[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 17.10.2007

COM(2007) 605 final

2007/0224 (CNS)

Propunere de

REGULAMENT AL CONSILIULUI

privind protecţia ecosistemelor marine vulnerabile din marea liberă împotriva efectelor nocive ale uneltelor de pescuit de fund

(prezentată de Comisie) {SEC(2007) 1315}{SEC(2007) 1317}

EXPUNERE DE MOTIVE

1. CONTEXTUL PROPUNERII

- Motivele şi obiectivele propunerii

Propunerea de regulament al Consiliului transpune recomandările Adunării Generale a Naţiunilor Unite (Rezoluţia 61/105 din 8 decembrie 2006) privind măsurile de eliminare a practicilor de pescuit distructive care pun în pericol ecosistemele marine vulnerabile din marea liberă. Propunerea se aplică navelor comunitare care îşi desfăşoară activitatea în marea liberă în zone care nu sunt reglementate de către o organizaţie regională de gestionare a pescuitului (ORGP) şi care, prin urmare, trebuie reglementate unilateral de către statul de pavilion.

- Context general

Anumite ecosisteme marine, cum sunt munţii submarini, coralii de adâncime şi izvoarele hidrotermale sunt ameninţate de practicile de pescuit care pot avea efecte distructive asupra integrităţii fizice a habitatului. S-a demonstrat că, atunci când sunt instalate în zonele în care se află aceste ecosisteme, uneltele de pescuit de fund distrug coralii şi bureţii de adâncime, împreună cu ecosistemul complex pe care aceştia îl găzduiesc şi susţin. Aceste habitate nu au fost încă explorate şi descrise în întregime, însă există numeroase dovezi ştiinţifice care atestă importanţa lor ca „zone fierbinţi” din punct de vedere al biodiversităţii ( biodiversity hotspots ).

Problemele pe care le ridică practicile de pescuit distructive din marea liberă fac obiectul dezbaterilor din cadrul Adunării Generale a ONU încă din 2004, astfel că au devenit o chestiune delicată în cadrul gestionării la nivel internaţional a pescuitului. Această chestiune dă naştere unor preocupări deosebite în ceea ce priveşte zonele din marea liberă pentru care nu s-a instituit o organizaţie regională de gestionare a pescuitului care să reglementeze activitatea de pescuit şi impactul acesteia asupra mediului. Uniunea Europeană a participat activ la această dezbatere şi a contribuit la definirea setului de recomandări în privinţa cărora Adunarea Generală a ajuns în final la un consens.

Dezbaterea din cadrul Organizaţiei Naţiunilor Unite a fost marcată de propunerea formulată de anumiţi membri ai ONU de a adopta un moratoriu general privind pescuitul cu traule de fund în marea liberă, în timp ce alte ţări s-au arătat iniţial reticente la orice acţiune colectivă stabilită la nivel mondial. Uniunea Europeană a promovat cu succes o propunere alternativă bazată pe reglementarea strictă a activităţilor de pescuit de fund, care ar trebui să orienteze măsurile de conservare şi de gestionare adoptate de către ORGP şi, de asemenea, să stabilească dispoziţiile pe care statele de pavilion trebuie să le aplice în privinţa navelor proprii, atunci când acestea îşi desfăşoară activitatea în zone din marea liberă care nu sunt reglementate de nicio ORGP. Această abordare se bazează pe obligativitatea efectuării unei evaluări de impact asupra mediului drept condiţie pentru autorizarea activităţilor de pescuit, însoţită de măsuri de salvgardare, eforturi sporite pentru identificarea şi descrierea ecosistemelor marine vulnerabile prin intermediul unor cercetări şi studii ştiinţifice, precum şi adoptarea permanentă de măsuri şi restricţii aplicabile anumitor zone pentru protejarea acestor ecosisteme.

Uniunea Europeană are un număr important de traule de fund în zone unde nu a fost instituită nicio ORGP care să reglementeze activitatea de pescuit de fund, în special în Atlanticul de Sud-Vest. Uniunea Europeană trebuie să răspundă solicitărilor AGNU adoptând reglementări care să prevină riscul distrugerii ecosistemelor marine vulnerabile situate în aceste zone prin activităţile de pescuit de fund.

Prin Rezoluţia 61/105, statele au fost invitate să adopte, până în decembrie 2008, măsuri similare celor prevăzute în prezenta propunere, urmând ca Adunarea Generală să examineze în 2009 răspunsurile primite la solicitarea sa, în vederea elaborării unor recomandări suplimentare.

- Dispoziţiile în vigoare în domeniul propunerii

Comunitatea a adoptat măsuri pentru protejarea ecosistemelor de adâncime aflate în apele comunitare, a prezentat propuneri în acest scop în cadrul organizaţiilor regionale de gestionare a pescuitului relevante – NEAFC şi NAFO pentru Atlanticul de Nord, SEAFO pentru Atlanticul de Sud-Est, CCAMLR pentru Antarctica, GFCM pentru Marea Mediterană – şi a transpus măsurile astfel adoptate în legislaţia comunitară. Prezenta propunere completează sfera de aplicare a acţiunii Uniunii Europene, abordând activităţile care se desfăşoară în afara apelor comunitare şi în zone care nu se află sub jurisdicţia unei ORGP.

- Coerenţa cu celelalte politici şi obiective ale Uniunii

Prezenta propunere se înscrie în politica comună în domeniul pescuitului şi în politica de mediu a Uniunii Europene, întrucât stabileşte norme pentru prevenirea şi înlăturarea efectelor nocive ale anumitor practici de pescuit asupra mediului marin.

2. CONSULTAREA PăRţILOR INTERESATE şI EVALUAREA IMPACTULUI

- Consultarea părţilor interesate

Metode de consultare, principalele sectoare vizate şi profilul general al respondenţilor

Opiniile părţilor interesate şi ale reprezentanţilor societăţii civile au fost primite de-a lungul celor doi ani în care această chestiune a fost dezbătută în cadrul Organizaţiei Naţiunilor Unite. Concret, Comisia a pus la dispoziţia publicului raportul prezentat Secretarului General al ONU în aprilie 2006 şi un document de lucru al serviciilor Comisiei în care era prezentată poziţia pe care Uniunea Europeană intenţiona să o adopte în cursul consultărilor Adunării Generale din septembrie 2006. Părţile interesate au comunicat Comisiei opiniile lor cu privire la ambele documente, care au fost, de asemenea, aprobate de statele membre înainte de prezentare şi de publicare.

Rezumatul răspunsurilor şi modul în care acestea au fost luate în considerare

Comisia a primit, în principal, două tipuri de opinii contrare: pe de o parte, organizaţiile neguvernamentale de protecţie a mediului au pledat pe lângă Uniunea Europeană pentru susţinerea unui moratoriu general privind pescuitul cu traule de fund în marea liberă ca fiind singura soluţie pentru garantarea efectivă a conservării ecosistemelor de adâncime vulnerabile; pe de altă parte, sectorul pescuitului şi-a manifestat opoziţia faţă de această abordare constând într-o interdicţie generală.

Comisia a propus o poziţie de negociere pentru a ajunge la o soluţie echilibrată, care să urmărească, de asemenea, obiectivul obţinerii unui consens internaţional. Comisia împărtăşea opiniile organizaţiilor neguvernamentale de protecţie a mediului referitoare la gravitatea acestei ameninţări şi necesitatea de a acţiona cu hotărâre, însă era de acord, alături de sectorul pescuitului, că o reglementare strictă poate fi mai eficientă decât o interdicţie de pescuit în marea liberă, în special atunci când o astfel de interdicţie nu ar face obiectul unui consens în cadrul Naţiunilor Unite. În acest caz, nu s-ar garanta existenţa unor condiţii egale pentru toţi în marea liberă, întrucât anumite state de pavilion ar respecta moratoriul, iar altele nu. În schimb, pachetul de măsuri adoptate de Adunarea Generală pe bază de consens oferă orientări clare tuturor statelor şi tuturor ORGP privind reglementarea activităţilor de pescuit de fund, introducând o evaluare a efectelor posibile asupra mediului pe baza principiului precauţiei şi condiţionând autorizarea activităţilor de rezultatele acestei evaluări. Aceste recomandări constituie baza adoptării unor măsuri decisive nu numai în marea liberă, ci şi în cadrul ORGP şi chiar în zonele aflate sub jurisdicţie naţională, astfel că ar trebui să ducă la apariţia unor beneficii semnificative de ordin ecologic în toate zonele.

- Obţinerea şi utilizarea expertizei

Domeniile ştiinţifice/de expertiză relevante

Ecologia apelor de adâncime, date referitoare la pescuit.

Metodologia utilizată

S-a recurs la literatura ştiinţifică publicată pe tema ecosistemelor de adâncime, în special coralii de apă rece, şi a efectelor pescuitului şi a altor activităţi umane asupra acestora; lucrări în curs pe această temă desfăşurate de Consiliul internaţional pentru explorarea mării; studii interne privind activităţile flotelor în zonele din marea liberă care nu sunt reglementate de nicio ORGP; proiecte de cercetare în cadrul celui de-Al şaselea program-cadru (în special HERMES, inclusiv o reuniune tehnică ad-hoc cu experţi care participă la acest proiect).

Principalele organizaţii consultate/principalii experţi consultaţi

ICES, HERMES, UNEP (publicaţii)

Rezumatul recomandărilor primite şi utilizate

S-a menţionat existenţa unor riscuri potenţial grave cu consecinţe ireversibile. Existenţa unor astfel de riscuri este larg recunoscută.

Pentru a garanta protecţia ecosistemelor marine vulnerabile cum sunt recifele, coralii de adâncime, munţii submarini, izvoarele hidrotermale sau bureţii de adâncime împotriva efectelor uneltelor de pescuit de fund este necesar să se limiteze sau să se elimine utilizarea unor astfel de unelte în zonele care adăpostesc astfel de ecosisteme. Deşi efectele variază în funcţie de diferitele unelte, aceste ecosisteme sunt extrem de fragile şi ar trebui protejate prin închiderea anumitor zone. Cu toate acestea, s-a recomandat, în acelaşi timp, aprofundarea cercetărilor pentru a documenta integral efectele pescuitului, deşi este necesar să se ia urgent măsuri de precauţie.

Mijloace utilizate pentru punerea recomandărilor experţilor la dispoziţia publicului

Documentul de lucru al serviciilor Comisiei publicat de Comisie în septembrie 2006 a prezentat concluziile analizei realizate de Comisie pe baza recomandărilor primite şi a opiniilor exprimate.

- Evaluarea impactului

Opţiunea 1: nu se întreprinde nicio acţiune specifică pentru transpunerea Rezoluţiei 61/105, întrucât aceasta nu are caracter obligatoriu. Totuşi, această opţiune nu înseamnă că Uniunea Europeană nu ţine cont de aceste recomandări. Acestea permit definirea poziţiei sale în cadrul cooperării internaţionale în domeniul pescuitului. În ceea ce priveşte navele comunitare care desfăşoară activităţi de pescuit în zone nereglementate de o ORGP, responsabilitatea în acest sens revine fiecărui stat membru în parte. Evaluarea acestei opţiuni a indicat faptul că aceasta ar avea un impact negativ asupra credibilităţii internaţionale a UE şi asupra capacităţii acesteia de a juca un rol determinant în procesul de consolidare a gestionării la nivel internaţional a pescuitului. De asemenea, această opţiune implică renunţarea la angajamentele asumate de UE în cadrul politicii comune în domeniul pescuitului.

Opţiunea 2: depăşirea cadrului recomandărilor formulate de Adunarea Generală şi impunerea unei interdicţii aplicabile unilateral tuturor navelor comunitare. Evaluarea acestei opţiuni a indicat faptul că aceasta ar avea efecte negative semnificative din punct de vedere economic şi social asupra flotelor comunitare. De asemenea, această opţiune ar scoate în evidenţă un angajament ferm asumat de UE pentru protejarea ecosistemelor marine vulnerabile. Cu toate acestea, eficienţa acestui efort nu ar putea fi garantată în cazul în care alte state de pavilion ar continua autorizarea activităţilor de pescuit, ceea ce ar face dificilă justificarea restricţiilor impuse flotei comunitare.

Opţiunea 3: definirea unei politici clare şi adoptarea unei reglementări stricte de transpunere a recomandărilor formulate de Adunarea Generală. Această opţiune presupune întreprinderea unei acţiuni specifice pentru implementarea rezoluţiei prin adoptarea a) unui document strategic prin care Comisia şi Uniunea Europeană se angajează să adopte o strategie clară în cadrul forurilor internaţionale şi care indică obiectivele stabilite şi acţiunile propuse şi b) a unui regulament de implementare a măsurilor recomandate de Adunarea Generală în ceea ce priveşte navele comunitare care desfăşoară activităţi de pescuit în zone nereglementate de o ORGP, şi anume prezenta propunere. Evaluarea acestei opţiuni a indicat faptul că aceasta ar conferi vizibilitate angajamentului UE de realizare a obiectivului stabilit şi ar consolida credibilitatea şi capacitatea acesteia de a juca un rol motor pe scena internaţională. Totodată, ea va avea consecinţe pentru autorităţile naţionale responsabile de punerea în aplicare a acestor norme, în special în ceea ce priveşte procedura evaluării prealabile, însă în acelaşi timp va permite continuarea activităţilor de pescuit, cu condiţia ca acestea să respecte normele de protecţie a mediului. Prin urmare, sistemul va contribui la asigurarea protecţiei ecosistemelor marine vulnerabile.

3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII

- Rezumatul acţiunii propuse

Prin prezenta propunere, activităţile de pescuit cu unelte de fund desfăşurate în zone care nu sunt reglementate de o ORGP au obligaţia de a obţine un permis de pescuit în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1627/94. Acordarea acestui permis este supusă condiţiei ca autoritatea statului membru care îl eliberează să efectueze o evaluare a efectelor pe care activităţile le pot avea asupra ecosistemelor marine vulnerabile şi să constate că nu există riscul unor efecte nocive semnificative. Pentru această evaluare, operatorii trebuie să prezinte planuri de pescuit, pe care autorităţile însărcinate cu eliberarea permisului le examinează în lumina informaţilor ştiinţifice disponibile şi a opiniilor referitoare la prezenţa (sau probabilitatea prezenţei) ecosistemelor în cauză în zona prevăzută pentru operaţiuni, pentru a verifica dacă activităţile propuse se desfăşoară în afara zonelor vulnerabile.

Valabilitatea permisului este condiţionată de conformarea activităţilor de pescuit la planurile de pescuit, care prevăd mijloace de control pentru monitorizarea acestei conformităţi (inclusiv monitorizarea strictă a navei prin satelit şi prezenţa observatorilor la bord) şi stabilesc consecinţele legale în caz de nerespectare (inclusiv aplicarea procedurii în caz de încălcare gravă conform politicii comune în domeniul pescuitului). Propunerea stabileşte, de asemenea, obligaţia retragerii din zonele în care sunt descoperite ecosisteme vulnerabile, precum şi o limită de precauţie a adâncimii la care se pot instala uneltele de fund (maximum 1 000 m), pentru a garanta existenţa, în toate zonele de pescuit, a unei zone protejate pe criteriul adâncimii. În fine, propunerea prevede obligaţii de raportare în sarcina statelor membre şi o clauză de reexaminare la doi ani de la intrarea în vigoare.

- Temeiul juridic

Articolul 37 din Tratatul CE.

- Principiul subsidiarităţii

Propunerea ţine exclusiv de competenţa Comunităţii. Prin urmare, principiul subsidiarităţii nu se aplică.

- Principiul proporţionalităţii

Propunerea respectă principiul proporţionalităţii din următoarele motive:

Propunerea se bazează pe un regim bine stabilit, şi anume cel prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 1627/94, conform căruia statele membre sunt responsabile de eliberarea permiselor de pescuit speciale, asigurând coerenţa şi transparenţa aplicării sistemului în întreaga Comunitate. Propunerea nu creează un nou regim de autorizare, ci se bazează pe permis ca instrument de conformare la cerinţele privind desfăşurarea operaţiunilor de pescuit în scopul prevenirii distrugerii ecosistemelor marine vulnerabile.

În prezent, statele membre nu sunt obligate, conform normelor politicii comune în domeniul pescuitului, să efectueze o evaluare prealabilă a impactului asupra mediului drept condiţie pentru autorizarea activităţilor individuale de pescuit. Punerea în aplicare a acestui sistem, potrivit celor prevăzute de Adunarea Generală, va duce, prin urmare, la sporirea volumului de muncă pentru aceste autorităţi, chiar dacă zonele de pescuit vizate sunt relativ limitate. Cu toate acestea, propunerea prevede criterii pentru efectuarea acestei evaluări, în special utilizarea recomandărilor ştiinţifice aflate la dispoziţia statelor membre şi nu necesită, în general, o reorganizare a sistemului actual de autorizare. Ea presupune pur şi simplu o documentare mai aprofundată a procedurii de autorizare. Acestea sunt cerinţele minime pe care sistemul trebuie să le pună în aplicare pentru a răspunde în mod eficient abordării convenite în cadrul Adunării Generale.

- Alegerea instrumentelor

Instrumente propuse: regulament.

Alte mijloace nu ar fi adecvate din următorul motiv/următoarele motive.

Politica comună în domeniul pescuitului intră în sfera competenţei exclusive a Comunităţii. Normele adoptate la nivel comunitar trebuie să fie uniforme şi obligatorii, pentru a se evita coexistenţa unor standarde diferite între statele membre. Prin urmare, se justifică includerea măsurilor într-o propunere de regulament.

4. IMPLICAţII BUGETARE

Propunerea nu are implicaţii asupra bugetului comunitar.

5. INFORMAţII SUPLIMENTARE

- Clauza de reexaminare/revizuire/caducitate

Propunerea include o clauză de reexaminare.

2007/0224 (CNS)

Propunere de

REGULAMENT AL CONSILIULUI

privind protecţia ecosistemelor marine vulnerabile din marea liberă împotriva efectelor nocive ale uneltelor de pescuit de fund

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 37,

având în vedere propunerea Comisiei[1],

având în vedere avizul Parlamentului European[2],

întrucât:

(1) Comunitatea este parte contractantă la Convenţia Naţiunilor Unite asupra dreptului mării şi la Acordul pentru aplicarea prevederilor Convenţiei Naţiunilor Unite asupra dreptului mării din 10 decembrie 1982 în legătură cu conservarea şi gestionarea stocurilor de peşti anadromi şi a stocurilor de peşti mari migratori. Aceste instrumente internaţionale stabilesc în sarcina statelor obligaţia de a coopera pentru conservarea resurselor vii din marea liberă şi prevăd că această cooperare poate avea loc direct între state sau prin intermediul organizaţiilor sau acordurilor corespunzătoare de gestionare a pescuitului la nivel subregional sau regional.

(2) Absenţa organizaţiilor sau a acordurilor regionale de gestionare a pescuitului nu exonerează statele de obligaţia care le revine în temeiul dreptului mării de a adopta, în raport cu cetăţenii lor, orice măsuri necesare pentru conservarea resurselor vii din marea liberă, inclusiv pentru protecţia ecosistemelor marine vulnerabile împotriva efectelor nocive ale activităţilor de pescuit.

(3) Articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea şi exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului[3] prevede că politica comună în domeniul pescuitului aplică principiul precauţiei prin adoptarea unor măsuri pentru reducerea impactului activităţilor de pescuit asupra ecosistemelor marine. În conformitate cu articolul 7 din acelaşi regulament, Comisia poate decide, la solicitarea motivată a unui stat membru sau din proprie iniţiativă, luarea unor măsuri de urgenţă, în cazul în care există dovezi ale unei ameninţări grave pentru conservarea resurselor acvatice vii sau pentru ecosistemul marin, ce apar ca urmare a activităţilor de pescuit şi necesită adoptarea unor măsuri imediate.

(4) Comunitatea s-a angajat să acţioneze pentru conservarea ecosistemelor marine cum sunt recifele, munţii submarini, coralii de adâncime, izvoarele hidrotermale şi bancurile de bureţi. Există numeroase dovezi ştiinţifice care atestă faptul că integritatea acestor ecosisteme este ameninţată de activităţile de pescuit în care se utilizează unelte de fund. Comunitatea a adoptat deja măsuri pentru interzicerea pescuitului de fund în zonele din apele comunitare care adăpostesc astfel de ecosisteme. Ea a contribuit, de asemenea, la adoptarea unor măsuri similare în zonele din marea liberă aflate în sfera de competenţă a tuturor organizaţiilor regionale de gestionare a pescuitului existente abilitate să reglementeze activităţile de pescuit de fund. În plus, ea a contribuit activ la instituirea unor noi organizaţii sau acorduri, pentru ca întreaga suprafaţă oceanică a planetei să fie inclusă în sistemele regionale corespunzătoare de conservare şi gestionare a pescuitului. Cu toate acestea, în anumite zone din marea liberă există dificultăţi semnificative în ceea ce priveşte instituirea unui astfel de organism.

(5) Prin Rezoluţia 61/105 a Adunării Generale a Naţiunilor Unite, adoptată la 8 decembrie 2006[4], comunitatea internaţională a căzut de acord în ceea ce priveşte necesitatea urgentă de a adopta măsuri de protejare a sistemelor marine vulnerabile împotriva efectelor distructive ale activităţilor de pescuit de fund, prin intermediul unei reglementări stricte a acestor activităţi de către organizaţiile sau acordurile regionale de gestionare a pescuitului sau de către state în ceea ce priveşte navele care arborează pavilionul lor şi care desfăşoară activităţi de pescuit în zone în care nu există astfel de organizaţii sau acorduri. Adunarea Generală a oferit orientări privind tipul de măsuri care ar trebui adoptate în acest sens.

(6) Comunitatea dispune de numeroase nave care desfăşoară activităţi de pescuit de fund în zone care nu sunt reglementate de o organizaţie sau de un acord regional de gestionare a pescuitului şi în care, pe termen scurt, nu se preconizează înfiinţarea unei astfel de organizaţii sau încheierea unui astfel de acord. Fără a exclude necesitatea continuării eforturilor pentru acoperirea acestor lacune spaţiale ale sistemului internaţional de gestionare a pescuitului, Comunitatea trebuie să îndeplinească obligaţiile care îi revin în temeiul dreptului mării în ceea ce priveşte conservarea resurselor marine vii din aceste zone şi, prin urmare, trebuie să adopte măsuri adecvate în raport cu aceste flote. În acest scop, Comunitatea trebuie să acţioneze în conformitate cu orientările oferite de Adunarea Generală în Rezoluţia 61/105.

(7) Un element cheie al recomandărilor făcute de Adunarea Generală îl reprezintă măsurile „pentru a evalua, pe baza celor mai bune informaţii ştiinţifice disponibile, dacă diversele activităţi de pescuit de fund pot avea efecte nocive semnificative asupra ecosistemelor marine vulnerabile şi, în acest caz, pentru a garanta că aceste activităţi sunt gestionate astfel încât să se prevină astfel de efecte sau că nu sunt autorizate[5]”.

(8) Pentru aplicarea acestei recomandări, este necesar ca navele de pescuit în cauză să fie autorizate să pescuiască în baza unui permis de pescuit special eliberat în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1627/94 al Consiliului din 27 iunie 1994 de stabilire a dispoziţiilor generale privind permisele de pescuit speciale[6] şi cu Regulamentul (CE) nr. 2943/95 al Comisiei din 20 decembrie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1627/94 al Consiliului[7]. Pe lângă aceasta, eliberarea şi valabilitatea unor astfel de permise trebuie să fie supuse unor condiţii speciale care să garanteze că efectele activităţilor de pescuit autorizate au fost evaluate corespunzător şi că desfăşurarea operaţiunilor de pescuit este conformă acestei evaluări.

(9) Punerea în aplicare a recomandărilor formulate de Adunarea Generală necesită, de asemenea, adoptarea unor măsuri relevante de monitorizare, pentru a asigura respectarea condiţiilor de eliberare a permiselor. Acestea includ prezenţa observatorilor la bordul navelor şi dispoziţii specifice privind operarea sistemelor de monitorizare a navelor prin satelit pentru cazurile de defecţiuni tehnice sau de nefuncţionare a sistemului, pe lângă cele prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 2244/2003 al Comisiei din 18 decembrie 2003 de stabilire a dispoziţiilor privind sistemele de monitorizare a navelor prin satelit[8].

(10) Identificarea ecosistemelor marine vulnerabile din zonele care nu sunt reglementate de o organizaţie regională de gestionare a pescuitului este un proces aflat în desfăşurare, iar informaţiile ştiinţifice în acest domeniu sunt relativ limitate. Stabilirea unei adâncimi maxime pentru instalarea uneltelor de fund asigură, ca măsură de precauţie, o zonă de protecţie pentru coralii şi bureţii de adâncime în interiorul coloanei de apă. O adâncime de 1 000 m reprezintă o valoare rezonabilă, care garantează un nivel adecvat de protecţie, fiind în acelaşi timp compatibilă cu continuarea pescuitului de fund al speciilor demersale care trăiesc în general la adâncimi mai mici, cum ar fi merluciul şi calmarul. Această restricţie de adâncime este, de asemenea, compatibilă cu elaborarea progresivă, în temeiul prezentului regulament, a unor măsuri regionale pentru protejarea siturilor în care au fost identificate sau în care este probabilă apariţia unor ecosisteme vulnerabile.

(11) Încălcarea condiţiilor specifice, cum sunt cele referitoare la restricţia de adâncime, la operarea sistemului de monitorizare a navei şi la reamplasarea activităţilor în cazul descoperirii neprevăzute a unui ecosistem marin vulnerabil poate cauza pagube ireparabile acestor ecosisteme şi, prin urmare, trebuie inclusă pe lista încălcărilor grave prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1447/1999 al Consiliului din 24 iunie 1999 privind stabilirea listei tipurilor de comportament care contravin grav normelor politicii comune a pescuitului[9].

(12) Prin Regulamentul (CE) nr. 2347/2002 al Consiliului de stabilire a cerinţelor specifice de acces şi a condiţiilor asociate care se aplică pescuitului rezervelor de specii de adâncime, Comunitatea a stabilit un regim specific de gestionare aplicabil pescuitului stocurilor de specii de adâncime[10]. Este necesar să se asigure aplicarea cerinţelor prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 2347/2002 şi în cazul navelor comunitare de pescuit care vizează stocurile de adâncime din zonele în care nu sunt în vigoare măsuri sau acorduri internaţionale de gestionare,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Articolul 1

Domeniul de aplicare

1. Prezentul regulament se aplică navelor de pescuit comunitare care desfăşoară activităţi de pescuit cu unelte de fund în marea liberă.

2. Prezentul regulament nu se aplică navelor de pescuit comunitare care îşi desfăşoară activitatea în zone:

1. aflate în sfera de competenţă a unei organizaţii sau a unui acord regional de gestionare a pescuitului competente pentru reglementarea acestor activităţi de pescuit;

2. pentru care procesul de înfiinţare a unei organizaţii regionale de gestionare a pescuitului este în curs, dacă participanţii la acest proces au convenit asupra unor măsuri provizorii pentru protejarea ecosistemelor marine vulnerabile împotriva efectelor distructive ale utilizării uneltelor de pescuit de fund.

Articolul 2

Definiţii

În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiţii:

(a) „ecosistem marin” înseamnă un complex dinamic de comunităţi de plante, animale şi microorganisme şi mediul abiotic, care interacţionează într-o unitate funcţională;

(b) „ecosistem marin vulnerabil” înseamnă orice ecosistem marin a cărui structură şi funcţie specifice sunt, conform celor mai bune informaţii ştiinţifice disponibile şi principiului precauţiei, susceptibile să fie puse în pericol de stresul cauzat de contactul fizic cu uneltele de fund în cursul operaţiunilor de pescuit, care include, printre altele, recifele, munţii submarini, izvoarele hidrotermale, coralii de apă rece sau bancurile de bureţi de apă rece;

(c) „unelte de fund” înseamnă traule de fund, drage, setci de fund, paragate de fund, vintire şi capcane.

Articolul 3

Permise de pescuit speciale

1. Pentru desfăşurarea activităţilor de pescuit menţionate la articolul 1 alineatul (1), navele de pescuit comunitare trebuie să deţină un permis de pescuit special.

2. Permisele de pescuit speciale se eliberează în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1627/94 al Consiliului[11] şi se supun condiţiilor prevăzute în prezentul regulament.

Articolul 4

Condiţii de eliberare a permiselor

1. Cererile pentru eliberarea permiselor de pescuit speciale menţionate la articolul 3 alineatul (1) sunt însoţite de un plan de pescuit detaliat, care precizează în special următoarele:

3. zona prevăzută pentru desfăşurarea activităţilor;

4. speciile vizate;

5. adâncimea la care urmează să fie instalate uneltele;

6. configuraţia profilului batimetric al fundului mării în zonele de pescuit prevăzute.

2. Eliberarea unui permis de pescuit special de către autorităţile competente este condiţionată de efectuarea unei evaluări a efectelor potenţiale ale activităţilor de pescuit pe care nava intenţionează să le desfăşoare, din care să rezulte că aceste activităţi nu riscă să aibă efecte nocive semnificative asupra ecosistemelor marine vulnerabile.

3. Pentru efectuarea evaluării menţionate la alineatul (2), autorităţile competente se bazează pe cele mai bune informaţii ştiinţifice disponibile referitoare la localizarea ecosistemelor marine vulnerabile în zonele în care navele de pescuit în cauză intenţionează să desfăşoare activităţi. Aceste informaţii ştiinţifice includ, atunci când sunt disponibile, date ştiinţifice pe baza cărora se poate estima probabilitatea existenţei unor astfel de ecosisteme.

4. Pentru efectuarea evaluării menţionate la alineatul (2), autorităţile competente aplică criterii de precauţie. În caz de nesiguranţă privind amploarea efectelor nocive, acestea consideră că efectele nocive probabile, astfel cum rezultă din recomandările ştiinţifice, sunt semnificative.

5. Atunci când evaluarea se încheie cu concluzia că activităţile desfăşurate în conformitate cu planul de pescuit prezentat ar putea avea efecte nocive semnificative asupra ecosistemelor marine vulnerabile, autorităţile competente precizează riscurile evaluate şi permit solicitanţilor să modifice planurile de pescuit astfel încât acestea să fie evitate. În absenţa unor astfel de modificări, autorităţile competente refuză eliberarea permisului de pescuit special solicitat.

Articolul 5

Condiţii de valabilitate

1. Permisul de pescuit special prevăzut la articolul 3 alineatul (1) rămâne valabil pe întreaga perioadă de executare a planului de pescuit prezentat în conformitate cu articolul 4 alineatul (1), cu condiţia ca aceste activităţi de pescuit să fie, în orice moment, conforme planului.

2. Atunci când circumstanţe independente de voinţa persoanei responsabile de operaţiunile navei impun modificarea planurilor prezentate, persoana respectivă informează fără întârziere autorităţile competente în acest sens, indicând modificările propuse ale planului iniţial. Autorităţile competente examinează modificările respective şi confirmă valabilitatea permisului numai în cazul în care acestea nu presupun reamplasarea activităţilor în zone în care există sau este posibil să existe ecosisteme marine vulnerabile.

Articolul 6

Limite de adâncime

Se interzice utilizarea uneltelor de fund la adâncimi mai mari de 1 000 m.

Articolul 7

Descoperirea neprevăzută a unor ecosisteme marine vulnerabile

1. Atunci când, pe parcursul operaţiunilor de pescuit, o navă de pescuit descoperă un ecosistem marin vulnerabil, aceasta încetează imediat activitatea de pescuit sau renunţă să se angajeze în activităţi de pescuit în situl respectiv. Nava îşi reia operaţiunile numai când ajunge într-un alt sit situat la o distanţă minimă de cinci mile marine de situl în care a fost descoperit ecosistemul, în cadrul zonei prevăzute în planul de pescuit menţionat la articolul 4 alineatul (1).

2. În cazul în care în situl alternativ menţionat la alineatul (1) are loc o nouă descoperire, nava continuă să-şi modifice poziţia în conformitate cu regulile prevăzute la alineatul respectiv până la găsirea unui sit în care nu există ecosisteme marine vulnerabile.

3. Nava de pescuit raportează fără întârziere fiecare descoperire autorităţilor competente, furnizând informaţii exacte privind natura, locaţia, ora şi orice alte circumstanţe relevante ale descoperirii.

Articolul 8

Zone închise

1. Pe baza celor mai bune informaţii ştiinţifice disponibile privind existenţa sau probabilitatea existenţei unor ecosisteme marine vulnerabile în regiunea în care operează navele lor de pescuit, statele membre identifică zonele care sunt închise pentru pescuitul cu unelte de fund. Statele membre implementează fără întârziere aceste închideri în raport cu navele lor şi prezintă Comisiei un raport în conformitate cu articolul 13.

2. Fără a aduce atingere dispoziţiilor articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului, Comisia examinează aceste informaţii şi, dacă este cazul, prezintă Consiliului propuneri pentru adoptarea unor măsuri comunitare de protejare a acestor zone. Comisia ia în calcul, de asemenea, adoptarea unor astfel de măsuri din proprie iniţiativă.

Articolul 9

Sistemul de monitorizare a navei

1. Prin derogare de la articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 2244/2003 al Comisiei, în cazul defecţiunii tehnice sau nefuncţionării dispozitivului de detectare prin satelit instalat la bordul unei nave de pescuit, comandantul unei nave raportează poziţia sa geografică statului membru de pavilion la fiecare două ore.

2. După încheierea călătoriei pe mare, nava nu trebuie să părăsească portul până când autorităţile competente nu constată buna funcţionare a dispozitivului de detectare prin satelit.

Articolul 10

Încălcări grave

1. Nerespectarea planului de pescuit prevăzut la articolul 4 alineatul (1) în alte cazuri decât cele menţionate la articolul 5 alineatul (2) atrage după sine pierderea valabilităţii permisului de pescuit special eliberat navei de pescuit în cauză. Orice activitate de pescuit desfăşurată din momentul în care nava a început să se abată de la planurile de pescuit este considerată activitate de pescuit fără permis, în conformitate cu litera C primul alineat din anexa la Regulamentul (CE) nr. 1447/1999.

2. Nerespectarea repetată a obligaţiilor prevăzute la articolele 6, 7 şi 9 se consideră un comportament care încalcă grav politica comună în domeniul pescuitului, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1447/1999 al Consiliului.

Articolul 11

Nave de pescuit care vizează stocurile de adâncime

Navele de pescuit comunitare menţionate la articolul 1 alineatul (1) care vizează stocurile de adâncime se supun, de asemenea, cerinţelor prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 2347/2002 din 16 decembrie 2002.

Articolul 12

Observatori

1. Fiecare stat membru repartizează observatori ştiinţifici pentru navele de pescuit cărora le este eliberat un permis de pescuit special în conformitate cu articolul 3 alineatul (1). Observatorii supraveghează activităţile de pescuit ale navei pe întreaga durată de executare a planului de pescuit prevăzut la articolul 4 alineatul (1).

2. Observatorul ştiinţific:

7. înregistrează independent, într-un jurnal de bord, informaţiile privind capturile prevăzute la articolul 6 din Regulamentul (CEE) nr. 2847/93[12];

8. înregistrează orice modificare a planului de pescuit prevăzută la articolul 5 alineatul (2);

9. documentează orice descoperire neprevăzută a unor ecosisteme marine vulnerabile menţionată la articolul 7, inclusiv prin strângerea de informaţii care pot fi utilizate pentru protejarea sitului;

10. înregistrează adâncimile la care sunt instalate uneltele;

11. prezintă un raport autorităţilor competente ale statului membru în cauză în termen de 20 de zile după încheierea perioadei de observare. O copie a acestui raport se transmite Comisiei, în termen de 30 de zile de la primirea unei cereri scrise.

3. Observatorul ştiinţific nu poate fi una dintre persoanele următoare:

12. o rudă a comandantului navei sau a altui ofiţer al navei pe care este repartizat observatorul;

13. un angajat al comandantului navei pe care este repartizat;

14. un angajat al reprezentantului comandantului;

15. un angajat al unei societăţii controlate de comandant sau de reprezentantul său;

16. o rudă a reprezentantului comandantului.

Articolul 13

Informarea

1. Statele membre comunică Comisiei, pentru fiecare semestru al anului calendaristic, în termen de trei luni de la încheierea semestrului respectiv, un raport privind:

17. în plus faţă de cerinţele prevăzute la articolul 18 din Regulamentul (CEE) nr. 2847/93, capturile efectuate de navele de pescuit menţionate la articolul 1, stabilite pe baza informaţiilor înregistrate în jurnalele de bord, inclusiv datele complete pentru zilele de pescuit în afara portului şi a rapoartelor prezentate de observatorii ştiinţifici, defalcate pe trimestru, pe tip de unealtă şi pe specie;

18. respectarea planurilor de pescuit şi a cerinţelor prevăzute la articolele 6, 7 şi 8 de către navele de pescuit menţionate la articolul 1 alineatul (1) şi măsurile luate pentru remedierea şi sancţionarea cazurilor de nerespectare şi de încălcare gravă menţionate la articolul 10;

19. punerea în aplicare a articolului 8.

2. Comisia transmite fără întârziere informaţiile cuprinse în raportul prevăzut la alineatul (1) organismelor ştiinţifice relevante.

Articolul 14

Monitorizarea

Comisia înaintează Parlamentului European şi Consiliului un raport privind punerea în aplicare a prezentului regulament înainte de 30 iunie 2010. Raportul este însoţit, după caz, de propuneri de modificare a prezentului regulament.

Articolul 15

Intrarea în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în a şaptea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale şi se aplică direct în toate statele membre.

Adoptat la Bruxelles, […]

Pentru Consiliu

Preşedintele

[pic][pic][pic][pic][pic][pic]

[1] JO C […], […], p. […].

[2] JO C […], […], p. […].

[3] JO L 358, 31.12.2002, p. 59.

[4] Rezoluţia Adunării Generale 61/105 privind pescuitul durabil, inclusiv prin Acordul din 1995 pentru aplicarea prevederilor Convenţiei Naţiunilor Unite asupra dreptului mării din 10 decembrie 1982 în legătură cu conservarea şi gestionarea stocurilor de peşti anadromi şi a stocurilor de peşti mari migratori şi instrumentele conexe.

[5] Rezoluţia 61/105, paragraful 83 litera (a).

[6] JO L 171, 6.7.1994, p. 7.

[7] JO L 308, 21.12.1995, p. 15.

[8] JO L 333, 20.12.2003, p. 17.

[9] JO L 167, 2.7.1999, p. 5.

[10] JO L 351, 28.12.2002, p. 6.

[11] JO L 171, 6.7.1994, p. 7.

[12] JO L 261, 20.10.1993, modificat.