18.

Se introduce următorul capitol după articolul 24: „CAPITOLUL VIa AUTORITĂȚILE NAȚIONALE DE REGLEMENTARE Articolul 24a Desemnarea și independența autorităților de reglementare (1) Fiecare stat membru desemnează o autoritate națională de reglementare unică. (2) Fiecare stat membru garantează independența autorității naționale de reglementare și se asigură că aceasta își exercită atribuțiile în mod imparțial și transparent. În acest scop, statul membru se asigură că, în momentul îndeplinirii sarcinilor de reglementare care îi revin în temeiul prezentei directive și al altor acte normative relevante, autoritatea națională de reglementare este distinctă din punct de vedere juridic și independentă din punct de vedere funcțional de orice altă entitate publică sau privată, precum și că personalul său și persoanele responsabile de managementul acesteia acționează în mod independent de orice interes de piață și nu solicită sau acceptă instrucțiuni directe din partea niciunui guvern ori a niciunei entități publice sau private în momentul îndeplinirii sarcinilor de reglementare. (3) Pentru a proteja independența autorității naționale de reglementare, statele membre se asigură, în special, că: a) autoritatea națională de reglementare are personalitate juridică, autonomie financiară și resursele umane și financiare corespunzătoare necesare în vederea îndeplinirii obligațiilor sale; b) membrii consiliului de administrație al autorității naționale de reglementare sunt numiți pentru un mandat fix de cel puțin cinci ani, dar nu mai mare de șapte ani, iar pentru primul mandat, acest termen este de doi ani și jumătate pentru jumătate dintre membri. Membrii pot fi eliberați din funcție pe durata mandatului lor numai în cazul în care nu mai îndeplinesc condițiile prevăzute în prezentul articol sau în cazul în care au comis o faptă din culpă gravă, astfel prevăzută în legislația națională; și c) nevoile bugetare ale autorității naționale de reglementare sunt acoperite prin venituri directe din operațiuni de pe piața energiei. Articolul 24b Obiectivele politice ale autorităților naționale de reglementare În îndeplinirea sarcinilor de reglementare prevăzute în prezenta directivă, autoritățile naționale de reglementare iau toate măsurile necesare care vizează realizarea următoarelor obiective: a) promovarea, în strânsă cooperare cu Comisia, cu agenția și cu autoritățile naționale de reglementare ale celorlalte state membre ║ a unei piețe interne a gazelor naturale competitive, sigure și durabile din punct de vedere al mediului, precum și a unei deschideri efective a pieței în beneficiul tuturor consumatorilor și furnizorilor din Comunitate și asigurarea eficienței și fiabilității rețelelor de aprovizionare cu energie, ținând seama de obiectivele pe termen lung; b) realizarea, în cadrul Comunității, a unor piețe ▐ competitive și care să funcționeze în mod corespunzător, în vederea realizării obiectivului menționat la litera (a); c) eliminarea tuturor restricțiilor privind comerțul cu gaze naturale între statele membre, inclusiv a celor privind dezvoltarea unor capacități transfrontaliere de transport corespunzătoare pentru a satisface cererea pe piață și a consolida integrarea piețelor naționale pentru a facilita fluxul neîngrădit de gaze naturale pe întreg teritoriul Comunității; d) dezvoltarea în cel mai eficient mod din punctul de vedere al costurilor a unor sisteme de rețea orientate către consumatori, sigure, fiabile și eficiente, care să promoveze ▐ adecvarea la cerere și care să asigure în același timp eficiența energetică și integrarea energiilor regenerabile la scară redusă și la scară largă (de exemplu biogaz) și a producției distribuite atât în rețelele de transport, cât și în cele de distribuție; e) facilitarea accesului la rețea, în special prin eliminarea obstacolelor care ar putea împiedica accesul noilor veniți pe piață și al energiilor regenerabile; f) garantarea acordării stimulentelor corespunzătoare în favoarea operatorilor de rețele, atât pe termen scurt, cât și pe termen lung, pentru a spori eficiența în ceea ce privește performanța rețelelor și pentru a consolida integrarea pieței; g) garantarea unor avantaje pentru consumatori prin funcționarea eficientă a piețelor interne, promovarea concurenței efective în colaborare cu autoritățile din domeniul concurenței și asigurarea protecției consumatorilor; h) sprijinirea atingerii unor standarde ridicate de serviciu public în domeniul gazelor naturale, contribuția la protejarea consumatorilor vulnerabili și asistența pentru garantarea punerii în aplicare a măsurilor de protecție a consumatorilor prevăzute în anexa A; i) armonizarea proceselor necesare de schimb de date. Articolul 24c Îndatoririle și competențele autorităților naționale de reglementare 1. Autoritățile naționale de reglementare au următoarele îndatoriri, pe care le îndeplinesc, după caz, în strânsă consultare cu alte organisme comunitare și naționale competente, operatori de sisteme de transport și alți actori de pe piață, fără a aduce atingere competențelor specifice ale acestora: a) să asigure respectarea de către operatorii de sisteme de transport , de distribuție, cât și, acolo unde este cazul, de către proprietarii de sisteme și de către orice întreprindere din sectorul gazelor naturale, a obligațiilor care le revin în temeiul prezentei directive și în temeiul legislației comunitare pertinente, inclusiv în ceea ce privește aspectele transfrontaliere; b) să coopereze, în ceea ce privește aspectele transfrontaliere, cu autoritatea sau autoritățile naționale de reglementare din alte state membre și cu agenția, inclusiv să se asigure că există suficientă capacitate de interconectare între infrastructura lor de transmisie pentru a satisface o evaluare de piață globală eficientă și criteriile de securitate a aprovizionării, fără a discrimina furnizorii din diferitele state membre; c) să respecte și să pună în aplicare toate deciziile relevante, cu forță juridică obligatorie, ale Comisiei și ale agenției ║; d) să raporteze anual cu privire la activitățile sale și la modul de îndeplinire a îndatoririlor sale Comisiei, autorităților relevante ale statelor membre și agenției. Astfel de rapoarte acoperă măsurile luate și rezultatele obținute în ceea ce privește fiecare din sarcinile enumerate la prezentul articol; e) să monitorizeze respectarea cerințelor privind separarea în temeiul prezentei directive și în temeiul altor dispoziții pertinente din legislația comunitară și să garanteze lipsa subvențiilor încrucișate între activitățile de transport, distribuție, depozitare, GNL și furnizare și, în același timp, să se asigure că tarifele de transport și distribuție sunt stabilite cu mult timp înainte de perioadele în care trebuie să fie aplicate; f) să revizuiască planurile de investiții ale operatorilor de sisteme de transport și să furnizeze în raportul său anual o evaluare a planului de investiții al operatorilor de sisteme de transport în ceea ce privește coerența acestuia cu planul european de dezvoltare a rețelei pe 10 ani, menționat la articolul 2c din Regulamentul (CE) nr. 1775/2005; planurile de investiții ale operatorilor de sisteme de transport garantează că personalul este suficient de numeros și calificat pentru a-și îndeplini obligațiile de serviciu; nerespectarea planului de investiții atrage sancțiuni proporționale aplicate operatorului sistemului de transport în conformitate cu orientările emise de către agenție; g) să aprobe planurile anuale de investiții ale operatorilor de sisteme de transport; h) să monitorizeze respectarea normelor privind securitatea și fiabilitatea rețelei, să stabilească sau să aprobe standarde și cerințe pentru calitatea serviciilor și a aprovizionării, precum și să revizuiască performanțele privind calitatea serviciilor și a aprovizionării și normele privind securitatea și fiabilitatea rețelei; i) să monitorizeze nivelul de transparență, garantând respectarea de către operatorii de rețea a obligațiilor privind transparența care le revin; j) să monitorizeze nivelul deschiderii pieței și al concurenței pe piață la nivelul comerțului angro și al comerțului cu amănuntul, inclusiv cu privire la bursa gazelor naturale, prețurile pentru consumatorii casnici, taxele percepute la migrarea către un alt furnizor, taxele de deconectare și plângerile înaintate de consumatorii casnici în formatul agreat, precum și orice distorsionare sau restricționare a concurenței, în cooperare cu autoritățile naționale din domeniul concurenței, furnizând toate informațiile relevante și aducând la cunoștința autorităților competente din domeniul concurenței orice situație relevantă; k) să monitorizeze apariția unor practici contractuale restrictive, inclusiv a unor clauze privind exclusivitatea, care pot împiedica consumatorii noncasnici să încheie contracte simultan cu mai mulți furnizori sau pot restrânge posibilitatea acestora de a face această alegere, și, după caz, să informeze autoritățile naționale din domeniul concurenței cu privire la astfel de practici; l) ținând pe deplin seama de dispozițiile corespunzătoare din tratat, să promoveze acorduri pe termen lung între consumatorii de energie și furnizori, care să contribuie la îmbunătățirea producției și distribuției de energie, permițând în același timp consumatorilor să profite de avantajele astfel obținute, cu condiția ca aceste acorduri să poată contribui la atingerea unui nivel optim al investițiilor în domeniul energiei; m) să monitorizeze perioadele de timp necesare întreprinderilor de transport și de distribuție pentru racordări și reparații și să impună sancțiuni în conformitate cu orientările emise de către agenție, dacă aceste termene sunt depășite fără motiv întemeiat; n) să monitorizeze ▐ condițiile de acces la instalațiile de depozitare ║ și la alte servicii auxiliare, astfel cum se prevede la articolul 19; o) fără a aduce atingere competențelor celorlalte autorități naționale de reglementare, asigurarea unor standarde ridicate ale serviciilor publice în domeniul gazelor naturale, protecția consumatorilor vulnerabili și eficiența și consolidarea măsurilor privind protecția consumatorilor prevăzute în anexa A sunt efective și sunt puse în executare ; p) să publice recomandări, cel puțin pe bază anuală, cu privire la conformitatea tarifelor de furnizare cu dispozițiile articolului 3; în cadrul acestor recomandări se va acorda atenția cuvenită impactului pe care prețurile reglementate îl au asupra funcționării pieței (prețuri angro și pentru consumatorul final); q) să garanteze accesul efectiv și egal la datele privind consumul consumatorilor, inclusiv cele privind prețurile și cheltuielile aferente pentru toți participanții de pe piață, precum și aplicarea unui format ușor de înțeles și armonizat în ceea ce privește astfel de date privind consumul, plata unui acont adecvat care să reflecte consumul real și accesul prompt al tuturor consumatorilor la astfel de date prevăzute la litera (h) din anexa A; r) să monitorizeze punerea în aplicare a regulilor privind rolurile și responsabilitățile operatorilor de sisteme de transport, ale operatorilor de sisteme de distribuție, ale furnizorilor și consumatorilor, precum și ale altor actori de pe piață în conformitate cu articolul 8b din Regulamentul (CE) nr. 1775/2005; s) să stabilească sau să aprobe tarifele de acces la rețea și să publice metodologia utilizată în vederea stabilirii tarifelor; t) să garanteze transparența fluctuațiilor prețurilor angro; u) să monitorizeze aplicarea corectă a criteriilor în conformitate cu care o instalație de depozitare intră în sfera de aplicare a articolului 19 alineatul (3) sau a articolului 19 alineatul (4). ║ (2) Statele membre garantează faptul că autorităților naționale de reglementare le sunt conferite competențele care să le permită să-și îndeplinească îndatoririle menționate la alineatul (1) ║ în mod eficient și rapid. În acest scop, autoritatea de reglementare națională are cel puțin următoarele competențe: a) să emită decizii obligatorii pentru întreprinderile din domeniul gazelor naturale; b) să desfășoare, în cooperare cu autoritățile naționale din domeniul concurenței, investigații cu privire la funcționarea piețelor gazelor naturale și să decidă ▐ orice măsuri necesare și proporționale pentru promovarea unei concurențe efective și pentru asigurarea unei funcționări adecvate a pieței, inclusiv a programelor de cesiune de contracte de furnizare a gazelor naturale; c) să solicite întreprinderilor din domeniul gazelor naturale toate informațiile relevante în vederea îndeplinirii sarcinilor sale; d) să impună sancțiuni eficiente, adecvate și cu caracter de descurajare asupra întreprinderilor din sectorul gazelor naturale care nu își respectă obligațiile care le revin în temeiul prezentei directive sau deciziile autorității naționale de reglementare ori ale agenției, sau să propună unui organism competent să aplice astfel de sancțiuni; în plus, să aplice sau să propună aplicarea unor amenzi de până la 10 % din cifra de afaceri anuală a operatorului de sistem de transport, operatorului de sistem de transport sau întreprinderii integrate pe verticală, după caz, în cazul nerespectării obligațiilor care le revin în temeiul prezentei directive; e) să aibă drepturi de investigare adecvate, precum și competențe relevante privind luarea de dispoziții referitoare la soluționarea litigiilor în temeiul alineatelor (8) și (9); f) să aprobe măsurile de salvgardare menționate la articolul 26. (3) În plus față de atribuțiile și competențele care îi sunt conferite în temeiul alineatelor (1) și (2), atunci când un operator de sistem de transport a fost desemnat în conformitate cu capitolul 4a, autorității naționale de reglementare i se atribuie, printre altele, următoarele atribuții și competențe: a) să impună sancțiuni, inclusiv amenzi, în conformitate cu alineatul (2) litera (d) pentru comportament discriminatoriu în favoarea întreprinderilor integrate pe verticală; b) monitorizează schimburile de informații dintre operatorul de sistem de transport și întreprinderea integrată pe verticală, pentru a se asigura respectarea de către operatorul de sistem de transport a obligațiilor sale; c) să acționeze ca autoritate de soluționare a litigiilor dintre întreprinderea integrată pe verticală și operatorul de sistem de transport, cu privire la toate plângerile înaintate în conformitate cu alineatul (8); d) să monitorizeze legăturile comerciale și financiare, inclusiv împrumuturile, dintre întreprinderea integrată pe verticală și operatorul de sistem de transport; e) să monitorizeze toate acordurile comerciale și financiare, cu condiția ca acestea să respecte regulile pieței; f) să solicite explicații întreprinderii integrate pe verticală, atunci când i se solicită aceasta de către agentul de conformitate în temeiul articolului 12g alineatul (4). O astfel de justificare trebuie să conțină în special elemente de probă pentru a nu se produce nici un comportament discriminatoriu în favoarea întreprinderii integrate pe verticală; g) să efectueze inspecții la sediul întreprinderii integrate pe verticală și al operatorului de sistem de transport; h) de a solicita orice informație operatorului de sistem de transport și de a contacta direct toți angajații operatorului de sistem de transport; dacă mai există îndoieli, aceleași drepturi sunt valabile și în cazul întreprinderii integrate pe verticală și al filialelor acesteia; i) să efectueze toate inspecțiile necesare ale operatorului de sistem de transport și, în cazul în care persistă dubii, ale întreprinderii integrate pe verticală și ale filialelor acesteia; se aplică normele prevăzute la articolul 20 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat (24).; j) să impună sancțiuni eficace, corespunzătoare și cu efect de descurajare operatorului de sistem de transport și/sau întreprinderii integrate pe verticală în cazul în care aceștia nu își respectă obligațiile ce decurg din prezentul articol sau din oricare dintre deciziile autorității naționale de reglementare; această competență include dreptul de a: i) impune amenzi eficace, corespunzătoare și și cu efect de descurajare, proporționale cu cifra de afaceri a operatorului de sistem de transport sau a întreprinderii integrate pe verticală; ii) emite ordine pentru a pune capăt unui comportament discriminatoriu; iii) retrage, cel puțin parțial, licența operatorului de sistem de transport în cazul încălcării repetate a prevederilor privind separarea activității prevăzute în prezentul articol. (4) Autoritățile naționale de reglementare sunt responsabile de stabilirea sau de aprobarea, înainte de intrarea în vigoare, a termenilor și condițiilor pentru: a) conectarea și accesul la rețelele naționale, inclusiv tarifele de transport și distribuție și metodologiile pentru calcularea acestora, sau, alternativ, metodologiile pentru stabilirea sau aprobarea tarifelor de transport și distribuție și monitorizarea acestora și termenii, condițiile și tarifele de acces la instalațiile GNL, inclusiv metodologiile pentru calcularea acestora sau, alternativ, metodologiile pentru stabilirea sau aprobarea tarifelor de acces la instalațiile GNL și monitorizarea acestora. Aceste tarife reflectă costurile reale, în măsura în care corespund costurilor unui operator eficient, și trebuie să fie transparente. Aceste tarife permit efectuarea investițiilor necesare în rețele și în instalații GNL într-un mod care să garanteze fiabilitatea acestora. Aceste tarife nu discriminează noii operatori; b) furnizarea de servicii de echilibrare, care reflectă costurile și sunt, pe cât posibil, neutre din punctul de vedere al încasărilor, furnizând în același timp stimulente corespunzătoare utilizatorilor de rețele, pentru ca aceștia să echilibreze intrările și ieșirile. Acestea sunt corecte, nediscriminatorii și bazate pe criterii obiective; c) accesul la infrastructurile transfrontaliere, inclusiv la procedurile de atribuire de capacitate și de gestionare a congestionării. Acestea au dreptul de a cere operatorilor de sisteme de transport, dacă este cazul, să modifice termenii și condițiile respective. (5) La stabilirea sau aprobarea termenilor și condițiilor sau metodologiilor pentru calcularea tarifelor și a serviciilor de echilibrare, autoritățile naționale de reglementare garantează faptul că operatorilor de rețele li se conferă stimulentele corespunzătoare, atât pe termen scurt, cât și pe termen lung, pentru a spori eficiența, pentru a încuraja integrarea pieței, pentru a asigura securitatea aprovizionării și pentru a susține activitățile de cercetare conexe. (6) Autoritățile naționale de reglementare monitorizează managementul congestionării în cadrul rețelelor naționale pentru transportul gazelor naturale. Operatorii de sisteme de transport prezintă spre aprobare autorităților naționale de reglementare procedurile lor de gestionare a congestionării, inclusiv cele privind atribuirea capacităților. Înainte de a le aproba, autoritățile naționale de reglementare pot cere modificări ale procedurilor respective. (7) Autoritățile de reglementare au competența de a solicita operatorilor de sisteme de transport, ▐ GNL și de distribuție, dacă este cazul, să modifice termenii și condițiile, inclusiv tarifele menționate la prezentul articol, în scopul garantării proporționalității acestora și a aplicării lor într-un mod nediscriminatoriu. (8) Orice parte care dorește să înainteze o contestație cu privire la un operator al unui sistem de transport, GNL , de depozitare sau de distribuție, o poate înainta autorității naționale de reglementare care, în calitate de autoritate de soluționare a litigiilor, emite o decizie în termen de două luni de la primire. Această perioadă poate fi prelungită cu două luni, în cazul în care autoritatea națională de reglementare are nevoie de informații suplimentare. Această perioadă poate fi prelungită cu acordul reclamantului. Decizia autorității naționale de reglementare produce efecte obligatorii până la o eventuală hotărâre contrarie ca urmare a unui apel. (9) Orice parte care se consideră lezată și care are dreptul de a contesta o decizie luată cu privire la metodologiile urmate în temeiul prezentului articol sau pe care autoritatea națională de reglementare este obligată să o consulte cu privire la metodologiile și tarifele propuse poate, în termen de două luni de la publicarea deciziei sau a propunerii de decizie ori într-o perioadă de timp mai scurtă prevăzută de statele membre, să depună o contestație în vederea revizuirii respectivei decizii sau propuneri de decizie. Contestația nu are efect suspensiv. (10) Statele membre creează mecanisme eficiente și adecvate de ▐ control și asigurarea transparenței în scopul evitării abuzurilor de poziție dominantă, în special în detrimentul consumatorilor, cât și a oricărui comportament agresiv pe piață. Aceste mecanisme iau în considerare dispozițiile tratatului, în special cele ale articolului 82. (11) Autoritățile naționale de reglementare organizează un serviciu independent pentru reclamații sau un sistem alternativ de recurs, de exemplu un mediator independent în domeniul energiei sau un organism pentru consumatori. Serviciul sau sistemul respectiv sunt responsabile de rezolvarea eficientă a reclamațiilor și respectă criteriile celor mai bune practici. Autoritățile naționale de reglementare stabilesc standarde și orientări cu privire la modul de tratare a reclamațiilor de către producătorii de energie și de către operatorii de rețea. (12) Statele membre garantează luarea măsurilor adecvate, inclusiv a măsurilor administrative ori desfășurarea procedurilor penale în conformitate cu legislațiile naționale corespunzătoare, împotriva persoanelor fizice sau juridice care se fac vinovate de nerespectarea normelor cu privire la confidențialitate impuse de prezenta directivă. (13) Contestațiile menționate la alineatele (8) și (9) nu aduc atingere exercitării dreptului de apel în temeiul legislației comunitare și naționale. (14) Deciziile luate de autoritățile naționale de autoritățile de reglementare sunt justificate pe deplin și puse la dispoziția publicului pentru a permite verificarea legalității acestora. (15) Statele membre asigură existența la nivel național a mecanismelor adecvate care să garanteze că partea afectată de o decizie a autorității naționale de reglementare are dreptul la apel în fața unui organism judiciar național sau a unei alte autorități naționale independente, de părțile interesate sau de orice guvern. ▐ Articolul 24d Regimul de reglementare cu privire la aspectele transfrontaliere (1) Autoritățile naționale de reglementare cooperează strâns și se consultă reciproc, furnizând una alteia, cât și agenției, informațiile necesare îndeplinirii sarcinilor care le revin în temeiul prezentei directive. În ceea ce privește schimbul de informații, autoritatea destinatară garantează respectarea aceluiași nivel de confidențialitate ca cel impus autorității emitente. (2) Pentru a se asigura faptul că integrarea piețelor regionale ale gazelor naturale este reflectată în structuri de reglementare adecvate, autoritățile naționale de reglementare din statele membre în cauză garantează, în cooperare strânsă cu Agenția și sub îndrumarea acesteia, că cel puțin următoarele sarcini de reglementare sunt realizate în ceea ce privește piețele lor regionale: a) cooperarea, cel puțin la nivel regional, pentru a încuraja încheierea de acorduri operaționale necesare în vederea asigurării unei gestionări optime a rețelei, pentru a dezvolta schimburile comune de gaze naturale și distribuirea capacității transfrontaliere, precum și pentru a garanta un nivel adecvat al capacității de interconectare, inclusiv prin intermediul de noi interconectări, în interiorul regiunii și între regiuni, permițând dezvoltarea unei concurențe efective și îmbunătățirea securității aprovizionării; b) armonizarea, cel puțin la nivelul regional corespunzător, a tuturor codurilor tehnice și de piață pentru operatorii de sistem de transport vizați și pentru alți operatori de pe piață; c) armonizarea normelor privind managementul congestionării; d) adoptarea unor norme care să garanteze că proprietarii și/sau gestionarii schimburilor de gaze naturale care funcționează pe piața regională sunt pe deplin independenți de proprietarii și/sau gestionarii activelor de producție. Autoritățile naționale de reglementare au dreptul de a încheia acorduri între ele, pentru a favoriza cooperarea în domeniul reglementării iar acțiunile menționate la primul paragraf se realizează, după caz, în strânsă consultare cu celelalte autorități naționale pertinente și fără a aduce atingere competențelor specifice ale acestora. (3) Agenția decide cu privire la regimul de reglementare pentru infrastructura care leagă cel puțin două state membre: a) la solicitarea comună a autorităților naționale de reglementare competente sau b) în situația în care autoritățile naționale de reglementare competente nu au ajuns la un acord cu privire la regimul de reglementare adecvat în termen de șase luni de la data primirii de către ultima dintre ele a dosarului în cauză. ▐ Articolul 24e Conformitatea cu orientările (1) Comisia și orice autoritate națională de reglementare pot solicita avizul agenției cu privire la conformitatea unei decizii luate de către o autoritate națională de reglementare cu orientările menționate în prezenta directivă sau în Regulamentul (CE) nr. 1775/2005. (2) În termen de două luni, agenția își prezintă avizul atât Comisiei și autorității de naționale de reglementare care l-a solicitat ║, cât și autorității naționale de reglementare care a luat decizia în cauză. (3) În cazul în care autoritatea națională de reglementare care a luat decizia în litigiu nu se conformează avizului agenției în termen de patru luni de la data primirii acestuia, agenția informează Comisia în consecință. (4) Orice autoritate națională de reglementare poate informa Comisia în legătura cu situațiile în care consideră că o decizie luată de o autoritate națională de reglementare nu este conformă cu orientările menționate în prezenta directivă sau în Regulamentul (CE) nr. 1775/2005, în termen de două luni de la data respectivei decizii. (5) În cazul în care Comisia, ║ consideră ca decizia luată de o autoritate națională de reglementare ridică îndoieli majore cu privire la compatibilitatea cu orientările menționate în prezenta directivă sau în Regulamentul (CE) nr. 1775/2005, în termen de două luni după ce a fost informată de nerespectarea avizului agentiei, în conformitate cu alineatul (3) sau de nerespectarea orientărilor, în conformitate cu alineatul (4) ori din proprie inițiativă, în termen de trei luni de la data deciziei în litigiu, poate decide să inițieze proceduri în consecință. Într-o astfel de situație, Comisia invită autoritatea națională de reglementare și părțile la procedura în fața autorității naționale de reglementare să își prezinte observațiile. (6) În cazul în care decide inițierea procedurilor, în termen de ║ patru luni de la data acestei decizii, Comisia ia o decizie finală: a) de a nu ridica obiecții împotriva deciziei autorității naționale de reglementare; sau b) de a solicita autorității naționale de reglementare în cauză să își modifice sau să își retragă decizia, în cazul în care consideră că orientările nu au fost respectate. (7) În cazul în care Comisia nu a luat decizia de a iniția procedurile sau nu a luat nicio decizie finală în cadrul termenului prevăzut la alineatele (5) și, respectiv, (6), se consideră că nu au fost ridicate obiecții împotriva deciziei autorității naționale de reglementare. (8) Autoritatea națională de reglementare se conformează deciziei Comisiei de modificare sau de revocare a deciziei în termen de două luni și informează Comisia în consecință. (9) Comisia adoptă orientări prin care se stabilesc detaliile procedurii care trebuie urmată la aplicarea prezentului articol. Această măsură, destinată să modifice elemente neesențiale ale prezentei directive prin completarea acesteia, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 30 alineatul (3). Articolul 24f Evidența datelor (1) Statele membre solicită întreprinderilor de furnizare să păstreze la dispoziția autorităților competente, în scopul îndeplinirii sarcinilor acestora, timp de cel puțin cinci ani, toate datele pertinente cu privire la tranzacțiile din cadrul contractelor de furnizare de gaze naturale și de derivate în domeniul gazelor naturale cu clienți angro și cu operatori de sisteme de transport, precum și cu operatori de sisteme de depozitare și GNL. (2) Datele pot cuprinde detalii privind caracteristicile tranzacțiilor pertinente, cum ar fi durata, regulile privind furnizarea și decontarea, precum și cantitatea, datele și perioadele de executare, prețurile tranzacției, mijloacele de identificare ale consumatorului angro în cauză, cât și detaliile specifice ale tuturor contractelor neîncheiate de furnizare de gaze naturale și de derivate în domeniul gazelor naturale. (3) Autoritatea națională de reglementare poate decide să pună la dispoziția participanților pe piață elemente ale acestor informații, cu condiția ca informațiile sensibile din punct de vedere comercial privind actori individuali de pe piață sau privind tranzacțiile individuale să nu fie divulgate. Prezentul alineat nu se aplică cu privire la informațiile referitoare la instrumentele financiare care intră în sfera de aplicare a Directivei 2004/39/CE. ▐ (4) Dispozițiile prezentului articol nu creează obligații suplimentare față de autoritățile menționate la alineatul (1) ale entităților care intră în sfera de aplicare a Directivei 2004/39/CE. (5) În cazul în care autoritățile menționate la alineatul (1) au nevoie de acces la datele păstrate de entitățile care intră în sfera de competență a Directivei 2004/39/CE, autoritățile responsabile în temeiul prezentei directive furnizează autorităților menționate la alineatul (1) respectivele date.