Raportul special Integritatea și 
implementarea schemei 
EU ETSRO 2015  nr. 06
CURTEA DE
CONTURI
EUROPEANĂ
CURTEA DE CONTURI EUROPEANĂ  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tel. +352 4398-1
E-mail: eca-info@eca.europa.eu  
Internet: http://eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA  
YouTube: EUAuditorsECA
Numeroase alte informații despre Uniunea Europeană sunt disponibile pe internet pe serverul Europa ( http://europa.eu ).
Luxemburg: Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, 2015
Print ISBN 978-92-872-2392-0 ISSN 1831-0966 doi:10.2865/382786 QJ-AB-15-005-RO-C
PDF ISBN 978-92-872-2383-8 ISSN 1977-5806 doi:10.2865/048663 QJ-AB-15-005-RO-N
EPUB ISBN 978-92-872-2343-2 ISSN 1977-5806 doi:10.2865/57121 QJ-AB-15-005-RO-E
© Uniunea Europeană, 2015
Reproducerea textului este autorizată cu condiția menționării sursei.
Printed in Luxembourg
Integritatea și 
implementarea schemei 
EU ETS
[prezentat în temeiul articolului 287 alineatul (4) al doilea 
paragraf TFUE]Raportul specialRO 2015  nr. 06
02
 Echipa de audit
Rapoartele speciale ale Curții de Conturi Europene prezintă rezultatele auditurilor de conformitate sau ale auditurilor  
performanței care au ca obiect domenii specifice ale bugetului UE sau aspecte specifice legate de gestiune. Curtea selectează  
și concepe aceste sarcini de audit astfel încât impactul lor să fie maxim, luând în considerare riscurile existente la adresa  
performanței sau a conformității, nivelul de venituri sau de cheltuieli implicat, schimbările preconizate și interesul existent  
în mediul politic și în rândul publicului larg.
Acest audit al performanței a fost efectuat de Camera de audit I – condusă de domnul Augustyn Kubik, membru al Curții de 
Conturi Europene – cameră specializată pe domeniile de cheltuieli aferente conservării și gestionării resurselor naturale.  
Auditul a fost condus de domnul Kevin Cardiff, membru al Curții de Conturi Europene, beneficiind de sprijinul unei echipe  
formate din: Mary Kerrigan, șef de cabinet; Gediminas Macys, atașat în cadrul cabinetului; Colm Friel, șef de unitate; Emese 
Fésűs, coordonator al echipei de audit; Stefan den Engelsen, coordonator adjunct al echipei de audit; Marco Dentamaro,  
auditor; Andreas Dürrwanger, auditor; María Luisa Gómez‑Valcárcel, auditor; Laura Gores, auditor; Joanna Kokot, auditor;  
Loulla Puisais‑Jauvin, auditor; Frédéric Soblet, auditor, și Anna Zalega, auditor.
De la stânga la dreapta:  S. den Engelsen, E. Fésűs, K. Cardiff, C. Friel.
03
 Cuprins
Puncte
 Acronime
 Glosar
I-VII  Sinteză
1-8 Introducere
1-8 Schema Uniunii Europene de comercializare a certificatelor de emisii (EU ETS)
4-6 EU ETS în practică în perioada 2005-2012 (fazele I și II)
7-8 EU ETS începând cu 2013 (faza III)
9 -11  Sfera și abordarea auditului
12-86  Observații
12-41  Cadrul de protecție a integrității EU ETS
14-24  Comisia a îmbunătățit în mod constant reglementarea și supravegherea pieței certificatelor de emisii, dar 
este nevoie de progrese suplimentare
25-28  Preocupări privind definiția certificatelor
29-41  Sistemele legate de registrul UE, care prelucrau informații fundamentale privind EU ETS, prezentau anumite 
deficiențe
42-86  Implementarea schemei EU ETS
46-63  Sistemele de înregistrare și de raportare a emisiilor pe care statele membre le -au utilizat în faza II a EU ETS 
nu erau suficient de dezvoltate
64-79  Orientările Comisiei și activitatea sa de monitorizare privind implementarea fazei II a EU ETS de către statele 
membre prezentau lacune
80-86 S-au constatat anumite deficiențe în implementarea de la nivel național a mecanismului de sancțiuni din 
cadrul EU ETS și a practicilor de restituire a creditelor din proiecte internaționale
04 Cuprins
87-97  Concluzii și recomandări
 Anexă  —  Informații generale
 Răspunsul Comisiei
05
 Acronime
CCONUSC : Convenția‑cadru a Organizației Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice
CDM : Mecanismul de dezvoltare nepoluantă ( Clean Development Mechanism  – CDM)
CER : Reducere de emisii certificată ( Certified Emission Reduction  – CER)
CO2: Dioxid de carbon
CO2e: Dioxid de carbon echivalent
DG: Direcție Generală
ERU : Unitate de reducere a emisiilor ( Emission Reduction Unit  – ERU)
ETS : Schemă de comercializare a certificatelor de emisii ( Emissions Trading System  – ETS)
EU ETS : Schema UE de comercializare a certificatelor de emisii
EUA : Certificat de emisii al UE ( European Union Allowance  – EUA)
EUTL : Registrul de tranzacții al Uniunii Europene ( European Union Transaction Log  – EUTL)
MiFID : Directiva privind piețele instrumentelor financiare ( Markets in Financial Instruments Directive )
06 Acronime
OTC : Extrabursier ( over‑the‑counter  – OTC)
SEE- AELS : Spațiul Economic European – Asociația Europeană a Liberului Schimb
TVA : Taxa pe valoarea adăugată
07
 Glosar
Administrator central : În conformitate cu Directiva EU ETS1, Comisia desemnează un administrator central care păstrează 
un registru independent privind tranzacțiile în care înregistrează emiterea, transferul și anularea certificatelor și care 
efectuează un control automatizat asupra fiecărei tranzacții pentru a se asigura că nu există nereguli legate de emiterea, 
transferul și anularea certificatelor. De asemenea, administratorul central gestionează și menține registrul Uniunii, așa 
cum se precizează în Regulamentul privind registrul UE2.
Administrator național : Administratorul național este entitatea responsabilă de gestionarea, în numele unui stat 
membru, a unei serii de conturi de utilizatori care se află sub jurisdicția unui stat membru în registrul Uniunii.
Autoritate competentă : Statele membre desemnează una sau mai multe autorități competente pentru punerea în 
aplicare a normelor prevăzute de Directiva EU ETS.
Certificat : În cadrul schemei Uniunii Europene de comercializare a certificatelor de emisii (EU ETS), un certificat (cotă) 
al Uniunii Europene (EUA) corespunde dreptului de a emite o tonă de dioxid de carbon echivalent pe parcursul unei 
perioade specificate (CO2e)3. Aceste certificate de emisii pot fi utilizate de către operatori în cadrul EU ETS pentru a‑și 
acoperi emisiile verificate sau ele pot fi comercializate cu alți operatori care au nevoie de astfel de certificate.
Concentrare spre sfârșitul perioadei : Ca măsură pe termen scurt, Comisia a amânat scoaterea la licitație 
a 900 de milioane de certificate până în 2019 ‑2020, astfel încât să se permită redresarea cererii4. Volumul global al 
certificatelor care urmează să fie scoase la licitație în faza III nu se modifică ca urmare a acestei concentrări spre sfârșitul 
perioadei; se modifică numai distribuția certificatelor scoase la licitație în perioada 2013 ‑2020 („calendarul licitațiilor”). 
Concentrarea volumelor licitate spre sfârșitul perioadei este pusă în practică printr‑o modificare a Regulamentului privind 
licitațiile EU ETS5, adoptată de Comisie în 2014 în urma aprobării în cadrul Comitetului UE privind schimbările climatice 
și a examinării de către Parlamentul European și Consiliu. Pentru a se crea condițiile necesare acestei modificări, în 2013 
a fost modificată și Directiva EU ETS6.
1 Articolul 20 din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare 
a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, 25.10.2003, p. 32).
2 Articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 389/2013 al Comisiei.
3 Articolul 3 din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor 
de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (Directiva EU ETS) (JO L 275, 25.10.2003, p. 32).
4 Comisia Europeană, DG Politici Climatice: http://ec.europa.eu/clima/policies/ets/reform/index_en.htm
5 Regulamentul (UE) nr. 176/2014 al Comisiei din 25 februarie 2014 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1031/2010 în special pentru a determina 
volumele de certificate de emisii de gaze cu efect de seră care urmează să fie scoase la licitație în perioada 2013 ‑2020 (JO L 56, 26.2.2014, p. 11).
6 Decizia nr. 1359/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 decembrie 2013 de modificare a Directivei 2003/87/CE prin clarificarea 
dispozițiilor privind calendarul licitațiilor de cote de emisie de gaze cu efect de seră (JO L 343, 19.12.2013, p. 1).
08 Glosar
Directiva privind piețele instrumentelor financiare (MiFID) : Prima directivă privind piețele instrumentelor financiare 
a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 (Directiva 2004/39/CE) a fost abrogată și înlocuită cu 
noile norme adoptate în 2014. Acestea cuprind noua Directivă 2014/65/UE privind piețele instrumentelor financiare 
și Regulamentul (UE) nr. 600/2014 privind piețele instrumentelor financiare. Noile norme se vor aplica începând cu 
ianuarie 20177.
Directiva și Regulamentul privind abuzul de piață : Prima directivă a Parlamentului European și a Consiliului din 
28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) 
(Directiva 2003/6/CE) a fost abrogată și înlocuită cu noile norme adoptate în 2014. Este vorba despre Regulamentul (UE) 
nr. 596/2014 privind abuzul de piață8 și despre Directiva 2014/57/UE privind sancțiunile penale pentru abuzul de piață9. 
Regulamentul privind abuzul de piață se va aplica începând din iulie 2016, iar în ceea ce privește noua directivă10, statele 
membre au la dispoziție doi ani pentru a o transpune în dreptul intern.
Emisii de gaze cu efect de seră : Gazele atmosferice considerate a fi cauzele încălzirii globale și ale schimbărilor climatice. 
Principalele gaze cu efect de seră sunt dioxidul de carbon (CO2), metanul (CH4) și oxidul de azot (N2O). Alte gaze cu efect 
de seră prezente într‑o mai mică măsură, dar foarte puternice, sunt hidrofluorocarburile (HFC), perfluorocarburile (PFC) și 
hexafluorura de sulf (SF6)11.
Implementare în comun : Alături de mecanismul de dezvoltare nepoluantă, implementarea în comun este unul dintre 
cele două mecanisme bazate pe proiecte introduse de Protocolul de la Kyoto. Țările industrializate implementează în 
comun cu alte țări dezvoltate proiecte vizând reducerea emisiilor, pentru a genera unități tranzacționabile de reducere 
a emisiilor (ERU) care, în anumite condiții, pot fi utilizate în cadrul EU ETS.
Instalație : O instalație este o unitate tehnică staționară12 în care se desfășoară una sau mai multe activități care generează 
gaze cu efect de seră și orice altă activitate direct asociată care are o legătură de natură tehnică cu activitățile desfășurate 
în locul respectiv și care ar putea avea efecte asupra emisiilor și a poluării.
Mecanism de dezvoltare nepoluantă (CDM) : Proiectele CDM desfășurate în temeiul Protocolului de la Kyoto implică 
investiții în proiecte de dezvoltare durabilă în țările în curs de dezvoltare în scopul reducerii emisiilor. Proiectele 
respective generează reduceri de emisii certificate (CER). Aceste așa‑numite „credite de reducere a emisiilor” sunt 
autorizate, în anumite condiții, să fie utilizate în cadrul EU ETS.
7 Ibidem.
8 Regulamentul (UE) nr. 596/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind abuzul de piață (Regulamentul privind abuzul de 
piață) și de abrogare a Directivei 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivelor 2003/124/CE, 2003/125/CE și 2004/72/CE ale Comisiei 
(JO L 173, 12.6.2014, p. 1).
9 Directiva 2014/57/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 aprilie 2014 privind sancțiunile penale pentru abuzul de piață (Directiva privind 
abuzul de piață) (JO L 173, 12.6.2014, p. 179).
10 http://ec.europa.eu/finance/securities/index_en.htm
11 Glosarul acronimelor din domeniul schimbărilor climatice, Convenția‑cadru a Organizației Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice (CCONUSC).
12 Articolul 3 din Directiva 2003/87/CE.
09 Glosar
Mecanismele Protocolului de la Kyoto : Protocolul de la Kyoto (pentru detalii suplimentare, a se vedea caseta 
din anexă ) a introdus trei mecanisme care pot fi utilizate în scopul îndeplinirii țintelor de reducere a emisiilor, și 
anume: comercializarea emisiilor, mecanismul de dezvoltare nepoluantă și implementarea în comun. Comercializarea 
emisiilor permite țărilor care au unități neutilizate de emisii să vândă aceste unități țărilor care își depășesc plafoanele. 
Implementarea în comun și mecanismul de dezvoltare nepoluantă sunt mecanisme bazate pe proiecte care generează 
credite ce pot fi comercializate în scopul compensării emisiilor.
Mecanismul de taxare inversă a taxei pe valoarea adăugată (TVA) : Acest mecanism implică transferarea obligației 
fiscale de la furnizor la beneficiar, ceea ce înseamnă că, atunci când este identificat ca persoană impozabilă, clientul este 
cel obligat să plătească TVA‑ul în locul furnizorului. Este posibil ca un sistem de taxare inversă să elimine frauda de tip 
„carusel” legată de TVA.
Norme privind alocarea armonizată : În faza III a EU ETS, Comisia a elaborat norme privind alocarea armonizată13, 
însoțite de valori de referință per produs, bazându‑se pe performanța medie în materie de emisii de gaze cu efect de 
seră a celor mai bune 10 % instalații din UE. Valorile de referință se calculează independent de tehnologia, combustibilul, 
dimensiunea sau amplasarea geografică a instalației.
Operator : Orice persoană14 care operează sau controlează o instalație sau, dacă legislația internă prevede astfel, căreia i‑a 
fost delegată o competență economică decisivă asupra funcționării tehnice a instalației.
OTC : Termenul „extrabursier” (OTC – over‑the‑counter ) descrie toate tranzacțiile de pe piețele financiare care nu sunt 
derulate la bursă, nici executate pe o piață reglementată, ci se negociază privat între două contrapartide.
Piață la vedere : O piață pe care se tranzacționează valori mobiliare sau mărfuri pentru livrare imediată, spre deosebire de 
o piață la termen.
Piață secundară : O piață pe care investitorii cumpără valori mobiliare sau active de la alți investitori și nu de la emitent.
Plafonare și comercializare : EU ETS este considerată a fi o schemă de plafonare și comercializare, ceea ce înseamnă că 
există o „plafonare” sau limitare a volumului total de emisii permise pe care îl pot emite instalațiile incluse în schemă. În 
fazele I și II ale EU ETS, plafoanele au fost stabilite la nivel național, cu aprobarea Comisiei. În faza III, plafonul este stabilit 
la nivelul UE. În limitele plafonului, întreprinderile industriale și operatorii de aeronave primesc certificate de emisii pe 
care le pot vinde sau cumpăra unul de la altul, după cum este necesar. Accesul pe piață este permis și pentru traderi 
voluntari, care pot să cumpere și să vândă certificate. Prin limitarea numărului total al certificatelor disponibile se asigură 
faptul că acestea au o valoare.
Registrul Uniunii : Registrul este un sistem electronic care ține evidența proprietarilor de certificate. Administratorul 
central15 gestionează și menține registrul Uniunii. Registrul16 este accesibil publicului și conține conturi separate în care se 
înregistrează certificatele deținute de fiecare persoană pentru care sau de la care sunt emise sau transferate certificate. 
Orice persoană poate deține certificate în registrul Uniunii.
13 Decizia nr. 2011/278/UE a Comisiei din 27 aprilie 2011 de stabilire, pentru întreaga Uniune, a normelor tranzitorii privind alocarea armonizată și cu titlu 
gratuit a cotelor de emisii în temeiul articolului 10a din Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 130, 17.5.2011, p. 1).
14 Articolul 3 din Directiva 2003/87/CE.
15 Articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 389/2013 al Comisiei.
16 Articolul 19 din Directiva 2003/87/CE.
10 Glosar
Restituirea de certificate : Până la data de 30 aprilie a fiecărui an, operatorul fiecărei instalații trebuie să restituie un 
număr de certificate egal cu totalul emisiilor verificate ale instalației în cauză pe parcursul anului calendaristic anterior17. 
În cadrul EU ETS, în faza II, operatorii pot de asemenea, sub rezerva anumitor limitări, să restituie credite internaționale 
(CER și ERU) generate de mecanismele Protocolului de la Kyoto (mecanismul de dezvoltare nepoluantă și implementarea 
în comun). În total, operatorul trebuie să restituie suficiente certificate EUA, CER și ERU pentru a‑și acoperi emisiile 
verificate.
Titular de cont : Un titular de cont18 este o persoană fizică sau juridică care deține un cont în registrul Uniunii.
Tonă de CO2 echivalent (CO2e): O tonă metrică de dioxid de carbon sau o cantitate de orice alt gaz cu efect de seră având 
un potențial echivalent din perspectiva încălzirii globale19.
Tranzacție : O tranzacție este un proces20 din cadrul registrului Uniunii care include transferul unui certificat sau al unei 
unități Kyoto dintr‑un cont în altul.
17 Articolul 12 alineatul (3) din Directiva 2003/87/CE.
18 Articolul 3 din Regulamentul (UE) nr. 389/2013 al Comisiei din 2 mai 2013 de creare a registrului Uniunii în conformitate cu Directiva 2003/87/CE 
a Parlamentului European și a Consiliului și cu Deciziile nr. 280/2004/CE și nr. 406/2009/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului și de abrogare 
a Regulamentului (UE) nr. 920/2010 și a Regulamentului (UE) nr. 1193/2011 ale Comisiei (JO L 122, 3.5.2013, p. 1).
19 Anexa II la Directiva 2003/87/CE.
20 Articolul 3 din Regulamentul (UE) nr. 389/2013 al Comisiei.
11
 Sinteză
I
Schema UE de comercializare a certificatelor de emi ‑
sii (EU ETS) este principala politică a UE în domeniul 
combaterii schimbărilor climatice, fiind totodată și cel 
mai mare sistem din lume de plafonare și comercializare 
a emisiilor de gaze cu efect de seră. Pentru emisiile totale 
generate de sectoarele industriale cu un nivel ridicat de 
emisii s‑a introdus o limită, sau plafon, care se reduce în 
timp. Plafonul restricționează emisiile a peste 11 000 de 
instalații mari consumatoare de energie din întreaga UE, 
acoperind aproximativ jumătate din volumul emisiilor de 
gaze cu efect de seră. Aceste instalații primesc certificate 
de emisii sau le cumpără la licitații, dar pot să le și comer ‑
cializeze, în funcție de propriile nevoi. Fiecare certificat 
reprezintă dreptul de a emite o tonă de dioxid de carbon 
(CO2) echivalent. În fiecare an, instalațiile trebuie să resti ‑
tuie un număr de certificate egal cu cantitatea de dioxid 
de carbon echivalent (CO2e) emisă.
II
Schema EU ETS este citată adesea ca model de referință 
pentru politicile emergente în domeniul schimbărilor 
climatice și pentru schemele de comercializare a emisi ‑
ilor din alte părți ale lumii. Această schemă inovatoare 
introdusă în 2005 și îmbunătățită de‑a lungul timpului se 
află în prezent în a treia fază de implementare. La nivel 
european, obiectivul de mediu al EU ETS nu este doar 
reducerea emisiilor conform plafonului, ci și stabilirea 
unui preț al carbonului și asigurarea unei valori finan ‑
ciare pentru fiecare tonă de CO2e economisită. Prețul 
este stabilit de piața certificatelor de emisii. Acest lucru 
încurajează instalațiile să aplice cele mai rentabile măsuri 
de reducere a emisiilor și stimulează investițiile în tehno ‑
logii cu emisii reduse de carbon, în special dacă prețurile 
certificatelor sunt ridicate.
III
Pentru ca EU ETS să funcționeze așa cum s‑a prevăzut, 
este necesar să se asigure integritatea schemei, precum și 
implementarea sa corectă. Curtea a evaluat dacă schema 
Uniunii Europene de comercializare a certificatelor de 
emisii era gestionată în mod adecvat, examinând dacă se 
instituise un cadru corespunzător pentru protecția inte ‑
grității acesteia ca mecanism bazat pe piață și analizând 
implementarea sa efectivă. În ceea ce privește imple ‑
mentarea, Curtea s‑a concentrat asupra fazei II a EU ETS 
(2008 ‑2012), pentru a se putea formula o serie de învăță ‑
minte utile pentru viitoarele evoluții ale acestei politici.
12 Sinteză
IV
În ansamblu, Curtea a concluzionat că gestionarea EU ETS 
de către Comisie și statele membre nu era adecvată din 
toate punctele de vedere, fiind afectată de anumite 
probleme legate de robustețea cadrului de protecție 
a integrității schemei, precum și de deficiențe semnifica ‑
tive legate de implementarea fazei II a EU ETS.
V
S‑au înregistrat îmbunătățiri semnificative în ceea ce 
privește cadrul de protecție a integrității schemei. Aceste 
îmbunătățiri au devenit posibile în special după ce cea 
mai mare parte din piața la vedere a certificatelor de 
emisii a fost inclusă în domeniul de aplicare al Directivei 
MiFID și al Directivei/Regulamentului privind abuzul de 
piață, ca urmare a faptului că certificatele de emisii fuse ‑
seră calificate drept instrumente financiare. Totuși, mai 
trebuie încă rezolvate câteva probleme pentru ca acest 
cadru să devină suficient de solid, pentru a se asigura 
o mai bună reglementare și supraveghere și pentru a se 
stimula încrederea investitorilor în scopul promovării 
EU ETS ca instrument de politică de mediu.
(a) În ceea ce privește reglementarea și supraveghe ‑
rea pieței certificatelor de emisii, problemele care 
necesitau rezolvare erau legate de traderii obligați 
să participe la piață, de tranzacționarea bilaterală 
extrabursieră (OTC) la vedere și de participanții mai 
mici la piață.
(b) La nivelul UE nu există o supraveghere a pieței 
certificatelor de emisii, iar cooperarea în materie de 
reglementare nu este suficientă.
(c) Definiția juridică a certificatelor de emisii nu era sufi ‑
cient de clară. Nu exista claritate deplină nici în ceea 
ce privește crearea și protejarea titlurilor de garanție 
exprimate în certificate de emisii.(d) Registrul Uniunii prelucrează date fundamentale cu 
privire la EU ETS și prezintă un profil de risc ridicat 
determinat de mizele financiare implicate și de diver ‑
sitatea titularilor de cont. Deși securitatea registrului 
a fost îmbunătățită în mod semnificativ în faza II 
a EU ETS, sunt necesare progrese suplimentare. Pro ‑
cedurile utilizate de statele membre pentru a contro ‑
la deschiderea conturilor EU ETS, pentru a monitoriza 
tranzacțiile și pentru a coopera cu autoritățile de 
reglementare prezentau deficiențe semnificative, 
iar Comisia nu putea monitoriza tranzacțiile în mod 
adecvat din motive de protecție a datelor. În plus, 
dezvoltarea și operarea registrului la nivelul Comisiei 
au fost afectate de probleme de coordonare inter ‑
nă și de constrângeri legate de resurse, așa cum se 
explică la punctele 39 ‑41.
VI
Existau deficiențe semnificative în ceea ce privește 
modul în care statele membre și Comisia implementaseră 
cadrul de control al EU ETS în faza II. Aceste deficiențe 
trebuie abordate în cursul fazei III, astfel încât să existe 
o asigurare suficientă că sistemul funcționează așa cum 
s‑a prevăzut.
(a) Sistemele de monitorizare, raportare și verificare 
a emisiilor nu erau suficient de bine implementate 
sau armonizate. Autoritățile competente nu verifi ‑
cau în mod corespunzător activitatea desfășurată 
de verificatori și efectuau doar controale limitate la 
instalații.
(b) Orientările Comisiei și monitorizarea efectuată de 
aceasta cu privire la implementarea de către statele 
membre a fazei II a EU ETS erau incomplete, iar evalu ‑
area realizată de Comisie în ceea ce privește planurile 
naționale de alocare elaborate de statele membre 
pentru faza II nu era suficient de transparentă.
(c) Unele state membre nu au furnizat toate rapoartele 
necesare cu privire la funcționarea EU ETS, iar Comi ‑
sia nu a publicat raportul anual de punere în aplicare, 
obligatoriu în conformitate cu Directiva EU ETS.
13 Sinteză
(d) Impactul importantelor forumuri de consultare și de 
coordonare organizate între Comisie și statele mem ‑
bre era limitat din cauza nivelului scăzut al participă ‑
rii acestora din urmă.
(e) Comisia a avut un rol limitat în asigurarea armonizării 
controalelor‑cheie desfășurate de statele membre cu 
privire la implementarea EU ETS.
(f) Curtea nu a fost în măsură să evalueze eficacitatea 
diferitelor sisteme de sancțiuni instituite de statele 
membre, întrucât nu existau informații consolidate la 
nivel de stat membru și la nivel european. Practicile 
aplicate în ceea ce privește normele specifice pentru 
restituirea creditelor din proiecte internaționale erau 
diferite de la un stat membru la altul. Toate aceste 
aspecte pot să afecteze caracterul echitabil al me ‑
diului concurențial în care operatorii își desfășoară 
activitatea.
VII
Pentru a se da curs observațiilor descrise mai sus refe ‑
ritor la cadrul de protecție a integrității schemei și la 
implementarea sa, Curtea formulează următoarele 
recomandări.
1. Comisia ar trebui să abordeze aspectele rămase 
nerezolvate în legătură cu reglementarea și supra ‑
vegherea pieței certificatelor de emisii, cu scopul de 
a îmbunătăți în continuare integritatea pieței [a se 
vedea recomandarea 1 literele (a) ‑(c) adresată Comi ‑
siei, formulată în mod detaliat după punctul 91].
2. Statutul juridic al certificatelor ar trebui să fie clarifi ‑
cat în continuare pentru a se contribui la asigurarea 
stabilității și a încrederii (a se vedea recomandarea 2 
care urmează după punctul 92).
3. Anumite aspecte ale sistemelor care prelucrea ‑
ză informații fundamentale în legătură cu EU ETS 
(registrul Uniunii și procedurile conexe) ar trebui să 
fie îmbunătățite în continuare. În special, Comisia ar 
trebui să analizeze modul în care poate fi instituită 
și coordonată la nivelul UE o monitorizare eficace 
a tranzacțiilor transfrontaliere, cu scopul de a se 
reduce riscul de abuz și de activități frauduloase, și să 
identifice măsurile corespunzătoare pentru a con ‑
solida cadrul de control și a promova la nivelul UE 
cele mai bune practici utilizate de statele membre în 
materie de deschidere a conturilor. Statele membre 
ar trebui să se asigure că aceste controale sunt puse 
în practică [a se vedea recomandarea 3 literele (a) ‑(e)  adresată Comisiei și statelor membre, formulată în 
mod detaliat după punctul 93].
4. Cadrul de control de la nivelul statelor membre ar 
trebui să fie mai bine aplicat, astfel încât să existe 
certitudinea că deficiențele identificate sunt avute 
în vedere pentru implementarea fazei III [a se vedea 
recomandarea 4 literele (a) ‑(f) adresată Comisiei și 
statelor membre, formulată în mod detaliat după 
punctul 94].
5. În cursul fazei III, nivelul orientărilor și al informațiilor 
privind implementarea EU ETS ar trebui să fie îm ‑
bunătățit [a se vedea recomandarea 5 literele (a) ‑(c) 
adresată Comisiei și statelor membre, formulată în 
mod detaliat după punctul 96].
6. Modul de aplicare a sancțiunilor în cadrul sche ‑
mei EU ETS ar trebui să devină mai transparent. La 
nivelul statelor membre și la nivelul UE ar trebui să 
fie disponibile informații actualizate și exacte cu 
privire la aplicarea și la rezultatele procedurilor de 
sancționare, iar Comisia ar trebui să monitorizeze mai 
bine practicile de asigurare a respectării legii în UE, 
precum și aplicarea consecventă a sancțiunilor pre ‑
văzute la nivel național [a se vedea recomandarea 6 
literele (a) ‑(c) adresată Comisiei și statelor membre, 
formulată în mod detaliat după punctul 97].
14
 Introducere
Schema Uniunii Europene 
de comercializare 
a certificatelor de emisii 
(EU ETS)
01 
EU ETS este un pilon esențial al politicii 
Uniunii Europene în domeniul comba ‑
terii schimbărilor climatice (pentru mai 
multe informații generale privind cadrul 
internațional de comercializare a certi ‑
ficatelor de emisii, a se vedea partea I 
a anexei ). Obiectivul său este să promo ‑
veze reducerea emisiilor de gaze cu efect 
de seră într‑un mod rentabil și eficient 
din punct de vedere economic. Schema 
este una dintre principalele compo ‑
nente ale pachetului de măsuri al UE în 
domeniul climatic și energetic21, pachet 
care are trei obiective pentru anul 2020 
(cunoscute sub denumirea de „obiective ‑
le 20 ‑20‑20”), și anume:
 — reducerea cu 20 % a emisiilor de 
gaze cu efect de seră ale UE în com ‑
parație cu nivelurile din 1990;
 — creșterea la 20 % a ponderii consu ‑
mului de energie din surse regenera ‑
bile în UE; — îmbunătățirea cu 20 % a eficienței 
energetice a UE.
02 
EU ETS este cel mai mare sistem din lume 
de plafonare și comercializare (a se ve ‑
dea caseta 1 ) a emisiilor de gaze cu efect 
de seră, fiind adesea citat ca model de 
referință pentru politicile emergente în 
domeniul schimbărilor climatice și pen ‑
tru schemele de comercializare a emi ‑
siilor din alte părți ale lumii. Plafonul 
restricționează emisiile a peste 11 000 de 
instalații mari consumatoare de ener ‑
gie din întreaga UE22. Din 2013, EU ETS 
include aproximativ 50 % din volumul 
emisiilor de gaze cu efect de seră din 
UE23. Pe lângă limitarea volumului total 
al emisiilor prin intermediul unui preț su ‑
ficient de ridicat al carbonului, EU ETS ar 
trebui să încurajeze instalațiile să aplice 
cele mai rentabile măsuri de reducere 
a emisiilor și să stimuleze investițiile în 
tehnologii cu emisii reduse de carbon24.21 COM(2008) 30 final din 
23 ianuarie 2008, 20 20  by 2020 
Europe’s climate change 
opportunity  (De două ori 20 
până în 2020 – Șansa oferită 
Europei de schimbările 
climatice).
22 Sunt incluse următoarele 
sectoare principale: instalații 
de ardere, ciment, clincher, var, 
rafinării de uleiuri minerale, 
fontă brută și oțel. Sectoarele 
neincluse sunt: transporturile 
terestre, agricultura și 
serviciile.
23 COM(2012) 652 final din 
14 noiembrie 2012, intitulată 
„Situația pieței europene 
a carbonului în 2012”.
24 Comisia Europeană, DG Politici 
Climatice, The EU Emissions 
Trading System (EU ETS)’ 
factsheet  (Fișă informativă 
privind schema UE de 
comercializare a certificatelor 
de emisii), disponibilă la 
adresa http://ec.europa.eu/
clima/publications/docs/
factsheet_ets_en.pdf .
Schema EU ETS de plafonare și comercializare
Principiul de funcționare al schemei de plafonare și comercializare este limitarea (plafonarea) volumului total al 
emisiilor generate de sectoarele industriale cu un nivel ridicat de emisii. Acest plafon se reduce în timp. În limita 
plafonului, întreprinderile pot vinde sau cumpăra certificate de emisii, după cum este necesar. Fiecare certificat 
reprezintă dreptul de a emite o tonă de CO2e. Numărul certificatelor determină volumul emisiilor permise, cu alte 
cuvinte emisiile sunt „plafonate”. Certificatele de emisii sunt distribuite instalațiilor și pot fi comercializate în mod 
liber pe piață25. În fiecare an, instalațiile trebuie să restituie un număr de certificate echivalent cu cantitatea de CO2e 
emisă. Prețul este determinat de piață.
25 COM(2010) 796 final din 21 decembrie 2010, intitulată „Spre un cadru optimizat de supraveghere a pieței în ceea ce privește schema UE de 
comercializare a certificatelor de emisii”.Caseta 1
15 Introducere
03 
Schema EU ETS a fost instituită prin 
Directiva 2003/87/CE26. În temeiul acestei 
directive, statele membre trebuie să ela ‑
boreze și să pună în practică sistemele 
și mecanismele administrative necesare 
pentru a implementa EU ETS la nivel 
național. De asemenea, directiva îi atri ‑
buie Comisiei o serie de responsabilități 
specifice, dintre care multe sunt menite 
să asigure implementarea coerentă și 
coordonată a EU ETS. Întrucât EU ETS 
a creat de asemenea o piață pentru 
comercializarea certificatelor de emisii, 
statele membre și Comisia trebuie să asi ‑
gure integritatea și stabilitatea schemei, 
pentru ca aceasta să poată contribui în 
mod efectiv la obiectivele sale de mediu.
EU ETS în practică în 
perioada 2005-2012  
(fazele I și II)
04 
Funcționarea schemei EU ETS este 
organizată în perioade de comerciali ‑
zare sau faze: pentru primele două faze 
(2005 ‑2012), plafonul pentru certificatele 
de emisii a fost stabilit la nivel național 
prin intermediul planurilor naționale de 
alocare elaborate de statele membre și 
evaluate de Comisie.05 
Prima fază (2005 ‑2007) a EU ETS a fost 
o perioadă‑pilot de trei ani în care a fost 
pregătită cea de a doua fază (2008 ‑2012). 
Certificatele au fost distribuite în mod 
gratuit. Întrucât majoritatea statelor 
membre nu dispuneau încă de date 
istorice privind emisiile generate de 
instalațiile incluse în EU ETS, plafoanele 
stabilite pentru faza I s‑au bazat pe stu ‑
dii și previziuni. Faza I a avut ca obiective 
crearea unei piețe funcționale, stabilirea 
unui preț al carbonului și construirea 
infrastructurii necesare pentru monitori ‑
zarea, raportarea și verificarea emisiilor 
reale. Datele obținute în faza I au fost 
utilizate apoi pentru a se completa infor ‑
mațiile lipsă și au contribuit la stabilirea 
plafoanelor naționale pentru faza II.
06 
Faza II (2008 ‑2012)27 a coincis cu prima 
perioadă de angajament din cadrul 
Protocolului de la Kyoto – perioada de 
cinci ani în care statele membre ale UE ar 
fi trebuit să își reducă emisiile în confor ‑
mitate cu obiectivele stabilite de acest 
protocol28. Pe baza emisiilor verificate ra ‑
portate din faza I, volumul certificatelor 
de emisii autorizate în faza II a fost redus 
cu 6,5 % față de nivelul din 2005 (primul 
an de conformare cu EU ETS), asigurân ‑
du‑se astfel reduceri efective ale emisii ‑
lor (a se vedea partea II a anexei  pentru 
informații suplimentare privind evoluțiile 
cererii și ofertei în faza II a EU ETS).26 Directiva 2003/87/CE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului din 
13 octombrie 2003 de stabilire 
a unui sistem de 
comercializare a cotelor de 
emisie de gaze cu efect de 
seră în cadrul Comunității și de 
modificare a Directivei  
96/61/CE a Consiliului 
(JO L 275, 25.10.2003, p. 32).
27 În faza II, la EU ETS au aderat 
Islanda, Liechtenstein și 
Norvegia (țările membre ale 
Spațiului Economic 
European – Asociația 
Europeană a Liberului 
Schimb – SEE‑AELS).
28 Uniunea Europeană s‑a 
angajat să atingă o reducere 
globală cu 8 % a emisiilor de 
gaze cu efect de seră în 
perioada 2008 ‑2012 față de 
nivelurile din 1990 (această 
țintă fiind mai mare decât cea 
indicată în caseta din anexă  
pentru ansamblul țărilor 
industrializate). Această țintă 
era repartizată între cele 
15 state membre în temeiul 
unui acord obligatoriu din 
punct de vedere juridic, și 
anume Decizia 2002/358/CE 
a Consiliului din 25 aprilie 2002 
privind aprobarea, în numele 
Comunității Europene, 
a Protocolului de la Kyoto la 
Convenția‑cadru 
a Organizației Națiunilor Unite 
asupra schimbărilor climatice 
și îndeplinirea în comun 
a angajamentelor care decurg 
din acesta (JO L 130, 15.5.2002, 
p. 1).
16 Introducere
EU ETS începând cu 2013 
(faza III)
07 
În faza III (2013 ‑2020), sistemul planuri ‑
lor naționale de alocare a fost înlocuit. 
Plafonul emisiilor generate de instalațiile 
incluse în EU ETS este stabilit acum la 
nivelul UE. În cazul certificatelor alocate 
în continuare cu titlu gratuit, se aplică 
norme de alocare armonizată, bazate 
pe valori de referință ambițioase fixate 
la nivelul UE în legătură cu performan ‑
ța emisiilor. Ca și în fazele anterioare, 
instalațiile cărora nu li s‑au alocat deloc 
certificate sau cărora li s‑a alocat un 
număr insuficient de certificate gratuite 
pentru a‑și acoperi emisiile trebuie fie să 
cumpere certificate suplimentare de pe 
piață, fie să își reducă emisiile.
08 
La începutul fazei III, se scot la licitație 
peste 40 % din numărul total al certifi ‑
catelor. Potrivit teoriilor economice, dar 
și opiniei Comisiei, scoaterea la licitație 
este metoda cea mai transparentă de 
alocare și ea pune în practică principiul 
„poluatorul plătește” ( partea III a ane -
xei oferă mai multe informații generale 
privind reforma și perspectivele EU ETS).
17
 Sfera şi abordarea auditului
09 
La stabilirea sferei și a abordării au ‑
ditului, Curtea s‑a concentrat asupra 
aspectelor fundamentale ale integrității 
și implementării schemei. Eficacitatea 
globală a EU ETS nu a fost examinată în 
cadrul auditului. Auditul a urmărit să răs ‑
pundă la următoarea întrebare: „Comisia 
și statele membre gestionează în mod 
adecvat schema Uniunii Europene de co ‑
mercializare a certificatelor de emisii?” În 
acest scop, s‑au formulat două întrebări 
de audit secundare, și anume:
(a) Există un cadru adecvat pentru 
protecția integrității EU ETS? Pentru 
a răspunde la această întrebare, 
Curtea a examinat dacă erau adec ‑
vate normele privind reglementarea 
și supravegherea pieței, aplicabile 
în cazul comercializării certificatelor 
de emisii, statutul juridic și definiția 
certificatelor, precum și sistemul 
registrului Uniunii folosit pentru 
înregistrarea și transmiterea datelor 
privind EU ETS. Această parte a au ‑
ditului s‑a concentrat asupra unei 
serii de măsuri aplicate în domeniile 
enunțate, măsuri elaborate și pro ‑
puse de Comisie începând cu 2011, 
inclusiv asupra măsurilor noi intro ‑
duse până la 30 septembrie 2014. 
Sfera auditului nu a inclus o evaluare 
a măsurilor naționale adoptate cu 
scopul de a aborda riscul de fraudă 
de tip „carusel” legată de TVA29.
(b) Este schema EU ETS implementată în 
mod corect?  Pentru a răspunde la 
această întrebare, Curtea a exami ‑
nat modul în care statele membre 
și Comisia implementaseră EU ETS 
în faza II. Această parte a auditului 
a vizat numai implementarea EU ETS 
în cazul instalațiilor staționare30.10 
Auditul s‑a desfășurat atât la nivelul 
serviciilor Comisiei, cât și la nivelul 
statelor membre. La nivelul Comisiei, s‑a 
analizat modul în care Comisia ghidase 
implementarea EU ETS de către statele 
membre și dacă aceasta își îndeplinise 
obligațiile care îi reveneau în temeiul 
cadrului juridic aplicabil. Probele au fost 
obținute din șapte state membre, care 
au fost selectate în funcție de volumele 
și de tipurile emisiilor. S‑au efectuat 
vizite la autoritățile relevante din cinci 
state membre (Germania, Franța, Italia, 
Polonia și Regatul Unit). De la celelalte 
două state membre (Grecia și Spania) 
s‑au obținut documente justificative. 
La nivelul statelor membre, auditul s‑a 
axat pe alocarea (planurile naționale de 
alocare) și restituirea certificatelor, pe 
sistemele de monitorizare, raportare 
și verificare a emisiilor și pe sancțiuni ‑
le aplicate în caz de neconformitate. 
Sfera auditului nu a inclus procedura 
de scoatere la licitație întrucât aceasta 
s‑a aplicat doar la o scară foarte mică și 
într‑un număr limitat de state membre 
spre sfârșitul fazei II.
11 
În plus, s‑au obținut probe și pe baza 
testării de fond a documentației dispo ‑
nibile la nivelul autorităților naționale 
competente cu privire la 150 de instalații 
selectate din cele șapte state membre 
vizate, precum și pe baza analizei datelor 
privind instalațiile și conformitatea 
obținute din registrul de tranzacții al UE 
(EUTL – a se vedea caseta 2 ). Curtea nu 
a efectuat vizite la fața locului la instala ‑
țiile selectate deoarece nu avea drepturi 
de acces.29 Pentru detalii suplimentare 
privind aspectele legate de 
TVA, a se vedea caseta 3 .
30 Domeniul aviatic a fost inclus 
în EU ETS abia în 2012.
18
 Observații
Cadrul de protecție 
a integrității EU ETS
12 
Pentru a se asigura un nivel suficient 
de lichidități pe piața certificatelor de 
emisii creată de EU ETS și pentru a se 
institui un mecanism funcțional, care să 
contribuie la realizarea obiectivelor de 
mediu ale politicii, piața ar trebui să fie 
sigură și atractivă31 pentru cumpărătorii 
care participă în mod voluntar32, precum 
și pentru operatorii care sunt obligați să 
participe la schemă în temeiul Directivei 
EU ETS (respectiv acei cumpărători care 
trebuie să respecte legislația aplicabi ‑
lă – compliance buyers ). Prin urmare, este 
important să se analizeze dacă integri ‑
tatea EU ETS este suficient de protejată 
pentru a menține stabilitatea și a garanta 
încrederea investitorilor în piață. O astfel 
de protecție necesită o reglementare și 
o supraveghere corespunzătoare a pie ‑
ței, precum și cooperare între autoritățile 
de reglementare. În plus, statutul juridic 
și definiția certificatelor ar trebui să fie 
suficient de clare pentru a contribui la 
asigurarea stabilității și a încrederii pe 
piața certificatelor de emisii.13 
Registrul UE (a se vedea caseta 2 ) este 
un element esențial pentru protecția 
integrității EU ETS, întrucât el înregis ‑
trează și urmărește toate „tranzacțiile 
fizice” cu certificate și permite comu ‑
nicarea unor informații esențiale către 
piață. Pe lângă valoarea pentru mediu 
a EU ETS, mizele financiare implicate 
în această schemă sunt considerabile. 
Valoarea tuturor certificatelor și a celor ‑
lalte unități de conformitate existente în 
registrul Uniunii este estimată la peste 
10 miliarde de euro, în funcție de prețul 
acestor unități și de momentul evaluării. 
În plus, integritatea EU ETS ar trebui să 
fie suficient de protejată împotriva unor 
incidente de tipul celor care au avut 
loc între 2008 și 2011 (furturi raportate 
de certificate, mecanisme de fraudă în 
domeniul TVA și amenințări cibernetice 
precum phishingul). Prin urmare, este de 
asemenea esențial să existe proceduri 
eficace pentru controlul deschiderilor de 
conturi și al tranzacțiilor care au loc în 
registrul Uniunii.
Comisia a îmbunătățit în 
mod constant reglementarea 
și supravegherea pieței 
certificatelor de emisii, dar 
este nevoie de progrese 
suplimentare
14 
Comisia a recunoscut33 că îmbunătățirea 
reglementării și a supravegherii pieței și 
ameliorarea securității registrului sunt 
necesare pentru a preveni repetarea 
incidentelor de securitate (a se vedea de 
asemenea punctele 12 și 13 și caseta 2 ) 
care au avut loc în faza II. Ea a elaborat 
un pachet cuprinzător de măsuri în ve ‑
derea abordării acestor riscuri (după cum 
se arată în cele ce urmează, la puncte ‑
le 15 și 16).31 A se vedea, de exemplu, 
COM(2010) 796 final.
32 Cumpărătorii voluntari (sau 
traderii voluntari) sunt entități 
care participă de bunăvoie la 
piața certificatelor de emisii 
(de exemplu, traderi, 
investitori, persoane fizice, 
intermediari financiari etc.), 
spre deosebire de 
cumpărătorii care au obligația 
de a face acest lucru 
(operatorii care sunt obligați 
prin lege să participe).
33 http://ec.europa.eu/clima/
policies/ets/oversight/
faq_en.htm , Ensuring the 
integrity of the European 
carbon market, FAQ  
(Asigurarea integrității pieței 
europene a carbonului, 
întrebări frecvente), 
aprilie 2014: „Normele 
[normele privind piața 
financiară] urmăresc în egală 
măsură să creeze un mediu de 
tranzacționare sigur și eficient 
pentru a crește nivelul de 
încredere în piața carbonului 
în urma unei serii de activități 
frauduloase regretabile cu 
care piața s‑a confruntat cu 
câțiva ani în urmă”. A se vedea, 
de asemenea, 
COM(2010) 796 final, în special 
capitolul 1 – Introducere.
19 Observații
Sistemul registrelor naționale și registrul Uniunii
În timpul fazei I și în cea mai mare parte a fazei II, statele membre au administrat registre naționale cu conturi, în 
care exista posibilitatea de a deține și a transfera certificate de emisii și credite internaționale. Cu scopul de a simpli ‑
fica sistemul, dar și în perspectiva conectării EU ETS cu alte scheme internaționale de comercializare a certificatelor 
de emisii, colegiuitorii au decis în 2009 ca registrele naționale să fie centralizate într‑un registru al Uniunii, ținut și 
administrat de Comisia Europeană. În perioada 2008 ‑2011, au avut loc mai multe incidente de securitate legate în 
principal de frauda în domeniul TVA‑ului și de atacuri cibernetice. Migrarea conturilor și a datelor a avut loc în iu ‑
nie 2012. Deși sistemul de registre a fost astfel centralizat, statele membre sunt în continuare singurele responsabile 
de deschiderea, gestionarea și actualizarea conturilor în cadrul secțiunilor naționale ale registrului Uniunii. Adminis ‑
tratorul central al Comisiei nu este implicat în derularea acestor activități. Prin intermediul unui registru de tranzac ‑
ții al UE (EUTL), se verifică, se înregistrează și se autorizează toate tranzacțiile inițiate în registrul Uniunii, pentru a se 
garanta că orice transfer de certificate este conform cu normele EU ETS33. O versiune publică a EUTL pune la dispo ‑
ziția publicului date relevante privind EU ETS. Funcționarea registrului (și a sistemului anterior de registre naționale) 
este reglementată prin regulamente ale Comisiei34.
34 http://ec.europa.eu/clima/policies/ets/registry/index_en.htm
35 Este vorba în special de Regulamentul (CE) nr. 2216/2004 al Comisiei din 21 decembrie 2004 privind un sistem de registre standardizat și securizat 
în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului și cu Decizia nr. 280/2004/CE a Parlamentului European și 
a Consiliului (JO L 386, 29.12.2004, p. 1) și de Regulamentul (UE) nr. 920/2010 din 7 octombrie 2010 privind un sistem standardizat și securizat de 
registre în conformitate cu Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului și cu Decizia nr. 280/2004/CE a Parlamentului European 
și a Consiliului (JO L 270, 14.10.2010, p. 1), de Regulamentul (UE) nr. 1193/2011 al Comisiei de creare a registrului Uniunii pentru perioada de 
comercializare care începe la 1 ianuarie 2013 și de modificare a regulamentelor (CE) nr. 2216/2004 și (UE) nr 920/2010 ale Comisiei, precum și de 
Regulamentul (UE) nr. 389/2013 al Comisiei privind crearea registrului Uniunii pentru faza III.Caseta 2
20 Observații
15 
Necesitatea de a îmbunătăți reglementa ‑
rea pieței carbonului a apărut concomi ‑
tent cu procesul de revizuire a cadrului 
de reglementare a piețelor financiare 
(Directiva MiFID și Directiva privind 
abuzul de piață)36. Astfel, Comisia a avut 
oportunitatea de a analiza reglemen ‑
tarea pieței carbonului în contextul 
reglementării globale a piețelor finan ‑
ciare. După cum se arată în evaluarea 
impactului37 care însoțește propunerea 
de revizuire a Directivei MiFID, prezen ‑
tată în octombrie 2011, principalele 
două opțiuni avute în vedere de Comisie 
constau fie în crearea unui regim adaptat 
pentru piața carbonului, fie în clasifica ‑
rea certificatelor de emisii ca instrumen ‑
te financiare și includerea lor în cadrul 
normativ creat de Directiva MiFID și de 
Directiva privind abuzul de piață. Pre ‑
zentul audit nu a analizat care dintre cele 
două abordări în materie de reglemen ‑
tare ar fi cea mai potrivită pentru piața 
certificatelor de emisii. Instrumentele 
derivate pe certificate de emisii38, care, 
potrivit estimărilor Comisiei, reprezintă 
peste 90 % din piața carbonului, sunt 
instrumente financiare și, prin urmare, în 
fazele I și II ale EU ETS (2005 ‑2012), erau 
deja reglementate de Directiva MiFID și 
de Directiva privind abuzul de piață. În 
schimb, tranzacționarea secundară a cer ‑
tificatelor de emisii la vedere ( spot ) nu 
era reglementată în acest cadru. În 2011, 
Comisia a propus ca Directiva MiFID să 
fie extinsă și adaptată pentru a include 
și tranzacționarea secundară a certifica ‑
telor de emisii la vedere, prin calificarea 
expresă a certificatelor de emisii ca 
instrumente financiare. Această propu ‑
nere a fost adoptată în 201439 și include 
de asemenea certificatele de emisii în 
sfera cadrului normativ privind abuzul 
de piață (Directiva/Regulamentul privind 
abuzul de piață). Aceste norme noi se vor 
aplica începând cu ianuarie 201740.16 
Alte măsuri importante adoptate de 
Comisie pentru a consolida integritatea 
și securitatea EU ETS includeau:
 — posibilitatea oferită statelor mem ‑
bre de a aplica un mecanism de 
taxare inversă în vederea combaterii 
fraudei în domeniul taxei pe va ‑
loarea adăugată (TVA) (a se vedea 
caseta 3 );
 — măsuri de securitate suplimentare 
pentru registrul Uniunii, cu scopul 
de a combate eventualele infracțiuni 
cibernetice și reciclarea creditelor 
internaționale;
 — integrarea, în regulamentele privind 
registrul Uniunii, a dispozițiilor 
privind combaterea spălării banilor 
inspirate de Directiva privind com ‑
baterea spălării banilor41; și
 — elaborarea unor norme de conduită 
și de participare pentru piața prima ‑
ră în cadrul Regulamentului privind 
licitațiile42.
17 
Aceste măsuri reprezintă o îmbunătățire 
semnificativă a cadrului de reglemen ‑
tare a pieței carbonului și, într‑adevăr, 
s‑a înregistrat o scădere semnificativă 
a incidentelor raportate în ultimii ani. În 
ciuda acestor eforturi, Curtea a identifi ‑
cat totuși mai multe deficiențe în ceea ce 
privește punerea în practică a măsurilor, 
precum și alte chestiuni care trebuie 
avute în vedere pentru o consolidare 
suficientă a cadrului normativ. Acestea 
sunt prezentate în următoarele secțiuni.36 Directiva MiFID și Directiva privind 
abuzul de piață sunt doi piloni 
principali ai cadrului normativ 
aplicabil piețelor financiare. 
Directiva MiFID reglementează 
furnizarea de servicii de investiții în 
domeniul instrumentelor 
financiare, iar Directiva privind 
abuzul de piață are ca obiect 
abuzul de piață.
37 Document de lucru al serviciilor 
Comisiei din 20 octombrie 2011 
[SEC(2011) 1226 final], Impact 
Assessment accompanying the 
document Proposal for a Directive of 
the European Parliament and of the 
Council on Markets in financial 
instruments (Recast) and the 
proposal for a regulation of the 
European Parliament and of the 
Council on markets in financial 
instruments  [Evaluarea impactului 
care însoțește propunerea de 
directivă a Parlamentului European 
și a Consiliului privind piețele 
instrumentelor financiare 
(reformare) și propunerea de 
regulament al Parlamentului 
European și al Consiliului privind 
piețele instrumentelor financiare].
38 Un instrument financiar derivat 
este un contract financiar care 
depinde de valoarea sau situația 
viitoare a activului suport la care se 
referă (de exemplu, evoluția ratelor 
dobânzii, evoluția unei valute sau 
posibilitatea ca un debitor să intre 
în faliment) ( http://europa.eu/
rapid/press‑release_MEMO ‑ 
12‑232_en.htm?locale=en ).
39 Directiva 2014/65/UE a Parlamentu ‑
lui European și a Consiliului din 
15 mai 2014 privind piețele 
instrumentelor financiare și de 
modificare a Directivei 2002/92/CE 
și a Directivei 2011/61/UE (JO L 173, 
12.6.2014, p. 349).
40 Din iulie 2016, în cazul Regulamen ‑
tului privind abuzul de piață.
41 Directiva 2005/60/CE a Parlamentu ‑
lui European și a Consiliului din 
26 octombrie 2005 privind 
prevenirea utilizării sistemului 
financiar în scopul spălării banilor și 
finanțării terorismului (JO L 309, 
25.11.2005, p. 15). În 2013, Comisia 
a adoptat propuneri de actualizare 
a directivei. Parlamentul European 
și Consiliul au ajuns la un acord 
politic la sfârșitul anului 2014.
42 Regulamentul (UE) nr. 1031/2010 al 
Comisiei din 12 noiembrie 2010 
privind calendarul, administrarea și 
alte aspecte ale licitării certificatelor 
de emisii de gaze cu efect de seră în 
temeiul Directivei 2003/87/CE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului de stabilire a unui 
sistem de comercializare a cotelor 
de emisie de gaze cu efect de seră 
în cadrul Comunității (JO L 302, 
18.11.2010, p. 1).
21 Observații
Piața ETS rămâne expusă la riscul de fraudă în domeniul TVA
În Raportul său general de activitate pe 2009, Europol a estimat că pierderile cauzate de frauda legată de creditele 
de carbon (prin frauda de tip „carusel” din domeniul TVA), înregistrate în perioada iunie 2008 ‑decembrie 2009, se 
ridicau la aproximativ cinci miliarde de euro. Piața ETS era deosebit de vulnerabilă la acest tip de activitate in ‑
fracțională de tranzacționare transfrontalieră. Cazurile de fraudă înregistrate au determinat adoptarea Directivei 
2010/23/UE43, prin care statelor membre li s‑a oferit posibilitatea de a implementa un mecanism de taxare inversă 
a TVA‑ului. Conform acestui mecanism, obligația de plată a TVA‑ului revine persoanei căreia i se transferă certifi ‑
catele sau alte unități de conformitate. Perioada de aplicare a acestor dispoziții a fost prelungită până în decem ‑
brie 2018 (Directiva 2013/43/UE)44.
La momentul auditului, aproape o treime din statele membre nu implementaseră mecanismul de taxare inversă în 
cazul certificatelor de emisii. În consecință, riscul de fraudă în domeniul TVA în legătură cu certificatele EU ETS nu 
este încă eliminat pe deplin în Uniunea Europeană.
Din cele cinci state membre vizitate de Curte, numai Italia nu aplicase încă mecanismul de taxare inversă a TVA‑ului 
la momentul auditului. Singura platformă pentru tranzacționarea certificatelor de emisii din Italia își suspendase 
operațiunile pe piața certificatelor de emisii în decembrie 2010 din cauza unor anomalii constatate la nivelul fluc ‑
tuației activităților de tranzacționare. Operațiunile platformei au fost închise definitiv în martie 2014. Bineînțeles, 
tranzacționarea bilaterală de certificate implicând conturi italiene din registrul EU ETS este în continuare posibilă. 
La momentul auditului, autoritatea competentă și administratorul registrului național considerau că, din cauza 
lipsei mecanismului de taxare inversă a TVA‑ului, în Italia exista un risc semnificativ de fraudă de tip „carusel” legată 
de TVA.
43 Directiva 2010/23/UE a Consiliului din 16 martie 2010 de modificare a Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea 
adăugată, cu privire la aplicarea opțională și temporară a mecanismului de taxare inversă pentru prestarea anumitor servicii care prezintă risc de 
fraudă (JO L 72, 20.3.2010, p. 1).
44 Directiva 2013/43/UE a Consiliului din 22 iulie 2013 de modificare a Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată 
în ceea ce privește aplicarea facultativă și temporară a mecanismului de taxare inversă în legătură cu furnizarea anumitor bunuri și servicii care 
prezintă risc de fraudă (JO L 201, 26.7.2013, p. 4).Caseta 3
22 Observații
Deși certificatele de emisii 
au fost clasificate ca 
instrumente financiare, 
auditul a identificat anumite 
probleme rămase nerezolvate 
în legătură cu reglementarea 
și supravegherea pieței 
certificatelor de emisii
18 
Curtea a examinat modul în care pro ‑
punerea de revizuire a Directivei MiFID, 
prezentată în 2011 de Comisie, aborda 
particularitățile tranzacționării certifi ‑
catelor de emisii. Una dintre aceste par ‑
ticularități constă în prezența traderilor 
care au obligația de a participa la piața 
certificatelor de emisii din cadrul EU ETS 
(aceștia tranzacționează atât certificate 
de emisii la vedere, cât și instrumente 
derivate pe certificate de emisii). În pre ‑
zent, această piață este în mare măsură 
o piață financiară, dar este caracterizată 
de participarea acestui tip de traderi și, 
prin urmare, revizuirea reglementărilor 
necesită o analiză atentă. Propunerea de 
revizuire prezentată de Comisie includea 
exonerarea acestor traderi participanți 
la EU ETS de la obligația de a obține au ‑
torizația prevăzută de Directiva MiFID45. 
În legătură cu aplicarea Directivei MiFID 
la piața certificatelor de emisii, Curtea 
a identificat o serie de aspecte care ridi ‑
că probleme referitor la reglementarea și 
supravegherea acestei piețe și care nu au 
fost analizate în mod suficient. Ele sunt 
prezentate la punctele următoare.19 
Conform cadrului revizuit al Directivei 
MiFID, traderii care participă în mod 
obligatoriu la piață, precum și alte câteva 
entități care tranzacționează certificate 
de emisii46 vor fi exonerați de la obli ‑
gația obținerii unei autorizații MiFID. În 
special, marii traderi din această cate ‑
gorie, care de multe ori dispun de un 
număr important de birouri specializate 
de tranzacționare, vor fi exonerați dacă 
efectuează tranzacții pe cont propriu47 
în cadrul EU ETS. Entitățile mici care 
tranzacționează în mod voluntar și pe 
cont propriu certificate de emisii la 
vedere pot de asemenea să funcționeze 
fără autorizația prevăzută de Directiva 
MiFID48. Curtea consideră că integritatea 
pieței ar putea fi periclitată dacă aceste 
entități abuzează de exonerarea intro ‑
dusă de Directiva MiFID, angajându‑se 
în activități de tranzacționare care nu 
sunt acoperite de exonerarea ce le‑a fost 
acordată. În plus, Curtea a constatat că 
există și riscul ca exonerarea prevăzută 
de Directiva MiFID de care beneficiază 
entitățile comerciale participante în mod 
obligatoriu la piață să fie utilizată în mod 
abuziv de către părțile care încearcă 
să achiziționeze instalații în scopul de 
a cumpăra și de a vinde certificate de 
emisii la vedere fără a deține o autori ‑
zație MiFID. În opinia Curții, Comisia nu 
analizase suficient impactul traderilor 
care participă în mod obligatoriu la sis ‑
tem asupra pieței certificatelor de emisii 
pentru a putea demonstra că riscurile 
rezultate din exonerarea diferitelor 
grupuri de participanți la piață erau 
nesemnificative.45 Pentru a furniza servicii de 
investiții, o firmă de investiții 
trebuie să obțină o autorizație 
de la autoritatea națională de 
reglementare.
46 De exemplu, articolul 2 
alineatul (1) litera (j) punctul (i) 
din Directiva 2014/65/UE care 
se referă la persoanele care 
tranzacționează pe cont 
propriu certificate de emisii 
sau instrumente derivate pe 
certificate de emisii.
47 Și îndeplinesc cerințele 
articolului 2 alineatul (1) 
litera (e) din Directiva  
2014/65/UE.
48 Un raport de expertiză 
din 2012 comandat de Comisie 
referitor la acele părți ale 
evaluării impactului Directivei 
MiFID relevante pentru piața 
certificatelor de emisii făcea 
trimitere și la eventualele 
implicații ale posibilei 
exonerări prevăzute de 
această directivă pentru 
actorii mai mici de pe piață, 
care pot să fie însă și ei 
implicați în fraude și să facă 
obiectul unor acuzații de furt 
de certificate și care nu vor 
avea nevoie de autorizația 
MiFID nici în cazul în care 
certificatele de emisii de 
carbon sunt clasificate ca 
instrumente financiare.
23 Observații
20 
În plus, tranzacțiile extrabursiere pur bi ‑
laterale, inclusiv tranzacționarea certifi ‑
catelor de emisii, executate în afara locu ‑
rilor reglementate de Directiva MiFID vor 
rămâne în afara domeniului de aplicare 
al Directivei MiFID revizuite. În scopul 
livrării „fizice” a certificatelor de emisii 
tranzacționate bilateral între două părți, 
este necesar ca ambele să dețină un 
cont în registrul EU ETS al Uniunii. Totuși, 
după cum se arată în cele ce urmează la 
punctele 37 și 38, aceste tranzacții „fizi ‑
ce” din registrul Uniunii nu fac obiectul 
unei supravegheri. Aceasta înseamnă că 
ar putea exista actori care operează în 
anumite părți ale pieței asupra cărora 
organismele de reglementare și autorită ‑
țile competente au o vizibilitate limitată. 
Prin urmare, clasificarea certificatelor de 
emisii ca instrumente financiare în teme ‑
iul Directivei MiFID nu va elimina această 
lacună de reglementare. Totuși, potrivit 
Comisiei, tranzacțiile bilaterale la vedere 
nereglementate, legate de tranzacțiile cu 
instrumente derivate, reprezintă o foarte 
mică proporție (aproximativ 1 %) din 
piața secundară a certificatelor de emisii.
21 
Pentru participanții mai mici la piață, 
Comisia a propus49 și o exonerare, în 
limitele unui prag, de la obligația de 
a comunica informații privilegiate în te ‑
meiul cadrului normativ revizuit privind 
abuzul de piață (Directiva/Regulamen ‑
tul privind abuzul de piață). Auditul nu 
a găsit dovezi care să demonstreze că 
Comisia a analizat suficient identitatea și 
comportamentul acestor participanți și 
informațiile deținute de aceștia, precum 
și potențialul lor efect cumulativ asupra 
pieței certificatelor de emisii. Importanța 
acestui aspect depinde de modul în care 
sunt definiți participanții „mai mici”. La 
momentul auditului, o astfel de definiție 
încă nu fusese stabilită.Există preocupări privind 
unele elemente legate de 
caracterul adecvat al cadrului 
de supraveghere pentru piața 
certificatelor de emisii
22 
La fel ca orice alt mecanism de piață, 
EU ETS necesită o supraveghere adec ‑
vată a pieței pentru ca integritatea sa să 
fie protejată (a se vedea și punctul 12). În 
scopul acestei supravegheri, Comisia ar 
trebui să consulte autoritățile naționale 
de reglementare financiară cu privire 
la funcționarea pieței certificatelor de 
emisii și să analizeze problema cooperă ‑
rii în materie de reglementare pe această 
piață. Este de asemenea important ca la 
nivelul Comisiei să se instituie un sistem 
de cooperare permanentă și eficace cu 
privire la funcționarea pieței carbonului, 
în special între serviciile responsabile de 
EU ETS și de reglementarea piețelor fi ‑
nanciare, și anume DG Politici Climatice50 
și DG Piața Internă și Servicii51.49 Document de lucru al 
serviciilor Comisiei, Evaluarea 
impactului care însoțește 
propunerea de regulament al 
Parlamentului European și al 
Consiliului privind utilizările 
abuzive ale informațiilor 
privilegiate și manipulările 
pieței (abuzul de piață) și 
propunerea de directivă 
a Parlamentului European și 
a Consiliului privind 
sancțiunile penale pentru 
utilizările abuzive ale 
informațiilor privilegiate și 
manipulările pieței, 
SEC(2011) 1217 final din 
20.10.2011.
50 Direcția generală a Comisiei 
responsabilă de schimbările 
climatice.
51 Direcția generală a Comisiei 
responsabilă de piața internă 
și de servicii. Începând cu 2015, 
DG Piața Internă și Servicii se 
numește DG Stabilitate 
Financiară, Servicii Financiare 
și Uniunea Piețelor de Capital.
24 Observații
23 
În ciuda caracterului transfrontalier al 
sistemului și a preocupărilor exprimate 
în legătură cu frauda și cu alte activități 
infracționale (a se vedea de asemenea 
punctele 13, 14 și caseta 2 ), Curtea 
a constatat că la nivelul UE nu s‑a stabilit 
un mecanism de supraveghere a pie ‑
ței certificatelor de emisii. Autoritățile 
naționale de reglementare financiară 
pot solicita administratorilor naționali 
din țara lor sau administratorului central 
informații provenind din registrul Uniunii 
cu privire la tranzacțiile cu certificate 
de emisii, urmând o serie de proceduri 
restrânse definite de Regulamentul pri ‑
vind registrul. Cu toate acestea, Curtea 
a constatat că, la momentul auditului, 
aceste practici erau rar folosite la nivelul 
statelor membre. Mai mult, în registrul 
Uniunii nu se înregistrează informații 
referitoare la preț sau informații financi ‑
are în legătură cu tranzacțiile efectuate. 
În consecință, autoritățile naționale de 
reglementare nu pot obține o imagine 
completă în legătură cu orice tranzacție 
transfrontalieră pe care o consideră a fi 
suspectă și au la dispoziție mai puține 
informații cu privire la tranzacții care ar 
putea fi suspecte. În condițiile în care 
Comisia nu are competențe de supra ‑
veghere în acest domeniu (a se vedea 
și punctele 37 și 38), cooperarea dintre 
autoritățile naționale de reglementare 
este cu atât mai importantă, pentru a se 
asigura un nivel adecvat de supraveghe ‑
re a tranzacțiilor cu certificate de emisii, 
precum și limitarea la minimum a poten ‑
țialului de abuz.24 
Curtea consideră că între autoritățile 
naționale de reglementare nu există 
proceduri integrate pe baza cărora să se 
organizeze o supraveghere la nivel euro ‑
pean specifică pentru piața certificatelor 
de emisii. De asemenea, Curtea consi ‑
deră că există în continuare preocupări 
în legătură cu cadrul de supraveghere 
a acestei piețe care va fi instituit în urma 
intrării în vigoare a versiunii revizuite 
a Directivei MiFID și a celei a Regula ‑
mentului privind abuzul de piață52. Chiar 
în cadrul Comisiei, cooperarea dintre 
DG Politici Climatice și DG Piața Internă 
și Servicii este organizată într‑o manieră 
neoficială și ad ‑hoc, care nu facilitează 
în mod suficient o abordare coordonată 
pentru monitorizarea pieței certificatelor 
de emisii. Actualele proceduri oficiale 
utilizate pentru consultarea interservi ‑
cii și pentru prezentarea de propuneri 
legislative nu sunt concepute pentru 
a coordona mecanismele de reglemen ‑
tare și monitorizare a pieței certificatelor 
de emisii.
Preocupări privind definiția 
certificatelor
25 
Pentru a funcționa în mod corespun ‑
zător, piața certificatelor de emisii are 
nevoie de suficiente lichidități (a se ve ‑
dea de asemenea punctul 12). În această 
privință, funcționarea ei s‑ar îmbunătăți 
dacă ar exista o mai mare certitudine 
referitor la definiția certificatelor la 
nivelul UE și dacă certificatele de emisii 
ar fi mai interesante din punct de vedere 
comercial pentru participanții volun ‑
tari, de exemplu prin faptul de a facilita 
constituirea și protejarea unor titluri de 
garanție sigure și opozabile53.52 Un raport de expertiză 
comandat de Comisie 
identifică de asemenea o serie 
de lacune care ar putea afecta 
cadrul de supraveghere 
a pieței certificatelor de emisii 
chiar și după adoptarea 
normelor revizuite privind 
piețele financiare. 
Responsabilitatea pentru 
supravegherea pieței 
carbonului este partajată de 
un număr mare de diverși 
actori. Din acest motiv, 
lacunele nesoluționate suscită 
preocupări, ceea ce, în cazul în 
care funcționarea pieței ar fi 
perturbată, ar putea impune 
alte modificări ale 
reglementărilor.
53 Titlurile de garanție sunt 
drepturi legale ale terților, 
precum creanțele ipotecare 
sau alte sarcini care grevează 
un bun.
25 Observații
54 Articolul 40 alineatul (1) din 
Regulamentul (UE) 
nr. 389/2013 al Comisiei.
55 Curtea a obținut două 
rapoarte de expertiză 
contractate de Comisia 
Europeană. Unul dintre 
rapoarte, din 2012, are ca 
obiect acele părți ale evaluării 
impactului Directivei MiFID 
care sunt relevante pentru 
piața certificatelor de emisii, 
iar celălalt raport, din 2013, 
analizează interacțiunea dintre 
registrul UE și infrastructura 
post‑tranzacționare. Ambele 
identifică riscuri similare cu 
cele identificate de Curtea de 
Conturi Europeană.
56 Articolul 21 alineatul (3) din 
Regulamentul (UE) 
nr. 1193/2011 al Comisiei și 
articolul 23 alineatul (3) din 
Regulamentul (UE) 
nr. 389/2013 al Comisiei.26 
Directiva EU ETS nu a definit statutul ju ‑
ridic al certificatelor. Modul în care sunt 
descrise certificatele în Regulamentul de 
instituire a registrului UE54, ca instrumen ‑
te dematerializate fungibile care pot fi 
tranzacționate pe piață, explică numai 
câteva dintre modalitățile în care pot fi 
utilizate certificatele. În plus, clasificarea 
certificatelor de emisii ca instrumente 
financiare nu clarifică decât modul în 
care acestea ar trebui tratate în temeiul 
legislației privind serviciile financiare. 
Nu este clar ce drepturi au titularii de 
certificate de emisii. Statele membre 
auditate au abordări diferite în ceea ce 
privește statutul juridic și natura certifi ‑
catelor de emisii. În Franța și în Regatul 
Unit, caracteristicile certificatelor sunt 
compatibile cu atributele juridice ale 
conceptului de proprietate sau sunt 
tratate ca proprietate. Cu toate acestea, 
în majoritatea statelor membre auditate, 
nu există o definiție juridică a certificate ‑
lor de emisii.
27 
Lipsa certitudinii juridice la nivelul UE 
și la nivel de stat membru, precum și 
diferența de abordare înseamnă că pro ‑
blemele de ordin juridic care survin sunt 
tratate de la caz la caz. Această situație 
sporește riscul de divergență a defi ‑
nițiilor și a tratamentelor juridice, nu 
numai între statele membre (dintre care 
majoritatea nu au definit încă noțiunea 
de certificat în sistemele lor juridice na ‑
ționale), ci și în cadrul legislației interne 
a unui stat membru. Problema lipsei unei 
definiții juridice a certificatelor la nivelul 
UE a fost deja ridicată în mai multe 
rapoarte de expertiză55 contractate de 
Comisie, dar aceasta nu a luat încă nicio 
măsură pentru a remedia situația. Curtea 
consideră că o mai mare claritate în ceea 
ce privește definiția juridică a certifica ‑
telor de emisii poate contribui la buna 
funcționare a pieței.28 
În plus, în prezent nu este clar, nici din 
punct de vedere juridic, nici din punct 
de vedere practic, dacă certificatele de 
emisii pot fi utilizate pentru constituirea 
de garanții, așa cum se întâmplă în cazul 
instrumentelor financiare tradiționale 
cu valoare comercială. Nu există nicio 
dispoziție expresă pentru înregistrarea 
garanțiilor exprimate în certificate de 
emisii. Conform Regulamentului privind 
registrul UE, soluția practică pentru 
înregistrarea garanțiilor exprimate în 
certificate este desemnarea de „re ‑
prezentanți autorizați suplimentari”56, 
a căror aprobare este necesară pentru 
a efectua tranzacții cu aceste certificate. 
Valoarea comercială a certificatelor de 
emisii pentru participanții la piață ar pu ‑
tea crește dacă la nivelul UE ar exista atât 
o dispoziție expresă care să stipuleze că 
certificatele de emisii au capacitatea de 
a constitui garanții, cât și un sistem de 
înregistrare a acestor garanții.
26 Observații
Sistemele legate de registrul 
UE, care prelucrau informații 
fundamentale privind 
EU ETS, prezentau anumite 
deficiențe
29 
Registrul Uniunii este sistemul electronic 
care înregistrează certificatele de emisii 
și proprietarii acestora și care prelucrea ‑
ză date fundamentale privind EU ETS 
pentru instalații și entități de tranzacțio ‑
nare (a se vedea de asemenea punctul 13 
și caseta 2  de mai sus). Normele privind 
procedurile de deschidere a conturilor 
sunt stabilite de Regulamentul privind 
registrul UE57 și sunt puse în aplicare de 
administratorii naționali. Procedurile 
de deschidere a conturilor aplicabile 
în cazul participanților voluntari (de 
exemplu, în scopuri de tranzacționare 
sau de investiții) sunt deosebit de impor ‑
tante, deoarece ele stabilesc condițiile 
în care entitățile, altele decât traderii 
obligați prin lege să participe la piață, 
pot crea un cont pentru a tranzacționa 
certificate. În plus, odată ce traderii au 
acces la un cont, ei pot iniția tranzacții 
transfrontaliere.
30 
Registrul Uniunii are un profil de risc ri ‑
dicat și, prin urmare, modul său de func ‑
ționare ar trebui să includă identificarea 
și urmărirea direcționată a tranzacțiilor, 
precum și controale și identificarea titu ‑
larilor de conturi și a soldurilor. Pentru 
a sprijini integritatea pieței, toate statele 
membre ar trebui să implementeze în 
mod consecvent proceduri riguroase de 
deschidere a conturilor și, totodată, ar 
trebui să existe o monitorizare la nivel 
transfrontalier a tranzacțiilor care ar 
putea fi suspecte, pentru a descuraja și a detecta activitățile frauduloase sau 
infracționale. Regulamentul privind 
registrul Uniunii conține dispoziții în ma ‑
terie de combatere a spălării banilor și 
a finanțării terorismului și aceste dispozi ‑
ții precizează modul în care administra ‑
torii naționali ar trebui să coopereze cu 
autoritățile relevante competente în do ‑
meniu, în special cu unitățile de informa ‑
ții financiare și cu organele de aplicare 
a legii. Date fiind mizele financiare mari 
și riscurile ridicate legate de securitate, 
buna funcționare a registrului necesită 
structuri de guvernanță solide, care să 
includă o separare adecvată a sarcinilor 
informatice și a celor legate de activita ‑
tea de bază în cadrul organizării interne 
a Comisiei, precum și resurse suficiente.
31 
La dezvoltarea arhitecturii de securitate 
a registrului Uniunii s‑a ținut seama și 
de incidentele survenite în trecut (a se 
vedea punctul 13). Curtea a constatat că, 
deși sistemele și procesele registrului 
s‑au îmbunătățit de‑a lungul timpului, 
persistă unele deficiențe, care sunt 
descrise în secțiunile următoare.57 Regulamentul (UE) 
nr. 920/2010 al Comisiei.
27 Observații
Procedurile de deschidere 
a conturilor nu erau suficient de 
solide
32 
În urma unei serii de incidente grave 
care au afectat securitatea sistemului 
de registre între anii 2008 și 2011 (a se 
vedea punctul 13 și caseta 2 ), securita ‑
tea schemei EU ETS a fost sporită în 2011. 
Normele privind deschiderea conturilor 
și acceptarea reprezentanților autorizați 
[așa‑numitele controale KYC58 – know 
your customer  („cunoaște‑ți clientul”)] au 
fost extinse în mod semnificativ. Regula ‑
mentul privind registrul Uniunii a stabilit 
normele privind deschiderea conturilor 
de depozit personale în registrul Uniunii, 
precum și motivele pentru care adminis ‑
tratorii naționali pot refuza deschiderea 
unui cont de către un participant vo ‑
luntar la piață, în special dacă persoana 
care solicită deschiderea contului este 
cercetată pentru implicarea în activități 
frauduloase cu certificate sau cu unități 
Kyoto, în activități de spălare de bani, de 
finanțare a terorismului sau în alte in ‑
fracțiuni grave pentru care contul poate 
servi drept instrument. În plus, statelor 
membre li s‑a oferit posibilitatea de 
a defini norme naționale mai detaliate 
în ceea ce privește refuzul de a deschide 
conturi în registru. Există de asemenea 
obligația de a face schimb de informații 
între statele membre cu privire la refuzu ‑
rile de a deschide conturi.
33 
Deși centralizarea sistemului de registre 
a fost introdusă în iunie 2012, când regis ‑
trele naționale au fost transferate către 
noul registru al Uniunii administrat de 
Comisie, gestionarea conturilor (și acce ‑
sul diferitelor persoane și entități juridice 
la conturile de tranzacționare a certifi ‑
catelor de emisii) rămâne o competență 
exclusivă a statelor membre și a adminis ‑
tratorilor lor naționali. În mod similar cu 
situația existentă înainte de centralizarea 
registrelor naționale, administratorii 
naționali nu pot accesa date din secți ‑
unile registrului care aparțin altor state 
membre.34 
Curtea a identificat numeroase diferențe 
între statele membre în ceea ce privește 
procesele, organizarea internă și capa ‑
citatea administrativă aferente con ‑
troalelor KYC și practicilor de stabilire 
a profilului de risc. Franța și Regatul Unit 
pot fi citate ca exemple de state mem ‑
bre care depășesc cerințele minime în 
acest domeniu. Cele două state membre 
au implementat proceduri ample de 
evaluare a riscurilor și controale de fond 
detaliate.
35 
Cu toate acestea, deși cadrul care regle ‑
mentează deschiderea conturilor a fost 
consolidat începând cu 2011, Curtea 
a constatat în majoritatea statelor mem ‑
bre vizitate o serie de deficiențe care au 
rămas nesoluționate, și anume:
 — nu se respingeau cereri de deschide ‑
re a conturilor59, chiar dacă respin ‑
gerea ar fi fost justificată de criteriile 
stabilite de Regulamentul privind 
registrul Uniunii pentru refuzarea 
deschiderii unui cont (a se vedea 
punctul 32);
 — informațiile privind cererile sus ‑
pecte de deschidere de conturi nu 
erau partajate în mod eficace între 
administratorii naționali și Comisie 
(de exemplu, din cauza lipsei unei 
baze legale, la nivelul UE nu există 
o listă permanentă cu cererile de 
deschidere respinse, aceste informa ‑
ții erau partajate numai temporar, 
iar cererile care nu erau refuzate 
în mod oficial, dar care erau totuși 
suspendate pe baza unor suspiciuni 
ale administratorului național, nu 
erau comunicate altor state membre 
ca cereri refuzate de deschidere de 
conturi);58 Cunoașterea clientului (KYC) 
este procesul utilizat de 
instituțiile financiare sau de 
alte entități în scopul aplicării 
procedurilor de precauție în 
raport cu clientela (și anume 
efectuarea de controale 
privind clienții, pentru 
a verifica identitatea acestora 
și identitatea beneficiarului 
efectiv, cu scopul de a înțelege 
natura relației de afaceri și 
a asigura monitorizarea 
permanentă a acestei relații). 
Aceste proceduri sunt 
obligatorii în conformitate cu 
legislația în materie de 
diligență și de reglementare 
financiară, cum ar fi legislația 
privind combaterea spălării 
banilor și a finanțării 
terorismului ( http://ec.europa.
eu/internal_market/company/
docs/
financial‑crime/130205_
impact‑assessment_en.pdf ).
59 În cursul auditului, Curtea 
a fost informată în legătură cu 
numai trei astfel de cazuri 
(unul din Germania și două din 
Franța), dintre care două 
surveniseră în faza III.
28 Observații
 — majoritatea statelor membre vizitate 
nu utilizaseră opțiunea de a elabora 
norme naționale privind deschiderea 
conturilor;
 — procedurile interne privind deschi ‑
derea conturilor, utilizate pentru 
a verifica dacă fuseseră colectate 
toate elementele obligatorii ale cere ‑
rilor depuse de viitorii posibili titulari 
de cont, erau în multe cazuri docu ‑
mentate în mod necorespunzător 
ori nu făcuseră obiectul unui dublu 
control (de exemplu, în Germania, 
Italia, Polonia); și
 — relațiile oficiale dintre autorități ‑
le competente și administratorii 
naționali, pe de o parte, și unitățile 
naționale de informații financiare 
sau organele naționale de aplicare 
a legii, pe de altă parte, erau încă în 
proces de dezvoltare, nefiind ope ‑
raționale la momentul auditului (în 
special în Italia și în Polonia).
36 
Accesul la sistem este condiționat de 
procedurile de deschidere a conturi ‑
lor, prin care se evaluează integritatea 
participanților la piață. Țările care aplică 
controale mai puțin stricte în ceea ce 
privește deschiderea conturilor pot fi 
țintele unor persoane cu intenții infrac ‑
ționale. Trebuie remarcat că, referitor la 
aceste proceduri, Regulamentul privind 
registrul Uniunii nu conferă Comisiei (în 
calitatea sa de administrator central) 
autoritatea de a impune o implemen ‑
tare coordonată a sistemelor statelor 
membre.Tranzacțiile nu sunt suficient de 
supravegheate și monitorizate 
la nivelul UE
37 
O serie de infracțiuni (a se vedea punc ‑
tul 13 și caseta 2 ) comise anterior în 
cadrul EU ETS au cauzat prejudicii finan ‑
ciare importante pentru statele membre 
și pentru unii participanți individuali și 
au prezentat un risc semnificativ pentru 
reputația EU ETS și a Comisiei Europene. 
Ele s‑au reflectat și în rezerva exprimată 
în mod repetat de DG Politici Climatice 
în rapoartele sale anuale de activitate 
pe 2012 și pe 2013, elaborate de la mo ‑
mentul centralizării registrului în 2012 (a 
se vedea de asemenea punctul 41). Deși 
Comisia gestionează registrul UE la nivel 
central, ea nu dispune de niciun temei 
juridic pentru a supraveghea și a monito ‑
riza tranzacțiile. Nu există o monitorizare 
la nivelul UE a tranzacțiilor din registrul 
Uniunii care ar putea fi suspecte (a se 
vedea și punctul 23). Această situație ar 
putea submina integritatea EU ETS.
29 Observații
38 
Administratorii naționali ai registrelor 
au obligația de a informa autoritățile 
naționale responsabile de combaterea 
spălării banilor (unitățile de informații 
financiare) cu privire la suspiciunile de 
cazuri de spălare a banilor sau de activi ‑
tăți criminale. Pentru ca această sarcină 
să fie îndeplinită în mod eficace, Curtea 
consideră că ar trebui să fie instituite 
proceduri corespunzătoare pentru mo ‑
nitorizarea tranzacțiilor care ar putea fi 
suspecte. După ce registrul Uniunii a fost 
centralizat la nivelul Comisiei în 2012, 
statele membre nu mai dispun de un 
acces direct la bazele de date aferente 
registrelor naționale. Statele membre 
întâmpină dificultăți în a analiza datele 
privind tranzacțiile transfrontaliere. 
Unele state membre60 cooperează pe 
o bază ad ‑hoc și dezvoltă instrumente 
comune în afara sistemului registrului. 
Deși Comisia gestionează baza de date 
centralizată, ea nu poate exploata pe 
deplin datele pe care le are la dispoziție, 
din motive de protecție și de confidenți ‑
alitate a datelor. Curtea consideră că, în 
această situație în care statele membre și 
Comisia se confruntă cu limitări de ordin 
tehnic și cu restricții determinate de 
protecția datelor, riscurile de abuz, care 
s‑au concretizat deja, nu pot fi eliminate 
integral.
Anumite probleme de 
coordonare internă și 
constrângeri legate de resurse 
au afectat gestionarea și 
dezvoltarea registrului Uniunii
39 
După cum se arată la punctul 30, imple ‑
mentarea eficace a registrului necesită 
o evaluare atentă a obiectivelor și a pri ‑
orităților, precum și o alocare adecvată 
a resurselor. În plus, ar trebui să existe 
mecanisme adecvate pentru separarea 
sarcinilor informatice și a celor legate de 
activitatea de bază în cadrul serviciului 
responsabil din structura Comisiei.40 
Curtea a observat că, în faza II a EU ETS, 
Comisia se implicase în mod activ în 
multe activități importante (a se vedea 
punctul 16) destinate să crească nive ‑
lul de maturitate și de credibilitate al 
EU ETS.
41 
Curtea consideră însă că structura 
organizatorică a serviciilor Comisiei și 
resursele aflate la dispoziția acestora nu 
au facilitat în mod suficient gestionarea 
și dezvoltarea registrului. Curtea a con ‑
statat că responsabilitățile legate de 
obiectul de activitate și de domeniul IT 
nu erau definite și repartizate în mod co ‑
respunzător în cadrul serviciilor Direcției 
Generale Politici Climatice, responsabilă 
de implementarea EU ETS. Tot în cadrul 
acestei direcții, fișele posturilor inclu ‑
se în echipa care se ocupa de registru 
aveau un caracter general și uneori se 
suprapuneau. Serviciul de Audit Intern 
al Comisiei a emis deja recomandări de 
audit în acest domeniu61. Deși un plan de 
acțiune pentru aceste recomandări era în 
curs de aplicare la momentul auditului, 
sunt necesare progrese suplimentare 
pentru a se îmbunătăți eficacitatea ges ‑
tionării și dezvoltării registrului. În acest 
context, Curtea atrage atenția și asupra 
rezervelor formulate referitor la amenin ‑
țările la adresa securității registrului Uni ‑
unii, rezerve pe care DG Politici Climatice 
le‑a inclus în rapoartele sale anuale de 
activitate pe 2012 și 201362.60 Potrivit Comisiei, aproximativ 
10 state membre la momentul 
auditului.
61 Constatările Curții sunt 
susținute de un raport intern 
al Comisiei. Pentru informații 
suplimentare, a se vedea 
capitolul 2.3 – Assessments of 
audit results and follow‑up of 
audit recommendations  
(Evaluări ale rezultatelor 
auditului și acțiuni întreprinse 
ca urmare a recomandărilor de 
audit) din Raportul anual de 
activitate pe 2013 al DG Politici 
Climatice.
62 Raportul anual de activitate 
pe 2013 al DG Politici 
Climatice, Sinteză: „Rezerva 
formulată din motive de 
reputație cu privire la 
deficiențele de securitate 
grave rămase nesoluționate 
care au fost identificate în 
legătură cu registrul EU ETS al 
Uniunii, rezervă inclusă în 
rapoartele anuale de activitate 
pe 2010, pe 2011 și pe 2012, 
este reiterată în Raportul anual 
de activitate pe 2013. Nu se 
poate furniza nicio asigurare 
rezonabilă că actualele măsuri 
de securitate vor reuși să 
prevină un viitor atac. Această 
asigurare de securitate 
reprezintă o condiție pentru 
retragerea rezervei.”
30 Observații
Implementarea schemei 
EU ETS
42 
Implementarea schemei EU ETS a înce ‑
put în 2005, dar prima perioadă efectivă 
de angajament în cadrul Protocolului 
de la Kyoto s‑a derulat între 2008 și 2012 
(faza II a EU ETS). La nivelul statelor 
membre, implementarea EU ETS ar 
trebui să implice alocarea certificatelor 
către instalații, implementarea planu ‑
rilor naționale de alocare și a normelor 
relevante, precum și procedurile de 
monitorizare, de raportare și de verifi ‑
care a emisiilor, inclusiv acreditarea sau 
recunoașterea verificatorilor, după caz.
43 
Ciclul anual de conformitate cu EU ETS 
la nivelul statelor membre în faza II este 
descris în caseta 4 . În acest context, 
aprobarea planurilor de monitoriza ‑
re reprezintă un element de control 
esențial, întrucât corectitudinea datelor 
și a parametrilor incluși în aceste planuri 
prezintă o importanță deosebită pentru 
raportarea fiabilă a emisiilor. Directiva 
EU ETS și orientările privind monitori ‑
zarea și raportarea, emise de Comisie 
pentru faza II63, descriau ce trebuie să 
conțină autorizațiile de emisii, planurile 
de monitorizare, rapoartele de emisii 
și, într‑o anumită măsură, rapoartele de 
verificare, precum și termenele până la 
care acestea trebuiau să fie furnizate. 
Ele nu defineau însă ce controale ar fi 
trebuit să aplice autoritățile competente 
cu privire la aceste documente. Cadrul 
de control a fost revizuit pentru faza III 
și au fost introduse responsabilități supli ‑
mentare în legătură cu verificarea și cu 
acreditarea verificatorilor64.44 
Directiva a definit rolul Comisiei Euro ‑
pene, care include: evaluarea planurilor 
naționale de alocare, elaborarea de 
orientări destinate statelor membre, 
coordonarea schimbului de informații 
dintre autoritățile competente, precum 
și monitorizarea, într‑o anumită măsură, 
a procesului de implementare derulat de 
statele membre.
45 
Pentru a se asigura restituirea corectă 
a certificatelor, ar trebui să existe un 
mecanism adecvat de sancțiuni eficace, 
proporționale și disuasive. Directiva 
prevedea o amendă de „100 de euro” 
pentru fiecare tonă de CO2e emisă în 
cazul în care operatorul nu restituia un 
număr suficient de certificate pentru 
a‑și acoperi emisiile din cursul anului65. 
De asemenea, statele membre aveau 
obligația de a stabili dispoziții de drept 
intern în ceea ce privește sancțiunile 
aplicabile pentru alte tipuri de încălcări 
ale normelor EU ETS.63 La 18 iulie 2007, Comisia 
a adoptat Decizia 2007/589/CE 
(JO L 229, 31.8.2007, p. 1), care 
stabilea o serie de orientări 
privind monitorizarea și 
raportarea emisiilor de gaze 
cu efect de seră în 
conformitate cu Directiva 
EU ETS, orientări care au fost 
aplicate și actualizate în cursul 
fazei II (2008 ‑2012).
64 Regulamentul (UE) 
nr. 600/2012 al Comisiei din 
21 iunie 2012 privind 
verificarea rapoartelor de 
emisii de gaze cu efect de seră 
și a rapoartelor privind datele 
tonă‑kilometru și acreditarea 
verificatorilor în conformitate 
cu Directiva 2003/87/CE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului (JO L 181, 
17.5.2011, p. 1).
65 Articolul 16 din 
Directiva 2003/87/CE.
31 Observații
Imagine generală a ciclului de conformitate din cadrul fazei II a EU ETS
Autoritate competentă : statele membre desemnează o autoritate competentă (sau mai multe, caz în care ele exis ‑
tă la nivel regional) responsabilă de punerea în aplicare a Directivei EU ETS.
Autorizație și plan de monitorizare : în conformitate cu Directiva EU ETS și cu orientările privind monitorizarea și 
raportarea elaborate de Comisie, autoritatea competentă eliberează autorizații de emisie de gaze cu efect de seră 
pentru instalațiile operatorilor, autorizații care includ un plan de monitorizare ce descrie detaliile tehnice ale insta ‑
lației și modul în care emisiile vor fi monitorizate (prin aplicarea unor calcule și/sau măsurători) și raportate.
Raport de emisii anuale și raport de verificare : pe baza monitorizării efectuate în cursul anului, operatorii elabo ‑
rează un raport de emisii anuale, care este verificat de un verificator independent contractat de operatori. Acesta 
verifică raportul de emisii anuale și emite un raport de verificare, care include un aviz de verificare. Aceste docu ‑
mente sunt transmise autorității competente până la data de 31 martie a anului următor. Verificatorul elaborează și 
un raport de verificare intern mai detaliat, care poate fi transmis operatorului și/sau autorității competente.
Restituirea de certificate : pe baza cifrelor din rapoartele de emisii anuale verificate, numărul corect de certificate 
este restituit din contul operatorului în registru până la data de 30 aprilie a anului următor.
Sursa: Analiza Curții de Conturi, pe baza cadrului legislativ și a orientărilor privind monitorizarea și raportarea.Caseta 4
La faţa loculuiAsigurarea 
respectării 
normelor, 
sancţiuni
Transmitere spre 
veriﬁcare și restituirea 
certiﬁcatelorAprobă și veriﬁcă 
planul de monitorizareEmite și revede 
autorizaţiile
Raport de emisii anuale
VeriﬁcatorRaport de veriﬁcareImplementează planul de 
monitorizare (pe parcursul anului)Operator Autoritate competentă
32 Observații
Sistemele de înregistrare și 
de raportare a emisiilor pe 
care statele membre le -au 
utilizat în faza II a EU ETS nu 
erau suficient de dezvoltate
46 
Sistemele utilizate de statele membre 
pentru înregistrarea și raportarea emisii ‑
lor includeau:
 ο proceduri care să asigure o monitori ‑
zare corectă a emisiilor provenite de 
la instalații;
 ο proceduri care să asigure o verificare 
corectă a rapoartelor de emisii întoc ‑
mite de instalații;
 ο proceduri care să asigure calitatea 
activității desfășurate de verificatori; ο inspecții efectuate de autoritățile 
competente la instalații;
 ο activități de raportare cu privire la 
implementarea EU ETS.
47 
Întrucât schema EU ETS a fost instituită 
printr‑o directivă adoptată în temeiul 
titlului XX – „Mediul” din tratat, acest 
domeniu de politică este în primul rând 
o competență a statelor membre. În con ‑
secință, statele membre pot implementa 
schema în diferite moduri, după cum se 
arată în caseta 5 .
Diversitatea modelelor de implementare utilizate de statele membre
În Grecia, EU ETS este implementată la nivel central. Autoritatea competentă pentru EU ETS este Oficiul de comer ‑
cializare a certificatelor de emisii al Direcției Generale Mediu din cadrul Ministerului Mediului, Energiei și Schim ‑
bărilor Climatice. Autoritatea este responsabilă de majoritatea elementelor ciclului anual de conformitate și emite 
autorizații de emisie, aprobă planurile de monitorizare, colectează rapoartele de emisii anuale verificate și comuni ‑
că administratorului național al registrului cifrele privind emisiile verificate. De asemenea, această autoritate este 
responsabilă de stabilirea amenzilor și a sancțiunilor.
Italia aplică tot o abordare centralizată. Responsabilitatea implementării EU ETS revine unei comisii, susținute de 
un secretariat tehnic care funcționează în cadrul Ministerului Mediului, la Roma. În faza II, atribuțiile comisiei erau 
următoarele: eliberarea autorizațiilor de emisie, aprobarea planurilor de monitorizare, ciclul de raportare și certifi ‑
carea verificatorilor.
În Spania, implementarea EU ETS este în mare parte descentralizată. Autoritățile competente ale comunităților 
autonome aprobă autorizațiile și planurile de monitorizare și monitorizează ciclul de raportare. Autoritatea compe ‑
tentă centrală din cadrul Ministerului Mediului este responsabilă de coordonarea generală a implementării EU ETS 
în Spania și facilitează armonizarea prin emiterea de orientări și prin organizarea unui comitet de coordonare creat 
în acest scop.
În Germania, în Franța și în Polonia, autoritățile regionale și/sau locale sunt implicate în general în eliberarea autori ‑
zațiilor de emisie, precum și în aprobarea și verificarea planurilor de monitorizare, în timp ce autoritatea competen ‑
tă națională este în general principalul responsabil în ceea ce privește ciclul de raportare a emisiilor și coordonarea 
procesului global de implementare a EU ETS.Caseta 5
33 Observații
Procedurile de aprobare 
a planurilor de monitorizare 
erau afectate de deficiențe și de 
întârzieri
48 
Aprobarea planurilor de monitorizare ale 
instalațiilor este o condiție deosebit de 
importantă pentru eliberarea autoriza ‑
țiilor de emisie către instalații și pentru 
fiabilitatea viitoarei raportări a emisiilor.49 
Curtea a constatat că procedurile de 
aprobare a planurilor de monitorizare 
prezentau deficiențe în majoritatea 
statelor membre auditate, după cum se 
arată în caseta 6 .
Deficiențe la nivelul procedurilor de aprobare a planurilor de monitorizare
În Franța, nu există nicio metodologie armonizată la nivel național pentru analizarea, controlul și aprobarea planuri ‑
lor de monitorizare. Chiar și în cadrul aceleiași regiuni, abordările pot varia în funcție de responsabilul de controale 
(inspectorul de mediu). În Polonia, echipa de audit a constatat că verificările efectuate de autoritățile locale cu pri ‑
vire la planurile de monitorizare se limitează la examinarea documentară a elementelor de bază ale planurilor. Nu 
se efectuează alte controale mai detaliate la instalații pentru a verifica fiabilitatea datelor transmise și pentru a se 
asigura faptul că planurile de monitorizare reflectă în mod fidel situația instalațiilor.
În Germania, Curtea a constatat că, în faza II a EU ETS, existau diferențe între landuri referitor la modul de aplicare 
a normelor privind definirea unei instalații. În practică, un sit în care erau amplasate instalații putea primi, într‑un 
land, o singură autorizație pentru întregul sit, incluzând toate instalațiile, în timp ce în alte landuri, situl respectiv 
putea fi divizat în mai multe instalații cu autorizații separate. Dimensiunea unei instalații, care era definită în auto ‑
rizație, putea influența încadrarea instalației deasupra sau sub pragul definit pentru participarea la EU ETS. În plus, 
în cursul primei jumătăți a fazei II, landurile au avut abordări (sau „concepte”, așa cum erau numite în Germania) 
diferite în ceea ce privește aprobarea planurilor de monitorizare. Astfel, în unele landuri se aproba întregul plan de 
monitorizare de la începutul fazei II, în timp ce alte landuri aprobau numai elementele care se abăteau de la orien ‑
tările de monitorizare. Printr‑o hotărâre judecătorească66, s‑a impus armonizarea practicilor în materie de aprobare, 
recunoscându‑se faptul că era important ca autoritățile relevante să aprobe un plan de monitorizare exhaustiv 
pentru faza II în ansamblu, întrucât această măsură reducea riscul de raportare eronată a emisiilor.
În Spania, în Italia și în Grecia, au existat întârzieri de până la doi ani în crearea și aprobarea planurilor de monitori ‑
zare pentru faza II, după adoptarea orientărilor privind monitorizarea și raportarea pentru faza II, în iulie 2007. Potri ‑
vit autorităților competente, termenele erau prea scurte pentru a transpune noile norme în orientări sau reglemen ‑
tări naționale și pentru a include noul plan de monitorizare în autorizațiile de emisie înainte de începutul perioadei 
de raportare. În unele cazuri, planurile de monitorizare nu au fost aprobate în mod oficial înainte de 2010.
66 Bundesverwaltungsgericht 7 C 10.09, 18.2.2010.Caseta 6
34 Observații
Raportarea constatărilor de 
către verificatori era lipsită 
de claritate, iar acțiunile 
întreprinse de autoritățile 
competente în urma acestor 
constatări erau limitate
50 
Directiva EU ETS conferă statelor mem ‑
bre responsabilitatea generală de a se 
asigura că emisiile sunt monitorizate 
la nivelul instalației și sunt verificate în 
conformitate cu dispozițiile Directivei 
EU ETS și cu orientările furnizate de Co ‑
misie67. Pașii principali legați de monito ‑
rizare, raportare și verificare din cadrul 
ciclului anual de conformitate aferent 
EU ETS sunt descriși în caseta 4  de mai 
sus și s‑au bazat, în faza II, pe aceste ori ‑
entări și principii. În acest context, con ‑
troalele cu privire la rapoartele de emisii 
anuale verificate primite de la operatori 
reprezintă un element central al cadru ‑
lui de control de la nivelul autorității 
competente. În urma examinării docu ‑
mentației referitoare la 150 de instalații 
din șapte state membre selectate, Curtea 
a identificat numeroase diferențe în ceea 
ce privește modalitățile de abordare 
a organizării acestor controale și gradul 
lor de eficacitate.
51 
În faza II a EU ETS, nu a existat niciun 
model standard care să stabilească con ‑
ținutul obligatoriu al unui raport de veri ‑
ficare. În lipsa acestui model sau a unor 
orientări mai precise cu privire la natura 
și la conținutul unui astfel de raport, s‑au 
dezvoltat numeroase modele și abordări 
diferite, care nu ofereau întotdeauna 
o imagine clară a constatărilor și a con ‑
cluziilor rezultate în urma verificărilor.52 
Curtea a constatat că documentația afla ‑
tă la dispoziția autorității competente, 
referitoare la efectuarea corectă a veri ‑
ficărilor, era în unele cazuri insuficientă 
sau neclară68. De exemplu, descrierea 
anumitor constatări formulate în urma 
verificărilor era sumară și nu exista o ur ‑
mărire a constatărilor sau a rezultatelor 
măsurilor corective din anul anterior. În 
majoritatea statelor membre selectate, 
nu s‑au putut obține dovezi ale acțiuni ‑
lor întreprinse de autoritățile competen ‑
te ca urmare a raportării repetate a unor 
constatări. Printre aceste constatări repe ‑
tate se numărau, de exemplu, detalierea 
insuficientă a modului de calcul al emi ‑
siilor, nerespectarea intervalelor obliga ‑
torii pentru calibrarea dispozitivelor de 
măsurare sau de cântărire ori utilizarea 
unui laborator cu acreditarea incorectă. 
În majoritatea statelor membre, Curtea 
a identificat cazuri în care constatările 
verificatorilor au fost repetate de la an la 
an, fără a fi însoțite de informații adec ‑
vate cu privire la motive, context sau 
acțiunile întreprinse ca urmare a consta ‑
tărilor. În majoritatea statelor membre, 
Curtea a identificat însă și numeroase 
cazuri în care verificatorii nu raportaseră 
nicio constatare, în ciuda complexității și 
a dimensiunii instalațiilor individuale sau 
a nivelului relativ scăzut de experiență în 
materie de monitorizare și de raportare 
a emisiilor în cadrul EU ETS. Caseta 7  
oferă mai multe detalii cu privire la aces ‑
te constatări.67 Decizia 2007/589/CE.
68 De asemenea, Curtea 
a constatat că niciunul din 
statele membre selectate nu 
utiliza posibilitatea – 
prevăzută de orientări – ca 
autoritățile competente să 
evalueze activitatea 
verificatorilor solicitând și 
examinând rapoartele de 
verificare interne ale acestora. 
Acest aspect este explicat în 
detaliu la punctele 53 ‑57.
35 Observații Caseta 7Exemple de inconsecvențe în raportarea constatărilor rezultate în urma 
verificărilor
Germania aplică un sistem electronic foarte automatizat și standardizat pentru transmiterea rapoartelor de emisii 
anuale verificate. Acesta oferă o imagine clară a rezultatelor activității de verificare și a opiniilor reale ale verificato ‑
rilor cu privire la cifrele aferente emisiilor, dar nu furnizează informații detaliate cu privire la metodologia utilizată și 
la activitatea desfășurată de verificatori. În plus, în secțiunea dedicată verificatorilor, formularele nu conțin câmpuri 
specifice de text pe care verificatorii să le completeze în mod obligatoriu cu recomandări pentru îmbunătățiri sau 
cu informații specifice privind cursul dat constatărilor și observațiilor din anul precedent.
În Franța, autoritatea competentă a primit de la verificatori o declarație de asigurare rezonabilă privind raportul de 
emisii anuale. În aceste declarații, verificatorii își consemnează observațiile și menționează problemele legate de 
conformitate. Echipa de audit a constatat însă că unii verificatori nu raportaseră niciodată probleme în declarațiile 
lor, chiar dacă rapoartele de verificare interne conțineau constatări, iar conținutul declarației de asigurare varia de la 
un verificator la altul.
Legislația națională a Italiei prevede că verificatorii trebuie să utilizeze modele de raportare specifice. Se obține 
astfel un nivel ridicat de standardizare în cadrul lanțului de raportare. Cu toate acestea, Curtea a constatat că, în 
majoritatea cazurilor, verificatorii nu raportaseră nicio constatare. Această situație era complet diferită de exemplul 
oferit de Regatul Unit, unde verificatorii raportaseră constatări în majoritatea cazurilor.
Într‑un caz din Italia, un verificator raportase un număr mare de constatări în primii trei ani. Documentația nu indica 
dacă și în ce mod se soluționaseră toate problemele sau dacă existase vreo intervenție a autorității competente. 
Pentru anul de raportare 2011, operatorul a contractat însă un verificator nou, care nu a raportat nicio constatare în 
legătură cu anul respectiv.
În Polonia, autoritatea competentă utilizează o bază de date electronică pentru a realiza o verificare încrucișată 
a emisiilor raportate, însă ea nu urmărește cursul dat eventualelor constatări raportate în avizele verificatorilor.
36 Observații
69 Cooperarea Europeană pentru 
Acreditare ( European 
co‑operation for Accreditation –  
EA) este o asociație 
a organismelor naționale de 
acreditare din Europa, care 
sunt recunoscute în mod 
oficial de guvernele lor 
naționale pentru a evalua și 
a verifica – pe baza unor 
standarde internaționale – 
organizațiile care desfășoară 
servicii de evaluare (cunoscute 
și sub denumirea de servicii de 
evaluare a conformității), 
precum certificarea, 
verificarea, inspectarea, 
testarea și calibrarea ( http://
www.european‑accreditation.
org/about‑us ).
70 Secțiunea 10.4.2 litera (d) din 
anexa I la Decizia 2007/589/CE 
a Comisiei; a se vedea și 
caseta 4 .
71 Pentru informații generale 
suplimentare, a se vedea 
caseta 4 .Calitatea activității desfășurate 
de verificatori nu era suficient 
de controlată
53 
Directiva EU ETS și orientările aferente 
privind monitorizarea și raportarea în 
faza II nu au introdus cerințe clare și 
precise pentru acreditarea verificatorilor 
independenți sau pentru controlul ca ‑
lității activității desfășurate de verifica ‑
tori. Directiva stabilea cerințele minime 
privind competențele verificatorilor, 
iar orientările privind monitorizarea și 
raportarea includeau definiții ale con ‑
ceptelor de „verificator” și „acreditare” și 
solicitau statelor membre să țină seama 
de ghidurile relevante publicate de Coo ‑
perarea Europeană pentru Acreditare69. 
Orientările prevedeau și posibilitatea ca 
autoritățile competente și organismele 
de acreditare să evalueze rapoartele de 
verificare interne ale verificatorilor70. 
Statele membre dispuneau de o mar ‑
jă de manevră semnificativă în aceste 
domenii, lucru care nu a fost benefic 
pentru implementarea eficace a orientă ‑
rilor. Prin urmare, operatorii nu trebuiau 
să îndeplinească aceleași cerințe peste 
tot în UE, iar asigurarea obținută în urma 
activităților de verificare era limitată.
54 
În toate statele membre selectate în 
vederea auditului, se utiliza o formă de 
acreditare sau de recunoaștere a verifi ‑
catorilor, în scopul creării unor grupuri 
de verificatori aprobați care puteau să 
fie contractați de către operatori. În 
Italia, sarcina recunoașterii verificatorilor 
revenea autorității naționale competen ‑
te. Aceasta a stabilit o listă de 23 de ve ‑
rificatori recunoscuți pentru schema 
EU ETS în Italia, dar nu a evaluat periodic 
calitatea activității acestora și nici nu le‑a 
supravegheat activitatea. Acest model 
a încetat să mai fie utilizat în faza III. În 
alte state membre auditate, documentul 
de acreditare sau de recunoaștere era 
emis de un organism de acreditare sau 
de recunoaștere existent.55 
Curtea a constatat că autoritățile com ‑
petente din statele membre selectate 
se bazau într‑o foarte mare măsură pe 
activitatea verificatorilor pentru a obține 
asigurări în ceea ce privește rapoarte ‑
le de emisii anuale. Dar niciuna dintre 
aceste autorități nu efectua controale 
specifice cu privire la calitatea și conținu ‑
tul rapoartelor de verificare și al docu ‑
mentelor conexe, întrucât considerau că 
aceasta era responsabilitatea organisme ‑
lor de acreditare. În mod similar, niciunul 
dintre statele membre selectate nu utili ‑
za posibilitatea prevăzută de orientări de 
a solicita rapoartele de verificare interne 
ale verificatorilor71 pentru a evalua activi ‑
tatea acestora.
56 
În plus, în trei (Germania, Polonia, Rega ‑
tul Unit) dintre cele cinci state membre 
vizitate, în care verificatorii erau acre ‑
ditați de un organism independent, nu 
exista o coordonare sau nu aveau loc 
schimburi periodice de informații între 
autoritățile competente și organismele 
de acreditare în ceea ce privește carac ‑
terul complet și calitatea rapoartelor de 
verificare și asigurarea care ar fi putut fi 
obținută pe baza acestora. Curtea remar ‑
că faptul că doar autoritățile competente 
aveau acces direct și deplin la rapoartele 
de emisii anuale verificate care le erau 
prezentate. În opinia Curții, constatările 
prezentate mai sus erau parțial deter ‑
minate de lipsa unor dispoziții privind 
acreditarea și activitățile de control (al 
calității) în cadrul EU ETS, precum și de 
faptul că autoritățile competente nu 
erau obligate să evalueze activitatea 
verificatorilor în faza II a EU ETS.
37 Observații
72 Prevenirea și controlul integrat 
al poluării (până în 2013) se 
bazau pe Directiva 2008/1/CE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului din 
15 ianuarie 2008 privind 
prevenirea și controlul integrat 
al poluării (JO L 24, 29.1.2008, 
p. 8), care a fost înlocuită de 
Directiva 2010/75/UE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului din 
24 noiembrie 2010 privind 
emisiile industriale (JO L 334, 
17.12.2010, p. 17).
73 În Regatul Unit, rata 
inspecțiilor la instalații s‑a 
redus de la aproximativ 5 % la 
începutul fazei II, în 2008, la 
aproximativ 1 % la sfârșitul 
fazei II, în 2012.57 
În plus, în niciunul dintre statele membre 
nu se aplica o politică de rotație pentru 
a consolida independența și imparția ‑
litatea verificatorilor. În Franța și Polo ‑
nia, Curtea a identificat cazuri în care 
verificatorii erau implicați nu numai în 
verificarea rapoartelor de emisii, ci și în 
elaborarea planului de monitorizare pen ‑
tru aceeași instalație sau în alte activități 
conexe (precum inspecții la instalații în 
numele autorității competente), situ ‑
ație care putea provoca un conflict de 
interese.
Inspecțiile la fața locului la 
instalații erau foarte limitate
58 
Directiva EU ETS și orientările privind 
monitorizarea și raportarea nu definesc 
care sunt controalele pe care autoritățile 
competente ar trebui să le efectueze la 
instalații. În special, nu exista nicio ce ‑
rință privind inspecțiile la fața locului la 
instalații pe care autoritățile competente 
să fie obligate să le efectueze pentru 
a evalua implementarea planului de 
monitorizare sau fiabilitatea rapoartelor 
de emisii verificate.
59 
Curtea a constatat în statele membre 
vizitate, cu excepția Regatului Unit, că 
autoritățile competente nu efectuau 
vizite la fața locului în contextul schemei 
EU ETS. Alte tipuri de vizite la instalații 
erau adesea efectuate de organe gu ‑
vernamentale, de exemplu în contextul 
autorizațiilor legate de prevenirea și 
controlul integrat al poluării72 sau al nor ‑
melor în materie de deșeuri și de mediu, 
care erau considerate ca având o priori ‑
tate mai mare (de exemplu, în Germania, 
în Franța și în Polonia), dar aceste vizite 
nu urmăreau în mod specific aspecte ‑
le legate de EU ETS. În Germania și în 
Spania, Curtea a identificat câteva cazuri 
în care autoritățile competente regionale 
însoțeau ad ‑hoc verificatorii în cadrul 
vizitelor la fața locului.60 
Nu s‑au putut obține statistici centrali ‑
zate cu privire la inspecțiile realizate în 
contextul EU ETS din niciunul din statele 
membre selectate, cu excepția Regatului 
Unit, unde numărul vizitelor a scăzut73 
treptat spre sfârșitul fazei II.
Existau deficiențe legate 
de modul în care statele 
membre raportau cu privire la 
implementarea EU ETS
61 
În temeiul articolului 21 din Directiva 
EU ETS, statele membre au obligația 
de a prezenta un raport anual. Aceste 
rapoarte anuale, privind aspecte impor ‑
tante ale aplicării directivei, trebuie să fie 
transmise Comisiei. Curtea consideră că, 
în afară de această obligație de rapor ‑
tare anuală, statele membre ar trebui 
să informeze și publicul larg referitor la 
punerea în aplicare la nivel național a Di ‑
rectivei EU ETS și la rezultatele acesteia.
62 
Curtea a constatat că Italia nu elaborase 
și nu prezentase Comisiei raportul prevă ‑
zut la articolul 21 pentru anii 2010, 2011 
și 2012 și că Franța a elaborat raportul 
pentru 2012 numai după ce Curtea l‑a 
solicitat.
38 Observații
63 
În ceea ce privește alte tipuri de rapor ‑
tare destinate să informeze publicul cu 
privire la implementarea la nivel național 
a EU ETS, Germania și Spania au elaborat 
rapoarte anuale cuprinzătoare privind 
EU ETS, inclusiv analize ale tendințelor 
emisiilor și ale datelor de conformitate, 
precum și analize sectoriale pe aceste 
teme. În schimb, Grecia, Franța și Italia 
au avut o activitate redusă de informare 
a publicului în legătură cu implemen ‑
tarea și rezultatele la nivel național ale 
EU ETS. Regatul Unit a elaborat un raport 
anual privind EU ETS la nivel național 
numai până în 2010.
Orientările Comisiei 
și activitatea sa de 
monitorizare privind 
implementarea fazei II 
a EU ETS de către statele 
membre prezentau lacune
64 
În faza II, responsabilitățile Comisiei74 
includeau: evaluarea normelor privind 
alocările, pe care statele membre le sta ‑
biliseră în planurile naționale de alocare, 
furnizarea de orientări destinate statelor 
membre și monitorizarea procesului de 
punere în aplicare a politicii. Prin aceste 
sarcini ale Comisiei se urmărea în princi ‑
pal să se garanteze că EU ETS funcționa 
în mod corect ca sistem paneuropean, că 
denaturarea concurenței era evitată și că 
alte probleme legate de lipsa armonizării 
nu afectau negativ eficacitatea funcțio ‑
nării EU ETS în calitatea sa de instrument 
bazat pe piață conceput pentru a re ‑
duce nivelul emisiilor în modul cel mai 
rentabil. Încrederea părților interesate în 
funcționarea corectă a EU ETS urma să 
fie încurajată prin comunicarea periodică 
de informații detaliate și relevante cu 
privire la implementarea și funcționarea 
schemei în ansamblu, în special atunci 
când aceasta era implementată în mod 
descentralizat.Evaluarea realizată de Comisie 
cu privire la planurile naționale 
de alocare din faza II era lipsită 
de transparență
65 
Pentru fazele I și II ale EU ETS, statele 
membre au elaborat planuri naționale 
de alocare în care precizau volumul total 
al certificatelor pe care intenționau să 
le aloce operatorilor. În această privință, 
Comisia a publicat orientări specifice75, 
care descriau principalii factori care 
determină tendințele de evoluție a emi ‑
siilor (de exemplu, creșterea PIB‑ului și 
intensitatea emisiilor de CO2), precum și 
modalitățile de evaluare a potențialului 
de reducere a emisiilor prezentat de 
statele membre. Pe baza potențialului de 
reducere și a emisiilor corespunzătoare 
unui an de bază adecvat, se putea calcu ‑
la un plafon indicativ.
66 
După aprobarea unui prim set de 10 pla ‑
nuri naționale de alocare pentru faza II, 
Comisia a publicat în 2006 o comunica ‑
re76 în care explica că utilizase metodo ‑
logia prezentată în raportul „Transportul 
și energia în Europa: tendințe până 
în 2030 – actualizat în 2005”77 ca bază 
pentru cifrele corespunzătoare intensită ‑
ții emisiilor de CO2 și creșterii economice, 
care erau necesare pentru calcularea 
plafoanelor de emisii. Modelul PRIMES78, 
creat de Universitatea din Atena, stătea 
la baza rezultatelor acestui raport. 
Totuși, această metodă de evaluare nu 
fusese comunicată statelor membre în 
prealabil (adică în orientările privind 
planurile naționale de alocare).74 Articolele 9, 14, 19, 20, 21 și 30 
din Directiva EU ETS.
75 COM(2005) 703 final din 
22 decembrie 2005.
76 COM(2006) 725 final din 
22 noiembrie 2006.
77 Raport elaborat de 
DG Transport și Energie din 
cadrul Comisiei pe baza 
modelului PRIMES.
78 Raportul European Energy and 
Transport Trends to 2030 – 
update 2005  (Transportul și 
energia în Europa: tendințe 
până în 2030 – actualizat 
în 2005), elaborat pentru 
Comisie de către Institutul de 
comunicații și sisteme 
informatice al Universității 
Tehnice Naționale din Atena 
(ICCS‑NTUA), Grecia. Modelul 
PRIMES este un model de uz 
general, fiind conceput pentru 
proiecții, elaborarea de 
scenarii și analizarea 
impactului politicilor în diferite 
domenii. El ia în considerare 
următorii factori: cererea de 
energie și tehnologiile de 
furnizare, precum și 
tehnologiile de reducere 
a poluării, reflectând 
considerații privind economia 
de piață, structura sectorului și 
politici și reglementări în 
materie de energie/mediu 
care sunt concepute astfel 
încât să influențeze 
comportamentul pe piață al 
agenților din sistemul 
energetic ( https://ec.europa.
eu/energy/sites/ener/files/
documents/trends_to_2030_
update_2005.pdf ).
39 Observații
67 
Curtea a constatat o lipsă de transparen ‑
ță în decizia Comisiei de a utiliza mo ‑
delul PRIMES ca bază pentru calcularea 
plafoanelor aferente fazei II și de a stabili 
anul 2005 ca an de referință pentru 
aceste calcule, întrucât statele membre 
începuseră deja să elaboreze planurile 
naționale de alocare pe baza orientărilor 
disponibile cu privire la aceste planuri, 
orientări care nu făceau referire la mo ‑
delul PRIMES. Această situație a generat 
un nivel semnificativ de ineficiență, 
deoarece statele membre au fost nevoite 
să refacă planurile naționale de alocare 
folosind noile criterii, precum și o lip ‑
să de transparență în ceea ce privește 
elaborarea și evaluarea planurilor pentru 
faza II.
68 
În plus, pentru a examina dacă planu ‑
rile naționale de alocare pentru faza II 
fuseseră evaluate în mod consecvent, 
echitabil și la fel de detaliat, Curtea 
a solicitat Comisiei să îi furnizeze docu ‑
mentele interne și documentele de lucru 
referitoare la aceste planuri.
69 
Întrucât perioada de păstrare a acestor 
documente expirase, serviciile Comisiei 
nu au putut furniza decât modelul utili ‑
zat pentru fișele de verificare și fișele de 
verificare completate pentru două state 
membre. Comisia nu a putut transmite 
fișele completate pentru celelalte state 
membre. Neavând la dispoziție toată 
documentația, Curtea nu a fost în mă ‑
sură să concluzioneze dacă activitatea 
de evaluare a planurilor naționale de 
alocare derulată de Comisie fusese la fel 
de detaliată și de completă pentru toate 
statele membre selectate.Comisia nu a publicat 
rapoartele anuale de punere în 
aplicare prevăzute de Directiva 
EU ETS
70 
În temeiul articolului 21 din Directiva 
EU ETS, statele membre au obligația 
de a prezenta Comisiei un raport anual 
privind aplicarea directivei (a se vedea 
și punctele 61 și 62). Pe baza rapoartelor 
prezentate anual de statele membre, 
Comisia ar trebui să publice, în termen 
de trei luni de la primirea rapoartelor 
de la statele membre, un raport anual 
consolidat privind aplicarea Directivei 
EU ETS. Pentru a putea publica un astfel 
de raport, Comisia ar trebui să monitori ‑
zeze transmiterea la timp a rapoartelor 
statelor membre, pe baza cărora se ela ‑
borează raportul consolidat, și ar trebui 
să dezvolte metode de consolidare și 
de utilizare a informațiilor primite prin 
aceste rapoarte.
71 
Curtea a observat că Comisia nu publica ‑
se acest raport anual de punere în apli ‑
care în cursul fazei II a EU ETS. Aceasta 
înseamnă că, în faza II, Comisia nu a pus 
la dispoziție informații cuprinzătoare 
privind stadiul implementării EU ETS în 
toate statele membre.
40 Observații
72 
În plus, Curtea a constatat că servicii ‑
le Comisiei nu monitorizaseră în mod 
adecvat transmiterea la timp a tuturor 
rapoartelor anuale de punere în aplicare 
ale statelor membre și că nici nu păstra ‑
seră o evidență consolidată a informați ‑
ilor primite. Comisia nu a folosit în mod 
sistematic această sursă de informații 
privind implementarea EU ETS.
Comisia nu a asigurat decât 
o monitorizare limitată 
a implementării EU ETS de către 
statele membre
73 
Este absolut necesar ca statele membre 
să implementeze în mod armonizat 
schema de comercializare a certifica ‑
telor de emisii, în interesul unei mai 
bune valorificări a beneficiilor aduse de 
comercializarea certificatelor și pentru 
a evita situațiile de denaturare a pieței 
interne79. Schema EU ETS este finanța ‑
tă și implementată în mare măsură de 
statele membre, care acționează în marja 
de manevră prevăzută de directivă, iar 
Curtea recunoaște limitele instrumen ‑
telor de care dispune Comisia pentru 
a impune armonizarea acestui sistem. 
Totuși, pentru faza II a EU ETS, directiva 
prevedea o serie de responsabilități spe ‑
cifice ale Comisiei în materie de orientări, 
monitorizare și punere în aplicare. Pen ‑
tru a afla care sunt domeniile în care este 
nevoie de un grad mai mare de armoni ‑
zare, Comisia ar trebui să monitorizeze în 
mod adecvat procesul de implementare 
derulat de statele membre.74 
Curtea a constatat că se obținuseră une ‑
le rezultate în domeniile în care Comisia 
urmărise în mod activ armonizarea, de 
exemplu prin adoptarea de orientări80. 
Însă, în domeniile în care Comisia nu 
a adoptat orientări detaliate, o serie 
de aspecte esențiale ale procesului de 
implementare nu au fost armonizate. 
Printre acestea se numărau deschiderea 
conturilor (a se vedea punctele 32 ‑36), 
analiza tranzacțiilor (a se vedea punc ‑
tele 37 ‑38), verificarea și acreditarea (a 
se vedea punctele 50 ‑57), cadrele de 
control și mecanismele de sancționare  
(a se vedea punctele 80 ‑85).
75 
O consecință a diversității abordărilor în 
materie de implementare urmate de sta ‑
tele membre este că, în afară de cerințele 
și normele definite în mod specific de 
legislația sau de orientările UE, operatorii 
și alți participanți la piață din diferite 
state membre trebuie să respecte uneori 
și alte cerințe și norme (de exemplu, în 
ceea ce privește statutul juridic al certifi ‑
catelor, aplicarea sancțiunilor și mecanis ‑
mele de monitorizare și de verificare).79 Considerentul 8 al 
Directivei 2009/29/CE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului din 23 aprilie 2009 
de modificare 
a Directivei 2003/87/CE în 
vederea îmbunătățirii și 
extinderii sistemului 
comunitar de comercializare 
a cotelor de emisie de gaze cu 
efect de seră (JO L 140, 
5.6.2009, p. 63).
80 De exemplu, orientările 
privind monitorizarea și 
raportarea pentru fazele I și II.
41 Observații
76 
Efectuarea de inspecții la fața locului 
este o modalitate de a obține informații 
mai detaliate privind gradul de armoni ‑
zare dintre statele membre și de a asigu ‑
ra implementarea unor practici armoni ‑
zate. Curtea recunoaște că, într‑adevăr, 
Comisia nu avea un mandat clar pentru 
a efectua inspecții în statele membre. 
Dar Curtea a constatat totodată că nu 
exista nicio dovadă care să demonstreze 
că Comisia monitorizase și evaluase în 
mod corespunzător riscurile (de exem ‑
plu, riscul de denaturare a concurenței) 
sau impactul potențial al divergenței 
practicilor de implementare asupra func ‑
ționării eficace și a integrității EU ETS. 
Deși problemele legate de lipsa armoni ‑
zării ar putea fi considerate o consecință 
a implementării EU ETS printr‑o direc ‑
tivă, Curtea consideră că monitorizarea 
realizată de Comisie cu privire la nivelul 
de armonizare a implementării în statele 
membre a fost limitată în faza II a EU ETS.
Gradul scăzut de participare 
afecta schimbul de informații 
organizat de Comisie între 
autoritățile competente din 
statele membre cu privire la 
implementarea EU ETS
77 
În conformitate cu Directiva EU ETS, 
Comisia are obligația de a organiza un 
schimb de informații între autoritățile 
competente din statele membre cu pri ‑
vire la diverse aspecte privind alocarea, 
folosirea ERU și a CER81 în cadrul schemei 
UE, funcționarea registrelor, monitoriza ‑
rea, raportarea, verificarea și conformita ‑
tea cu această directivă.78 
Un forum privind conformitatea a fost 
înființat în 2009 cu scopul de a crea 
o platformă în cadrul căreia autoritățile 
competente ale statelor membre să poa ‑
tă face schimb de informații cu privire la 
implementarea EU ETS. Printre obiecti ‑
vele forumului se numărau: funcționarea 
corespunzătoare a proceselor din cadrul 
ciclului de conformitate aferent EU ETS, 
acordarea de asistență statelor membre 
în vederea aplicării cerințelor și a proce ‑
selor de conformitate aferente EU ETS 
și promovarea unei cooperări strânse 
și eficace între autoritățile competente 
din statele membre. Forumul privind 
conformitatea era unul dintre principale ‑
le mecanisme prin care Comisia încerca 
să asigure un schimb eficace de infor ‑
mații privind EU ETS. Acesta constituia 
un element esențial pentru schimbul de 
bune practici și pentru îmbunătățirea 
gestionării schemei.
79 
În faza II a EU ETS, în cadrul Forumului 
privind conformitatea au activat patru 
grupuri de lucru. Informațiile discutate 
și dezvoltate în cadrul forumului erau 
diseminate prin intermediul unui sistem 
online aflat la dispoziția tuturor auto ‑
rităților competente. Pe baza procese ‑
lor‑verbale ale ședințelor acestor grupuri 
de lucru și a interviurilor cu autoritățile 
competente, Curtea a concluzionat că, 
deși Forumul privind conformitatea avea 
un rol important, participarea statelor 
membre era scăzută (cu o medie mai 
mică de șase autorități competente per 
sesiune) și doar un număr foarte limitat 
de autorități competente (în majoritatea 
cazurilor, aceleași) participau în mod re ‑
gulat la reuniunile grupurilor de lucru. În 
aceste condiții, existau posibilități limi ‑
tate de a face schimb de informații între 
autoritățile competente, deși era vorba 
de un element esențial pentru garanta ‑
rea îndeplinirii obiectivelor EU ETS.81 ERU sunt unități de reducere 
a emisiilor generate de 
proiecte implementate în 
comun în vederea reducerii 
emisiilor, iar CER sunt reduceri 
de emisii certificate rezultate 
din proiecte derulate în cadrul 
mecanismului de dezvoltare 
nepoluantă (CDM).
42 Observații
S-au constatat anumite 
deficiențe în implementarea 
de la nivel național 
a mecanismului de sancțiuni 
din cadrul EU ETS și 
a practicilor de restituire 
a creditelor din proiecte 
internaționale
80 
În conformitate cu Directiva EU ETS, sta ‑
tele membre stabilesc și pun în aplicare 
norme naționale cu privire la sancțiunile 
aplicabile în cazul încălcării legislației 
privind EU ETS. De asemenea, Directi ‑
va EU ETS prevede o amendă specifică 
pentru depășirea emisiilor, aplicabilă în 
întreaga UE, fără a aduce atingere altor 
sancțiuni pe care un stat membru le‑ar 
putea defini. Această amendă este de 
100 de euro pentru fiecare tonă de CO2e 
pentru care un operator nu a restituit 
certificate. Dat fiind că această amendă 
depășește considerabil prețul de piață al 
certificatelor, ea încurajează în mod efi ‑
cace instalațiile să respecte plafonul și să 
restituie un număr suficient de certifica ‑
te. Curtea observă că, în ceea ce privește 
obligația impusă la nivelul UE ca insta ‑
lațiile să restituie numărul necesar de 
certificate în raport cu emisiile verificate, 
respectând termenul prevăzut în acest 
sens pentru luna aprilie a fiecărui an, 
EU ETS înregistrează o rată foarte ridica ‑
tă de conformare (99 %, potrivit informa ‑
țiilor disponibile publicului în EUTL). Co ‑
misia nu poate să aplice amenzi, aceasta 
fiind prerogativa statelor membre.Dispozițiile naționale privind 
sancțiunile variau considerabil 
între statele membre, această 
situație putând să afecteze 
caracterul echitabil al mediului 
concurențial pentru operatori
81 
Curtea a constatat că statele membre 
definiseră în legislația lor națională 
diferite tipuri de încălcări care puteau 
fi identificate și ulterior sancționate cu 
amenzi sau prin alte măsuri (de exemplu, 
prin revocarea sau suspendarea tempo ‑
rară a unei autorizații), pe lângă amenda 
de „100 de euro” prevăzută de direc ‑
tivă. Tabelul  următor prezintă o listă 
neexhaustivă a încălcărilor prevăzute de 
legislația națională și amenzile corespun ‑
zătoare în unele dintre statele membre 
auditate.
82 
Tipurile de încălcări care puteau deter ‑
mina aplicarea unei amenzi, precum 
și cuantumul amenzii sau sancțiunea 
aplicabilă variau semnificativ între 
statele membre. Curtea consideră că 
aceste practici nearmonizate puteau să 
afecteze caracterul echitabil al mediului 
concurențial pentru participanții la piață.
43 Observații
Listă neexhaustivă a încălcărilor prevăzute de legislația națională și amenzile 
corespunzătoare în unele dintre statele membre auditate
Stat membruÎncălcări
(listă neexhaustivă)Amenzi în € (£ pentru 
Regatul Unit)
Min-MaxÎnchisoare (luni)
Min-Max
GermaniaFuncționare fără autorizație
5-50  000 nu este cazul Omiterea notificării modificărilor operate la nivelul instalației
Altele (5)
SpaniaFuncționare fără autorizație
50 001-2  000  000 nu este cazulÎncălcarea obligației de a notifica orice modificare adusă 
tipului, funcționării sau dimensiunii instalației, care are un 
efect semnificativ asupra emisiilor sau care atrage după sine 
modificări în procesul de monitorizare
Neprezentarea unui raport de emisii anuale verificate 
Necomunicarea sau modificarea deliberată a informațiilor din 
cererile de certificate
Interzicerea accesului verificatorului la locul instalației
Încălcarea obligației de notificare a modificărilor privind 
identitatea sau reședința operatorului10 001-50  000 nu este cazul
FranțaFuncționare fără autorizație 0-150  000 0 - 24
Încălcarea obligațiilor de monitorizare și raportare0-75  000 0–6Omiterea notificării modificărilor operate la nivelul instalației
Italia (2010)Funcționare fără autorizație 25 000-250  000
nu este cazul Nedeclararea datelor istorice 2 500-25  000
Nedeclararea închiderii 1 000-100  000
Regatul UnitFuncționare fără autorizație
0condamnare 
în urma unei 
proceduri 
sumare – 
5000 și 
condamnare 
în urma 
punerii sub 
acuzare0–24Încălcarea obligațiilor de monitorizare și raportare
Omiterea notificării modificărilor operate la nivelul instalației
Diferite alte încălcări, inclusiv utilizarea de informații false sau 
înșelătoare
Sursa:  Informații obținute din rapoartele relevante pentru faza II prezentate de statele membre în conformitate cu articolul 21.Tabel
44 Observații
Nu existau informații 
consolidate cu privire la 
aplicarea efectivă a sancțiunilor 
de către statele membre
83 
În majoritatea statelor membre audita ‑
te, cu excepția Germaniei și a Regatului 
Unit, nu existau informații actualizate 
privind stadiul implementării sau rezul ‑
tatul sancțiunilor impuse de la nivelul 
UE și al sancțiunilor naționale suplimen ‑
tare. Informațiile disponibile nu ofereau 
o imagine completă cu privire la numărul 
procedurilor de sancționare care fusese ‑
ră inițiate în cursul fazei II și aplicate cu 
succes (în cazul cărora plata era con ‑
firmată). Curtea a constatat că, adesea, 
limitările existente în mediul juridic și 
administrativ al statelor membre le îm ‑
piedicau pe acestea să aplice cu succes 
sancțiunile legate de EU ETS. Autoritățile 
competente fie nu erau împuternicite să 
aplice ele însele sancțiuni (de exemplu, 
în Italia), fie erau obligate să aștepte 
rezultatul unor proceduri și recursuri în 
instanță de lungă durată (de exemplu, în 
Germania). Aceste circumstanțe puteau 
să descurajeze autoritățile competente 
de la inițierea altor proceduri de sancțio ‑
nare. În plus, lipsa unei raportări exhaus ‑
tive cu privire la aplicarea sancțiunilor nu 
ajută în niciun caz la întărirea caracteru ‑
lui disuasiv al unui astfel de sistem.
84 
Curtea a mai constatat că, în scopul 
monitorizării implementării EU ETS, 
Comisia nu păstra o evidență specifică 
a sancțiunilor aplicate la nivel național 
și nu colecta statistici privind aplicarea 
sancțiunilor pe teritoriul UE.85 
Per ansamblu, Curtea nu a fost în măsură 
să evalueze implementarea procedu ‑
rilor de sancționare aplicate de statele 
membre întrucât nu existau informații 
consolidate la nivel de stat membru și la 
nivel european.
Aspecte specifice referitoare 
la restituirea creditelor din 
proiecte internaționale
86 
Limitele procentuale aplicate pentru uti ‑
lizarea sau restituirea creditelor rezultate 
din proiecte internaționale implementa ‑
te în comun (ERU) și în cadrul mecanis ‑
mului de dezvoltare nepoluantă (CER) 
(pentru mai multe informații generale, 
a se vedea partea I a anexei ) variau 
de la un stat membru la altul, însă erau 
stabilite în planurile naționale de alo ‑
care corespunzătoare, aferente fazei II. 
Faptul că unii operatori sunt autorizați 
de autoritatea națională competentă să 
depășească limita de restituire a credi ‑
telor internaționale aferentă instalațiilor 
lor ar putea afecta caracterul echitabil al 
mediului concurențial pentru operatori. 
În 6 %82 din cele 150 de cazuri examinate 
de Curte, operatorii au depășit limitele 
procentuale naționale stabilite pentru 
restituirea creditelor rezultate din pro ‑
iecte internaționale. Caseta 8  oferă mai 
multe detalii cu privire la câteva dintre 
aceste cazuri.82 Franța (cinci cazuri), Grecia 
(trei cazuri) și Regatul Unit (un 
caz). Din punct de vedere 
financiar, a fost mai avantajos 
pentru operatori să restituie 
mai degrabă credite din 
proiecte implementate în 
cadrul Protocolului de la Kyoto 
decât certificate de emisii ale 
Uniunii Europene (certificate 
EUA), în special către finalul 
fazei II, când acestea erau mult 
mai ieftine decât certificatele 
EUA. Utilizarea acestor credite 
rezultate din proiecte în 
scopul conformării cu EU ETS 
a fost restricționată în faza III. 
În consecință, utilizarea lor de 
către operatori a crescut 
exponențial spre sfârșitul 
fazei II – a se vedea figura din 
anexă .
45 Observații Caseta 8Restituirea în exces a creditelor internaționale
În faza II, limita pentru restituirea creditelor din proiecte internaționale era exprimată ca procent din totalul certifi ‑
catelor alocate unei instalații.
În Franța, EUTL nu reflecta o creștere a volumului certificatelor alocate ca urmare a creșterii producției în cazul 
a cinci dintre cele 20 de instalații examinate pentru anii 2008 ‑2010. Creșterea alocărilor a însemnat o creștere a volu ‑
mului absolut al creditelor internaționale care puteau fi restituite. Operatorul a profitat de această ocazie restituind 
mai multe credite internaționale. Dar, având în vedere că statul membru nu a comunicat Comisiei aceste creșteri ale 
producției și alocările ulterioare din rezerva națională pentru instalațiile nou‑intrate, calculele efectuate de Curte cu 
privire la creditele internaționale restituite s‑au bazat pe datele din EUTL și indică faptul că a fost depășit procentul 
de 13,5 %, care era limita aplicabilă în Franța.
În Regatul Unit, Curtea a identificat un caz în care limita pentru restituirea creditelor din proiecte internaționale 
fusese depășită. În acest caz, un operator și‑a închis una dintre instalații (pentru care se efectuase deja o alocare) 
și a fost autorizat să păstreze toate certificatele alocate pentru instalația închisă și să transfere aceste certificate, 
împreună cu limita corespunzătoare a creditelor din proiecte (și anume, 8 %), către o altă instalație a sa. Curtea 
a calculat că instalația care a primit certificatele transferate a restituit credite din proiecte peste limita permisă de 
8 % din certificatele sale alocate. Curtea a constatat că operatorul păstrase și transferase către cealaltă instalație 
numai o parte din capacitatea instalației închise. Având în vedere că operatorul fusese autorizat să restituie credite 
din proiecte pentru volumul total al certificatelor alocate, limita a fost depășită. Curtea a concluzionat că această 
practică putea duce la aplicarea unor tratamente diferite în raport cu operatori din același sector.
46
 Concluzii și recomandări
87 
Schema EU ETS este piatra de temelie 
a politicii UE în domeniul climatic, fiind 
citată adesea ca model de referință 
pentru politicile emergente în domeniul 
schimbărilor climatice și pentru scheme ‑
le de comercializare a emisiilor din alte 
părți ale lumii. Această schemă inova ‑
toare introdusă în 2005 și îmbunătățită 
de‑a lungul timpului se află în prezent în 
a treia fază de implementare. La nivel eu ‑
ropean, obiectivul EU ETS, ca mecanism 
bazat pe piață, nu este doar reducerea 
emisiilor conform plafonului, ci și crearea 
unui mecanism de stabilire a prețului 
emisiilor de carbon. Un preț mai ridicat 
constituie un stimulent mai puternic 
pentru investiții în tehnologii cu emisii 
reduse de carbon83. Pentru ca EU ETS 
să funcționeze așa cum s‑a prevăzut, 
este de asemenea necesar să se asigure 
integritatea schemei, precum și imple ‑
mentarea sa corectă. Nevoia de vigilență 
în această privință este demonstrată și 
de o serie de incidente anterioare, inclu ‑
zând presupuse furturi de certificate și 
frauda de tip „carusel” legată de TVA.
88 
Prin urmare, auditul a evaluat, pe de 
o parte, dacă schema EU ETS era ges ‑
tionată în mod adecvat, examinând 
dacă cadrul elaborat pentru proteja ‑
rea integrității EU ETS era suficient de 
solid pentru a susține buna funcționare 
a schemei, și dacă aceasta fusese imple ‑
mentată în mod corect în faza II.
89 
În ansamblu, Curtea a concluzionat că 
gestionarea EU ETS de către Comisie 
și statele membre nu era adecvată din 
toate punctele de vedere, fiind afectată 
de anumite probleme legate de robus ‑
tețea cadrului de protecție a integrității 
schemei, precum și de deficiențe semni ‑
ficative legate de implementarea fazei II 
a EU ETS.90 
Deși s‑au înregistrat îmbunătățiri 
semnificative în ceea ce privește cadrul 
de protecție a integrității pieței (a se 
vedea punctele 14 ‑17), în special după ce 
cea mai mare parte din piața la vedere 
a certificatelor de emisii a fost inclusă în 
domeniul de aplicare al Directivei MiFID 
și al Directivei privind abuzul de piață, 
există încă o serie de deficiențe care tre ‑
buie soluționate pentru ca acest cadru să 
devină suficient de solid, pentru a încu ‑
raja încrederea investitorilor și pentru 
a promova schema EU ETS ca instrument 
de politică în domeniul mediului.
91 
În urma auditului, s‑a constatat că, deși 
certificatele de emisii fuseseră calificate 
drept instrumente financiare, existau 
încă probleme la nivelul reglementării și 
al supravegherii pieței certificatelor de 
emisii în ceea ce privește traderii obligați 
să participe la piață, tranzacționarea 
bilaterală extrabursieră (OTC) la vedere și 
participanții mai mici la piață (a se vedea 
punctele 18 ‑21). Deși registrul a fost 
centralizat în 2012, la nivelul UE nu există 
o supraveghere a pieței certificatelor de 
emisii, iar procedurile de cooperare din ‑
tre autoritățile naționale de reglementa ‑
re financiară și Comisie nu sunt suficient 
de clare (a se vedea punctele 22 ‑24). Prin 
urmare, există riscul ca denaturări sau 
anomalii ale pieței, cu posibile efec ‑
te grave, să nu fie gestionate în mod 
corespunzător.83 Comisia Europeană, DG Politici 
Climatice, The EU Emissions 
Trading System (EU ETS)’ 
factsheet  (Fișă informativă 
privind schema UE de 
comercializare a certificatelor 
de emisii), disponibilă la 
adresa http://ec.europa.eu/
clima/publications/docs/
factsheet_ets_en.pdf .
47 Concluzii și recomandări
Recomandarea 1
Comisia ar trebui să abordeze aspectele 
rămase nerezolvate în legătură cu re ‑
glementarea și cu supravegherea pieței 
certificatelor de emisii, cu scopul de 
a îmbunătăți în continuare integritatea 
pieței. Comisia ar trebui:
(a) în contextul viitoarei revizuiri rele ‑
vante a Directivei MiFID și a Regu ‑
lamentului privind abuzul de piață, 
să analizeze potențialele riscuri care 
decurg din exceptările de la norme 
aplicabile în cazul traderilor obligați 
să participe la piață și al participanți ‑
lor mai mici de pe piața certificatelor 
de emisii, pentru a stabili dacă sunt 
necesare măsuri pentru a aborda 
aceste riscuri;
(b) să se asigure că, ținând seama de 
evoluția legislației din UE privind 
piețele financiare (Directiva MiFID și 
Regulamentul privind abuzul de pia ‑
ță, de exemplu), piața emisiilor face 
obiectul unei supravegheri adecvate 
la nivelul UE;
(c) să consolideze mecanismele de co ‑
operare în materie de reglementare 
cu scopul de a asigura o supraveghe ‑
re mai bună a pieței.
92 
Curtea consideră că o definiție juridică 
mai clară a certificatelor de emisii ar 
putea fi benefică pentru funcționarea 
pieței EU ETS (a se vedea punctele 1 ‑27). 
Pentru a se asigura lichiditatea pieței 
certificatelor de emisii, este nevoie de 
încredere, în special din partea investi ‑
torilor care nu sunt obligați să participe 
în continuare la această piață. Mai multă 
claritate în ceea ce privește crearea și 
protejarea titlurilor de garanție exprima ‑
te în certificate de emisii are de aseme ‑
nea potențialul de a contribui la îmbună ‑
tățirea funcționării pieței (punctul 28).Recomandarea 2
Statutul juridic al certificatelor ar trebui 
să fie clarificat în continuare pentru 
a se contribui la asigurarea stabilității și 
a încrederii.
În acest context, Comisia ar trebui să 
analizeze care ar fi beneficiile obținute în 
cazul în care certificatele de emisii ar fi 
tratate ca drepturi de proprietate peste 
tot în UE și să examineze cum ar putea 
fi instituit un mecanism de înregistrare 
rapidă pentru titlurile de garanție.
93 
Registrul Uniunii este un instrument 
esențial pentru prelucrarea și comunica ‑
rea datelor fundamentale privind EU ETS, 
precum și pentru asigurarea integrității 
pieței EU ETS, și prezintă un profil de risc 
ridicat determinat de mizele financiare 
semnificative și de diversitatea parti ‑
cipanților (a se vedea punctele 29 ‑31). 
Având în vedere interesul protejării 
pieței la nivelul UE, precum și incidentele 
anterioare legate de securitate care au 
afectat piața, este necesară o abordare 
armonizată a procedurilor de gestionare 
a riscurilor. Securitatea registrului a fost 
îmbunătățită în mod semnificativ în 
faza II a EU ETS (a se vedea punctul 32). 
Cu toate acestea, procedurile aplicate în 
majoritatea statelor membre auditate 
pentru a controla deschiderea conturilor 
EU ETS, pentru a monitoriza tranzacțiile 
și pentru a coopera cu autoritățile de 
reglementare nu sunt suficient de solide 
(a se vedea punctele 33‑38). Întrucât Co ‑
misia nu poate monitoriza întotdeauna 
în mod adecvat tranzacțiile, din motive 
legate de protecția datelor, această 
situație reprezintă o lacună considerabilă 
în materie de supraveghere. Dezvoltarea 
și operarea registrului la nivelul Comisiei 
au reprezentat un proiect complex, care 
a fost afectat de probleme de coordo ‑
nare internă și de constrângeri legate de 
resurse (a se vedea punctele 39 ‑41).
48 Concluzii și recomandări
Recomandarea 3
Anumite aspecte ale sistemelor care 
prelucrează informații fundamentale 
în legătură cu EU ETS (registrul Uniunii 
și procedurile conexe) ar trebui să fie 
îmbunătățite în continuare.
Comisia ar trebui:
(a) să analizeze modul în care poate fi 
instituită și coordonată la nivelul UE 
o monitorizare eficace a tranzacțiilor 
transfrontaliere, cu scopul de a se 
reduce riscul de abuz și de activități 
frauduloase;
(b) să identifice măsurile corespunză ‑
toare pentru a consolida cadrul de 
control și a promova cele mai bune 
practici utilizate de statele membre 
în materie de deschidere a conturi ‑
lor, cu scopul de a reduce în conti ‑
nuare riscurile la adresa securității 
și a integrității, și să se asigure că 
aceste măsuri sunt aplicate peste tot 
în UE;
(c) să pună la dispoziție o structură 
corespunzătoare pentru sarcinile in ‑
formatice și pentru cele legate de ac ‑
tivitatea de bază în cadrul serviciului 
de resort al Comisiei și să asigure 
buna funcționare a sistemului de 
registre.
Statele membre ar trebui:
(d) să aplice controalele identificate la 
litera (b) a recomandării 3;
(e) să îmbunătățească cooperarea din ‑
tre autoritățile responsabile pentru 
registrul Uniunii, precum și coope ‑
rarea cu alte autorități competente, 
în special cu unitățile de informații 
financiare și cu organele de aplicare 
a legii.94 
Curtea concluzionează că implementa ‑
rea EU ETS în faza II a fost afectată de 
deficiențe semnificative. Statele mem ‑
bre au ales să pună în aplicare Directiva 
EU ETS în moduri diferite (a se vedea 
punctul 47). Au existat deficiențe și în 
ceea ce privește punerea în aplicare 
a cadrului de control de către statele 
membre. Sistemele de monitorizare, de 
raportare și de verificare a emisiilor nu 
erau nici suficient de armonizate, nici 
implementate în mod eficace (a se vedea 
punctele 48 ‑60). În special, autoritățile 
competente nu verificau în mod co ‑
respunzător activitatea desfășurată de 
verificatori și efectuau doar controale 
limitate la instalații. De asemenea, unele 
state membre nu au furnizat toate ra ‑
poartele obligatorii privind funcționarea 
EU ETS (a se vedea punctele 61 ‑63).
49 Concluzii și recomandări
Recomandarea 4
Deficiențele identificate pe parcursul 
auditului Curții cu privire la modul în 
care statele membre au implementat 
cadrul de control în faza II ar trebui să 
fie soluționate în cursul implementării 
cadrului revizuit pentru faza III.
Comisia ar trebui:
(a) să analizeze dacă sunt necesare 
modificări suplimentare ale cadru ‑
lui de monitorizare și de raportare 
pentru a se consolida monitorizarea, 
raportarea și verificarea emisiilor;
(b) să solicite autorităților competente 
să consolideze practicile de asigura ‑
re a aplicării legii cu scopul de a se 
oferi garanții cu privire la calitatea 
cadrului de control.
Statele membre ar trebui:
(c) să pună în aplicare cadre de control 
coerente și eficace, inclusiv inspecții, 
în ceea ce privește activitățile de 
monitorizare, raportare și verificare;
(d) să asigure îmbunătățirea coordonării 
și a schimbului de informații dintre 
autoritățile competente și organis ‑
mele de acreditare, pentru a amelio ‑
ra calitatea procesului de verificare;
(e) să furnizeze la timp Comisiei rapoar ‑
tele anuale prevăzute de directivă; și
(f) să publice în mod regulat rapoarte 
cu privire la implementarea și la 
rezultatele schemei EU ETS pentru 
a încuraja transparența necesară 
pentru operatori și pentru partici ‑
panții la piață.95 
Curtea a identificat lacune în orientările 
Comisiei și în activitatea de monitoriza ‑
re desfășurată de aceasta cu privire la 
implementarea fazei II a EU ETS de către 
statele membre. De asemenea, Curtea 
a constatat că lipsa de transparență de 
care a dat dovadă Comisia atunci când 
a decis să utilizeze modelul PRIMES și să 
stabilească anul 2005 ca an de referință 
pentru calcularea plafoanelor aferente 
fazei II a dus la probleme de eficiență în 
statele membre, precum și la o lipsă de 
transparență în ceea ce privește elabo ‑
rarea și evaluarea planurilor naționale 
de alocare pentru faza II (a se vedea 
punctele 65 ‑67). Neavând la dispoziție 
documente interne specifice ale Comisi ‑
ei privind evaluarea planurilor naționale 
de alocare, Curtea nu a fost în măsură să 
concluzioneze dacă activitatea de evalu ‑
are a acestor planuri derulată de Comisie 
era la fel de detaliată și de completă 
pentru toate statele membre selectate (a 
se vedea punctele 68 ‑69).
50 Concluzii și recomandări
96 
EU ETS este un mecanism bazat pe piață, 
de aici derivând necesitatea de a comu ‑
nica în mod regulat informații detaliate 
și relevante cu privire la implementarea 
și la funcționarea sistemului. Există 
numeroase informații aflate la dispoziția 
publicului, dar Comisia nu a publicat un 
document important de informare, și 
anume raportul anual de punere în apli ‑
care prevăzut de Directiva EU ETS (a se 
vedea punctele 71 și 72). La fel de impor ‑
tante sunt coordonarea și schimburile de 
informații între statele membre. Comisia 
a avut un rol limitat în asigurarea armo ‑
nizării controalelor‑cheie desfășurate de 
statele membre cu privire la implemen ‑
tarea EU ETS (a se vedea punctele 73 ‑76). 
Au fost înființate diferite forumuri și 
grupuri de lucru pentru a face schimb de 
informații, ele oferind un sprijin deosebit 
de important statelor membre. Totuși, 
impactul lor a fost oarecum limitat de 
participarea relativ scăzută a statelor 
membre (a se vedea punctele 77 ‑79).
Recomandarea 5
În cursul fazei III, nivelul orientărilor și 
al informațiilor privind implementarea 
EU ETS ar trebui să fie îmbunătățit. Comi ‑
sia ar trebui:
(a) să își amelioreze activitatea de moni ‑
torizare a implementării asigurate de 
statele membre, pentru a identifica 
domeniile în care este absolut nece ‑
sară o mai bună armonizare;
(b) să publice periodic raportul obliga ‑
toriu privind implementarea EU ETS, 
abordând în mod specific proble ‑
mele legate de lipsa armonizării și 
riscurile care decurg din aceasta.Statele membre ar trebui:
(c) să se asigure că reprezentanții 
autorităților competente partici ‑
pă cu regularitate la reuniuni și la 
schimburi de informații, experiențe 
și cunoștințe privind diferite aspecte 
legate de implementare.
97 
În ceea ce privește obligația impusă la 
nivelul UE ca instalațiile să restituie anual 
numărul necesar de certificate, EU ETS 
înregistrează o rată foarte ridicată de 
conformare. Totuși, Curtea a observat că 
statele membre definiseră o mare vari ‑
etate de dispoziții privind sistemul de 
sancțiuni pentru alte tipuri de încălcări, 
situație de natură să afecteze caracterul 
echitabil al mediului concurențial în care 
își desfășurau activitatea operatorii (a se 
vedea punctele 81 și 82). Curtea nu a fost 
în măsură să evalueze eficacitatea dife ‑
ritelor sisteme de sancțiuni ale statelor 
membre întrucât nu existau informații 
consolidate la nivel de stat membru și 
la nivel european. Aplicarea efectivă 
a sancțiunilor era uneori împiedicată de 
anumite limitări din sistemele juridice și 
administrative ale statelor membre (a se 
vedea punctele 83 ‑85). În plus, practici ‑
le aplicate în ceea ce privește normele 
specifice pentru restituirea creditelor din 
proiecte internaționale erau diferite (a se 
vedea punctul 86). Toate aceste aspecte 
pot să afecteze caracterul echitabil al 
mediului concurențial în care operatorii 
își desfășoară activitatea.
51 Concluzii și recomandări
Recomandarea 6
Modul de aplicare a sancțiunilor în ca ‑
drul schemei EU ETS ar trebui să devină 
mai transparent. La nivelul statelor 
membre și la nivelul UE ar trebui să fie 
disponibile informații actualizate și exac ‑
te cu privire la aplicarea și la rezultatele 
procedurilor de sancționare, iar Comi ‑
sia ar trebui să monitorizeze mai bine 
practicile de asigurare a respectării legii 
în UE, precum și aplicarea consecventă 
a sancțiunilor prevăzute la nivel național.
Comisia ar trebui:
(a) să se asigure că statele membre 
păstrează informații actualizate 
privind aplicarea tuturor tipurilor de 
sancțiuni (naționale și de la nivelul 
UE) și elaborează propuneri și ori ‑
entări adecvate în vederea unei mai 
bune transparențe între organismele 
relevante.Statele membre ar trebui:
(b) să aplice în mod sistematic sanc ‑
țiunile definite la nivel național, 
precum și amenda prevăzută de 
directivă; și
(c) să păstreze o evidență actualizată 
și exactă cu privire la sancțiunile 
aplicate.
Prezentul raport a fost adoptat de Camera I, condusă de domnul Augustyn KUBIK, 
membru al Curții de Conturi, la Luxemburg, în ședința sa din 15 aprilie 2015.
 Pentru Curtea de Conturi
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 Președinte

52
 Anexă
Informații generale
PARTEA I – Contextul internațional al comercializării certificatelor de emisii
1. Există o opinie științifică larg acceptată că gazele cu efect de seră generate de activitățile umane și eliberate în at ‑
mosferă contribuie în mod direct la efectul de seră, determinând încălzirea planetei și afectând sistemul climatic. 
În aceeași opinie se înscrie și ideea că, dacă temperatura medie globală va crește cu 2 °C față de temperatura din 
perioada preindustrială, va crește în mod semnificativ și riscul unor schimbări periculoase și potențial catastrofale 
ale mediului la nivel mondial. Prin urmare, comunitatea internațională recomandă menținerea creșterii de tempe ‑
ratură sub limita de 2 °C prin reducerea emisiilor1.
2. Prin acțiunile sale de combatere a schimbărilor climatice, Uniunea Europeană a dovedit că poate juca un rol de 
lider la nivel internațional în acest domeniu. Uniunea s‑a angajat să reducă emisiile de gaze cu efect de seră în 
temeiul Protocolului de la Kyoto din 1997 (a se vedea caseta ) anexat la Convenția‑cadru a Organizației Națiunilor 
Unite asupra schimbărilor climatice (CCONUSC) din 1992, care stabilește un cadru general pentru eforturile inter ‑
guvernamentale destinate să soluționeze problema schimbărilor climatice.Anexă
Casetă – Protocolul de la Kyoto
Protocolul de la Kyoto  a fost adoptat la Kyoto, în Japonia, la 11 decembrie 1997 și a intrat în vigoare la 16 februa ‑
rie 2005, fiind semnat de 188 de țări și de o organizație regională de integrare economică (Uniunea Europeană). 
Dintre semnatarii CCONUSC, numai Statele Unite nu au ratificat Protocolul. Protocolul a stabilit un obiectiv pentru 
cele 37 de țări industrializate și Uniunea Europeană, și anume o țintă obligatorie de reducere a emisiilor de gaze cu 
efect de seră în medie cu 5 % față de nivelurile din 1990 în cursul perioadei de cinci ani dintre 2008 și 2012. Pentru 
a contribui la atingerea acestei ținte, Protocolul de la Kyoto a introdus trei mecanisme bazate pe piață, și anume: 
comercializarea certificatelor de emisii, mecanismul de dezvoltare nepoluantă și implementarea în comun.
3. Foaia de parcurs pe termen lung adoptată de Comisie în ceea ce privește emisiile de gaze cu efect de seră stabi ‑
lește o țintă de reducere cu 80 % până în anul 20502. La 23 octombrie 2014, Consiliul a convenit asupra cadrului de 
politici privind clima și energia pentru 2030 și a aprobat o țintă obligatorie pentru UE de reducere, până în 2030, 
a emisiilor de gaze cu efect de seră cu cel puțin 40 % față de nivelurile din 19903. EU ETS va juca în continuare un 
rol central în atingerea acestor obiective.
1 A se vedea site‑ul internet al Grupului interguvernamental privind schimbările climatice, înființat în 1988 de Programul Organizației Națiunilor Unite 
pentru Mediu și de Organizația Meteorologică Mondială: www.ipcc.ch .
2 COM(2011) 112 final din 8 martie 2011, „Foaie de parcurs pentru trecerea la o economie competitivă cu emisii scăzute de dioxid de carbon până 
în 2050”.
3 Consiliul European (23 și 24 octombrie 2014), Concluzii privind cadrul de politici privind clima și energia pentru 2030, SN 79/14.
53 Anexă
PARTEA II – Cererea și oferta în cadrul EU ETS în cursul fazei II (2008-2012)
4. Criza economică, care a început în jurul anului 2008, a redus drastic activitatea industrială și, în consecință, nivelul 
emisiilor4. Cererea de certificate de emisii în faza II a fost așadar mai mică decât cea preconizată, creând astfel un 
surplus de certificate pe piață (a se vedea figura ) și afectând prețul carbonului, care a scăzut de la aproximativ 
22 de euro la începutul fazei II, în 2008, la 5 euro la sfârșitul fazei II, în 2012.Anexă
Surplus – faza IIEmisii veriﬁcate – faza II
Unităţi Kyoto restituite – faza IICertiﬁcate licitate – faza IICertiﬁcate alocate liber – faza IIOfertăUnitate de emisii × 1 000 – kt CO2e
CerereSurplus rezultat442 2831 047 9451 779 687
9 709 851 9 999 310Figură  – Oferta, cererea și surplusul în faza II a EU ETS (2008-2012)
Sursa: Analiza Curții, pe baza datelor oferite de EEA ETS Dataviewer (iunie 2014) pentru instalațiile 
staționare.
4 Relația dintre criza economică și reducerea emisiilor a fost identificată de Comisie în comunicarea sa intitulată „Situația pieței europene a carbonului 
în 2012” [COM(2012) 652 final], precum și de multe alte surse [de exemplu, de Banca Mondială în raportul său din 2013 intitulat „ Mapping Carbon 
Pricing Initiatives ” (Trecere în revistă a inițiativelor legate de prețul carbonului)].
54 Anexă
PARTEA III– Dezbateri privind reforma necesară pentru reducerea surplusului de 
certificate și perspective
5. Dezbaterile cu privire la modificările care se vor aduce schemei EU ETS și la reforma structurală după anul 2020 se 
află încă în desfășurare. În faza II, schema nu era suficient de flexibilă pentru a răspunde la schimbările situației 
economice, la reducerea cererii de certificate și la creșterea surplusului. Comisia a confirmat că această situație 
diminua eficacitatea schemei. De asemenea, Comisia este de părere că un preț de piață mai ridicat ar fi un stimu ‑
lent mai puternic pentru investiții în tehnologii cu emisii reduse de carbon5. În încercarea de a atenua efectele 
surplusului de certificate de emisii din cadrul schemei (evaluat de Comisie la aproape două miliarde de certificate 
la începutul fazei III6) (a se vedea și figura ) și pentru a consolida semnalul referitor la prețul emisiilor de carbon, 
Comisia a propus în 2012 o concentrare a licitațiilor către sfârșitul fazei III. Licitarea a 900 de milioane de certificate 
va fi amânată până în 2019 ‑2020. Această concentrare a licitațiilor nu va reduce volumul global al certificatelor dis ‑
ponibile, dar va modifica distribuția lor în cursul perioadei. Propunerea legislativă a fost adoptată de Parlamentul 
European și de Consiliu în cursul anului 2013.
6. Pentru a soluționa problema surplusului și a accentua impactul schemei asupra mediului, Comisia a considerat că 
era nevoie de o soluție durabilă pentru redresarea dezechilibrului dintre cerere și ofertă. Prin urmare, în ianua ‑
rie 2014, Comisia a prezentat – alături de propunerea privind pachetul de politici privind clima și energia pen ‑
tru 20307 –, o serie de măsuri de reformă structurală pentru EU ETS. Printre acestea se numără constituirea unei 
rezerve pentru stabilitatea pieței începând cu anul 2021, pentru a elimina surplusul de certificate deja acumulat și 
pentru a ameliora rezistența sistemului la șocuri puternice prin ajustarea automată a ofertei de certificate care vor 
fi licitate. Propunerea legislativă este analizată în prezent de Consiliu și de Parlamentul European.
5 Comisia Europeană, DG Politici Climatice, Fișă informativă privind schema UE de comercializare a certificatelor de emisii, disponibilă la adresa  
http://ec.europa.eu/clima/publications/docs/factsheet_ets_en.pdf
6 Comisia Europeană, DG Politici Climatice ( http://ec.europa.eu/clima/policies/ets/reform/index_en.htm ).
7 COM(2014) 15 final din 22 ianuarie 2014, „Un cadru pentru politica privind clima și energia în perioada 2020 ‑2030”.Anexă
55
V
Orice problemă importantă în ceea ce privește regle ‑
mentarea și supravegherea pieței care persistă ar trebui 
să fie abordată acolo unde este necesar pentru a îmbu ‑
nătăți integritatea pieței. Pentru a se asigura că acțiunea 
UE este necesară și eficace, Comisia evaluează impactul 
politicilor și al propunerilor sale în fiecare fază, de la 
propunere și punerea în aplicare până la revizuire. O eva ‑
luare a normelor adoptate recent privind reglementarea 
și supravegherea pieței emisiilor, care sunt în curs de 
aplicare, poate avea loc în contextul rapoartelor care 
urmează să fie prezentate de către Comisie Parlamen ‑
tului European și Consiliului în 2019, în temeiul articolu ‑
lui 90 din MiFID II1 și al articolului 38 din Regulamentul 
privind abuzul de piață2.
V (a)
Comisia și colegiuitorii au analizat în detaliu riscurile 
potențiale în ceea ce privește reglementarea și supra ‑
vegherea pieței emisiilor, legate de traderii obligați să 
participe la piață, de tranzacționarea bilaterală extrabur ‑
sieră (OTC) la vedere și de participanții mai mici la piață, 
în timpul procesului de adoptare a directivei MiFID II 
(denumită în continuare „MiFID”), care conține, prin 
urmare, un regim echilibrat pentru exonerări. Exonerările 
menționate la articolul 2 alineatul (1) literele (e) și (j) și 
la articolul 3 alineatul (1) litera (e) din MiFID sunt supuse 
unor condiții și unei supravegheri reglementare și nu 
sunt neapărat specifice certificatelor de emisii, dar se 
aplică în egală măsură instrumentelor financiare derivate 
pe mărfuri. Motivele exonerărilor rezultă din evaluarea 
scopului pentru care se solicită o autorizație MiFID (în 
principal pentru a proteja clienții societăților de investiții 
în ceea ce privește tranzacțiile transfrontaliere), pre ‑
cum și a proporționalității acestora în ceea ce privește 
costurile obținerii unei astfel de autorizații în raport cu 
beneficiile pentru persoanele exonerate.
1 Directiva 2014/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului 
din 15 mai 2014 privind piețele instrumentelor financiare și de 
modificare a Directivei 2002/92/CE și a Directivei 2011/61/UE.
2 Regulamentul (UE) nr. 596/2014 al Parlamentului European 
și al Consiliului din 16 aprilie 2014 privind abuzul de piață 
(regulamentul privind abuzul de piață) și de abrogare a Directivei 
2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivelor 
2003/124/CE, 2003/125/CE și 2004/72/CE ale Comisiei.Sinteză
II
EU ETS reprezintă piatra de temelie a politicii UE în 
domeniul climei. Prin acest sistem s‑a stabilit un preț al 
dioxidului de carbon, iar emisiile provenind de la instala ‑
țiile din cadrul sistemului scad conform așteptărilor: până 
în 2012, acestea au scăzut cu 19 % față de nivelurile din 
1990.
EU ETS asigură reducerile necesare ale emisiilor, cu 
costuri reduse. Nicio altă măsură de politică, cum ar fi 
impozitarea sau reglementarea, nu garantează astfel de 
reduceri așa cum o face comercializarea certificatelor de 
emisii.
Datorită succesului înregistrat, EU ETS este o sursă de 
inspirație în întreaga lume, iar Comisia va continua să 
promoveze ETS ca măsură de politică.
III
Deși Curtea și‑a axat auditul pe faza II a EU ETS 
(2008 ‑2012), sunt deja puse în aplicare numeroase îmbu ‑
nătățiri pentru faza III (2013 ‑2020), iar acestea răspund 
observațiilor Curții. Aceste observații sunt, prin urmare, 
apreciate ca fiind un sprijin suplimentar pentru schimbă ‑
rile aferente puse deja în aplicare pentru faza III și pentru 
continuarea procesului de reflecție în alte cazuri.
IV
Comisia ia notă de concluzia Curții.
Comisia subliniază că, în faza II, gestionarea EU ETS 
a fost afectată de anumite aspecte legate de soliditatea 
cadrului necesar pentru protecția integrității sale. Faptul 
că au existat deficiențe în implementarea EU ETS în faza II 
este unul dintre principalele motive ale analizei atente 
a noilor evoluții și îmbunătățiri puse în aplicare în prezent 
în faza III.Răspunsul  
Comisiei
Răspunsul Comisiei 56
VI (c)
Comisia recunoaște faptul că au existat unele informații 
incomplete în rapoartele transmise conform articolului 
21 în faza II. În prezent, cerințele sunt executate cu mai 
multă rigurozitate pentru faza III, pe baza Deciziei de 
punere în aplicare 2014/166/UE a Comisiei.
VI (d)
Comisia continuă să coordoneze schimburile frecvente 
cu și dintre statele membre, prin intermediul unor 
reuniuni cu un nivel bun de participare, cu proceduri și 
consultații publicate.
VI (e)
Comisia consideră că joacă în continuare un rol major în 
stimularea armonizării controalelor‑cheie cu privire la 
implementarea EU ETS, prin cadrul de reglementare și 
prin orientări și modele menite să sprijine acest proces, 
precum și prin intermediul unor conferințe, reuniuni și 
consultări corespunzătoare.
VI (f)
O imagine de ansamblu a sistemelor de sancțiuni ale 
EU ETS din statele membre rezultă din studiile efectuate 
de Comisie privind respectarea de către statele membre 
a EU ETS și din Decizia de punere în aplicare 2014/166/UE 
a Comisiei care actualizează sistemul prin care se cere 
statelor membre să transmită Comisiei rapoartele anuale 
prevăzute de articolul 21 cu privire la punerea în aplicare 
a Directivei EU ETS.
În faza III, fiecare operator poate folosi credite rezultate 
din proiecte internaționale până la o anumită limită, 
stabilită pe baza normelor definite în Regulamentul (UE) 
nr. 1123/2013 al Comisiei.
VII 1.
Comisia acceptă parțial recomandările și este de acord 
cu faptul că ar trebui abordate toate problemele semni ‑
ficative care persistă în ceea ce privește reglementarea 
și supravegherea pieței, pentru a îmbunătăți integritatea 
pieței atunci când este necesar.
VII 2.
Comisia acceptă recomandarea și va analiza avantajele 
clarificării statutului juridic al certificatelor.V (b)
Cadrul de supraveghere stabilit de legislația UE privind 
piețele financiare, care este utilizat, de asemenea, pentru 
toate instrumentele financiare derivate pe mărfuri 
tranzacționate în UE (de exemplu, raportarea poziției 
prevăzută de MiFID, mecanismele de cooperare la scară 
largă prevăzute de Regulamentul privind abuzul de 
piață) se aplică pieței emisiilor.
Mecanismele de cooperare în materie de reglementare 
vor intra în vigoare începând cu 2017.
V (c)
Analiza pieței carbonului din UE arată, în general, că piața 
s‑a dezvoltat și s‑a maturizat, în pofida faptului că statu ‑
tul juridic al certificatelor nu este definit la nivelul UE, iar 
crearea și protejarea unor titluri de garanție sub formă de 
certificate nu sunt prevăzute în mod expres.
V (d)
Pornind de la progresele realizate în faza II, Comisia 
va asigura îmbunătățirea continuă necesară pentru 
menținerea securității registrului Uniunii la cel mai înalt 
nivel. Legislația nu prevede monitorizarea tranzacțiilor 
din registrul Uniunii de către Comisie. La nivelul UE, 
supravegherea pieței europene a carbonului poate fi 
îmbunătățită în vederea detectării abuzurilor și a activi ‑
tăților frauduloase, însă acest aspect depășește scopul 
registrului, care înregistrează doar informații despre 
transferurile fizice de unități de carbon, iar nu despre 
aspectele financiare.
VI (a)
Comisia a adoptat regulamente menite să îmbunătă ‑
țească și mai mult eficacitatea, eficiența și armonizarea 
monitorizării și a raportării în cadrul EU ETS și a verificării 
și a acreditării în faza III.
VI (b)
Decizia de punere în aplicare 2014/166/UE a Comisiei și 
o notă explicativă asociată au relansat sistemul care obligă 
statele membre să prezinte anual Comisiei rapoartele 
prevăzute la articolul 21 cu privire la punerea în aplicare 
a Directivei EU ETS. Aceste rapoarte sunt puse la dispoziția 
publicului prin intermediul sistemului ReportNet al Agen ‑
ției Europene de Mediu.
Răspunsul Comisiei 57
sistemului de registre a fost îmbunătățită în urma 
centralizării operațiunilor într‑un registru unic al Uniunii. 
În cele din urmă, reglementarea și supravegherea pieței 
carbonului au fost consolidate.
15
Comisia ia act de faptul că s‑a afirmat în mod explicit 
de către Curte că găsirea celei mai potrivite abordări în 
materie de reglementare pentru piața emisiilor nu face 
obiectul prezentului audit.
Comisia consideră că problemele rămase care ar trebui 
avute în vedere pentru continuarea măsurilor de regle ‑
mentare ar trebui examinate luându‑se în considerare 
cadrul de reglementare pentru certificatele de emisii 
atunci când acestea vor deveni instrumente financiare, 
în 2017.
16 – Răspuns la observațiile formulate 
la prima liniuță
Pe baza propunerii Comisiei, Consiliul a adoptat Directiva 
2010/23/UE a Consiliului3, care prevede (la articolul 199a) 
posibilitatea aplicării procedurii de taxare inversă 
pentru transferul de certificate de emisii. Perioada de 
aplicare a acestei directive a fost prelungită până la 
31 decembrie  20184.
16 – Răspuns la observațiile formulate 
la cea de a treia liniuță
Regulamentul (UE) nr. 389/2013 (Regulamentul privind 
registrul) nu conține o referire directă la dispozițiile de 
fond ale Directivei privind combaterea spălării banilor, 
dar prevede un regim ad‑hoc pentru administratorii 
registrelor naționale, pe baza unui set armonizat de 
controale „know‑your‑customer” (cunoaște‑ți clientul) și 
a altor cerințe relevante; prin urmare, acest regim stabi ‑
lește norme armonizate direct aplicabile la nivelul UE în 
acest domeniu.
3 Directiva 2010/23/UE a Consiliului din 16 martie 2010 de 
modificare a Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei 
pe valoarea adăugată, cu privire la aplicarea opțională și temporară 
a mecanismului de taxare inversă pentru prestarea anumitor 
servicii care prezintă risc de fraudă (JO L 72, 20.3.2010, p. 1).
4 Prin Directiva 2013/43/UE a Consiliului din 22 iulie 2013  
(JO L 201, 26.7.2013, p. 4).VII 3.
Comisia acceptă recomandările relevante. Securitatea sis ‑
temului de registre s‑a îmbunătățit semnificativ din 2012, 
iar Comisia va depune eforturi pentru îmbunătățirea în 
continuare a sistemului în ceea ce privește aspectele 
identificate de Curte.
VII 4.
Comisia acceptă recomandările relevante. Rolurile și 
responsabilitățile specifice ale tuturor părților implicate 
în EU ETS sunt clarificate grație regulamentelor Comisiei 
privind acreditarea și verificarea și a celor privind monito ‑
rizarea și raportarea, adoptate pentru faza III.
VII 5.
Comisia acceptă recomandările relevante și faptul că 
nivelul orientărilor și al informațiilor privind implemen ‑
tarea EU ETS din faza II ar fi putut fi mai bun. Aceasta 
consideră că situația s‑a îmbunătățit în mod corespunză ‑
tor pentru faza III.
VII 6.
Comisia consideră că sistemul de sancțiuni aferent 
EU ETS este eficace. Sancțiunea de 100 EUR pe tonă de 
CO2 emisă pentru care nu este restituit niciun certificat 
până la 30 aprilie are un efect disuasiv puternic. Acest 
lucru este demonstrat, în special, de rata foarte mare de 
conformitate.
Statele membre ar trebui să dea dovadă de transparență 
în ceea ce privește sancțiunile care se aplică la nivel 
național și ar trebui, de asemenea, să publice informațiile 
privind operatorii care nu respectă obligația de restituire.
Comisia acceptă recomandarea relevantă și acordă 
o importanță deosebită transparenței dintre autoritățile 
competente ale statelor membre în vederea menținerii 
nivelului foarte ridicat de conformitate.
Introducere
Caseta 2
EU ETS s‑a confruntat cu diverse riscuri care au fost 
abordate prin acțiuni specifice. Frauda de tip carusel 
din domeniul TVA pe piața carbonului a fost combătută 
prin posibilitatea oferită statelor membre de a aplica un 
mecanism de taxare inversă. Mai multe registre națio ‑
nale au fost ținta unor atacuri informatice, iar securitatea 
Răspunsul Comisiei 58
abordare și, în orice caz, au extins domeniul de aplicare al 
exonerărilor.
Ținând seama de principiul proporționalității, Comisia 
consideră că, în ceea ce privește obiectivele autorizării în 
temeiul MiFID, costurile sale respective în raport cu bene ‑
ficiile și sarcina sa în ceea ce privește reglementarea, exo ‑
nerările aplicabile cumpărătorilor care trebuie să respecte 
legislația aplicabilă ( compliance buyers ) reprezintă mijlocul 
cel mai puțin oneros de obținere a rezultatului dorit.
În plus, entitățile care beneficiază de exonerare ar intra 
în continuare în domeniul de aplicare al Regulamentului 
privind abuzul de piață.
20
În ceea ce privește instrumentele financiare derivate 
extrabursiere, EMIR impune obligații asupra anumitor par ‑
ticipanți pe piață care efectuează tranzacții cu instrumente 
derivate și, ca atare, acestea ar trebui să fie reglementate6.
Mai multe studii arată că ponderea volumelor contracte ‑
lor extrabursiere la vedere care nu sunt compensate era 
de aproximativ 1 % în 2010. Analiza datelor disponibile 
privind evoluțiile mai recente ale pieței confirmă con ‑
cluzia că este posibil ca această pondere să fie chiar mai 
mică în prezent7.
Mai mult, numai tranzacțiile extrabursiere exclusiv 
bilaterale vor continua să intre în domeniul de aplicare al 
Regulamentului privind abuzul de piață, care precizează 
în mod explicit că acesta „se aplică oricărei tranzacții, 
ordin sau comportament care se referă la oricare dintre 
instrumentele financiare definite la articolul 2 alineatele 
(1) și (2), indiferent dacă tranzacția, ordinul sau compor ‑
tamentul respectiv se desfășoară sau nu într‑un loc de 
tranzacționare.”
5 Denumirea completă: Regulamentul privind instrumentele 
financiare derivate extrabursiere, contrapărțile centrale și registrele 
centrale de tranzacții [Regulamentul (UE) nr. 648/2012].
6 Aproape toate răspunsurile transmise cu ocazia consultării 
inițiate de către Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și 
Piețe (ESMA) privind proiectul aferent de aplicare a pragurilor de 
compensare a sugerat că acestea ar trebui majorate, susținând 
că societățile nefinanciare prezintă un risc de natură sistemică 
neglijabil pentru sistemul financiar datorită lipsei interconectării 
lor. Același lucru se poate afirma despre societățile nefinanciare în 
ceea ce privește tranzacționările extrabursiere la vedere, exclusiv 
bilaterale, cu certificate de emisie ale acestora.Caseta 3 – Răspuns la observațiile 
formulate la cel de al doilea paragraf
Comisarii responsabili de ETS și, respectiv, de politicile în 
materie de TVA au trimis, în luna iunie 2011, o scrisoare 
comună tuturor statelor membre care nu au aplicat încă 
procedura de taxare inversă, solicitându‑le să adopte 
măsuri la nivel național. Acest fapt demonstrează faptul 
că această chestiune a fost abordată la cel mai înalt nivel 
posibil.
Caseta 3 – Răspuns la observațiile 
formulate la cel de al treilea paragraf
Legislația Italiei prevede aplicarea procedurii de taxare 
inversă pentru certificatele de emisii începând cu 
1 ianuarie 2015.
18
Cumpărătorii care trebuie să respecte legislația aplicabilă 
(compliance buyers ) trebuie să participe la piața carbonului, 
dacă emisiile lor depășesc alocările cu titlu gratuit primite. 
Aceștia pot face achiziții prin intermediul băncilor sau al 
societăților de investiții, care sunt reglementate prin MiFID. 
MiFID [aplicată în coroborare cu Regulamentul privind 
abuzul de piață și cu Regulamentul privind infrastructura 
pieței europene (EMIR)]5 urmărește să îmbunătățească 
stabilitatea și integritatea pieței, inclusiv să reducă riscu ‑
rile sistemice, ținând seama, în același timp, de raportul 
cost‑eficacitate și de proporționalitatea legislației UE.
19
Exonerările se acordă „entităților nefinanciare” care 
tranzacționează certificate. Acest fapt este similar exo ‑
nerărilor privind alte norme de pe piețele financiare, de 
exemplu exonerarea de obligația de compensare pentru 
contrapartidele nefinanciare în temeiul EMIR, sau cele care 
se aplică în cazul instrumentelor financiare derivate pe 
mărfuri. Acestea nu sunt exonerări „universal valabile”, ci 
sunt supuse unor condiții și/sau monitorizări realizate de 
către autoritățile competente naționale și, de asemenea, la 
nivelul UE. În unele cazuri, exonerările au un domeniu de 
aplicare național și nu au niciun efect transfrontalier.
Chiar și în cazul în care entitățile sunt exonerate în teme ‑
iul MiFID, multe dintre ele vor rămâne supuse obligațiilor 
care decurg din Regulamentul privind abuzul de piață 
referitoare la tranzacțiile bazate pe informații privilegiate 
și la manipularea pieței.
Propunerea Comisiei a fost aprobată de colegiuitori, 
care, în mod evident, au aprobat și confirmat această 
Răspunsul Comisiei 59
23
Cadrul de supraveghere stabilit de legislația UE privind 
piețele financiare este utilizat, de asemenea, pentru toate 
instrumentele financiare derivate pe mărfuri tranzacțio ‑
nate în UE (de exemplu, raportarea poziției prevăzută 
de MiFID, mecanismele de cooperare la scară largă 
prevăzute de Regulamentul privind abuzul de piață). În 
urma revizuirii nu au rezultat elemente care să susțină 
poziția potrivit căreia acest cadru nu este adecvat pentru 
piața emisiilor în comparație cu contractele derivate pe 
mărfuri, în general.
În ceea ce privește Regulamentul privind abuzul de piață, 
autoritățile competente își exercită funcțiile și îndatoririle 
prevăzute de Regulamentul privind abuzul de piață în 
colaborare cu alte autorități sau cu alte întreprinderi de 
pe piață. Autoritățile competente prevăzute de Regula ‑
mentul privind abuzul de piață au obligația de a coopera 
cu ESMA, inclusiv în legătură cu schimbul de informații 
necesare, și cu autoritățile competente ale statelor mem ‑
bre ale UE.
În ceea ce privește registrul Uniunii și competențele 
Comisiei, autoritățile naționale de reglementare în dome ‑
niul financiar pot obține informații referitoare la tran ‑
zacții din registrul Uniunii de la administratorul național 
relevant sau de la Comisie, în calitatea sa de adminis ‑
trator central (care poate furniza date referitoare la mai 
multe state membre sau la toate), în conformitate cu arti ‑
colul 110 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 389/2013. 
De asemenea, este demn de remarcat faptul că 30 ‑40 % 
din certificatele de emisii futures nu sunt păstrate până 
la scadență și, prin urmare, nu sunt achitate prin livrare 
fizică și deci nu sunt vizibile în registrul Uniunii.
24
Comisia ia act de faptul că supravegherea pieței emisiilor 
revine autorităților naționale de reglementare. Proceduri 
integrate la nivelul UE între autoritățile naționale de 
reglementare pentru organizarea supravegherii pieței 
de emisii sunt stabilite de Directiva MiFID revizuită și 
de Regulamentul privind abuzul de piață, care prevăd 
norme privind cooperarea transfrontalieră dintre auto ‑
ritățile naționale competente, între acestea și ESMA și la 
nivelul UE, precum și cu țările terțe din întreaga lume.21
În octombrie 2013, Comisia a solicitat consiliere din 
partea ESMA pentru a‑i oferi asistență în ceea ce privește 
conținutul actelor delegate impuse de unele dispoziții 
ale Regulamentului privind abuzul de piață, inclusiv în 
ceea ce privește nivelul pragurilor din punctul de vedere 
al emisiilor de dioxid de carbon echivalent și al puterii 
termice nominale.
Majoritatea respondenților la consultarea aferentă reali ‑
zată de ESMA au susținut că nu există informații specifice 
entităților care să nu fie deja publicate în temeiul altor 
norme, în special Regulamentul privind integritatea și 
transparența pieței angro de energie (REMIT)8 sau, acolo 
unde există, acestea sunt foarte puține.
Orice impact cumulativ potențial asupra pieței emisii ‑
lor ar fi semnificativ doar în măsura în care o proporție 
considerabilă a participanților mai mici de pe piață și‑ar 
fi coordonat activitățile, ceea ce nu ar constitui doar 
o problemă de antitrust, care face obiectul supravegherii 
antitrust, dar ar avea și dificultăți să reziste, din cauza 
faptului că sunt numeroși.
22
Comisia este de acord că ar putea fi depuse eforturi supli ‑
mentare privind mecanismele de cooperare în materie 
de reglementare în cadrul de supraveghere pentru piața 
certificatelor de emisii. Cu toate acestea, dispozițiile 
existente privind mecanismele vor intra în vigoare abia 
începând cu 2017. Prin urmare, orice activitate viitoare ar 
trebui să se axeze pe opțiunile de consolidare a sisteme ‑
lor existente, ori de câte ori este necesar, pe baza unei 
evaluări clare a amplorii riscurilor care persistă pentru 
EU ETS sau pentru piața europeană a carbonului, precum 
și pe atingerea acestui obiectiv în modul cel mai rentabil 
și cel mai proporțional posibil.
7 Calculele efectuate de Comisie pe baza datelor Bloomberg 
referitoare la finanțarea noilor energii privind dimensiunea 
întregii piețe a certificatelor și defalcările pe licitații, schimburi și 
tranzacții extrabursiere, cuplate cu estimările Asociației brokerilor 
din domeniul energiei de la Londra (LEBA) cu privire la ponderea 
tranzacțiilor extrabursiere cu certificate pentru produse la vedere 
din 2010 și cu datele LEBA pentru 2010 ‑2014 privind ponderea 
tranzacțiilor extrabursiere care nu au fost compensate.
8 Regulamentul (UE) nr. 1227/2011.
Răspunsul Comisiei 60
Existența unui regim specific al dreptului de proprietate 
asupra activelor deținute în vederea tranzacționării este 
în mare măsură mai degrabă o excepție decât o regulă 
pentru marea majoritate a activelor tranzacționate, inclu ‑
siv pentru instrumentele financiare. Totuși, acest lucru nu 
înseamnă că principiile normale ale contractelor națio ‑
nale și ale legislației în materie de proprietate nu se aplică 
în mod necesar tranzacțiilor cu astfel de active13. Directiva 
2003/87/CE și legislația de punere în aplicare a acesteia 
reglementează toate caracteristicile juridice importante 
legate de exercitarea drepturilor asupra certificatelor.
Drepturile de a deține, transfera, restitui și anula certifi ‑
cate sunt garantate pe deplin de Directiva 2003/87/CE și, 
de asemenea, susținute pe deplin de registrul Uniunii în 
cadrul căruia aceste drepturi pot fi exercitate.
27
Având în vedere cele prezentate mai sus, Comisia consi ‑
deră că interesele juridice sunt protejate în mod cores ‑
punzător, iar certificatele pot face obiectul unor acțiuni 
civile în fața instanțelor naționale. Cu toate acestea, 
Comisia se va strădui să analizeze beneficiile potențiale 
ale clarificării în continuare a statutului juridic al certi ‑
ficatelor în legislația UE pentru funcționarea EU ETS și 
a pieței europene a carbonului.
28
Comisia va lua în considerare fezabilitatea din punct de 
vedere juridic și tehnic a facilitării înregistrării titlurilor de 
garanție exprimate în certificate, având în vedere obiecti ‑
vele de politică publică ale EU ETS.
30
Comisia consideră că registrul Uniunii a introdus îmbună ‑
tățiri pentru a remedia deficiențele din trecut identificate 
în sistemul descentralizat al registrelor naționale din 
faza II. Au fost luate măsuri suplimentare și ulterior, în 
cadrul fazei III a EU ETS, în urma revizuirii Directivei pri ‑
vind EU ETS, în 2009. Nu s‑a raportat niciun incident de 
la lansarea registrului Uniunii în 2012, iar datele deținute 
în registrul Uniunii sau în EUTL sunt furnizate organisme ‑
lor naționale de aplicare a legii în timpul unor anchete 
oficiale sau al unor proceduri judiciare.
13 Nu există, de exemplu, niciun regim juridic specific pentru 
sumele de bani deținute într‑un cont bancar. Ca atare, titularul 
de cont nu deține sumele respective în contul său, ci are numai 
o creanță legală a acestora, dar acest lucru nu a împiedicat 
dezvoltarea piețelor financiare bazate pe bani nu numai în cadrul 
UE, ci în întreaga lume.În plus, vor fi instituite în temeiul directivei MiFID/MiFIR9 
revizuite și în cadrul regimurilor stabilite de Regulamen ‑
tul privind abuzul de piață/Directiva privind abuzul de 
piață, aplicabile certificatelor de emisii începând cu ianu ‑
arie 2017 și, respectiv, iulie 2016, o supraveghere extinsă, 
raportarea datelor și un cadru de supraveghere (la nivel 
național și la nivelul UE).
Frecvența și structura contactelor formale și informale 
dintre serviciile Comisiei sunt suficiente și proporționale 
pentru sarcinile de reglementare în ansamblu.
25
Piața carbonului din UE s‑a dezvoltat și s‑a maturizat, în 
pofida faptului că statutul juridic al certificatelor nu este 
definit la nivelul UE. Factorii care conduc la lichidități sunt 
mai degrabă de natură economică decât juridică10.
Comisia consideră că Directiva 2003/87/CE și legislația sa 
de punere în aplicare, în special articolul 40 din Regula ‑
mentul (UE) nr. 389/201311, precum și evoluția cadrului de 
reglementare pentru piețele financiare din UE12 asigură 
temeiurile juridice necesare pentru o piață a carbonului 
transparentă și cu lichidități la nivelul UE, garantând, în 
același timp, stabilitatea și integritatea acesteia.
26
În conformitate cu articolul 345 din TFUE, în temeiul 
dreptului Uniunii, legislația în materie de proprietate este 
o prerogativă a statelor membre. Acest lucru este cu atât 
mai adevărat în ceea ce privește mandatarea creării drep ‑
turilor de proprietate la nivelul UE cu privire la o clasă de 
active în cazul în care nu există drepturi de proprietate 
preexistente în statele membre, astfel cum a constatat 
Curtea.
9 Regulamentul (UE) nr. 600/2014 al Parlamentului European 
și al Consiliului din 15 mai 2014 privind piețele instrumentelor 
financiare și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012.
10 Comisia a propus deja să se instituie o rezervă pentru 
stabilitatea pieței [COM(2014) 20] pentru a se face față surplusului 
de certificate și a se îmbunătăți reziliența sistemului la șocuri 
majore, prin ajustarea rezervei de certificate care urmează să fie 
scoase la licitație, propunere care este în curs de examinare de 
către Parlamentul European și Consiliu.
11 Oricine poate deține certificate, însă proprietatea asupra 
acestora poate fi determinată prin referință la registrul Uniunii, 
întrucât registrul constituie o dovadă prima facie  și suficientă 
a proprietății asupra unui certificat.
12 Începând cu 2017, certificatele de emisii vor avea statutul de 
instrumente financiare în cadrul UE și în cazul lor va trebui să se 
aplice cadrul pentru reglementarea piețelor financiare ale UE.
Răspunsul Comisiei 61
conturilor din registrul utilizatorilor, în conformitate cu 
principiul subsidiarității. Rolul Comisiei în calitate de 
administrator central este de a opera și întreține registrul 
Uniunii. Comisia coordonează punerea în aplicare a dis ‑
pozițiilor legale relevante prin organizarea unor schim ‑
buri de informații și de bune practici privind controalele 
KYC, în special în cadrul Grupului de lucru al administra ‑
torilor registrului, acordând o atenție deosebită metode ‑
lor și instrumentelor care pot fi puse în aplicare în cadrul 
juridic existent.
37
Supravegherea pieței europene a carbonului la nivelul 
UE ar putea fi îmbunătățită în continuare, inclusiv prin 
utilizarea unor date relevante din registrul Uniunii. Cu 
toate acestea, registrul Uniunii înregistrează doar infor ‑
mații despre transferurile fizice de unități de carbon și nu 
înregistrează nicio informație despre aspectele finan ‑
ciare ale tranzacțiilor, ceea ce nu este suficient pentru 
a detecta abuzuri sau activități frauduloase.
38
Analiza tranzacțiilor transfrontaliere nu a fost posibilă 
înainte de migrarea către registrul Uniunii întrucât regis ‑
trele naționale erau operate de statele membre și nu 
erau consolidate.
În actualul cadru juridic, Comisia pune la dispoziția 
statelor membre aplicația registrului Uniunii, dar nu are 
rolul de a supraveghea în mod activ tranzacții în regis ‑
trul Uniunii prin exploatarea datelor deținute în numele 
statelor membre.
41
Comisia consideră că structura sa organizatorică este 
adecvată. Separarea rolurilor între gestionarul activității/
politicii și furnizorul IT a fost pusă în aplicare începând 
cu 2014 în conformitate cu metodologia relevantă de 
gestionare a proiectelor, iar resursele și competențele au 
fost optimizate în continuare, pentru a se asigura un nivel 
adecvat de organizare internă.
Punerea în aplicare a planului de acțiune în urma audi ‑
tului informatic realizat de Serviciul de Audit Intern al 
Comisiei abordează deficiențele identificate și va spori 
eficacitatea dezvoltării și gestionării registrului.Comisia este de acord cu afirmația că supravegherea 
pieței carbonului poate fi îmbunătățită. Registrul Uniunii 
nu conține informații financiare și, prin urmare, pentru 
supravegherea tranzacțiilor financiare, utilitatea datelor 
din registru ar fi limitată.
Mai mult, în conformitate cu dispozițiile relevante din 
legislația primară și din Regulamentul (UE) nr. 389/2013, 
Comisia nu are niciun temei juridic pentru a efectua 
analize cu privire la datele statelor membre stocate în 
registrul Uniunii.
Comisia a sprijinit în mod activ statele membre în institu ‑
irea unei cooperări cu unitățile de informații financiare.
31
Comisia consideră că sistemele aferente registrului s‑au 
îmbunătățit în mod constant în timp și că multe dintre 
problemele semnalate de către Curte sunt abordate în 
faza III.
32
În ceea ce privește controalele și practicile KYC ( know 
your customer  – cunoaște‑ți clientul), Regulamentul (UE) 
nr. 389/2013 enumeră în mod exhaustiv condițiile și 
documentele necesare pentru deschiderea conturilor 
participanților care trebuie să respecte legislația aplica ‑
bilă. Cu toate acestea, cerințele pentru conturile parti ‑
cipanților voluntari stipulează doar cerințele minime în 
vederea deschiderii contului.
34
Cerințele stabilite de Regulamentul (UE) nr. 389/2013 pen ‑
tru participanții voluntari oferă statelor membre posibili ‑
tatea de a aplica practici adecvate de evaluare a riscurilor.
35 – Răspuns la observațiile formulate 
la cea de a doua liniuță
Regulamentul (UE) nr. 389/2013 enumeră informațiile pri ‑
vind cererile suspecte de deschideri de conturi care sunt 
partajate între administratorii naționali. Stabilirea unei 
liste permanente la nivelul UE a deschiderilor de conturi 
refuzate ridică probleme în ceea ce privește cadrul juridic 
privind protecția datelor cu caracter personal.
36
Directiva 2003/87/CE și Regulamentul (UE) nr. 389/2013 
al Comisiei încredințează statelor membre administrarea 
Răspunsul Comisiei 62
la obligația de „verificator” [secțiunea 2 alineatul (5) 
litera (m) din anexa I la Decizia 2007/589/CE a Comisiei], 
cât și de „acreditare” [secțiunea 2 alineatul (5) litera (k) 
din anexa I la Decizia 2007/589/CE a Comisiei], înainte 
de a indica ghidurile relevante publicate de Cooperarea 
Europeană pentru Acreditare. De asemenea, orientările 
prevedeau și posibilitatea ca autoritățile competente și 
organismele de acreditare să aibă acces la rapoartele de 
verificare interne ale verificatorilor, în vederea evaluării. 
Cu toate acestea, necesitatea asigurării unei armonizări 
sporite în ceea ce privește verificarea și acreditarea 
EU ETS este principalul motiv pentru care a fost adoptat 
Regulamentul (UE) nr. 600/2012 privind acreditarea și 
verificarea EU ETS pentru faza III.
56
Rolul entităților individuale în cadrul EU ETS se bazează 
pe competențele lor respective. Verificatorii dețin în 
primul rând competențe de verificare (nu autoritățile 
de reglementare). Organismele naționale de acreditare 
dețin competențe de acreditare a verificatorilor și sunt 
împuternicite în acest sens (nu autoritățile de reglemen ‑
tare). Autoritățile competente desemnate dețin compe ‑
tențe pentru implementarea la nivel general a EU ETS 
și sunt împuternicite în acest sens (nu verificatorii sau 
organismele naționale de acreditare). Coordonarea din ‑
tre diferitele entități este importantă pentru promovarea 
implementării efective a EU ETS în ansamblu, dar aceasta 
trebuie să fie proporțională, în funcție de competențe și 
pentru evitarea duplicărilor ineficiente și contraproduc ‑
tive și a costurilor suplimentare.
57
Comisia consideră că situația raportată, în care verifica ‑
torii sunt implicați în verificări, precum și în elaborarea 
planurilor de monitorizare pentru același loc reprezintă 
un conflict de interese. Regulamentul (UE) nr. 600/2012 
(Regulamentul privind acreditarea și verificarea pen ‑
tru faza III) este explicit cu privire la acest subiect, iar 
această chestiune constituie o preocupare majoră pentru 
organismele naționale de acreditare, care urmează să 
o analizeze și să o soluționeze.
58
Directiva 2003/87/CE și măsurile de punere în aplicare 
nu obligă autoritățile competente să efectueze inspecții 
la fața locului. Acest lucru menține o anume flexibilitate 
pentru o asigurare a aplicării proporțională și eficientă 
de către autoritatea competentă, inclusiv în ceea ce 
privește locul și momentul când inspecțiile sunt cel mai 50
Caseta 4 din raportul Curții numește principalele aspecte 
relevante pentru monitorizare, raportare și verificare. 
Deși, în mod rezonabil, autoritatea competentă ar putea 
efectua unele tipuri de controale privind rapoartele 
anuale verificate privind emisiile, Directiva 2003/87/CE 
și măsurile de punere în aplicare nu impun acest lucru 
în mod explicit. O duplicare completă a verificării ar fi 
contraproductivă, inclusiv în ceea ce privește costurile 
suplimentare.
51
Pentru faza III există în prezent un conținut specific 
obligatoriu și un model standard al raportului de verifi ‑
care a EU ETS. Legislația la nivel european pentru faza II 
a EU ETS nu permitea crearea unui model standard.
52
Comisia este de acord cu faptul că în faza II constatările 
verificatorilor nu au fost urmate suficient. Pentru faza III, 
operatorilor li se cere să transmită un raport privind 
îmbunătățirile, în vederea aprobării de către autoritatea 
competentă, referitor la toate aspectele neconforme 
semnalate de verificator și la recomandările formulate de 
acesta. De asemenea, Comisia a publicat orientări desti ‑
nate verificatorilor privind modul în care aceștia trebuie 
să acționeze în cazul constatărilor care se repetă.
Caseta 7
Modelul de raport de verificare publicat în prezent de 
Comisie indică informațiile minime obligatorii care tre ‑
buie incluse în modelele de raport de verificare ale statu ‑
lui membru pentru faza III și include prevederi specifice 
pentru verificator privind formularea recomandărilor.
Pentru faza III sunt instituite responsabilități suplimen ‑
tare de acreditare și verificare și se prevede ca organis ‑
mele naționale de acreditare să efectueze supravegherea 
continuă a verificatorilor. Unul dintre principalele scopuri 
ale acestei supravegheri continue este de a verifica men ‑
ținerea competențelor verificatorului, urmărindu‑se în 
special neconcordanțele, cum ar fi un verificator care nu 
raportează niciodată neconformități sau nu formulează 
recomandări, ori neconcordanțe între documentația 
internă de verificare și raportul de verificare emis.
53
Orientările privind monitorizarea și raportarea în faza II 
au inclus definiții specifice pentru faza II, atât cu privire 
Răspunsul Comisiei 63
În special, toate deciziile Comisiei privind planurile 
naționale de alocare ale statelor membre care au fost 
făcute publice au aceeași structură, iar în considerente 
oferă o amplă justificare a motivelor pe care se bazează 
aprobarea sau respingerea planurilor naționale de alo ‑
care. Pentru fiecare aspect care ar fi trebuit să fie analizat 
de către Comisie în conformitate cu anexa III la directivă, 
este precizat în detaliu dacă cerințele juridice au fost 
sau nu au fost respectate. Astfel, aceasta demonstrează 
că Comisia a efectuat evaluarea, așa cum a fost împu ‑
ternicită prin Directiva 2003/87/CE, pentru toate statele 
membre, în același fel.
Răspuns comun la observațiile 
formulate la punctele 71 și 72
Comisia recunoaște că raportarea realizată în teme ‑
iul articolului 21 referitoare la implementarea EU ETS 
nu a fost întotdeauna completă în faza II. Cerințele 
sunt în prezent îndeplinite cu mai multă rigurozitate 
pentru faza III, pe baza Deciziei de punere în aplicare 
2014/166/UE a Comisiei, astfel că, în viitor, ar trebui să fie 
îndeplinită condiția privind publicarea unui raport anual 
complet privind implementarea.
74
Comisia armonizează și mai mult punerea în aplicare 
a EU ETS în faza III (prin urmare, EU ETS revizuită a fost 
adoptată în 2009) și continuă să analizeze opțiunile pen ‑
tru eventuale alte îmbunătățiri în viitor.
76
Conform cadrului juridic, efectuarea de inspecții este 
la latitudinea statelor membre, ca parte a abordării lor 
generale în ceea ce privește asigurarea aplicării regle ‑
mentărilor și, având în vedere principiul subsidiarității, 
Comisia nu deține niciun rol specific în această chestiune.productive, evitarea duplicării rolului verificatorului 
și capacitatea combinării cu alte sarcini prevăzute în 
reglementări.
64
Comisia este de acord cu faptul că furnizarea în mod 
regulat de informații relevante cu privire la implementa ‑
rea și funcționarea EU ETS în ansamblu este benefică pen ‑
tru încrederea în sistem a părților implicate. Raportarea 
prevăzută de Directiva 2003/87/CE, în special în conformi ‑
tate cu articolele sale 10 și 21, răspunde acestei nevoi.
67
În contextul evaluării planurilor naționale de alocare ale 
statelor membre, modelul PRIMES, care este un instru ‑
ment analitic utilizat pe scară largă, a fost considerat ca 
fiind cea mai bună referință disponibilă. În special, mode ‑
lul era cunoscut de către statele membre, era considerat 
fiabil și era utilizat de unele statele membre la elaborarea 
planurilor naționale de alocare.
Comisia recunoaște că orientările emise în decembrie 
2005 nu au inclus instrucțiuni de utilizare a datelor 
privind emisiile din 2005. Cu toate acestea, datele verifi ‑
cate privind emisiile din 2005 au fost puse la dispoziția 
statelor membre începând din primăvara anului 2006, 
prin urmare, cu mult înainte de termenul‑limită de depu ‑
nere a planurilor naționale de alocare și cu mult înainte 
ca cea mai mare parte a planurilor naționale de alocare 
să fie puse în practică. Luând în considerare obiectivul 
EU ETS, Comisia a trebuit să evalueze planurile naționale 
de alocare prin raportare la cele mai recente date privind 
emisiile, fapt subliniat, de asemenea, de către Comitetul 
privind schimbările climatice.
69
Comisia recunoaște că nu a putut prezenta Curții fișe 
de verificare completate pentru toate statele membre. 
Conform normelor administrative, perioada de păstrare 
a acestor documente a expirat. Totuși, au fost furnizate 
Curții o serie de alte documente, cum ar fi corespondența 
cu statele membre, prezentări și fișe de informare.
Cu toate acestea, Comisia este de părere că nu există 
motive să se creadă că evaluarea planurilor naționale de 
alocare nu a fost la fel de detaliată în toate cazurile sau 
a fost incompletă.
Răspunsul Comisiei 64
82
Comisia constată că diferențele dintre tipurile de încăl ‑
cări și amenzi naționale pot fi pe deplin justificate ținând 
seama de circumstanțele și de procesele administrative 
existente la nivel național, cu atât mai mult atunci când 
colegiuitorii au decis, în temeiul articolului 16 alinea ‑
tul (1) din Directiva 2003/87/CE, să includă amenzile în 
competențele naționale, în conformitate cu principiul 
subsidiarității.
83
Imaginile de ansamblu privind sistemele de sancțiuni 
aferente EU ETS din statele membre sunt dobândite 
grație studiilor efectuate de Comisie privind respectarea 
de către statele membre a EU ETS și a Deciziei de punere 
în aplicare 2014/166/UE a Comisiei care actualizează 
sistemul prin care se cere statelor membre să transmită 
Comisiei rapoartele anuale prevăzute de articolul 21 cu 
privire la punerea în aplicare a Directivei EU ETS.
84
Comisia chiar urmărește menținerea unei imagini de 
ansamblu specifice pentru EU ETS a sancțiunilor și a sta ‑
tisticilor referitoare la aplicarea acestora, la nivel națio ‑
nal. Aceasta a adoptat deja o abordare mai sistematică 
a monitorizării sistemului de sancționare, prin îmbună ‑
tățirea întrebărilor adresate statelor membre cu privire 
la sancțiuni, în cadrul raportului întocmit în temeiul 
articolului 21 din Directiva 2003/87/CE.
Autoritățile statelor membre sunt responsabile cu pune ‑
rea în aplicare a dispozițiilor EU ETS, dar Comisia urmă ‑
rește îndeaproape punerea în aplicare a Directivei EU ETS 
în statele membre. Atunci când, în faza II, au existat îndo ‑
ieli cu privire la legalitatea aplicării de sancțiuni, Comisia 
a întreprins întotdeauna acțiuni subsecvente și a avut 
contacte regulate cu statele membre atunci când a fost 
necesar. De exemplu, Comisia a reiterat în mod constant 
faptul că statele membre nu puteau să scadă cuantumul 
amenzilor de 100 EUR14 aplicate în cazurile de nerestituire 
a certificatelor.
14 Această interpretare a articolului 16 a fost între timp confirmată 
de Curtea de Justiție a Uniunii Europene.77
Comisia continuă să organizeze ample schimburi de 
informații cu autoritățile competente pentru EU ETS ale 
statelor membre, cum ar fi deliberările periodice din 
cadrul Comitetului privind schimbările climatice și al 
Grupului său de lucru 3, dedicat comercializării emisii ‑
lor, al grupurilor tehnice de lucru create ad‑hoc, al unor 
forumuri, cum ar fi Forumul de acreditare și verificare 
și Forumul pentru conformitate și grupurile operative 
asociate acestuia, precum și al unor grupuri relevante, 
cum ar fi Grupul de lucru al administratorilor registrelor. 
Procedurile sunt difuzate de obicei pe cale electronică, 
pentru a‑i ajuta pe cei care nu pot participa la reuniuni.
79
Comisia recunoaște importanța rolului suplimentar 
îndeplinit de către Forumul de conformitate EU ETS și 
de grupurile sale operative în ceea ce privește imple ‑
mentarea armonizată a EU ETS și schimbul de informații 
privind bunele practici dintre autoritățile competente ale 
statelor membre. Deși participarea autorităților naționale 
a fost uneori limitată, chestiunile discutate și dezvoltate 
în cadrul Forumului pentru conformitate au fost difuzate 
prin intermediul unei facilități bazate pe internet la care 
au avut acces toate autoritățile competente.
80
Rata de conformitate ridicată reprezintă cel mai bun indi ‑
cator al efectului disuasiv al regimului de sancționare afe ‑
rent EU ETS, în special al amenzii prevăzute la nivelul UE 
în directivă, aplicabilă în cazul nerestituirii certificatelor.
Pe lângă această sancțiune armonizată la nivelul UE, sta ‑
tele membre stabilesc și aplică amenzi pentru anumite 
încălcări, cum ar fi netransmiterea la timp a unui raport 
privind emisiile, pe baza legislației naționale relevante.
Răspunsul Comisiei 65
89
Comisia ia notă de concluzia Curții.
Comisia subliniază că, în faza II, EU ETS a fost afectată de 
anumite aspecte legate de soliditatea cadrului pentru 
protecția integrității sale. Faptul că au existat deficiențe 
în implementarea EU ETS în faza II este unul dintre princi ‑
palele motive ale atenției deosebite acordate noilor evo ‑
luții și îmbunătățiri puse în aplicare în prezent în faza III.
91
În ceea ce privește constatările Curții potrivit cărora 
există chestiuni nesoluționate în materie de reglemen ‑
tare și de supraveghere a pieței emisiilor legate de 
traderii obligați să participe la piață, de tranzacționarea 
bilaterală extrabursieră (OTC) la vedere și de participanții 
mai mici de pe piață, Comisia și colegiuitorii au analizat 
în detaliu riscurile potențiale, în timpul procesului de 
adoptare a directivei MiFID, care conține, prin urmare, 
un regim echilibrat pentru exonerări. Cadrul de suprave ‑
ghere stabilit de legislația UE privind piețele financiare, 
care este utilizat, de asemenea, pentru toate instrumen ‑
tele financiare derivate pe mărfuri tranzacționate în UE 
(de exemplu, raportarea poziției prevăzută de MiFID, 
Regulamentul privind abuzul de piață prevede meca ‑
nisme de cooperare de anvergură), se aplică pieței certi ‑
ficatelor de emisii. Mecanismele de cooperare în materie 
de reglementare vor intra în vigoare începând cu 2017.
Recomandarea 1
Comisia este de acord că orice problemă importantă care 
persistă în ceea ce privește reglementarea și suprave ‑
gherea pieței ar trebui să fie abordată, după caz, pentru 
a îmbunătăți integritatea pieței. Pentru a se asigura că 
acțiunea UE este necesară și eficace, Comisia evaluează 
impactul politicilor și propunerilor sale în fiecare etapă, 
de la propunere și punerea în aplicare până la revizuire.
O evaluare a normelor adoptate recent privind regle ‑
mentarea și supravegherea pieței emisiilor, care sunt 
în prezent puse în aplicare, poate avea loc în contextul 
rapoartelor care urmează să fie prezentate de către 
Comisie Parlamentului European și Consiliului în 2019, în 
temeiul articolului 90 din MiFID II și al articolului 38 din 
Regulamentul privind abuzul de piață.86
În faza III a EU ETS, operatorii nu mai pot utiliza credite 
internaționale direct pentru a se conforma obligații ‑
lor aferente EU ETS care le revin. Operatorii trebuie în 
primul rând să facă schimb de credite internaționale 
pentru certificatele pe care le pot folosi ulterior pentru 
conformitate.
Numărul de credite internaționale pe care un operator 
le poate schimba este limitat. Normele privind deter ‑
minarea dreptului la credite individuale pentru fiecare 
operator de instalații și de aeronave sunt stabilite în 
Regulamentul (UE) nr. 1123/2013 al Comisiei. Operato ‑
rii primesc un drept pentru perioada 2008 ‑2020, prin 
urmare, dreptul acestora pentru faza III ține seama de 
drepturile de care au beneficiat în faza II.
Caseta 8 – Răspuns la observațiile 
formulate în al doilea paragraf
În faza III a EU ETS ar trebui să nu mai apară probleme 
similare. A se vedea răspunsul Comisiei la observațiile 
formulate la punctul 86.
Caseta 8 – Răspuns la observațiile 
formulate în al treilea paragraf
În faza III a EU ETS ar trebui să nu mai apară probleme 
similare. A se vedea răspunsul Comisiei la observațiile 
formulate la punctul 86.
Concluzii și recomandări
87
La momentul introducerii ETS, nu exista experiență prac ‑
tică la nivel național sau la nivelul UE. De aceea, Comisia 
și statele membre au urmat o abordare bazată pe învăța ‑
rea prin practică, care a dus la îmbunătățiri constante atât 
în ceea ce privește concepția, cât și punerea în aplicare.
Referitor la EU ETS și fraudele de tip „carusel” în materie 
de TVA, pentru a aborda fraudele în materie de TVA, 
Comisia a instituit temeiul juridic pentru Eurofisc, o rețea 
de schimburi rapide de informații specifice cu privire la 
tranzacțiile de TVA frauduloase. În acest context, statele 
membre analizează, de asemenea, noile tendințe de 
fraudă și își transmit reciproc avertizări timpurii în cazul 
în care apar noi fraude. Tranzacționarea certificatelor de 
emisii de dioxid de carbon este unul dintre sectoarele 
care sunt monitorizate atent de către statele membre în 
acest context. 
Răspunsul Comisiei 66
Recomandarea 2
Comisia acceptă recomandarea 2. Aceasta va analiza 
beneficiile clarificării statutului juridic al certificatelor și 
va reflecta de asemenea asupra oportunității și modului 
în care ar putea fi asigurat un mecanism de înregistrare 
rapidă pentru titlurile de garanție.
Piața carbonului din UE s‑a dezvoltat și s‑a maturizat, în 
pofida faptului că statutul juridic al certificatelor nu este 
stabilit la nivelul UE. Factorii care conduc la lichidități 
sunt mai degrabă de natură economică decât juridică.
Prin urmare, Comisia a propus deja instituirea unei 
rezerve pentru stabilitatea pieței [COM(2014) 20] pentru 
a face față surplusului de cote și pentru a se îmbunătăți 
reziliența sistemului la șocuri majore prin ajustarea rezer ‑
vei de certificate care urmează să fie scoase la licitație, 
propunere care este în curs de examinare de către Parla ‑
mentul European și Consiliu.
Comisia consideră că Directiva 2003/87/CE și Regula ‑
mentul (UE) nr. 389/2013, precum și evoluția cadrului de 
reglementare pentru piețele financiare din UE, asigură 
temeiurile juridice necesare pentru o piață a carbonului 
transparentă și cu lichidități la nivelul UE, garantând, în 
același timp, stabilitatea și integritatea acesteia.
93
Securitatea registrului s‑a îmbunătățit semnificativ în 
faza III a EU ETS. Pe lângă asigurarea respectării cerințelor 
de reglementare pentru deschiderea de conturi, Comisia 
promovează o cooperare activă și schimbul de bune 
practici între statele membre. Începând din 2012, îmbu ‑
nătățirea continuă a registrului Uniunii în conformitate 
cu metodologia proiectului relevant a impus ajustări în 
cadrul Comisiei.Recomandarea 1 (a)
Comisia acceptă recomandarea 1 litera (a). Comisia și 
colegiuitorii au analizat în detaliu riscurile potențiale în 
timpul procesului de adoptare a MiFID revizuită, care 
conține, prin urmare, un regim echilibrat pentru exone ‑
rări. Acestea vor face obiectul unor revizuiri în 2019, în 
temeiul legislației relevante.
Exonerările menționate la articolul 2 alineatul (1) literele 
(e) și (j) și la articolul 3 alineatul (1) litera (e) din MiFID sunt 
supuse unor condiții și unei supravegheri reglementare și 
acestea nu sunt neapărat specifice certificatelor de emi ‑
sii, ci se aplică în egală măsură instrumentelor financiare 
derivate pe mărfuri. Motivele exonerărilor rezultă din 
evaluarea scopului pentru care se solicită o autorizație 
MiFID (în principal pentru a proteja clienții societăților de 
investiții în ceea ce privește tranzacțiile transfrontaliere), 
precum și a proporționalității acestora în ceea ce privește 
costurile obținerii a unei astfel de autorizații în raport cu 
beneficiile pentru persoanele exonerate.
Recomandarea 1 (b)
Comisia acceptă recomandarea 1 litera (b), având în 
vedere că această metodă ține seama de corpusul de 
legislație privind piețele financiare din UE care a fost 
adoptată și este pusă în aplicare în prezent.
Recomandarea 1 (c)
Comisia acceptă parțial recomandarea 1 litera (c). Sunt 
instituite mecanisme de cooperare, pe care Comisia le 
consideră adecvate pentru situația existentă a pieței 
emisiilor. Serviciile Comisiei au reprezentanți în consiliile/
comitetele permanente ale Autorității Europene pentru 
Valori Mobiliare și Piețe (ESMA) și în grupurile de lucru 
atunci când sunt discutate chestiuni de politică și sunt în 
contact cu Agenția pentru Cooperarea Autorităților de 
Reglementare din Domeniul Energiei (ACER). Cu toate 
acestea, cooperarea din cadrul Comisiei este consolidată 
și mai mult în faza de punere în aplicare a legislației revi ‑
zuite. În ceea ce privește alte autorități de reglementare 
și de supraveghere (inclusiv agențiile) și ținând seama de 
evoluțiile viitoare ale pieței, Comisia va avea în vedere 
opțiuni pentru promovarea unor inițiative în vederea 
consolidării în continuare a mecanismelor de cooperare 
în materie de reglementare, în afara celor existente deja.
Răspunsul Comisiei 67
Recomandarea 4
Rolurile și responsabilitățile specifice ale tuturor părților 
implicate în EU ETS sunt clarificate grație regulamente ‑
lor Comisiei privind acreditarea și verificarea, precum și 
monitorizarea și raportarea, adoptate pentru faza III.
Recomandarea 4 (a)
Comisia acceptă recomandarea 4 litera (a).
Recomandarea 4 (b)
Comisia acceptă recomandarea 4 litera (b). Directiva 
2003/87/CE și măsurile de punere în aplicare definesc 
cadrul pentru asigurarea aplicării. Această abordare men ‑
ține o anume flexibilitate pentru o aplicare proporțională 
și eficientă de către autoritatea competentă, inclusiv în 
ceea ce privește locul și momentul când inspecțiile sunt 
cel mai productive, evitarea duplicării rolului verificato ‑
rului și capacitatea combinării cu alte sarcini prevăzute în 
reglementări.
Recomandarea 4 (c)-(f)
Aceste recomandări se adresează statelor membre.
95
Comisia a asigurat orientări cuprinzătoare în ceea ce 
privește pregătirea și aplicarea planurilor naționale de 
alocare pentru faza II. Aceasta recunoaște că orientările 
nu au conținut instrucțiuni referitoare la utilizarea datelor 
din 2005 privind emisiile, ceea ce oricum nu a afectat 
calitatea evaluării efectuate de Comisie.
Orientările Comisiei și monitorizarea efectuată de 
aceasta a implementării de către statele membre 
a EU ETS sunt îmbunătățite în faza III. Decizia de punere 
în aplicare 2014/166/UE a Comisiei și o notă explicativă 
asociată au relansat sistemul prin care se cere statelor 
membre să transmită anual Comisiei rapoarte elaborate 
în temeiul articolului 21 privind punerea în aplicare 
a Directivei 2003/87/EC. Aceste rapoarte sunt puse la dis ‑
poziția publicului prin intermediul sistemului ReportNet 
al Agenției Europene de Mediu.Recomandarea 3 (a)
Comisia acceptă recomandarea 3 litera (a). Registrul 
Uniunii nu deține toate datele relevante pentru depista ‑
rea abuzurilor și a activităților frauduloase. Cu toate aces ‑
tea, în temeiul MiFID/MiFIR și al Regulamentului privind 
abuzul de piață/Directivei privind abuzul de piață este 
deja prevăzut un exercițiu de colectare a datelor semnifi ‑
cative în ceea ce privește latura financiară a tranzacțiilor 
cu certificate de îndată ce acestea vor fi pe deplin puse în 
aplicare în 2017.
Recomandarea 3 (b)
Comisia acceptă recomandarea 3 litera (b).
Recomandarea 3 (c)
Comisia acceptă recomandarea 3 litera (c). În ceea ce 
privește structura, Comisia consideră că aceasta a fost 
deja realizată. În urma unui audit IT efectuat de Serviciul 
său de audit intern, Comisia a clarificat și mai bine rolul 
membrilor personalului și a optimizat structura. Comisia 
se angajează să asigure buna funcționare a sistemului de 
registre.
Recomandarea 3 (d)-(e)
Aceste recomandări se adresează statelor membre.
94
Regulamentele Comisiei adoptate înainte de începerea 
fazei III îmbunătățesc eficacitatea, eficiența și gradul de 
armonizare al implementării EU ETS în faza III. Aceste 
regulamente abordează deficiențele descrise de Curte. 
Îmbunătățirile vizează monitorizarea și raportarea, 
precum și verificarea și acreditarea, confirmând rolurile și 
responsabilitățile tuturor părților, inclusiv al autorităților 
competente, al operatorilor, al verificatorilor, al organis ‑
melor naționale de acreditare și al statelor membre.
Răspunsul Comisiei 68
97
Imaginile de ansamblu privind sistemele de sancțiuni 
aferente EU ETS din statele membre sunt dobândite 
grație studiilor efectuate de Comisie privind respectarea 
de către statele membre a EU ETS și a Deciziei de punere 
în aplicare 2014/166/UE a Comisiei, care actualizează 
sistemul prin care se cere statelor membre să transmită 
Comisiei rapoartele anuale prevăzute de articolul 21 cu 
privire la punerea în aplicare a Directivei 2003/87/CE.
Recomandarea 6
Comisia consideră că sistemul de sancțiuni aferent 
EU ETS este eficace. Sancțiunea de 100 EUR pe tonă de 
CO2 emisă pentru care nu este restituit niciun certificat 
până la 30 aprilie are un efect disuasiv puternic. Acest 
lucru este demonstrat în special prin faptul că, în fiecare 
an, aproximativ 99 % din emisii sunt acoperite efectiv de 
numărul necesar de certificate și, prin urmare, sancțiunea 
se aplică numai la 1 % din emisiile raportate.
Statele membre ar trebui să dea dovadă de transparență 
în ceea ce privește sancțiunile care se aplică la nivel 
național pentru încălcări, altele decât obligația de resti ‑
tuire, și ar trebui, de asemenea, să publice informațiile 
privind operatorii care nu respectă obligația de resti ‑
tuire. Cu toate acestea, este important de observat că, 
în conformitate cu articolul 16 alineatul (1) din Directiva 
2003/87/CE, statele membre au în continuare dreptul de 
a stabili sancțiuni și că diferențele dintre nivelul sanc ‑
țiunilor pot fi justificate ținând seama de circumstanțele 
dintr‑un anumit stat membru.
Comisia acordă o importanță deosebită transparenței 
la nivelul autorităților competente ale statelor mem ‑
bre în vederea menținerii gradului foarte ridicat de 
conformitate.96
Comisia recunoaște că raportarea realizată în temeiul 
articolului 21, referitoare la implementarea EU ETS, 
nu a fost întotdeauna completă în faza II. Cerințele 
sunt în prezent îndeplinite cu mai multă rigurozitate 
pentru faza III, pe baza Deciziei de punere în aplicare 
2014/166/UE a Comisiei, astfel că, în viitor, ar trebui să fie 
îndeplinită condiția privind publicarea unui raport anual 
complet privind implementarea.
Comisia continuă să organizeze ample schimburi de 
informații cu autoritățile competente pentru EU ETS ale 
statelor membre, cum ar fi deliberările periodice din 
cadrul Comitetului privind schimbările climatice și al 
Grupului său de lucru 3, dedicat comercializării emisiilor, 
al grupurilor tehnice de lucru create ad‑hoc, al unor foru ‑
muri, cum ar fi Forumul de acreditare și verificare și Foru ‑
mul pentru conformitate și grupurile operative asociate 
acestuia, precum și al unor grupuri relevante, cum ar fi 
Grupul de lucru al administratorilor registrului, precum și 
prin mecanisme asociate de difuzare a documentelor.
Recomandarea 5 (a)
Comisia acceptă recomandarea 5 litera (a).
Armonizarea EU ETS este substanțială în faza III, iar Comi ‑
sia continuă monitorizarea implementării de către statele 
membre a EU ETS cu mai multă rigurozitate în faza III.
Recomandarea 5 (b)
Comisia acceptă recomandarea 5 litera (b) referitoare la 
publicarea periodică a unui raport privind implementa ‑
rea EU ETS.
Recomandarea 5 (c)
Această recomandare se adresează statelor membre.
Răspunsul Comisiei 69
Recomandarea 6 (a)
Comisia acceptă recomandarea 6 litera (a). Aceasta va 
analiza în detaliu informațiile pe care le primește prin 
studiile privind conformarea cu EU ETS și prin rapoartele 
anuale prezentate de statele membre în temeiul articolu ‑
lui 21 din Directiva EU ETS și va lua măsuri în cazul în care 
se consideră oportun.
Recomandarea 6 (b)-(c)
Aceste recomandări se adresează statelor membre.

CUM  VĂ PUTE/uni021AI PROCUR A PUBLIC A/uni021AIILE  UNIUNII  EUR OPENE ?
Public a/uni021Bii gratuit e:
  un singur exemplar :  
pe site-ul EU Bookshop (http://bookshop .europa.eu);
  mai mult e exemplar e/post ere/hăr /uni021Bi:  
de la reprezentan/uni021Bele Uniunii Europene (http://ec .europa.eu/r epresen t_ro.htm),  
de la delega /uni021Biile din /uni021Bările care nu sunt membr e ale UE (http://eeas .europa.eu/delega tions/inde x_ro.htm) 
sau contactând re/uni021Beaua Europe Direct (http://eur opa.eu/eur opedir ect/inde x_ro.htm)  
la numărul 00 800 6 7 8 9 10 11 (gra tuit în toată UE) (*).
(*)  Informa/uni021Biile primit e sunt gratuit e, la fel ca și cea mai mar e parte a apelur ilor telefonic e (unii oper atori și unele cabine  
telefonic e și hotelur i taxează totuși aceste apelur i).
Public a/uni021Bii contra cost:
 pe site-ul EU Bookshop (http://bookshop .europa.eu).
Schema EU ETS este piatra de temelie a politicii UE în 
domeniul climei, fiind menționată adesea în alte părți ale 
lumii ca model de politică emergentă în acest domeniu al 
schimbărilor climatice. Curtea a  identificat deficiențe 
semnificative în implementarea fazei II a EU ETS (2008-2012), 
precum și probleme legate de robustețea cadrului de 
protecție a integrității pieței. Printre aspectele care necesită 
îmbunătățiri se numără reglementarea și supravegherea 
pieței, statutul juridic al certificatelor de emisii și sistemele 
care prelucrează informații fundamentale legate de EU ETS. 
Statele membre ar trebui să își consolideze modul de 
aplicare a cadrului de control și a sancțiunilor. Curtea 
formulează o serie de recomandări care vizează ameliorarea 
integrității și a implementării schemei EU ETS.
CURTEA DE
CONTURI
EUROPEANĂ