RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Protejarea intereselor financiare ale Uniunii Europene – Combaterea fraudei Raportul anual pe 2012 /* COM/2013/0548 final */





CUPRINS RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Protejarea intereselor financiare ale Uniunii Europene – Combaterea fraudei Raportul anual pe 2012.................................................... 5 Rezumat 5 1........... Introducere..................................................................................................................... 7 2........... Fraude și alte nereguli.................................................................................................... 7 2.1........ Nereguli totale raportate................................................................................................. 7 2.2........ Nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă care aduc atingere bugetului UE............. 7 2.2.1..... Venituri.......................................................................................................................... 9 2.2.2..... Cheltuieli...................................................................................................................... 10 2.2.2.1.. Resurse naturale (Agricultură, Dezvoltare Rurală și Pescuit).......................................... 12 2.2.2.2.. Politica de coeziune (perioade de programare 2007-2013 și 2000-2006)..................... 13 2.2.2.3.. Politica de preaderare [Asistența pentru preaderare (APA) și Instrumentul pentru preaderare (IPA)] 13 2.2.2.4.. Cheltuielile gestionate direct de Comisie........................................................................ 14 2.2.3..... Rezultatele Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF).......................................... 14 2.3........ Nereguli neraportate ca fiind de natură frauduloasă........................................................ 14 2.3.1..... Venituri........................................................................................................................ 15 2.3.2..... Cheltuieli...................................................................................................................... 16 3........... Recuperarea și alte măsuri preventive și corective....................................................... 17 3.1........ Cheltuieli: mecanisme de prevenire................................................................................ 17 3.1.1..... Întreruperi în anul 2012................................................................................................. 17 3.1.2..... Suspendări................................................................................................................... 18 3.2........ Cheltuieli: corecții financiare și recuperări în anul 2012................................................ 18 3.3........ Recuperarea legată de veniturile din resurse proprii........................................................ 18 3.3.1..... Resurse proprii tradiționale.......................................................................................... 19 4........... Politici antifraudă la nivelul UE....................................................................................... 19 4.1........ Inițiative de politică antifraudă adoptate de Comisie în 2012......................................... 19 4.1.1..... Propunere de reformă a OLAF (Regulamentul nr. 1073/1999)...................................... 19 4.1.2..... Propunere de directivă privind lupta împotriva fraudelor îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii prin intermediul dreptului penal............................................................................................. 20 4.1.3..... Lucrări pregătitoare pentru înființarea unui Parchet European (EPPO).......................... 20 4.1.4..... Inițiative privind combaterea corupției în UE.............................................................. 21 4.1.5..... Politici antifraudă în domeniul vamal............................................................................... 21 4.1.5.1.. Asistența administrativă reciprocă (MAA)................................................................... 21 4.1.5.2.. Operațiuni vamale comune (OVC).............................................................................. 21 4.1.5.3.. Sistemul de Informații Antifraudă (AFIS)..................................................................... 21 4.1.6..... Lupta împotriva fraudei în domeniul TVA...................................................................... 22 4.1.7..... Prevederi antifraudă în cadrul acordurilor internaționale................................................ 22 4.1.8..... Lupta împotriva comerțului ilicit cu produse din tutun.................................................... 23 4.1.8.1.. Planul de acțiune al Comisiei pentru combaterea contrabandei cu țigări și alcool de-a lungul frontierei de est a UE............................................................................................................................... 23 4.1.8.2.. Convenția-cadru pentru controlul tutunului (CCCT): Protocolul pentru eliminarea comerțului ilicit cu produse din tutun............................................................................................................................. 23 4.1.8.3.. Acorduri cu producătorii de țigări................................................................................ 23 4.1.9..... Norme privind achizițiile publice.................................................................................. 24 4.1.10... Strategia antifraudă a Comisiei (SAFC)......................................................................... 24 4.1.11... Programele Hercule și Pericles..................................................................................... 24 4.1.11.1.............................................................. Implementarea programelor Hercule II și Pericles 24 4.1.11.2................................................................... Cadrul financiar multianual (CFM) 2014-2020 25 4.2........ Comitetul consultativ pentru coordonarea în domeniul combaterii fraudei (COCOLAF).. 25 4.3........ Rezoluția Parlamentului European din 10 mai 2012 privind Protecția intereselor financiare ale Comunităților – Lupta împotriva fraudei – Raportul anual 2010.............................................................. 26 5........... Măsuri adoptate de statele membre pentru combaterea fraudelor și a altor activități ilegale care aduc atingere intereselor financiare ale UE.......................................................................................... 27 5.1........ Măsuri de combatere a fraudei și a altor nereguli care aduc atingere intereselor financiare ale UE 27 5.2........ Măsuri de combatere a fraudei și a altor nereguli care aduc atingere intereselor financiare ale UE în domeniul agriculturii..................................................................................................................... 27 5.2.1..... Măsuri legislative și administrative................................................................................ 27 5.2.2..... Strategii noi de detecție și prevenire........................................................................... 28 5.2.3..... Utilizarea indicatorilor de fraudă.................................................................................... 28 5.2.4..... Punerea în aplicare a dispozițiilor privind raportarea..................................................... 29 5.2.5..... Statistici insuficiente cu privire la depistarea și urmărirea penală a fraudelor și recuperările aferente 29 5.3........ Operațiunea „Magna Grecia”...................................................................................... 29 5.4........ Punerea în aplicare a recomandărilor din 2011............................................................... 30 6........... Concluzii și recomandări.............................................................................................. 31 6.1........ Două tendințe în legătură cu evoluțiile strategice și operaționale............................... 31 6.2........ Diverse abordări ale fraudelor....................................................................................... 31 6.3........ Adoptarea normelor comune privind fraudele................................................................ 32 6.4........ Cele mai importante riscuri sunt confirmate.................................................................... 32 6.5........ Organismele antifraudă și agențiile de aplicare a legii rămân cele mai eficiente în depistarea neregulilor de natură frauduloasă…............................................................................................................... 33 6.6........ Protecția împotriva plăților UE necuvenite – realizată prin mecanisme preventive și corective existente prevăzute de regulamentele UE – rămâne adecvată....................................................................... 34 6.7........ Concluzii generale......................................................................................................... 34 ANEXA 1 – Nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă..................................................... 36 ANEXA 2 – Nereguli neraportate ca fiind de natură frauduloasă.................................................. 37 ANEXA 3 – Corecții financiare în 2012 implementate în cadrul gestiunii partajate (milioane EUR) 38 RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Protejarea intereselor financiare ale Uniunii Europene – Combaterea fraudei Raportul anual pe 2012 Rezumat Prezentul raport anual pe 2012 privind protejarea intereselor financiare ale Uniunii Europene este prezentat de Comisie în cooperare cu statele membre în temeiul articolul 325 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Acesta vizează măsurile adoptate de Comisie și de statele membre în combaterea fraudei, precum și rezultatele acestora. Acolo unde analiza acestor informații identifică probleme sau riscuri, se formulează recomandări în vederea soluționării problemelor respective. Măsurile recente privind protejarea intereselor financiare ale UE În 2012, Comisia a adoptat sau a propus o serie de măsuri de îmbunătățire a cadrului juridic și administrativ pentru protejarea intereselor financiare ale UE, inclusiv: – o propunere de directivă privind combaterea fraudelor îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii prin intermediul dreptului penal; – lucrări pregătitoare privind înființarea unui Parchet European (EPPO); – adoptarea unui Protocol privind eliminarea comerțului ilicit cu produse din tutun anexat la Convenția-cadru a Organizației Mondiale a Sănătății (OMS) pentru controlul tutunului (CCCT) și – dispoziții antifraudă în acorduri internaționale și acorduri administrative de cooperare. Descoperirea și raportarea neregulilor (de natură frauduloasă și nefrauduloasă) care aduc atingere bugetului UE În 2012, 1231 de nereguli au fost raportate ca fiind de natură frauduloasă (aceasta include atât suspiciuni de fraudă, cât și fraude confirmate), care au implicat 392 de milioane EUR, în general la același nivel ca în anul precedent. Există diferențe semnificative în ceea ce privește neregulile de natură frauduloasă raportate de statele membre, care pot sugera interpretări divergente în momentul aplicării cadrului juridic și abordări diferite ale detectării fraudelor. Numărul neregulilor raportate ca nefiind de natură frauduloasă a crescut. În principal, creșterea reflectă efectul neregulilor care implică sume mari, însă are, de asemenea, drept cauză nereguli sistemice raportate la încheierea programelor. Măsuri preventive și corective În 2012, Comisia a adoptat o serie de decizii menite să garanteze că resursele UE sunt cheltuite conform principiului bunei gestiuni financiare și că interesele sale financiare sunt protejate corespunzător. În domeniul politicii de coeziune, au fost adoptate 187 de decizii de întrerupere a plății (implicând peste 5 miliarde EUR). Dintre acestea 70 erau încă deschise la sfârșitul anului 2012 (implicând aproximativ 1,7 miliarde EUR aferente plăților întrerupte). De asemenea, au fost adoptate patru decizii de suspendare (încă în curs la sfârșitul anului). Au fost realizate corecții financiare de peste 3,7 miliarde de EUR (în principal, tot în legătură cu închiderea perioadei de programare 2000-2006) și au fost emise ordine de recuperare pentru 615 milioane EUR. Măsurile adoptate în 2012 confirmă că mecanismele existente permit protejarea eficientă a intereselor financiare ale UE, însă riscul final al nerecuperării sumelor plătite în mod necuvenit este transferat statelor membre responsabile. Sisteme anti-fraudă în domeniul agriculturii Raportul din acest an se concentrează asupra măsurilor și neregulilor din domeniul agriculturii. Analiza arată îmbunătățiri la nivelul sistemelor de control financiar și gestionare a riscurilor din statele membre în ceea ce privește, inter alia, dispozițiile și orientările juridice, strategiile naționale sau regionale, utilizarea indicatorilor de risc, procedurile administrative și cooperarea dintre autoritățile naționale. Cu toate acestea, datele statistice referitoare la controalele anti-fraudă, procedurile penale și rezultate, astfel cum au fost furnizate de statele membre, sunt incomplete, ceea ce îngreunează analiza calității investigării și urmăririi penale a fraudelor din statele membre și utilizarea acesteia ca bază pentru politica viitoare. 1. Introducere În fiecare an, în conformitate cu articolul 325 alineatul (5) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), Comisia, în cooperare cu statele membre, prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind măsurile adoptate pentru combaterea fraudelor și a oricăror alte activități ilegale care aduc atingere intereselor financiare ale Uniunii. Tratatul prevede că Uniunea Europeană și statele membre au responsabilitatea comună de a proteja interesele financiare ale UE și de a combate fraudele. Autoritățile naționale gestionează 80 % din cheltuielile UE și colectează resurse proprii tradiționale (RPT). În aceste două domenii, Comisia exercită o supraveghere generală, stabilește standarde și garantează respectarea acestora. Prin urmare, o cooperare strânsă între Comisie și statele membre este esențială pentru a proteja în mod eficient interesele financiare ale UE. În consecință, unul dintre obiectivele principale ale prezentului raport este să evalueze cât de eficientă a fost această cooperare în anul 2012 și în ce mod ar putea fi îmbunătățită. Prezentul raport descrie măsurile adoptate la nivelul UE în anul 2012 și oferă un rezumat și o evaluare a măsurilor întreprinse de statele membre pentru combaterea fraudei. Acesta include, de asemenea, o analiză a principalelor rezultate obținute de organismele naționale și europene în ceea ce privește detectarea și raportarea către Comisie a cazurilor de fraudă sau a altor nereguli referitoare la cheltuielile și veniturile UE. Se pune accent pe depistarea fraudelor, atunci când rezultatele demonstrează capacitatea sistemelor și autorităților anti-fraudă de a combate fraudele și activitățile ilegale care aduc atingere fondurilor UE. Raportul este însoțit de cinci documente de lucru ale serviciilor Comisiei[1]. Documentul „Analiza statistică a neregulilor” conține tabele care sintetizează principalele rezultate ale măsurilor antifraudă adoptate de fiecare stat membru. 2. Fraude și alte nereguli 2.1. Nereguli totale raportate În anul 2012 au fost raportate la Comisie 13 436 de nereguli (de natură frauduloasă și nefrauduloasă) care implică o sumă totală de aproximativ 3,4 miliarde EUR, din care aproximativ 2,9 miliarde EUR vizează sectoarele de cheltuieli din bugetul UE. Neregulile detectate reprezintă 2,3 % din plăți pe partea de cheltuieli și 2,1 % din RPT brute colectate. Neregulile au crescut comparativ cu anul 2011 cu 6 % în ceea ce privește numărul și cu 77 % în ceea ce privește valoarea financiară. Creșterea se referă, în special, la neregulile neraportate ca fiind de natură frauduloasă din cauza circumstanțelor specifice (a se vedea secțiunea 2.3). 2.2. Nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă care aduc atingere bugetului UE Numărul neregulilor de natură frauduloasă raportate, precum și sumele aferente, fac parte din definiția mai largă a fraudei și nu ar trebui privite ca o măsură a nivelului de fraudă. În anul 2012, statele membre au raportat 1194 de nereguli de natură frauduloasă, care implică o valoare totală de 390 de milioane EUR. În plus, 29 de nereguli de natură frauduloasă au vizat fonduri gestionate în cadrul cheltuielilor directe, implicând 2 milioane EUR, și, în final, țările candidate au raportat 8 nereguli de natură frauduloasă, care implică aproximativ 1 milion EUR. Numărul neregulilor de natură frauduloasă[2] raportat în 2012 și impactul acestora a rămas, practic, la același nivel ca în anul precedent. Cu toate acestea, se înregistrează diferențe semnificative între sectoare, astfel cum se arată în Tabelul 1 și în Graficul 1. Tabelul 1: Nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă în 2012[3] În anexa 1 este prezentată o defalcare a tuturor neregulilor de natură frauduloasă raportate în anul 2012, în funcție de statul membru și de sectorul bugetar (venituri și cheltuieli). Graficul 1: Nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă și sumele aferente – 2008-2012 2.2.1. Venituri Numărul de cazuri de fraudă raportat pe partea de venituri pentru 2012 (682) este cu 20 % mai mic decât media pentru anii 2008-2012 (851). Suma totală stabilită a RPT alocate pentru 2012 (77,6 milioane EUR) este cu 22 % mai mică decât media anilor 2008-2012 (100 milioane EUR)[4]. Controalele vamale efectuate în timpul vămuirii mărfurilor determină clasificarea cazurilor ca fraude mai frecvent decât în cazul celor efectuate ulterior vămuirii. În anul 2012, un procent important de cazuri de fraudă au fost depistate (32 %) în timpul controalelor vamale efectuate în timpul vămuirii. 51 % din totalul RPT asociate cazurilor de fraudă au fost stabilite în timpul inspecțiilor serviciilor anti-fraudă. Analiza indică o tendință de scădere a numărului de cazuri de fraudă în perioada 2008-2012, după cum se arată în graficul de mai jos. Cel mai mare număr de nereguli de natură frauduloasă au fost raportate de Spania, Italia, Germania și Grecia (între 324 și 32), în timp ce Spania ocupă primul loc în ceea ce privește sumele implicate (între 38 milioane EUR și 10 milioane EUR)[5], fiind urmată de Belgia și Italia. GRAFICUL 2: RPT – Cazuri de fraudă și sumele constatate aferente (2008-2012) 2.2.2. Cheltuieli În ceea ce privește bugetul de cheltuieli, creșterea numărului de nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă este relativ scăzută. Fluctuația sumelor aferente, de asemenea, nu este semnificativă, o serie de cercetări mai ample putând modifica drastic rezultatele (de exemplu, în ceea ce privește fondurile de preaderare – a se vedea secțiunea 2.2.5). Neregulile raportate se referă, de multe ori, la tranzacțiile care au loc într-un an financiar, altul decât cel în cursul căruia au fost depistate sau raportate. Cu un interval de timp mediu de aproximativ 3,5 ani între momentul comiterii unei fraude și momentul raportării acesteia către Comisie[6], este dificil de explicat aceste evoluții (de exemplu, în ceea ce privește posibilele repercusiuni ale crizei economice). Graficele 3 și 4 prezintă numărul de nereguli de natură frauduloasă raportate și respectiv sumele aferente în sectoarele de cheltuieli. La fel ca în anii precedenți, majoritatea neregulilor de natură frauduloasă au fost depistate în domeniul politicii de coeziune: 50 % din numărul total și 63 % din sumele aferente. Graficele 3 și 4: Nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă în funcție de sectorul bugetar (cheltuieli) – în funcție de număr și sumă Modurile de operare depistate nu au variat semnificativ față de anii precedenți. Cele mai frecvente scheme implică utilizarea de documente sau declarații false sau falsificate și deturnarea de fonduri (pentru alt scop decât cel pentru care au fost destinate). Doar foarte puține dintre neregulile raportate ca fiind de natură frauduloasă vizează cazuri de corupție (9 în total), dar numărul acestora este în creștere. Patru state membre au raportat că au depistat astfel de cazuri: Italia (6), Cipru, Estonia și Spania (1). Toate cazurile au fost identificate în domeniul politicii de coeziune. Jumătate din neregulile raportate ca fiind de natură frauduloasă în 2012 au fost depistate de organisme antifraudă sau în cursul investigațiilor penale sau al altor controale externe; cealaltă jumătate a fost depistată de sistemele de control administrativ prevăzute în regulamentele sectoriale. Acest lucru subliniază importanța controalelor externe în combaterea fraudelor și necesitatea unei coordonări puternice cu autoritățile de gestiune și de audit. De asemenea, indică faptul că acestea din urmă s-au îmbunătățit semnificativ, detecția fiind în trecut aproape exclusiv o problemă a organelor de poliție și a autorităților judiciare. Cercetările antifraudă sau penale depistează cazuri de potențiale fraude care implică sume mult mai mari, reflectând capacitatea organismelor în cauză de a-și direcționa activitățile, dar și competențele lor mai mari de investigare. Neregulile raportate ca fiind de natură frauduloasă de către statele membre pot fi defalcate în funcție de nivelul de complexitate. Pentru anul 2012, 2 % din cazurile raportate pot fi considerate ca fiind complexe[7], 40 % ca fiind simple[8] și 58 % ca fiind moderat de complexe[9]. În timp ce procentul de cazuri complexe rămâne neschimbat în comparație cu anii precedenți, autoritățile naționale au depistat cazuri relativ mai „simple” și mai puține „moderate”. Această trecere la fraude mai simple poate reflecta încercări frauduloase în contextul crizei economice din partea beneficiarilor care, în condiții normale, nu ar fi comis o infracțiune. Această tendință va trebui monitorizată în anii următori, având în vedere distanța în timp dintre depistare și momentul comiterii fraudei. Graficul 5: Nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă – complexitate Rata de detectare a fraudelor continuă să varieze la nivelul statelor membre (a se vedea anexa 1). Statele membre care au depistat și raportat cel mai mare număr de nereguli de natură frauduloasă sunt Italia, Polonia, România, Danemarca și Germania (între 109 și 51). În ceea ce privește sumele aferente, cele mai mari cifre au fost raportate de Italia, România și Republica Cehă (între 119 și 54 de milioane EUR). Niciun fel de nereguli de natură frauduloasă nu au fost depistate și raportate de Grecia, Luxemburg, Malta și Finlanda. Foarte puține (mai puțin de trei pentru toate sectoarele de cheltuieli) au fost raportate de Belgia, Franța, Cipru, Țările de Jos și Austria. Aceste diferențe sunt rezultatul mai multor factori și reflectă abordări foarte diverse, nu doar la nivel de state membre, ci chiar și între diferite administrații din aceeași țară. Unele state membre utilizează resurse semnificative pentru a combate fraudele, altele preferă să aplice corecții financiare, fără a investiga suplimentar infracțiunea penală potențială. Dintre neregulile raportate ca fiind de natură frauduloasă în ultimii cinci ani, 5 % au fost confirmate ca fiind fraude (raportul de fraude confirmate)[10]. 2.2.2.1. Resurse naturale (Agricultură, Dezvoltare Rurală și Pescuit) Neregulile raportate ca fiind de natură frauduloasă în 2012 au crescut cu aproape 50 % în acest sector, în comparație cu 2011 (a se vedea Tabelul 1). Această situație este rezultatul raportării de către Danemarca a 56 de cazuri, toate prezentând același modus operandi și fiind asociate aceleiași investigații. Rezultatele raportate de Danemarca se referă exclusiv la Fondul European de Garantare Agricolă (FEGA) care, în consecință, indică o creștere în ceea ce privește numărul și sumele față de anul 2011, în timp ce tendința Fondului pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) rămâne stabilă. Aproape jumătate din neregulile raportate ca fiind de natură frauduloasă vizează depășirea limitelor, cotelor sau pragurilor și cazuri de supra-declarare sau declarare fictivă. Proporția de cazuri complexe de fraudă depistate este mai mică decât în alte sectoare (aproximativ 1 %), în timp ce proporția de cazuri „simple” este mai mare (44 %). Spre deosebire de alte sectoare, proporția cazurilor simple a scăzut în 2012 (de la 59 % la 44 %). Raportul fraudelor confirmate în agricultură este ușor mai ridicat decât media generală: aproximativ 6 % din totalul cazurilor raportate în perioada 2008-2012. 2.2.2.2. Politica de coeziune (perioade de programare 2007-2013 și 2000-2006) Politica de coeziune rămâne domeniul de cheltuieli bugetare în care numărul de nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă este cel mai ridicat, însă acesta a rămas stabil în ultimii trei ani. Fondul European de Dezvoltare Regională (FEDER) a prezentat cea mai mare proporție de nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă în anul 2012, deși, în ultimii cinci ani, Fondul Social European (FSE) a predominat. În ceea ce privește sumele aferente, FEDER a prezentat întotdeauna cea mai mare proporție din cauza valorii mai ridicate a finanțării pentru proiectele sprijinite. În ceea ce privește autoritățile care au depistat nereguli de natură frauduloasă, procentul cel mai mare (59 %) este reprezentat, pentru prima dată, de sistemul de control prevăzut de legislația UE, mai curând decât investigațiile penale sau organismele antifraudă. Aceasta reprezintă o diferență uriașă față de perioada de programare anterioară (2000-2006), când depistarea avea loc aproape exclusiv în urma investigațiilor antifraudă sau penale. Eforturile depuse de Comisie în ultimii ani în sensul creșterii gradului de conștientizare a fraudelor în acest sector par să fi dat roade în rândul autorităților naționale, deși această tendință trebuie consolidată în următorii ani[11]. În ceea ce privește valorile financiare, cele mai importante rezultate sunt încă legate de cercetările antifraudă și penale, care reprezintă aproximativ 64 % din total. O altă evoluție importantă este reducerea timpului necesar raportării cazurilor de natură frauduloasă ulterior depistării: în medie, la opt luni și jumătate. Pe de altă parte, s-au constatat practici ilegale, în medie la doi ani și șapte luni de când acestea au început. Raportul fraudelor confirmate pentru politica de coeziune este mai mic decât media: aproximativ 4 % din neregulile raportate ca fiind de natură frauduloasă în perioada 2008-2012. 2.2.2.3. Politica de preaderare [Asistența pentru preaderare (APA) și Instrumentul pentru preaderare (IPA)] În domeniul asistenței pentru preaderare, numărul neregulilor raportate ca fiind de natură frauduloasă a continuat să scadă în anul 2012, confirmând tendința de scădere din anul 2009. Douăsprezece state membre ale UE au eliminat treptat APA, iar aceasta este aproape completă, cu excepția câtorva proiecte și plăți restante pentru programul de asistență comunitară pentru reconstrucție, dezvoltare și stabilizare (CARDS). Această scădere a numărului de nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă a fost însoțită de o creștere semnificativă a sumelor aferente, ca urmare a două cazuri notificate de România însumând 38,5 milioane EUR. În lipsa acestor două cazuri de excepție, tendința de scădere a sumelor ar fi fost, de asemenea, confirmată. Asistența pentru dezvoltare rurală rămâne domeniul cu cel mai mare număr de nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă. În ceea ce privește perioada de programare actuală, neregulile raportate ca fiind de natură frauduloasă cu privire la IPA au înregistrat o ușoară scădere în 2012. Această situație poate fi determinată de întârzieri în ceea ce privește punerea în aplicare. 2.2.2.4. Cheltuielile gestionate direct de Comisie Cheltuielile gestionate direct de Comisie sunt analizate pe baza datelor privind ordinele de recuperare emise de serviciile Comisiei în legătură cu cheltuielile gestionate în modul de gestionare centralizată. În 2012, conform Sistemului de contabilitate pe bază de angajamente (ABAC), 26 de recuperări au fost clasificate de serviciile Comisiei drept suspiciuni de fraudă și raportate ulterior la OLAF. Alte 1 648 de recuperări au fost clasificate ca nereguli. Impactul financiar al acestor cazuri este de aproximativ 2,7 milioane EUR. 2.2.3. Rezultatele Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) În 2012, OLAF a deschis 431 de cercetări și 287 de cazuri de coordonare și a închis 465 (dintre care 100 cu recomandări). Au fost trimise autorităților naționale 54 de recomandări de acțiuni judiciare și au fost recomandate pentru recuperare aproximativ 284 de milioane EUR, dintre care 165,8 milioane EUR aferente veniturilor și 118,2 milioane EUR aferente cheltuielilor (a se vedea Tabelul 2). Tabelul 2: Sume recomandate pentru recuperare în 2012 în urma cercetărilor OLAF 2.3. Nereguli neraportate ca fiind de natură frauduloasă În 2012, au fost notificate Comisiei 12 137 de nereguli neraportate ca fiind de natură frauduloasă (nefrauduloase) (cu aproximativ 6 % mai multe decât în anul 2011), cu un impact financiar aferent de aproximativ 2,9 miliarde EUR (mai mult decât dublul cifrei aferente anului 2011). Cele mai puternice creșteri au fost înregistrate în domeniul politicii de coeziune și al cheltuielilor directe (a se vedea secțiunea 2.3.2), după cum se arată în Tabelul 3. Tabelul 3: Nereguli neraportate ca fiind de natură frauduloasă în anul 2012[12] Anexa 2 oferă o defalcare pe stat membru și în funcție de venituri și cheltuieli, a tuturor neregulilor de natură nefrauduloasă raportate în 2012. 2.3.1. Venituri În ceea ce privește RPT, numărul neregulilor de natură nefrauduloasă raportate în 2012 a rămas stabil, însă suma totală stabilită este cu 20 % mai mare decât media din perioada 2008­2012. Graficul 6: RPT – Cazuri de nereguli neraportate ca fiind de natură frauduloasă și sumele aferente (2008­2012) În 2012, controalele ulterioare vămuirii au constituit cea mai important metodă pentru depistarea neregulilor, atât în ceea ce privește numărul de cazuri depistate, cât și sumele RPT constatate. În ultimii ani, inspecțiile efectuate de Comisie asupra RPT s-au concentrat pe strategiile de control vamal ale statelor membre și pe monitorizarea atentă a măsurilor adoptate de statele membre ca răspuns la observațiile formulate în timpul inspecțiilor. Comisia a observat o schimbare în strategiile statelor membre care a constat în trecerea de la controale vamale efectuate în momentul vămuirii mărfurilor la controale realizate ulterior vămuirii. Acest lucru este confirmat de datele primite de la statele membre. În timp ce controalele ulterioare vămuirii constituie o metodă eficientă pentru depistarea neregulilor, controalele vamale în momentul vămuirii rămân importante pentru depistarea cazurilor de fraudă (a se vedea secțiunea 2.2.1). 2.3.2. Cheltuieli În domeniile de cheltuieli bugetare, creșterea numărului de nereguli de natură nefrauduloasă se înregistrează, în principal, în sectorul cheltuielilor directe și se explică aproape în întregime printr-o mai bună utilizare de către Direcțiile Generale ale Comisiei a sistemului ABAC, care a furnizat informații mai precise. Trebuie remarcat faptul că, spre deosebire de toate celelalte sectoare, toate neregulile din sectorul cheltuielilor directe sunt înregistrate fără aplicarea vreunui prag. Referitor la creșterea sumelor, două domenii sunt semnificative: (i) cheltuielile directe, unde un singur caz de neregulă, de aproximativ 40 de milioane EUR, (acum corectată și soluționată) justifică diferența față de 2011 și (ii) politica de coeziune, unde suma semnificativă este parțial explicată prin intensificarea implementării în perioada de programare 2007-2013, dar, în mare parte, prin unele nereguli identificate de serviciile de audit ale Comisiei în ultimii ani și raportate de serviciile naționale competente abia în anul 2012. Aproximativ 1,5 miliarde EUR sunt asociate unor nereguli de natură nefrauduloasă raportate de Republica Cehă și Spania (din nou, au fost aprobate și implementate corecții financiare și măsuri corective). În ceea ce privește Republica Cehă, aproape jumătate din aceste sume provin din corecții financiare aplicate în urma auditurilor serviciilor Comisiei; în ceea ce privește Spania, jumătate din sume sunt legate de notificări privind nereguli legate de perioada de programare 2000-2006, solicitate de Comisie în legătură cu procesul de închidere[13]. 3. Recuperarea și alte măsuri preventive și corective Un aspect important al protejării intereselor financiare ale UE implică utilizarea de mecanisme pentru prevenirea și corectarea fraudelor și a altor nereguli, astfel încât să se asigure o execuție bugetară în conformitate cu principiile bunei gestiuni financiare[14]. În cadrul gestionării partajate, Comisia poate adopta următoarele măsuri: · măsuri preventive: întreruperea plăților (decalarea termenului limită de plată cu până la șase luni)[15]; suspendarea totală sau parțială a plăților intermediare către un stat membru[16]; · măsuri corective: acolo unde măsurile necesare nu sunt adoptate de statul membru în cauză, Comisia poate decidă să impună o corecție financiară[17]. Cheltuielile care nu sunt în conformitate cu normele aplicabile fac obiectul fie al unui ordin de recuperare, fie al unei deduceri din cererile ulterioare de plată. Datele privind recuperările directe ale statelor membre de la beneficiari sunt doar parțial disponibile[18] și sunt incluse în Documentul de lucru al serviciilor Comisiei „Evaluarea statistică a neregulilor”. Datele privind tipurile de gestionare, altele decât gestiunea partajată (în special cheltuieli directe) vizează, în principal, ordinele de recuperare emise de serviciile Comisiei sau deducerile din cererile de rambursare. 3.1. Cheltuieli: mecanisme de prevenire 3.1.1. Întreruperi în anul 2012 În 2012, Comisia a adoptat 187 de decizii de întrerupere a plăților (implicând peste 5 miliarde EUR) în domeniul politicii de coeziune. Dintre acestea, 70 erau încă deschise la sfârșitul anului 2012 (implicând peste 1,7 miliarde EUR). Tabelul 4 înregistrează cazurile de întrerupere tratate în 2012[19] și ilustrează activitatea intensă de prevenire întreprinsă, în special în ceea ce privește FEDER/Fondul de coeziune, care reprezintă peste 60 % din cazuri și aproximativ 80 % din sumele totale aferente. Tabelul 4: Cazuri de întrerupere gestionate de serviciile Comisiei în 2012 3.1.2. Suspendări La sfârșitul anului 2012 încă era în vigoare o decizie de suspendare adoptată pentru două programe ale FEDER/Fondului de coeziune în Germania și Italia. Două decizii de suspendare au fost adoptate în anul 2012 cu privire la plăți în cadrul FSE către Republica Cehă (încă în desfășurare la sfârșitul anului) și Slovacia. 3.2. Cheltuieli: corecții financiare și recuperări în anul 2012 În 2012, au crescut semnificativ măsurile corective adoptate de Comisie față de statele membre (+30 % pentru cele „confirmate/decise” și +137 % pentru cele „puse în aplicare”), în principal în domeniul politicii de coeziune (a se vedea Tabelul 5). Tabelul 5: Corecții financiare și recuperări per sector bugetar – 2012-2011 Anexa 3 prezintă o defalcare în funcție de statul membru a corecțiilor financiare puse în aplicare în 2012 în cadrul gestiunii partajate: aproximativ 58 % din cele 3,7 miliarde EUR se datorează corecțiilor financiare puse în aplicare în legătură cu Spania[20]. 3.3. Recuperarea legată de veniturile din resurse proprii În ceea ce privește veniturile din resurse proprii, care constituie principala sursă de fonduri pentru bugetul UE, recuperările acoperă urmărirea rapoartelor de control ale Comisiei, auditurile Curții de Conturi Europene, cazurile de responsabilitate financiară rezultate din erorile administrative ale statelor membre sau din lipsa de diligență în acțiunile lor de recuperare, procedurile privind încălcarea dreptului comunitar, hotărârile Curții Europene de Justiție și sumele rezultate din plățile spontane efectuate de statele membre și plățile dobânzilor sau a penalităților de întârziere cu privire la resursele proprii. Aceste sume sunt prezentate în Tabelul 6. Tabelul 6: Recuperări legate de resursele proprii[21] 3.3.1. Resurse proprii tradiționale Resursele proprii tradiționale (RPT) constau, în principal, din taxe vamale percepute la importul de produse din țări din afara UE și, într-o măsură mai mică din cotizațiile privind zahărul. Acestea reprezintă 13 % din veniturile totale ale UE pentru anul 2012. Aproximativ 98 % din totalul RPT stabilite sunt colectate fără probleme deosebite. Restul de 2 % se referă la cazuri de fraudă și alte nereguli. Statele membre sunt obligate să recupereze aceste sume și să le înregistreze în baza de date OWNRES. Pentru anul 2012, suma de recuperat[22] se ridică la 444 de milioane EUR, din care statele membre au recuperat deja 208 milioane EUR (rata anuală de recuperare: 47 %). În plus, statele membre și-au continuat activitățile de recuperare privind cazurile din anii anteriori și au recuperat în total aproximativ 83 de milioane EUR în legătură cu cazurile de fraudă și nereguli detectate între 1989 și 2011. Rata de recuperare istorică (1989-2009) este de 77 %[23]. Recuperarea sumelor asociate cazurilor de fraudă se bucură, în general, de mai puțin succes decât în cazurile de nereguli. Clasificarea unui caz drept fraudă este, prin urmare, un indicator al rezultatelor de recuperare viitoare. Activitățile statelor membre de recuperare a RPT sunt monitorizate prin intermediul controalelor RPT și prin procedura care impune raportarea către Comisie a tuturor sumelor care depășesc 50 000 EUR și care sunt declarate în final nerecuperabile de statele membre. Statele membre sunt considerate răspunzătoare din punct de vedere financiar pentru nerecuperarea RPT în cazurile în care se constată deficiențe în activitățile lor de recuperare. 4. Politici antifraudă la nivelul UE 4.1. Inițiative de politică antifraudă adoptate de Comisie în 2012 4.1.1. Propunere de reformă a OLAF (Regulamentul nr. 1073/1999) Propunerea modificată a Comisiei de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1073/1999 privind investigațiile efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) și de abrogare a Regulamentul (Euratom) nr. 1074/1999[24] se axează pe clarificarea drepturilor procedurale ale persoanelor investigate de OLAF, creșterea eficienței investigațiilor sale și îmbunătățirea cooperării cu partenerii săi (alte instituții și organisme UE, state membre și organizații internaționale). De asemenea, propunerea urmărește să clarifice rolul Comitetului de supraveghere a OLAF și să stabilească un schimb periodic de opinii cu instituțiile UE pentru a discuta despre prioritățile strategice ale OLAF. Discuțiile informale dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisia Europeană, din octombrie 2011 până în iunie 2012, au constituit baza unui acord de larg consens, care se reflectă în poziția în primă lectură a Consiliului, adoptată oficial la 25 februarie 2013[25] și aprobată de Parlamentul European la 3 iulie[26]. Se preconizează că noul regulament va intra în vigoare la 1 octombrie 2013. 4.1.2. Propunere de directivă privind lupta împotriva fraudelor îndreptate împotriva intereselor financiare ale Uniunii prin intermediul dreptului penal În 2012, Comisia a prezentat o propunere de directivă privind protecția intereselor financiare ale UE prin intermediul dreptului penal[27]. Acest lucru are drept scop consolidarea cadrului juridic pentru protejarea bugetului UE împotriva utilizării abuzive. Proiectul de directivă urmărește să clarifice, să armonizeze și să consolideze dreptul penal în statele membre în ceea ce privește infracțiunile referitoare la bugetul UE. Există diferențe considerabile între statele membre în ceea ce privește nivelul de protecție (prin intermediul dreptului penal) a bugetului UE. Unul dintre motive este faptul că legislația existentă[28] nu a asigurat un nivel suficient de armonizare și implementare în statele membre. Propunerea promovează descurajarea prin inițiative de armonizare a infracțiunilor și a nivelurilor sancțiunilor de drept penal material pentru a proteja interesele financiare ale UE. Acestea includ: - definirea infracțiunilor – fraudă, corupție, spălare de bani – în linii mari pe baza Convenției privind protejarea intereselor financiare ale Comunităților Europene și a protocoalelor aferente; - armonizarea definițiilor infracțiunilor suplimentare (acțiunile necinstite ale ofertanților în domeniul achizițiilor publice, deturnarea de fonduri contrar scopurilor autorizate); - furnizarea normelor privind pedepsele minime cu închisoarea pentru infracțiuni deosebit de grave, bazate pe praguri care să asigure proporționalitatea măsurii; - armonizarea perioadei în care trebuie să aibă loc cercetarea, urmărirea penală, procesul și hotărârea judecătorească pentru o infracțiune; - stabilirea de măsuri adiacente pentru protejarea intereselor financiare ale UE prin intermediul dreptului penal, inclusiv normele privind competența și răspunderea persoanelor juridice. Propunerea a fost transmisă Parlamentului European și Consiliului. Consiliul a adoptat o abordare generală în iunie 2013. Se așteaptă ca avizele comitetelor competente ale Parlamentului European să fie adoptate în a doua jumătate a anului 2013. 4.1.3. Lucrări pregătitoare pentru înființarea unui Parchet European (EPPO) În cursul anului 2012, OLAF și Direcția Generală Justiție a Comisiei au efectuat o amplă consultare cu statele membre, experți și părți interesate cu privire la posibila înființare a unui Parchet European pentru protejarea intereselor financiare ale UE[29]. Propunerea legislativă a fost prezentată la 17 iulie 2013[30] și este însoțită de o propunere de reformare a EUROJUST[31]. Experiența OLAF în materie de cazuri demonstrează necesitatea unei autorități europene de urmărire penală pentru a îmbunătăți investigațiile în cazurile de fraudă din UE și pentru a accelera urmărirea penală. Un organism plasat central poate asigura mai bine continuitatea și eficiența în procesul de investigare și de urmărire penală. EPPO va fi un organism real de anchetă și de urmărire, care, la nivelul UE, va spori eficiența luptei împotriva infracțiunilor care afectează bugetul UE. Acest lucru va remedia nivelul scăzut de investigare și urmărire penală care împiedică în prezent o protecție eficientă a intereselor financiare ale Uniunii. 4.1.4. Inițiative privind combaterea corupției în UE În 2011, Comisia a prezentat o politică globală anticorupție a UE[32] și a solicitat o mai mare concentrare asupra corupției într-o serie de domenii de politică care să evidențieze o cooperare mai strânsă, norme actualizate cu privire la confiscarea bunurilor provenite din activități infracționale, legislația revizuită privind achizițiile publice, statistici mai bune referitoare la criminalitate și utilizarea mai riguroasă a condiționalităților în politicile de cooperare și dezvoltare. Comisia și-a luat angajamentul de a publica un raport UE anticorupție la fiecare doi ani. Raportul va căuta să intensifice măsurile anticorupție în UE și să consolideze încrederea reciprocă între statele membre. Acesta va identifica, de asemenea, tendințele la nivelul UE, va facilita schimburile de bune practici și va pregăti terenul pentru viitoarele măsuri de politică UE. Corupția în achizițiile publice va fi tema transversală a primului raport, programat pentru a doua jumătate a anului 2013. 4.1.5. Politici antifraudă în domeniul vamal 4.1.5.1. Asistența administrativă reciprocă (MAA) Asistența administrativă reciprocă în vederea combaterii fraudei vamale se întemeiază pe Regulamentul (CE) nr. 515/97 al Consiliului[33]. În 2012, Comisia a efectuat o evaluare a impactului în vederea actualizării acestui cadru juridic pentru a îmbunătăți în continuare detectarea și lupta împotriva fraudei vamale în UE. Este de așteptat să fie adoptată o propunere de către Comisie în cursul anului 2013. 4.1.5.2. Operațiuni vamale comune (OVC) Operațiunile vamale comune sunt măsuri operaționale coordonate și orientate puse în aplicare de către autoritățile vamale din statele membre și țările terțe, pe o perioadă limitată de timp, pentru a combate traficul transfrontalier ilicit de bunuri. În contextul asistenței reciproce între administrațiile vamale ale UE și ale Comisiei, OLAF oferă o platformă IT, aplicații IT și un centru operațional pentru a fi utilizate de către statele membre pentru efectuarea de OVC. În 2012, OLAF a susținut patru[34] operațiuni vamale comune conduse de statele membre. 4.1.5.3. Sistemul de Informații Antifraudă (AFIS) Obiectivul principal al AFIS care este gestionat de OLAF este acela de a îmbunătăți cooperarea cu partenerii, inclusiv cu alte instituții, statele membre, organizațiile internaționale și țările terțe pentru aplicarea corectă a legislației vamale a UE. Statele membre care utilizează AFIS pentru a raporta cazurile de fraudă și neregulile și-au exprimat satisfacția cu privire la sistem la conferința AFIS de la Lisabona, din mai 2012, unde s-a discutat dezvoltarea în continuare a acestuia. Proiectele IT au fost efectuate pentru a îmbunătăți comunicarea și a facilita extragerea datelor din AFIS. Până la sfârșitul anului 2012, AFIS număra 10 180 de utilizatori finali înregistrați din partea a 1 750 de servicii din state membre, țări terțe, organizații internaționale, a Comisiei și a altor instituții ale UE, iar utilizatorii schimbaseră 10 120 de mesaje electronice MAB (serviciu de mesagerie securizat al AFIS). 8 370 de cazuri în total fuseseră publicate în bazele de date și modulele AFIS de asistență reciprocă.[35] Baza de date a informațiilor de tranzit (ATIS) primise informații cu privire la șapte milioane de noi loturi de tranzit, reprezentând un total de 35 de milioane de mișcări de mărfuri. Sistemul de gestionare a neregulilor (IMS) primise 19 800 de noi rapoarte cu privire la neregulile din statele membre și din țările candidate în 2012 și are un total istoric de 152 000 de rapoarte. 4.1.6. Lupta împotriva fraudei în domeniul TVA Ca răspuns la solicitarea Consiliului European din 2 martie 2012 și la Rezoluția Parlamentului European din 19 aprilie 2012, Comisia a adoptat o comunicare privind frauda fiscală și evaziunea fiscală[36] la 6 decembrie 2012. Comunicarea a prezentat un plan de acțiune de combatere a fraudei și a evaziunii fiscale, inclusiv în relația cu țările terțe. În cadrul acestui plan de acțiune, Consiliul și statele membre sunt încurajate să facă progrese în continuare cu privire la inițiativele existente, inclusiv cu privire la mecanismul de reacție rapidă și la aplicarea unei taxe inverse pentru anumite categorii de produse și servicii. Consiliul a ajuns recent la un acord politic cu privire la aceste inițiative. În plus, planul de acțiune a dus la crearea unui „Forum al UE privind TVA” pentru a consolida conformarea voluntară a contribuabililor, continuarea asistenței tehnice și pentru consolidarea capacității statelor membre și urmărește introducerea unei analize comune a riscurilor în Eurofisc (rețeaua pentru schimbul rapid de informații specifice pentru combaterea fraudei în domeniul TVA) și negocierea de acorduri bilaterale de cooperare administrativă în domeniul TVA cu țările terțe. 4.1.7. Prevederi antifraudă în cadrul acordurilor internaționale Pentru a proteja interesele financiare ale UE, a lupta împotriva încălcărilor și a asigura aplicarea corectă a legislației vamale, acordurile UE internaționale – cum ar fi acordurile comerciale preferențiale, acordurile de cooperare, acordurile nepreferențiale și acordurile independente în domeniul vamal – conțin dispoziții privind asistența administrativă vamală reciprocă (MAA) și măsurile privind punerea în aplicare a tratamentului preferențial. La sfârșitul anului 2012, 44 de acorduri incluzând dispozițiile MAA pentru 62 de țări terțe erau în vigoare și erau în curs de desfășurare negocieri bilaterale sau regionale cu alte 88 de țări (inclusiv unii dintre cei mai mari parteneri comerciali ai UE)[37]. În 2012, UE a încheiat acorduri de liber schimb (ALS) cu regiunea America Centrală[38] și cu țările andine[39]. Negocierile acordurilor de liber schimb cu Singapore s-au încheiat în decembrie 2012. Acordurile de parteneriat economic au intrat în vigoare pentru încă patru țări ACP[40]. Toate acordurile menționate mai sus conțin dispoziții MAA vamale și măsuri cu privire la punerea în aplicare a tratamentului preferențial. 4.1.8. Lupta împotriva comerțului ilicit cu produse din tutun 4.1.8.1. Planul de acțiune al Comisiei pentru combaterea contrabandei cu țigări și alcool de-a lungul frontierei de est a UE Contrabanda cu țigări cauzează pierderi importante de venituri pentru UE și statele sale membre – acestea sunt estimate la peste 10 miliarde EUR în venituri vamale și fiscale în fiecare an. Contrabanda cu mărfuri puternic impozitate – țigări și alcool – este unul dintre fenomenele infracționale predominante la granița de est. În iunie 2011, Comisia a prezentat un plan de acțiune pentru combaterea contrabandei cu țigări și alcool în această regiune[41]. Comisia a abordat această problemă cu țările vecine la granița de est, a coordonat acțiunea statelor membre din regiune și a oferit asistență tehnică prin programul Hercule III[42]. Analiza arată totuși că, în întreaga Uniune, contrabanda cu țigări reprezintă o problemă. Prin urmare, la 6 iunie 2013 Comisia a prezentat o strategie globală a UE într-o comunicare privind intensificarea eforturilor de combatere a contrabandei cu țigări[43]. Comunicarea este însoțită de un plan de acțiune care integrează măsurile în curs de desfășurare în cadrul planului de acțiune la granița de est. 4.1.8.2. Convenția-cadru pentru controlul tutunului (CCCT): Protocolul pentru eliminarea comerțului ilicit cu produse din tutun Comisia sprijină ferm Protocolul pentru eliminarea comerțului ilicit cu produse din tutun la Convenția-cadru pentru controlul tutunului (CCCT) a Organizației Mondiale a Sănătății (OMS), care este în conformitate cu responsabilitatea sa de a proteja interesele financiare ale UE, inclusiv lupta împotriva contrabandei cu țigări și a contrafacerii. Comisia a coordonat poziția UE și, împreună cu președinția Consiliului, a reprezentat UE în timpul negocierilor privind Protocolul, care a fost adoptat în noiembrie 2012. Acesta este deschis pentru semnare de către Părțile contractante ale CCCT până în ianuarie 2014. Odată intrat în vigoare, este de așteptat să contribuie în mod substanțial la lupta împotriva comerțului ilicit cu tutun. UE, împreună cu statele membre, ar trebui să semneze și să ratifice Protocolul cât mai curând posibil. 4.1.8.3. Acorduri cu producătorii de țigări În 2012, Comisia și reprezentanții statelor membre au avut întrevederi separate cu patru producători de țigări[44] pentru a discuta despre punerea în aplicare a acordurilor de cooperare. S-a ajuns la un acord cu PMI în conformitate cu care producătorul ar face plăți suplimentare (de confiscare) către toate statele membre, de îndată ce reprezentanți ai tuturor statelor membre, ai UE și ai companiei semnează un acord de modificare în acest sens. Nu toate statele membre au semnat încă. 4.1.9. Norme privind achizițiile publice Frauda este adesea legată de achizițiile publice. Prin urmare, Comisia a inclus noi prevederi în propunerile sale de directive privind achizițiile publice[45] adoptate la 20 decembrie 2011: – introducerea noțiunii de conflict de interese; – excluderea ofertanților ai căror manageri au fost condamnați pentru corupție sau alte forme de fraudă gravă și – un cadru general de guvernanță, inclusiv obligații de monitorizare și de raportare pentru a reduce frauda în domeniul achizițiilor publice, mai ales atunci când este vorba de fondurile UE. Propunerile Comisiei au fost discutate în detaliu în cadrul Parlamentului European și al Consiliului. O propunere anterioară[46] privind crearea unui organism național de supraveghere dedicat achizițiilor publice nu a fost agreată de Consiliu, dar a fost înlocuită de anumite obligații de monitorizare și de raportare către Comisie, în special în cazurile de corupție. Aceste propuneri, dacă sunt adoptate, vor îmbunătăți în mod semnificativ guvernarea, precum și atenuarea și urmărirea încălcărilor normelor privind achizițiile publice, în special atunci când se referă la un conflict de interese. 4.1.10. Strategia antifraudă a Comisiei (SAFC) Adoptată în iunie 2011, Strategia antifraudă a Comisiei (CAFS)[47] se adresează în principal departamentelor Comisiei. Aceasta are drept scop să asigure un echilibru între eficiența costurilor și simplificarea și posibilitatea de a adapta măsurile antifraudă existente pentru a contracara noi scheme de fraudă. Comisia se bazează pe experiența OLAF de investigare a presupuselor fraude. Implementarea CAFS este pe drumul cel bun, mai ales pentru cele trei priorități care urmează să fie realizate până la sfârșitul anului 2013: – dispoziții antifraudă adecvate în propunerile Comisiei privind programelor de cheltuieli în conformitate cu noul cadru financiar multianual (CFM); – elaborarea de strategii antifraudă la nivelul serviciilor Comisiei; – revizuirea directivelor privind achizițiile publice[48]. OLAF completează punerea în aplicare a acestor acțiuni prioritare prin furnizarea către alte servicii a unui site antifraudă intern și prin îndrumare, formare și coordonare. 4.1.11. Programele Hercule și Pericles 4.1.11.1. Implementarea programelor Hercule II și Pericles În 2012, programul Hercule II a sprijinit acțiuni pentru consolidarea capacității tehnice și operaționale a agențiilor de aplicare a legii, pentru a combate frauda împotriva UE. A realizat acest lucru prin asistență tehnică (7,35 milioane EUR), activități de formare, inclusiv formare în domeniul criminalisticii digitale (3,25 milioane EUR), formare juridică și studii (0,7 milioane EUR), precum și suport IT pentru achiziția de date și informații puse la dispoziție de autoritățile statele membre (2,95 milioane EUR). Sumele indicate reflectă bugetul disponibil pentru 2012. În 2012, în cadrul programului Pericles pentru protejarea bancnotelor și monedelor euro împotriva fraudei și contrafacerii, Comisia (OLAF) au luat parte la 16 activități, inclusiv conferințe, seminarii și schimburi de personal, organizate de statele membre și/sau de Comisie (OLAF). Aceste evenimente s-au concentrat în special pe consolidarea cooperării cu autoritățile responsabile și au inclus discuții de programe cu solicitanții și experți din statele membre, Banca Centrală Europeană și Europol. În 2012, s-a alocat un procent de 94,75 % din bugetul de 1 milion EUR al programului Pericles. 4.1.11.2. Cadrul financiar multianual (CFM) 2014-2020 În decembrie 2011, în contextul Cadrului financiar multianual, Comisia a adoptat propuneri pentru continuarea a două programe, cu scopul de a consolida prevenirea fraudei și lupta împotriva fraudei: Hercule III[49] și Pericles 2020.[50] În 2012, Comitetul Parlamentului European pentru control bugetar și grupul de lucru al Consiliului pentru combaterea fraudei (GAF) au discutat ambele propuneri. Sub președinția daneză, GAF a fost în măsură să pregătească acordul cu privire la propunerile Comisiei, cu excepția procentelor de co-finanțare și a bugetului total al programului. Comisia pentru control bugetar a adoptat rapoartele privind propunerile în noiembrie 2012. Parlamentul European și Consiliul au început negocieri sub președinția irlandeză în 2013, cu scopul de a ajunge la un acord. 4.2. Comitetul consultativ pentru coordonarea în domeniul combaterii fraudei (COCOLAF) În conformitate cu articolul 325 din TFUE, statele membre, împreună cu Comisia, organizează o cooperare strânsă și regulată între autoritățile lor competente. Un forum important pentru activitățile de coordonare este Comitetul consultativ pentru coordonarea în domeniul combaterii fraudei (COCOLAF)[51]. În 2012, COCOLAF a fost consultat de două ori cu privire la principalele evoluții ale inițiativelor legislative și politice în domeniul combaterii fraudei. COCOLAF și-a împărtășit opiniile cu privire la eforturile UE de a consolida protecția intereselor financiare ale UE și, în general, a fost de acord cu inițiativele actuale, în special cu privire la armonizarea temeiului juridic pentru combaterea fraudei împotriva UE. O revizuire a structurii COCOLAF și a diferitelor grupuri de experți existente este planificată pentru 2013, pentru a îmbunătăți funcționarea de ansamblu a grupurilor și pentru a oferi o privire de ansamblu clară asupra activităților care implică Comisia (OLAF) și statele membre. 4.3. Rezoluția Parlamentului European din 10 mai 2012 privind Protecția intereselor financiare ale Comunităților – Lupta împotriva fraudei – Raportul anual 2010 Parlamentul European a adoptat rezoluția privind raportul pe 2010 al Comisiei la 10 mai 2012[52]. Rezoluția conține cereri specifice, comentarii și propuneri care acoperă toate sectoarele bugetului. Aceasta se adresează Comisiei și statelor membre și acoperă o gamă largă de aspecte, cum ar fi pierderi de taxe vamale și TVA, raportarea neregulilor în toate sectoarele de către statele membre și achizițiile publice. În rezoluție se exprimă regretul că raportul Comisiei nu ia în considerare frauda în detaliu, ci se ocupă cu nereguli în sens foarte larg, și critică numărul redus de nereguli raportate de unele state membre în anumite sectoare. Parlamentul European a salutat rata îmbunătățită de recuperare a fondurilor politicii de coeziune și marile progrese realizate de Bulgaria în consolidarea sistemelor naționale de control pentru fondurile de preaderare. Acesta a salutat, de asemenea, succesul operațiunii vamale comune „Sirocco” și eficacitatea programului Hercule II coordonat de OLAF. Comisia a prezentat un raport de monitorizare care prezintă măsurile care trebuie luate pentru a răspunde preocupărilor Parlamentului. În special, Comisia a arătat că ar exista o mai mare concentrare în raportul privind articolul 325 pe analiza în profunzime a neregulilor de natură frauduloasă, dar a subliniat că este necesară raportarea tuturor neregulilor (inclusiv a celor de natură nefrauduloasă) pentru a îndeplini misiunea raportului și a înțelege pe deplin neregulile de natură frauduloasă. În conformitate cu recomandarea Parlamentului European, Comisia a acordat o atenție deosebită analizei neregulilor de natură frauduloasă în raportul din 2011 și a făcut acest lucru în și mai mare măsură în prezentul raport. În ceea ce privește preocupările Parlamentului cu privire la faptul că unele state membre raportează puține cazuri de fraudă sau niciun caz de fraudă pentru anumite fonduri, Comisia a intensificat contactul cu statele membre în cauză pentru a aborda problemele de raportare incompletă. O parte a problemei, însă, este că detectarea fraudei mai trebuie să fie îmbunătățită în unele state membre. O serie de măsuri au fost luate pentru a orienta și sprijini statele membre în îmbunătățirea detectării fraudei și raportarea performanțelor. Comisia verifică procedurile de recuperare ale statelor membre și suspendă plățile atunci când sunt constatate deficiențe semnificative. Au fost îmbunătățite recuperările în domeniul agriculturii, acest lucru se datorează parțial faptului că statele membre suportă acum jumătate din sumele nerecuperabile în cazul în care nu reușesc să recupereze în timp util sau în totalitate costurile în cazul în care efectuează plăți neglijente (regula de 50 %). Pentru CFM 2014-2020, Comisia a propus, de asemenea, consolidarea în continuare a cadrului juridic. În plus, Comisia a prezentat acțiunile pe care le-ar lua cu privire la fondurile politicii de coeziune ca parte a strategiei sale comune de prevenire a fraudei legate de fondurile politicii de coeziune. Strategia implică evaluarea riscului de fraudă, detectarea fraudelor, precum și acțiunile interne și externe de sensibilizare cu privire la fraudă (în departamentele Comisiei responsabile de implementarea politicii de coeziune și în statele membre). 5. Măsuri adoptate de statele membre pentru combaterea fraudelor și a altor activități ilegale care aduc atingere intereselor financiare ale UE În fiecare an, statele membre raportează Comisiei cu privire la principalele măsuri luate în baza articolului 325 din TFUE, pentru a combate frauda și alte activități ilegale care afectează interesele financiare ale UE. În 2012, statele membre au implementat diverse măsuri generale și specifice care să consolideze prevenirea și reprimarea fraudei care afectează interesele financiare ale UE. Cu toate acestea, informațiile furnizate de aproape jumătate dintre statele membre arată că abilitatea lor de a detecta și urmări în justiție fraude și a pune în aplicare recuperările este limitată. Mai mult decât atât, practicile de raportare a fraudelor și a neregulilor diferă între statele membre și în cadrul acestora. 5.1. Măsuri de combatere a fraudei și a altor nereguli care aduc atingere intereselor financiare ale UE Măsurile administrative raportate de statele membre se referă în principal la intensificarea monitorizării de către autoritățile de gestiune, agenții sau organisme, un audit financiar mai riguros și orientări actualizate sau manuale metodologice[53]. Alte măsuri sunt menite să îmbunătățească cooperarea între autoritățile competente, să consolideze controalele[54], să promoveze cooperarea strategică cu Comisia cu privire la prevenirea fraudei și a corupției[55], să asigure formare[56] și să îmbunătățească securitatea contractului[57]. Măsurile mai generale se referă la îmbunătățirile din actele de achiziții publice[58], precum și la recuperarea plăților necuvenite[59]. 5.2. Măsuri de combatere a fraudei și a altor nereguli care aduc atingere intereselor financiare ale UE în domeniul agriculturii În 2012 s-a pus un accent deosebit pe agricultură. Raportarea de informații a vizat investigațiile antifraudă, măsuri și strategii legislative și administrative, indicatori de fraudă, sumele recuperate în legătură cu investigațiile antifraudă și date cu privire la personalul desemnat și implicat în investigații antifraudă. 5.2.1. Măsuri legislative și administrative Multe state membre[60] au raportat în 2011-2012 despre noi măsuri legislative și administrative care au îmbunătățit substanțial prevenirea fraudei și gestionarea riscului în ceea ce privește fondurile pentru agricultură. Unele state membre au raportat măsuri cu privire la întreaga gestionare a ajutoarelor agricole[61]. Aceste măsuri se referă în principal la eligibilitatea cheltuielilor, la controale la fața locului și la audituri pentru Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), la controale mai bine direcționate, ca urmare a evaluărilor de risc asupra schemelor privind tinerii agricultori și zonele mai puțin favorizate (LFA) și la îmbunătățirea procedurii de certificare din cauza controalelor mai stricte. Câteva state membre[62] au raportat acțiuni de îmbunătățire a controlului lor financiar în urma revizuirii legislației naționale și actualizări suplimentare în schemele de sprijin (politica de dezvoltare rurală, scheme de sprijin directe). Unele state membre[63] au raportat îmbunătățiri în legislația națională sau armonizarea cu legislația UE privind procedurile de gestionare a neregulilor, inclusiv definițiile neregulii, procedurile de raportare, corecturi financiare sau recuperarea fondurilor, precum și o definire mai clară a infracțiunilor de fraudă și a procedurilor de investigație. Patru state membre[64] au raportat îmbunătățiri în registrele lor naționale și gestionarea datelor, pentru a permite mai ușor verificarea încrucișată. Altele[65] au raportat îmbunătățirea sistemelor de gestionare a riscurilor prin structuri organizatorice, sisteme de control intern și orientări privind controalele mai bune sau prin noi analize de risc pentru prevenirea fraudei fiscale grave și organizate. În ceea ce privește eficacitatea și eficiența, majoritatea statelor membre[66] au raportat că noile măsuri legislative sau administrative au condus la rezultate mai bune, inclusiv la detectarea timpurie, mai puține plăți necuvenite, mai multe nereguli descoperite înainte de plată și un grad mai ridicat de cheltuieli eligibile acceptate. Unele state membre au declarat că au redus numărul controalelor la fața locului și că au obținut o mai bună utilizare a resurselor ca urmare a analizelor de risc noi. Majoritatea statelor membre au raportat că au acționat pentru a îmbunătăți fiabilitatea și coerența raportării financiare. 5.2.2. Strategii noi de detecție și prevenire Majoritatea statelor membre[67] au raportat că, în prezent, utilizează una sau mai multe dintre următoarele mijloace: strategii naționale, strategii regionale, strategii bazate pe un anumit tip de operațiune de atenuare a riscurilor, precum și o mai bună prevenire și detectare a fraudei în utilizarea fondurilor agricole. 5.2.3. Utilizarea indicatorilor de fraudă Aproape toate statele membre[68] au menționat utilizarea unor indicatori de fraudă generali, cum ar fi categoriile de nereguli, operațiunile, modurile de operare, sectoarele economice sau zonele geografice afectate. În plus, majoritatea statelor membre[69] au declarat că utilizează, de asemenea, indicatori proprii specifici, cum ar fi identitatea beneficiarilor, transparența procedurilor, schimbările în valoarea ajutorului față de anul de comercializare anterior, transmiterea de date false sau suspecte sau încercări de a ascunde informații. 5.2.4. Punerea în aplicare a dispozițiilor privind raportarea Multe state membre[70] au raportat că au adoptat orientări privind distincția dintre fraudă și alte nereguli și au organizat cursuri de formare destinate personalului pentru a clarifica diferența. Trei[71] au declarat că nu au adoptat astfel de orientări deoarece reglementările și procedurile existente sunt suficiente. Răspunsurile primite cu privire la practicile în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1848/2006 arată că practicile variază nu numai de la un stat membru la altul, dar și între organismele din același stat membru de raportare. Acesta din urmă este adevărat nu numai în țările federale, și nu doar în diferite domenii politice, cum ar fi agricultura, pescuitul sau coeziunea[72]. 5.2.5. Statistici insuficiente cu privire la depistarea și urmărirea penală a fraudelor și recuperările aferente Aproape jumătate dintre statele membre[73] oferă încă informații limitate cu privire la numărul de controale administrative antifraudă și la procedurile inițiate pentru stabilirea cazurilor de fraudă. Bulgaria, Danemarca, Italia, Polonia și România au lansat cel mai mare număr de investigații antifraudă. De asemenea, majoritatea statelor membre nu au furnizat suficiente date cu privire la numărul de procese penale finalizate cu o decizie judecătorească. În plus, aproape jumătate[74] au furnizat date incomplete cu privire la sumele recuperate în legătură cu frauda în urma unor controale administrative antifraudă. Situația este și mai puțin satisfăcătoare în ceea ce privește datele privind sumele recuperate[75] și sancțiunile financiare legate de anchetele penale. Acest lucru duce la concluzia că recomandarea de anul trecut cu privire la monitorizarea rezultatelor anchetelor penale în domeniul politicii de coeziune a fost urmată doar parțial. 5.3. Operațiunea „Magna Grecia” În 2011 și 2012, poliția financiară italiană, Guardia di Finanza (GDF), a efectuat 23 de anchete cu privire la beneficiari ale căror proiecte au fost finanțate prin intermediul fondurilor structurale 2000-2006 în regiunea Calabria din sudul Italiei. Fiecare investigație a acoperit mai mult de un singur proiect. Au fost găsite nereguli în 18 cazuri. În timpul investigațiilor au fost inspectate proiecte în valoare de peste 23,5 milioane EUR și s-a dovedit că aproape 16 milioane EUR au făcut obiectul unor nereguli. Treizeci de persoane, inclusiv patru funcționari publici, au fost judecați pentru fraudă, fals în acte publice și private, deturnare de fonduri publice, utilizare de facturi false, ascunderea sau distrugerea de acte contabile și spălare de bani. GDF a solicitat confiscarea de bunuri în valoare totală de aproximativ 4,5 milioane EUR. Investigațiile au fost rezultatul unei analize aprofundate inițiate de OLAF în 2010 și continuată în comun pe parcursul anului 2011, în scopul de a rafina indicatorii de risc și de a integra datele suplimentare și cunoștințele locale ale GDF. Operațiunea a demonstrat eficiența acestei abordări inovatoare, care a făcut posibilă vizarea unor anumiți beneficiari care corespundeau indicatorilor de risc identificați. 5.4. Punerea în aplicare a recomandărilor din 2011 În raportul din 2011 privind protecția intereselor financiare ale Uniunii, Comisia a făcut o serie de recomandări statelor membre, în special cu privire la neregulile de natură frauduloasă și nefrauduloasă raportate, cu privire la recuperarea sumelor afectate de nereguli, la monitorizarea rezultatelor anchetelor penale și la îmbunătățirea statisticii lor cu privire la fraudă. Punerea în aplicare a acestor recomandări, prezentate ca parte a exercițiului de raportare 2012, a fost adecvată în ansamblu, cu toate că anumite probleme nu au fost pe deplin abordate. În domeniul gestiunii partajate, majoritatea statelor membre au raportat că își direcționează eforturile de prevenire și detectare a fraudelor ținând seama de analiza de risc. Statele membre cărora li s-a solicitat să explice nivelurile scăzute de fraudă detectate în agricultură[76] sau în politica de coeziune[77] continuă să atribuie acest lucru calității sistemelor lor de prevenire a fraudelor și nivelurilor scăzute de fraudă reală. Diverse state membre și-au îmbunătățit sistemele de control prin vizarea unor domenii cu risc ridicat, conform recomandărilor. Pentru politica de coeziune în special, Bulgaria și-a modificat legislația pentru a permite noi controale financiare destinate contractelor de achiziții publice de mare risc. România derulează în prezent un sistem-pilot de controale ex-post pentru cercetarea fraudelor și a conflictelor de interese. Slovacia a urmărit să includă plângerile publice și rapoartele mass-media în analiza sa de risc. Franța a finalizat implementarea Sistemului de gestionare a neregulilor (IMS) pentru politica de coeziune. Având în vedere că și Croația l-a implementat în totalitate din octombrie 2012 în pregătirea pentru aderare, IMS este acum pe deplin operațional în toate statele membre. În ceea ce privește veniturile, multe state membre[78] au răspuns pozitiv la recomandarea Comisiei de a viza controalele vamale la importurile de mare risc, adesea dezvoltând noi instrumente IT pentru a facilita acest proces[79]. Pentru politica de coeziune, 74 % dintre statele membre au raportat adoptarea unor măsuri de îmbunătățire a sistemelor proprii de gestiune și control în conformitate cu recomandarea[80]. În general, statele membre au acordat o atenție deosebită domeniilor achizițiilor publice și eligibilității, în urma observațiilor Comisiei conform cărora aceste domenii au fost deosebit de expuse erorilor[81]. Letonia și Lituania au modificat legislația relevantă privind achizițiile și privind identificarea și clasificarea neregulilor și, respectiv, a recuperărilor. Finlanda a luat măsuri pentru simplificarea controalelor de eligibilitate. Ultima recomandare a invitat statele membre să monitorizeze rezultatele anchetelor penale și să își îmbunătățească statisticile cu privire la fraudă. Unele dintre rezultatele obținute în urma recomandării raportate (sau neraportate) în acest an contribuie la preocuparea întemeiată a Comisiei că problema nu a fost încă soluționată în mod satisfăcător. Grecia, Ungaria, Italia, Letonia, Lituania, Slovacia și Regatul Unit au instituit sisteme IT sau de alt tip pentru a-și îmbunătăți statisticile cu privire la fraudă sau fac acest lucru în prezent. Alte state au părut a fi mulțumite de sistemele existente. 6. Concluzii și recomandări 6.1. Două tendințe în legătură cu evoluțiile strategice și operaționale În ceea ce privește combaterea fraudelor de către statele membre și Comisie, prezentul raport evidențiază două tendințe principale, una cu privire la adoptarea de noi măsuri antifraudă și cealaltă legată de rezultatele operaționale obținute. Pe partea de politică, Comisia și statele membre au întreprins o serie de inițiative importante în 2012, atât la nivel legislativ, cât și la nivel administrativ. Acest impuls pozitiv subliniază atenția tot mai mare acordată de autoritățile competente fraudei și altor activități ilegale care aduc atingere intereselor financiare ale UE (și, în cazuri de co-finanțare, intereselor naționale). Deși măsurile întreprinse la nivel național sunt deja în vigoare, inițiativele promovate la nivelul UE, în special propunerea de directivă privind protejarea intereselor financiare ale UE și pachetul privind achizițiile publice încă așteaptă aprobarea legiuitorului, în timp ce altele, cum ar fi noul pachet pentru perspectivele financiare pe perioada 2014-2020, sunt într-un stadiu avansat de negociere. Pe partea operațională, situația neregulilor raportate ca fiind de natură frauduloasă în 2012 pare, în general, stabilă față de 2011, cu o creștere semnificativă numai a numărului de cazuri în domeniul agriculturii. Această creștere s-a datorat exclusiv eforturilor depuse de un singur stat membru (Danemarca) și a fost compensată de o scădere comparabilă în domeniul preaderării. Beneficiul măsurilor adoptate în 2012 va fi resimțit în anii următori. 6.2. Diverse abordări ale fraudelor Abordările statelor membre rămân foarte diverse, un grup de șase țări (Republica Cehă, Danemarca, Germania, Italia, Polonia și România[82]) fiind fruntașe în ceea ce privește capacitatea de depistare a fraudelor în domeniul cheltuielilor, iar alte cinci țări (Belgia, Germania, Grecia, Italia și Spania[83]) conducând pe partea de venituri (resurse proprii tradiționale). Rezultatele pentru celelalte state membre sunt mai omogene în domeniul veniturilor decât în domeniul cheltuielilor, unde beneficiari semnificativi ai resurselor UE, cum ar fi Grecia, Franța și Spania, prezintă o capacitate foarte limitată de depistare a fraudelor. Statele membre abordează și tratează depistarea fraudelor în diferite moduri. Explicațiile pentru aceste atitudini diverse constau, în principal, în diferențele juridice și organizatorice, care se regăsesc nu numai la nivelul statelor membre, ci și la cel al administrațiilor din aceeași țară. Recomandarea 1 Identificarea serviciilor naționale de coordonare responsabile pentru combaterea fraudelor ar spori coerența abordărilor între statele membre și în interiorul acestora. Statele membre sunt invitate, acolo unde nu există deja, să desemneze rapid sau să stabilească Serviciul de coordonare antifraudă (AFCOS). 6.3. Adoptarea normelor comune privind fraudele În prezent, nivelurile de sancționare pentru fraude sunt atât de reduse în unele state membre încât nu se poate spune că au vreun efect de descurajare. Multe cazuri de fraudă care aduc atingere intereselor financiare ale Uniunii rămân nepedepsite întrucât intervalul de timp permis de lege pentru investigarea și urmărirea penală a fraudei a expirat. Propunerea de directivă privind protejarea intereselor financiare ale Uniunii prin intermediul dreptului penal abordează aceste probleme prin prevederea unei perioade minime de limitare în timp. Cazurile grave de fraudă ar trebui sancționate cu o pedeapsă minimă de cel puțin șase luni și o pedeapsă maximă de cel puțin cinci ani. Recomandarea 2 Statele membre trebuie să se asigure că sancțiunile pentru fraude au un efect de descurajare, iar investigațiile și urmăririle penale pot fi desfășurate o perioadă suficientă de timp. Statele membre ar trebui să adopte rapid și să pună în aplicare Directiva privind protejarea intereselor financiare ale UE prin intermediul dreptului penal. 6.4. Cele mai importante riscuri sunt confirmate La fel ca în anii anteriori, una din principalele probleme identificate de autorități în legătură cu neregulile de natură frauduloasă depistate este încălcarea normelor privind achizițiile publice. De asemenea, corupția a fost identificată într-un număr limitat de cazuri asociate acestui tip de încălcare. Recomandarea 3 Pachetul referitor la reforma directivelor privind achizițiile publice ar trebui aprobat de legiuitor și pus în aplicare rapid de statele membre pentru a reacționa la riscul ridicat identificat în acest domeniu. În conformitate cu analiza din anii precedenți, politica de coeziune (în special programele operaționale legate de obiectivul de convergență) rămâne domeniul în care s-a constatat cel mai mare număr de nereguli de natură frauduloasă. Recomandarea 4 Având în vedere nivelul redus de raportare a neregulilor de natură frauduloasă al unor state membre în domeniul politicii de coeziune, Comisia recomandă, în special Greciei, Franței și Spaniei să își consolideze eforturile de depistare a fraudelor. Tot în domeniul politicii de coeziune, având în vedere perioada 2008-2012, până în anul 2010 numărul neregulilor de natură frauduloasă depistate a fost mai mare față de FSE decât față de FEDR. Din anul 2011 a fost invers. Privind la impactul financiar al acestor cazuri, domeniile prioritare cele mai afectate sunt acelea în care se efectuează cele mai mari investiții, transporturi, mediu și investiții în infrastructura socială. Recomandarea 5 Autoritățile competente ar trebui să ia în considerare rezultatele analizei incluse în raport și documentele de lucru ale serviciilor Comisiei care o însoțesc în momentul planificării verificărilor și controalelor. Rata depistării fraudelor în ceea ce privește dezvoltarea rurală rămâne relativ stabilă în comparație cu 2011, dar mai scăzută decât cea pentru instrumente similare pusă în aplicare în perioada de programare anterioară (în cadrul fondurilor structurale și asistenței pentru preaderare). Atenția autorităților pare să fie concentrată tot pe Fondul european de garantare agricolă (FEGA). Recomandarea 6 Statele membre ar trebui să își intensifice eforturile privind proiectele de investiții în dezvoltarea rurală în raport cu elementele de risc evidențiate de rezultate similare din perioada de programare anterioară. 6.5. Organismele antifraudă și agențiile de aplicare a legii rămân cele mai eficiente în depistarea neregulilor de natură frauduloasă… Pe partea de venituri, controalele vamale s-au dovedit importante pentru depistarea cazurilor de fraudă în momentul vămuirii mărfurilor. Recomandarea 7 La elaborarea strategiilor de control vamal, în paralel cu activitățile lor de control vamal ulterior vămuirii, statele membre ar trebui să se asigure că dispun de sisteme eficiente de evaluare a riscurilor care să le permită, de asemenea, să efectueze controale care vizează importuri de mare risc în momentul vămuirii. Pe partea de cheltuieli, depistarea cu succes a fraudelor (în special, unde există un impact financiar ridicat) rămâne în mare măsură rezultatul investigațiilor conduse de organisme antifraudă sau agenții de aplicare a legii, impactul pozitiv al acestora fiind evident mai ales în statele membre care au încercat să structureze cooperarea între administrațiile responsabile în principal pentru gestionarea și controlul fondurilor UE și organismele de aplicare a legii. ... însă rolul autorităților de gestionare și audit este tot mai important … Depistarea fraudelor de către organismele administrative din statele membre se îmbunătățește, mai ales în ceea ce privește cazurile mai complexe. Unele state membre au raportat introducerea verificărilor și controalelor bazate pe analiza de risc și utilizarea de instrumente IT pentru a spori depistarea fraudelor. Direcționarea verificărilor și controalelor cu accent special pe fraudă este deosebit de importantă pentru cheltuielile asociate acestui tip de verificare în vederea maximizării eficienței. Recomandarea 8 Comisia recomandă ca toate statele membre să adopte și să dezvolte verificări și controale, în special care să structureze și să îmbunătățească cooperarea dintre autoritățile de gestionare și organismele antifraudă, precum și analizele de risc și instrumentele IT. … în special în legătură cu prevenirea fraudelor. În această perioadă de constrângeri bugetare, nu ar trebui subestimată importanța măsurilor de prevenire a fraudelor, iar rolul autorităților, agențiilor și organismelor de gestionare ar trebui consolidat prin dispoziții specifice în propunerile de reglementare pentru Cadrul financiar multianual 2014-2020. Recomandarea 9 Comisia recomandă ca legiuitorul să adopte dispozițiile CFM privind prevenirea fraudelor în formularea lor actuală și ca acestea să fie puse în aplicare rapid și corect la nivel național. 6.6. Protecția împotriva plăților UE necuvenite – realizată prin mecanisme preventive și corective existente prevăzute de regulamentele UE – rămâne adecvată Analiza recuperărilor și corecțiilor financiare confirmă că toate măsurile preventive și corective puse în aplicare asigură protejarea efectivă a intereselor financiare ale UE. Aceste mecanisme garantează că resursele UE sunt cheltuite pe proiecte autorizate, în special în sectoarele unde operațiunile sunt co-finanțate și riscul nerecuperării este transferat bugetului statelor membre. 6.7. Concluzii generale Problema cea mai evidentă și mai importantă o reprezintă diferențele de abordare între statele membre cu privire la fraude, după cum s-a evidențiat și în statisticile colectate ca răspuns la chestionarul specific. În ceea ce privește monitorizarea rezultatelor procedurilor judiciare, situația rămâne nesatisfăcătoare în pofida îmbunătățirii generale semnificative realizate. Acest lucru conduce Comisia la concluzia că recomandarea de anul trecut cu privire la monitorizarea rezultatelor investigațiilor penale în legătură cu politica de coeziune a fost urmată doar parțial. Înființarea Parchetului European (EPPO) va îmbunătăți semnificativ lupta împotriva fraudelor. Parchetul European va depăși capacitatea limitată a autorităților naționale de soluționare a fraudei odată ce a fost depistată, și va asigura consecvență și coerență. Parchetul European va urmări în mod sistematic cazurile în limitele competenței sale, până când sunt aduse înaintea instanței de judecată. Prin urmare, vor crește numărul de condamnări și sumele recuperate. Datorită unor șanse mai mari de a fi condamnați, potențialii infractori vor fi descurajați, iar numărul și sumele aferente fraudelor vor scădea în timp. ANEXA 1 – Nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă (Numărul neregulilor raportate ca măsuri de natură frauduloasă, rezultatele eforturilor statelor membre de combatere a fraudelor și a altor activități ilegale care aduc atingere intereselor financiare ale UE; a nu se interpreta ca nivel al fraudelor în teritoriile acestora)[84] ANEXA 2 – Nereguli neraportate ca fiind de natură frauduloasă ANEXA 3 – Corecții financiare în 2012 implementate în cadrul gestiunii partajate (milioane EUR)[85] [1] (i) Punerea în aplicare a articolului 325 de către statele membre în anul 2012, (ii) Evaluarea statistică a neregulilor raportate pentru anul 2012 cu privire la resursele proprii, resursele naturale, politica de coeziune și ajutorul de preaderare, (iii) Recomandări privind urmărirea raportului Comisiei privind protejarea intereselor financiare ale UE – combaterea fraudelor, 2011, (iv) Metodologia referitoare la evaluarea statistică a neregulilor raportate pentru anul 2012, (v) Prezentare generală anuală cu informații referitoare la rezultatele Programului Hercule II în anul 2012. [2] Pentru definiții, consultați anexa IV (Metodologie). [3] Procentul ridicat al sumelor implicate de neregulile raportate ca fiind de natură frauduloasă în raport cu plățile totale pentru Asistența pentru preaderare (ultima coloană din Tabelul 1) are drept cauză, în întregime, faptul că plățile din 2012 pentru acest sector au fost foarte limitate (respectiv 0,5 milioane EUR), în timp ce programele de asistență sunt aproape finalizate. Neregulile de natură frauduloasă constatate și raportate în 2012 se referă la operațiuni finanțate în cadrul anilor financiari anteriori. [4] Din motive de comparabilitate, cifrele pentru perioada 2008-2011 se bazează pe datele utilizate pentru rapoartele din acești ani. [5] A se vedea anexa 1. [6] În medie, trec doi ani și șapte luni între începutul unei practici frauduloase și momentul depistării acesteia. Apoi, trec alte șapte sau opt luni, în medie, înainte ca neregulile să fie raportate Comisiei. [7] Infracțiune care durează o perioadă mai lungă de timp și a fost săvârșită de cel puțin trei subiecți. [8] Infracțiune unică săvârșită de o singură persoană. [9] Eveniment unic săvârșit de mai multe persoane sau îndelungat, dar săvârșit de o singură entitate . [10] Raportul fraudelor confirmate este raportul dintre numărul total de cazuri de fraude confirmate și numărul total de nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă (cazuri de suspiciuni de fraudă sau fraude confirmate) în cursul perioadei de cinci ani. [11] Serviciile Comisiei responsabile pentru politica de coeziune, împreună cu OLAF, au pus în aplicare din anul 2008 o Strategie antifraudă comună. Obiectivul său principal este acela de a consolida capacitatea statelor membre de a preveni și depista fraudele. [12] A se vedea nota de subsol 3. [13] Acestea sunt în mare parte sume afectate de nereguli neincluse în declarația de certificare și, astfel, care nu reprezintă pierdere potențială pentru bugetul UE. [14] Datele prezentate în această secțiune reflectă datele publicate în conturile anuale ale Comisiei, și anume în Nota Explicativă nr. 6 din conturile Uniunii, în așteptarea auditului Curții de Conturi Europene. [15] Cazurile din perioada de programare 2007-2013 cu o deficiență semnificativă a sistemelor de gestionare și control ale statului membru sau atunci când există cheltuieli certificate asociate unor nereguli grave. [16] Aplicată în trei cazuri: (a) dovezi de deficiență gravă în sistemul de gestionare și control și neadoptarea niciunei măsuri corective; (b) cheltuieli certificate asociate unor nereguli grave sau (c) încălcarea gravă de către un stat membru a obligațiilor sale de gestionare și control. [17] Corecțiile financiare urmează trei etape principale: (a) în curs: supuse unei modificări neacceptate în mod oficial de statul membru; (b) confirmată/decisă: aprobată de statul membru sau decisă printr-o decizie a Comisiei; (c) pusă în aplicare: corecția financiară este realizată, iar cheltuielile nejustificate sunt corectate. [18] Modificările ulterioare aduse cadrului juridic au schimbat în mod semnificativ normele de raportare pentru perioada de programare curentă. [19] Pentru FEDER, printre cele 116 cazuri gestionate în 2012 se numără 69 de noi întreruperi decise în cursul anului. [20] Din cele 2 172 de milioane EUR reprezentând corecții financiare implementate în legătură cu Spania, 90 % sunt asociate programelor finanțate prin FEDER. [21] Suma principală a resurselor proprii este o sumă netă. [22] Numai cazuri care implică o sumă RPT de peste 10 000 de EUR. [23] Calculul ia în considerare numai cazurile închise, pentru care Statele Membre au terminat eforturile de recuperare. [24] COM(2011) 135 final. [25] 2013/C 89 E/01, ISSN 1977-091X. [26] P7_TA(2013)0308. [27] COM(2012) 363 final. [28] Convenția din 1995 privind protecția intereselor financiare și protocoalele acesteia din 1996 și 1997. [29] În temeiul articolului 86 din Tratatul de la Lisabona. [30] COM(2013) 532 [31] Agenția UE de cooperare judiciară în materie penală transfrontalieră. [32] Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu și Comitetul Economic și Social European din 6 iunie 2011 - Combaterea corupției în UE – COM (2011) 308 final. [33] http://ec.europa.eu/anti_fraud/documents/eu-revenue/consolidated_r515_97_en.pdf. [34] Trei au vizat droguri și una controlul de numerar. [35] CIS, FIDE, CIGINFO, MARINFO, YACHTINFO. [36] Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și Consiliu Un plan de acțiune în vederea consolidării luptei împotriva fraudei și a evaziunii fiscale, COM (2012) 722 final, 6 decembrie 2012. [37] De exemplu, Canada, India, Malaezia, regiunea MERCOSUR. [38] Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua și Panama. [39] Peru și Columbia. [40] Madagascar, Mauritius, Seychelles și Zimbabwe. [41] SEC(2011) 791. [42] A se vedea secțiunea 4.1.11 de mai jos. [43] COM(2013) 324 final. [44] Philip Morris International, Inc. (PMI), Japan Tobacco (JTI), British American Tobacco (BAT) și Imperial Tobacco Limited (ITL). [45] Propunere de directivă privind achizițiile publice, COM (2011) 896 final – 2011/438 (COD), precum și propunerea de directivă privind achizițiile efectuate de entitățile care își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale, COM (2011) 895 final – 2011/439 (COD). http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/modernising_rules/reform_proposals_en.htm. . [46] Propunere de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind atribuirea contractelor de concesiune, COM (2011) 897 final - 2011/0437 (COD). [47] COM(2011) 376 final. [48] A se vedea secțiunea 4.1.9. [49] COM(2011) 914 final. [50] COM(2011) 913 final. [51] Instituit prin Decizia 94/140/CE a Comisiei din 23 februarie 1994, astfel cum a fost modificată la 25 februarie 2005. [52] http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2012-0196+0+DOC+XML+V0//RO. [53] Bulgaria, Republica Cehă, Germania, Estonia Grecia, Spania, Lituania, Luxemburg, România, Slovacia și Suedia. [54] Germania, Irlanda, Regatul Unit (Anglia și Scoția). [55] Italia. [56] Bulgaria. [57] Danemarca: semnătura digitală securizată pentru toți cetățenii și toate întreprinderile utilizată în contactele cu autoritățile publice. [58] Bulgaria, Republica Cehă, Letonia și Polonia. [59] Belgia, Republica Cehă, Slovenia și Suedia. [60] Belgia, Bulgaria, Republica Cehă, Danemarca, Irlanda, Grecia, Spania, Franța, Italia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Polonia, România, Slovacia și Slovenia . [61] Belgia (Valonia), Republica Cehă și Slovacia. [62] Irlanda, Grecia, Spania, Italia și Letonia. [63] Irlanda, Grecia, Spania, Italia și Letonia. [64] Germania, Letonia, Ungaria și Polonia. [65] Belgia (Valonia), Irlanda, Spania și Lituania. [66] Belgia, Bulgaria, Republica Cehă, Grecia, Spania, Italia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Austria, Polonia, România, Slovacia, Slovenia și Regatul Unit. [67] Belgia, Bulgaria, Danemarca, Germania, Estonia, Irlanda, Grecia, Spania, Franța, Italia, Cipru, Ungaria, Țările de Jos, Austria, Portugalia, România și Slovacia. [68] Toate, cu excepția Luxemburgului. [69] Cu excepția a cinci state (Belgia, Danemarca, Țările de Jos, Slovenia și Suedia). [70] Bulgaria, Estonia, Grecia, Spania, Franța, Italia, Cipru, Letonia, Ungaria, Țările de Jos, Portugalia, România, Slovenia, Slovacia, Suedia și Regatul Unit. [71] Belgia (ALV), Austria și Polonia. [72] A se vedea secțiunea 2.2.9 din documentul de lucru al serviciilor Comisiei privind punerea în aplicare a articolului 325 de către statele membre în 2012, care însoțește prezentul raport, p. 11-12, care rezumă informațiile raportate de statele membre. [73] Belgia, Irlanda, Grecia, Franța, Cipru ,Letonia, Luxemburg, Malta, Portugalia, Finlanda și Regatul Unit [74] Germania, Grecia, Italia, Lituania, Luxemburg, Ungaria, Polonia, Portugalia, România, Slovenia și Slovacia. [75] Doar 8 state membre au furnizat date (Bulgaria, Danemarca, Germania, Italia, Polonia, Portugalia, România, Slovacia și Regatul Unit. [76] Germania, Franța, Spania și Regatul Unit. [77] Franța, Cipru, Malta și Țările de Jos [78] Bulgaria, Republica Cehă, Germania, Irlanda, Franța, Ungaria, Italia, Cipru, Letonia, Malta, Țările de Jos, Polonia, România, Slovenia, Slovacia, Finlanda, Suedia și Regatul Unit. [79] Belgia, Bulgaria, Republica Cehă, Franța, Ungaria, Irlanda, Italia, Cipru, Letonia, Malta, Țările de Jos și Suedia. [80] Belgia, Bulgaria, Republica Cehă, Germania, Estonia, Grecia, Ungaria, Cipru, Italia, Letonia, Lituania, Luxemburg, Malta, Țările de Jos, Polonia, Portugalia, România, Slovacia, Finlanda și Suedia. [81] Bulgaria, Estonia, Cipru, Letonia, Lituania, Luxembourg, Ungaria, Țările de Jos, Portugalia, Polonia, România, Slovacia și Finlanda [82] Rezultatele lor reprezentând 75 % din numărul total de nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă. [83] Rezultatele lor reprezentând 79 % din numărul total de nereguli raportate ca fiind de natură frauduloasă. [84] Pentru sumele aferente Țărilor de Jos în ceea ce privește agricultura, a se vedea secțiunea 3.4.1 a Documentului de lucru al serviciilor Comisiei privind „Evaluarea statistică a neregulilor”. [85] Este posibil ca totalurile pe rând și coloană să nu corespundă cu suma valorilor afișate, din cauza rotunjirii.