin sistemul bancar european.

6.5 Problema principală este raționalizarea resurselor. Este indispensabilă direcționarea și coordonarea fondurilor structurale, a Fondului Social European și a celor din cadrul PC7. Prin noua DG Energie, Comisia ar putea asigura această coordonare.

6.6 Sunt necesare resurse financiare private. Inițiativele parteneriatului public-privat ar trebui să primească stimulente de natură operațională sau fiscală, într-un cadru de referință sigur și de durată.

6.7 Organizațiile întreprinderilor și ale lucrătorilor, ca și asociațiile societății civile care activează în acest domeniu au posibilitatea să joace un rol de prim-plan în răspândirea informației privind tehnicile și oportunitățile, în sensibilizare, educație și formare. Societatea civilă ar trebui să se implice permanent în proiecte de acest tip.

6.8 Un rol fundamental în optimizarea resurselor revine aplicării TIC. Dintr-un studiu recent al Comisiei (The implications of ICT for Energy Consumption – Implicațiile TIC asupra consumului de energie, e-Business Watch, Study report no 09/2008, http://www.ebusiness-watch.org/studies/special_topics/2007/documents/Study_09-2008_Energy.pdf), se desprinde necesitatea exploatării întregului potențial al TIC (6), ceea ce ar putea avea o influență benefică asupra înființării de noi locuri de muncă ecologice.

6.9 Cât privește eficiența energetică a clădirilor, într-unul din avizele sale (7), CESE a identificat politicile potrivite care trebuie puse în aplicare, destinate facilitării controalelor ce vizează standardele energetice ale clădirilor și acordării de înlesniri pentru utilizatorii finali în vederea achiziționării și instalării echipamentelor adecvate și pentru efectuarea unor lucrări de renovare în scopul izolării termice.

6.10 În ceea ce privește energiile regenerabile, acțiunile de promovare care trebuie întreprinse constau în acordarea de sprijin C-D și programelor care, oferind întreprinderilor și utilizatorilor finali asistență prin facilități fiscale și stimularea producției și consumului de energii regenerabile, vizează crearea unei piețe stabile, suficiente sieși. Aceste programe ar trebui să fie de lungă durată, conform modelului adoptat de Germania, care a prevăzut o diminuare treptată a intervențiilor publice, oferind operatorilor și publicului posibilitatea de a-și planifica propriile investiții.

6.11 Un capitol special ar trebui dedicat educației și formării (8). Educația este neapărat necesară pentru diseminarea cunoștințelor și pentru sensibilizarea tinerelor generații, iar formarea este esențială pentru progresul noilor tehnologii, menite să contribuie la o eficiență energetică sporită și la combaterea schimbărilor climatice.

Bruxelles, 14 iulie 2010 Președintele Comitetului Economic și Social European Mario SEPI

(1) JO C 10, 15.1.2008, p. 22-35.

(2) JO C 77, 31.3.2009, p. 54-59, JO C 318, 23.12.2009, p. 39-42.

(3) JO C 277, 17.11.2009, p. 20.

(4) JO C 77, 31.3.2009, p. 54-59, JO C 318, 23.12.2009, p. 39-42.

(5) JO C 277, 17.11.2009, p. 20 .

(6) JO C 175, 28.7.2009, p. 87-91.

(7) JO C 162, 25.6.2008, p. 62-71 .

(8) JO C 277, 17.11.2009, p. 15-19 .