RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU Raportul pentru perioada 2006-2010 privind punerea în aplicare a sistemului național de ajutor pe termen lung pentru agricultură în regiunile nordice ale Finlandei și Suediei în conformitate cu Deciziile 2009/3067 și 2010/6050 ale Comisiei /* COM/2012/0358 final */





RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU Raportul pentru perioada 2006-2010 privind punerea în aplicare a sistemului național de ajutor pe termen lung pentru agricultură în regiunile nordice ale Finlandei și Suediei în conformitate cu Deciziile 2009/3067 și 2010/6050 ale Comisiei CUPRINS 1........... INTRODUCERE........................................................................................................... 3 2........... PRINCIPIILE GENERALE ALE AJUTORULUI NORDIC.......................................... 3 2.1........ Obiectivele ajutorului...................................................................................................... 3 2.2........ Autorizații acordate de către Comisie............................................................................ 3 2.3........ Regiunile care fac obiectul ajutorului................................................................................ 4 2.4........ Legătura cu producția................................................................................................... 4 3........... EVOLUȚII RECENTE ALE SISTEMULUI DE AJUTOR NORDIC........................... 5 3.1........ Evaluarea sistemului de ajutor.......................................................................................... 5 3.2........ Reforma sistemelor de ajutor........................................................................................... 5 4........... AJUTORUL NORDIC ÎN FINLANDA ÎN PERIOADA 2006-2010............................ 6 4.1........ Autorizații acordate....................................................................................................... 6 4.2........ Ajutoare plătite............................................................................................................... 7 4.3........ Volume de producție în zona care beneficiază de ajutorul nordic.................................... 8 4.4........ Dezvoltarea economiei agricole în regiunea care face obiectul ajutorului nordic............... 10 5........... AJUTORUL NORDIC ÎN SUEDIA ÎN PERIOADA 2006-2010................................ 11 5.1........ Autorizații acordate..................................................................................................... 11 5.2........ Ajutoare plătite............................................................................................................. 11 5.3........ Volume de producție în zona subvenționată............................................................... 12 5.4........ Dezvoltarea economiei agricole în regiunea care face obiectul ajutorului.......................... 13 6........... CONCLUZII............................................................................................................... 14 6.1........ Finlanda....................................................................................................................... 14 6.2........ Suedia.......................................................................................................................... 15 1. INTRODUCERE În conformitate cu articolul 142 din Actul de aderare la Uniunea Europeană a Austriei, Finlandei și Suediei[1], Comisia a autorizat Finlanda și Suedia să acorde un ajutor național pe termen lung pentru agricultură în regiunile nordice, în vederea menținerii activității agricole. Acest ajutor poartă numele de ajutor nordic (denumit în continuare „ajutorul”). Prezentul raport este înaintat Consiliului, în conformitate cu obligația de raportare stabilită la articolul 143 din Actul de aderare, în care se prevede obligația Comisiei de a prezenta, la fiecare cinci ani, un raport privind autorizațiile acordate și rezultatele ajutorului acordat în temeiul acestor autorizații. Rapoartele anterioare au fost întocmite în 1996, 2002[2] și 2007[3]. 2. Principiile generale ale ajutorului nordic 2.1. Obiectivele ajutorului Ajutorul se acordă în special pentru a menține producția și prelucrarea tradițională primară, adaptate în mod natural la condițiile climatice ale regiunilor în cauză, pentru a îmbunătăți structurile de producție, comercializare și prelucrare a produselor agricole, pentru a facilita comercializarea respectivelor produse și pentru a garanta protecția mediului și conservarea spațiului rural. 2.2. Autorizații acordate de către Comisie Ajutorul este autorizat prin decizii individuale ale Comisiei privind Finlanda și, respectiv, Suedia. Condițiile de bază sunt stabilite la articolul 142 din Actul de aderare. Valoarea totală a ajutorului acordat trebuie să fie suficientă pentru a menține activitatea agricolă în zonele nordice, însă nu poate conduce la un sprijin global care depășește nivelul sprijinului din cursul unei perioade de preaderare de referință, care este definit în autorizații. De asemenea, ajutorul nu poate să fie legat de producția viitoare și nu poate conduce la o creștere a producției în raport cu nivelurile de referință. Prima decizie referitoare la Finlanda a fost adoptată în 1995 (95/196/CE[4]) și reformată prin Decizia 2002/404/CE[5] și prin Decizia C(2009)3067. Plata maximă autorizată este în prezent de 358 de milioane EUR/an. Prima decizie referitoare la Suedia a fost adoptată în 1996 (96/228/CE[6]) și reformată prin Decizia C(2010)6050. Plata maximă anuală autorizată este de 318,67 milioane SEK (aproximativ 35,41 milioane EUR: cursul de schimb utilizat în prezentul raport este 9,0 SEK/EUR). 2.3. Regiunile care fac obiectul ajutorului Regiunile care beneficiază de sistemul de ajutor sunt definite în deciziile respective și sunt situate în nordul paralelei 62 și în unele zone adiacente situate la sud de această paralelă, prezentând condiții climatice asemănătoare, care îngreunează extrem de mult activitățile agricole. Factorii luați în considerare la stabilirea zonelor sunt: densitatea scăzută a populației (maximum 10 locuitori/km2), suprafața agricolă utilizată (SAU) în raport cu suprafața totală (< 10 %), suprafața agricolă utilizată pentru culturi destinate consumului uman ca procent din SAU (≤ 20 %) și unități administrative înconjurate de alte unități administrative în cadrul zonelor menționate anterior (chiar în cazul în care nu îndeplinesc aceleași cerințe). În Finlanda, suprafața care beneficiază în prezent de ajutor acoperă 1 417 140 de hectare (ha) din SAU (55,5 % din SAU totală), iar în Suedia 335 676 ha din SAU (11 % din SAU totală[7]). Figura 1: Zonele sprijinite din Finlanda (C1-C4) și Suedia (1-3). 2.4. Legătura cu producția Ajutorul se limitează la anumite sectoare agricole, astfel cum sunt definite pentru fiecare stat membru în decizia respectivă. Ajutorul se acordă pe bază de unități de producție, fie unități de vită mare (UVM), fie hectare, cu excepția sprijinului acordat pentru producția și transportul laptelui, al cărui nivel depinde de cantitățile livrate și transportate. Ajutorul pentru crescătorii de reni din Finlanda este acordat pe cap de animal. După cum s-a precizat mai sus, ajutorul nu poate să fie legat de producția viitoare și nu poate conduce la o creștere a producției, în raport cu o perioadă de referință. Perioadele de referință sunt stipulate în decizia respectivă pentru fiecare stat membru per sector. Cantitatea de referință pentru producția de lapte din Finlanda a fost adaptată de mai multe ori la evoluțiile legate de PAC din sectorul laptelui. Cu toate acestea, revizuirea din 2009-2010 a sistemelor de ajutor din Finlanda și Suedia a eliminat legătura dintre cotele individuale de lapte ale PAC și plățile ajutorului. În schimb, a fost introdusă o restricție de a nu plăti un astfel de ajutor pentru cantitatea de lapte din regiune care face obiectul taxei pe excedent în cadrul regimului cotelor de lapte. 3. EVOLUȚII RECENTE ALE SISTEMULUI DE AJUTOR NORDIC 3.1. Evaluarea sistemului de ajutor După mai mult de zece ani de aplicare, Comisia a lansat o evaluare a sistemului de ajutor, care a fost finalizată în 2007[8]. Evaluarea a analizat în ce măsură au fost îndeplinite obiectivele sistemelor, care sunt posibilele efecte secundare, dacă instrumentele sunt încă adecvate și justificate, precum și eficacitatea, eficiența și relevanța ajutorului. Rezultatele evaluării sugerează că sistemele de ajutor: · au contribuit la menținerea activităților agricole, a producției și a utilizării terenurilor în regiunile în cauză; · sunt în continuare necesare în vederea îndeplinirii obiectivelor prevăzute la articolul 142 cu privire la menținerea activității agricole în regiunile în cauză și, prin urmare, rămân relevante; · ar putea fi reformate (simplificate). Pe baza recomandărilor rezultate în urma evaluării și a evoluțiilor producției, ambele state membre au propus să își revizuiască sistemele. 3.2. Reforma sistemelor de ajutor Revizuirea deciziilor a urmărit simplificarea sistemelor și alinierea autorizațiilor la obiectivele Actului de aderare. În ceea ce privește simplificarea, reformările finalizate în 2009 și 2010 au regrupat diferite sectoare de producție și au precizat ratele medii maxime ale ajutorului pentru întreaga zonă subvenționată din Finlanda și, respectiv, pentru cea din Suedia. Anterior, deciziile diferențiau ajutoarele în funcție de regiuni și per unitate de producție. În acest context, autoritățile naționale au fost mandatate să identifice, pe baza gradului de handicap natural, condițiile specifice și criteriile detaliate pentru a diferenția valorile ajutorului. Ambele țări au comunicat Comisiei criteriile obiective referitoare la gravitatea handicapurilor naturale. În ceea ce privește alinierea autorizațiilor la obiectivele stabilite în Actul de aderare, revizuirea autorizațiilor de producție și de plată a arătat că, în general, producția a fost menținută în zona subvenționată din Finlanda, deși a avut loc o oarecare reorientare spre sud în cadrul zonei. Cu toate acestea, în anumite sectoare, în special în sectorul porcinelor și al păsărilor de curte, producția a crescut substanțial, parțial ca urmare a ajutorului. Acest lucru, împreună cu evoluțiile privind alte plăți pentru zona subvenționată, au condus la o reducere a autorizației de plată maxime anuale pentru Finlanda de la 448,59 milioane EUR la 358 de milioane EUR. De asemenea, ajutorul pentru sectorul porcinelor și al păsărilor de curte a fost decuplat de tipul de producție. În plus, revizuirea a arătat că nivelurile de producție au fost în scădere în zona subvenționată din Suedia, în special în sectorul laptelui, care este principalul sector sprijinit. Aceasta a indicat că nu au fost atinse scopurile prevăzute la articolul 142 cu privire la menținerea producției agricole. Prin urmare, pe baza propunerii autorităților suedeze, revizuirea deciziei, care a fost finalizată în 2010, permite concentrarea ajutorului asupra producției rămase pentru a opri acest declin. 4. AJUTORUL NORDIC ÎN FINLANDA ÎN PERIOADA 2006-2010 4.1. Autorizații acordate La începutul perioadei de cinci ani, Decizia C(2002)404 a autorizat Finlanda să acorde ajutoare cu o valoare totală de 448,59 milioane EUR pe an. Decizia a precizat ajutoarele și factorii de producție permiși în funcție de subregiune (nu figurează mai jos). Decizia C(2009)3067 [modificată prin Decizia C(2009)9122] se aplică de la 1 ianuarie 2009 și a autorizat ajutoare așa cum este indicat în tabelul 1. Dispozițiile privind laptele se aplică de la 1 aprilie 2009, iar dispozițiile sale privind rumegătoarele, horticultura, producția vegetală și alte ajutoare se aplică de la 1 ianuarie 2010. Tabelul 1: Ajutor anual autorizat în conformitate cu Decizia C2009/3067/CE || Ajutor mediu maxim permis/unitate || Unitate || Ajutor maxim permis (MEUR) || Număr maxim de factori de producție eligibili 1. LAPTE || 10,9 || eurocenți/kg || 193,7 || 1 776 765 t[9] 2. RUMEGĂTOARE || || €/UVM || 73,7 || Bovine || 412 || || || 179 160 UVM Oi, capre || 533 || || Cai || 277 || || 3. PORCINE ȘI PĂSĂRI DE CURTE[10] || 266 || €/UVM || 37,0 || 4. HORTICULTURĂ || || || 25,4 || Sere || 11,3 || €/m2 || || 202,9 ha Depozitarea produselor horticole || 18,5 || €/m3 || || 5. PRODUCȚIE VEGETALĂ || || €/ha || 58,3 || Ajutor general bazat pe hectare || 37 || || || 881 825 ha Ajutor pentru anumite culturi[11] || 145 || || || 62 475 ha Ajutor pentru tinerii agricultori || 36 || || || 6. ALTE AJUTOARE || || || 14,9 || Reni || 36 || €/animal || || 171 100 de animale Compensarea pagubelor aduse creșterii renilor de către carnivore[12] || || || || Ajutor pentru transportul laptelui și al cărnii || || || || Servicii de protejare a animalelor || || || || Depozitarea bacelor, a ciupercilor || 0,10–0,42 || €/kg || || Alte ajutoare[13] || || || || Total || || || 358 || 4.2. Ajutoare plătite Ajutor nordic În anii 2006-2009, ajutorul total anual plătit a fost de aproximativ 326 de milioane EUR (din 448,59 de milioane EUR autorizate), iar în 2010 a crescut la 338 de milioane EUR (din 358 de milioane EUR autorizate) (Tabelul 2). Tabelul 2: Ajutor nordic plătit în Finlanda (MEUR) Sectorul sprijinit || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 Lapte || 159 || 159 || 159 || 159 || 161 Rumegătoare || 65 || 66 || 66 || 68 || 71 Porcine, păsări de curte || 36 || 35 || 35 || 33 || 32 Horticultură || 21 || 20 || 21 || 20 || 22 Producție vegetală || 42 || 43 || 42 || 41 || 42 Alte ajutoare || 3,5 || 3,7 || 4 || 4,2 || 11 Total || 326,7 || 326,6 || 326,5 || 325,8 || 338,1 În concluzie, ajutorul nordic anual acordat în Finlanda a respectat nivelurile maxime stabilite în decizii. Trebuie remarcat faptul că, pentru acele sectoare în care producția totală a depășit numărul autorizat de factori de producție eligibili, s-a aplicat o reducere proporțională a ajutorului per unitate de factor de producție, pentru a respecta plafonul financiar autorizat prin decizie. Sprijinul total în zona care beneficiază de ajutorul nordic Agricultura din zonele sprijinite prin sistemul de ajutor beneficiază, de asemenea, de instrumente finanțate de UE, în special de cei doi piloni din cadrul PAC. Dintre măsurile din cel de-al doilea pilon, măsurile de sprijin pentru zonele defavorizate (LFA) și cele de agromediu (AE) au o importanță deosebită pentru sectorul agricol din zonele sprijinite. Decizia C 2000/405[14] a stabilit plafonul maxim al sprijinului total anual pentru zona subvenționată la 1 118,9 milioane EUR (nivelul din 1993). Tabelul 3 arată că ajutoarele plătite în zona subvenționată în perioada 2006-2010, în conformitate cu temeiul juridic utilizat, au respectat plafonul maxim stabilit prin decizie. Tabelul 3: Tabel sintetic privind ajutoarele totale anuale plătite în Finlanda, inclusiv ajutoarele UE (MEUR) Tipul de ajutor plătit || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 Ajutoare directe, finanțate integral de UE || 350,3 || 278,9 || 281,3 || 283,8 || 278,5 LFA, inclusiv suplimente naționale || 308,7 || 309,1 || 309,5 || 308,9 || 308,1 Sprijin AE || 164,9 || 153,5 || 162,7 || 164,6 || 167,1 Ajutor nordic[15] || 326,7 || 326,6 || 326,5 || 325,8 || 338,1 Total || 1 150,6[16] || 1 068,1 || 1 080,6 || 1 083,1 || 1 092,6 4.3. Volume de producție în zona care beneficiază de ajutorul nordic Sectorul laptelui Aproape 80 % din laptele finlandez este produs în zona subvenționată. Acest procent a fost destul de stabil în cursul celor cinci ani, înregistrând în total o ușoară creștere spre sfârșitul perioadei. Cu toate acestea, producția este concentrată în zona C2. Pe durata perioadei de cinci ani, producția de lapte a fost cea mai ridicată în anul de comercializare 2006/2007 și cea mai scăzută în anul de comercializare 2008/2009 (1 813 față de 1 756 de mii de tone). Producția a depășit nivelul de referință stabilit în trei ani de comercializare: 2006/2007, 2009/2010 și 2010/2011. În 2010/2011, excesul de producție a fost de ordinul a 1,5 %. Figura 2: Dezvoltarea producției de lapte în anii de comercializare 2006/2007-2010/2011 în zona finlandeză care beneficiază de ajutorul nordic Rumegătoare Decizia revizuită din 2009 privind autorizarea ajutorului a grupat factorii de producție pentru bovine, oi, capre și cai. În cadrul acestui grup, producția de bovine a prezentat o tendință ascendentă, în timp ce producția de oi, capre și cai a scăzut ușor. Producția de carne de vită din regiunea subvenționată a variat în cursul perioadei de cinci ani. Nivelul din 2010 este cu aproximativ 2 % mai scăzut decât cel din 2006, în timp ce în restul Finlandei nivelul acestei producții a scăzut cu 8,8 %. Numărul de vaci care alăptează a crescut peste tot în Finlanda, însă cea mai mare creștere, cu 55 %, a fost înregistrată în regiunea C. Numărul altor rumegătoare a rămas destul de stabil în cursul perioadei 2006-2010. Producția totală de rumegătoare a fost de 173 774 UVM în 2010, adică încă cu 3 % sub nivelul maxim autorizat de producție subvenționată. Figura 3: Dezvoltarea producției de rumegătoare în 2006-2010 în zona finlandeză care beneficiază de ajutorul nordic Porcine și păsări de curte Producția de porcine și de păsări de curte crescuse deja substanțial înaintea acestei perioade de cinci ani și a depășit nivelul de referință cu 50-70 % pe parcursul mai multor ani. Producția de carne de porc este concentrată în zonele producătoare de cereale din majoritatea subregiunilor subvenționate din sud. Producția de carne de porc a fost de 90,9 milioane kg în 2006 și a continuat să crească în anii următori, ajungând la 93,6 milioane kg în 2010. De asemenea, producția de carne de pasăre este concentrată în majoritatea zonelor subvenționate din sud. Producția a crescut aproape constant, de la 34,6 la 40,4 milioane kg în perioada 2006-2010. Ajutoarele pentru acest grup au fost decuplate de producție începând cu 2009, iar nivelul ajutoarelor a fost înghețat la cel din 2007. În plus, decizia prevede o limită superioară de producție pentru fermele care primesc ajutoare decuplate, stabilită la nivelul din 2007 (139 200 UVM). În 2010, producția a fost de 135 066 UVM, reprezentând 97 % din nivelul stabilit din 2007. Horticultură În Finlanda, producția horticolă este o producție de nișă de dimensiuni reduse, cu un număr limitat de ferme de seră. Aceasta reprezintă aproximativ 6 % din ajutoare, iar 72 % din producție are loc în regiunea C1. În perioada de cinci ani, suprafața de producție horticolă anuală a variat între 207 și 211 ha, depășind ușor nivelul de referință de 203 ha (cu maximum 8 ha sau 4 % din nivelul de referință). Producție vegetală Ajutorul nordic destinat producției vegetale cuprinde „Ajutorul general bazat pe hectare”, „Ajutorul pentru tinerii agricultori” și „Ajutorul pentru anumite culturi”, în conformitate cu definițiile din decizie. În ceea ce privește „Ajutorul general bazat pe hectare”, SAU sprijinită din regiunea subvenționată a rămas foarte stabilă în cursul acestei perioade de cinci ani (630 000-650 000 ha), deși reducerea SAU raportată la nivelul de preaderare de referință a fost substanțială (30 %). Pentru „Ajutorul pentru tinerii agricultori” nu a fost stabilit în decizie un nivel maxim de factori de producție eligibili și nu se poate face o comparație. În ceea ce privește „Ajutorul pentru anumite culturi”, zona care a beneficiat de acest ajutor a depășit, în 2010, numărul maxim de factori de producție eligibili cu 60 %. Acest vârf de producție a „anumitor culturi” s-a datorat unei modificări în situația pieței, care a condus la sporirea interesului pentru producția de oleaginoase în 2010. Producția de grâu reprezintă 35-45 % din zona de producție și s-a menținut stabilă pe durata acestei perioade de cinci ani. Alte ajutoare Producția de reni a rămas relativ stabilă, variind de la 151 589 la 154 971 animale în cursul perioadei de cinci ani, ceea ce se situează cu 10 % sub numărul maxim de factori de producție eligibili stabilit în decizie. Partea rămasă a ajutoarelor din categoria „Alte ajutoare” nu este direct legată de producție. Concluzii cu privire la volumele de producție În concluzie, producția totală a sectoarelor sprijinite a crescut în zona subvenționată în cursul acestei perioade de cinci ani și a depășit numărul maxim de factori de producție eligibili pentru lapte, horticultură și „anumite culturi”. Această depășire a producției a fost minoră pentru lapte și horticultură (1-4 % de-a lungul perioadei), însă substanțială pentru „anumite culturi” în 2010 (60 %). Creșterea raportată a producției nu poate fi atribuită numai ajutorului, deoarece nivelurile ajutorului per unitate au fost reduse proporțional în acele sectoare în care numărul maxim de factori de producție eligibili a fost depășit. 4.4. Dezvoltarea economiei agricole în regiunea care face obiectul ajutorului nordic În 2010, existau 62 300 de ferme în Finlanda, dintre care 58 % în zona subvenționată, ceea ce reprezintă o scădere de 9 % față de 2006, atât la nivel național cât și în zona subvenționată. SAU a rămas neschimbată, iar numărul de ha/fermă a crescut, indicând o ajustare structurală. Fermele cu cele mai mici dimensiuni se află în cea mai nordică parte a regiunii subvenționate. Producția a fost menținută, deși acest lucru pare a fi mai dificil în zonele cele mai nordice, în ciuda nivelurilor mai ridicate de ajutor acordat atât pentru producția de animale, cât și pentru producția vegetală. Ajutorul este important pentru generarea de venituri pentru fermele din regiune: aproape două treimi din veniturile agricultorilor provin din acest ajutor. Valorile ajutoarelor/fermă au crescut, în special pentru producția de animale. Motivul pentru aceasta este, în primul rând, dezvoltarea structurală. Valoarea producției de animale a crescut în nord, reprezentând mai mult de 80 % din veniturile agricole provenite din vânzări. În perioada 2006-2010, raportul dintre ajutorul nordic și valoarea adăugată netă a fermei (VANF) a variat între 0,41 și 0,52. VANF per unitate de lucru anuală (VANF/ULA) în regiune a crescut cu aproape 15 % între 2006 și 2007, însă a scăzut din nou după 2008, atingând în 2010 un nivel cu 3 % mai ridicat decât la începutul perioadei. În anumite părți ale regiunii subvenționate, depopularea a fost mai mare de 4 % în cursul perioadei de revizuire, iar 76 % dintre unitățile administrative au cunoscut o scădere a populației, față de 44 % în sudul Finlandei. În nord, proporția de locuri de muncă în agricultură este de mai mult de trei ori mai mare decât în sud, și a scăzut mai puțin. În ansamblu, s-a înregistrat o schimbare pozitivă în ceea ce privește ocuparea forței de muncă, însă locurile de muncă sunt create în orașele principale și nu în zonele mai rurale. Continuarea producției agricole în zona subvenționată a menținut multe servicii de mediu, precum și peisajul agricol deschis, care este o raritate în regiune. Agricultorii estimează că desfășurarea activităților lor într-un mod mai ecologic a fost cea mai mare schimbare în activitățile lor din ultimii ani. În regiunea care face obiectul ajutorului nordic se pune un accent ceva mai mare pe măsurile cu impact asupra pesticidelor și a emisiilor atmosferice decât în restul Finlandei. În cea mai nordică regiune se pune un accent puternic pe diversitatea și conservarea peisajului. 5. AJUTORUL NORDIC ÎN SUEDIA ÎN PERIOADA 2006-2010 5.1. Autorizații acordate La începutul perioadei de cinci ani, Decizia 96/228/CE (astfel cum a fost modificată) a autorizat Suedia să plătească 318,67 milioane SEK anual (35,41 milioane EUR). Decizia a precizat, de asemenea, ajutoarele și factorii eligibili de producție permiși în funcție de subregiune (nu figurează mai jos). De la 1 iulie 2010, Decizia C(2010)6050 autorizează Suedia să plătească ajutoare așa cum este indicat în tabelul 4 de mai jos. Tabelul 4: Ajutor anual autorizat în conformitate cu Decizia C(2010)6050 || Ajutor mediu maxim/unitate[17] || Unitate || Ajutor național[18] MSEK/an || Număr maxim de factori de producție eligibili 1. Sectorul laptelui || || || 295,67 || 450 000 t – Lapte de vacă || 0,73 || SEK/kg – Caprine[19] || 500 || SEK/cap – Ajutor pentru transportul laptelui de vacă || 0,039 || SEK/kg 2. Porcine, păsări de curte[20] || 1 350 || SEK/UVM || 20,97 || 16 532 UVM 3. Fructe de tip bacă, legume || 2 800 || SEK/ha || 2,03 || 750 ha 5.2. Ajutoare plătite Ajutor nordic Sumele totale anuale plătite ca ajutor au variat între 263,29 și 289,89 milioane SEK (29,25-32,21 milioane EUR) în cursul perioadei (tabelul 5). Ajutoarele plătite au atins cel mai scăzut nivel în 2009, însă au crescut în 2010 după revizuirea sistemului de ajutor. Tabelul 5: Ajutorul nordic în funcție de sector, MSEK Sectorul sprijinit || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 Lapte || 274,22 || 257,46 || 249,66 || 248,27 || 264,36 Porcine, păsări de curte || 14,51 || 14,09 || 12,75 || 13,97 || 14,70 Fructe de tip bacă, legume || 1,16 || 1,12 || 1,14 || 1,05 || 1,04 Total || 289,89 || 272,67 || 263,55 || 263,29 || 280,10 În concluzie, ajutorul anual acordat în Suedia a respectat întotdeauna ajutorul maxim permis de către decizii. Sprijinul total în zona care beneficiază de ajutorul nordic Agricultura din zonele sprijinite prin sistemul de ajutor beneficiază, de asemenea, de instrumente finanțate de UE, în special de cei doi piloni din cadrul PAC (tabelul 6). Dintre măsurile din cel de-al doilea pilon, măsurile de sprijin pentru zonele defavorizate (LFA) și cele de agromediu (AE) au o importanță deosebită. Decizia C(2010)6050 nu stabilește un plafon pentru sprijinul total destinat regiunii subvenționate. Monitorizarea nivelului ajutoarelor UE se efectuează ex post din anul 2003. Tabelul 6: Tabel sintetic privind ajutoarele plătite în Suedia, inclusiv ajutoarele comunitare, MSEK Tipul de ajutor || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 Plăți compensatorii (LFA) || 299 || 314 || 309 || 302 || 313 Sprijin principal AE [peisaj agricol deschis și variat /sistemul de rotație agricolă („ley farming”)] || 270 || 282 || 278 || 276 || 298 Ajutor nordic[21] || 290 || 273 || 264 || 263 || 280 Total || 860 || 869 || 850 || 841 || 891 Sprijinul total combinat variază de la an la an, însă nu urmează o tendință constantă și a rămas în limitele aceluiași interval din 1997. 5.3. Volume de producție în zona subvenționată Sectorul laptelui În cursul perioadei, scăderea producției de lapte în regiunea subvenționată a fost de 11 % (figura 4), în comparație cu 8 % pentru întreaga țară. Cea mai abruptă scădere a fost înregistrată în partea cea mai sudică a regiunii subvenționate, cu 20 %. Producția este încă în scădere și este prea devreme pentru a trage concluzii cu privire la întrebarea dacă revizuirea autorizației de ajutor va avea un efect. Datele colectate privind ajutoarele plătite pentru transportul laptelui de la ferme până la primul punct de colectare nu sunt suficient de fiabile pentru a fi raportate. Figura 4: Producția de lapte (inclusiv lapte de capră) care a beneficiat de sprijin în perioada 2006-2010 în zona subvenționată din Suedia. Nivelul de referință este numărul maxim de factori de producție eligibili stabilit în Decizia C(2010)6050 Porcine și păsări de curte Producția rămâne relativ stabilă, însă cu mult sub numărul maxim de factori de producție eligibili de 16 532 UVM, și este, de asemenea, mai mică decât în perioada precedentă de cinci ani, în care producția s-a situat la aproximativ 13 500 UVM. Numărul de UVM din sectorul porcinelor și al păsărilor de curte care primesc sprijin a fost de aproape 11 500, sau aproximativ 70 % din valoarea maximă. Fructe de tip bacă și legume Numărul de hectare sprijinite de producție de fructe de tip bacă și legume a scăzut de la 414 la 376 în cursul perioadei. Producția a fluctuat în jurul acestor niveluri în ultimii 10 ani și se află la doar aproximativ jumătate din numărul maxim de factori de producție eligibili. Concluzii cu privire la volumele de producție În ceea ce privește laptele, volumele de producție au fost în scădere în cursul perioadei de cinci ani. Celelalte două sectoare rămân relativ stabile, deși producția variază de la an la an. Toate sectoarele se află cu mult sub numărul maxim de factori de producție eligibili. 5.4. Dezvoltarea economiei agricole în regiunea care face obiectul ajutorului Zona subvenționată din Suedia are o densitate scăzută a populației, limitări ale potențialului de dezvoltare economică și condiții neprielnice pentru agricultură. Structura fermelor se caracterizează prin terenuri mai mici, mai dispersate și neregulate în raport cu situația medie din Suedia. Aceasta generează costuri mai mari, inclusiv pentru transportul în cadrul fermelor ca urmare a distanțelor dintre terenuri. Producția agricolă totală a scăzut cu 10 % în cursul perioadei de cinci ani. Principalul produsul agricol din zonă este laptele, iar numărul de producători a scăzut de la 1 523 la 1 056, fiind redus cu mai mult de jumătate față de anul 2001. Proporția producătorilor de lapte din zona subvenționată raportată la Suedia a fost de aproximativ 19 %, iar proporția producției din această zonă a reprezentat 14 %, ceea ce se reflectă în numărul mediu de vaci pe fermă: 45,2 față de 62,4 în întreaga țară în 2009. Veniturile agricultorilor producători de lapte au înregistrat scăderi substanțiale. În cursul perioadei, producția de porci pentru sacrificare a scăzut până la 67 de producători în 2010, în zona sprijinită 1 rămânând numai câțiva. Numărul de ferme care primesc sprijin pentru scroafe a scăzut de la 74 la 60, deși numărul de scroafe a crescut cu 20 %, indicând o ajustare structurală. În zona subvenționată, care este dominată de păduri, terenurile destinate producției agricole contribuie la menținerea peisajului deschis, favorizând biodiversitatea și pitorescul peisajului. Cu toate acestea, suprafața terenurilor utilizate pentru sistemul de rotație agricolă („ley farming”) a scăzut cu 12 % în cursul perioadei de cinci ani, iar pășunile au scăzut cu 40 %. Practicile agricole din zonele sprijinite se caracterizează printr-o producție mai puțin intensivă, culturile principale fiind fânețele și pășunile. În general, acestea necesită o utilizare mai redusă a pesticidelor și a îngrășămintelor. Prin urmare, impactul asupra mediului este mai mic decât cel generat de activități agricole din alte părți ale țării. Pe parcursul perioadei 2000-2009, evoluția populației în regiunea sprijinită a fost mai redusă decât în restul țării, înregistrându-se o scădere de 5,5 % în majoritatea zonelor rurale. În perioada 2000-2008, numărul persoanelor care lucrează în agricultură a scăzut cu 15,2 % în zona sprijinită, în timp ce rata de ocupare a forței de muncă a crescut în sectorul forestier. 6. CONCLUZII Prezentul raport oferă o sinteză privind autorizațiile de ajutor nordic acordate Finlandei și Suediei în perioada 2006-2010 și rezultatele obținute. Raportul a fost elaborat pe baza datelor furnizate de autoritățile statelor membre în conformitate cu articolul 143 alineatul (2) din Actul de aderare. 6.1. Finlanda În ceea ce privește punerea în aplicare a sistemului de ajutor nordic din Finlanda, Comisia constată următoarele: 1. Respectarea ajutorului maxim permis de către autorizațiile Comisiei: în cursul perioadei 2006-2010, sumele totale ale ajutoarelor plătite și sprijinul total în zona care beneficiază de ajutorul nordic au respectat valoarea maximă permisă a ajutorului autorizat și nivelurile de referință definite în deciziile respective ale Comisiei, C(2009)3067 și 2002/404/CE. 2. Respectarea numărului maxim de factori de producție eligibili: producția totală din zona subvenționată a depășit numărul maxim de factori de producție eligibili pentru lapte, horticultură și „anumite culturi”. Pentru a evita depășirea valorilor totale respective ale plăților autorizate, Finlanda a aplicat o reducere proporțională a plății per unitate de factor de producție. În timp ce acest sistem a asigurat că obligația țării privind sumele totale maxime ale ajutorului plătit a fost respectată întotdeauna, nu a împiedicat extinderea ajutorului, chiar dacă la un nivel redus, la toată producția. 3. Atingerea obiectivelor sistemului de ajutor: în general, ajutorul nordic din Finlanda a contribuit la menținerea nivelurilor de producție din zonă. Cu toate acestea, deoarece producția totală a crescut în anumite sectoare sprijinite și a fost observată o reorientare spre sud în cadrul zonei care beneficiază de ajutorul nordic, ar trebui ca punerea în aplicare a sistemului și a criteriilor utilizate pentru diferențierea ajutorului să fie monitorizată îndeaproape. 6.2. Suedia În ceea ce privește punerea în aplicare a sistemului de ajutor nordic din Suedia, Comisia constată următoarele: 1. Respectarea ajutorului maxim permis de către autorizațiile Comisiei: sumele totale ale ajutorului nordic plătit în perioada 2006-2010 au respectat plafonul stabilit în Deciziile 96/228/CE și C(2010)6050 ale Comisiei pentru valoarea maximă permisă a ajutorului autorizat. 2. Respectarea numărului maxim de factori de producție eligibili: în general, numărul maxim de factori de producție eligibili care fac obiectul ajutorului a fost respectat în toate sectoarele care beneficiază de ajutorul nordic. 3. Atingerea obiectivelor sistemului de ajutor: ajutorul plătit în Suedia nu a menținut nivelurile de producție. Decizia revizuită C(2010)6050 ar putea contribui la inversarea acestei tendințe, însă este prea devreme pentru a trage concluzii cu privire la efecte. Pentru ambele țări, continuarea producției agricole contribuie la menținerea unui peisaj agricol deschis și bine gestionat în zona care beneficiază de ajutorul nordic, care este dominată de păduri. Menținerea peisajului deschis are un impact pozitiv asupra biodiversității și a aspectului general al peisajului. Pe baza informațiilor furnizate de autoritățile naționale, Comisia consideră că, în general, autoritățile au aplicat într-un mod satisfăcător Deciziile 2002/404/CE și C(2009)3067, privind Finlanda, precum și Deciziile 96/228/CE și C(2010)6050, privind Suedia, referitoare la ajutorul pentru regiunile nordice. [1] JO C 241 din 29.8.1994. [2] Finlanda COM(2002) 102 din 25.2.2002, Suedia COM(2002) 105 din 1.3.2002. [3] Finlanda COM(2007) 459 din 31.7.2007, Suedia COM(2007) 416 din 31.7.2007. [4] JO L 126, 9.6.1995, p. 35. [5] JO L 139, 29.5.2002, p. 38. [6] JO L 76, 26.3.1996, p. 29. [7] Ca urmare a modificării definiției SAU, această cifră este mai mică decât cea din raportul anterior. [8] http://ec.europa.eu/agriculture/eval/reports/nordic/index_en.htm. [9] În anul de comercializare. [10] Ajutoare decuplate. Cantitate de referință ≤ 139 200 UVM. [11] Cereale (cu excepția orzului, a ovăzului și a cerealelor mixte), oleaginoase, alte culturi de oleaginoase, proteaginoase, culturi de plante pentru fibre. Sfeclă de zahăr, cartofi pentru amidon, mere în regiunile C1, C2 și C2 de nord. Legume de câmp în regiunile C1–C4. [12] Ajutor maxim permis 5 MEUR. [13] Grupul etnic Skolt, subzistență naturală, creșterea renilor. [14] JO L 154, 27.6.2000, p. 23. [15] Nivel de referință 448,59 MEUR până în 2008, 358 MEUR de la 1 ianuarie 2009. [16] În anul calendaristic 2006, s-au plătit ajutoare directe pentru anii 2005 și 2006. [17] Ajutorul per unitate poate fi diferențiat în funcție de regiune, în cadrul limitelor mediei maxime. [18] Ajutor maxim permis: 318,67 MSEK. [19] Caprine pentru producerea de lapte (~ 800 kg lapte/capră/an). [20] 1 găină ouătoare = 0,01, scroafă = 0,33, 1 porc pentru sacrificare = 0,10 UVM. [21] Nivel de referință: 318,67 MSEK.