[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 13.11.2008

COM(2008) 770 final

RAPORTUL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

PRIVIND IMPLEMENTAREA PROGRAMULUI PENTRU REȚELELE TRANSEUROPENE DE ENERGIE ÎN PERIOADA 2002–2006 în conformitate cu articolul 16 din Regulamentul 2236/1995/CE

RAPORTUL COMISIEICĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU,COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

PRIVIND IMPLEMENTAREA PROGRAMULUI PENTRU RE ȚELELE TRANSEUROPENE DE ENERGIE ÎN PERIOADA 2002–2006 în conformitate cu articolul 16 din Regulamentul 2236/1995/CE

1. INTRODUCERE

Comisia prezintă Parlamentului European, Consiliului, Comitetului Economic și Social European și Comitetului Regiunilor „Raportul privind implementarea Programului pentru rețelele transeuropene de energie (TEN-E) în perioada 2002-2006” în conformitate cu articolul 16 din Regulamentul (CE) nr. 2236/95 al Consiliului[1] din 18 septembrie 1995 de stabilire a normelor generale de acordare a ajutorului financiar comunitar în domeniul rețelelor transeuropene (denumit în continuare „Regulamentul financiar TEN”).

Prezentul raport analizează proiectele TEN-E cofinanțate în cadrul bugetului TEN-E în perioada 2002–2006 (studii și lucrări), precum și progresele concrete înregistrate în ceea ce privește implementarea proiectelor prioritare TEN-E în perioada de anchetă.

Perioada analizată a fost marcată de orientările privind rețelele transeuropene de energie astfel cum au fost adoptate în 1996[2] (denumite în continuare „Orientările TEN-E 1996”) care se referă la anii 2002 și 2003, de orientările privind rețelele transeuropene de energie astfel cum au fost adoptate în 2003[3] (denumite în continuare „Orientările TEN-E 2003”) care se referă la perioada 2004–2006 și de Regulamentul financiar TEN adoptat în 1995 care se referă la întreaga perioadă 2002–2006. În acest raport privind implementarea se ține seama de schimbarea cadrului legal care a avut loc în 2003.

Evenimentul cel mai important al acestei perioade a fost aderarea a zece noi state membre în 2004. În scopul integrării noii politici europene de vecinătate, au fost adoptate, la 6 septembrie 2006, orientări revizuite pentru rețelele transeuropene de energie[4].

Comisia a considerat importantă prezentarea unor aspecte privind infrastructura în Analiza strategică europeană privind energia (SEER) solicitată de Consiliul European în martie 2006. Ca parte a pachetului SEER, a fost prezentată la 10 ianuarie 2007 o comunicare privind Planul prioritar de interconectare[5], bazată pe orientările TEN-E adoptate în 2006.

2. LEGISLAțIA APLICABILă ÎN PERIOADA 2002–-2006

2.1.1. Orientările TEN-E

Primele orientări ale Comunității Europene pentru rețelele de energie transeuropene au fost adoptate în 1996[6]. În aceste orientări s-au stabilit lista proiectelor potențiale eligibile pentru cofinanțarea europeană, precum și criteriile de evaluare a eligibilității acestora. Lista inițială a proiectelor de interes comun potențial eligibile pentru sprijin financiar comunitar a fost modificată de două ori, în 1997[7] și în 1999[8].

În 2003, orientările TEN-E[9] au fost revizuite în contextul unui pachet de propuneri ale Comisiei privind infrastructura în domeniul energetic. Reexaminarea a făcut obiectul unei evaluări aprofundate a impactului .

S-a acordat o importanță deosebită încheierii unei selecții a proiectelor privind axele prioritare care au o natură transfrontalieră sau care au un impact semnificativ asupra capacității de transport transfrontalier.

Reexaminarea orientărilor a dus prin urmare la modificarea și completarea listei proiectelor de interes comun stabilită anterior în anexa la orientările din 1996 (modificată în 1997 și 1999) și propune 12 axe privind proiectele prioritare. Aceste axe iau în considerație conexiunile necesare pentru funcționarea eficientă a pieței interne și pentru atingerea unui nivel înalt în ceea ce privește securitatea alimentării cu energie. Există diferite provocări pentru rețelele electrice și de gaz, și anume:

i) S-a considerat că există insuficiente capacități în ceea ce privește interconexiunile electrice în perspectiva unei dezvoltări ulterioare a schimburilor și comerțului. Prin urmare, la Consiliul European de la Barcelona din martie 2002, șefii de state și de guverne au fost de acord cu stabilirea unui obiectiv indicativ pentru statele membre, conform căruia capacitatea interconexiunilor electrice ar trebui să fie egală cu cel puțin 10% din capacitatea de producție instalată a țării respective până în 2005.

ii) În ceea ce privește gazul natural, având în vedere scăderea resurselor locale de pe teritoriul UE, s-a estimat o accentuare în viitor a dependenței față de importurile de gaz pentru următorii 20–30 de ani. În cadrul politicii TEN-E, un obiectiv realist a fost stabilirea unei capacități adiționale privind importul de gaz de 70 miliarde m3 până în 2013, provenind de la surse din Rusia, Africa de Nord, regiunea Mării Caspice și Orientul Mijlociu. În prezent, principalii furnizori de gaze naturale sunt Norvegia, Rusia și Africa de Nord. În viitor, Marea Caspică, Orientul Mijlociu și zona Golfului vor deveni furnizori suplimentari importanți grație dezvoltării transportului de gaze naturale lichefiate (GNL) pe cale maritimă. Aceste surse definesc rutele naturale de tranzit și determină necesitatea existenței unor terminale GNL și a unor capacități de regazeificare.

2.1.2. Regulamentul financiar TEN

În ceea ce privește energia, Regulamentul financiar TEN adoptat în 1995 a fost modificat de Regulamentul (CE) nr. 788/2004 al Parlamentului European și al Consiliului[10] și de Regulamentul (CE) nr. 807/2004 al Parlamentului European și al Consiliului[11] din 21 aprilie 2004. Acestea stabilesc condițiile în care proiectele TEN-E enumerate în orientările TEN-E sunt eligibile pentru cofinanțare. și, în special, precizează ratele de finanțare pentru studii (până la 50 % din costurile pentru studiul respectiv) și pentru lucrări (până la 10% din costul proiectului.

Articolul 5 din Regulamentul financiar TEN modificat de Regulamentul (CE) nr. 807/2004 a însemnat un real progres, având în vedere că acesta autoriza o rată mai mare de finanțare pentru lucrări, de până la 20%, în cazul proiectelor privind axa prioritară astfel cum a fost definită în orientările TEN-E din 2003. Cu toate acestea, rata respectivă a rămas tributară normelor de implementare care trebuiau simplificate și unui buget cu resurse limitate.

3. PROGRESELE ÎNREGISTRTE DE PROIECTELE SPECIFICE

Progresele înregistrate de proiectele de interes comun astfel cum sunt definite în anexa la orientările TEN-E 1996 privind perioada 1996–2003 și în anexa III la orientările TEN-E 2003 privind perioada următoare au fost descrise în raportul privind implementarea orientărilor pentru rețelele transeuropene de energie în perioada 2002–2004[12] și în studiul „Implementarea proiectelor TEN-E (2004–2006), evaluare și analiză”[13], realizat în 2006, pentru Direcția Generală Transport și Energie, de către experți independenți.

În perioada 2002–2006, s-au încheiat 57 de proiecte de interes comun privind electricitatea și 23 de proiecte de interes comun privind gazul[14]. Din aceste 80 de proiecte, 68 priveau o axă de prioritate astfel cum este definită în orientările adoptate în 2003. Rezultatele sunt rezumate în tabelul 1.

Tabelul 1: Proiecte de interes comun finalizate în perioada 2002–2006.

Proiecte prioritare | 14 | 20 | 6 | 9 | 5 | 54 |

Gaz | 4 | 4 | 3 | 9 | 3 | 23 |

Proiecte prioritare | 2 | 3 | 1 | 7 | 1 | 14 |

TOTAL | 19 | 25 | 9 | 18 | 9 | 80 |

Proiecte prioritare | 16 | 23 | 7 | 16 | 6 | 68 |

Din cele 80 de proiecte încheiate în perioada de anchetă, 17 au fost cofinanțate din bugetul TEN-E (în perioada 1995-2006). În anexă este prezentată o listă detaliată a proiectelor de interes comun finalizate în perioada 2002–2006.

4. FINANțAREA TEN-E

4.1. Sectorul privat

Principalele surse de finanțare a proiectelor implementate sunt constituite de propriile resurse ale operatorilor de sisteme de transport (OTS). Este dificil să se obțină cifre exacte sau semnificative privind totalul investițiilor OTS în cadrul proiectelor referitoare la rețelele de energie transeuropene, mai ales în ceea ce privește proiectele pentru care nu s-a solicitat nicio finanțare TEN-E.

4.2. Finanțarea de către statele membre

În majoritatea cazurilor, statele membre nu participă direct la finanțarea proiectelor privind rețelele de energie transeuropene deoarece aceste proiecte sunt implementate în cea mai mare parte de către OTS.

4.3. Programul de finanțare TEN-E

Finanțarea TEN-E pentru rețelele de energie transeuropene reprezintă, în majoritatea cazurilor, o proporție redusă din costul total. Rolul finanțării TEN-E este de a acționa ca un catalizator pentru identificarea altor surse de investiții și/sau de a facilita implementarea proiectului prin intermediul etichetei TEN-E.

Din 2002 până în 2006, Comisia a primit 132 de candidaturi pentru finanțarea TEN-E iar 72[15] dintre acestea au beneficiat de sprijin financiar. 42 de proiecte priveau electricitatea iar 30 de proiecte priveau gazul. Mai mult, 3 din cele 72 de decizii de finanțare priveau lucrări (2 în domeniul electricității și unul în domeniul gazului); celelalte proiecte finanțate priveau studii. Tabelul 2 prezintă informații detaliate privind procesul de selecție.

Tabelul 2: Detalii privind rezultatele selecției pentru acordarea finanțării TEN-E în perioada 2002–2006

Electricitate Studii Lucrări | 13 10 3 | 24 14 10 | 15 13 2 | 12 10 2 | 10 10 0 | 74 57 17 |

Gaz Studii Lucrări | 15 11 4 | 13 12 1 | 20 17 3 | 6 6 0 | 4 3 1 | 58 49 9 |

Decizii de finanțare publicate | 12 | 13 | 18 | 16 | 13 | 72 |

Electricitate Studii Lucrări | 6 6 0 | 7 7 0 | 10 9 1 | 10 9 1 | 9 9 0 | 42 40 2 |

Gaz Studii Lucrări | 6 6 0 | 6 6 0 | 8 8 0 | 6 6 0 | 4 3 1 | 30 29 1 |

În perioada 2002–2006, s-a acordat, în cadrul liniei bugetare TEN-E un sprijin în valoare totală de 93 726 000 EUR ( a se vedea tabelul 3). Această sumă a fost cheltuită astfel: 57% în sectorul gazului și 43% în sectorul electricității. Suma a permis cofinanțarea studiilor, în proporție de 94 % (până la 50 %), și cofinanțarea lucrărilor, în proporție de 6 % (până la 10 %).

Tabelul 3 prezintă informații detaliate privind angajamentele TEN-E pentru perioada 2002–2006.

Tabelul 3: Angajamentele TEN-E în perioada 2002–2006 (MEUR)

Angajamente Electricitate Studii Lucrări Gaz Studii Lucrări | 14,505 3,427 3,427 0 11,078 11,078 0 | 18,498 6,133 6,133 0 12,365 12,365 0 | 20,106 10,205 9,199 1,006 9,901 9,901 0 | 20,585 9,042 6,042 3,000 11,543 11,543 0 | 20,032 11,223 11,223 0 8,809 7,089 1,720 | 93,726 40,030 36,024 4,006 53,696 51,976 1,720 |

În 2002, majoritatea propunerilor primite au fost respinse în urma procesului de selecție din cauza nerespectării criteriilor de eligibilitate, a lipsei de profunzime și/sau a faptului că nu erau complete. Prin urmare, a putut fi angajat un procent de numai 70 % din bugetul disponibil.

În 2003, sprijinul TEN-E pentru proiectele selectate a reprezentat aproape 100 % din bugetul disponibil. Cu toate acestea, din cauza retragerii unuia dintre promotorii proiectelor selectate, a putut fi angajat un procent de numai 86 % din bugetul disponibil.

În 2004, sprijinul TEN-E pentru proiectele selectate s-a ridicat la suma de 21 484 260 EUR, reprezentând aproape 100 % din bugetul disponibil. Cu toate acestea, unul dintre solicitanți a retras o propunere selectată în 2004 și astfel a putut fi angajat un procent de 94 % din bugetul disponibil.

În 2005, a putut fi angajat un procent de 96 % din bugetul disponibil.

În 2006 au fost primite un număr limitat de propuneri dintre care una nu respecta criteriile de eligibilitate. Toate propunerile eligibile au trecut de procesul de evaluare și sprijinul TEN-E pentru acestea s-a ridicat la suma de 20 032 000 EUR. Prin urmare, a putut fi angajat un procent de numai 93 % din bugetul disponibil.

În ceea ce privește sumele cheltuite pentru proiecte prioritare astfel cum au fost acestea definite în orientările TEN-E 2003, selectate pentru finanțare în perioada 2004–2006, aproximativ 61% din bugetul disponibil a fost acordat unor proiecte privind axa prioritară și 39% a fost acordat unor proiecte de interes comun. Rețelele electrice și de gaz au primit 47% și, respectiv, 53% din bugetul cheltuit pentru proiectele prioritare și 55%, respectiv 45% din bugetul care a fost cheltuit pentru proiectele de interes comun.

Programul TEN-E pune accentul în special pe cofinanțarea studiilor, în etapa de început a dezvoltării proiectelor, când există riscuri mai mari de retragere sau de anulare din partea promotorilor potențiali ai proiectelor. O creștere a bugetului TEN-E ar permite extinderea cofinanțării proiectelor aflate într-o fază mai avansată de dezvoltare (faza de construcție), în special în cazul în care se pune problema asigurării securității aprovizionării.

4.4. Împrumuturile de la Banca Europeană de Investiții (BEI)

Începând cu primele inițiative privind rețelele transeuropene, în anii 1990, împrumuturile pentru rețelele transeuropene rămân o prioritate importantă pentru BEI.

Împrumuturile BEI privind infrastructura energetică se referă la proiecte incluse în orientările pentru rețelele transeuropene de energie[16], precum și la proiectele privind infrastructura energetică și anume, proiectele care nu figurează în orientările menționate anterior, dar care respectă criteriile prevăzute în anexa I și anexa II la orientările TEN-E. Împrumuturile BEI semnate în perioada 2002–2006 se ridică la suma de 831 MEUR în domeniul electricității și 2 185 MEUR în domeniul gazului. Un procent de aproximativ 36 % din suma totală a fost acordat proiectelor prioritare, aproape 50 % a fost acordat proiectelor de interes comun și aproximativ 14 % altor proiecte TEN care nu sunt enumerate în anexa III la orientările TEN-E, dar care priveau o axă prioritară astfel cum a fost definită în anexa I și în anexa II la orientările TEN-E (a se vedea tabelul 4). Aceste împrumuturi au susținut proiecte transfrontaliere importante (interconectări de electricitate, conducte de alimentare cu gaz), precum și extinderea și/sau consolidarea rețelelor de transport, inclusiv depozitarea și terminalele de gaze naturale lichefiate (GNL).

Tabelul 4: Împrumuturile semnate de BEI pentru infrastructura energetică de interes transeuropean în perioada 2002–2006 (MEUR)

Proiecte prioritare TEN | 0 | 0 | 0 | 125 | 0 | 125 |

Proiecte de interes comun TEN | 50 | 140 | 0 | 330 | 0 | 520 |

Alte proiecte TEN | 0 | 0 | 0 | 160 | 26 | 186 |

Gaz (valoare) | 155 | 273 | 1,272 | 277 | 208 | 2,185 |

Proiecte prioritare TEN | 0 | 230 | 705 | 0 | 22 | 957 |

Proiecte de interes comun TEN | 0 | 43 | 500 | 277 | 186 | 1.006 |

Alte proiecte TEN | 155 | 0 | 67 | 0 | 0 | 222 |

Valoarea totală | 205 | 413 | 1,272 | 892 | 234 | 3,016 |

Proiecte prioritare TEN | 0 | 230 | 705 | 125 | 22 | 1,082 |

Proiecte de interes comun TEN | 50 | 183 | 500 | 607 | 186 | 1,526 |

Alte proiecte TEN | 155 | 0 | 67 | 160 | 26 | 408 |

4.5. Politica de coeziune

Infrastructura energetică se bucură de o susținere importantă de la Fondurile Structurale. O parte însemnată a acestei susțineri este adesea dedicată infrastructurii energetice în general, inclusiv rețelelor de distribuție și nu în exclusivitate interconectărilor. În perioada 2000–2006, sprijinul financiar direct în cadrul politicii de coeziune pentru infrastructurile energetice (producție și distribuție) s-a ridicat la suma de 293 283 755 EUR în cazul Obiectivului 1 și 26 306 822 în cazul Obiectivului 2[18].

4.6. Document de lucru al serviciilor Comisiei Finanțarea infrastructurilor în țările terțe

4.6.1. PHARE

Programul de cooperare transfrontalieră implementat în țările din Europa Centrală și de Est în cadrul PHARE a finanțat acțiuni privind ameliorarea infrastructurilor și aprovizionarea locală cu apă, gaze și electricitate, precum și măsuri privind dezvoltarea rețelelor transeuropene în domeniile energiei și transportului.

4.6.2. CARDS

La sfârșitul anului 2001 s-a hotărât dezvoltarea unei strategii regionale și a unor strategii pentru perioada 2002–2006 privind Albania, Bosnia și Herțegovina, Croația, FRIM și fosta republică Iugoslavia. Unul dintre obiectivele specifice privind cooperarea regională din cadrul strategiei regionale CARDS a fost „ reintegrarea țărilor din Procesul de stabilizare și asociere (SAP) în rețelele europene de infrastructuri, în special pentru transport, gestionarea frontierelor și energie ” prin asistență acordată „ în vederea dezvoltării de strategii coerente privind infrastructura cu dimensiune internațională în domeniul transportului și energiei ” .

Acest cadru poate fi considerat ca o măsură pregătitoare pentru integrarea țărilor – în procesul de aderare – în rețelele TEN-E și pentru asigurarea coerenței dintre rețeaua UE și țările vecine.

4.6.3. ISPA

Politica energetică nu făcea parte din domeniile de intervenție din cadrul Instrumentului pentru politici structurale de pre-aderare pentru țările candidate din Europa Centrală și de Est în perioada 2000–2006.

4.6.4. TACIS

În perioada 2000–2006, programul TACIS a inclus țări din Europa de Est și din Asia Centrală, precum și cheltuieli pentru rețele de infrastructuri, în special conducte și rețele de distribuție energetică[19].

4.6.5. MEDA

Programul MEDA a inclus Algeria, Cipru, Egipt, Israel, Iordania, Liban, Malta, Maroc, Siria, Tunisia, Turcia și teritoriile ocupate din Gaza și Cisiordania, precum și cheltuielile pentru modernizarea infrastructurilor economice, inclusiv în domeniul energiei[20].

Sprijinul comunitar din cadrul programului MEDA pentru crearea pieței euro-arabe a gazului în regiunea Mashrek (EAMGM) s-a ridicat în 2005 la suma de 6 MEUR. EAMGM contribuie, printre altele, la finalizarea infrastructurilor de conectare esențiale din regiune (gazoductul arab și altele) și promovează utilizarea gazului. Țările participante la proiect sunt Egipt, Iordania, Liban și Siria. Se preconizează că proiectul se va încheia la sfârșitul anului 2008.

MEDA și TACIS au fost înlocuite, începând cu anul 2007, de noul Instrument European de Vecinătate și Parteneriat.

5. EVALUARE

5.1. Evaluare intermediară

În 2004, a avut loc o evaluare intermediară[21] a programului TEN-Energy pentru perioada 2000–2006, realizată pentru Comisie de experți independenți.

Cele două obiective principale ale evaluării intermediare au fost evaluarea impactului studiilor și proiectelor finanțate în cadrul programului TEN-E și identificarea unor recomandări practice pentru ameliorarea eficienței globale a programului.

Evaluarea a arătat că realizarea proiectelor menționate deja în orientările TEN-E adoptate în 2003 a avut un impact pozitiv și a pus în evidență subiecte esențiale pentru noile orientări:

- coeziunea prin integrarea în rețelele de energie a noilor state membre;

- mediul înconjurător, prin facilitarea interconectării producțiilor pe baza energie regenerabile;

- piața internă a energiei, prin sporirea capacităților de schimb;

- securitatea aprovizionării cu energie, prin sporirea capacităților și prin diversificarea surselor și căilor de aprovizionare;

- cooperarea cu țările vecine.

Pe baza recomandărilor din raportul de evaluare au fost luate următoarele măsuri:

- consolidarea relațiilor cu statele membre în vederea unei mai bune înțelegeri a necesităților și a politicilor acestora privind rețelele de energie;

- concentrarea, în viitor, a finanțării Comisiei asupra proiectelor de mare importanță (proiecte de interes european și proiecte prioritare);

- consolidarea cooperării cu celelalte instrumente conexe și anume, Fondurile structurale, BEI etc. pentru a realiza sinergii interne și pentru a beneficia la maximum de rețeaua TEN-E ca rețea de referință.

5.2. Evaluare ex-post

Evaluarea ex-post a proiectelor cofinanțate de programul TEN-Energy pentru perioada 2000–2006 va fi realizată pentru Comisie de către experți independenți, în 2008, în conformitate cu articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 2236/95 al Consiliului[22] din 18 septembrie 1995 de stabilire a normelor generale de acordare a ajutorului financiar comunitar în domeniul rețelelor transeuropene.

5.3. Monitorizarea deciziilor de finanțare

Monitorizarea contractelor și deciziilor se bazează în principal pe obligația beneficiarului de a realiza rapoarte privind evoluția studiilor sau lucrărilor cofinanțate și de a justifica în mod corespunzător fiecare cerere de modificare a contractului sau a deciziei.

Comisia a primit 28 de cereri de prelungire, referitoare la 20 de decizii de finanțare dintre cele 72 elaborate în perioada 2002–2006 și a acceptat 26 (11 pentru electricitate și 15 pentru gaz). Principalele motive ale întârzierilor au fost următoarele: întârzieri în cazul procedurilor de autorizare, evoluții ale pieței care pot duce la modificări ale strategiei, transferuri de activitate spre un nou beneficiar în conformitate cu Directiva 2003/55/CE[23] și cu Directiva 2003/54/CE[24], necesitatea depășirii unor dificultăți tehnice și modificări survenite la nivelul întreprinderilor.

6. RELAțII EXTERNE

Modificările aduse orientărilor TEN-E în 2003 și în 2006 au accentuat dimensiunea externă a rețelelor transeuropene de energie prin extinderea conexiunilor cu țările în curs de aderare și către țările vecine. Modificările din 2006, în mod special, au pus accentul pe necesitatea de a integra complet noile state membre în aceste orientări, precum și țările în curs de aderare și țările candidate, și de a adapta în continuare, dacă este cazul, aceste orientări la noua politică de vecinătate a Uniunii Europene.

În consecință, orientările TEN-E acordă prioritate noilor conducte provenind de la zăcămintele de gaze din Rusia, Algeria și Marea Caspică către UE, la care se adaugă terminalele de gaze naturale și lichefiate (GNL) și instalațiile de stocare subterană a gazelor. Acestea subliniază, de asemenea, importanța conexiunilor de energie electrică dintre statele membre mediteraneene și țările sud-mediteraneene, în special prin intermediul conexiunii sincrone la sistemul UCTE (Uniunea pentru coordonarea transportului de electricitate), prin sporirea conexiunilor cu Europa de Sud-Est, inclusiv conexiunile cu Turcia, și printr-o conexiune mai bună a Țărilor Baltice la piețele Europei Centrale, de Est și de Nord.

În 2001 a fost lansat dialogul privind energia dintre UE și Rusia cu scopul de a promova relația UE-Rusia în domeniul energetic Principalele realizări ale dialogului UE-Rusia au fost publicate în mai multe rapoarte privind progresele înregistrate[25]. În 2006 au fost stabilite trei grupe tematice vizând: i) eficiența energetică, ii) dezvoltarea pieței energiei și iii) promovarea și strategiile. În cadrul grupului referitor la dezvoltarea pieței energiei a fost creat un subgrup privind legăturile în domeniul energetic între Rusia și Uniunea Europeană. Se examinează în special implementarea proiectelor de interes comun pentru Rusia și UE. De asemenea, în cadrul liniei bugetare TEN-E 2004, este susținut financiar și monitorizat în cadrul subgrupului menționat anterior un studiu care analizează posibilitatea unei legături sincrone între sistemul UCTE și Țările Baltice și, în continuare, sistemul rusesc IPS/UPS.

Ucraina și Moldova au candidat împreună pentru a deveni membre depline ale UCTE. În cadrul UCTE s-a constituit un comitet tehnic special pentru a pregăti un studiu privind măsurile pe care trebuie să le ia Ucraina și Moldova în vederea conectării la sistemul energetic european.

7. ALTE POLITICI COMUNITARE CU DIMENSIUNE TEN-E

7.1. Mediu

Prioritățile TEN-E reflectă concluziile Consiliului European de la Stockholm, din 23 și 24 martie 2001, privind dezvoltarea infrastructurii necesare pentru funcționarea pieței energiei. Ar trebui să se depună un efort deosebit pentru atingerea obiectivului de a folosi pe scară mai largă sursele de energie regenerabilă și de a contribui astfel la promovarea unei politici de dezvoltare durabilă. Se subliniază în special rolul important al legislației UE privind mediul. Este necesar, în special, să se respecte Directiva privind păsările[26] și Directiva privind habitatele [27], Directiva privind evaluarea impactului asupra mediului (EIA)[28], Directiva privind evaluările strategice de mediu (SEA)[29] și Directiva-cadru privind apa[30]

Autoritățile din statele membre sunt responsabile de procedurile de planificare și de autorizare și trebuie să asigure respectarea legislației privind mediul, decizia finală urmând să fie luată de autoritățile locale.

În ceea ce privește alocarea bugetului TEN-E, se acordă o atenție deosebită conformității acțiunilor cu legislația comunitară privind mediul. Au fost solicitate, în mod special, în funcție de natura acțiunilor propuse pentru finanțare, următoarele documente privind mediul:

- Informații privind acțiuni care sunt (sau nu) susceptibile să aibă efecte negative importante asupra siturilor Natura 2000 (certificate Natura 2000);

- Rezumatul fără caracter tehnic al studiilor privind impactul asupra mediului realizate în cadrul acestei acțiuni;

- Informații privind consultările cu autoritățile din domeniul mediului, cu publicul implicat și, după caz, cu celelalte state membre.

În așteptarea analizei - pozitive - a acestora de către serviciile Comisiei, s-a aprobat finanțarea TEN-E.

7.2. Cercetare și dezvoltare

Uniunea Europeană susține cercetarea și dezvoltarea prin intermediul diferitelor programe de finanțare, cum sunt programele-cadru (PC) și programul „Energie inteligentă - Europa”. Aceste programe încurajează de asemenea anumite obiective privind rețelele transeuropene de energie, de exemplu creșterea securității aprovizionării cu energie și diversificarea acesteia. În cadrul PC 6, au fost finanțate în perioada 2002-2006 mai mute studii cu dimensiune TEN-E, cum sunt:

- IRED – Integrarea surselor de energie regenerabilă și producția distribuită în cadrul rețelei europene de energie electrică – Integration of Renewable Energy Sources and Distributed Generation into the European Electricity Grid (PC6)

- FENIX – Rețele flexibile de energie electrică pentru a realiza „Evoluția energetică” – Flexible Electricity Networks to Integrate the Expected “Energy Evolution” (PC6)

- ENCOURAGED – Coridorul european de optimizare pentru piețele europene ale gazului, energiei electrice și hidrogenului – Energy Corridor Optimisation for the European Markets of Gas, Electricity and Hydrogen (PC6)

totodată, Programul „Energie inteligentă - Europa” a susținut proiecte cum sunt:

- RESPOND – Aprovizionarea cu energie regenerabilă – interacțiuni cu producția energiei convenționale, rețelele și cererea ( Renewable Electricity Supply – Interactions with Conventional Power Generation, Networks and Demand )

- TRADEWIND – Integrarea energiei eoliene și comerțul pe piețele transeuropene ale energiei ( Wind Power Integration and Exchange in the Trans-European Power Markets )

7.3. Concurență

La atribuirea finanțării TEN-E se acordă o atenție deosebită conformității proiectelor pentru gazoducte selectate cu sistemul privind accesul la rețele al părților terțe astfel cum a fost definit de Directiva 2003/55/CE[31], în special articolul 22. De asemenea, un sistem privind accesul la rețele al părților terțe este aplicabil și în cazul electricității, astfel se menționează în Directiva 2003/54/CE[32] privind electricitatea.

[1] JO L 228, 23.9.1995, p. 1-7.

[2] Decizia nr. 1254/96/CE din 5 iunie 1996, JO L 161, 29.6.1996, p. 147.

[3] Decizia nr. 1229/2003/CE din 26 iunie 2003, JO L 176, 15.7.2003, p. 11.

[4] Decizia nr. 1364/2006/CE din 6 septembrie 2006, JO L 262, 22.9.2006, p. 1.

[5] COM(2006) 846

[6] Decizia nr. 1254/96/CE, JO L 161, 29.6.1996, p. 147.

[7] Decizia nr. 1047/97/CE, JO L 152, 11.6.1997, p. 12.

[8] Decizia nr. 1741/99/CE, JO L 207, 6.8.1999, p. 1.

[9] Decizia nr. 1229/2003/CE, JO L 176, 15.7.2003, p. 11.

[10] JO L 138, 30.4.2004, p. 17.

[11] JO L 143, 30.4.2004, p. 46.

[12] Comunicarea comisiei COM(2006) 443 și Documentul de lucru al serviciilor Comisiei SEC(2006) 1059, 7.8.2006.

[13] Acest raport este disponibil la adresa http://ec.europa.eu/ten/energy/studies/index_en.htm

[14] Proiectele de interes comun la care se face referire la acest alineat și în tabelul 1 sunt cele menționate în anexa III la orientările TEN-E din 2003, care modifică și completează lista proiectelor de interes comun menționată în orientările TEN-E din 1996.

[15] Lista proiectelor finanțate este disponibilă la adresa http://ec.europa.eu/ten/energy/studies/index_en.htm

[16] Orientările TEN-E menționate la prezentul alineat și în tabelul 4 sunt orientările publicate în 1996 pentru proiecte care au primit sprijin financiar în 2002 și orientările publicate în 2003 pentru proiecte care au primit sprijin financiar în 2003 și în anii următori.

[17] Niciun proiect susținut în 2002 de către BEI nu privea axa comunitară astfel cum este definită în orientările TEN-E adoptate în 2003.

[18] Document de lucru al serviciilor Comisiei SEC(2007)1456, anexă la Raportul Comisiei intitulat „Al 18-lea raport anual privind implementarea fondurilor structurale (2006)”.

[19] Regulamentul (CE) nr. 99/2000 al Consiliului din 29.12.1999, JO L 12, 18.1.2000, p. 1-9.

[20] Regulamentul (CE) nr. 1488/96 al Consiliului din 23 iulie 1996, JO L 189, 30.7.1996, p. 1-9.

[21] Raportul final privind evaluarea intermediară este disponibil la adresa http://ec.europa.eu/ten/energy/studies/index_en.htm

[22] JO L 228, 23.9.1995, p. 1-7.

[23] JO L 176, 15.7.2003, p. 57-78.

[24] JO L 176, 15.7.2003, p. 37-56.

[25] Rapoartele privind progresele înregistrate sunt disponibile la adresa http://ec.europa.eu/energy/russia/joint_progress/index_en.htm

[26] Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979, JO L 103, 25.4.1979, p. 1-18.

[27] Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992, JO L 206, 22.7.1992, p. 7-50.

[28] Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985, JO L 175, 5.7.1985, p. 40-48.

[29] Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001, JO L 197, 21.7.2001, p. 30 -37.

[30] Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2000, JO L 327, 22.12.2000, p. 1-73.

[31] JO L 176, 15.7.2003, p. 57-78.

[32] JO L 176, 15.7.2003, pp. 37-56.