RO    RO 
 
 
 COMISIA  
EUROPEANĂ   
Bruxelles, 8.5.2015  
COM(2015) 191 final  
  
RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, 
COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL 
REGIUNILOR  
Raportul pe 2014 privind aplicarea Cartei drepturilor fundamentale a UE  
{SWD(2015) 99 final}   
 
2 
 1. Introducere  
Acest  al cincilea  raport  anual  analizează  modul  în care Uniunea  Europeană  (UE)  și statele  sale 
membre  au aplicat  Carta  drepturilor  fundamentale  a Uniunii  Europene  (carta)  în 2014.  
Carta  a devenit  obligatorie  din punct  de vedere  juridic  la 1 decembrie  2009.  Carta  are un caracter  
obligatoriu  pentru  instituțiile  UE, atunci  când  acestea  adoptă măsuri  noi, și pentru  statele  membre,  
atunci  când  acestea  acționează  în domeniul  de aplicare  al dreptului  UE. Un izvor  nou de drept,  carta  
dobândește  o importanță  juridică  tot mai mare.  În 2014,  carta1 a fost citată  în 210 hotărâri  ale 
instanțelor  UE2, în comparație  cu 43 în 2011,  87 în 2012  și 114 în 2013.  
Noua  Comisie  condusă  de președintele  Juncker  și-a preluat  mandatul  în noiembrie  2014.  Președintele  
Juncker  a afirmat:  „…intenționez  să fac uz de prerogativele  Comisiei  pentru  a promova,  în domeniul  
nostru  de competență,  valorile  noastre  comune,  statul  de drept  și drepturile  fundamentale,  ținând  
seama  în mod corespunzător,  în același  timp,  de diversitatea  tradițiilor  constituționale  și culturale  ale 
celor  28 de state  membre.”3 Acesta  i-a încredințat  prim-vicepreședintelui  Comisiei,  Frans  
Timmermans,  responsabilitatea  pentru  drepturile  fundamentale.  
Comisia  integrează  carta  în toate  politicile  sale. Aceasta  colaborează  îndeaproape  cu organizațiile  
naționale,  europene  și internaționale  pentru  a garanta  promovarea  drepturilor  fundamentale.   
În cursul  audierii  sale în fața Parlamentului  European,  prim -vicepreședintele  Timmermans  s-a angajat  
să organizeze  un colocviu  anual  privind  situația  drepturilor  fundamentale  în UE, cu scopul  de a 
îmbunătăți  cooperarea  reciprocă  și angajamentul  politic  pentru  promovarea  și protecția  drepturilor  
fundamentale.  În cadrul  colocviului,  statele  membre,  instituțiile  și părțile  interesate  vor purta  discuții  
pentru  a identifica  și a pune  în aplicare  măsuri  de politică  în chestiuni  legate  de drepturile  
fundamentale.  Primul  colocviu,  care va avea loc în octombrie  2015,  se va axa pe promovarea  
toleranței  și a respectului,  în special  pentru  a preveni  și a combate  antisemitismul  și islamofobia.  
Colocviul  este precedat  de consultări  cu societatea  civilă  și părțile  interesate,  care includ  două  
dialoguri  la nivel  înalt,  unul cu liderii  confesiunilor  religioase,  iar celălalt  cu reprezentanții  
organizațiilor  neconfesionale.  
Prezentul  raport  analizează  aplicarea  cartei  de către  instituțiile  UE, în special  Comisia  Europeană,  și 
statele  membre  ale UE, precum  și modul  în care carta  li se aplică  instituțiilor  UE și statelor  membre.  În 
raport  se subliniază  importanța  Convenției  europene  a drepturilor  omului  și se oferă  informații  privind  
                                                            
1 Pentru  o prezentare  generală  a jurisprudenței  din 2014  a CJUE  care citează  direct  carta  sau o menționează  în 
cadrul  motivărilor,  a se vedea  anexa  I la documentul  de lucru  al serviciilor  Comisiei.  
2 Tribunalul,  Tribunalul  Funcției  Publice  și Curtea  de Justiție a Uniunii  Europene  (CJUE).  
3 A se vedea  „Orientările  politice  pentru  viitoarea  Comisie  Europeană”,  Jean-Claude  Juncker,  
http://ec.europa.eu/priorities/docs/pg_ro.pdf , p. 9.  
 
3 stadiul  actual al aderării  UE la convenție.  Pentru  prima  dată,  raportul  conține  o secțiune  referitoare  la o 
chestiune  de actualitate  în acest  an: „drepturile  fundamentale  în mediul  digital”.  
2. Aplicarea  cartei  de către  instituțiile  UE și modul  în care carta  li 
se aplică acestora  în toate  acțiunile  întreprinse  
În toate  acțiunile  pe care le întreprind,  instituțiile  UE sunt obligate  să respecte  carta.   
2.1 Activitatea  legislativă  
Pentru  a se garanta  conformitatea  proiectelor  legislative  cu prevederile  cartei,  este necesar  să se 
verifice  în mod sistematic  respectarea  drepturilor  fundamentale  în diferitele  etape  ale procesului  
legislativ.  În 2011,  Comisia  a publicat  „Orientările  operaționale  privind  luarea  în considerare  a 
drepturilor  fundamentale  în cadrul  evaluărilo r impactului  efectuate  de Comisie”4. În 2014,  Comisia  și-
a luat angajamentul  de a-și revizui  orientările  privind  evaluarea  impactului  și a organizat  o consultare  
publică5. 
Cauza  Digital  Rights  Ireland6a evidențiat  necesitatea  de a se verifica  respectarea  drepturilor  
fundamentale  în proiectele  legislative.  Curtea  a invalidat  Directiva  privind  păstrarea  datelor7 pe motiv  
că aceasta  încalcă  drepturile  fundamentale  la respectarea  vieții  private  și la protecția  datelor  cu 
caracter  personal,  garantate  prin articolele  7 și 8 din cartă.  Hotărârea  Curții  a clarificat  faptul  că 
legislația  secundară  a UE trebuie  să conțină  anumite  garanții  pentru  protecția  drepturilor  
fundamentale,  inclusiv  dispoziții  referitoare  la excepții  din motive  de secret  profesional  și controa le 
administrative  sau jurisdicționale  prealabile,  și că aceste  aspecte  nu pot fi lăsate  la latitudinea  
legiuitorului  național.  CJUE  a hotărât  că păstrarea  datelor  servește  unui obiectiv  legitim  de interes  
general,  și anume  lupta  împotriva  formelor  grave  de criminalitate  organizată,  și reprezintă  un mijloc  
adecvat  pentru  atingerea  acestui  obiectiv.  Cu toate  acestea,  Curtea  a considerat  că intervenția  directivei  
menționate  în drepturile  fundamentale  la respectarea  vieții  private  și la protecția  datelor  cu caracter  
personal  nu s-a limitat  la strictul  necesar.   
Această  hotărâre  este importantă  pentru  toate  instituțiile  UE implicate  în procesul  legislativ.  În 
decembrie  2014,  Consiliul  și-a actualizat  „Orientările  privind  măsurile  metodologice  care trebuie  
întrepr inse pentru  verificarea  compatibilității  cu drepturile  fundamentale  la nivelul  grupurilor  de 
                                                            
4 SEC(2011)  567 final,  6.5.2011.  
5 http://ec.europa.eu/smart -regulation/impact/consultation_2014/index_ro.htm . 
6 CJUE,  hotărârea  din 8 aprilie  2014,  Digital  Rights  Ireland  și Kaertner  Landesregierung , C-293/12  și C-594/12.  
7 Directiva  2006/24/CE,  JO L 105, p. 54. 
 
4 pregătire  ale Consiliului”8. Acesta  a asigurat  cursuri  de formare  pentru  personalul  Consiliului,  astfel  
încât  orientările  să dobândească  un caracter  mai practic.  
2.2 Gestionarea  fondurilor  UE 
Atunci  când  gestionează  fonduri  ale UE, instituțiile,  organele,  oficiile  și agențiile  Uniunii  trebuie  să 
respecte  drepturile  fundamentale  prevăzute  de cartă.  Statelor  membre  ale UE le revine  aceeași  
obligație,  atunci  când  pun în aplicare  dreptul  Uniunii.  
În cauza  Liivimaa  Lihaveis  MTU9, Curtea  a confirmat  jurisprudența  anterioară  conform  căreia  
„punerea  în aplicare  a dreptului  Uniunii  [...] impune  existența  unei legături  de un anumit  grad,  care 
depășește  proximitatea  materiilor  menționate  sau efectele  indirecte  ale unei materii  asupra  
celeilalte”10. În această  cauză,  dreptul  UE le impunea  celor  două  state membre  vizate  de programul  
operațional  obligația  de a pune  în aplicare  acest  program.  În primul  rând,  statele  membre  în cauză  au 
fost obligate  să înființeze  un comitet  de supraveghere,  în temeiul  articolului  63 alineatele  (1) și (2) din 
Regulamentul  nr. 1083/2006.  În al doilea  rând,  toate  măsurile  de punere  în aplicare  a programului  în 
cauză  trebuiau  să respecte  Regulamentele  nr. 1083/2006  și nr. 1080/2006.  CJUE  a susținut  că 
adoptarea  manualului  programului  de către  comitetul  de supraveghere  constituie  o punere  în aplicare  a 
dreptului  Uniunii,  în sensul  articolului  51 alineatul  (1) din cartă.  Manualul  programului  a exclus  
posibili tatea  unui control  jurisdicțional  al deciziilor  adoptate  de comitetul  de supraveghere  privind  
respingerea  unei subvenții;  CJUE  a considerat  că astfel  se încălca  dreptul  la o cale de atac eficientă,  
prevăzut  la articolul  47 din cartă.  
În mai 2014,  Ombudsman ul European  a inițiat  o anchetă  privind  respectarea  drepturilor  fundamentale  
în cadrul  politicii  de coeziune  a UE11. În răspunsul  său din 29 octombrie  201412, Comisia  s-a angajat  
să adopte  măsuri  pentru  mărirea  gradului  de sensibilizare  cu privire  la cartă  în rândul  statelor  membre  
care gestionează  fonduri  structurale  și de investiții  europene  (fonduri  ESI).  Comisia  le-a reamintit  în 
mod oficial  statelor  membre  obligația  de a respecta  carta.  Aceasta  acordă,  de asemenea,  asistență  prin 
fondurile  ESI pentru  a sprijini  procedurile  de depunere  a plângerilor.  În 2015,  Comisia  va difuza  cele 
mai bune  practici  și va elabora  orientări  pentru  statele  membre  privind  respectarea  cartei  atunci  când  
acestea  gestionează  fondurile  ESI. 
                                                            
8 Secretariatul  General  al Consiliului,  ST 5377  2015  INIT.  
9 CJUE,  hotărârea  din 12 septembrie  2014,  Liivimaa  Lihaveis  MTI, C-562/12.  
10 CJUE,  hotărârea  din 29 mai1997 , Kremzow , C-299/95,  punctul  16. 
11 
http://www.ombudsman.europa.eu/ro/press/release.faces;jsessionid=AF86CAD56B8B551EC1954A8EDA73
EADC . 
12 http://www.ombudsman.europa.eu/ro/cases/correspondence.faces .  
 
5 Comisia  a identificat  o posibilă  încălc are a protecției  drepturilor  fundamentale  în cadrul  unui centru  de 
luare  temporară  în custodie  publică  pentru  migranții  în situație  neregulamentară;  Curtea  de Conturi  
Europeană  a confirmat  această  apreciere  într-un raport  special,  în 2014.  Costurile  de închiriere  ale 
centrului  fuseseră  incluse  într-un program  național  în cadrul  Fondului  pentru  frontierele  externe  și 
Comisia  nu acceptase  costurile  corespunzătoare  în momentul  în care programul  s-a încheiat.  Curtea  de 
Conturi  Europeană  a constatat  că statul  membru  nu respectase  prevederea  privind  interzicerea  
tratamentelor  degradante  (articolul  4 din cartă)  și principiul  demnității  umane  (articolul  1 din cartă),  
date fiind  condițiile  precare  de luare  în custodie  publică  a migranților  în situație  neregulamentară .  
2.3 Dimensiunea  drepturilor  omului  în acțiunile  externe  ale UE 
Articolul  21 din Tratatul  privind  Uniunea  Europeană  (TUE)  reglementează  acțiunea  externă  a Uniunii.  
Acesta  reafirmă  rolul  UE în ceea ce privește  promovarea  democrației,  a statului  de drept,  a 
universalității  și indivizibilității  drepturilor  omului  și respectarea  principiilor  Cartei  Organizației  
Națiunilor  Unite  și ale dreptului  internațional.  Țările  care doresc  să adere  la UE trebuie  să respecte  
drepturile  omului.  Toate  acordurile  de cooperar e și comerciale  încheiate  cu țări terțe prevăd  că 
drepturile  omului13 sunt un element  esențial  în relațiile  dintre  părți.  
În 2014,  Serviciul  European  de Acțiune  Externă  și Comisia  au evaluat  Planul  de acțiune  privind  
drepturile  omului  și democrația  (2012 -2014)14. Planul  de acțiune  cuprinde  97 de acțiuni  specifice.  Un 
exemplu  în acest  sens îl constituie  Orientările  UE privind  libertatea  de exprimare  online  și offline,  
adoptate  de Consiliu  în mai 2014.  Orientările  oferă  definiții  și îndrumări  cu privire  la modu l în care 
poate  fi protejat  dreptul  la libertatea  de exprimare,  în toate  aspectele  sale, inclusiv  dreptul  de a nu avea 
de suferit  din cauza  opiniilor  sale, dreptul  de a căuta  și de a primi  informații  și dreptul  de a transmite  
informații  și idei de orice  natură, prin orice  mijloace  și fără a ține seama  de frontiere.  
Este prevăzut  un nou plan de acțiune  pentru  perioada  2015 -2019,  care se va concentra  asupra  
asigurării  coerenței  între politicile  interne  și externe  în domeniul  drepturilor  omului,  în special  în ceea 
ce privește  combaterea  terorismului,  migrația  și mobilitatea  și schimburile  comerciale.  
În vederea  realizării  obiectivelor  prevăzute  la articolul  21 din TUE,  UE aplică  măsuri  restrictive15, care 
adesea  pun în aplicare  rezoluții  obligatorii  ale Consiliu lui de Securitate  al ONU,  adoptate  în temeiul  
articolului  41 sau al articolului  42 din Carta  Națiunilor  Unite,  dar care pot fi, de asemenea,  măsuri  
autonome  ale UE. Unele  dintre  aceste  măsuri  restrictive  implică  includerea  pe lista persoanelor  și a 
entităț ilor ale căror  fonduri  și resurse  economice  urmează  să fie înghețate.  Pentru  persoanele  și 
                                                            
13 Termenul  „drepturi  fundamentale”  este utilizat  în UE pentru  a exprima  conceptul  de „drepturi  ale omului”  într-
un context  intern  specific  UE. În mod tradițional,  termenul  „drepturi  fundamentale”  este utilizat  într-un cadru  
constituțional,  în timp ce termenul  „drepturi  ale omului”  este utilizat  în dreptul  internațional.  
14 http://eeas.europa.eu/human_rights/index_en.htm . 
15 A se vedea  articolul  215 din TFUE.  
 
6 entitățile  în cauză,  drepturile  la o bună  administrare,  la o cale de atac eficientă  și la un proces  echitabil  
(articolele  41 și 47 din Carta  drepturilor  fundamentale  a UE) sunt esențiale.  În 2014,  CJUE  a judecat  
cauze  referitoare  la procedura  de impunere  a unor măsuri  restrictive  împotriva  anumitor  persoane  și 
entități.  Din cele 30 de hotărâri  pronunțate  în 2014  cu privire  la legalitatea  măsurilor  restrictive  
impuse,  Curtea  a menținut  includerea  pe listă a unor persoane  și entități  numai  într-un sfert dintre  
cazuri;  în toate  celelalte  cazuri,  deciziile  privind  includerea  pe listă au fost anulate.  
Una dintre  cauze  (hotărârea  Yusef16) s-a referit  la impunerea  unor măsuri  restrictive  în temeiul  
Regulamentului  (CE)  nr. 881/2002  al Consiliului17 Regulamentul  menționat  transpune  o rezoluție  a 
Consiliului  de Securitate  al ONU  referitoare  la înghețarea  activelor  persoanelor,  entităților  și 
grupurilor  identificate  de Comitetul  pentru sancțiuni  al ONU  ca fiind  asociate  cu rețeaua  Al-Qaida.  
Potrivit  Tribunalului,  Comisia  nu a luat măsurile  necesare  întrucât  nu a remediat  viciile  de procedură  
și neregularitățile  de fond care au afectat  măsura  de înghețare  a fondurilor  dlui Yusef.  Prin urmare,  
Tribunalul  a solicitat  Comisiei  să își îndeplinească  obligația  de a examina  motivele  includerii  pe listă 
cu atenție  și cu imparțialitate  și, dacă este cazul,  în „cooperare  utilă”  cu Comitetul  pentru  Sancțiuni  al 
Organizației  Națiunilor  Unite18. Com isia revizuiește,  în cooperare  cu organismele  relevante  ale ONU,  
motivele  includerii  pe listă.   
Cele mai multe  dintre  cauzele19 în care CJUE  a anulat  măsurile  restrictive  împotriva  unor entități  sau 
persoane  fizice  s-au referit  la decizii  și regulamente  ale Consiliului,  în cazul  cărora  motivele  includerii  
pe listă nu erau susținute  într-o măsură  suficientă  de elemente  de probă  sau informații,  iar sarcina  
probei  care,  în temeiul  articolului  47 din cartă  și conform  interpretării  din cauza  Kadi  II20, revenea  
Consiliului  nu a fost îndeplinită.  În alte cauze,  măsurile  restrictive  au fost anulate  din motive  
procedurale21.  
În cadrul  politicii  comerciale,  regimul  revizuit  al sistemului  generalizat  unilateral  de preferințe  tarifare  
(SGP  Plus),  care prevede  respectarea  convențiilor  de bază din domeniul  drepturilor  omului,  a început  
să se aplice  la 1 ianuarie  2014.  Mecanismul  de monitorizare  a fost consolidat  în mod semnificativ,  
pentru  a se asigura  faptul  că beneficiarii  sistemului  SGP Plus își îndeplinesc  obligațiile  și, în special,  
pentru  a se verifica  dacă aceștia  ratifică  și pun în aplicare  27 de convenții  internaționale  privind  
                                                            
16 CJUE,  hotărârea  din 21 martie  2014,  Hani  El Sayyed  Elsebai  Yusef/Comisia  Europeană , T-306/10.  
17 Regulamentul  (UE)  nr. 881/2002,  JO L 139/9.  
18 Ibid.,  punctul  102. 
19 De exemplu,  CJUE,  hotărârea  din 3 iulie 2014,  National  Iranian  Tanker  Company/Consiliul , T-565/12);  CJUE,  
hotărârea  din 9 decembrie  2014,  Sport -Pari/Consiliul , T-439/11.  
20 CJUE,  hotărârea  din 18 iulie 2013,  Comisia  și alții/Kadi  (Kadi  II), C-584/10  P, recurs  împotriva  hotărârii  
pronunțate  în cauza  Kadi/Comisia  (Kadi  I), T-85/09.  
21 A se vedea,  de exemplu,  LTTE/Consiliul , T-208/11  și T-508/11.  Hotărârea  face obiectul  unui recurs  aflat în 
curs (cauza  C-599/14  P). 
 
7 drepturile  omului  și alte chestiuni.  Parlamentul  European  și Consiliul  asigură,  de asemenea,  un control  
sporit.  
3. Aplicarea  cartei  de către  statele  membre  și modul  în care carta  
li se aplică  acestora  
Sub controlul  Curții  de Justiție,  Comisia  supraveghează  respectarea  cartei  de către  statele  membre,  
atunci  când  acestea  pun în aplicare  dreptul  UE. În cazul  în care constată  existența  unei încălcă ri, 
Comisia  poate  iniția  procedura  de constatare  a neîndeplinirii  obligațiilor.  Judecătorii  naționali  
recunosc  în cartă  un instrument  prin care se asigură  respectarea  drepturilor  fundamentale  de către  
statele  membre.  Dispozițiile  dreptului  UE și ale dreptu lui național  care se întemeiază  pe dreptul  UE 
trebuie  să fie interpretate  în conformitate  cu prevederile  cartei,  astfel  încât  drepturile  garantate  în 
temeiul  acesteia  să fie puse în aplicare.  În cazul  în care o instanță  națională  are îndoieli  cu privire  la 
aplicabilitatea  cartei  sau la interpretarea  corectă  a dispozițiilor  sale, aceasta  poate  – și, în cazul  unei 
instanțe  naționale  de ultim  grad de jurisdicție,  trebuie  – să se adreseze  Curții  de Justiție  a Uniunii  
Europene  pentru  pronunțarea  unei hotărâri  preliminare.  Răspunsul  CJUE  permite  instanței  naționale  să 
soluționeze  cauza.  Judecătorii  naționali  recurg  în mod sistematic  la această  procedură.  Acest  lucru  
contribuie  la dezvoltarea  jurisprudenței  referitoare  la cartă  și consolidează  rolul  judecătorilor  naționali  
în respectarea  acesteia.  În 2014,  instanțele  naționale  au înaintat  43 de astfel  de cereri  de pronunțare  a 
unei hotărâri  preliminare22, cu puțin  peste  numărul  cererilor  depuse  în anii precedenți23. 
3.1 Procedurile  de constatare  a neîndeplinirii  obligațiilor  
Dacă  în 2013  carta  a fost menționată  în cinci  proceduri  de constatare  a neîndeplinirii  obligațiilor,  în 
2014  Comisia  a făcut  trimitere  la cartă  în 11 proceduri  întemeiate  pe articolele  258-260 din TFUE.  
Carta  se adresează  statelor  membre  numai  când  acestea  pun în aplicare  dreptul  Uniunii.  Prin urmare,  
procedura  de constatare  a neîndeplinirii  obligațiilor  în ceea ce privește  carta  trebuie  să se refere  la 
dispoziția  din dreptul  Uniunii  care declanșează  aplicabilitatea  cartei.  
Cinci  dintre  cele 11 cazuri  sunt legate  de azil și migrație24.  
                                                            
22 A se vedea  anexa  II, „Prezent are generală  a cererilor  de pronunțare  a unei hotărâri  preliminare  care fac 
trimitere  la cartă,  introduse  în 2014”,  la Documentul  de lucru  al serviciilor  Comisiei.  
23  În 2013  și 2012,  la CJUE  au fost introduse  41 de cereri  de pronunțare  a unei hotărâri  preliminare  care făceau  
trimitere  la cartă.  
24 Pentru  mai multe  detalii,  a se vedea  Documentul  de lucru  al serviciilor  Comisiei  anexat  la prezentul  raport.  
 
8 Procedurile  de constatare  a neîndeplinirii  obligațiilor  în domeniul  azilului  și al 
migrației  
În 2014,  Comisia  a inițiat  proceduri  de constatare  a neîndeplinirii  obligațiilor  împotriva  unui stat 
membru  referitoare  la Directiva  privind  returnarea25, exprimând  îngrijorări  cu privire  la durata  
perioadei  de custodie  publică,  la condițiile  materiale  de custodie  publică,  la lipsa  asistenței  juridice  
gratuite  pentru  persoanele  returnate  din centrele  de custodie  publică,  la lipsa  unui control  jurisdicțional  
al ordinelor  de luare  în custodie  publică  în primele  șase luni și la examinarea  cu caracter  limitat  a 
deciziilor  de prelungire  a perioadei  de custodie  publică  la mai mult de șase luni (articolele  4, 6 și 47 
din cartă).  
De asemenea,  au fost inițiate  proceduri  de constatare  a neîndeplinirii  obligațiilor  împotriva  unui stat 
membru  în ceea ce privește  aplicarea  incorectă  a Directivei  privind  condițiilor  de primire26 și a 
Directivei  privind  procedurile  de azil27. Comisia  și-a exprimat îngrijorări  cu privire  la durata  
procedurii  de azil, la eficacitatea  căilor  de atac împotriva  deciziilor  de respingere  a cererilor  de azil, la 
lipsa  asistenței  juridice  gratuite,  la detenția  anumitor  categorii  de solicitanți  de azil, care pare să fie 
aplicată  în mod automat,  fără o evaluare  individualizată,  la dreptul  la o cale de atac eficientă  împotriva  
deciziei  de luare  în custodie  publică  și la acordarea  de asistență  juridică  gratuită  persoanelor  aflate  în 
custodie  publică  (articolele  6 și 47). 
În 2014,  Comisia  a analizat  modul  în care statele  membre  au aplicat  carta  atunci  când  au pus în 
aplicare  legislația  UE la frontierele  externe  ale Uniunii,  în special  principiul  nereturnării  (articolele  4, 
6, 18 și 19). Printre  aspectele  problematice  se numără aplicarea  și durata  custodiei  publice,  condițiile  
de custodie  publică,  situația  specială  a minorilor,  asistența  juridică  gratuită  și căile  de atac eficiente,  în 
cadrul  procesului  de azil din unele  state membre  (articolele  6, 24 și 47 din cartă).  
Codul  de vize și calea  de atac împotriva  unei decizii  de respingere  a cererii  de viză  
La sfârșitul  anului  2014,  Comisia  a solicitat  unui număr  de cinci  state membre  să acționeze  pentru  a se 
asigura  că la introducerea  unor căi de atac împotriva  unei decizii  de refuz, anulare  sau revocare  a unei 
vize se prevede  accesul  la un organism  judiciar.  
Regulamentul  privind  Codul  de vize28 stabilește  procedurile  și condițiile  de eliberare  a vizelor  de 
scurtă  ședere  și a vizelor  de tranzit  aeroportuar.  Acesta  obligă  statele  membre  să prevadă  dreptul  la o 
cale de atac împotriva  unei decizii  de refuz/anulare/revocare  a unei vize.  Articolul  47 din cartă  conferă  
                                                            
25 Directiva  2008/115/CE,  JO L 348, p. 98. 
26 Directiva  2003/9/CE,  JO L 31, p. 18. 
27 Directiva  2005/85/CE,  JO 326, p.12.  
28 Regulamentul  (CE)  nr. 810/2009,  JO L 243, p. 1. 
 
9 persoanelor  fizice  dreptul  la o cale de atac eficientă  în fața unei instanțe  judecătorești,  atunci  când  
drepturile  și libertățile  prevăzute  de dreptul  Uniunii  sunt încălcate.  Cu toate  acestea,  legislația  
națională  din statele  membre  în cauză  a prevăzut  doar posibilitatea  unei căi de atac în fața autorităților  
administrative  extrajudiciare.  Comisia  consideră  că acest  lucru  nu respectă  cerința  privind  instanța  
judecătorească  independentă,  prevăzută  la articolul  47. 
Segregarea  copiilor  romi  în învățământ  
În septembrie  2014,  Comisia  a inițiat  o procedură  de constatare  a neîndeplinirii  obligațiilor  împotriva  
unui stat membru  pentr u discriminarea  copiilor  romi  în învățământ,  care reprezintă  o încălcare  a 
Directivei  privind  egalitatea  rasială29. În discuțiile  cu Comisia,  statul  membru  și-a justificat  acțiunile  
făcând  trimitere  la jurisprudența  CJUE  referitoare  la cartă.  Prin urmare,  Comisia  a considerat  că este 
necesar  să clarifice  interpretarea  acestei  jurisprudențe  , în scrisoarea  de punere  în întârziere,  făcând  
trimitere,  în special,  la articolul  21 din cartă,  care interzice  discriminarea  pe bază de rasă și origine  
etnică.  
3.2 Orientările  oferite  de CJUE  statelor  membre  (hotărâri  preliminare)  
În 2014,  prin faptul  că a dat curs cererilor  de pronunțare  a unei hotărâri  preliminare,  CJUE  a continuat  
să ofere  instanțelor  judecătorești  naționale  orientări  privind  aplicabilitatea  cartei  și interpretarea  
dispozițiilor  acesteia.  
Demnitatea  umană  a solicitanților  de azil 
În decembrie  2014,  CJUE  a pronunțat  o hotărâre  cu privire  la întrebările  adresate  de Consiliul  de Stat 
din Țările  de Jos în cauza  A,B,C  / Staatssecretaris  van Veiligheid  en Justitie30, referitoare  la 
interpretarea  dispozițiilor  UE din domeniul  azilului  în legătură  cu metodele  utilizate  pentru  aprecierea  
credibilității  declarațiilor  privind  orientarea  sexuală,  depuse  de solicitanții  de azil. Solicitanții  în cauză  
au susținut  că se tem de persecuție  în țările  lor de origine  deoarece  sunt homosexuali.  Instanța  
națională  a solicitat  CJUE  un răspuns  la întrebarea  dacă există  limite  impuse  de dreptul  UE în ceea ce 
privește  verificarea  orientării  sexuale  a solicitanților  de azil. CJUE  a susținut  că Directiva  privind  
condițiile  pentru  protecția  internațională31 și carta  impun  într-adevăr  anumite  limite:  metodele  utilizate  
de autoritățile  naționale  trebuie  să respecte  drepturile  fundamentale,  cum ar fi dreptul  la respectarea  
demnității  umane  (articolul  1) și dreptul  la respectarea  vieții  private  și de familie  (articolul  7). 
Solicitanților  de azil nu li se poate  impune  nicio  cerință  care ar putea  să le afecteze  demnitatea  umană  
sau integritatea  personală,  cum ar fi testele  medicale  sau pseudo -medicale  intruzive  și umilitoare,  
                                                            
29 Directiva  2000/43/CE,  JO L 180, p. 22. 
30 CJUE,  hotărârea  din 2 decembrie  2014,  A, B, C / Staatssecretaris  van Veiligheid  en Justitie , cauzele  conexate  
C-148/13,  C-140/13  și C-150/13.  
31 Directiva  2004/83/CE,  JO L 304, p.12.  
 
10 interogatoriile  intruzive  sau solicitarea/acceptarea  de fotografii  sau materiale  video  ca dovadă  a 
orientării  lor sexuale.  Această  hotărâre  le permite  autorităților  naționale  să evalueze  cererile  într-un 
mod mai consecvent , asigurând,  în același  timp,  respectarea  deplină  a drepturilor  fundamentale.  
Egalitatea  armelor  în domeniul  protecției  consumatorilor  
În cauza  Sanchez  Morcillo32, referitoare  la articolul  47, al cărei  obiect  se referă  la drepturile  
procedurale  ale consumatorilor  în procedurile  de executare  ipotecară,  CJUE  a evidențiat  aspectul  
egalității  armelor.  Aceasta  a considerat  că legislația  națională  contravine  Directivei  privind  clauzele  
abuzive  în contractele  încheiate  cu consumatorii33 și articolului  47 din cartă  atunci  când  nu le oferă  
consumatorilor  dreptul  la o cale de atac, deși creditorii  beneficiază  de un astfel  de drept  în situația  
inversă.  
CJUE  a subliniat,  de asemenea,  vulnerabilitatea  consumatorilor  expuși  riscului  de a-și pierde  locuința.  
În cauza  Kusinova34, Curtea  a afirmat  că, în conformitate  cu dreptul  UE, dreptul  la respectarea  
domiciliului  este un drept  fundamental  garantat  de articolul  7, pe care instanțele  naționale  trebuie  să îl 
ia în considerare  atunci  când  pun în aplicare  Directiva  privin d clauzele  abuzive  în contractele  încheiate  
cu consumatorii.  
Principiul  „ne bis in idem”  în Convenția  de punere  în aplicare  a acordului  
Schengen  
În cauza  Zoran  Spasic35, CJUE  a evaluat  compatibilitatea  condiției  executării,  prevăzută  în Convenția  
de punere  în aplicare  a acordului  Schengen  (CAAS),  cu principiul  ne bis in idem  prevăzut  în Carta  
drepturilor  fundamentale  a UE (articolul  50). 
CAAS  prevede  că o persoană  împotriva  căreia  a fost pronunțată  o hotărâre  definitivă  într-un proces  pe 
teritoriul  unui stat nu poate  face obiectul  urmăririi  penale  de către  un alt stat pentru  aceleași  fapte  
(principiul  ne bis in idem ). Cu toate  acestea,  CAAS  precizează  că acest  principiu  este aplicabil  numai  
în cazul  în care pedeapsa  a fost executată,  este în curs de executare  sau nu mai poate  fi executată  
conform  legilor  statului  care a pronunțat  sentința  („condiția  executării”).  Cu toate  acestea,  articolul  50 
din cartă  nu face referire  în mod expres  la o astfel  de condiție.  Potrivit  CJUE,  condiția  executării  
prevăzută  în CAAS  nu contravine  cartei.  
                                                            
32 CJUE,  hotărârea  din 17 iulie 2014,  Sanchez  Morcillo , C-169/14.  
33 Directiva  93/13/CEE,  JO L 95, p. 29. 
34 CJUE,  hotărârea  din 10 septembrie  2014,  KuJEU  jud, C-34/13.  
35 CJUE,  hotărârea  din 18 iulie 2014,  Zoran  Spasic , C-129/14  PPU.  
 
11 3.3. Jurisprudența  națională  care face trimitere  la Cartă  
Judecătorii  naționali  joacă  un rol esențial  în respectarea  drepturilor  fundamentale  și a statului  de drept.  
Unele  studii  efectuate  de Agenția  pentru  Drepturi  Fundamentale  a Uniunii Europene36 confirmă  faptul  
că, în 2014,  instanțele  superioare  din statele  membre  au continuat  să recurgă  la cartă  pentru  orientări  și 
inspirație,  chiar  și în cauzele  care nu intrau  în domeniul  de aplicare  al dreptului  UE. 
Comisia  promovează  dialogul  și cooperarea  între judecători.  Noul  „identificator  european  de 
jurisprudență”37 va permite  o mai bună  înțelegere  a interpretării  date instrumentelor  UE de către  
instanțele  supreme  naționale  și oferă  informații  privind  aplicarea  instrumentelor  UE în cadrul  
instanțelor  naționale.  Un alt proiect  cofinanțat  de UE – „Cooperarea  judiciară  europeană  în domeniul  
drepturilor  fundamentale  în practica  instanțelor  naționale  ” – include  un manual  de tehnici  de 
interacțiune  judiciară  pentru  judecători  și o bază de date a hotărârilor  naționale  grupate  în funcție  de 
dispozițiile  cartei38. 
3.4 Acțiuni  de sensibilizare  cu privire  la cartă  
În februarie  2015,  un sondaj  Eurobarometru39 a indicat  faptul  că gradul  de sensibilizare  cu privire  la 
cartă  a cunoscut  doar o creștere  ușoară  în ultimii  ani: numai  14 % din respondenți  știau  efectiv  la ce se 
referă  carta  (11 % în 2012  și 8 % în 2007).  Aproximativ  51 % din respondenți  auziseră  despre  cartă,  
dar nu știau  precis  în ce constă  (53 % în 2012  și 48 % în 2007).  Sondajul  Eurobarometru  subliniază,  de 
asemenea,  necesitatea  sensibilizării  cetățenilor  cu privire  la instanța  căreia  trebuie  să i se adreseze  
pentru  chestiuni  legate  de drepturile  fundamentale.  Proiectul  „CLARITY”40 al Agenției  pentru  
Drepturi  Fundamentale  urmărește  să ofere  cetăț enilor  orientări  cu privire  la organismul  căruia  i se pot 
adresa  pentru  chestiuni  legate  de drepturile  fundamentale  (instituții  naționale  pentru  drepturile  omului,  
organisme  de promovare  a egalității  și/sau  avocatul  poporului).  În februarie  2015  a fost lansat încă un 
proiect  nou: „Don’t  knock  on the wrong  door:  CharterClick!  A user-friendly  tool to detect  violations  
falling  within  the scope  of the EU Charter  of Fundamental  Rights”41. Proiectul  este cofinanțat  prin 
Programul  „Drepturi  fundamentale  și cetățenie” (FRC).  
Necesitatea  stimulării  sensibilizării  cu privire  la cartă  și a identificării  nevoilor  specifice  în materie  de 
instruire  și a celor  mai bune  practici  ale autorităților  publice  a fost discutată  cu ocazia  conferinței  din 
                                                            
36 Raportul  anual  FRA  2014,  care urmează  să fie publicat  la 22 mai 2015.  
37 https://e -justice.europa.eu/content_ european_case_law_identifier_ecli -175-ro.do?init=true . 
38http://www.eui.eu/Projects/CentreForJudicialCooperation/Projects/Euro peanJudicialCooperationinFR/Docume
nts.aspx . 
39 Eurobarometru  nr. 416, „Carta  drepturilor  fundamentale  a Uniunii  Europene”,  ancheta  pe teren  desfășurată  
între 16 și 18 februarie  2015  în toate  cele 28 de state membre  ale UE, disponibilă  
la:http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/flash_arch_420_405_en.htm#416  
40 http://fra.europa.eu/en/project/2013/clarity -complaints -legal -assistance -and-rights -information -tool-you.  
41 http://ww w.eui.eu/Projects/CentreForJudicialCooperation/Projects/CharterClick/Charterclick.aspx . 
 
12 decembrie  2014  „Carta  dreptu rilor fundamentale  a Uniunii  Europene:  evaluarea  și luarea  în 
considerare  a necesităților  de formare  a practicienilor  în domeniul  dreptului  și a funcționarilor  
publici”42. Participanții  au sugerat  cartografierea  strategiilor,  a experienței  și a instrumentel or de 
formare  menite  să promoveze  sensibilizarea  cetățenilor  cu privire  la cartă  și punerea  în aplicare  a 
acesteia  la nivel  local,  regional,  național  și la nivelul  UE, subliniind  rolul  esențial  jucat  de societatea  
civilă  și organismele  naționale  pentru  drepturile  omului.  UE acordă  autorităților  publice  fonduri  pentru  
formare  cu privire  la cartă  și va continua  să facă acest  lucru  în perioada  2014 -202043.  
4. Convenția  europeană  a drepturilor  omului  
La 18 decembrie  2014,  CJUE  a emis  un aviz cu privire  la proiectul  de acord  privind  aderarea  UE la 
Convenția  europeană  a drepturilor  omului.  Curtea  a identificat  probleme  în ceea ce privește  
compatibilitatea  proiectului  de acord  cu dreptul  UE; aceasta  a considerat  că proiectul  de acord  privind  
aderarea  este incompatibil  cu articolul  6 alineatul  (2) din TUE  și cu protocolul  conex  (Protocolul  nr. 
8). Curtea  a solicitat  anumite  modificări:  supremația  dreptului  Uniunii  în ceea ce privește  posibilitățile  
oferite  de articolul  53 din cartă  cu privire  la consolidarea  drepturilor  fundamentale  în constituțiile  
statelor  membre;  încrederea  reciprocă  între statele  membre,  în special  în ceea ce privește  spațiul  de 
libertate,  securitate  și justiție;  legătura  cu noul Protoco l adițional  nr. 16 la Convenția  europeană  a 
drepturilor  omului;  menținerea  competenței  exclusive  a CJUE  de soluționare  a diferendelor  dintre  
statele  membre  privind  interpretarea  sau aplicarea  tratatelor;  anumite  aspecte  ale proceselor  
desfășurate  în fața Curții Europene  a Drepturilor  Omului  în care este implicată  UE și protecția  
judiciară  în domeniul  politicii  externe  și de securitate  comune.   
Comisia  își menține  pe deplin  angajamentul  privind  aderarea  UE la Convenția  europeană  a drepturilor  
omului.  Aderare a va contribui  la consolidarea  valorilor  fundamentale,  la îmbunătățirea  eficacității  
legislației  UE și la sporirea  coerenței  protecției  drepturilor  fundamentale  în Europa.  Aderarea  la 
Convenția  europeană  a drepturilor  omului  rămâne  de importanță  primordială. În plus,  instituțiile  UE 
au obligația  juridică  de încerca  să încheie  un acord  privind  aderarea  UE la Convenția  europeană  a 
drepturilor  omului  care să fie conform  cu cerințele  prevăzute  în tratate,  în special  în Protocolul  nr. 8 la 
Tratatul  de la Lisabon a. În prezent,  Comisia  analizează  cea mai bună  cale de urmat.   
                                                            
42  http://ec.europa.eu/justice/events/fundamental -rights -charter-training -2014/index_en.htm .  
43  Activitățile  de formare  a practicienilor  în domeniul  dreptului  cu privire  la cartă  și acțiunile  de informare  
privind  aplicarea  cartei  constituie  priorități  în cererea  de propuneri  din cadrul  programului  FRC.  În urma  
cererii  de propuneri  din 2013,  s-au alocat  aproximativ  2,8 milioane  EUR  (25 % din bugetul  total)  pentru  
proiecte  în acest  domeniu;  în 2012,  din 20,9 milioane  EUR  s-au alocat  1,9 milioane  EUR  (7 % din bugetul  
total).  În cadrul  perspectivei  financiare  pentru  2014 -2020,  activitățile  de formare  cu privire  la cartă  destinate  
autorităților  judiciare  și practicienilor  din domeniul  dreptului  vor fi finanțate  prin programul  „Justiție”  
(2014 ­2020).  În plus,  activitățile  de formare  și sensibilizare  vor fi, de asemenea , sprijinite  în cadrul  
programului  „Drepturi,  egalitate  și cetățenie”  (2014 -2020),  care se concentrează  asupra  drepturilor  
individuale.  
 
13 Indiferent  de calendarul  aderării,  toate  instituțiile  UE și statele  membre  au obligația  de a interpreta  
carta  în lumina  jurisprudenței  existente  a Curții  Europene  a Drepturilor  Omului.  Articolu l 52 
alineatul  (3) din cartă  conține  obligația  legală  de a acorda  drepturilor  prevăzute  de cartă  același  înțeles  
și aceeași  întindere  ca și cele prevăzute  în Convenția  europeană  a drepturilor  omului,  în măsura  în care 
carta  conține  drepturi  ce corespund  unor drepturi  garantate  prin Convenția  europeană  a drepturilor  
omului.  Explicațiile  cu privire  la Carta  drepturilor  fundamentale  a Uniunii  Europene44 includ  o listă cu 
articolele  din cartă  ale căror  înțeles  și întindere  coincid  cu cele ale articolelor  corespunzătoare  din 
Convenția  europeană  a drepturilor  omului,  precum  și cu articolele  care au același  înțeles,  însă un 
domeniu  de aplicare  mai extins.  Întrucât  carta  nu conține  nicio  obligație  juridică  privind  alinierea  
interpretării  la tratatele  Organizației  Națiunilor  Unite,  CJUE  face trimitere  la instrumente  ale ONU  
pentru  interpretarea  drepturilor  în temeiul  dreptului  UE. Un exemplu  în acest  sens este definiția  
conceptului  de „handicap”  în cauza  Kaltoft45, în care Curtea  s-a inspirat  din definiția  oferită  de 
Convenția  Națiunilor  Unite  privind  drepturile  persoanelor  cu handicap,  pentru  a stabili  dacă obezitatea  
patologică  poate  fi considerată  un„handicap”  în sensul  Directivei  egalității  de tratament  în ceea ce 
privește  încadrarea  în muncă46. 
5. Tema  centrală:  drep turile  fundamentale  și agenda  digitală  
Revoluția  digitală  a creat  numeroase  oportunități  pentru  societate,  cetățeni  și întreprinderi.  De 
asemenea,  aceasta  a generat  preocupări  cu privire  la protecția  efectivă  a drepturilor  fundamentale  în 
mediul  digital.  Dezvoltarea  uriașă  a colectării,  a utilizării  și a difuzării  datelor  cu caracter  personal  este 
doar un exemplu  al noii realități  digitale.  În contextul  dezvăluirilor  privind  programele  de 
supraveghere  la nivel  mondial,  acest  lucru  evidențiază  necesitatea  stabilirii  unor măsuri  mai eficiente  
de protecție  a drepturilor  fundamentale,  în special  dreptul  la protecția  vieții  private  și a datelor  cu 
caracter  personal.   
Comisia  urmărește  îndeaproape  acțiunea  globală47 privind  drepturile  fundamentale  într-o societate  
digitală,  în care se înscrie  „Ghidul  drepturilor  omului  pentru  utilizatorii  de internet”,  elaborat  de 
                                                            
44 2007/C  303/02,  JO C 303, p. 17. 
45 CJUE,  hotărârea  din 18 decembrie  2014,  Kaltoft , C-354/13.  
46 Directiva  2000/78/CE,  JO L 303, p. 16. 
47 A se vedea,  de exemplu,  discuțiile  actuale  cu privire  la volumele  mari de date („Big  Data”),  astfel  cum au fost 
evidențiate  în Raportul  privind  volumele  mari de date și confidențialitatea,  publicat  de Casa  Albă  a Statelor  
Unite  ale Americi i 
(http://www.whitehouse.gov/sites/default/files/docs/big_data_privacy_report_5.1.14_final_print.pdf ), 
Raportul  Consiliului  de Stat al Franței privind  tehnologia  digitală  și drepturile  fundamentale  
(http://www.conseil -
etat.fr/content /download/33163/287555/version/1/file/Digital%20technology%20and%20fundamental%20rig
hts%20and%20freedoms.pdf ) sau Proiectul  de declarație  privind  drepturile  în materie  de internet,  elaborat  de 
Comisia  de cercetare  privind  drepturile  și obligațiile  în mater ie de internet  din cadrul  Camerei  Deputaților  din 
Italia  
 
14 Consiliul  Europei48. Printre  numeroasele  aspecte  aduse  în discuție  s-au numărat  necesitatea  asigurării  
unui acces  echitabil  la internet,  amenințarea  reprezentată  de discriminarea  anumitor  persoane  prin 
stabilirea  unor profiluri,  precum  și raportul  inegal  de forțe  dintre  persoanele  care dețin  date și cele care 
le furnizează,  intenționat  sau accidental.  Chestiunile  recente  se referă  la drepturile  și obligațiil e privind  
proprietatea  intelectuală  pe care le au platformele  de internet  în legătură  cu prevenirea  și combaterea  
terorismului  și a criminalității  organizate.  
Protecția  datelor  cu caracter  personal,  garantată  prin articolul  8 din cartă,  are o importanță  tot mai 
mare  în lumea  digitală.  În ianuarie  2012,  Comisia  a publicat  o propunere  de regulament  general  
privind  protecția  datelor49 și o propunere  de directivă  privind  protecția  datelor  care se adresează  
autorităților  polițienești  și judiciare50. În cadrul  prim ei lecturi,  la 12 martie  2014,  Parlamentul  
European  a confirmat  că va sprijini  aceste  propuneri51. Comisia  a continuat  să poarte  negocieri  cu 
omologii  săi din SUA  cu privire  la încheierea  unui acord -cadru  privind  protecția  datelor,  în vederea  
protejării  datelor cu caracter  personal  transferate  între UE și SUA  în scopurile  activității  de aplicare  a 
legii,  și cu privire  la condițiile  creării  unui nou regim  al „sferei  de siguranță”  pentru  transferurile  de 
date către  SUA.  
CJUE  a subliniat  necesitatea  de a protej a și, în același  timp,  de a cumpăni  drepturile  fundamentale  în 
mediul  digital.  În cauza  Digital  Rights  Ireland , Curtea  a reamintit  faptul  că instituțiilor  UE le revine  
obligația  de a respecta  prevederile  cartei  în cadrul  activităților  pe care le desfășoară , și anume  în cazul  
în care acestea  afectează  dreptul  la respectarea  vieții  private  și dreptul  la protecția  datelor  cu caracter  
personal.  Curtea  a invalidat  Directiva  privind  păstrarea  datelor  pe motiv  că aceasta  limitează  în mod 
disproporționat  dreptul  la respectarea  vieții  private  și dreptul  la protecția  datelor  cu caracter  personal,  
garantate  prin cartă.  Directiva  menționată  impusese  statelor  membre  să se asigure  că furnizorii  de 
servicii  de telecomunicații  păstrează  datele  privind  traficul  și localizare a clienților  lor pe o perioadă  
cuprinsă  între șase luni și doi ani și că pun la dispoziție  aceste  date,  la cerere,  autorităților  de aplicare  a 
legii,  în scopul  cercetării,  al detectării  și al urmăririi  penale  a infracțiunilor  și a actelor  de terorism  
grave . În cauza  Google52, CJUE  a clarificat  faptul  că Google,  în calitate  de operator  de date stabilit  în 
                                                                                                                                                                                          
(http://www.camera.it/appli cation/xmanager/projects/leg17/attachments/upload_file/upload_files/000/000/189
/dichiarazione_dei_diritti_internet_inglese.pdf ). 
48 A se vedea  http://www.coe.int/en/web/internet -users -rights/guide . 
49 Propunere  de regulament  privind  protecția  persoanelor  fizice  referitor  la prelucrarea  datelor  cu caracter  
personal  și libera  circulație  a acestor  date,  COM(2012)  11 final.  
50 Propunere  de directivă  privind  protecția  persoanelor  fizice  cu privire la prelucrarea  datelor  cu caracter  personal  
de către  autoritățile  competente  în scopul  prevenirii,  investigării,  identificării  sau urmăririi  penale  a 
infracțiunilor  sau al executării  pedepselor,  precum  și la libera  circulație  a acestor  date,  COM(2012)  10 final.  
51 Rezoluția  legislativă  a Parlamentului  European  din 12 martie  2014  [COM(2012)  0010  — C7-0024/2012  – 
2012/0010(COD)].  
52 CJUE,  hotărârea  din 13 mai 2014,  Google  Spain  și Google , C-131/12.  
 
15 UE, are obligația  de a respecta  legislația  UE privind  protecția  datelor  (articolele  7 și 8 din cartă)  și, 
prin urmare,  trebuie  să dea curs solicitărilor  de a elimina  linkuri  la anumite  date cu caracter  personal,  
în anumite  condiții  („dreptul  de a fi uitat”).  
În cadrul  orientărilor  sale politice,  prezentate  în fața Parlamentului  European,  președintele  Juncker  a 
solicitat  eliminarea  barierelor  naționale  în ceea ce privește  reglementarea  în domeniul  
telecomunicațiilor,  legislația  privind  drepturile  de autor  și protecția  datelor  și gestionarea  frecvențelor  
radio  și aplicarea  dreptului  concurenței53. Strategia  privind  piața  unică  digitală  este una dintre  
inițiativel e emblematice  ale actualei  comisii.  Încrederea  cetățenilor  reprezintă  piatra  de temelie  a 
acestei  strategii,  fiind  o condiție  prealabilă  importantă  pentru  realizarea  unei piețe  unice  digitale  pe 
deplin  funcțională.  Aceasta  include  o protecție  puternică  și eficientă  a drepturilor  fundamentale  în 
mediul  online.  În plus,  exercitarea  deplină  a drepturilor  pe piața  unică  digitală  presupune  luarea  în 
considerare  a nevoilor  persoanelor  cu handicap.  
Comisia  urmărește  în mod permanent  evoluția  situației  în ceea ce privește  protecția  drepturilor  
fundamentale  în toate  domeniile  de politică,  astfel  cum se prevede  în cartă.  Drepturilor  fundamentale  
nu au scopul  primordial  de a promova  securitatea  sau politicile  bazate  pe piață,  dar sunt esențiale  
pentru  dezvoltarea  unei societăți  deschise  și democratice.  
 
6. Concluzii  
Comisia  s-a angajat  să respecte  un nivel  ridicat  de protecție  a drepturilor  fundamentale  în cadrul  UE. 
Aceasta  urmărește  să garanteze  că toate  propunerile  sale legislative  și acțiunile  sale sunt pe deplin  
compatibile  cu carta.  
Având  în vedere  dinamica  amenințărilor  la adresa  societăților  noastre,  Comisia  va asigura,  în 
abordarea  sa în materie  de securitate,  respectul  și promovarea  pe deplin  a drepturilor  fundamentale.  În 
lumina  noilor  evoluții,  Comisia  actualizează,  de asemenea,  politicile  în domeniul  drepturilor  
fundamentale,  de la agenda  digitală  până  la provocările  migrației,  în conformitate  cu jurisprudența  
CJUE  și a Curții  Europene  a Drepturilor  Omului.  
Carta  li se aplică  instituțiilor  UE, dar și statelor  membre  atunci  când  pun în aplicare  dreptul  UE. 
Comisia  asigură  respectarea  cartei  de către  statele  membre.  
Comisia  intenționează  să promoveze  drepturile  fundamentale  pe întregul  teritoriu  al UE, în special  cu 
ocazia  primului  colocviu  anual  privind  dreptur ile fundamentale,  care va avea loc în octombrie  2015.  
                                                            
53 A se vedea  orientările  politice  ale președintelui  Juncke r: http://ec.europa.eu/priorities/digital -single -
market/index_en.htm .