RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 399/74

P8_TA(2015)0457

Favorizarea transparenței, a coordonării și a convergenței politicilor de impozitare a societăților

Rezoluţia Parlamentului European din 16 decembrie 2015 conținând recomandări adresate Comisiei privind favorizarea transparenței, a coordonării și a convergenței în politicile de impozitare a societăților în Uniune (2015/2010(INL))

(2017/C 399/09)

Parlamentul European,

— având în vedere articolul 225 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

— având în vedere proiectul de raport al Comisiei speciale pentru deciziile fiscale și alte măsuri similare sau cu efecte similare (2015/2066(INI) (comisia specială TAXE 1),

— având în vedere proiectul final privind erodarea bazei impozabile și transferul profiturilor (BEPS) realizat de Organizația pentru Cooperare și Dezvoltare Economică (OCDE) și de G20 și publicat la 5 octombrie 2015,

— având în vedere articolele 46 și 52 din Regulamentul său de procedură,

— având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri economice și monetare și avizul Comisiei pentru industrie, cercetare și energie (A8-0349/2015),

Principalele concluzii în urma scandalului Luxleaks

A. întrucât un consorțiu de jurnaliști, Consorțiul Internațional al Jurnaliștilor de Investigație (ICIJ), care a realizat o anchetă privind deciziile fiscale și alte practici dăunătoare din Luxembourg (LuxLeaks), a dezvăluit în noiembrie 2014 faptul că aproape 340 de societăți multinaționale au ajuns la înțelegeri secrete cu Luxemburgul, pe baza cărora multe dintre ele au reușit să-și reducă impozitele globale datorate la minimum, în detrimentul interesului public al Uniunii, generând o activitate economică redusă sau chiar nicio activitate economică în Luxemburg;

B. întrucât dezvăluirile au indicat că anumiți consilieri fiscali au acordat, în mod deliberat, un sprijin precis orientat companiilor multinaționale, permițându-le să obțină în Luxemburg cel puțin 548 de decizii fiscale în perioada 2002-2010; întrucât aceste înțelegeri secrete aveau structuri financiare complexe destinate să ducă la reduceri fiscale majore;

C. întrucât, ca urmare a acestor decizii fiscale, un mare număr de societăți au beneficiat, pentru profiturile transferate în Luxemburg, de rate efective de impozitare mai mici de 1 %; întrucât, deși beneficiază de diferite bunuri și servicii publice în țările în care își desfășoară activitatea, unele dintre companiile multinaționale nu își plătesc impozitele în mod echitabil; întrucât faptul că există anumite companii multinaționale care beneficiază, pentru profiturile pe care le generează, de o rată de impozitare efectivă aproape de zero poate aduce prejudicii Uniunii și altor economii;

D. întrucât, în multe cazuri, filialele din Luxemburg care gestionează afaceri de sute de milioane de euro au un personal restrâns și desfășoară activități economice reduse în Luxemburg, la unele adrese fiind înregistrate peste 1 600 de societăți;

E. întrucât anchetele realizate de comisia specială TAXE 1 au evidențiat faptul că practica privind deciziile fiscale nu se regăsește numai în Luxemburg, ci este o practică comună în întreaga Uniune; întrucât practica privind deciziile fiscale poate fi folosită în mod legitim pentru a asigura certitudinea juridică necesară pentru societăți și a reduce riscurile financiare pentru firmele oneste, dar poate fi folosită și în mod abuziv sau în scopul eludării fiscale și ar putea, oferind certitudine juridică numai anumitor actori, să creeze un anumit grad de inegalitate între întreprinderile cărora le-au fost acordate decizii și întreprinderile care nu beneficiază de astfel de decizii;

F. întrucât se ține seama de raportul OCDE publicat la 12 februarie 2013, intitulat „Addressing Base Erosion and Profit Shifting” (Găsirea unei soluții la erodarea bazei impozabile și transferul profiturilor), în care se propun noi standarde internaționale de combatere a BEPS;

G. având în vedere comunicatul de la finalul reuniunii miniștrilor de finanțe și a guvernatorilor băncilor centrale din statele G20, care a avut loc la 5 octombrie 2015;

H. întrucât, cu câteva excepții lăudabile, liderii politici la nivel național nu au fost suficient de deschiși în abordarea problemei eludării fiscale în cadrul sistemului de impozitare a întreprinderilor;

I. întrucât Uniunea Europeană a făcut pași importanți către o integrare economică, acest lucru reflectându-se în uniunea economică și monetară și în uniunea bancară, iar o coordonare la nivelul Uniunii a politicilor fiscale în limitele stabilite de Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene reprezintă o componentă indispensabilă a procesului de integrare;

Impozitarea societăților și planificarea fiscală agresivă

J. întrucât venitul din impozitele pe venit aplicate societăților pentru cele 28 de state membre ale Uniunii s-a ridicat în 2012 la o medie de 2,6 % din PIB (1);

K. întrucât, într-un context în care lipsesc investițiile și creșterea economică, este important să se păstreze sau să se atragă întreprinderi în Uniune și întrucât, prin urmare, este vital ca Uniunea să promoveze atractivitatea sa pentru întreprinderile locale și străine;

L. întrucât întreaga planificare fiscală ar trebui să se realizeze în limitele legii și ale tratatelor în vigoare;

M. întrucât planificarea fiscală agresivă constă în a profita de detaliile tehnice ale unui sistem fiscal, de neconcordanțele dintre două sau mai multe sisteme fiscale sau de lacunele de natură juridică, în scopul reducerii obligațiilor fiscale;

N. întrucât schemele de planificare fiscală agresivă duc adesea la folosirea unei combinații de discrepanțe fiscale de la nivel internațional, a unor norme naționale specifice foarte favorabile și a unor paradisuri fiscale;

O. întrucât, spre deosebire de planificarea fiscală agresivă, frauda și evaziunea fiscală constituie mai presus de toate o activitate ilegală de sustragere de la îndeplinirea obligațiilor fiscale;

P. întrucât cea mai adecvată reacție la planificarea fiscală agresivă pare a fi adoptarea unei legislații corespunzătoare, punerea în aplicare adecvată a acesteia și existența unei coordonări la nivel internațional în scopul obținerii rezultatelor dorite;

Q. întrucât pierderile globale înregistrate în veniturile publice din cauza practicilor de eludare fiscală aplicate de către întreprinderi sunt, în general, compensate fie prin creșterea nivelului general de impozitare și prin reducerea serviciilor publice, fie prin contractarea unor împrumuturi mai mari de către state, afectând, astfel, alți contribuabili, precum și economia în ansamblu;

R. întrucât s-a realizat un studiu (2) în care se estimează că pierderile de venituri la nivelul Uniunii datorate practicilor de eludare fiscală ale societăților ar putea să se ridice la aproximativ 50-70 de miliarde de euro anual, această sumă reprezentând suma pierdută prin transferul profiturilor; întrucât în studiul respectiv se estimează că aceste pierderi de venituri la nivelul Uniunii datorate practicilor de eludare fiscală ale societăților ar putea, de fapt, să se ridice la aproximativ 160-190 de miliarde de euro dacă se iau în calcul regimurile fiscale speciale, ineficiențele legate de colectare și alte astfel de activități;

S. întrucât tot în acest studiu se estimează că eficiența impozitelor pe venit aplicate societăților este de 75 %, deși în studiu se confirmă și faptul că acestea nu sunt sumele la care ne-am putea aștepta să fie recuperate de autoritățile fiscale, deoarece în cazul unui anumit procent din aceste sume costurile de colectare ar fi mult prea ridicate sau colectarea lor ar fi dificilă din punct de vedere tehnic; întrucât, conform acestui studiu, dacă la nivelul Uniunii ar exista și s-ar putea aplica o soluție completă pentru problema reprezentată de erodarea bazei impozabile și transferul profiturilor, impactul pozitiv estimat asupra veniturilor obținute din impozite pentru guvernele statelor membre s-ar ridica la 0,2 % din veniturile totale obținute din impozite;

T. întrucât pierderile datorate BEPS reprezintă un pericol pentru buna funcționare a pieței interne și pentru credibilitatea, eficiența și corectitudinea sistemelor de impozitare a societăților din interiorul Uniunii; întrucât tot în acest studiu se clarifică faptul că în aceste calcule nu sunt incluse estimările privind activitatea din economia subterană și că opacitatea structurilor și plăților anumitor societăți creează dificultăți în a estima în mod corect impactul asupra veniturilor obținute din impozite și că, prin urmare, impactul ar putea fi mult mai puternic decât cel estimat în raport;

U. întrucât pierderea datorată BEPS demonstrează în mod clar și o lipsă a condițiilor de concurență echitabile, care afectează, pe de o parte, societățile care își desfășoară activitatea și își plătesc impozitele într-o singură țară, în special IMM-urile, întreprinderile familiale și persoanele care desfășoară activități independente, și, pe de altă parte, anumite companii multinaționale, care își pot transfera profiturile din jurisdicții cu impozite ridicate în anumite jurisdicții cu impozite scăzute și recurge la planificarea fiscală agresivă, reducându-și astfel baza impozabilă totală și punând o presiune suplimentară pe finanțele publice în detrimentul cetățenilor și al IMM-urilor din Uniune;

V. întrucât utilizarea practicilor de planificare fiscală agresivă de către companiile multinaționale este în contradicție cu principiul concurenței loiale și al responsabilității societăților, consacrat în Comunicarea Comisiei COM(2011)0681, deoarece elaborarea de strategii de planificare fiscală necesită resurse care sunt disponibile numai marilor corporații și întrucât această situație are ca rezultat lipsa unor condiții de concurență echitabile între IMM-uri și marile corporații, care trebuie abordată de urgență;

W. întrucât trebuie subliniat, de asemenea, faptul că concurența fiscală în cadrul Uniunii și în relațiile cu țările terțe poate, în anumite cazuri, să fie dăunătoare și poate conduce la o spirală descendentă a ratelor impozitării, în timp ce prin îmbunătățirea transparenței, a coordonării și a convergenței se creează cadrul concret necesar în vederea asigurării unor condiții de concurență echitabile între societățile din Uniune și a protejării bugetelor naționale de eventuale consecințe negative;

X. întrucât măsurile care permit planificarea fiscală agresivă sunt incompatibile cu principiul cooperării loiale între statele membre;

Y. întrucât planificarea fiscală agresivă este facilitată de creșterea complexității mediului de afaceri și de digitalizarea și globalizarea economiei, printre alți factori, ceea ce duce la denaturări ale concurenței, cu consecințe negative asupra creșterii economice și a societăților din Uniune, în special a IMM-urilor;

Z. întrucât lupta împotriva planificării fiscale agresive nu poate fi dusă în mod individual de fiecare stat membru; întrucât politicile netransparente și necoordonate privind impozitarea societăților creează riscuri pentru politicile fiscale ale statelor membre, conducând la rezultate neproductive, cum ar fi creșterea ratelor de impozitare sau decalaje mai mari la nivelul bazelor fiscale;

AA. întrucât lipsa acțiunilor coordonate face ca multe state membre să adopte măsuri naționale unilaterale; întrucât aceste măsuri s-au dovedit adesea a fi ineficiente, insuficiente și, în anumite cazuri, chiar în detrimentul acestei cauze;

AB. întrucât ce este, prin urmare, necesar este să se adopte o abordare coordonată și diferențiată la nivel național, precum și la nivelul Uniunii și la nivel internațional;

AC. întrucât Uniunea este un pionier în eforturile depuse la nivel mondial pentru combaterea planificării fiscale agresive, în special în promovarea la nivelul OCDE a progreselor legate de proiectul BEPS; întrucât Uniunea ar trebui să joace în continuare un rol de pionier pe măsură ce proiectul BEPS se dezvoltă, în încercarea de a preveni daunele pe care le poate provoca BEPS atât statelor membre, cât și țărilor în curs de dezvoltare din întreaga lume; întrucât, în acest context, Uniunea trebuie inclusiv să asigure adoptarea unor măsuri cu privire la aspectele legate de BEPS și la cele care depășesc sfera de aplicare a BEPS, care prezintă relevanță pentru țările în curs de dezvoltare, cum ar fi cele prezentate în raportul transmis Grupului de lucru pentru dezvoltare al G20 în 2014;

AD. întrucât Comisia Europeană și statele membre au obligația de a se asigura că pachetul cuprinzător de măsuri privind BEPS al OCDE este pus în aplicare ca standard minim la nivelul Uniunii și rămâne în continuare ambițios; întrucât este de o importanță vitală ca toate țările membre ale OCDE să pună în aplicare proiectul BEPS;

AE. întrucât Comisia ar trebui să indice clar modul în care va pune în aplicare toate cele 15 acțiuni preconizate ale proiectului BEPS elaborat de OCDE și de G20, în plus față de domeniile de acțiune menționate deja în prezentul raport și în completarea acestora, stabilind cât mai curând posibil un plan ambițios privind măsurile legislative necesare, cu scopul de a încuraja alte țări să urmeze exemplul Uniunii și orientările OCDE în punerea în aplicare a planului de acțiune; întrucât Comisia ar trebui să analizeze, de asemenea, în ce domenii acțiunile Uniunii ar trebui să depășească limitele prevăzute de standardele minime recomandate de OCDE;

AF. întrucât, în conformitate cu tratatele Uniunii, competența de legiferare cu privire la impozitarea societăților le revine în prezent statelor membre, însă marea majoritate a problemelor legate de planificarea fiscală agresivă sunt de natură multinațională;

AG. întrucât o mai mare coordonare a politicilor fiscale naționale reprezintă, prin urmare, singura modalitate fezabilă de a crea condiții de concurență echitabile și de a evita măsurile care favorizează marile companii multinaționale în detrimentul IMM-urilor;

AH. întrucât lipsa unor politici fiscale coordonate în Uniune generează costuri și sarcini administrative considerabile pentru cetățenii și societățile care desfășoară activități în mai multe state membre în cadrul Uniunii – afectând IMM-urile într-o măsură și mai mare – și duce la situații nedorite de dublă impozitare/dublă neimpozitare sau facilitează planificarea fiscală agresivă și întrucât aceste situații ar trebui eliminate, fiind necesară în acest scop adoptarea unor soluții mai transparente și mai simple;

AI. întrucât, în elaborarea normelor fiscale și a unor proceduri administrative proporționale, ar trebui acordată o atenție deosebită IMM-urilor și întreprinderilor familiale, care constituie coloana vertebrală a economiei Uniunii;

AJ. întrucât, până la 26 iunie 2017, ar trebui să existe un registru al proprietății efective operațional la nivelul Uniunii, care să contribuie la identificarea posibilelor cazuri de eludare fiscală și de transfer al profiturilor;

AK. întrucât cele dezvăluite de scandalul LuxLeaks și activitatea desfășurată de comisia specială TAXE 1 indică în mod clar faptul că măsurile legislative ale Uniunii trebuie să crească transparența și să consolideze cooperarea și convergența în sfera politicilor de impozitare a societăților din Uniune;

AL. întrucât impozitarea societăților ar trebui să se ghideze după principiul impozitării profiturilor la locul în care sunt generate;

AM. întrucât Comisia Europeană și statele membre ar trebui să aibă în continuare un rol deosebit de activ pe scena internațională pentru a face progrese cu privire la introducerea unor standarde internaționale bazate în principal pe principiile transparenței, schimbului de informații și eliminării măsurilor fiscale dăunătoare;

AN. întrucât principiul „coerenței politicilor în favoarea dezvoltării”, astfel cum este prevăzut în Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, impune Uniunii să se asigure că toate etapele elaborării politicilor în fiecare domeniu, inclusiv cu privire la impozitarea societăților, sunt concepute astfel încât să nu contravină obiectivului privind dezvoltarea durabilă, ci să susțină acest obiectiv;

AO. întrucât adoptarea unei abordări coordonate în ceea ce privește sistemul de impozitare a societăților în cadrul Uniunii ar permite combaterea concurenței neloiale și ar spori competitivitatea societăților din Uniune, în special a IMM-urilor;

AP. întrucât Comisia și statele membre ar trebui să dezvolte în continuare soluții electronice pentru procedurile legate de fiscalitate, cu scopul de a reduce sarcinile administrative și a simplifica procedurile transfrontaliere;

AQ. întrucât Comisia ar trebui să evalueze impactul beneficiilor fiscale acordate zonelor economice speciale existente în cadrul Uniunii; întrucât, în acest context, este important să se încurajeze schimbul de bune practici dintre autoritățile fiscale;

Transparența

AR. întrucât creșterea transparenței în domeniul impozitării societăților poate îmbunătăți colectarea impozitelor, crește eficiența activității autorităților fiscale și este esențială pentru a consolida încrederea populației în sistemele fiscale și în guverne, așadar acest obiectiv ar trebui să reprezinte o prioritate de prim rang; (i) întrucât creșterea transparenței cu privire la activitățile marilor companii multinaționale, și în special cu privire la profiturile realizate, la impozitele pe profit plătite, la subvențiile primite și la restituirea impozitelor, precum și cu privire la numărul de angajați și la activele deținute este esențială pentru asigurarea faptului că administrațiile fiscale abordează BEPS în mod eficient; întrucât trebuie să se ajungă la un echilibru adecvat între transparență, protecția datelor personale și protecția informațiilor sensibile din punct de vedere comercial, ținând seama totodată de impactul asupra societăților mai mici; întrucât o formă de bază pe care această transparență o poate lua este raportarea defalcată pe țări; întrucât toate propunerile Uniunii privind raportarea defalcată pe țări ar trebui, în primul rând, să se bazeze pe modelul stabilit de OCDE; întrucât Uniunea poate merge dincolo de orientările OCDE și poate face raportările defalcate pe țări obligatorii și publice, iar Parlamentul European a votat în favoarea publicării în întregime a rapoartelor defalcate pe țări în amendamentele sale adoptate la 8 iulie 2015 (3) referitoare la propunerea de revizuire a Directivei privind drepturile acționarilor; întrucât Comisia Europeană a realizat o consultare pe această temă în perioada 17 iunie-9 septembrie 2015 pentru a analiza diferitele posibilități de realizare a raportării defalcate pe țări (4); întrucât 88 % dintre cei care au răspuns public la respectiva consultare au afirmat că sprijină divulgarea publică de către întreprinderi a informațiilor fiscale; (ii) întrucât practicarea planificării fiscale agresive de către corporații este incompatibilă cu responsabilitatea socială a întreprinderilor; întrucât anumite societăți din Uniune au început deja să demonstreze că respectă pe deplin normele fiscale, demarând procedurile necesare pentru a obține eticheta de „Bun contribuabil” (5) și promovându-și statutul astfel dobândit și întrucât aceste măsuri ar putea avea un puternic efect de descurajare și de modificare a comportamentelor, prin riscul pentru reputație la care se expun companiile care nu respectă legislația; întrucât acordarea acestui statut ar trebui să se bazeze pe criterii comune la nivel european; (iii) întrucât creșterea transparenței ar fi realizată dacă statele membre s-ar informa reciproc și ar informa și Comisia cu privire la toate deducerile, scutirile, exceptările, stimulentele sau măsurile similare care ar putea avea un impact semnificativ asupra ratelor efective ale impozitelor aplicabile pe teritoriul lor; întrucât o astfel de notificare ar ajuta statele membre să identifice practicile fiscale dăunătoare; (iv) întrucât, în ciuda acordului încheiat recent la nivelul Consiliului cu privire la modificarea Directivei 2011/16/UE a Consiliului (6) referitoare la schimbul automat de informații privind deciziile fiscale, există în continuare riscul unei comunicări insuficiente între statele membre în legătură cu posibilul impact pe care înțelegerile de natură fiscală încheiate de acestea cu anumite societăți l-ar putea avea asupra colectării impozitelor în alte state membre; întrucât autoritățile fiscale naționale ar trebui să facă fără întârziere schimb automat de informații cu privire la toate deciziile fiscale pe care le-au emis; întrucât Comisia ar trebui să aibă acces la deciziile fiscale prin intermediul unui registru central securizat; întrucât deciziile fiscale emise de autoritățile fiscale ar trebui să facă obiectul unei mai mari transparențe, cu condiția protejării informațiilor confidențiale și a informațiilor sensibile din punct de vedere comercial; (v) întrucât, potrivit unor relatări, o serie de porturi scutite de taxe vamale sunt folosite pentru a realiza tranzacții care nu sunt raportate autorităților fiscale; (vi) întrucât progresele realizate în lupta împotriva evaziunii fiscale, a eludării fiscale și a planificării fiscale agresive pot fi monitorizate numai cu ajutorul unei metodologii armonizate care poate fi folosită pentru a estima prejudiciile fiscale directe și indirecte din toate statele membre și la nivelul întregii Uniuni; întrucât o estimare a prejudiciului fiscal ar trebui să reprezinte doar începutul furnizării de noi informații privind aspectele fiscale; (vii) întrucât cadrul juridic actual de la nivelul Uniunii de protejare a avertizorilor de integritate nu este suficient și există diferențe mari între modurile în care statele membre oferă protecție acestor persoane; întrucât, în absența unei astfel de protecții, este de înțeles faptul că angajații care dețin informații esențiale nu doresc, de regulă, să le prezinte și că, prin urmare, aceste informații nu vor fi divulgate; întrucât, în condițiile în care avertizorii de integritate au ajutat la orientarea atenției publice în direcția aspectelor legate de impozitarea inechitabilă, statele membre ar trebui să aibă în vedere măsuri de protejare a acestei activități; întrucât ar fi, prin urmare, oportun să se asigure protecție la nivelul întregii Uniuni pentru avertizorii de integritate, care raportează presupuse abateri, fapte reprobabile, fraude sau activități ilegale autorităților naționale sau europene sau întregii populații, în cazul ignorării sistematice a acestor abateri, fapte reprobabile, fraude sau activități ilegale care ar putea afecta interesul public; întrucât o astfel de protecție ar trebui să fie compatibilă cu întregul sistem juridic; întrucât această protecție ar trebui să fie aplicată în mod eficace împotriva urmăririlor penale, a sancțiunilor economice și a discriminărilor nejustificate;

Coordonarea

AS. întrucât competența de legiferare cu privire la impozitarea societăților revine statelor membre, dar marea majoritate a problemelor legate de planificarea fiscală agresivă sunt de natură multinațională; întrucât o mai mare coordonare a politicilor fiscale naționale reprezintă, prin urmare, singura modalitate fezabilă de soluționare a problemelor legate de BEPS și de planificarea fiscală agresivă; (i) întrucât stabilirea unei baze fiscale consolidate comune a societăților (CCCTB) la nivelul întregii Uniuni ar reprezenta un pas important către soluționarea problemelor legate de planificarea fiscală agresivă din Uniune și ar trebui introdusă de urgență; întrucât obiectivul urmărit în ultimă instanță este introducerea unei CCCTB complete și obligatorii, existând posibilitatea de a prevedea o derogare temporară de la aplicarea ei pentru IMM-urile care nu sunt companii multinaționale și pentru societățile care nu desfășoară activități transfrontaliere, utilizând în acest scop o cheie de contribuție bazată pe o combinație de variabile obiective; întrucât, până la introducerea unei CCCTB complete, Comisia are în vedere măsuri temporare de combatere a posibilităților de transfer al profiturilor; întrucât este necesar să se asigure faptul că aceste măsuri, inclusiv compensarea pierderilor transfrontaliere, nu cresc riscul apariției BEPS; întrucât aceste măsuri nu sunt un substitut perfect pentru consolidare și este nevoie de timp pentru a face acest nou regim pe deplin funcțional; (ii) întrucât, în ciuda eforturilor depuse de Grupul de lucru pentru codul de conduită în cazul impozitării dăunătoare a societăților, în întreaga Uniune există în continuare măsuri de planificare fiscală agresivă; întrucât tentativele din trecut de consolidare a guvernanței și a mandatului Grupului de lucru și de ajustare și extindere a metodelor sale de lucru și a criteriilor stabilite prin cod, cu scopul de a combate noile forme de practici fiscale dăunătoare din mediul economic actual nu au avut succes; întrucât activitățile Grupului de lucru se caracterizează printr-o lipsă generală de transparență și de responsabilitate; întrucât este necesar să se realizeze o reformă aprofundată a modului de funcționare a acestui grup și să se consolideze transparența și eficacitatea sa, în special prin publicarea de rapoarte anuale și procese-verbale, care ar trebui să conțină informații privind poziția statelor membre; întrucât Grupul de lucru ar trebui să fie în măsură să adopte poziții privind problemele legate de politicile fiscale cu care se confruntă mai multe state membre, fără ca o mică minoritate de state membre să blocheze procesul de elaborare a recomandărilor grupului; (iii) întrucât principiul general al impozitării societăților din Uniune ar trebui să specifice faptul că impozitele trebuie plătite în țările în care societatea își desfășoară, de fapt, activitatea economică și în care creează valoare; întrucât ar trebui dezvoltate criterii pentru a asigura respectarea acestui principiu; întrucât de fiecare dată când se aplică „regimul fiscal favorabil brevetelor” sau alte regimuri fiscale preferențiale trebuie să se asigure și faptul că impozitele sunt plătite acolo unde se generează valoare, în conformitate cu criteriile stabilite în acțiunea 5 din proiectul BEPS, stabilind totodată definiții comune la nivel european cu privire la ceea ce se califică drept promovare a cercetării și dezvoltării și ce nu se încadrează în această categorie și pentru a armoniza aplicarea unor regimuri fiscale favorabile brevetelor și inovațiilor, inclusiv prin realizarea unor progrese, până la 30 iunie 2017, în direcția abolirii vechiului regim; (iv) întrucât unele state membre au introdus în mod unilateral norme privind societățile străine controlate (SSC) pentru a se asigura în mod corespunzător că profiturile plasate în țări în care se aplică impozite scăzute sau în care nu se aplică impozite sunt impozitate în mod efectiv; întrucât aceste norme trebuie coordonate pentru a împiedica o denaturare a funcționării pieței interne ca urmare a variațiilor între normele naționale privind SSC; (v) întrucât Directiva 2011/16/UE prevede o cooperare între statele membre cu privire la inspecțiile și auditurile fiscale și încurajează schimbul de bune practici dintre autoritățile fiscale; întrucât, cu toate acestea, instrumentele prevăzute de această directivă nu sunt destul de eficiente, iar abordările naționale diferite cu privire la societățile de audit sunt în contrast cu tehnicile de planificare fiscală foarte bine organizate ale anumitor societăți; (vi) întrucât este nevoie de un regim comun privind numărul european de identificare fiscală pentru ca schimbul automat de informații în general și schimbul de informații privind deciziile fiscale în special să fie eficiente; întrucât Comisia ar trebui să aibă în vedere instituirea unui registru european comun al întreprinderilor; (vii) întrucât Comisia a decis să prelungească mandatul Platformei pentru o bună guvernare fiscală – care trebuia să expire în 2016 – și să extindă domeniul său de aplicare, consolidând metodele sale de lucru; întrucât această platformă poate contribui la îndeplinirea noului plan de acțiune vizând intensificarea luptei împotriva fraudei și evaziunii fiscale, poate facilita discuțiile privind deciziile fiscale adoptare de statele membre în lumina noilor propuneri de norme privind schimbul de informații și să ofere feedback cu privire la noile inițiative de luptă împotriva eludării fiscale; întrucât Comisia trebuie, cu toate acestea, să consolideze profilul Platformei pentru o bună guvernare fiscală și să crească numărul de membri și eficacitatea acesteia; (viii) întrucât, în contextul procesului semestrului european, Comisia ar trebui să analizeze și să solicite punerea în aplicare a unor reforme care să vizeze administrațiile fiscale, cu scopul de a consolida capacitatea administrațiilor fiscale naționale și de la nivel european de a colecta impozitele și pentru a le permite acestora să-și îndeplinească atribuțiile în mod eficace, favorizând astfel efectele pozitive ale unei colectări a impozitelor eficace și a unor măsuri eficace de combatere a fraudei și evaziunii fiscale asupra veniturilor statelor membre;

Convergența

AT. întrucât numai printr-o mai bună coordonare nu se vor rezolva problemele fundamentale datorate faptului că în diferite state membre există o serie de norme diferite privind impozitarea societăților; întrucât o parte din reacția generală la planificarea fiscală agresivă trebuie să implice convergența unui număr limitat de practici fiscale naționale; întrucât această convergență poate fi obținută menținând, totodată, suveranitatea statelor membre în legătură cu alte elemente ale sistemelor lor de impozitare a societăților; (i) întrucât practicile de planificare fiscală agresivă pot uneori să aibă la bază beneficiile cumulate provenind din tratatele privind dubla impunere încheiate de diferite state membre, rezultând, în mod pervers, o dublă neimpozitare în schimb; întrucât proliferarea tratatelor privind dubla impunere încheiate de statele membre individuale cu țări terțe poate duce la ocazii de creare a unor noi lacune; întrucât, conform măsurii nr. 15 din proiectul BEPS al OCDE și al G20, este necesar să se dezvolte un instrument multilateral de modificare a tratatelor fiscale bilaterale; întrucât Comisia ar trebui să fie mandatată să negocieze acorduri fiscale cu țările terțe în numele Uniunii, renunțându-se la practica curentă a inițierii unor negocieri bilaterale, care a avut rezultate suboptime; întrucât Comisia ar trebui să se asigure că aceste acorduri conțin prevederi vizând reciprocitatea și interzic orice efecte adverse asupra cetățenilor și a întreprinderilor din Uniune, în special a IMM-urilor, care s-ar putea datora aplicării extrateritoriale a legislației țărilor terțe în cadrul jurisdicției Uniunii și a statelor sale membre; (ii) întrucât Uniunea ar trebui să aibă propria sa definiție actualizată a „paradisurilor fiscale”; (iii) întrucât Uniunea ar trebui să ia măsuri împotriva societăților care folosesc astfel de paradisuri fiscale; întrucât acest lucru a fost deja solicitat în Raportul Parlamentului European referitor la raportul anual privind fiscalitatea pentru 2014 (7), în care Parlamentul a cerut „aplicarea de sancțiuni aspre pentru a împiedica companiile să încalce sau să eludeze standardele fiscale, refuzând să acorde finanțare din partea UE și acces la ajutoare de stat sau la achiziții publice companiilor care au comis fraude sau companiilor situate în paradisuri fiscale sau în țări care denaturează concurența prin condiții fiscale favorabile”; îndeamnă statele membre să recupereze toate tipurile de ajutoare publice acordate companiilor implicate în încălcarea standardelor fiscale ale UE”; întrucât statele membre ar trebui, de asemenea, să facă obiectul unor contramăsuri în cazul în care ar refuza să își modifice regimurile fiscale preferențiale dăunătoare care pun în pericol existența unor condiții de concurență echitabile în cadrul Uniunii; (iv) întrucât este nevoie de o nouă definiție obligatorie pentru „sediul permanent”, cu scopul de a asigura faptul că impozitarea se face acolo unde se desfășoară activitatea economică și unde se generează valoare economică; întrucât aceasta ar trebui însoțită de criterii obligatorii minime prin care să se stabilească dacă activitatea economică desfășurată este suficientă pentru a fi impozitată într-un stat membru, cu scopul de a evita problema pe care o reprezintă societățile de tip „cutie poștală”, în special ținând seama de provocările pe care le implică economia digitală; (v) întrucât anchetele în curs de desfășurare ale Comisiei legate de posibile încălcări ale normelor Uniunii privind ajutoarele de stat au scos în evidență o lipsă de transparență regretabilă cu privire la modul în care aceste norme ar trebui aplicate; întrucât, pentru a rectifica această situație, Comisia ar trebui să publice orientări privind ajutorul de stat vizând clarificarea modului în care va identifica cazuri de acordare a unor ajutoare de stat de natură fiscală, asigurând astfel mai multă securitate juridică pentru societăți și statele membre; întrucât, în cadrul modernizării regimului privind ajutoarele de stat, Comisia ar trebui să garanteze un control ex-post eficace al legalității ajutoarelor de stat acordate; (vi) întrucât unul dintre efectele neintenționate ale Directivei 2003/49/CE a Consiliului (8) este faptul că veniturile transfrontaliere obținute din dobânzi sau drepturi de autor pot rămâne neimpozitate (sau pot fi impozitate foarte puțin); întrucât în directiva respectivă, precum și în Directiva 2005/19/CE (9) a Consiliului și în alte acte legislative relevante ale Uniunii ar trebui introdusă o normă contra abuzului; (vii) întrucât introducerea unui impozit reținut la sursă la nivelul Uniunii sau a unei măsuri cu efect similar ar asigura că toate profiturile generate în cadrul Uniunii și care urmează a părăsi teritoriul acesteia sunt impozitate cel puțin o dată la nivelul Uniunii înainte de a părăsi granițele sale; (viii) întrucât cadrul actual al Uniunii privind soluționarea litigiilor legate de dubla impunere dintre statele membre nu funcționează în mod eficace și ar fi îmbunătățit prin stabilirea unor norme mai clare și a unor termene mai stricte, inspirându-se din sistemele care există deja; (ix) întrucât consilierii fiscali joacă un rol crucial în facilitarea planificării fiscale agresive, ajutând societățile să stabilească structuri juridice complexe pentru a profita de incoerențele și lacunele care rezultă din diferitele sisteme fiscale; întrucât nu se poate realiza o revizuire fundamentală a sistemului de impozitare a societăților fără a examina practicile acestor societăți de consiliere; întrucât această examinare trebuie să țină seama și de conflictele de interese inerente din aceste societăți, care consiliază atât guvernele naționale cu privire la instaurarea regimurilor fiscale, cât și companiile, cu privire la modalitatea optimă de a se achita de obligațiile lor fiscale în cadrul acestor sisteme;

AU. întrucât eficiența generală a colectării impozitelor, noțiunea de echitate fiscală și credibilitatea administrațiilor fiscale naționale nu sunt subminate numai prin planificarea fiscală agresivă și activitățile BEPS; întrucât Uniunea și statele membre ar trebui să ia măsuri la fel de ferme pentru soluționarea problemelor legate de evaziunea și frauda fiscală, atât în domeniul impozitării societăților, cât și al impozitării persoanelor fizice, precum și pentru soluționarea problemelor legate de colectarea altor impozite decât cele aplicate pentru societăți, în special a TVA; întrucât aceste elemente diferite ale colectării și administrării impozitelor reprezintă o componentă importantă a prejudiciului fiscal existent;

AV. întrucât Comisia ar trebui, prin urmare, să se gândească cum va aborda aceste chestiuni mai generale, în special asigurarea respectării normelor în materie de TVA în statele membre și aplicarea lor într-un context transfrontalier, precum și ineficiențele legate de colectarea TVA-ului (care constituie, în anumite state membre, o sursă importantă a venitului național), practicile de eludare a normelor în materie de TVA și efectele negative ale anumitor amnistii fiscale sau scheme de „scutiri de impozite” lipsite de transparență; întrucât toate aceste măsuri noi ar trebui să implice analizarea echilibrului dintre costuri și beneficii,

1. solicită Comisiei să prezinte Parlamentului, până în iunie 2016, una sau mai multe propuneri legislative, bazate pe recomandările detaliate prezentate în anexă;

2. confirmă că aceste recomandări respectă drepturile fundamentale și principiul subsidiarității;

3. consideră că implicațiile financiare ale propunerii solicitate ar trebui să fie acoperite prin credite corespunzătoare de la buget;

4. încredințează Președintelui sarcina de a transmite Comisiei, Consiliului, guvernelor și parlamentelor și statelor membre prezenta rezoluție și recomandările detaliate prezentate în anexă.

(1) http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/taxation/gen_info/economic_analysis/tax_structures/2014/report.pdf

(2) „European added value of legislative report on bringing Transparency, coordination and convergence to corporate tax policies in the European Union”, Dr. Benjamin Ferrett, Daniel Gravino și Silvia Merler – urmează a fi publicat.

(3) Texte adoptate, 8.7.2015, P8_TA(2015)0257.

(4) http://ec.europa.eu/finance/consultations/2015/further-corporate-tax-transparency/index_en.htm.

(5) Un exemplu în acest sens este Fair Tax Mark: http://www.fairtaxmark.net/.

(6) Directiva 2011/16/UE a Consiliului din 15 februarie 2011 privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal și de abrogare a Directivei 77/799/CEE (JO L 64, 11.3.2011, p. 1).

(7) http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+REPORT+A8-2015-0040+0+DOC+XML+V0//RO

(8) Directiva 2003/49/CE a Consiliului din 3 iunie 2003 privind sistemul comun de impozitare aplicabil plăților reprezentând dobânzi sau drepturi de autor efectuate între societăți asociate din diferite state membre (JO L 157, 26.6.2003, p. 49).

(9) Directiva 2005/19/CE a Consiliului din 17 februarie 2005 de modificare a Directivei 90/434/CEE privind regimul fiscal comun care se aplică fuziunilor, scindărilor, cesionării de active și schimburilor de acțiuni între societățile din diferite state membre (JO L 58, 4.3.2005, p. 19).