În al doilea rând, toate statele membre, cu excepția Greciei, și-au respectat nivelul de referință pentru perioada 2007-2013, fie cel stabilit inițial la verificarea ex ante în Cadrele Strategice Naționale de Referință (CSNR), fie cel revizuit în cadrul verificării la jumătatea perioadei. Șase state membre se situează sub nivelul de referință stabilit la verificarea ex ante, dar deasupra nivelului de referință final (Republica Cehă, Germania, Italia, Lituania, Ungaria și Portugalia), ca urmare a revizuirii în jos decise în cadrul verificării la jumătatea perioadei.

În primul rând, nivelul agregat al cheltuielilor structurale ale statelor membre în regiunile de convergență în perioada 2007-2013 (94,4 miliarde EUR în medie pe an pentru perioada 2007-2013) a fost cu aproximativ 1,2 miliarde EUR mai scăzut decât nivelul ex ante (95,6 miliarde EUR) și cu 13 miliarde EUR mai ridicat decât nivelul agregat stabilit la mijlocul perioadei (81,4 miliarde EUR), în pofida existenței unor diferențe semnificative între statele membre. În general, diferențele cele mai mari sunt concentrate în statele membre cele mai afectate de încetinirea creșterii economice și de criza finanțelor publice.

Articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului prevede că Comisia ar trebui să procedeze la o verificare cu privire la adiționalitate pentru obiectivul de convergență, în cooperare cu fiecare stat membru în cauză până la sfârșitul anului 2016 și ar trebui să publice rezultatele acestui exercițiu. Deși, conform reglementărilor, Croația dispune de un an suplimentar pentru acest proces de verificare, autoritățile croate au decis să transmită întreaga documentație cu un an mai devreme.

Figura 2: Diferența dintre nivelul de referință ex ante și cel ex post al cheltuielilor structurale (axa X) și valoarea medie a creșterii PIB-ului 2007-2013 (axa Y)

Sursă: Calcule efectuate de Eurostat și de Comisie





3.PROCESUL DE VERIFICARE EX POST PENTRU PERIOADA 2007-2013

Cele 21 de state membre vizate de verificarea adiționalității (acelea cu cel puțin o regiune de convergență în perioada 2007-2013) au trebuit să prezinte informațiile necesare și tabelele corespunzătoare cu datele finale până la 31 ianuarie 2016. Acest lucru s-a realizat, deși unele state membre au transmis informații cu întârziere, în unele cazuri cu o întârziere de mai multe luni.

După transmiterea informațiilor de către statele membre, Comisia a verificat coerența acestora cu tendințele investițiilor publice observate în Clasificarea funcțiilor administrației publice (COFOG), care este furnizată de Eurostat în conformitate cu Sistemul european de conturi (SEC 2010). În unele cazuri, Comisia a utilizat, de asemenea, informații publice disponibile cu privire la cheltuielile naționale sau a solicitat în mod expres informații suplimentare din partea autorităților naționale prin diverse schimburi bilaterale. De exemplu, Comisia a solicitat autorităților naționale clarificări suplimentare în ceea ce privește datele și metodologiile utilizate pentru a calcula cheltuielile din categorii specifice de cheltuieli sau informații suplimentare în ceea ce privește cheltuielile structurale în funcție de regiune sau din societăți publice. Acest proces a permis soluționarea majorității discrepanțelor și a dus, în mai multe cazuri, la o modificare a nivelului cheltuielilor propuse inițial Comisiei (de exemplu, pentru Bulgaria, Spania, Letonia, Ungaria și Polonia).

Din punct de vedere metodologic, stabilirea cheltuielilor structurale de către un stat membru a reprezentat o sarcină dificilă, astfel cum s-a constatat deja cu ocazia verificării la jumătatea perioadei. Din punctul de vedere al statelor membre, aceasta a presupus colectarea și agregarea datelor ad hoc privind investițiile publice în funcție de domenii tematice și de diferite niveluri de guvernare, inclusiv izolarea acestor cheltuieli în unele regiuni în care doar o parte din teritoriul țării era eligibil pentru obiectivul de convergență. Metodologia propusă de statele membre era de multe ori utilizată doar pentru a verifica adiționalitatea. Din punctul de vedere al Comisiei, obstacolul major a fost comparabilitatea între datele nearmonizate furnizate de statele membre și cele disponibile în statisticile oficiale europene, pentru care nu s-a prevăzut o diferențiere în funcție de regiune în cazul datelor generale privind administrațiile publice. Verificarea cheltuielilor de către societățile publice a fost, de asemenea, problematică deoarece nu sunt evidențiate în mod armonizat. În aceste cazuri, Comisia a invitat statele membre să prezinte rapoarte publice certificate prin audituri interne sau externe.

O altă problemă cu care s-au confruntat unele state membre (de exemplu, Polonia) a fost modificarea de către statul membru a metodologiei utilizate pentru identificarea cheltuielilor relevante pentru adiționalitate. Îmbunătățirile introduse în sisteme, pentru a evidenția mai bine cheltuielile în cauză, nu permit comparabilitatea deplină a cheltuielilor respective între diferitele perioade de programare.

În plus, diferențele între metodologiile utilizate pentru calcularea cheltuielilor structurale în statele membre fac dificilă compararea acestora și pot cauza o denaturare semnificativă a rezultatelor evaluării de către Comisie. Modul în care statele membre înregistrează și clasifică cheltuielile în scopul adiționalității variază considerabil de la un stat membru la altul.

Diferitele schimburi între Comisie și statele membre au permis obținerea unui nivel important de asigurare cu privire la fiabilitatea și coerența informațiilor furnizate pentru verificarea adiționalității. Odată ce nivelul real al cheltuielilor și metodologia utilizată au fost stabilite de comun acord între autoritățile naționale și Comisie, aceasta din urmă a comunicat rezultatul printr-o scrisoare adresată statelor membre în cauză.

4.CHELTUIELILE STRUCTURALE ÎN REGIUNILE DE CONVERGENȚĂ ÎN PERIOADA 2007-2013

Rezultatele verificării ex post sunt rezumate în tabelul 1, care compară nivelul ex post al cheltuielilor structurale anuale medii în perioada 2007-2013 cu nivelul de referință convenit ex ante sau cu cel revizuit cu ocazia verificării la jumătatea perioadei. Cheltuielile structurale anuale medii (94,4 miliarde EUR), exprimate în prețurile din 2006, au fost, în medie, cu aproximativ 1 % mai mici decât se estimase inițial (95,6 miliarde EUR), dar cu aproximativ 16 % mai mari decât suma totală prevăzută prin nivelul de referință revizuit cu ocazia verificării la jumătatea perioadei (81,4 miliarde EUR). Diferența pozitivă se datorează în principal cheltuielilor structurale ale statelor membre al căror nivel de referință nu a fost revizuit cu ocazia verificării la jumătatea perioadei, sugerând că reducerea nivelului de referință în zece state membre a fost atât echilibrată, cât și realistă.

Tabelul 1: Nivelurile de referință și cheltuielile structurale reale

Cu toate acestea, există diferențe semnificative între statele membre atunci când se compară nivelurile de referință ex ante și ex post. De exemplu, în Grecia, cheltuielile structurale reale pentru perioada 2007-2013 au fost cu 35 % sub nivelul de referință ex ante. Variația este de peste 25 % în Italia și între 10 % și 20 % în Ungaria, Lituania și Portugalia. În schimb, cheltuielile structurale reale pentru perioada 2007-2013 au fost la un nivel semnificativ mai mare decât nivelul de referință inițial în unele state membre, cu sume de până la 97 % în Slovacia, 80 % în Malta sau peste 50 % în Polonia. Există o corelație semnificativă între cheltuielile structurale și impactul încetinirii creșterii economice într-un stat membru. Cheltuielile situate sub nivelul preconizat sunt adeseori concentrate în statele membre cele mai afectate de criză. Principala excepție este Spania, datorită nivelurilor ridicate de cheltuieli înregistrate până în 2010, inclusiv a celor două pachete de măsuri de redresare economică adoptate pentru a contracara efectele încetinirii creșterii economice.

Cheltuielile structurale ale statelor membre au cunoscut un declin în cea de-a doua jumătate a perioadei de programare. Cele mai ridicate niveluri de cheltuieli structurale se observă de fapt în primii trei ani ai perioadei (până în 2009); ele încep să scadă în 2010 și ulterior scad semnificativ începând din 2011, odată cu încetinirea activității economice și cu presiunea crescândă asupra finanțelor publice. Din acest motiv, unele state membre au solicitat Comisiei să le reducă nivelurile de referință cu ocazia verificării adiționalității la jumătatea perioadei, astfel cum se prevede în cadrul juridic, în vederea unei mai bune alinieri a acestora cu schimbarea semnificativă a situației economice. Comisia a decis în cele din urmă să reducă nivelul de referință pentru zece state membre . Nivelurile de referință au fost reduse cu cel puțin 20 % în cinci state membre (Grecia, Italia, Letonia, Lituania și Portugalia) și cu cel puțin 10 % în alte patru (Republica Cehă, Germania, Ungaria și Regatul Unit).

Cheltuielile structurale relevante pentru adiționalitate includ cofinanțarea de către guvernele naționale în cadrul politicii europene de coeziune. Din suma de 94,4 miliarde EUR reprezentând media anuală a cheltuielilor structurale, aproximativ 9,7 miliarde EUR corespund cofinanțării naționale a proiectelor desfășurate în cadrul politicii de coeziune. Cele mai mari procente sunt în Portugalia și Polonia, unde cofinanțarea națională reprezintă aproximativ 25 % din totalul cheltuielilor structurale finanțate de către statul membru. În ceea ce privește finanțarea UE, totalul cheltuielilor structurale de către FEDR și ESF s-a ridicat la aproximativ 21,4 miliarde EUR, care reprezintă aproximativ 18 % din totalul cheltuielilor structurale dacă se iau în considerare atât sursele de finanțare de la nivelul UE, cât și cele naționale (117 miliarde EUR). Acest procentaj ajunge la peste 40 % în țări precum Lituania sau Portugalia. Procentajul mediu al FEDR și ESF a avut o tendință de creștere în ultimii ani ai perioadei de programare, din cauza scăderii cheltuielilor structurale din statele membre.

Cheltuielile structurale efectuate în întreaga perioadă de programare se ridică la 819 miliarde EUR dacă se include atât finanțarea din surse naționale, cât și cea provenită din fondurile structurale. Această sumă reprezintă aproximativ 4,2 % din PIB-ul regiunilor de convergență și aproximativ 2 % din cheltuielile publice totale ale celor 21 de state membre care au făcut obiectul adiționalității în perioada respectivă.

Față de rezultatele din perioada de programare precedentă (2000-2006 sau 2004-2006), cheltuielile structurale au crescut cu 2 % în pofida impactului încetinirii creșterii economice. Acest lucru se datorează în principal creșterii cheltuielilor structurale din statele membre care au aderat la Uniunea Europeană în 2004 sau ulterior (creștere de 30 % în toate aceste țări, cu excepția Republicii Cehe, Lituaniei și Ungariei în care cheltuielile structurale au scăzut). Cheltuielile structurale au scăzut și în Germania, Grecia, Italia și Portugalia, ca urmare a efectelor încetinirii creșterii economice și a unor cheltuieli excepționale din perioada 2000-2006 (de exemplu, Jocurile Olimpice din 2004 din Grecia și cheltuielile legate de reunificarea Germaniei).