Figura 2: Impactul condiției de părinte asupra ocupării forței de muncă pentru părinții cu un copil sub 6 ani, 2015

Una dintre cauzele principale ale inegalității la nivelul ocupării forței de muncă este distribuția inegală a responsabilităților de îngrijire între bărbați și femei. Inegalitatea de gen la nivelul ocupării forței de muncă se adâncește substanțial odată ce familiile au copii, fapt ce reflectă dificultățile întâmpinate de femei în a concilia creșterea copiilor și responsabilitățile de îngrijire cu munca. În 2015, rata medie de ocupare în rândul femeilor cu un copil sub 6 ani era cu 8,8 puncte procentuale mai mică decât cea a femeilor fără copii mici, iar în mai multe țări diferența respectivă depășea 30 de puncte procentuale. În schimb, condiția de părinte are un efect opus asupra ratei de ocupare a bărbaților, care a fost cu 12 puncte procentuale mai ridicată decât cea a bărbaților fără copii, iar în unele țări această diferență a atins 18 puncte procentuale. Mulți bărbați declară că ar prefera să muncească mai puține ore decât în prezent și consideră că acest lucru interferează cu viața lor de familie. În unele țări, peste 25 % din femeile inactive se află în această situație din cauza responsabilităților de îngrijire. În cazul femeilor din grupa de vârstă 55-64 există diferențe suplimentare.

Deși la nivelul întregii Uniuni Europene femeile sunt din ce în ce mai bine calificate și tind să aibă performanțe mai bune decât bărbații sub aspectul nivelului de educație, participarea lor pe piața muncii, și prin urmare independența lor economică, rămâne considerabil mai mică decât cea a bărbaților. În 2015, rata medie de ocupare a forței de muncă în rândul femeilor în vârstă de 20-64 de ani a fost de 64,3 % în UE, față de 75,9 % în cazul bărbaților (o inegalitate de 11,6 puncte procentuale); inegalitatea atinge o medie de 18,1 puncte procentuale dacă se au în vedere locurile de muncă cu normă întreagă, ținând cont de prevalența sporită a muncii cu fracțiune de normă în rândul femeilor.

La nivelul întregii Uniuni Europene, femeile rămân subreprezentate pe piața muncii. Pierderea economică cauzată de inegalitatea de gen la nivelul ocupării forței de muncă se ridică la 370 de miliarde EUR pe an. Femeile sunt din ce în ce mai bine calificate, iar numărul femeilor care absolvă o facultate în Europa îl depășește pe cel al bărbaților, însă multe dintre acestea dispar de pe piața muncii din cauza responsabilităților lor de părinte sau de îngrijitor al unor membri de familie. Politicile actuale nu asigură șanse egale care să le permită taților și mamelor să muncească și să se ocupe împreună de îngrijirea familiei, pentru bunăstarea copiilor și a societății în ansamblul său.

Pentru a spori egalitatea de gen pe piața muncii trebuie să se țină cont de mai mulți factori. Anchetele desfășurate la nivel mondial arată că atât bărbații, cât și femeile ar prefera ca femeile să muncească în locuri de muncă remunerate. Dovezile demonstrează că disponibilitatea unor formule de concedii adecvate are o puternică influență asupra ocupării forței de muncă în rândul femeilor. Disponibilitatea unor astfel de formule și utilizarea lor de către tați (de către al doilea părinte) au de asemenea un impact considerabil asupra participării femeilor pe piața muncii, întrucât reduc o parte a responsabilităților de îngrijire ale mamelor, facilitând astfel revenirea femeilor pe piața muncii.

Pe scurt, câștigurile reduse, concentrația sporită a muncii cu fracțiune de normă și întreruperile de carieră legate de responsabilitățile de îngrijire înseamnă că multe femei sunt mai dependente, din punct de vedere economic, de partenerii lor sau de stat, fapt ce contribuie în mod substanțial la inegalitatea de gen la nivelul remunerațiilor (în medie, 16 % în UE) și la nivelul pensiilor (în medie, 40 % în UE). Această situație are ca rezultat un risc sporit de expunere la sărăcie și excluziune socială pentru femei, cu un impact negativ care se răsfrânge totodată asupra copiilor și familiilor acestora.

−dreptul la 5 zile de concediu pe an pe lucrător, plătit la nivelul indemnizației pentru concediul medical, pentru a acorda îngrijiri unor rude grav bolnave sau aflate în întreținere;

Disponibilitatea formulelor flexibile de lucru poate preveni situația în care lucrătorii ocupă locuri de muncă aflate sub potențialul lor deplin și sub nivelul lor de aptitudini profesionale sau în care aceștia ies de pe piața muncii în momentul în care preiau responsabilități de îngrijire. În ciuda noilor tendințe de pe piața muncii și a evoluțiilor tehnologice, majoritatea angajatorilor din Europa continuă să utilizeze programe fixe de muncă și nu adoptă pe deplin formule flexibile de lucru precum munca la distanță, programele flexibile de lucru și timpul de lucru redus (munca cu fracțiune de normă). Directiva propusă completează actualul acquis al UE din directivele privind concediul pentru creșterea copilului și munca cu fracțiune de normă, introducând dreptul de a solicita formule flexibile de lucru pentru lucrătorii cu copii sau cu alte rude aflate în întreținere. Acest drept poate contribui în mod semnificativ la îmbunătățirea echilibrului dintre viața profesională și cea privată a lucrătorului, cu un impact pozitiv asupra participării femeilor pe piața muncii.

Lipsa unui concediu adecvat pentru a acorda îngrijiri altor rude aflate în întreținere exacerbează repartizarea inegală a responsabilităților de îngrijire. La nivelul UE, nu există standarde minime pentru lucrătorii care au rude aflate în întreținere, cu excepția unui drept limitat, acordat în temeiul Directivei privind concediul pentru creșterea copilului, de a absenta de la locul de muncă din motive de forță majoră legate de situații familiale urgente și neprevăzute. Directiva propusă introduce un drept individual de 5 zile pe an plătite la nivelul indemnizației pentru concediul medical, pentru a contribui la o mai bună conciliere a responsabilităților profesionale cu cele de îngrijire și pentru a ameliora reținerea talentelor pe piața muncii, în particular în cazul femeilor.

Directiva propusă păstrează elementele fundamentale ale Directivei privind concediul pentru creșterea copilului și menține drepturile existente, inclusiv durata concediului și drepturile individuale ale ambilor părinți. Ea introduce o indemnizație la nivelul celei acordate pentru concediul medical și o flexibilitate sporită pentru efectuarea concediului pentru creșterea copilului, inclusiv prin mărirea, de la opt la doisprezece ani, a vârstei copilului până la care părintele poate efectua un concediu pentru creșterea copilului. Patru luni din respectivul concediu vor fi netransferabile între părinți. Nu există, în prezent, dispoziții specifice la nivelul UE privind dreptul la concediul de paternitate. Introducerea unui astfel de drept ar putea avea un impact considerabil asupra repartizării responsabilităților de îngrijire între femei și bărbați. Implicarea taților în îngrijirea copiilor are drept rezultat, pe de o parte, o satisfacție în viață și o sănătate fizică și mentală sporite pentru tații care se dedică îngrijirii, iar pe de altă parte, o dezvoltare cognitivă și comportamentală mai bună pentru copii. Tații care efectuează un concediu de paternitate după nașterea copilului sunt mai susceptibili să contribuie la creșterea propriului copil și să facă ulterior uz de drepturile lor la concedii pentru creșterea copilului. Directiva propusă privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată introduce 10 zile de concediu de paternitate plătite la nivelul indemnizației pentru concediul medical.

Obținerea unor rezultate de succes depinde de angajamentul mai multor actori, printre care administrațiile naționale, regiunile, autoritățile locale, partenerii sociali, întreprinderile și angajații. În particular, dialogul social va juca un rol-cheie în asigurarea dezvoltării și implementării cu succes a prezentei inițiative privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată.

În 25 de state membre, cererea de locuri în structuri de îngrijire a copiilor este mai mare decât oferta disponibilă, în special pentru copiii în vârstă de sub 3 ani. Lipsa unor servicii pentru îngrijirea copiilor și a altor persoane aflate în întreținere îi poate determina pe lucrătorii care au persoane în întreținere, în special pe femei, să-și reducă timpul de lucru sau să părăsească piața muncii. Cu toate că UE a stabilit obiectivele de la Barcelona în 2002 pentru a îmbunătăți oferta de structuri oficiale de îngrijire a copiilor până în 2010, majoritatea statelor membre nu au atins încă aceste obiective. Media la nivelul UE este cu 3 puncte procentuale sub ținta de 33 % pentru copiii cu vârste cuprinse între 0 și 3 ani și cu 7 puncte procentuale sub ținta de 90 % pentru copiii cu vârste cuprinse între 3 ani și vârsta școlară.

În multe cazuri, serviciile de educație și îngrijire a copiilor preșcolari sunt limitate la structuri care funcționează cu timp parțial. Orele de curs și vacanțele școlare sunt deseori incompatibile cu activitatea cu normă întreagă a părinților.

Diversificarea ofertei de servicii de educație și îngrijire a copiilor preșcolari, de îngrijire extrașcolară și de îngrijire pe termen lung (inclusiv la domiciliu) a persoanelor aflate în întreținere va îmbunătăți perspectivele femeilor de a găsi sau a păstra un loc de muncă, va avea un impact pozitiv asupra dezvoltării copiilor și va contribui la reducerea riscului de sărăcie și de excluziune socială la care sunt expuși copiii. Investițiile în educația și îngrijirea de calitate a copiilor preșcolari sunt recunoscute, de asemenea, ca fiind investiții sociale eficace care reduc inegalitățile și problemele cu care se confruntă copiii defavorizați. Investițiile în sectorul îngrijirilor au totodată un potențial important în crearea de locuri de muncă. În mod similar, pe lângă efectele asupra ocupării forței de muncă, extinderea serviciilor de îngrijire pe termen lung poate avea un impact pozitiv asupra bunăstării și sănătății îngrijitorilor și a persoanelor aflate în întreținerea acestora și poate reduce povara fizică și psihologică a îngrijirii persoanelor în vârstă, care devine din ce în ce mai răspândită odată cu îmbătrânirea populației.

Pentru a permite părinților să participe la ocuparea forței de muncă, trebuie să fie luate în considerare numărul locurilor disponibile, dar și calitatea, accesibilitatea și abordabilitatea serviciilor prestate (capacitatea insuficientă, diferențele regionale, distanța, orarul de funcționare, criteriile de eligibilitate). Serviciile de îngrijire a copiilor ar trebui să fie integrate cu alte servicii sociale , cum ar fi serviciile de sănătate și cele de ocupare a forței de muncă, pentru a le face mai accesibile familiilor și copiilor defavorizați.

Egalitatea între femei și bărbați, inclusiv concilierea vieții profesionale cu viața de familie și îmbunătățirea accesului la servicii sociale de calitate, este o prioritate în materie de investiții a Fondului social european (FSE). FSE, împreună cu Fondul european de dezvoltare regională (FEDR) și cu Fondul european pentru investiții strategice (FEIS) oferă statelor membre posibilități de a-și îmbunătăți infrastructurile sociale și de îngrijire a copiilor și de a remedia diversele niveluri ale ofertei. Aceste fonduri ar trebui să fie exploatate pentru a sprijini furnizarea unor servicii oficiale de îngrijire accesibile, abordabile și de calitate. În plus, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime (FEPAM) permit accesul la servicii de bază și pot beneficia de o utilizare sporită.

Semestrul european este un instrument esențial al UE pentru abordarea provocărilor economice cu care se confruntă Europa, cum ar fi oferta de servicii de îngrijire accesibile și favorabile ocupării forței de muncă pentru părinți și alte persoane care trebuie să aibă grijă de rude aflate în întreținere. Acest dialog politic este important în sine, însă el oferă și baza de probe utilizate pentru a orienta activitatea de finanțare desfășurată de UE.

Comisia va întreprinde:

Acțiuni nelegislative 6. Orientări și monitorizare: – furnizarea în continuare de orientări statelor membre referitoare la servicii de îngrijire favorabile ocupării forței de muncă și accesibile și monitorizarea ofertei de astfel de servicii în cadrul semestrului european și al raportului anual privind egalitatea de gen. – sprijinirea în continuare a statelor membre în furnizarea de educație și îngrijire de înaltă calitate copiilor preșcolari și intensificarea eforturilor pentru a încuraja schimbul transnațional de experiență și identificarea metodelor care funcționează cel mai bine. 7. Obiective și colectarea de date: – revizuirea actualului obiectiv Educație și formare 2020 referitor la educația și îngrijirea copiilor preșcolari. – îmbunătățirea colectării de date la nivelul UE referitoare la disponibilitatea, abordabilitatea și calitatea serviciilor de îngrijire, în special cele referitoare la serviciile oficiale de îngrijire pe termen lung și extrașcolare, pentru a explora posibilitățile de a elabora criterii de referință la nivelul UE. 8. Furnizarea de finanțare: – definirea unei abordări individualizate împreună cu statele membre pentru a încuraja utilizarea Fondului european pentru investiții strategice (FEIS) la finanțarea infrastructurii sociale, în special a serviciilor de îngrijire a copiilor și a serviciilor de îngrijire pe termen lung, inclusiv prin parteneriate public-privat; – continuarea dezvoltării unei oferte de servicii accesibile, abordabile și de calitate de îngrijire a copiilor, îngrijire extrașcolară și îngrijire pe termen lung, inclusiv prin utilizarea unui sprijin din partea FSE și FEDR; având în vedere recomandările specifice fiecărei țări, și în cazul alocării unor fonduri insuficiente pentru abordarea provocările relevante identificate în cadrul semestrului european, adresarea unei solicitări statelor membre de a revizui programarea fondurilor structurale și de investiții europene (fondurile ESI); – explorarea posibilității de a aborda aceste preocupări în cadrul pregătirii programelor de finanțare UE pentru perioada post-2020, în special pe baza învățămintelor desprinse din acțiunile pregătitoare în acest domeniu.

2.3 Abordarea contrastimulentelor economice care descurajează ocuparea forței de muncă în rândul părinților și al îngrijitorilor

Sistemele de impozitare și prestații sociale ale statelor membre diferă din punctul de vedere al aspectelor financiare care încurajează sau descurajează ocuparea unui loc de muncă sau mărirea numărului orelor de muncă în cazul celui de-al doilea aducător de venituri, de exemplu prin sistemele de impozitare comună, creditele fiscale transferabile sau deducerile pentru gospodăriile cu un singur salariat. La nivelul UE, cel de-al doilea aducător de venituri (sau partenerul care câștigă mai puțin) este, în mare majoritate, femeia. Numai un mic număr de țări permit efectuarea unor deduceri semnificative ale cheltuielilor de îngrijire a copiilor suportate direct, prin credite fiscale sau alte metode. În categoria celui de-al doilea aducător de venituri, femeile cu copii mici sunt cele mai expuse riscului de excludere de pe piața muncii.

Prezenta inițiativă urmărește să ajute statele membre să înlăture contrastimulentele economice care fac dificilă participarea și succesul femeilor pe piața muncii.

Comisia va întreprinde:

Acțiuni nelegislative 9. Orientări și monitorizare: - identificarea, în continuare, a obstacolelor specifice fiecărei țări, rezultând din sistemele de impozitare și prestații sociale și monitorizarea progreselor înregistrate în eliminarea acestor obstacole, în particular prin coordonarea politicii economice a UE în cadrul semestrului european și furnizarea de orientări ale Comisiei în forma corespunzătoare; – schimbul de bune practici cu partenerii sociali și cu statele membre prin organizarea, în cadrul Programului de învățare reciprocă, a unui seminar referitor la abordarea factorilor economici care îl descurajează pe cel de-al doilea aducător de venituri să muncească (mai mult). 10. Îmbunătățirea colectării de date la nivelul UE referitoare la contrastimulentele economice cu care se confruntă cel de-al doilea aducător de venituri; elaborarea și utilizarea, în contextul semestrului european, a unor valori de referință la nivelul UE pentru contrastimulentele care descurajează munca în cazul celui de-al doilea aducător de venituri, create de sistemele de impozitare și de prestații sociale.

3. Concluzii – calea de urmat

Modul de viață european al secolului XXI ar trebui să permită un bun echilibru între angajamentele profesionale și cele familiale și să ofere femeilor și bărbaților șanse egale la locul de muncă și acasă. Legislația și politicile la nivelul UE și la nivel național ar trebui să-i ajute pe lucrători să concilieze viața profesională cu viața de familie, să ajute întreprinderile să-și păstreze talentele, să promoveze flexibilitatea deopotrivă a angajatorilor și a lucrătorilor, să promoveze egalitatea de șanse, să genereze creștere economică și să aducă beneficii societății în ansamblul său, inclusiv copiilor și persoanelor dependente de îngrijirea familială.

Conținând o gamă largă de acțiuni legislative și politice complementare, acest ambițios pachet urmărește modernizarea modului în care sunt concepute politicile privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată și propunerea de măsuri care vor îmbunătăți viața de zi cu zi a multor părinți și îngrijitori.

Unul dintre obiectivele-cheie ale prezentei inițiative este consolidarea actualului regim al concediului pentru creșterea copilului, prin facilitarea utilizării sale de către femei și bărbați, grație unor noi măsuri privind remunerația, flexibilitatea și netransferabilitatea. În plus, introducerea concediului de îngrijitor și a concediului de paternitate va ajuta lucrătorii să găsească un echilibru între viața privată și cea profesională. Utilizarea formulelor flexibile de lucru este și ea promovată, iar măsurile nelegislative prevăd un număr sporit de structuri de îngrijire de mai bună calitate, ca una dintre părțile esențiale ale inițiativei privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată. Pentru a sprijini aceste acțiuni, vor fi mobilizate instrumente financiare, iar acolo unde este cazul, resursele existente ale bugetului UE vor fi reorientate către investiții prioritare care contribuie la implementarea prezentei inițiative.

De asemenea, Comisia va desfășura o activitate de sensibilizare politică cu privire la importanța crucială a politicilor privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată pentru perspectivele de creștere economică și creare de locuri de muncă ale Europei și va continua să colaboreze cu statele membre la conceperea acelor politici privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată care se adaptează cel mai bine contextului lor național. Comisia va asigura o strânsă monitorizare a politicilor privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată în statele membre. Examinarea periodică a unui set de indicatori ai politicii privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată va oferi feedback și va alimenta lucrările de pregătire a semestrului european și a politicilor privind egalitatea de gen la nivelul UE și al statelor membre.

Succesul prezentei inițiative va necesita un angajament comun. Comisia invită Parlamentul European și Consiliul, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor să aprobe prezenta comunicare și să sprijine în mod activ punerea sa în aplicare, în strânsă cooperare cu partenerii sociali și cu toate celelalte părți interesate relevante la nivel european, național și local. Colegiuitorii sunt încurajați să ajungă la un acord rapid cu privire la măsurile legislative propuse în pachet. Comisia invită statele membre, partenerii sociali și toate părțile interesate să-și intensifice eforturile de a oferi politici mai bune privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată, permițând astfel o creștere a bunăstării societății noastre europene.