RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 198/56

Avizul Comitetului Economic și Social European privind propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivei 98/70/CE privind calitatea benzinei și a motorinei și de modificare a Directivei 2009/28/CE privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile

COM(2012) 595 final – 2012/0288 (COD)

2013/C 198/09

Raportor: dl Lutz RIBBE

La 19 noiembrie 2012, în conformitate cu articolul 114 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), Parlamentul European și Consiliul Uniunii Europene au hotărât să consulte Comitetul Economic și Social European cu privire la

Propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivei 98/70/CE privind calitatea benzinei și a motorinei și de modificare a Directivei 2009/28/CE privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile

COM(2012) 595 final – 2012/0288 (COD).

Secțiunea pentru transporturi, energie, infrastructură și societatea informațională, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 3 aprilie 2013.

În cea de-a 489-a sesiune plenară, care a avut loc la 17 și 18 aprilie 2013 (ședința din 17 aprilie), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 147 de voturi pentru, 26 de voturi împotrivă și 23 de abțineri.

1. Concluzii și recomandări

1.1 CESE a adoptat în permanență o poziție favorabilă unei utilizări sporite a energiei din surse regenerabile – inclusiv sub forma bioenergiei. El a exprimat însă deja critici cu privire la utilizarea agrocombustibililor în sectorul mobilității în avizul său privind Directiva privind energia din surse regenerabile. Prin urmare salută limitarea cotei „biocombustibililor convenționali” la 5 %, așa cum prevede în prezent Comisia.

1.2 Comisia dorește să promoveze mai intens utilizarea în scopuri energetice a produselor reziduale, secundare și a deșeurilor. CESE apreciază în principiu acest obiectiv, însă consideră că trebuie să se vegheze în acest context la aplicarea unei politice coerente și la evitarea apariției unor noi probleme. Tocmai în această privință, CESE consideră că proiectul Comisiei ascunde riscuri.

1.3 Biomasa este regenerabilă, însă suprafața pe care este cultivată este limitată. De aceea este judicios să se țină seama de schimbarea indirectă a utilizării terenurilor (ILUC) – în măsura în care aceasta reprezintă o formă de concurență pentru terenuri – în analizele politico-strategice. O astfel de schimbare sau concurența pentru terenuri apar însă doar atunci când producția existentă de alimente și furaje este înlocuită cu producția de bioenergie, nu însă și atunci când au loc doar mutații regionale ale culturilor.

1.4 Abordarea ILUC aleasă de Comisie face parte dintr-o evaluare comparativă a surselor fosile de energie și a surselor de energie biogenă, care este orientată în mod unilateral către realizarea unor bilanțuri ale emisiilor de gaze cu efect de seră. Chestiuni precum securitatea aprovizionării sau caracterul limitat al resurselor de combustibili fosili nu se încadrează în această schemă matematică, fiind excluse. Astfel, abordarea ILUC nu mai poate avea pretenția de a fi conformă politicii de durabilitate.

1.5 Abordarea ILUC aleasă de Comisiei este discutabilă și în măsura în care se aplică surselor lichide de energie, nu însă celor gazoase sau solide; CESE nu este de acord cu această abordare.

1.6 Prin propunerea prezentată se pun sub semnul întrebării producția europeană de proteine și astfel utilizarea directă judicioasă a uleiurilor vegetale în scopuri energetice, întrucât Comisia atribuie acestor uleiuri un factor ILUC, utilizarea lor trebuind prin urmare limitată. Această abordare nu este justificată, uleiurile vegetale nefiind produse „principale”, ci produse secundare obținute în cadrul unei culturi de proteine pe teritoriul Europei care este de dorit. Cultura plantelor oleaginoase în Europa, din care se produc atât furaje proteice, cât și uleiuri vegetale (înlocuind astfel importurile de soia) ar trebui promovată în cadrul unor metode agricole de cultivare durabile, și nu limitată.

1.7 În ceea ce privește biocombustibilii considerați „avansați”, pe care Comisia dorește în prezent să îi promoveze, CESE consideră că există riscul ca potențiale rezervoare valoroase de carbon (precum lemnul, paiele, frunzișul) să fie utilizate drept bază pentru combustibili, ceea ce va conduce la creșterea concentrației de CO2 în atmosferă (a se vedea punctul 4).

1.8 CESE consideră că modificarea propusă a Directivei privind energia din surse regenerabile nu constituie o bază promițătoare pentru o strategie de reducere efectivă a utilizării combustibililor fosili, de îmbunătățire a securității aprovizionării în Europa și de sprijinire a protecției climei.

1.9 Biocombustibilii nu sunt o soluție pe termen lung pentru consumul excesiv de energie larg răspândit. Din punct de vedere al disponibilității, ei nu vor putea înlocui combustibilii fosili. Prin urmare, – în special în ceea ce privește sectorul autoturismelor în cazul căruia se conturează alternative la combustibilii lichizi – este vorba cel mult de o soluție de tranziție, care în plus poate implica efecte secundare nedorite semnificative și care nu trebuie în niciun caz să deturneze atenția de la recunoașterea faptului că reducerea consumului nostru energetic este în sine inevitabilă, indiferent de sursele de energie utilizate.

1.10 CESE este conștient că în unele domenii ale mobilității și ale agriculturii și silviculturii nu există în prezent alternative operaționale la utilizarea combustibililor lichizi. Uleiurile pure de plante pot constitui o alternativă practică, însă și volumul lor de producție este limitat și din acest motiv domeniul lor de aplicare trebuie planificat într-un mod strategic.

1.11 Nici Comunicarea Comisiei „Energie curată pentru transporturi: o strategie europeană privind combustibilii alternativi” (1), corelată strategic cu politica în materie de biocombustibili, nu oferă răspunsuri suficiente (2).

1.12 Pe ansamblu, CESE constată incoerențe serioase între diferitele abordări politice ale Comisiei, care trebuie eliminate de urgență. Comitetul solicită Comisiei să își regândească pe ansamblu politica bioenergetică – în special în sectorul transporturilor. În acest context trebuie să se țină seama de caracterul limitat al resurselor de „teren” (și astfel al biomasei), de bilanțul și eficiența energetică ale fiecărui tip de bioenergie (și astfel de potențialul diferit de reducere a gazelor cu efect de seră), precum și de rentabilitatea economică. Ar trebui să se acorde mult mai multă atenție pierderilor energetice din cadrul proceselor de conversiune, să se dezvolte și promoveze, în sectorul transporturilor, alternative la motorul cu ardere internă (precum electromobilitatea sau tehnologia hidrogenului) și să se elaboreze o strategie europeană independentă pentru producția europeană durabilă de proteine și de uleiuri vegetale, precum și pentru utilizarea acestora.

2. Introducere: contextul politic și prezentarea propunerilor Comisiei

2.1 Directiva 2009/28/CE („Directiva privind energia din surse regenerabile”) a stabilit obiective obligatorii pentru dezvoltarea energiilor regenerabile, cota acestora trebuind să reprezinte 20 % din consumul de energie până în 2020. Statelor membre li s-a acordat un grad ridicat de flexibilitate la punerea în aplicare, putând decide singure în ce sector (electricitate, încălzire/răcire, transport) doresc să își concentreze măsurile.

2.2 Această flexibilitate nu a fost totuși respectată în sectorul transporturilor, în care s-a prevăzut o cotă minimă obligatorie de 10 % din consumul energetic. Inițial a fost prevăzut ca această cotă să se refere la biocombustibili (3), însă după criticile CESE și ale PE s-a convenit luarea în considerare și a altor forme de energie din surse regenerabile (de exemplu, electricitatea din surse regenerabile pentru operarea autovehiculelor și trenurilor, biogazul etc.).

2.3 Propunerile de modificare actuale sunt consecința „Raportului Comisiei privind schimbarea indirectă a utilizării terenului în legătură cu biocarburanții și biolichidele” (4), publicat în 2010, în care se recunoaște faptul că „este important ca problema schimbării indirecte a utilizării terenului în favoarea biocarburanților să fie abordată”.

2.4 În principiu, se menține utilizarea combustibililor din plante în domeniul transporturilor, criticată de CESE, însă trebuie să se realizeze acum o delimitare a „agrocombustibililor convenționali” și să se efectueze tranziția către așa-numiții biocombustibili „avansați”, în cazul cărora nu ar trebui să existe riscul schimbării indirecte a utilizării terenurilor. În cazul acestor biocombustibili definiți de Comisiei drept „avansați” este vorba de combustibili lichizi, care sunt produși, de exemplu, din deșeuri/reziduuri biogene sau din alge. În opinia Comisiei, trebuie promovată producția acestora, întrucât nu sunt disponibili în prezent în comerț în cantități mari. Ar trebui oferite stimulente prin creșterea ponderii biocombustibililor avansați față de cea a biocombustibililor convenționali, în vederea atingerii obiectivului de 10 % în sectorul transporturilor stabilit în Directiva 2009/28/CE.

2.5 Prin propunerile sale, Comisia urmărește în esență următoarele obiective: — limitarea contribuției biocombustibililor convenționali la îndeplinirea obiectivelor Directivei privind energia din surse regenerabile la maxim 5 % din consumul energetic din sectorul transportului, adică la cel mult jumătate din ținta stabilită de 10 %; — promovarea biocombustibililor avansați (fără schimbarea indirectă a utilizării terenurilor sau cu o astfel de schimbare redusă), permițându-le acestora, printre altele, să contribuie la obiectivele Directivei privind energia din surse regenerabile mai mult decât biocombustibililor convenționali din punct de vedere pur matematic; — îmbunătățirea performanței în materie de gaze cu efect de seră a proceselor de producere a biocombustibililor (reducerea emisiilor asociate), prin mărirea pragului de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră pentru instalațiile noi; — îmbunătățirea raportării emisiilor de gaze cu efect de seră, obligând statele membre și furnizorii de combustibili să raporteze, pentru biocombustibili, emisiile legate de schimbarea indirectă a utilizării terenurilor.

3. Observații generale

3.1 În avizul său (5) privind propunerea de directivă prezentată anterior privind energia din surse regenerabile, CESE a salutat și a sprijinit orientarea generală a directivei, însă a exprimat o poziție critică față de utilizarea bioenergiei în sectorul transportului.

3.2 Europa necesită dezvoltarea consecventă a energiei din surse regenerabile, însă în paralel și economisirea consecventă a energiei, îmbunătățiri reale și cuprinzătoare ale eficienței energetice, precum și transformări structurale în diferite domenii (de exemplu politica în domeniul transporturilor).

3.3 Cu toate acestea, CESE a respins, printre altele, tratamentul special al sectorului transporturilor și concentrarea pe agrocombustibili cu justificarea că „hotărârea strategică de înlocuire parțială a motorinei, respectiv a benzinei, prin agrocombustibili este una dintre cele mai puțin eficiente și scumpe măsuri de protecție a climei și reprezintă în prezent o alocare extrem de greșită a resurselor financiare. CESE nu poate înțelege de ce trebuie promovate la nivel politic, în cel mai intens mod, tocmai cele mai scumpe măsuri, mai ales că pe lângă întrebările economice mai există și un număr uriaș de întrebări ecologice și sociale fără niciun răspuns. De aceea CESE respinge obiectivul separat de 10 % pentru agrocombustibili.” (6) Această poziție rămâne neschimbată.

3.4 Eforturile Comisiei nu ar trebui să se concentreze însă pe pragul de 10 % stabilit politic. Scopul său ar trebui să fie mai degrabă elaborarea unei politici coerente, care să aibă drept obiectiv înlocuirea pe cât posibil în proporție de 100 % pe termen lung a combustibililor fosili utilizați în prezent.

3.5 În condițiile volumului actual al transporturilor, acest obiectiv nu va putea fi realizat decât într-o proporție foarte marginală cu agrocombustibili. FAO a calculat că ar trebui utilizate 2/3 din terenurile arabile disponibile în prezent la nivel mondial pentru a acoperi cu agrocombustibili necesarul mondial actual de energie din sectorul transporturilor.

3.6 Efectele unei astfel de politici asupra schimbării indirecte a utilizării terenurilor sunt evidente.

3.7 Biocombustibilii de orice fel nu sunt prin urmare o soluție durabilă pentru consumul excesiv de energie larg răspândit. Din punct de vedere al disponibilității, ei vor putea înlocui numai într-o foarte mică măsură combustibilii fosili. Prin urmare, – în special în ceea ce privește sectorul autoturismelor în cazul căruia se conturează alternative la combustibilii lichizi – este vorba cel mult de o soluție de tranziție, care în plus poate implica efecte secundare nedorite semnificative și care nu trebuie în niciun caz să ne deturneze atenția de la recunoașterea faptului că reducerea consumului nostru energetic este în sine inevitabilă, indiferent de sursele de energie utilizate.

3.8 Un motiv al atitudinii critice a CESE față de propunerea Comisiei din 2008 a rezidat în chestiunea schimbării indirecte a utilizării terenurilor. Comitetul salută prin urmare abordarea actuală care are drept obiectiv limitarea utilizării agrocombustibililor convenționali. Abordarea ILUC este oportună, însă are puncte slabe grave

3.9 Abordarea conceptuală a Comisiei cu privire la ILUC este oportună: de fiecare dată când un teren agricol pe care anterior au fost cultivate plante alimentare sau furajere este utilizat în vederea obținerii de noi produse (de exemplu, agrocombustibili, dar și pentru valorificarea plantelor ca materii prime etc.), producția de plante alimentare și furajere trebuie realizată pe alte terenuri, ceea ce poate avea consecințe ecologice și sociale negative.

3.10 De aceea este judicios să se țină seama în analizele politico-strategice de schimbarea indirectă a utilizării terenurilor (ILUC).

3.11 Un studiu comandat de Comisie estimează că aceste schimbări indirecte ale utilizării terenurilor se vor cifra la 1,4 milioane ha doar ca urmare a creșterii cotei agrocombustibililor de la nivelul actual situat cu mult sub 5 % la 10 % pe ansamblul UE.

3.12 Comitetul atrage atenția Comisiei, PE și Consiliului că schimbarea indirectă a utilizării terenurilor nu se produce doar în cazul utilizării combustibililor lichizi. Ea este mai degrabă inerentă sistemului în cazul utilizării biomasei, atunci când nu este vorba de reziduuri.

3.13 Aceasta înseamnă că o abordare asemănătoare precum cea actuală pentru combustibilii lichizi ar trebui adoptată și în cazul surselor gazoase și solide de energie. În Germania de exemplu, în 2011, pe lângă cele 1,2 milioane ha de terenuri arabile pe care se cultivau plante pentru producția de agrocombustibili convenționali, circa 1 milion ha au fost utilizate pentru culturi de plante (în special porumb) destinate producției de biogaz. Dacă plantele sunt transformare în combustibili li se atribuie un factor ILUC, însă dacă sunt utilizate pentru producția de electricitate nu li se atribuie un astfel de factor. Acest lucru este ilogic și inconsecvent.

3.14 CESE consideră că este judicios să se utilizeze sursele de energie precum biomasa, care necesită terenuri separate, în domeniul transporturilor, doar atunci când nu există alternative practice. Deși biomasa este regenerabilă, disponibilitatea sa nu este nelimitată din cauza nevoii de terenuri.

3.15 Adesea există sau pot fi dezvoltate alternative, de exemplu în sectorul electromobilității, unde se poate genera energie eoliană și solară cruțând terenurile. De exemplu, pentru o producție de electricitate de 10 GWh/an este nevoie de o suprafață de 400 ha de culturi de porumb, dar de o suprafață de numai 8 ha de acoperișuri (acoperite cu instalații fotovoltaice), respectiv de 0,3 ha (dacă se utilizează turbine eoliene). Altfel spus, acolo unde electromobilitatea poată fi luată în considerare și este, de asemenea, justificată din punct de vedere economic, respectiv poate fi pusă în aplicare, aceasta ar trebui dezvoltată și utilizată în continuare, pentru a evita sau a reduce pe cât posibil concurența pentru terenuri.

3.16 CESE nu identifică în propunerea prezentată în momentul de față de Comisie o viziune strategică de ansamblu nici în cazul bioenergiei, nici în ceea ce privește soluționarea problematicii sectorului transportului, expusă în repetate rânduri de Comisie, care cuprinde următoarele aspecte a) dependența de importurile de energie este foarte ridicată și b) emisiile de gaze cu efect de seră sunt deosebit de mari. Protecția climei și securitatea aprovizionării sunt foarte puțin îmbunătățite prin noua abordare

3.17 Comisia este conștientă de faptul că așa-zișii combustibili „avansați”, care sunt produși din reziduuri sau alge, vor fi considerabili mai scumpi decât „agrocombustibilii convenționali” obținuți din plante alimentare. Întrucât Comisia pornește de la premisa că astfel de combustibili avansați sunt necesari pentru îndeplinirea țintei de 10 %, se folosește un truc matematic pentru atingerea acestui prag. Fiecare litru de combustibil avansat, care este produs din materii prime în conformitate cu Anexa IX partea A din proiectul de directivă (deci, de exemplu, din alge, paie, gunoi de grajd sau nămol de epurare, coji de fructe cu coajă lemnoasă sau scoarță, așchii și rumeguș sau frunziș) este prevăzut cu factorul 4, adică este calculat ca fiind echivalent cu 4 litri de agrocombustibili „convenționali”. Combustibililor care sunt produși de exemplu din uleiuri de gătit uzate, grăsimi animale, materiale celulozice de origine nealimentară (Anexa IX partea B) li se aplică factorul 2.

3.18 Aceasta înseamnă că printr-o cotă de 2,5 % de combustibili avansați, care sunt multiplicați cu factorul 4, ținta de 10 % este considerată îndeplinită. Dacă se pleacă de la premisa că acești combustibili avansați reprezintă o reducere cu 60 % a emisiilor de gaze cu efect de seră în comparație cu combustibilii fosili, emisiile sectorului transporturilor s-ar reduce prin urmare cu circa 1,5 %. Întrucât emisiile acestui sector reprezintă aproximativ 25 % din emisiile totale ale UE, s-ar obține o reducere totală a emisiilor de gaze cu efect de seră în UE cu mai puțin de o jumătate de procent!

3.19 Indiferent dacă ținta stabilită de 10 % este îndeplinită acum cu 2,5 % combustibili avansați sau printr-un amestec de cotă maximă de combustibili convenționali de 5 % și, de exemplu, de 1,25 % biocombustibili avansați, nu se poate considera că aceasta reprezintă o contribuție substanțială la creșterea securității aprovizionării în UE și la protecția climei.

3.20 Pe termen lung este nevoie de o cotă de energie din surse regenerabile în sectorul transporturilor care să depășească cu mult pragul actual de 10 %. Comisia însăși planifică o reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră în domeniul transporturilor de până la 67 % până în anul 2050. Propunerea prezentată nu reprezintă un punct de plecare pentru o strategie promițătoare în vederea atingerii acestui obiectiv. Abordarea Comisiei contravine unei strategii europene privind proteinele

3.21 CESE subliniază faptul că abordarea ILUC poate fi luată în considerare doar atunci când este vorba de noi forme de utilizare, nu însă atunci când au loc mutații regionale ale utilizărilor existente. Tocmai în această privință proiectul Comisiei conține o greșeală conceptuală decisivă.

3.22 În cadrul calculelor sale privind ILUC, Comisia constată că la producția de uleiuri vegetale rezultă, ca produs secundar, și așa-zisele turte oleaginoase și șroturi, a cărora valoare este estimată însă exclusiv din punct de vedere al politicii privind clima, prin includerea valorii lor energetice în calculele comparative privind gazele cu efect de seră.

3.23 Nimănui în Europa nu i-ar veni însă ideea de a arde turte oleaginoase. În realitate, cultivarea plantelor oleaginoase în Europa este deosebit de utilă. Cultura rapiței, de exemplu, a fost dezvoltată în ultimele decenii pentru a promova producția de furaje și a îmbunătăți astfel aprovizionarea extrem de proastă cu proteine a Europei. CESE a subliniat adesea că acest lucru este absolut necesar, întrucât aproximativ 75 % din cantitățile de furaje proteice trebuie astăzi importate. Prin creșterea în Europa a culturilor de proteine se poate reduce importul de plante proteaginoase precum soia și astfel se pot atenua efectele ecologice și sociale negative cauzate în parte de cultura industrială a soiei în țări terțe.

3.24 Prin urmare, scopul primar al culturii de plante oleaginoase nu este uleiul de plante, căci 2/3 din recoltă este formată din șroturi și doar 1/3 din ulei presat. Uleiul este astfel, precum paiele care rezultă în procesul de producție (7), un produs secundar, respectiv rezidual.

3.25 Comisia pretinde pe de o parte că dorește să promoveze produsele secundare și reziduale, însă prin propunerea prezentată se pun sub semnul întrebării producția europeană de proteine și astfel utilizarea directă judicioasă a uleiurilor de plante. Aceasta nu este în niciun caz o politică coerentă. ILUC este doar un criteriu, bioenergiile sunt mai mult decât doar o chestiune de terenuri necesare și emisii de gaze cu efect de seră

3.26 Prin propunerile sale, Comisia reduce discuția privind bioenergiile la un calcul comparativ al emisiilor de gaze cu efect de seră din surse de energie fosile și regenerabile. Conform poziției sale, combustibilii biogeni mai pot fi luați în considerare pentru îndeplinirea obiectivelor Directivei privind energia din surse regenerabile doar atunci când ating un anumit grad de reducere a gazelor cu efect de seră în raport cu combustibilii fosili.

3.27 CESE subliniază faptul că o astfel de politică este absolut insuficientă întrucât omite alte chestiuni cum ar fi securitatea aprovizionării (inclusiv dezvoltarea unor structuri de aprovizionare regionale). Nu sunt luate în considerare nici chestiunea caracterului limitat al energiilor/materiilor prime fosile, nici aspectele sociale precum eliminarea micilor fermieri sau a grupurilor indigene în zonele de cultură din țările terțe și nici evoluțiile prețurilor de pe piețele alimentelor. Acestea nu se convertesc – precum ILUC – într-o grilă matematică de „valori echivalente de emisii de gaze cu efect de seră”.

3.28 În plus, în cazul cifrelor comparative privind emisiile de gaze cu efect de seră nu se diferențiază suficient de clar între rezervele fosile de petrol cu caracter limitat (ca bază a benzinei, motorinei și cherosenului) și, de exemplu, uleiul de plante regenerabil (ca produs rezidual al unei strategii europene privind proteinele). Pentru a se utiliza adecvat, volumul comparativ al emisiilor de gaze cu efect de seră trebuie să țină neapărat seama de această situație. Această înseamnă că produsele derivate din petrol trebuie să primească în prealabil un malus semnificativ – în funcție de impactul lor concret; în plus, noile metode de extragere mai dăunătoare (pentru mediu) trebuie incluse în bilanțul climatic al surselor fosile de energie (de exemplu nisipuri și șisturi bituminoase); Comisia trebuie să realizeze îmbunătățiri în această privință.

3.29 În afară de aceasta, trebuie să se țină seama de faptul că în cazul diferiților biocombustibili biogeni există diferențe semnificative. Emisiile de gaze cu efect de seră în cazul biocombustibililor rezultă din a) tipul de cultură a plantelor și b) din eforturile depuse la producția tehnologică a biocombustibilului, inclusiv la transportul materiilor prime și al produselor finale.

3.30 Biocombustibilii care provin din proceduri de cultivare care protejează mediul și resursele (precum agricultura ecologică) trebuie prin urmare diferențiați de cei care sunt produși utilizând multe produse chimice agricole (ceea ce înrăutățește bilanțul de gaze cu efect de seră). Combustibilii produși la nivel local trebuie la rândul lor diferențiați de cei care sunt produși în instalații tehnologice mari, centrale etc. Comisia nu realizează o astfel de diferențiere.

3.31 Mai degrabă, în mod curios, prin metodele de calcul propuse de Comisie, chiar și combustibilii avansați produși cu un consum energetic ridicat și cu eforturi de transport mari sunt poziționați mai bine din punct de vedere matematic, decât, de exemplu, produsele de bază furnizate aproape „gratis” de natură (precum uleiul pur de plante); a se vedea în acest sens punctul 4. CESE consideră această situație inacceptabilă.

4. Observații specifice

4.1 Comisia constată că în cazul combustibililor avansați nu ar trebui să apară riscul unei schimbări indirecte a utilizării terenurilor. În opinia CESE, este important de subliniat faptul că această constatare nu este în niciun caz echivalentă cu recunoașterea caracterului inofensiv al acestor combustibili din punct de vedere al politicii climatice. Cu ajutorul unor exemple concrete din lista de „reziduuri” propusă de Comisie, CESE dorește să își justifice în continuare atitudinea critică cu privire la abordarea propusă în prezent.

4.2 Glicerină

4.2.1 În cazul biocombustibililor avansați, Comisia pune acum accentul pe glicerină în locul biomotorinei convenționale, a cărei utilizare se dorește a fi limitată. Tocmai producătorii europeni de biomotorină au devenit însă în ultimii ani cei mai mari furnizori de glicerină din Europa, 80 % din producția europeană de glicerină provenind din producția de biomotorină (8). CESE se întreabă de unde va proveni pe viitor „materia primă glicerină”, care trebuie utilizată pe scară mai largă, dacă se dorește limitarea substanței de bază corespunzătoare (biomotorină). Aceasta este în sine o contradicție.

4.2.2 Comisia însăși a precizat că din punct de vedere al politicii climatice și energetice ar fi oricum mai util să se utilizeze direct uleiurile de plante în stare naturală decât să fie transformate în biomotorină (a se vedea Anexa V partea A din Directiva 2009/28/CE). Dacă se procedează în acest mod - ceea ce este judicios din punct de vedere al politicii climatice - nu se produce deloc glicerină. Propunerea actuală a Comisiei conduce însă la denaturări considerabile și fatale ale concurenței în clasamentul emisiilor de gaze cu efect de seră. Produsului industrial rezidual glicerină care provine dintr-un proces de producție cu consum intensiv de energie (și anume din transesterificarea uleiului vegetal în biomotorină) i se atribuie, prin multiplicarea cu patru a valorii sale de deșeu, un nivel de emisii de gaze cu efect de seră îmbunătățit în mod fictiv față de produsul de bază ulei de plante. Pe hârtie, se obține o economie matematică de emisii de gaze cu efect de seră, care nu se regăsește în realitate (a se vedea punctul 4.4.3).

4.3 Lemn („biomass to liquid”)

4.3.1 Din punct de vedere tehnic este fără îndoială posibil să se aleagă calea „biomass to liquid”, așa cum propune Comisia, de exemplu, prin utilizarea lemnului. Procedura „Fischer-Tropsch” corespunzătoare este cunoscută de decenii. Aceasta constă în faptul că molecula de lignină a lemnului este descompusă total, iar CO care rămâne este transformat în molecule de CH, cel mai adesea cu molecule de H2 introduse din exterior.

4.3.2 Acest proces nu (!) se poate realiza cu resturi de lemn sau cu coajă, necesitând lemn de cea mai bună calitate (și făcând concurență mobilei și lemnului de furnir), întrucât moleculele străine care se găsesc în resturile de lemn și în coajă perturbă procesul Fischer-Tropsch.

4.3.3 Acest proces consumă foarte multă energie! Dintr-o tonă de bușteni de cea mai bună calitate (cu 60 % din greutate substanță organică) se pot produce 135 kg de motorină. Peste 85 % din energia utilizată sub formă de lemn se pierde în acest proces și doar 15 % devine biocombustibil avansat. Aceasta înseamnă că dintr-o pădure de 1 000 de copaci, peste 850 sunt arși ca energie de prelucrare, pentru a obține combustibil din mai puțin de 150 de copaci. În cursul arderii ulterioare a combustibilului BtL în motoarele autovehiculelor, întreaga cantitate de CO2 legată prin fotosinteză a tuturor celor 1 000 de copaci utilizați este eliberată.

4.3.4 Acesta este un randament inacceptabil de scăzut, care este foarte departe de eficiența energetică solicitată în permanență de Comisie. Obiectivele de eficiență energetică presupun investiții în procese care pot avea un impact acceptabil sub aspectul utilizării energiei.

4.3.5 Cu toate acestea, acest proces este considerat în cadrul politicii UE privind energia din surse regenerabile ca fiind în cea mai mare parte neutru din punctul de vedere al emisiilor de CO2, tocmai pentru că se dorește utilizarea lemnului ca energie de prelucrare. Pe de altă parte, UE planifică totuși să creeze rezervoare de CO2. Ce este mai potrivit în acest scop decât ca CO2 să fie transformat în lemn și să fie păstrat pe termen lung în această formă legată, în loc să fie ars imediat, de exemplu, pentru producția de combustibili avansați?

4.3.6 CESE subliniază faptul că lemnul provenit dintr-o silvicultură durabilă poate și trebuie, fără îndoială, să fie utilizat și în scopuri energetice, de exemplu pentru a înlocui surse de energie fosile precum petrolul sau cărbunele. Comitetul a atras însă deja în trecut atenția (9) că trebuie respectate recomandările Centrului Comun de Cercetare și că trebuie aplicare mai întâi metodele cele mai eficiente din punct de vedere al politicii climatice și cele mai judicioase din punct de vedere economic. Acestea constau în primul rând în utilizarea lemnului în scopul încălzirii (de exemplu în sisteme de încălzire de proximitate, în mod ideal în instalații de cogenerare electricitate-încălzire) și nu în procesele mari consumatoare de energie de conversie chimică a lemnului în combustibili lichizi pentru sectorul transporturilor (10).

4.4 Paie

4.4.1 Din punct de vedere ecologic și al politicii climatice este extrem de problematic faptul că paiele sunt declarate de Comisie pur și simplu „reziduuri” (în sensul de deșeu inutil). De-a lungul secolelor, paiele au constituit substanța centrală în cadrul unui proces ciclic al economiei țărănești. Sub un hectar de sol arabil sănătos trăiesc circa 10 tone de viețuitoare, care trebuie hrănite. Trebuie să se știe că humusul a fost creat în decurs de multe secole tocmai din paie, frunziș sau iarbă uscată etc. de către viețuitoarele din sol. Humusul înseamnă calitate a solului, fertilitate și absorbție de CO2.

4.4.2 Pentru CESE nu este clar ce dorește în prezent Comisia: să creeze și să extindă rezervoarele de CO2 sau să sustragă potențialelor rezervoare una din sursele decisive prin utilizarea preferențială a paielor pentru producția de combustibili?

4.4.3 UE promovează ultima variantă prin considerarea paielor drept „deșeu” și producția din acestea – cu un consum energetic ridicat – a combustibilului avansat, a cărui contribuție pozitivă la obiectivul climatic al sectorului transportului este multiplicată cu factorul patru. Pierderea corespunzătoare a rezervorului de CO2 nu este însă socotită.

4.4.4 O altă stare de fapt neluată în considerare: dacă paiele lipsesc din sistemele solurilor, nu doar structura solului și microorganismele au probleme, ci și nutrienții astfel sustrași trebuie înlocuiți prin îngrășăminte minerale, a căror producție costă atât bani, cât și multă energie.

4.4.5 Pentru agricultori este lucrativ ca prin condiții-cadru politice paiele să devină un bun economic pentru care primesc bani. Pentru crearea de humus și stocarea carbonului în sol, precum și pentru economia de energie aferentă utilizării paielor în cadrul unei economii ciclice, ei nu primesc în schimb nimic. Se instituie astfel în mod clar stimulente economice false.

4.4.6 Comitetul amintește avizul său din 19 septembrie privind propunerea de decizie privind normele de contabilizare și planurile de acțiune referitoare la emisiile și absorbțiile de gaze cu efect de seră care rezultă din activități legate de exploatarea terenurilor, schimbarea destinației terenurilor și silvicultură (11). În acest aviz, Comitetul declară că planurile de acțiune, de exemplul pentru crearea de rezervoare adecvate de CO2 cu ajutorul agriculturii, „trebuie însoțite în mod obligatoriu de alte inițiative politice sau trebuie combinate cu cele existente, pentru a se crea condițiile-cadru care să permită proprietarilor de terenuri și cultivatorilor punerea în aplicare a unor măsuri LULUCF eficiente, într-un mod rentabil din punct de vedere economic și nu doar pe cheltuiala lor.” Este regretabil faptul că la nici două luni după ce Comitetul a formulat acest principiu, Comisia face actuala propunere de transformare a paielor în combustibili, instituind astfel stimulente întru totul contrare.

4.5 Frunzișul

4.5.1 Declararea în mod nediferențiat a frunzișului drept „deșeu” sau materie primă pentru producția de biocombustibili este inacceptabilă din punct de vedere ecologic. Frunzișul joacă un rol central, de exemplu, în circuitul ecologic al pădurii și pentru productivitatea acestuia. Astfel, extragerea frunzișului din unele păduri ale Europei în Evul Mediu a dus la degradarea lor durabilă. Conform propunerilor actuale ale Comisiei, se poate lua în considerare utilizarea frunzișului din păduri pentru producția preferențială de combustibili - o procedură care cu greu a putut fi în sfârșit eliminată cu puține decenii în urmă în vederea însănătoșirii pădurilor. Doar rațiuni economice se pot opune în prezent realizării propunerilor Comisiei.

5. Propunerile CESE

5.1 CESE solicită Comisiei să își regândească complet politica bioenergetică – în special în cazul biocombustibililor. În acest demers trebuie să țină seama de caracterul finit al resurselor de „teren” (și astfel al biomasei), de bilanțul și eficiența energetică ale fiecărui tip de bioenergie (și astfel de potențialele diferite de reducere a gazelor cu efect de seră), precum și de rentabilitatea economică. Se recomandă Comisiei să aibă în vedere atât concluziile importante ale Centrului Comun de Cercetare, cât și tezele principale ale documentului de poziție al Agenției de Mediu germane (12), care a fost prezentat cu ocazia unui eveniment al CESE organizat în marginea Conferinței privind clima de la Durban.

5.2 Trebuie să se acorde mai multă atenție procesului de conversie, acesta fiind adesea subevaluat. Intervențiile în structura moleculară a produselor de bază sunt esențiale în multe domenii ale existenței noastre (de exemplu pentru medicamente), nu însă neapărat și în domeniul energetic. În acesta trebuie urmărită eficiența energetică maximă, dacă se dorește obținerea de energie! Toate produsele energetice care sunt supuse unei conversii chimice trebuie puse sub semnul întrebării atunci când există alternative.

5.3 În loc de a transforma lemnul cu un mare consum energetic, pentru a-l arde apoi în autovehicule, acesta ar trebui utilizat fie ca rezervor de dioxid de carbon, fie ars direct, pentru a înlocui sursele fosile de energie în sectorul încălzirii.

5.4 Comisia ar trebui să elaboreze o strategie care, în mod similar strategiei europene planificate în materie de proteine, să conecteze într-un mod eficient din punct de vedere energetic necesitatea furnizării de energie cu procese naturale, de exemplu, din sectorul agricol și cel silvic. Aceasta înseamnă: cultura plantelor oleaginoase în Europa, din care se produc atât proteine, cât și uleiuri vegetale (înlocuind importurile de soia), ar trebui promovată în cadrul unor metode agricole de cultivare durabile și nu limitată.

5.5 Comisia ar trebui să orienteze în mod clar și strategic utilizarea posibilă doar în mod limitat a biocombustibililor către acele sectoare în care, spre deosebire de sectorul autoturismelor, nu se prefigurează încă alternative cu adevărat promițătoare. Acesta este cazul, de exemplu, în sectorul transportului aerian și naval, dar și în cel agricol și silvic (deci off road).

5.6 Comisia ar trebui însă, de asemenea, să ia în serios principiul pe care l-a formulat ea însăși, conform căruia bioenergiile ar trebui utilizate acolo unde de poate obține un efect maxim din punct de vedere energetic și al politicii climatice cu cele mai mici costuri economice. Acesta este clar cazul în domeniul „utilizării pentru încălzire” și nu în cel al combustibililor lichizi.

5.7 Cu privire la energia din surse regenerabile în agricultură, CESE s-a exprimat deja în mai multe rânduri, subliniind printre altele faptul că în acest sector există alternative interesante legate de utilizarea uleiurilor vegetale pure. Austria de exemplu pornește de la rezultatele corespunzătoare ale unui proiect privind utilizarea uleiurilor vegetale pure, nemodificate chimic, finanțat de Comisie în cadrul celui de-al 7-lea Program-cadru de cercetare, urmând să extindă utilizarea acestora în agricultură. Este regretabil faptul că nu există niciun fel de luări de poziție sau inițiative corespunzătoare ale Comisiei înseși în această privință.

5.8 CESE dorește să participe pe viitor mai intens la dezbaterea socială privind teme precum utilizarea terenurilor și concurența pentru terenuri și privind problema tot mai acută a impermeabilizării solului.

Bruxelles, 17 aprilie 2013 Președintele Comitetului Economic și Social European Henri MALOSSE

(1) COM(2013) 17 final

(2) A se vedea Avizul CESE "Pachetul „Energie curată pentru transporturi” (nu a fost încă adoptat)

(3) În proiectul de directivă este utilizat oficial termenul „biocombustibili“. CESE a indicat în diverse avize numeroase probleme ecologice care provin de la acești combustibili „biologici“. Întrucât prefixul „bio” sugerează că este vorba de un produs ecologic inofensiv (a se vedea cultură „biologică”), CESE utilizează în avizul său termenul neutru de „agrocombustibili” în locul termenului de „biocombustibili”.

(4) COM(2010) 811 final, 22.12.2010.

(5) JO C 77, 31.3.2009, p. 43.

(6) JO C 77, 31.3.2009, p. 43.

(7) În cazul rapiței, acestea reprezintă totuși circa 9 tone pe ha, însă valoarea lor energetică nu este luată în considerare în calculele privind emisiile de gaze cu efect de seră!

(8) A se vedea raportul anual pe 2009 al ADM, http://www.oelag.de/images_beitraege/downloads/ADM%20GB%202009%20final.pdf

(9) JO C 77, 31.3.2009, p. 43

(10) Centrul Comun de Cercetare al Comisiei Europene: „Biofuels in the European Context: Facts, Uncertainties and Recommendations” (Biocombustibilii în contextul european: fapte, incertitudini și recomandări), 2008, http://ec.europa.eu/dgs/jrc/downloads/jrc_biofuels_report.pdf (disponibil doar în engleză)

(11) JO C 351, 15.11.2012, p. 85

(12) Utilizarea durabilă și favorabilă conservării resurselor a terenurilor globale și a biomasei (Globale Landflächen und Biomasse nachhaltig und ressourcenschonend nutzen), Agenția de Mediu germană, 2012; http://www.umweltbundesamt.de/uba-info-medien/4321.html