Aviz privind punerea în aplicare a hotărârilor Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14, C & J Clarks International Ltd și Puma SE, în legătură cu măsurile antidumping privind importurile de încălțăminte originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam

(2019/C 405/07)

A. CONTEXT

Prin Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 (1), Consiliul a instituit taxe antidumping definitive cuprinse între 9,7 % și 16,5 % la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și din RPC timp de doi ani.

Prin Regulamentul (CE) nr. 388/2008 (2), Consiliul a extins măsurile antidumping definitive privind importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din RPC la importurile expediate din Regiunea Administrativă Specială („RAS”) Macao, indiferent dacă au fost declarate sau nu ca originare din RAS Macao.

Ca urmare a unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor, inițiată la 3 octombrie 2008, Consiliul a extins măsurile antidumping pentru o perioadă de 15 luni prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 (3), și anume până la 31 martie 2011, dată la care măsurile au expirat.

Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd și Risen Footwear (HK) Co Ltd, precum și Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd au contestat Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 la Tribunalul de Primă Instanță (în prezent: Tribunalul).

Prin hotărârile din 4 martie 2010 în cauza T-401/06, Brosmann Footwear (HK) și alții/Consiliul (4), și din 4 martie 2010 în cauzele conexate T-407/06 și T-408/06, Zhejiang Aokang Shoes și Wenzhou Taima Shoes/Consiliu (5). Tribunalul a respins contestațiile respective.

Reclamanții au formulat recurs împotriva hotărârilor respective la Curtea de Justiție.

Prin hotărârile sale din 2 februarie 2012 în cauza C-249/10 P Brosmann Footwear (HK) și alții/Consiliul, și din 15 noiembrie 2012 în cauza C-247/10 P, Zhejiang Aokang Shoes/Consiliul (denumite în continuare „hotărârile Brosmann și Aokang”), Curtea de Justiție a anulat hotărârile respective. Curtea a susținut că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept concluzionând că Comisia nu era obligată să examineze cererile de acordare a tratamentului de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață (denumit în continuare „TEP”), depuse în temeiul articolului 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 (6) de comercianți neincluși în eșantion (7).

Ulterior, Curtea de Justiție s-a pronunțat ea însăși asupra litigiului. Conform acesteia „Comisia ar fi trebuit să examineze cererile documentate pe care recurentele i le prezentaseră în temeiul articolului 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din regulamentul de bază pentru a beneficia de TEP în cadrul procedurii antidumping prevăzute de [Regulamentul (CE) nr. 1472/2006]. Ulterior, trebuie să se constate că nu se exclude că o astfel de examinare ar fi condus la impunerea, în privința acestora, a unei taxe antidumping definitive diferite de taxa de 16,5 % care le este aplicabilă în temeiul articolului 1 alineatul (3) din [Regulamentul (CE) nr. 1472/2006]. Astfel, din aceeași dispoziție reiese că în privința singurului operator chinez inclus în eșantion care a obținut TEP a fost impusă o taxă antidumping definitivă de 9,7 %. Or, astfel cum reiese din cuprinsul punctului 38 din prezenta hotărâre, dacă Comisia ar fi constatat că condițiile unei economii de piață prevalau de asemenea în privința recurentelor, acestea din urmă, atunci când calcularea unei marje de dumping individuale nu era posibilă, ar fi trebuit de asemenea să beneficieze de acest din urmă procent” (8).

În consecință, Curtea a anulat Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 în ceea ce privește solicitanții în cauză.

Trei importatori ai produsului în cauză, C & J Clark International Ltd. („Clark”), Puma SE („Puma”) și Timberland Europe B.V. („Timberland”) au contestat măsurile antidumping instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte din China și din Vietnam, invocând jurisprudența menționată mai sus în fața instanțelor lor naționale, care au transmis cauzele Curții de Justiție pentru pronunțarea unei hotărâri preliminare.

La 4 februarie 2016, în cauzele conexate C-659/13, C & J Clark International Limited, și C-34/14, Puma SE (9), Curtea de Justiție a declarat nule Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 și Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009, întrucât Comisia Europeană nu a examinat cererile de acordare a TEP și a tratamentului individual („TI”) depuse de către producătorii-exportatori din RPC și din Vietnam care nu au fost incluși în eșantion, contrar cerințelor prevăzute la articolul 2 alineatul (7) litera (b) și la articolul 9 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului.

În ceea ce privește cauza C-571/14, Timberland Europe, Curtea de Justiție a decis, la 11 aprilie 2016, să elimine cauza din registru la cererea instanței naționale de trimitere.

În vederea punerii în aplicare a hotărârii pronunțate în cauzele conexate C-659/13, C & J Clark International Limited, și C-34/14, Puma SE, Comisia a adoptat Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/223 (10).

La articolul 1 din regulamentul respectiv, Comisia a însărcinat autoritățile vamale naționale să transmită toate cererile de rambursare a taxelor antidumping definitive plătite pentru importurile de încălțăminte originare din China și din Vietnam, depuse de importatori în temeiul articolului 236 din Codul vamal comunitar și care se bazează pe faptul că un producător-exportator neinclus în eșantion a solicitat acordarea TEP/TI în ancheta care a condus la instituirea măsurilor definitive prin Regulamentul (CE) nr. 1472/2006.

La primirea unei astfel de notificări, Comisia va evalua cererile relevante de acordare a TEP sau TI și va publica un regulament de reinstituire a nivelului taxei antidumping aplicabile, dacă este cazul.

Pe această bază, autoritățile vamale naționale ar trebui să decidă ulterior cu privire la cererea de rambursare și de remitere a taxelor antidumping pentru cererea în cauză.

B. CERERE DE RAMBURSARE ÎN CAZUL EUROTRANSIT B.V. ȘI FIRST PRECISE TRADING LIMITED

La 25 martie 2019, în conformitate cu articolul 1 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/223, autoritățile vamale neerlandeze au notificat Comisiei cererea de rambursare a taxelor antidumping definitive plătite pentru importurile de produs în cauză înaintată de un importator, Eurotransit B.V.

În notificarea respectivă s-a explicat că Eurotransit B.V. a importat produsul în cauză de la First Precise Trading Limited. În notificare nu se indică dacă societatea respectivă este un producător-exportator sau un comerciant. De asemenea, notificarea nu conținea o adresă sau specificații cu privire la localizarea respectivei societăți în Vietnam sau în China.

După o analiză detaliată a notificării din partea autorităților neerlandeze, Comisia a observat că nu se afla în posesia niciunei evidențe a unei companii cu numele exact sau similar cu „First Precise Trading Limited” care ar fi depus o cerere de acordare a TEP/TI în ancheta inițială.

Prin urmare, taxele antidumping definitive instituite prin măsurile existente erau aplicabile importurilor de încălțăminte de la societatea First Precise Trading Limited, în măsura în care această societate este situată în Vietnam sau în China și în măsura în care această societate a exportat efectiv produsul în cauză în cursul perioadei de anchetă a anchetei de bază.

Din aceleași motive, hotărârea Curții de Justiție pronunțată în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14, C & J Clark International Limited și Puma, nu ar fi putut avea ca efect anularea taxelor antidumping instituite pentru anumite tipuri de încălțăminte din Vietnam și China.

În consecință, Comisia a concluzionat că nu ar trebui să se dea curs cererii relevante de rambursare formulată de Eurotransit B.V., deoarece taxele antidumping definitive instituite prin Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 nu erau anulate pentru societatea First Precise Trading Limited.

C. OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE ÎN URMA COMUNICĂRII CONSTATĂRILOR

Constatările și concluziile de mai sus au fost aduse la cunoștința tuturor părților interesate, inclusiv a societății Eurotransit B.V. Acestor părți li s-a acordat un termen rezonabil pentru a formula observații.

Numai Eurotransit B.V. a transmis observații în urma comunicării constatărilor. Societatea a clarificat faptul că First Precise Trading Limited este un comerciant cu sediul în China și că mărfurile importate sunt de origine vietnameză.

Comisia a remarcat faptul că societățile comerciale nu au dreptul la niciun fel de marje de dumping individuale și, prin urmare, nu erau eligibile pentru depunerea de cereri de acordare a TEP/TI în cursul anchetei inițiale.

În orice caz, Comisia nu se afla în posesia niciunei evidențe conform căreia societatea First Precise Trading Limited ar fi depus un formular de cerere de acordare a TEP/TI în ancheta inițială.

Eurotransit B.V. a afirmat că nu deține informații cu privire la identitatea producătorului-exportator în cauză în Vietnam și dacă acesta a depus sau nu o cerere de acordare a TEP/TI în cadrul anchetei inițiale.

Cu toate acestea, Eurotransit B.V a furnizat datele de contact ale societății First Precise Trading Limited. Comisia a contactat societatea First Precise Trading Limited și a invitat-o să furnizeze numele și datele de contact ale furnizorului său și ale producătorului final de încălțăminte din Vietnam. Comisia a acordat societății First Precise Trading Limited un termen de 14 zile pentru a răspunde. First Precise Trading Limited nu a răspuns la această solicitare.

D. CONCLUZII

În consecință, Comisia a concluzionat că nu ar trebui să se dea curs cererii relevante de rambursare formulată de Eurotransit B.V., deoarece taxele antidumping definitive instituite prin Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 nu au fost anulate pentru societatea First Precise Trading Limited.

(1) Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam (JO L 275, 6.10.2006, p. 1).

(2) Regulamentul (CE) nr. 388/2008 al Consiliului din 29 aprilie 2008 de extindere a măsurilor antidumping definitive impuse prin Regulamentul (CE) nr. 1472/2006 privind importurile anumitor tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză la importurile aceluiași tip de produs expediat din RAS Macao, indiferent dacă a fost sau nu declarat ca originar din RAS Macao (JO L 117, 1.5.2008, p. 1).

(3) Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1294/2009 al Consiliului din 22 decembrie 2009 de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Vietnam și din Republica Populară Chineză, astfel cum a fost extinsă la importurile de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele expediate din RAS Macao, indiferent dacă sunt declarate ca originare din RAS Macao sau nu, în urma unei reexaminări în perspectiva expirării măsurilor, în temeiul articolului 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului (JO L 352, 30.12.2009, p. 1).

(4) EU:T:2010:67.

(5) EU:T:2010:68.

(6) Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (JO L 56, 6.3.1996, p. 1).

(7) EU:C:2012:53, punctul 36, și EU:C:2012:710, punctele 29 și 32.

(8) EU:C:2012:53, punctul 42, și EU:C:2012:710, punctul 36.

(9) JO C 106, 21.3.2016, p. 2.

(10) Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/223 al Comisiei din 17 februarie 2016 de stabilire a unei proceduri pentru evaluarea anumitor cereri de acordare a tratamentului de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață și a tratamentului individual depuse de către producători-exportatori din China și din Vietnam și de punere în aplicare a hotărârii Curții de Justiție în cauzele conexate C-659/13 și C-34/14 (JO L 41, 18.2.2016, p. 3).