RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Politica de coeziune: Raport strategic 2013 privind implementarea programului 2007-2013 /* COM/2013/0210 final */





RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Politica de coeziune: Raport strategic 2013 privind implementarea programului 2007-2013 1. Introducere Prezentul raport oferă o a doua imagine de ansamblu strategică a punerii în aplicare a programelor politicii de coeziune pentru perioada 2007-2013 care trebuie să se încheie în 2015. Primul raport a fost prezentat în martie 2010. Prezentul raport sintetizează cele 27 de rapoarte strategice prezentate de statele membre la sfârșitul anului 2012[1]. Politica de coeziune investește în modernizarea economiilor naționale și regionale sprijinind inovarea și crearea de locuri de muncă în IMM-uri, cercetarea și dezvoltarea, piețele forței de muncă și capitalul uman prin construirea infrastructurilor rețelelor majore, protecția mediului, îmbunătățirea incluziunii sociale și consolidarea capacității administrative. Punerea în aplicare eficace a politicii a devenit și mai importantă din 2008, având în vedere criza economică, deoarece asigură continuarea investițiilor publice în contextul consolidării fiscale în multe state membre. Rapoartele oferă o prezentare generală a provocărilor socio-economice cu care se confruntă statele membre și punerea în aplicare a programelor finanțate de UE într-o perioadă caracterizată de dificultăți excepționale. În acest mod, ele contribuie la consolidarea transparenței obiectivelor politicii de coeziune și a obligației de a răspunde în ceea ce privește realizarea acestora. Într-un document de lucru[2] al serviciilor Comisiei anexat se explică modul în care aceasta evaluează progresele realizate și prezintă 13 fișe informative tematice care reunesc informațiile privind punerea în aplicare. Acest raport arată că, de la raportul din 2010, implementarea și-a accelerat ritmul aducând contribuții importante în multe domenii necesare pentru menținerea creșterii economice și crearea de locuri de muncă. De asemenea, datele disponibile indică în mod clar progresele înregistrate în ceea ce privește îndeplinirea obiectivelor stabilite la începutul perioadei. Această politică și-a demonstrat, de asemenea, capacitatea de a se adapta la schimbările de situație și de a răspunde în mod eficace crizei. Acestea fiind spuse, programele ar trebui să furnizeze până la sfârșitul anului 2015 rezultate suplimentare și semnificative și este important să se mențină și chiar să se dubleze eforturile depuse până în prezent. În cele din urmă, Comisia a propus modificări semnificative pentru perioada 2014-2020 în ceea ce privește mai multe dintre aspectele analizate în prezentul raport: concentrarea resurselor, concentrarea pe rezultate, obținerea de informații viabile bazate pe indicatori comuni, un cadru de performanțe și evaluare. Prezentul raport și documentele care îl însoțesc sprijină relevanța modificărilor propuse. 2. Evoluții și tendințe social-economice Criza economică și financiară care a început în 2008 a schimbat dramatic contextul programelor politicii de coeziune. În 2008, creșterea PIB în UE era deja foarte scăzută (0,3 %), dar în 2009 acesta a scăzut cu mai mult de 4 %. În 2010 și 2011, UE a revenit la rate de creștere pozitive, dar este posibil să fi avut loc un nou episod de recesiune în 2012[3]. Recesiunea a fost deosebit de puternică în statele baltice, Grecia, Irlanda, Portugalia și Spania. Statele baltice și Irlanda au reușit să revină la o traiectorie de creștere pozitivă și se estimează că vor continua să crească. Portugalia și Spania vor fi încă în recesiune în 2012 și 2013, dar se așteaptă să revină la creștere economică pozitivă în 2014. Cu toate acestea, Cipru și Grecia se confruntă cu o scădere continuă a PIB[4]. Ocuparea forței de muncă în UE a scăzut în mod semnificativ de la începutul crizei. În cei cinci ani de până la ultimul trimestru al anului 2012, au fost pierdute șase milioane de locuri de muncă. După o ușoară redresare de la începutul anului 2010, tendința a fost negativă începând cu mijlocul anului 2011. În cel de-al patrulea trimestru al anului 2012 a avut loc o scădere a ocupării forței de muncă de 0,4 % în comparație cu cel de-al patrulea trimestru al anului 2011. În ianuarie 2013, șomajul a fost de 10,8 %, în comparație cu 8,1 % în ianuarie 2009. Cele mai recente date arată clar diferența între statele membre, în special între nordul și sudul zonei euro. Decalajul între ratele șomajului înregistrate în aceste două zone a fost de 3,5 puncte în 2000, a scăzut la zero în 2007, dar apoi s-a adâncit la 10,5 puncte în decembrie 2012. Diferența dintre cele mai mari și cele mai mici rate de șomaj, 4,9 %, (AT — ianuarie 2013) și 27,0 % (EL — noiembrie 2012), este cea mai mare de până acum. Activitatea economică slabă va continua să aibă efecte negative asupra piețelor forței de muncă. Rata șomajului în UE se preconizează că va continua să crească la 11 % în 2013 și 2014. Declinul economic a declanșat, de asemenea, o deteriorare acută a climatului de afaceri și a încrederii consumatorilor. Totalul investițiilor (formarea brută de capital fix) a scăzut de la 21 % din PIB în 2008 la 18 % în 2012. Exporturile de bunuri și servicii și investițiile străine directe au scăzut rapid în 2009, dar au crescut ulterior. Informațiile existente[5] sugerează că criza economică și reacțiile la aceasta duc la creșterea disparităților regionale, de exemplu, între regiunile capitale sau industriale și regiunile mai puțin dezvoltate sau regiunile periferice. 3. Criza: Probleme și răspunsuri Consecințele negative ale crizei nu au fost resimțite în mod uniform sau simultan în statele membre, în regiuni și în orașe. Multe rapoarte naționale reflectă tendințe generale, dar planificarea și intensitatea variază. Unele programe au înregistrat o scădere a cererii pentru sprijinul pe termen mai lung pentru inovare, o reducere a amplorii anumitor proiecte, precum și o a prelungire termenelor limită pentru realizarea acestora. În același timp, s-a constata o cerere din ce în ce mai mare pentru - sau o recurgere din ce în ce mai frecventă la – măsuri, cum ar fi intervențiile pe piața muncii, sprijinul general pentru întreprinderi și accesul la finanțare pentru IMM-uri. Multe programe se confruntă cu probleme legate de cofinanțarea națională sau regională[6] și de variațiile cursului de schimb valutar[7]. , dar, din fericire, sunt martorele, de asemenea, ale unui declin al costurilor de construcție[8]. Consolidarea fiscală a afectat deosebit de puternic investițiile publice fixe:: aceasta a scăzut cu 12 % în termeni reali în cei doi ani - 2009 și 2011 - în întreaga UE și cel puțin în această proporție în BG, RO, ES, GR și PT. Sprijinul FEDER și al Fondului de coeziune este echivalent cu peste o treime din cheltuielile publice anuale de capital în majoritatea țărilor UE-12 în cursul perioadei de programare Cu toate acestea, întrucât o mare parte din finanțarea totală disponibilă nu a fost încă plătită statelor membre, suma care trebuie declarată până la sfârșitul perioadei este echivalentă cu aproximativ jumătate sau mai mult de jumătate din cheltuielile anuale de capital în 8 dintre țările UE-12 și cu aproximative o treime în GR și PT. Aceasta are o valoare similară în regiunile de convergență ale ES și IT. Aceste cifre subliniază importanța critică a finanțării politicii de coeziune pentru cheltuielile de dezvoltare în multe părți ale UE[9]. Pentru a răspunde acestor provocări, instituțiile UE au răspuns rapid prin mobilizarea tuturor instrumentelor disponibile și, după caz, prin adaptarea acestora. 3.1. Flexibilitatea programului Aproape 36 de miliarde EUR — sau 11 % din totalul fondurilor — au fost reprogramate de la un domeniu tematic la altul, până la sfârșitul anului 2012, pentru a sprijini nevoile cele mai stringente și pentru a consolida anumite intervenții. Din această sumă, mai mult de 30 de miliarde EUR erau ale FEDER și Fondul de coeziune, iar aproximativ 5,5 miliarde EUR erau ale FSE. Principalele modificări au dus la creșteri pentru domeniile inovării și cercetării și dezvoltării, sprijinului general pentru întreprinderi, energiei durabile, infrastructurii culturale și sociale, drumurilor și pieței forței de muncă. Reducerile au afectat serviciile TIC, măsurile de mediu, transportul feroviar, alte tipuri de transport, formarea și educația, precum și măsurile de consolidare a capacităților — acestea fiind toate domenii care s-au confruntat cu reducerea cererii din cauza crizei sau în care resursele planificate s-au dovedit a fi prea ambițioase. Comisia a oferit asistență statelor membre în ceea ce privește această activitate de reprogramare. În primul rând, Comisia a stabilit, în iulie 2011, un grup operativ pentru a ajuta Grecia să implementeze programul de ajustare UE/FMI și să accelereze absorbția fondurilor UE. În continuare, Consiliul European a sprijinit în 2012 echipele de acțiune ale tineretului și IMM-urilor în anumite state membre pentru a aborda provocările privind ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor (a se vedea punctul 4.1). 3.2. Alte măsuri anticriză Ca parte a răspunsului lor la criza financiară, instituțiile UE au convenit asupra unui pachet de măsuri pentru a promova simplificarea și îmbunătățirea fluxului finanțării UE[10]. Patru măsuri sunt din nou menționate frecvent în rapoartele naționale din 2012: · Îmbunătățirea fluxului de trezorerie al autorităților programului: plățile în avans suplimentare din partea UE, efectuate în 2009, în valoare de 6,25 miliarde EUR au fost utilizate pentru prefinanțarea în principal a beneficiarilor publici (de exemplu, municipalități). · Declarația de cheltuieli referitoare la proiecte majore care nu au fost încă aprobate: utilizate de către aproape toate statele membre cu proiecte majore de infrastructură. · Simplificarea sau raționalizarea procedurilor naționale sau regionale: o punere în aplicare mai rapidă a fost garantată prin plata avansurilor către autoritățile publice și prin creștere avansurilor către întreprinderi în cadrul programelor de ajutor de stat[11]. · Reducerea cofinanțării naționale: Respectând plafonul de reglementare, Comisia a aprobat reduceri ale cerințelor de cofinanțare națională pentru unele state membre (ES, GR, IE, IT, LT și PT și, într-o mai mică măsură, BE, FR și UK). În plus, instituțiile UE au aprobat reduceri suplimentare în cofinanțarea națională prin creșterea temporară a ratelor de cofinanțare până la 95 % pentru statele membre cu cele mai mari dificultăți bugetare (GR, HU, IE, LV, PT și RO). Această scădere a cofinanțării naționale publice are drept efect reducerea volumelor totale de investiții în cadrul programului cu aproximativ 15,5 miliarde EUR — în jur de 3,1 % din totalul investițiilor planificate sau aproape 11 % din cofinanțarea națională publică. Cele mai mari reduceri relative în cofinanțarea publică au avut loc în IE, PT, LV, GR și ES și au variat de la 26 % (ES) la 47 % (IE). Obiectivul a fost acela de reduce presiunea generată de criză asupra bugetelor naționale, garantând, în același timp, continuarea investițiilor în proiecte cu potențial de creștere economică și creare de locuri de muncă. 3.3. Alte provocări legate de implementare În timp ce rapoartele invocă crizei ca fiind principala cauză a dificultăților, unele state membre[12] identifică alți factorii determinanți. Acestea includ începerea cu întârziere a programelor datorată prelungirii perioadei anterioare, o lipsă (sau chiar o scădere) a capacității administrative, provocările în pregătirea proiectelor de infrastructură de mare amploare și obținerea aprobării Comisiei, modificările legislației, implicare politică inconsecventă (schimbări ale guvernelor naționale și regionale, schimbări ale instituțiilor) și efectele reformelor sectoriale naționale. 4. Contribuția la competitivitate și crearea de locuri de muncă Programele politicii de coeziune au fost concepute pentru a contribui la Strategia de la Lisabona pentru creștere și locuri de muncă. Strategia de la Lisabona a fost înlocuită în 2010 de Strategia Europa 2020. Consiliile Europene ulterioare au confirmat obiectivele strategiei Europa 2020, iar concluziile Consiliului European din iunie 2012 privind Pactul pentru creștere economică și locuri de muncă au subliniat rolul fondurilor structurale și de coeziune în sprijinirea acestor obiective. Majoritatea statelor membre susțin că strategiile și obiectivele lor inițiale de investiții continuă să fie valabile în ciuda schimbărilor în contextul socio-economic cauzate de criza profundă. Majoritatea rapoartelor conchid cu optimism că programele își vor atinge majoritatea obiectivelor. O serie de rapoarte subliniază că politica de coeziune a avut un rol esențial în susținerea investițiilor publice în zonele economice vitale, cum ar fi cercetarea și dezvoltarea, sprijinirea IMM-urilor și a energiei durabile, reindustrializarea, incluziunea socială, reformele în sistemele de educație și formare profesională și provocările de pe piața muncii. Instrumentele financiare au fost utilizate în aproape toate statele membre în vederea sprijinirii investițiilor și creării de locuri de muncă în IMM-uri într-o perioadă în care sectorul financiar reduce efectul de levier La sfârșitul anului 2011, programele de coeziune au contribuit cu mai mult decât 8,9 miliarde euro (4,4 % din totalul FEDER) la instrumentele financiare pentru întreprinderi, din care mai mult de 3,6 miliarde de euro (40 %) au fost plătite întreprinderilor. Importanța FSE, în gestionarea crizei depinde de rolul acesteia în ceea ce privește sprijinirea pieței forței de muncă. Pentru statele membre afectate grav de criză, dar care au capacitatea de a reacționa, FSE a fost principala sursă de sprijin pentru politicile active în domeniul pieței forței de muncă. Aceasta a ajutat la consolidarea acestor politici în statele membre care se confruntă cu restricții bugetare și în care, în mod tradițional, a existat o tendință de a susține în special măsuri pasive. În aceste țări, modificările programelor au fost direct legate de schimbările politicilor privind piața muncii. Mai multe state membre subliniază rolul pe care îl au FEDER și FSE în încurajarea eforturilor naționale de reformă, în special în domeniul unei mai bune legiferări, al reformei sistemelor de educație, al pieței muncii, administrației publice și al reformelor structurale în sectorul apei. În plus, FSE a promovat consolidarea capacităților partenerilor sociali. Statele membre descriu, de asemenea, măsurile pe care le-au adoptat ca răspuns la recomandările specifice fiecărei țări adoptate de Consiliul UE. De exemplu, rapoartele PL cu privire la măsurile corective, cum ar fi un plan feroviar, reforma învățământului superior și crearea de legături între știință și întreprinderi prin intermediul proiectului „Building on knowledge”. Rapoartele LT privind măsurile de combatere a ratei ridicate a șomajului, precum și de îmbunătățire a eficienței energetice în clădiri. Regatul Unit subliniază rolul politicii de coeziune în promovarea productivității regionale și în stimularea creșterii și a ocupării forței de muncă. 4.1. Concentrarea atenției asupra tinerilor și a IMM-urilor În ianuarie 2012, Consiliul European a aprobat o inițiativă pentru crearea de echipe de acțiune ale tineretului și IMM-urilor în cele opt state membre care au fost cel mai grav afectate de șomajul în rândul tinerilor. Ca rezultat al activității echipelor de acțiune[13] ale funcționarilor Comisiei și reprezentanților naționali, este posibil ca un număr suplimentar de aproximativ 780 000 de tineri să beneficieze de realocările FSE pentru ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor și programe de formare. Măsurile FEDER în cadrul acestei inițiative ar putea sprijini 54 800 de IMM-uri suplimentare, în comparație cu ceea ce a fost prevăzut inițial. Aceste rezultate demonstrează acțiunea ambițioasă adoptată de mai multe state membre pentru a aborda nivelurile ridicate ale șomajului în rândul tinerilor. 4.2. Cuantificarea progreselor înregistrate în ceea ce privește obiectivele politice Rapoartele conțin o multitudine de informații și date. Aceasta este prima perioadă de programare în care Comisia poate agrega și analiza datele referitoare la indicatorii comuni de realizare în rapoartele anuale de punere în aplicare și în rapoartele strategice naționale. Aceste date arată că politica de coeziune a produs rezultate tangibile pe teren și că există o accelerare importantă în ceea ce privește realizările și rezultatele raportate în 2011 în comparație cu anii precedenți. Următoarele realizări concrete raportate de programe pot fi agregate la nivel european[14]. · Aproape 400 000 de locuri de muncă au fost create până în prezent, din care 190 000 începând din 2010. Acestea includ: – peste 15 600 locuri de muncă în domeniul cercetării (9 500 începând din 2010) – peste 167 000 locuri de muncă în IMM-uri (69 100 începând din 2010) Cel mai mare număr de noi locuri de muncă au fost raportate în UK, IT, DE, ES, PL și HU. Acest lucru demonstrează că sprijinul politicii de coeziune are un efect pozitiv și, în unele cazuri, un efect contraciclic semnificativ pentru ocuparea forței de muncă. · S-a acordat sprijin unui număr de 53 240 de proiecte CDT și 16 000 de proiecte de cooperare între întreprinderi și instituțiile de cercetare. · 53 160 de întreprinderi nou înființate au fost sprijinite (28 000 începând din 2010), în cea mai mare parte în UE15, dar și un număr semnificativ de întreprinderi din Ungaria și Polonia. · Un număr suplimentar de aproximativ 1,9 milioane de persoane au acum acces în bandă largă (în special în ES, FR, IE, IT). · au fost creați 1 222 megawați de capacitate de producere de energie electrică suplimentară din surse regenerabile începând din 2007, în principal în UE15[15]. · 2,6 milioane de persoane în plus beneficiază în prezent de proiecte de alimentare cu apă și încă 5,7 milioane de persoane de proiecte de tratare a apelor uzate. · Peste 5 000 proiecte de transport au fost lansate și rezultatele devin vizibile pe teren: 460 km de drumuri și 334 km de cale ferată în cadrul rețelei RTE-T[16]. · Aproape 3,4 milioane de persoane au acces la mijloace de transport urbane îmbunătățite. · Peste 19 000 de proiecte de infrastructură educațională de care beneficiază 3,4 milioane de studenți au primit sprijin, în cea mai mare parte în domeniul IT, dar cu realizări semnificative și în BG, ES, GR. Pentru FSE, o accelerare semnificativă a numărului de participanți a avut loc între 2009 și 2010 (de la 10 la peste 15 milioane de participanți anual) și acest nivel înalt a fost menținut. Profilul participanților este foarte divers, reflectând condițiile naționale diferite și prioritățile pentru sprijinul FSE. Începând din 2007 și până la sfârșitul anului 2011, statele membre au raportat următoarele rezultate: · Au existat 12,5 milioane de participanți la acțiunile FSE pentru a sprijini accesul la un loc de muncă prin formare profesională sau alte forme de asistență. Două treimi din toți participanții erau inactivi sau șomeri. Ca urmare, 2,4 milioane de persoane au găsit un loc de muncă în termen de 6 luni de la încheierea intervenției, o realizare semnificativă având în vedere încetinirea creșterii economice. · 15 de milioane de participanți au fost tineri (sub 24 de ani) iar cifra a crescut semnificativ în 2010 și 2011, ca răspuns la criză. În DE, FR și HU tinerii reprezintă 40 % sau mai mult din toți participanții. · Aproape jumătate (46 %) dintre participanți au atins nivelul învățământului secundar inferior în cel mai bun caz. În DE, GR și MT aceștia reprezintă peste 60 % din toți participanții, dar mai puțin de 20 % în FI, SE, SI și CY. În CY, EE, LT și SI, 40 % sau mai mult au o diplomă de învățământ superior. · În domeniul învățării pe tot parcursul vieții (IPV), FSE a sprijinit aproximativ 5 milioane de tineri. În ceea ce privește profilul educațional, 5,5 milioane de participanți aveau un nivel slab de calificare[17]. · Până în prezent, peste 14,5 milioane de destinatari finali au fost acoperiți și o gamă largă de grupuri țintă au fost atinse în domeniul incluziunii sociale. 18 % dintre participanți au provenit din grupuri foarte vulnerabile pe piața forței de muncă. Deși situația variază, UK și AT par să fie extrem de performante în ceea ce privește acoperirea persoanelor cu o formă sau alta de handicap. Altele, în special AT, CY, NL și LV au reușit să utilizeze FSE pentru a sprijini persoanele dintr-o minoritate sau care provin din familii de emigranți. · Aproximativ 700 000 de participanți, în special funcționari publici, și-au actualizat competențele cu sprijinul FSE. Patru state membre (BG, GR, HU și RO) pun în aplicare un program dedicat în mod explicit consolidării capacității instituționale. · Peste jumătate dintre participanții la FSE (52 %) sunt femei, în concordanță cu obiectivul global al FSE de a promova egalitatea de șanse și creșterea nivelului mediu de participare a femeilor în cadrul forței de muncă. În CY, EE, LT, LV femeile reprezintă peste 60 % din participanți. Aceste informații oferă date importante privind punerea în aplicare, de care nu am dispus înainte, chiar dacă nu acoperă efectele depline ale politicii, având în vedere faptul că mulți alți factori nu pot fi cumulați. În timp ce Comisia observă progrese considerabile în ultimii ani în ceea ce privește calitatea raportării, multe autorități ale programului pot utiliza mai mult indicatorii principali pentru FEDR/FC și pot îmbunătăți precizia raportării. O mai mare utilizare a indicatorilor comuni de rezultat este necesară, de asemenea, pentru FSE. Date care acoperă perioada de până la sfârșitul anului 2012, vor fi disponibile la jumătatea anului 2013. Comisia va continua să publice datele raportate până la încheiere în 2017. 4.3. Datele evaluării Evaluările analizează modul în care activitățile programului contribuie la obiectivele politice și joacă un rol important în informarea dezbaterii politice. Cerințele de evaluare privind statele membre în cursul acestei perioade de programare nu specifică necesitatea unei evaluări a impactului. Elementele de probă generate se referă la nevoile specifice ale autorităților de management. Unele state membre, în special Polonia și Italia, au efectuat numeroase evaluări până în prezent, multe la scară redusă, dar incluzând unele studii mai strategice. Franța și Suedia au sintetizat toate constatările evaluării lor. În prima jumătate a perioadei de programare evaluările se refereau în special la procesul de punere în aplicare, destinat să contribuie la o punere în aplicare mai ușoară a programelor și să justifice modificările programului. Un număr mare de evaluări intermediare au fost efectuate (în mod sistematic în DE, FR, NL, UK). Evaluările au avut tendința de a confirma valabilitatea strategiei inițiale, deși mai multe au recomandat ajustări în ceea ce privește alocarea fondurilor și procedurile de punere în aplicare. Impactul crizei economice a constituit adesea principalul motiv pentru schimbările efectuate. Începând cu 2011, mai multe evaluări au fost lansate pentru a evalua efectele programelor. Deși este imposibilă agregarea rezultatelor diferitelor state membre, o revizuire a acestor evaluări pentru DG Politică Regională și Urbană[18] a constatat un număr din ce în ce mai mare de evaluări ale CDTI și al măsurilor de sprijinire a întreprinderilor și mai puține pentru infrastructură (acest lucru nefiind o surpriză, având în vedere că punerea în aplicare a acestor intervenții este mai lentă). Evaluările înregistrează rezultate pozitive pentru CDTI. În multe cazuri, intervențiile au generat o masă critică care a permis un pas înainte în activitățile de cercetare și dezvoltare la nivel național sau regional.. Majoritatea evaluărilor sprijinului acordat întreprinderilor au raportat, de asemenea, rezultate pozitive. Numărul de evaluări ale programelor FSE a crescut în mod semnificativ începând cu 2010. Acestea arată că relevanța FSE a crescut în mod dramatic de la începutul perioadei de programare, deși criza a avut un impact negativ asupra eficacității FSE. Comisia a evaluat programele actuale prin utilizarea a două rețele de experți în materie de evaluare și continuă această activitate. Evaluarea ex-post a perioadei curente este solicitată până la sfârșitul anului 2015. Activitatea Comisiei depinde de disponibilitatea sistemelor de monitorizare și evaluările din statele membre și regiuni. Există o nevoie clară de evaluări de mai mare calitate a efectelor intervențiilor, atât în cursul perioadei curente, cât și în viitor. În perioada de programare 2014-2020, va exista o cerință pentru autoritățile de management de a elabora un plan de evaluare și de a evalua contribuția intervențiilor din cadrul politicii de coeziune la realizarea obiectivelor programelor. 4.4. Absorbția de fonduri Cifrele menționate la secțiunea 4.2 prezintă doar un aspect al situației deoarece există un decalaj între realizări și rezultate și nu toți indicatorii pot fi agregați la nivelul UE. Aceștia pot fi completați cu informații financiare privind rata de selectare a proiectelor și cheltuielile declarate Comisiei. Evaluarea selecției proiectelor După cinci ani de la începutul perioadei de programare și patru ani înainte de încheierea ei, volumul financiar raportat al proiectelor selectate este de 246 miliarde EUR, reprezentând 71 % din resursele disponibile ale UE. Graficul 1 prezintă variațiile în selecția proiectelor în funcție de temă, cu unele teme (de exemplu, drumuri, alte activități de sprijinire a întreprinderilor, infrastructura socială și patrimoniul cultural și turismul), situate peste medie, în timp altele sub medie (de exemplu, inovarea și CD, transportul feroviar, serviciile IT și în bandă largă, energia și consolidarea capacității). Cel de-al doilea grup include zone în care administrațiile au mai puțină experiență în ceea ce privește punerea în aplicare a proiectelor (inovarea, TIC, consolidarea capacității), precum și domenii cum ar fi transportul feroviar, care sunt în mod tradițional mai complexe de pus în aplicare decât alte infrastructuri. Mediile maschează totuși diferențe considerabile între statele membre. Graficul 1: Rata selectării proiectelor pe teme majore în perioada 2007-2011 În timp ce cifrele detaliate pentru 2012 nu vor fi notificate în mod oficial până la mijlocul anului 2013[19], cele mai recente estimări plasează selectarea proiectelor (cifre agregate) la 88% până la sfârșitul anului 2012, cu aproximativ 304 miliarde EUR alocate proiectelor în prezent. Evaluarea plăților Progresele înregistrate în selectarea proiectelor și plăților variază între statele membre, astfel cum se indică în graficul 2. Acestea au înregistrat progrese semnificative în cursul anului 2012. Deoarece există o întârziere sistemică între cheltuielile efectuate pe teren și cele care sunt declarate Comisiei, progresele sunt subestimate. Totuși, pentru acele state membre care se află cu mult sub medie există riscul, cu excepția cazului în care procesul se accelerează în mod semnificativ, neimplementării unor proiecte în perioada de programare. Situația în statele membre este foarte diversificată. Absorbția este mai mare în AT, BE, DE, EE, IE, LT, PT și SE. Ratele de cheltuieli sunt în special lente în BG, CZ, HU, IT, MT, SK și, în special, în RO. Există un risc tot mai mare în aceste țări ca, prin nemobilizarea rapidă a fondurilor UE disponibile, un volum semnificativ al acestora să fie pierdut și ca obiectivele vizate să nu fie realizate. Rata cheltuielilor este, în linii mari, similară pentru toate fondurile. Cu toate acestea, cheltuielile FSE le devansează pe cele ale FEDER și ale Fondului de Coeziune în AT, IT, LV, PT, în timp ce cheltuielile FEDER și ale Fondului de Coeziune le devansează pe cele ale FSE în BG, GR, HU, NL și SE. Graficul 2: Rate agregate de selectare a proiectelor (2007-2011) și plăți declarate de statele membre (2007 - ianuarie 2013) 5. Concluzii Există din ce în ce mai multe dovezi clare că programele obțin rezultate privind o gamă largă de priorități politice și de state membre Cifrele cumulate privind indicatorii de bază raportați pentru programele FEDER și ale Fondului de Coeziune demonstrează contribuțiile importante pe care aceste programe le realizează în multe domenii în care sunt necesare investiții în ceea ce privește modernizarea economică și competitivitatea. S-a înregistrat o creștere considerabilă a realizărilor raportate în 2011 în comparație cu anii precedenți. În cazul FSE, un număr foarte mare de persoane beneficiază de programele care investesc în accesul la locuri de muncă, educație și formare, incluziune socială și în consolidarea capacității administrative. Programele politicii de coeziune au demonstrat că au flexibilitatea de a reacționa în fața crizei... Flexibilitatea intrinsecă a politicii de coeziune a permis satisfacerea nevoilor la nivel regional și național în timpul crizei. Mai mult de 11 % din bugetul disponibil a fost reprogramat de la începutul perioadei. Reprogramarea semnificativă în 2011 și 2012 a asigurat faptul că programele au continuat să corespundă evoluției necesităților. …. dar rămân încă multe lucruri de îndeplinit și există riscuri în unele domenii strategice. Rezultate semnificative trebuie să fie încă furnizate de aceste programe în următoarele 33 de luni, acestea incluzând crearea de locuri de muncă și o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii. Statele membre și regiunile trebuie să își intensifice eforturile și să pună în aplicare proiectele selectate, până la sfârșitul anului 2015. Un astfel de efort ar aduce, de asemenea, o contribuție importantă la obiectivele Pactului pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă lansat de Consiliul European în iunie 2012. Aceasta va constitui o provocare din două motive. Pe măsură ce dezbaterile privind politicile se îndreaptă din ce în ce mai mult către programele viitoare, atenția se poate îndrepta către noua perioadă de programare. În plus, din cauza presiunii asupra finanțelor naționale, anumite regiuni se pot confrunta cu dificultăți în ceea ce privește găsirea cofinanțării necesare pentru punerea în aplicare a programelor. În unele state membre există întârzieri importante în domeniile inovării și al cercetării și dezvoltării, transportului feroviar, serviciilor IT și în bandă largă, energiei și dezvoltării capacității. Unele statele membre pot încerca să reprogrameze în 2014-2015 domeniile în care este mai ușor să se facă cheltuieli (cum ar fi drumurile locale). Orice reprogramare suplimentară ar trebui să fie clar orientată către investiții care maximizează impactul asupra creșterii și locurilor de muncă și ar trebui să fie evaluată cu atenție pentru a maximiza posibilitatea pentru o punere în aplicare eficace în acest stadiu tardiv al perioadei de programare. Comisia este dispusă să ia în considerare reducerea cofinanțării naționale. Orice astfel de reduceri trebuie, cu toate acestea, să fie condiționate de (a) asigurarea faptului că acestea contribuie la realizarea domeniilor de înaltă prioritate pentru politica în cauză, cum ar fi inovarea în cadrul IMM-urilor, eficiența energetică și energiile regenerabile, transportul feroviar, educația și incluziunea socială, precum și consolidarea capacității, și (b) de alocarea resurselor naționale eliberate astfel pentru sprijinirea investițiilor care favorizează creșterea națională, în special investițiile pe termen scurt și cu un efect anticiclic sau a căror implementare nu se limitează la sfârșitul actualei perioade de programare. Există importante lecții care se desprind din programele trecute și actuale... Trăgând învățăminte din începerea cu întârziere a programelor pentru perioada 2007-2013, Comisia va continua să încurajeze adoptarea tuturor actelor legislative necesare pentru a se evita întârzierile în demararea unor noi programe. De asemenea, Comisia va colabora îndeaproape cu statele membre în ceea ce privește adoptarea noilor programe și a inițiat deja activități pregătitoare cu toate statele membre. Comisia reamintește că eligibilitatea în cadrul actualei perioade se încheie în decembrie 2015[20], iar statele membre trebuie să gestioneze suprapunerea programelor actuale și viitoare pentru a evita întârzieri în ceea ce privește investițiile în cadrul noilor programe. …evaluarea și utilizarea indicatorilor trebuie să fie consolidate... Este important ca statele membre și autoritățile de management să continue să evalueze impactul intervențiilor sprijinite pentru partea rămasă din actuala perioadă de programare. Acest lucru va duce la o mai bună înțelegere a calității investițiilor și va permite identificarea celor mai eficiente măsuri și a motivelor pentru aceasta. La fel de importantă este și consolidarea utilizării și monitorizării indicatorilor, precum și a indicatorilor comuni, în special. Aceasta este o caracteristică esențială a următoarei perioade de programare. ..și în viitor va fi necesară o mai bună programare. Programele din perioada 2007-2013 au instrumente puternice pentru urmărirea fluxului de bani și al absorbției de fonduri, dar instrumentele pentru stabilirea, monitorizarea și evaluarea obiectivelor sunt mai slabe. Prin urmare, rapoartele sunt solide în ceea ce privește absorbția, dar se confruntă cu probleme în ceea ce privește furnizarea unei descrieri convingătoare, susținută de informații cuantificate privind progresele înregistrate în ceea ce privește atingerea obiectivelor stabilite. Prezentul raport și documentul de lucru al serviciilor Comisiei anexat sunt o primă încercare de a analiza contribuțiile, realizările și rezultatele raportate de statele membre. Comisia consideră că dezbaterea publică privind aceste informații și cifre va oferi un stimulent important pentru statele membre și regiuni în vederea îmbunătățirii calității raportării. În final, acest circuit feedback va contribui la atingerea mai eficientă a obiectivelor politice. Analiza efectuată pentru prezentul raport confirmă relevanța propunerilor făcute de Comisie pentru următoarea perioadă de programare în ceea ce privește stabilirea unei politici orientate mai mult către rezultate și performanță pentru politică prin concentrare tematică și financiară, condiții ex ante pentru a asigura calitatea investițiilor și implementarea promptă și o raportare regulată, fiabilă și furnizată mai din timp. Un acord cu statele membre și Parlamentul European privind această schimbare fundamentală a orientării politice face progrese considerabile. Aceasta va permite o mai mare responsabilitate față de cetățean, atât din punct de vedere al rezultatelor, cât și al resurselor utilizate. [1] Articolele 29 -30 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului. Rapoartele disponibile pentru public pot fi găsite la adresa: http://ec.europa.eu/regional_policy/how/policy/strategic_report_en.cfm. [2] SWD(2013) 129 final, 18.4.2013. [3] AAC 2013, noiembrie 2012 - http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/ags2013_en.pdf. [4] http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/european_economy/2013/pdf/ee1_en.pdf. [5] Al 8-lea raport privind progresele înregistrate, în curs de apariție. A se vedea, de asemenea, rețeaua de experți în materie de evaluare a DG REGIO „Realizările politicii de coeziune” (raport de sinteză 2012 FEDER/Fondul de coeziune) Secțiunea 2 — http://ec.europa.eu/regional_policy/information/evaluations/index_en.cfm [6] CZ, GR, IT, PL, PT, RO și SK. [7] PL și UK. [8] BG și PL. [9] Rețeaua de experți în materie de evaluare privind performanța politicii de coeziune 2007-2013. Sinteză a rapoartelor naționale 2012: http://ec.europa.eu/regional_policy/information/evaluations/index_en.cfm#1. [10] http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docoffic/2007/working/economic_crisis_sec20101291.pdf [11] BG, CY, ES, HU, IE, IT, LT, LV, SI și UK [12] BG, IT, LT, LV, PL, RO, SI și SK. [13] http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/barroso/report_en.pdf [14] Mai multe detalii pentru fiecare stat membru pot fi găsite în fișele informative tematice care însoțesc prezentul raport. [15] Această cifră este subestimată, întrucât regiunile și statele membre care utilizează unități de măsură diferite au trebuit să fie excluse din agregare. [16] Aceste cifre ar urma să crească în mod semnificativ în următoarele luni, deoarece livrarea unor proiecte majore de infrastructură necesită timp și multe realizări vor deveni disponibile numai la sfârșitul perioadei de programare. [17] Pentru învățarea pe tot parcursul vieții, datele indicate acoperă perioada începând din 2007 și până la sfârșitul anului 2010. [18] http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docgener/evaluation/pdf/eval2007/expert_innovation/2011_synthesis_national_reports.pdf [19] Aceste informații vor fi disponibile în funcție de temă doar la primirea rapoartelor anuale de implementare 2012 (sfârșitul lunii iunie 2013). [20] Articolul 56 alineatul (1), Regulamentul (CE) nr. 1083/2006.