[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 28.5.2010

COM(2010)267 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN

cu privire la aplicarea articolului 105 şi următoarele din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului referitoare la măsurile destinate să amelioreze condițiile de producție și de comercializare a produselor apicole

SEC(2010)655

CUPRINS

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN cu privire la aplicarea articolului 105 şi următoarele din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului referitoare la măsurile destinate să amelioreze condițiile de producție și de comercializare a produselor apicole 1

1. INTRODUCERE 3

2. APLICAREA PROGRAMELOR PENTRU MIERE 3

2.1 Recensământ (tabelul 9) 3

2.2. Execuția cheltuielilor 4

2.3. Rata de utilizare 6

2.4. Obiective 6

3. SUGESTIILE STATELOR MEMBRE 7

4. SUGESTIILE OPERATORILOR ÎN DOMENIU 9

5. CONCLUZIE 10

Prezentul raport este însoțit de un document de lucru al serviciilor Comisiei, în care se regăsesc tabelele și figurile la care se face trimitere.

1. Introducere

Articolul 184 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole[1] prevede prezentarea, o dată la 3 ani, a unui raport către Parlamentul European şi Consiliu cu privire la punerea în aplicare a măsurilor destinate să amelioreze condiţiile de producţie şi de comercializare a produselor apicole, prevăzute la articolul 105 şi următoarele din acelaşi regulament. Prezentul raport răspunde acestei obligaţii și are ca obiect exerciţiile 2006-2007, 2007-2008 și 2008-2009. Aceste trei exerciții corespund ultimului an din perioada trienală anterioară (2005-2007) și primilor doi ani ai programelor trienale actuale (2008-2010).

În martie 2007, Comisia a adoptat al treilea raport cu privire la aplicarea Regulamentului (CE) nr. 797/2004 al Consiliului[2] cu scopul de a evalua aplicarea acestuia în ultimii trei ani. Raportul nu a fost urmat de nicio modificare legislativă, întrucât s-a ajuns la concluzia că programele naționale au fost bine utilizate și că atât statele membre, cât și operatorii erau foarte mulțumiți. Cu toate acestea, după ultimul raport s-au introdus măsuri de simplificare în Regulamentul (CE) nr. 917/2004 al Comisiei[3] de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 797/2004.

În conformitate cu dispozițiile legislației comunitare, statele membre au comunicat programele lor naționale pentru perioada 2008-2010.

Este important de menționat că toate statele membre, fără excepţie, au comunicat programe apicole, ceea ce reflectă interesul care se acordă acestui domeniu şi nevoile sectorului apicol european.

Situaţia sectorului

Contextul comercial în care se aplică aceste programe nu s-a schimbat prea mult din 2007. Piaţa europeană continuă să depindă foarte mult de importuri (peste 40% din produsele consumate sunt importate), chiar dacă într-o măsură mai mică decât în trecut. Evoluţia cea mai importantă pe piaţa mondială o constituie importanta creştere a preţurilor. Nivelul ridicat al preţurilor, în special în Argentina (ca urmare a scăderii producţiei), care era principala sursă de aprovizionare a UE, a condus la relansarea importurilor de miere chinezească în UE.

Pe lângă aspectul comercial, sectorul este afectat în continuare de problema dispariţiei coloniilor.

2. Aplicarea programelor pentru miere

2.1 Recensământ (tabelul 9)

După cum prevede legislația, în 2007 statele membre au comunicat, odată cu programele, un studiu asupra structurii sectorului apicol.

Conform datelor comunicate de statele membre în 2007, numărul total al apicultorilor din UE este de 595 775, dintre care 19 025 profesioniști (peste 150 de stupi). Dacă numărul apicultorilor a înregistrat o mică creștere față de 2004, acest lucru se datorează extinderii Uniunii Europene prin aderarea Bulgariei și a României. Numărul ar fi scăzut drastic fără apicultorii din aceste două țări.

Numărul total de stupi este de 13 602 719, dintre care 4 461 606 aparţin apicultorilor profesioniști (3,2% din apicultori dețin aproape 33% din stupi). De la recensământul din 2004, numărul stupilor din UE a crescut cu 1 971 419, creștere datorată în parte extinderii UE din 2007, numărul stupilor recenzați în cele două noi state membre fiind de 1 646 736. Totuşi, între 2004 şi 2007, numărul de stupi a crescut și în UE-25. În opinia apicultorilor, această creştere a devenit necesară pentru a face faţă mortalităţii albinelor.

Statele membre care deţin cel mai mare număr de stupi sunt Spania (17,06%), Grecia (10,8%), Franța (10%) și Italia (8,5%) (figurile 9a şi 9b).

Cu aproximativ 130 000 de stupi mai puţin decât în 2004, Spania a înregistrat o scădere semnificativă a cotei sale din şeptelul apicol comunitar (de la 21,9% la 17,1%).

2.2. Execuția cheltuielilor

Bugetul per stat membru

Articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 917/2004 prevede că statele membre comunică programele lor Comisiei o dată la trei ani, până la data de 15 aprilie (cel din 2007 corespunzând cererilor pentru 2008, 2009 și 2010).

Pe baza comunicărilor statelor membre privind previziunile în materie de cheltuieli, fondurile disponibile din bugetul comunitar se repartizează în funcție de șeptelul apicol comunitar indicat în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 917/2004. Din procentul deținut de fiecare stat membru din numărul total de stupi rezultă cota teoretică maximă din buget la care are dreptul fiecare stat membru înainte de eventuala repartizare a sumelor nesolicitate.

Procentul fiecărui stat membru prezentat în figura 9b reprezintă aşadar cota sa teoretică din buget. Totuşi, în figura 9d se constată că repartizarea efectivă a bugetului pentru exerciţiul 2008 este uşor diferită de cota din şeptel. Această diferenţă se explică prin faptul că unele state membre nu au solicitat întreaga lor cotă teoretică. Conform legislaţiei, soldul se repartizează între statele membre care au solicitat o sumă mai mare decât cota lor teoretică. De exemplu, Spania a primit o cotă echivalentă cu 18% din buget, deși nu deține decât 17,1% din numărul total de stupi.

Pentru 2008, șapte state membre au solicitat sume mai mici decât bugetul lor teoretic.

Pentru același exercițiu, trei state membre (Spania, Grecia și Franța) au mobilizat aproape 40% din bugetul disponibil. Prin urmare, statele membre care dețin cel mai mare număr de stupi sunt și cele solicită cel mai mult să beneficieze de programe.

Trebuie menționat că efectul admiterii Bulgariei și României în UE în sensul de „diluare” a cotei din șeptelul apicol deținute de vechile state membre a fost compensat printr-o creștere a bugetului anual de la 23 milioane EUR la 26,3 milioane EUR. Scăderea cotei valorice din buget pentru unele state membre rezultă exclusiv din reducerea numărului de stupi.

Execuția cheltuielilor pe tipuri de măsuri și pe state membre (tabelul 10)

Analiza execuției cheltuielilor se bazează pe cifrele transmise anual de statele membre în temeiul articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 917/2004. Această obligație a fost introdusă după ultimul raport, pentru ca Comisia să poată analiza modul în care statele membre își cheltuiesc efectiv bugetul. Într-adevăr, execuția poate să difere de previziuni, lucru prevăzut de regulamentul Comisiei care oferă astfel o mai mare flexibilitate pentru adaptarea programelor

În perioada 2007-2009, cele mai utilizate măsuri rămân combaterea varoozei și asistența tehnică (figurile 10a și 10b). În timp ce cheltuielile cu asistența tehnică rămân relativ stabile, reprezentând în fiecare an aproximativ 26-27% din bugetul utilizat, cota din buget utilizată pentru combaterea varoozei a scăzut considerabil (de la 37% în 2007 la 27% în 2009).

Măsurile de asistenţă tehnică au fost utilizate de marea majoritate a statelor membre (figurile 10a şi 11a), Italia, cu peste 900 000 EUR pe an, fiind principalul utilizator ca buget. Ceilalți mari utilizatori ai măsurii sunt Grecia, Franța, Germania și Republica Cehă. Se constată că noile state membre (Bulgaria și România) nu au utilizat deloc fondurile de asistență tehnică, preferând să își axeze programul pe alte tipuri de măsuri.

Măsurile de combatere a varoozei au fost și ele utilizate de toate statele membre, cu excepția Sloveniei (figurile 10a și 11b). Statele membre care le-au utilizat cel mai mult sunt Spania, Ungaria şi Polonia. După ce în 2007 a fost unul dintre principalii utilizatori, Portugalia și-a redus drastic cota din buget consacrată măsurilor de combatere a varoozei. Spre deosebire de Portugalia, Slovenia nu a utilizat aceste măsuri decât foarte puţin în 2007 şi în 2008, pentru ca în 2009 să majoreze semnificativ cota din buget alocată acestora.

Măsurile de raţionalizare a transhumanţei continuă să se afle pe locul al treilea ca utilizare, reprezentând 18% din cheltuieli (figurile 10a şi 11c). Țările din sudul Europei, cu o floră diversificată și o perioadă lungă de înflorire, sunt cele care, în mod tradițional, le utilizează cel mai mult. În cazul Greciei, se observă că a ales să își orienteze ajutoarele îndeosebi spre acest tip de măsuri, în special începând din 2008 și 2009 (mai mult de jumătate din buget). În schimb, din 2008, Spania, Italia și Ungaria și-au redus sumele investite în acest scop.

Pe locul patru se află măsurile pentru repopularea șeptelului apicol. Aceste măsuri sunt din ce în ce mai utilizate, iar în perioada 2007-2009 se constată o importantă creștere (de la 10% la 15% din cheltuieli) (figurile 10a și 11e), astfel încât, de la introducerea lor în 2005, cheltuielile pentru măsurile de repopulare au crescut de la 6,2% la 15%. Această evoluție se explică prin fenomenul de dispariție a coloniilor, care s-a accentuat în ultimii ani. Organizaţiile de apicultori care colaborează la elaborarea programelor sunt foarte interesate de aceste măsuri, pentru a compensa pierderea coloniilor. Statele membre care le-au utilizat cel mai mult sunt Polonia și România. În ceea ce privește Polonia însă, se observă o importantă scădere a bugetului alocat acestor măsuri începând din 2009.

Măsurile pentru laboratoarele de analiză a mierii şi pentru cercetarea aplicată sunt mai puţin utilizate decât în trecut, ele reprezentând în 2009 doar aproximativ 6-7% din buget (figurile 10a, 11d şi 11f).

Franţa consacră cercetării aplicate cel mai important buget – aproape 900 000 EUR în 2009, sumă ce reprezintă peste jumătate din suma totală alocată acestor măsuri la nivel comunitar.

Cât despre analiza mierii, Spania este cea care alocă sumele cele mai mari în acest domeniu (înregistrând o creștere foarte mare între 2007 și 2009.) Celelalte state membre, cu excepția Austriei, alocă acestui tip de măsuri sume marginale.

2.3. Rata de utilizare

Comentariile asupra gradului de utilizare se bazează pe datele comunicate de statele membre cu privire la execuţia bugetului pe tipuri de măsuri, date care au servit ca bază de referinţă şi pentru partea privind execuţia cheltuielilor (tabelul 10). Cifrele sunt uneori diferite de cele ale FEGA (tabelele 12a, b şi c).

În 2007, rata de utilizare medie era de 90%. Acest nivel foarte bun de utilizare se explică prin faptul că era deja al treilea exerciţiu pentru UE-25 şi că cele 10 state membre care au aderat la UE în 2004 dobândiseră suficientă experienţă. Majoritatea statelor membre au înregistrat o rată de utilizare de 90%-100%. Statele membre cu rata de utilizare cea mai scăzută au fost Cipru (38%) și Luxemburg (56%). Portugalia, Slovenia și Slovacia au avut și ele o rată de utilizare relativ scăzută (între 69% și 76%).

În 2008, rata de utilizare a scăzut considerabil, de la 90% la 80%, însă această scădere se explică în mod clar prin subutilizarea măsurilor în Bulgaria şi România, pentru care 2008 a fost primul an de participare. Aşa cum s-a întâmplat şi în 2005 cu cele 10 noi state membre, lipsa de experienţă s-a tradus printr-o utilizare insuficientă a măsurilor (doar 37% în Bulgaria şi 17% în România). În Portugalia s-a înregistrat, de asemenea, o rată de utilizare foarte scăzută (36%). Ca și în anii precedenți, cei mai mari beneficiari și-au utilizat foarte bine bugetul, cu excepția Franței, care nu a utilizat decât 74% din bugetul său. Cipru și Luxemburg, a căror rată a fost foarte scăzută în 2007, au reușit să inverseze această tendință și să-și utilizeze optim bugetul.

Începând cu 2009, am constatat cu satisfacție o utilizare net ameliorată a utilizării bugetului (88%). Bulgaria și România și-au ameliorat semnificativ ratele de utilizare, chiar dacă cea a României (54%) a rămas cu mult sub media comunitară. Dintre principalii beneficiari ai bugetului comunitar, Franţa şi-a îmbunătăţit cu mult performanţa faţă de 2008. În schimb, Polonia, după doi ani în care a înregistrat o rată de utilizare foarte ridicată, nu a reușit să cheltuiască decât 74% din bugetul alocat. Portugalia, în pofida progreselor, are încă o rată foarte scăzută (58%), iar rata Luxemburgului rămâne slabă şi în acest an (60%).

2.4. Obiective

Toate măsurile propuse de statele membre sunt eligibile, cu condiţia să urmărească exclusiv îndeplinirea obiectivelor uneia dintre măsurile prioritare.

Obiective specifice ale măsurilor eligibile

Obiectivele măsurilor eligibile pentru sprijin comunitar au rămas neschimbate de la ultimul raport.

Asistența tehnică urmărește să crească eficacitatea producției și a comercializării prin aplicarea unor tehnici perfecţionate. Cursurile și celelalte acțiuni de formare destinate apicultorilor și responsabililor de grupuri sau de cooperative se axează îndeosebi pe domenii precum creșterea albinelor, prevenirea bolilor, condițiile de recoltare, ambalare, depozitare și transport al mierii, precum și comercializarea.

Combaterea varoozei are ca obiectiv reducerea cheltuielilor ocazionate de tratarea stupilor sau suportarea unei părţi din cheltuieli. Această boală parazitară provoacă în prezent o scădere semnificativă a randamentului producției apicole în UE şi, dacă nu este tratată, duce la pierderea coloniilor. Varooza nu poate fi eradicată complet, singurul mod de a evita consecinţele ei fiind tratarea stupilor cu produse autorizate (care nu lasă reziduuri în miere). S-a considerat că este necesară o contribuție financiară și pentru a împiedica apicultorii să administreze tratamente cu produse chimice neautorizate sau să recurgă la procedee ineficiente.

Ajutorul pentru raționalizarea transhumanței are ca obiectiv gestionarea circulației stupilor de albine pe teritoriul comunitar, precum și amenajarea unor spații disponibile pentru numere foarte mare de apicultori în timpul sezonului de înflorire. Măsuri ca ținerea unui registru de transhumanță, investiții în echipamente și elaborarea unor hărți ale resurselor melifere pot contribui, printre altele, la gestionarea transhumanței.

Măsurile de sprijin pentru efectuarea de analize asupra mierii au ca obiectiv ameliorarea comerțului cu miere Finanțarea analizei caracteristicilor fizico-chimice ale mierii în funcție de originea botanică îi permite apicultorului să știe exact ce calitate de miere a recoltat și, implicit, să-şi valorifice mai bine produsul pe piaţă.

Prin finanţarea activităţilor care promovează producţia de mătci sau achiziţia de albine la pachet, măsura pentru repopularea şeptelului permite compensarea pierderilor de albine și, implicit, a pierderilor de producție.

În cadrul acestui regulament, posibilitatea de a include în programele pentru miere proiecte specifice de cercetare aplicată pentru ameliorarea calitativă a mierii și diseminarea rezultatelor acestor proiecte pot contribui la creșterea veniturilor producătorilor din anumite regiuni.

3. SUGESTIILE STATELOR MEMBRE

ÎN ANSAMBLU, STATELE MEMBRE SUNT FOARTE MULțUMITE DE FELUL ÎN CARE SUNT GESTIONATE PROGRAMELE șI NU EXISTă CERERI RECURENTE DE MODIFICARE A REGULAMENTULUI (CE) NR. 1234/2007. ÎN SCHIMB, STATELE MEMBRE SOLICITă DESEORI Să SE GARANTEZE CONTINUITATEA PE TERMEN LUNG A ACESTOR PROGRAME.

De la ultimul raport, Comisia a modificat normele de aplicare pentru a simplifica implementarea programelor, oferindu-le statelor membre o flexibilitate mai mare, mai ales în ceea ce privește adaptarea programelor în curs de desfășurare. Comisia a eliminat regula celor 20% peste care se impunea avizul comitetului de gestiune pentru ca fondurile alocate inițial unei anumite măsuri să poată fi utilizate pentru alte măsuri. De acum înainte, statele membre sunt libere să facă o realocare de fonduri fără a mai urma o procedură specială, cu condiţia ca fondurile să fie realocate unor măsuri prevăzute inițial în programele naționale. Avizul Comisiei rămâne însă obligatoriu în cazul măsurilor noi, necomunicate iniţial Comisiei. În schimb, Comisia a introdus obligația ca statele membre să comunice, la sfârșitul fiecărui exercițiu, tipurile exacte de măsuri pentru care au fost utilizate fondurile, ceea ce permite o mai bună analiză a programelor. Statele membre s-au arătat foarte mulțumite de această simplificare și de flexibilitatea sporită.

Cu toate acestea, câteva state membre au comunicat Comisiei o serie de solicitări în perspectiva elaborării prezentului raport. Solicitările prezentate în continuare fuseseră deja comunicate cu ocazia ultimului raport:

- Unele state membre cer ca măsurile de sprijin pentru laboratoarele de analiză a caracteristicilor fizico-chimice ale mierii să fie extinse şi la alte produse apicole.

Răspunsul Comisiei este acelaşi ca în 2004: dat fiind bugetul limitat, o astfel de măsură nu constituie o prioritate, mai ales ţinând seama de volumele comercializate. Produsele cu valoare adăugată mare pot suporta mai uşor decât mierea costul unor astfel de analize. Nu există niciun motiv major de a modifica regulamentul în acest sens.

- Combaterea altor boli ale albinelor decât varooza: trebuie să fie clar că această schemă nu are ca obiectiv crearea unei politici sanitare în domeniu. Prin modificarea din 2004, bolile asociate varoozei au fost declarate neeligibile pentru programele apicole tocmai pentru a evita orice confuzie cu politica veterinară.

- Ameliorarea instrumentului statistic: pentru a beneficia de cofinanțarea programelor lor, statele membre au deja obligația de a comunica un studiu structural asupra sectorului. Analiza anuală a cifrelor transmise de statele membre ar crea o povară administrativă care nu este de dorit. Serviciile Comisiei comunică regulat operatorilor, în cadrul diverselor comitete, statisticile referitoare la importuri şi exporturi de care dispun.

- Posibilitatea de a realiza proiecte cu vocaţie europeană între mai multe state membre: Comisia recunoaşte beneficiile acestui tip de proiecte şi precizează că acestea ar putea fi aprobate, întrucât nimic nu împiedică statele membre să colaboreze în cadrul unui proiect. Fiecare stat membru participant la proiect ar trebui să contribuie din bugetul care i-a fost alocat. Realocarea unor sume nesolicitate pentru aceste proiecte specifice ar contraveni simplificării administrative dorite de majoritatea statelor membre și de Comisie.

S-au prezentat și alte sugestii:

- Operațiunile de reparare sau reabilitare a stupilor de observație să poată fi acoperite de finanțare. Acest lucru este deja posibil fie prin măsurile de asistență tehnică, fie prin cele de repopulare a șeptelului apicol.

- Anumite măsuri să vizeze noi produse (comercializare, procesare etc.): acest lucru este deja posibil în cadrul asistenței tehnice. Nimic nu oprește finanțarea un grup de producători care ar dori să introducă pe piață produse noi sau noi tipuri de ambalaje. În afară de ameliorarea producției, programele vizează și ameliorarea comercializării.

- Posibilitatea ca sumele neutilizate de anumite state membre să fie recuperate de către celelalte state membre sau posibilitatea de a prelungi termenele de plată. Această idee este greu de pus în practică dată fiind anualitatea bugetului, întrucât rata de utilizare se cunoaște numai a posteriori .

- O mai bună informare a apicultorilor cu privire la rezultatele cercetării aplicate. Comisia împărtășește obiectivul propus, dar este dificil de stabilit un cadru juridic în acest sens. Trebuie reamintit că organizațiile de apicultori participă la elaborarea programelor în fiecare stat membru și că, prin urmare, au posibilitatea să solicite astfel de informații și, eventual, să le împărtășească în cadrul organizațiilor europene la care participă.

- Unele state membre s-au plâns și că este greu să elaboreze programele fără a ști dinainte de ce buget vor dispune. Comisia înțelege acest argument și va analiza dacă există o cale de a remedia problema. Dat fiind că bugetul este repartizat în funcţie de numărul de stupi din fiecare stat membru şi că rezultatele recensământului sunt comunicate simultan cu programele, pentru moment nu este posibil ca statele membre să fie informate despre bugetul de care vor dispune. Pentru a evita această situaţie, ar trebui eventual ca statele membre să-și devanseze comunicarea studiului structural față de proiectul de program naţional.

- Un stat membru critică, de asemenea, faptul că măsurile eligibile pentru cofinanţare trebuie să se încheie înainte de data de 31 august a exerciţiului în curs, astfel că este dificil să se finanţeze o măsură în luna septembrie. Acest lucru se explică prin faptul că plăţile aferente măsurilor trebuie executate înainte de sfârşitul exerciţiului în curs.

- Unele state contestă faptul că o măsură nu poate fi finanţată în cadrul acestor programe și, în același timp, în cadrul unor alte scheme de ajutor comunitar, fără a contesta însă interdicţia plăţilor duble, dar consideră că două programe pot fi complementare. Comisia nu poate decât să fie foarte prudentă, pentru a evita orice finanţare dublă şi, prin urmare, nu ia în considerare eliminarea acestei restricţii.

- Alte state ar dori o descriere mai exactă a ajutoarelor pentru investiții care pot fi eligibile, ceea ce ar contrazice efortul de flexibilizare și simplificare din ultimii ani. Nu se poate face o listă exhaustivă a măsurilor eligibile. Din principiu, Comisia s-a arătat întotdeauna flexibilă, cu condiția să se poată demonstra că echipamentul respectiv serveşte exclusiv obiectivelor diferitelor măsuri eligibile pentru cofinanţare.

În sfârșit, unele state membre solicită Comisiei să aducă anumite modificări regulamentului de aplicare, în special pentru a include definiţii ale altor produse apicole. Acum că aceste produse sunt enumerate în mod exhaustiv în regulamentul unic OCP, serviciile Comisiei vor lua în considerare această solicitare.

De asemenea, s-a solicitat o mai bună informare cu privire la activitățile Comisiei (nu neapărat doar ale DG AGRI) în favoarea sectorului apicol. În prezent Comisia lucrează asupra acestui aspect, în special de la Rezoluția Parlamentului European din noiembrie 2008. S-a creat un grup interservicii pentru o mai bună coordonare a eforturilor întreprinse de diferitele direcţii generale şi o mai bună abordare a fenomenului mortalităţii albinelor. Unul dintre aspectele tratate de acest grup este chiar informarea cu privire la activitățile Comisiei, care deseori rămân prea puțin cunoscute.

În fine, s-au menţionat uneori şi diverse alte măsuri cu caracter mai specific, dar care nu justifică o modificare a reglementărilor. Eligibilitatea fiecărei măsuri specifice va fi examinată în cadrul analizării programelor care precedă aprobarea acestora.

4. Sugestiile operatorilor în domeniu

Observațiile operatorilor în domeniu se pot rezuma după cum urmează:

Numai producătorii, în special COPA-COGECA, au transmis serviciilor Comisiei anumite comentarii. Producătorii subliniază în primul rând importanța programelor şi efectele pozitive ale acestora asupra sectorului, cerând să se garanteze continuarea lor pe termen lung.

În afara observațiilor generale s-au propus şi unele ameliorări, multe dintre ele fiind deja transmise de statele membre:

- O mai bună colaborare între statele membre şi organizaţiile de apicultori la elaborarea programelor. Organizaţiile deplâng îndeosebi faptul că, în unele cazuri, din cauza lipsei de colaborare, bugetul nu se utilizează întotdeauna în modul cel mai potrivit. Comisia recunoaşte rolul esenţial pe care trebuie să îl joace organizaţiile profesionale în elaborarea programelor şi reaminteşte că statele membre sunt chiar obligate să respecte acest dialog, astfel încât măsurile eligibile să fie cât mai bine direcționate.

- Măsurile de asistență tehnică nu ar trebui să fie utilizate pentru promovarea activităților de cercetare.

- Introducerea unei submăsuri de asistență tehnică pentru finanțarea creării unei platforme europene pentru apicultură cu scopul de a încuraja sinergiile. Comisia încurajează schimburile între apicultorii din diferite state membre, dar nu consideră necesară crearea unei astfel de platforme, întrucât aceasta ar contrazice principiile cofinanțării și simplificării. Măsurile de asistență tehnică ale fiecăruia dintre statele membre pot totuși să cuprindă măsuri în favoarea unor astfel de colaborări intracomunitare.

- O mai bună diseminare a rezultatelor cercetării aplicate (a se vedea sugestiile statelor membre).

- Introducerea unei definiții pentru celelalte produse apicole (a se vedea sugestiile statelor membre).

- Majorarea bugetului şi a părţii finanţate de UE.

- În final, se solicită modificarea anexei II la regulamentul de aplicare pentru a include date referitoare la mortalitatea albinelor.

5. Concluzie

Ca şi în 2007, mecanismul care prevede introducerea unor programe naționale în vederea ameliorării producției și comercializării în Uniunea Europeană a avut rezultate pozitive pentru sectorul apicol, atât din perspectiva statelor membre, cât și din cea a apicultorilor.

Deși limitate din punctul de vedere al bugetului, măsurile prioritare stabilite de Regulamentul (CE) nr. 797/2004 s-au dovedit de reală valoare calitativă pentru sectorul apicol.

Măsurile de simplificare introduse de Comisie în 2007 au permis statelor membre să își adapteze cu ușurință programele în curs de desfășurare, pentru a face față în mod adecvat dificultăților neprevăzute sau subestimate în momentul comunicării programelor.

Ținând seama de elementele menționate în prezentul raport și pentru a evita o nouă modificare a regulamentului, care ar presupune o perioadă de adaptare din partea statelor membre și riscul unei utilizări mai puţin eficiente inițial, Comisia consideră că nu este necesar să se modifice Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului. În schimb, Comisia va evalua în timp util dacă se poate răspunde pozitiv la cererile statelor membre sau ale operatorilor în ceea ce privește normele de aplicare.

[1] JO L 299, 16.11.2007, p. 1.

[2] COM(2007) 131 final.

[3] JO L 163, 30.4.2004, p. 83.