RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU privind evaluarea finanțelor Uniunii pe baza rezultatelor obținute /* COM/2013/0461 final */





RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU privind evaluarea finanțelor Uniunii pe baza rezultatelor obținute 1. INTRODUCERE Prezentul raport, întocmit în temeiul articolului 318 din TFUE („raportul”) este al treilea de acest fel și reflectă dezvoltarea continuă a raportării cu privire la evaluarea finanțelor Uniunii pe baza rezultatelor obținute. Autoritatea care acordă descărcarea de gestiune și Curtea de Conturi a Uniunii Europene și-au manifestat interesul puternic față de raport și au făcut unele sugestii privind îmbunătățirea acestuia în viitor, pe baza celor două rapoarte realizate anterior. Comisia a oferit răspunsuri la sugestiile menționate în raportul din acest an, în măsura în care acest lucru a fost posibil având în vedere cadrul existent de monitorizare, evaluare și raportare pentru cadrul financiar multianual (CFM) 2007-2013. Îmbunătățirile introduse în raportul din acest an se înscriu în direcția preconizată pentru dezvoltarea viitoare a raportului în cadrul următorului CFM 2014­2020, după cum se descrie în secțiunea 2. Secțiunea 3 conține raportări cu privire la rezultatele acțiunilor de monitorizare și la performanțele înregistrate în 2012 în ceea ce privește programele de investiții și evaluările acestora efectuate în 2012, oferind o prezentare generală a tuturor faptelor disponibile care dovedesc performanțele obținute la fiecare rubrică bugetară. Raportul a fost publicat mult mai devreme în cursul anului comparativ cu rapoartele din anii 2010 și 2011, pentru a se asigura o mai bună sincronizare cu adoptarea raportului de sinteză, precum și punerea acestuia la dispoziția autorității care acordă descărcarea de gestiune și a Curții de Conturi a Uniunii Europene în vederea procedurii de descărcare de gestiune pentru anul de referință. Prezentul raport vizează programele UE din toate domeniile de cheltuieli ale UE incluse în actualul CFM, abordare salutată de autoritatea care acordă descărcarea de gestiune și de Curtea de Conturi a Uniunii Europene în raportul anterior. Pentru a da curs cererii formulate de autoritatea care acordă descărcarea de gestiune, rezultatele programelor externe (rubrica 4) sunt explicate mai detaliat, iar progresele înregistrate în realizarea inițiativelor emblematice din cadrul Strategiei Europa 2020 sunt evidențiate (în cazurile în care au fost disponibile rezultate). Pe lângă rezultatele evaluărilor, în cuprinsul raportului pe anul în curs au fost introduse și alte informații referitoare la performanță, pentru a oferi date mai cuprinzătoare despre progresele înregistrate și despre rezultatele obținute. Printre sursele acestor informații se numără rapoartele anuale de activitate ale direcțiilor generale și rapoartele speciale ale Curții de Conturi a Uniunii Europene, precum și rapoartele naționale, rapoartele provenite de la rețelele de experți pentru punerea în aplicare a programelor în cadrul gestiunii partajate și rapoartele de audit intern. Fiecare rubrică de politică de la capitolul 3 include o secțiune cu privire la progresele înregistrate în procesul de punere în aplicare pentru anul 2012, precum și principalele rezultate ale evaluării/alte date de feedback referitoare la rezultatele programelor din anii anteriori care au devenit disponibile în 2012. La raport sunt anexate două documente de lucru ale Comisiei. Primul dintre acestea conține un plan de acțiune care prezintă planificarea provizorie în vederea elaborării viitoare a raportului. Această planificare va fi confirmată în urma adoptării instrumentelor juridice de sprijinire a programului financiar multianual 2014-2020. Al doilea document oferă o perspectivă cuprinzătoare asupra unui set de 130 de evaluări finalizate în 2012. Majoritatea acestor evaluări se referă la programele de investiții, iar raportul de evaluare conține o analiză a aspectelor orizontale și a principalelor concluzii/recomandări ale evaluărilor[1]. Se prezintă în sinteză informații esențiale cu privire la fiecare evaluare, inclusiv cu privire la impactul, eficiența, eficacitatea și valoarea adăugată generată de aceasta pentru UE. Sintezele conțin hyperlink-uri către pagina web pe care poate fi accesat raportul integral. Aceste două documente oferă răspunsuri la cererile formulate de Parlamentul European și de Curtea de Conturi a Uniunii Europene. 2. MĂSURI DE ÎMBUNĂTĂȚIRE A MONITORIZĂRII, A RAPORTĂRII ȘI A EVALUĂRII În contextul descărcării de gestiune realizate de Parlamentul European pentru anul 2011[2], acesta a inclus o secțiune referitoare la „Acțiuni prioritare”. Parlamentul a făcut referire la necesitatea instaurării unei noi culturi a performanței în cadrul Comisiei, prin includerea unor obiective-țintă și a unor indicatori definitorii în planurile de gestiune ale direcțiilor generale și în toate propunerile privind noi politici și programe. De asemenea, Parlamentul a subliniat importanța reacției Curții de Conturi a Uniunii Europene la ultimul raport și necesitatea definirii mai clare a valorii adăugate la nivelul UE, importanța măsurării propriei performanțe de către direcțiile generale și a sintetizării rezultatelor obținute în rapoartele anuale de activitate, importanța sintetizării performanței și a rezultatelor consemnate în RAA în cuprinsul prezentului raport, precum și a diferențierii între politicile interne și externe, cu evidențierea progreselor înregistrate în privința inițiativelor emblematice ale Strategiei Europa 2020, precum și importanța punerii integrale la dispoziția Parlamentului a tuturor rapoartelor de evaluare. Raportul din acest an se bazează deja pe raportările conținute în rapoartele anuale de activitate, pe raportarea specifică fiecărui program, precum și pe rezultatele evaluărilor și ale auditului intern și extern. După cum se explică în comunicarea din acest an, intitulată „Sinteza realizărilor Comisiei în materie de gestiune în 2012”[3], se acordă o atenție specială dezvoltării unei culturi a performanței în cadrul Comisiei prin intermediul planurilor de gestiune și al rapoartelor anuale de activitate ale acesteia, asigurându-se consecvența acestor instrumente de gestiune interne cu alte rapoarte, cum ar fi cel de față, pentru a se evita redundanța și a se eficientiza raportarea performanței. Aceste propuneri conțin elementele de bază la care a făcut referire Curtea în răspunsul său la raportul de anul trecut privind instituirea unui sistem fiabil de colectare a datelor privind performanța în vederea identificării rezultatelor și a impactului pentru următorul CFM. De asemenea, conform solicitării Parlamentului, prezentul raport sintetizează performanța și rezultatele consemnate în RAA, face distincția între politicile interne și externe, include trimiteri la progresele înregistrate în ceea ce privește inițiativele emblematice ale Strategiei Europa 2020 și indică unde se pot găsi textele integrale ale tuturor rapoartelor de evaluare pentru a le pune la dispoziția Parlamentului. Pentru următorul CFM, Comisia lucrează la un cadru mai solid și mai coerent de monitorizare, evaluare și raportare a performanței programelor financiare ale UE. Propunerile Comisiei pentru următorul set de programe aferent perioadei 2014-2020 pun accentul pe simplificare pentru a facilita și a accelera punerea în aplicare a programelor, pentru a îmbunătăți monitorizarea progreselor înregistrate (asigurând o mai bună identificare a întârzierilor sau a dificultăților și măsuri mai rapide de corectare a deficiențelor), precum și pentru a îmbunătăți activitățile de evaluare și de raportare cu privire la performanță. Printre elementele-cheie ale acestui cadru se numără: un set de obiective principale care trebuie atinse prin intermediul programelor, corelate corespunzător cu obiectivele conținute în Strategia UE 2020; seturi de indicatori-cheie care să asigure o bază pentru raportări mai clare referitoare la progresele, eficiența și eficacitatea măsurilor întreprinse; instrumente solide de monitorizare și de evaluare, care să asigure disponibilitatea datelor și a avizelor necesare în timp util, în vederea unei raportări mai bune cu privire la rezultate și la performanță. Aceste informații și evaluări pe care Comisia le va putea produce anual în cuprinsul rapoartelor sale anuale de activitate și al rapoartelor generale pentru următorul CFM vor depinde în mare măsură de menținerea acestor elemente-cheie în instrumentele juridice care vor fi adoptate de Parlament și Consiliu în sprijinul noului set de programe financiare. În raportul său de anul viitor, Comisia va descrie cadrul de raportare privind performanțele valabil până la sfârșitul următorului CFM, rezultat în urma eforturilor legislative conjugate de adoptare a unor instrumente juridice pentru următoarea generație de programe. Raportul va include obiectivele-cheie ale programelor, indicatorii principali, acordurile de monitorizare, precum și calendarul și conținutul evaluărilor. De asemenea, va arăta modul în care raportările anuale referitoare la progresele înregistrate în fazele incipiente de punere în aplicare a următorului CFM se vor elabora în paralel cu activitatea de evaluare ex-post a performanței programelor actuale și va indica momentul în care vor fi finalizate principalele evaluări ale performanței programului actual, precum și momentul și modul în care se va efectua raportarea cu privire la performanța următorului program, inclusiv contribuțiile Comisiei și ale statelor membre la programele care fac obiectul gestiunii partajate. În final, în contextul agendei sale privind reglementarea inteligentă, Comisia lucrează, de asemenea, la o revizuire a politicii sale privind evaluarea. Comisia va organiza o consultare publică spre sfârșitul acestui an, în vederea adoptării concluziilor la care va ajunge în acel moment. Rezultatele ar trebui să constituie o nouă contribuție la îmbunătățirea raportării cu privire la progresele, eficiența, eficacitatea și valoarea adăugată a acțiunilor întreprinse de UE în vederea producerii unui impact asupra economiei și societății. 3. PREZENTARE GENERALĂ A REZULTATELOR OBȚINUTE RUBRICA 1A - COMPETITIVITATE PENTRU CREȘTERE ECONOMICĂ ȘI OCUPAREA FORȚEI DE MUNCĂ Politica privind întreprinderile și industria Situația la nivel macroeconomic în 2012 a impus depunerea unor eforturi mai susținute de stimulare a creșterii economice și de creare de locuri de muncă în vederea îndeplinirii obiectivelor prevăzute în Strategia UE 2020. Din cauza crizei economice, obiectivele-țintă ale UE cu privire la creșterea competitivității industriale și crearea de locuri de muncă nu au putut fi atinse. Pe de altă parte, performanța în domeniul inovării a înregistrat o îmbunătățire generală, o convergență continuă și efecte de levier mai pronunțate, exprimate sub forma inovațiilor suplimentare generate de sprijinul acordat de UE, în special de sprijinul acordat IMM-urilor. În 2012, principalele programe de investiții în domeniul politicii privind întreprinderile și industria au fost: (i) programul de cercetare spațială, programul de cercetare în domeniul securității și programul Galileo din cadrul celui de Al șaptelea program-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (PC7; 600 de milioane EUR); (ii) Programul pentru inovație și spirit antreprenorial (EIP), care face parte din Programul-cadru pentru competitivitate și inovare (CIP-EIP; 335 de milioane EUR); (iii) programele europene de navigație prin satelit (Galileo și EGNOS; 169 de milioane EUR) și (iv) programul operațional „Monitorizare globală pentru mediu și securitate” (GMES-Copernicus; 40 de milioane EUR)[4]. În ceea ce privește PC7, în urma cererii de propuneri lansată în 2012 în domeniul cercetării spațiale au fost reținute pentru finanțare 49 de proiecte de cercetare, vizând activități precum schimbările climatice și dezvoltarea unor tehnologii vitale în domeniul spațial. Cererea de propuneri în domeniul securității lansată în cadrul PC7 a inclus 54 de teme care au vizat măsuri precum combaterea incendiilor de proporții și salvarea rapidă a victimelor. La o rată de participare a IMM-urilor de peste 21 %, tema de cercetare în domeniul securității a depășit cu mult obiectivul-țintă de 15 % fixat pentru întregul program PC7. Programul pentru inovație și spirit antreprenorial (EIP) este conceput să ofere un răspuns practic și direct la nevoile de bază ale IMM-urilor. Instrumentele financiare specifice elaborate în cadrul acestui program, și anume Instrumentul financiar destinat IMM-urilor cu o rată mare de creștere și capacitate de inovare și Fondul de garantare pentru IMM-uri, s-au dovedit a fi deosebit de eficace în ceea ce privește satisfacerea nevoilor de finanțare ale IMM‑urilor, care în alte condiții nu ar fi fost satisfăcute. S-a acordat sprijin unui număr de peste 250 de IMM-uri cu rată mare de creștere și capacitate de inovare în vederea achiziționării de participații, iar peste 200 000 de IMM-uri au beneficiat de facilitatea de garantare a împrumuturilor. Instrumentele creează un efect de levier pozitiv de 1:29 pentru garantările împrumuturilor și de 1:5 pentru capitalul de risc, ceea ce înseamnă că fiecare euro cheltuit din fondurile publice generează o valoare mult mai mare în economia reală. Evaluarea finală a EIP a confirmat faptul că acesta a răspuns în mod satisfăcător nevoilor IMM-urilor și că a avut un efect pozitiv asupra înființării și dezvoltării acestora, generând un efect de levier și dezvoltarea unor inițiative inovatoare în domeniul ecologiei. În plus, în 2012 au fost finalizate două evaluări[5] planificate pentru anul 2013 care au pregătit terenul pentru inițiativele privind accesul la finanțare al IMM-urilor. Aceste evaluări au furnizat informații cu privire la modul de accesare a unor programe de finanțare publică în valoare de peste 50 de miliarde EUR în statele membre și au analizat modul în care se poate facilita schimbul de bune practici cu privire la politici și programe de sprijinire pe întregul teritoriu al UE. De asemenea, evaluările au oferit indicații cu privire la modul în care ar trebui să fie concepute măsurile de sprijin pentru a atrage investițiile investitorilor providențiali, care reprezintă o sursă importantă de finanțare în multe țări. Auditul intern efectuat de Comisie în 2011 a fost urmat de acțiuni subsecvente în vederea consolidării procesului de monitorizare a performanței programului în viitor. În acest scop, este în curs de elaborare un set de indicatori corespunzători pentru monitorizarea programului COSME, programul succesor al EIP[6]. Obiectivele programelor Galileo și EGNOS pentru 2012 au fost îndeplinite. În octombrie 2012 au fost lansați cu succes doi noi sateliți și s-a realizat desfășurarea infrastructurii terestre necesare pentru etapa de validare a programului. Astfel a fost finalizată lansarea primului cvartet de sateliți dintre cei 30 care vor face parte din viitoarea constelație Galileo. În ceea ce privește EGNOS, un al treilea serviciu (Serviciul de acces la datele EGNOS, EGNOS Data Access Service – EDAS) a fost lansat oficial în iulie 2012, în completarea serviciului de ocrotire a vieții (SoL) și a serviciilor deschise, care erau deja disponibile. În ceea ce privește progresele înregistrate de programul GMES-Copernicus, au devenit operaționale două dintre cele șase servicii de supraveghere terestră și de gestionare a situațiilor de urgență. În privința supravegherii terestre, GMES a început să furnizeze date unice pentru care există deja o cerere demonstrată din partea factorilor de decizie și a agențiilor din UE, toate statele membre beneficiind de pe urma datelor pe deplin comparabile. Datele obținute prin GMES au fost utilizate cu succes în cadrul operațiunilor de acordare de ajutoare în caz de dezastre, cum ar fi ajutoarele acordate de către serviciile de salvare în cazul naufragiilor din Italia, al cutremurelor și al operațiunilor de stingere a incendiilor forestiere. Rezultatele evaluării intermediare a operațiunilor inițiale ale GMES (GIO) indică faptul că GIO se îndreaptă spre îndeplinirea obiectivului de a dezvolta două servicii pe deplin operaționale în cadrul perioadei de trei ani stabilite. S-a propus continuarea și extinderea GMES prin programul Copernicus 2014-2020. Politica privind mobilitatea și transporturile Evaluările au arătat că finanțarea UE a contribuit la înregistrarea de progrese în procesul de modernizare a infrastructurii de transport europene (de exemplu în ceea ce privește punerea în aplicare a proiectelor prioritare, introducerea unor instrumente de mobilitate inteligentă precum Sistemul european de management al traficului feroviar și reducerea numărului de accidente rutiere mortale)[7]. Totuși, evaluările au arătat că este necesar să se depună în continuare eforturi pentru atingerea obiectivelor pe termen lung referitoare la o piață internă a transporturilor eficientă, evaluate, de exemplu, prin prisma prețurilor aplicate cetățenilor și întreprinderilor, precum și pentru asigurarea tranziției la un transport inteligent cu emisii scăzute de dioxid de carbon, ca o contribuție la Strategia Europa 2020. Recentele propuneri ale Comisiei care vizează consolidarea continuă a pieței interne în sectorul feroviar și promovarea unor alternative ecologice în materie de combustibili reprezintă evoluții în această direcție. Cheltuielile în domeniul mobilității și al transporturilor vizează în principal: dezvoltarea viitoare a rețelelor transeuropene de transport (TEN-T); programele Marco Polo de reducere a poluării și a aglomerării cauzate de transportul rutier de marfă prin adoptarea altor moduri de transport; sprijinirea activităților de cercetare și inovare prin programele-cadru de cercetare; precum și activități de sprijinire a politicii europene în domeniul transporturilor și al drepturilor pasagerilor. În 2012, bugetele totale s-au ridicat la 1,07 miliarde EUR, gestionate în principal prin gestiune centralizată indirectă (81 %) de Agenția Executivă pentru Rețeaua Transeuropeană de Transport (TEN-T EA) și de Agenția Executivă pentru Competitivitate și Inovare (EACI). În luna noiembrie 2012, Comisia a lansat o importantă cerere de propuneri în cadrul programului privind infrastructura în domeniul transporturilor (TEN-T), cu o valoare totală de 1,278 miliarde EUR. Această cerere va sprijini și tranziția spre un nou cadru al orientărilor TEN-T și spre mecanismul Conectarea Europei în cadrul viitorului CFM pentru perioada 2014-2020. În 2012 a avut loc o evaluare la jumătatea perioadei a Agenției Executive TEN-T (TEN-T EA), care a evidențiat îndeplinirea de către agenție a obiectivelor sale țintă și a obiectivelor anuale specifice. S-a confirmat faptul că gestionarea proiectelor TEN-T de către agenție a reprezentat cea mai eficientă soluție din punct de vedere al costurilor. Potrivit analizei cost­beneficiu efectuate, economiile de costuri pe care le-a generat alegerea gestionării prin intermediul agenției s-au ridicat la o valoare actualizată netă de 8,66 milioane EUR în 2012. Cu toate acestea, TEN-T EA recunoaște că există domenii în care se pot aduce îmbunătățiri, de exemplu domeniul prognozei fluxului de trafic, al evaluării cost-beneficiu a infrastructurii de transport și al ingineriei costurilor. Politica privind societatea informațională și media Principalele obiective ale politicii privind societatea informațională și media sunt stabilite în Agenda digitală pentru Europa (DAE), una dintre inițiativele emblematice ale Strategiei UE 2020, care își propune să asigure exploatarea la maximum a tehnologiilor digitale de către cetățenii și întreprinderile europene. Agenda cuprinde 13 obiective specifice care rezumă schimbarea ce trebuie efectuată, cum ar fi: introducerea benzii largi pe tot teritoriul UE până în 2013, 50 % din populație să fi făcut cumpărături online până în 2015 și diferența dintre tarifele de roaming și tarifele naționale să se apropie de zero până în 2015. Progresele înspre îndeplinirea acestor obiective sunt monitorizate anual cu ajutorul tabloului de bord al Agendei digitale[8]. În decembrie 2012 a fost prezentată o evaluare a agendei. Aceasta a arătat că agenda înregistrează progrese corespunzătoare în vederea realizării majorității obiectivelor sale țintă. De exemplu, datele aferente anului 2012 indică faptul că obiectivul de acoperire cu bandă largă a teritoriului în procent de 100 % până în 2013 a fost atins (aproximativ 96 % din populația UE beneficiind de acoperire în bandă largă fixă, iar restul datorită îmbunătățirii serviciilor prin satelit), iar procentul din populație care efectua comenzi de bunuri sau de servicii online a crescut la 45 %, fiind aproape de atingerea obiectivului de 50 % până în 2015. În plus, până la sfârșitul anului 2012 tarifele de roaming scăzuseră cu cel puțin 10 %; totuși, acestea sunt în continuare considerate mult mai ridicate decât tarifele interne pentru telefonia vocală, mesajele-text și serviciile de date. Pe de altă parte, evaluarea a indicat că ritmul de creștere a comerțului electronic transfrontalier este prea lent, că internetul de bandă largă de mare viteză înregistrează o creștere prea lentă și că sunt necesare eforturi suplimentare pentru minimizarea sau eliminarea diferențelor dintre statele membre în ceea ce privește utilizarea benzii largi de mare viteză. Evaluarea a condus, de asemenea, la formularea unor noi priorități digitale pentru perioada 2013-2014, cum ar fi crearea unui mediu de reglementare mai stabil cu privire la banda largă și accelerarea activităților de cloud computing prin intermediul puterii de cumpărare a sectorului public. Pentru activitățile de cercetare și dezvoltare tehnologică în cadrul PC7, inclusiv pentru inițiativele tehnologice comune (JTI), acțiunile întreprinse în baza programului CIP și activitățile conexe, sunt alocate cheltuieli operaționale în valoare de 1,6 miliarde EUR. În 2012, studiul privind impactul măsurilor celui de Al șaselea program-cadru (PC6) asupra tehnologiilor societății informaționale (TSI) a subliniat valoarea pozitivă adusă de explorarea noilor domenii științifice/tehnologice, consolidarea colaborării în materie de cercetare și sporirea capacității și a competențelor personalului. O parte din program s-a bazat pe prioritățile industriale specifice și a reușit să creeze structuri de rețea în jurul actorilor industriali de vârf, având ca scop principal rezolvarea eficientă a dificultăților specifice de natură tehnologică/științifică. În unele domenii (cum ar fi cel al componentelor și al microsistemelor), proiectele au integrat actorii-cheie din diferite segmente ale lanțului valoric, ceea ce a condus la avantaje concurențiale pe termen mediu și la un impact mai puternic asupra inovării. Activitățile programului axate pe obiective științifice mai de durată au reușit să creeze structuri de rețea la nivelul universităților și al centrelor de cercetare. Acesta a fost cazul rețelelor formate, de exemplu, în domeniul tehnologiilor de cunoaștere și interfață sau al tehnologiilor viitoare și emergente. De asemenea, în urma studiului s-a constatat că PC6-TSI a influențat în mod pozitiv o mare parte din forța de muncă a UE din domeniul C-D în ceea ce privește TIC și a generat beneficii secundare majore considerate a fi depășit, în mare măsură, beneficiile directe ale proiectelor pentru participanții la program. O mare parte din cunoștințele produse în PC6-TSI au fost publicate în reviste științifice și tehnice de renume și au fost prezentate în cadrul unor conferințe și expoziții de prestigiu. Evaluarea intermediară a parteneriatului public-privat pentru internetul viitorului (FI-PPP) din cadrul PC7 a confirmat eficacitatea și relevanța acestui instrument și a recomandat dezvoltarea în continuare a guvernanței și a angajamentului în acest sector industrial. Alte studii aferente evaluării[9] au confirmat valoarea adăugată la nivelul UE ca urmare a consolidării complementarităților între diverșii actori de la nivelul lanțului valoric al sectoarelor industriei, ceea ce a ajutat, de exemplu, industria componentelor să profite de oportunitățile apărute în părțile superioare ale lanțului valoric. De asemenea, furnizorii de sisteme informatice integrate ar trebui să încerce să valorifice mai bine posibilitățile generate de creșterea performanței și a funcționalităților componentelor. În ceea ce privește cadrul de reglementare al comunicațiilor electronice, studiul privind evaluarea Organismului autorităților europene de reglementare în domeniul comunicațiilor electronice (OAREC) și a Oficiului OAREC, finanțat de la bugetul UE, a constatat că structura acestuia este relevantă, eficientă și eficace. Totuși, evaluarea a sugerat aducerea unor îmbunătățiri în domenii precum guvernanța și responsabilitatea (de exemplu cu privire la definirea domeniului de aplicare și evaluarea periodică a programului său de lucru, precum și raportarea progreselor înregistrate). În ceea ce privește influența evaluărilor asupra procesului decizional, analizele au condus la o reorientare a IMM-urilor ca vectori ai inovării în cadrul programului Orizont 2020. Studiul privind punerea în aplicare a Agendei digitale a contribuit la modelarea evaluării ADE cu date și contribuții provenite de la statele membre. Evaluarea compatibilității și a fezabilității metodologiilor de măsurare a amprentei energetice și de carbon a sectorului TIC a identificat anumite lacune la nivelul principalelor metodologii, care vor trebui remediate în vederea asigurării compatibilității viitoare. De asemenea, FI-PPP a servit ca principal punct de referință pe parcursul procesului de elaborare a orientărilor pentru parteneriatele contractuale de tip public-privat în baza programului Orizont 2020. Un exemplu al posibilelor modificări în gestionarea programelor l-a constituit recomandarea de a înființa o unitate operațională de tip „ghișeu unic” pentru întreprinderile comune actuale ENIAC și ARTEMIS, modificare pe care Comisia a preluat-o în propunerea sa referitoare la programul Orizont 2020. Politica privind energia Prioritățile Strategiei Europa 2020 referitoare la competitivitatea, durabilitatea și securitatea aprovizionării cu energie sunt sprijinite de Programul energetic european pentru redresare (PEER), de programele de dezafectare a instalațiilor nucleare, de programele Energie inteligentă – Europa, de programele de cercetare și inovare prin PC7, de rețelele energetice transeuropene (TEN-E), precum și de activitățile de susținere a politicii europene în domeniul energiei și a pieței interne a energiei. În 2012, bugetul alocat acestor programe s-a ridicat la 607 milioane EUR în angajamente, cu o rată de execuție bugetară de 99,9 %, gestionată în principal prin intermediul gestiunii centralizate directe (59 %) și al gestiunii centralizate indirecte (27 %). Prin intermediul Programului energetic european pentru redresare (PEER) s-au alocat fonduri semnificative unor proiecte diferite, în scopul stimulării investițiilor. Punerea în aplicare a tuturor celor 43 de proiecte de infrastructură în domeniul gazelor naturale și al energiei electrice, cu o contribuție a UE de 2,27 miliarde EUR, a continuat și în 2012. Alte șapte proiecte au fost finalizate până la sfârșitul anului 2012. Cinci din șase proiecte demonstrative de captare și stocare a dioxidului de carbon (CSC) sunt în prezent puse în aplicare, numai unul dintre ele fiind finalizat, în pofida accesului dificil la finanțare și a problemelor de reglementare. Din întreaga sumă de 565 de milioane EUR, contribuția UE pentru nouă proiecte de generare de energie eoliană offshore, în valoare de 203 milioane EUR, fusese deja plătită beneficiarilor până la sfârșitul anului 2012. Sprijinul acordat proiectelor care promovează energiile din surse regenerabile și eficiența energetică prin intermediul programului Energie inteligentă – Europa II (EIE II) a continuat. În 2012, EIE a condus la o producție de energie din surse regenerabile de 48 580 de tone echivalent petrol (tep), la economii energetice de 90 350 tep și la o reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră cu 517 000 tep. Până în prezent, programul a generat investiții în surse de energie durabilă în cuantum de 1,636 milioane EUR, bugetul total al EIE fiind de 731 de milioane EUR, ceea ce confirmă existența unui efect multiplicator semnificativ. Punerea în aplicare a EIE II este delegată Agenției Executive pentru Competitivitate și Inovare (EACI). Procesul de supraveghere a EACI, inclusiv monitorizarea indicatorilor trimestriali de performanță, a fost îmbunătățit în 2012. Prin EIE au fost finanțate trei proiecte („acțiuni concertate”), ceea ce a permis organismelor naționale de punere în aplicare din statele membre să aibă întâlniri periodice și să își împărtășească experiența cu privire la transpunerea directivelor UE privind performanța energetică a clădirilor, energiile din surse regenerabile și serviciile energetice. Programul de lucru TEN-E 2012 a fost pus în aplicare cu succes: s-au asumat, în decursul anului, angajamente în valoare de 21 de milioane EUR în cadrul a 19 proiecte în domeniul energiei electrice și al gazelor naturale. În urma evaluării ex-post a cinci proiecte finanțate în cadrul Rețelei energetice transeuropene, s-a constatat că acestea au avut succes deoarece au sporit capacitățile energetice între regiunile Europei, au contribuit la integrarea piețelor energetice în UE și au permis transportul energiei din amplasamente cu costuri mici de producție în casele consumatorilor. S-a recunoscut că aceste activități de integrare contribuie, în general, la creșterea competitivității în ceea ce privește prețurile cu ridicata și cu amănuntul la energie, ceea ce poate conduce la scăderea costurilor globale ale energiei. Comisia a întreprins acțiuni subsecvente în urma acestor evaluări prin adoptarea unei noi legislații privind infrastructura în domeniul energiei, care a intrat în vigoare la 15 mai 2013. Noua reglementare revizuiește orientările TEN-E existente, inclusiv raportarea referitoare la proiecte. Având în vedere faptul că acordarea autorizațiilor a fost identificată, în general, ca fiind unul dintre aspectele majore care întârzie dezvoltarea proiectelor de infrastructură, noua legislație include dispoziții pentru accelerarea procedurilor de acordare a autorizațiilor. În 2012, un raport special publicat de Curtea de Conturi a Uniunii Europene cu privire la asistența financiară acordată de UE în vederea dezafectării instalațiilor nucleare din Bulgaria, Lituania și Slovacia a recomandat elaborarea unei evaluări detaliate a nevoilor, a unei analize a resurselor disponibile și a beneficiilor preconizate, precum și a unor indicatori de performanță mai semnificativi înainte de efectuarea altor cheltuieli. Aceste recomandări au fost preluate de Comisie în recenta sa propunere de regulament al Consiliului privind sprijinul Uniunii pentru programul de asistență a Bulgariei, Lituaniei și Slovaciei în vederea dezafectării instalațiilor nucleare[10]. Politica privind cercetarea În cadrul Strategiei Europa 2020, cel mai important instrument de finanțare disponibil pentru punerea în aplicare a politicii Comisiei privind cercetarea și inovarea din cadrul inițiativei emblematice „O Uniune a inovării” este PC7, cu un buget global de 8,8 miliarde EUR la nivelul UE. În 2012 s-au încheiat 53 de cereri de propuneri în baza PC7. În total au fost supuse evaluării reciproce 17 374 de propuneri eligibile, dintre care 3 089 au fost reținute pentru finanțare, rezultând o rată de succes a propunerilor de 17,78 %. Rezultatul este ușor inferior ratei globale a succesului înregistrate în ceea ce privește punerea în aplicare a PC7 în perioada 2007-2012 (19 %). Un număr total de 70 059 de solicitanți au luat parte la toate propunerile eligibile, solicitând din partea UE o contribuție totală de 30,78 miliarde EUR; dintre aceștia, 14 821 de solicitanți au fost reținuți pentru finanțare, contribuția totală solicitată din partea UE fiind de 4,98 miliarde EUR. Rata globală de succes a depășit ușor 21 % în ceea ce privește numărul de solicitanți, un nivel apropiat de valoarea medie înregistrată în ceea ce privește punerea în aplicare a PC7 în perioada 2007-2012. S-au obținut rezultate bune și în ceea ce privește obiectivul-țintă obligatoriu de direcționare spre IMM-uri a unui procent de 15 % din bugetul programului „Cooperare”, întrucât peste 16 % din acest buget a fost direcționat spre IMM-uri în 2012. Până în luna martie 2013 au fost semnate peste 13 000 de acorduri de grant în baza PC7[11]. Au fost finalizate peste 2 800 de proiecte, dintre care 98 % și-au atins obiectivele inițiale. Conform rapoartelor finale, fiecare proiect finalizat a produs, în medie, 4,5 publicații și a condus la înscrierea unui număr total de 531 de drepturi de proprietate intelectuală. Până la sfârșitul anului 2012, 76 de beneficiari ai granturilor acordate de Consiliul European pentru Cercetare (CEC) câștigaseră premii internaționale de prestigiu (în creștere de la 36 la sfârșitul anului 2011), printre care cinci premii Nobel și trei medalii Fields. Pentru aceeași perioadă s‑au identificat peste 7 900 de articole publicate în reviste, care au fost revizuite inter pares și în care se recunoaște finanțarea acordată de CEC, indicând o creștere față de cele 3 396 de articole identificate până la sfârșitul anului 2011. În 2012, DG RTD și-a publicat primul raport anual privind activitățile de evaluare a programului, cu referire la anul 2011 demarând un proces de raportare anuală paralel cu rapoartele sale anuale de monitorizare. În 2012, au fost finalizate 19 studii și rapoarte de evaluare care au vizat, în principal, activitățile din cadrul programului specific „Capacități”, cu scopul de a fi incluse în evaluarea globală ex-post a PC7, care urmează să fie finalizată până în 2015. Politica privind educația În 2012, toate țările participante au pus în aplicare, conform planului, programe care sunt pe punctul de a-și atinge obiectivele[12]. În special, în cadrul Programului de învățare pe tot parcursul vieții (LLP) au fost mobilizate 1,1 miliarde EUR (cu 8 % mai mult față de 2011). Programul a fost pus în aplicare conform planificării, inclusiv componenta sa orizontală (de exemplu, acțiunile programului Jean Monnet), cu accent pe mobilitatea în scop educațional a persoanelor în interiorul spațiului UE, indiferent dacă a fost vorba despre elevi (Comenius și Leonardo da Vinci), studenți (Erasmus), adulți (Grundtvig) sau cadre didactice. Datele privind performanțele disponibile în 2012 au demonstrat progrese la nivelul tuturor indicatorilor care au legătură cu obiectivele principale ale Strategiei Europa 2020. Cele mai recente rezultate cunoscute indică o tendință de apropiere de obiectivul de majorarea cu 40 % a numărului de absolvenți ai învățământului superior (2010: 33,5 %; 2011: 34,6 %; 2012: 35,8 %). În mod similar, cele mai recente rezultate referitoare la obiectivul principal de reducere a procentului de părăsire timpurie a școlii la 10 %, menționat în Strategia Europa 2020, demonstrează existența unei tendințe pozitive (2010: 14,1 %; 2011: 13,5 %; 2012: 12,8 %). În schimb, la fel ca în 2011, două dimensiuni-cheie ale acestei politici, și anume capacitatea de inserție profesională și situația economică a tinerilor, au suferit deteriorări și în 2012; de asemenea, în 2012 s-a înregistrat o scădere în ceea ce privește dobândirea unor competențe de bază și a unor competențe în materie de limbi străine. În cadrul tuturor subprogramelor, cererea privind mobilitatea și, respectiv, descentralizarea cooperării au manifestat din nou o tendință generală ascendentă în 2012. Peste 2,5 milioane de studenți au beneficiat de programul Erasmus de la începutul acestuia. Potrivit sondajelor, 97 % dintre foștii studenți Erasmus sunt de părere că efectuarea unor studii în străinătate le conferă un avantaj pe piața locurilor de muncă. Acțiunile Marie Skłodowska-Curie din cadrul programului „Oameni” al PC7 au mobilizat 0,9 miliarde EUR (cu 19 % mai mult decât în 2011). Începând cu anul 2007, acesta a susținut aproximativ 44 500 de cercetători (11 100 în 2012) cu 130 de naționalități diferite, care au lucrat în peste 75 de țări. Peste 50 % dintre proiectele de cercetare finanțate au vizat în mod direct principalele provocări societale definite în Strategia Europa 2020 (de exemplu, schimbările climatice). În conformitate cu obiectivele, rata relativ ridicată de participare a femeilor s-a menținut (36,5 %), iar participarea întreprinderilor private în calitate de organizații-gazdă (24 %) a depășit obiectivul de 20 %. Se estimează că, în 2012, 79 % dintre bursierii individuali aveau un loc de muncă la doi ani de la finalizarea programelor de burse. Din cauza reducerilor bugetare efectuate în SUA și Canada începând cu 2011, programele bilaterale ale UE cu aceste țări nu au mai fost puse în practică. În 2012 au fost puse la dispoziția publicului două evaluări intermediare: una referitoare la programul de investiții privind mobilitatea internațională a masteranzilor și a doctoranzilor – Erasmus Mundus II (EM II) – pentru perioada 2009-2011, iar cealaltă referitoare la programul de investiții privind mobilitatea internațională a cercetătorilor – COFUND – și la acțiunile privind bursele de perfecționare individuale, ca parte a programului „Oameni” din cadrul PC7. În urma evaluării EM II s-a constatat că programul furnizează un sprijin solid și aduce o contribuție importantă la procesul de internaționalizare a spațiului de învățământ superior european. EM II promovează dezvoltarea unor competențe relevante pe piața muncii. Cu toate acestea, în ceea ce privește capacitatea de inserție profesională, evaluarea a constatat că accentul pus în prezent de EM II pe învățământul superior și pe mediul universitar nu servește pe deplin intereselor UE. Activitățile ar trebui să fie mai deschise la mobilitatea internațională și la cooperarea în domeniul învățământului și formării profesionale. De asemenea, evaluarea a sugerat întărirea legăturilor cu programele conexe în vederea creșterii sinergiilor și a evitării suprapunerilor identificate. Evaluarea a constatat că programul este pus în aplicare în mod eficient, deoarece majoritatea obiectivelor planificate urmează probabil să fie atinse cu costuri mai mici decât cele preconizate, iar rezultatele se obțin cu costuri analoage sau mai mici decât cele ale unor sisteme de burse de studii comparabile. În ceea ce privește gestionarea, constatările au evidențiat că persistă probleme în procesul de coordonare a EM II la nivel strategic, din cauza divizării responsabilităților în cadrul Comisiei. S-au formulat și alte sugestii, de exemplu în domeniul monitorizării. Rezultatele au fost utilizate la elaborarea programului „Erasmus pentru toți” pentru perioada 2014-2020. În mod similar, evaluarea acțiunilor din cadrul COFUND și a acțiunilor privind bursele de perfecționare individuale a indicat faptul că acestea își ating obiectivele și consolidează capacitatea de cercetare a UE prin creșterea calității și a numărului cercetătorilor. Bursele COFUND contribuie atât calitativ, cât și cantitativ la consolidarea potențialului de resurse umane al Spațiului european de cercetare, prin consolidarea capacităților, a abilităților și a rețelelor de cercetare. Programul COFUND a îmbunătățit procedurile administrative și operaționale pentru aproximativ o treime dintre organizațiile-gazdă, în special în ceea ce privește creșterea mobilității transnaționale în cadrul procesului de recrutare și a utilizării unor evaluări independente/reciproce în procesele de selecție. S-au constatat îmbunătățiri și în ceea ce privește transparența procedurilor. Principalul impact asupra organizațiilor-gazdă constă în extinderea capacității de cercetare și în posibilitatea instituțiilor de a avea acces la cercetători de înaltă calitate, pe care altfel nu i-ar fi atras. Acest fapt generează, la rândul său, rezultate de cercetare instituțională mai solide și o mai bună capacitate de accesare a rețelelor internaționale de cunoștințe. Evaluarea intermediară a identificat, de asemenea, anumite domenii în care se pot aduce îmbunătățiri. Drept urmare, Comisia va consolida standardele de calitate ale sistemelor de burse de studii individuale prin simplificarea structurii acestora și prin sporirea vizibilității lor în afara Europei în cadrul unor evenimente internaționale, conferințe și activități de diseminare. Procedurile referitoare la cerințele informaționale și negocierile privind bugetele vor fi simplificate și s-a propus deschiderea COFUND către organismele comerciale în cadrul viitorului CFM, în contextul programului Orizont 2020. Politica fiscală și vamală Politica fiscală și vamală a UE este sprijinită de două programe de investiții: „Fiscalis 2013” și „Vamă 2013”, care au drept scop îmbunătățirea cooperării dintre statele membre și sprijinirea schimbului de informații. Cele două programe de investiții au reprezentat angajamente în valoare totală de 82,3 milioane EUR în 2012. În cadrul programului „Fiscalis 2013”, aproximativ 3 600 de funcționari au participat la circa 300 de activități (ateliere, grupuri de proiect și controale multilaterale), iar aproximativ 5 400 de funcționari au participat la circa 370 de activități în cadrul programului „Vamă 2013” (ateliere și grupuri de proiect). Ambele programe au sprijinit și dezvoltarea unor module de învățare electronică (e‑learning). Feedbackul primit de la participanții la activitățile programelor confirmă faptul că acestea își ating în mod sistematic obiectivele[13]. Programele contribuie la o mai bună funcționare a sistemelor de informații europene (EIS) cu privire la fiscalitate și vămi. În cadrul sistemului EIS privind fiscalitatea se schimbă peste 850 de milioane de mesaje, care joacă un rol esențial în lupta împotriva fraudelor fiscale. Sistemul EIS pentru vămi gestionează componenta transeuropeană a aproximativ 245 de milioane de declarații vamale în fiecare an, controlând vămuirea bunurilor din cele 9 milioane de camioane care se deplasează pe teritoriul UE în regim de tranzit, precum și livrarea celor 12 milioane de exporturi ale UE[14]. Rețeaua comună de comunicații pentru EIS, care constituie coloana vertebrală a funcționării sistemelor informatice europene pentru vămi și fiscalitate, a fost operațională în proporție de 99,73 % din timp, depășind obiectivul-țintă de 97 %[15]. Aceasta înseamnă că sistemele esențiale pentru desfășurarea activităților (VIES, NCTS și TARIC[16]) sunt la dispoziția utilizatorilor 24 de ore pe zi, 365 de zile pe an. RUBRICA 1B – COEZIUNE PENTRU CREȘTERE ECONOMICĂ ȘI OCUPAREA FORȚEI DE MUNCĂ Politica privind ocuparea forței de muncă și afacerile sociale În 2012, în contextul recesiunii și al crizei economice, nu au fost atinse nici obiectivele-țintă referitoare la ocuparea forței de muncă, nici cele referitoare la reducerea sărăciei prevăzute în Strategia UE 2020. Cu toate acestea, o gamă largă de acțiuni de politică în domeniul ocupării forței de muncă și al afacerilor sociale au înregistrat rezultate pozitive și au contribuit la rezolvarea situațiilor dificile generate de criză. Fondul social european, Fondul european de ajustare la globalizare (FEG), Instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA), Programul UE pentru ocuparea forței de muncă și solidaritate socială (PROGRESS), Instrumentul european de microfinanțare Progress pentru ocuparea forței de muncă și incluziune socială (facilitatea de microcreditare), precum și fondurile alocate pentru desfășurarea unei activități profesionale în Europa și pentru dialogul și mobilitatea socială au contribuit, în ansamblu, la rezultatele obținute. Peste 11 miliarde EUR au fost angajate în principalele domenii de cheltuieli (FSE și FEG). 94 % dintre fonduri au fost alocate liniilor directoare integrate pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă, ceea ce depășește cu mult obiectivul fixat în regulamentul general[17]. De fonduri au beneficiat 49,5 milioane de cetățeni în perioada 2007-2011, fiind atinse obiectivele referitoare la grupurile-țintă specifice (femei și persoane aparținând grupurilor vulnerabile). Până la sfârșitul anului 2012 fuseseră deja angajate 88 % dintre fondurile totale alocate în perioada 2007-2013 pentru FSE și FEG, iar 53,5 % fuseseră plătite. FEG, care la rândul lui joacă un rol important în asigurarea coeziunii la nivelul UE, a ajutat peste 10 000 de muncitori să se reîncadreze în muncă în anul 2012. Informațiile oferite în cadrul evaluărilor au furnizat date suplimentare cu privire la performanța instrumentelor financiare, vizând punerea în aplicare și efectele programelor. Evaluarea sprijinului acordat prin FSE pentru Programul de învățare pe tot parcursul vieții (LLL) a evaluat perioada 2000-2006 a programului și primii patru ani ai perioadei 2007-2013. Se estimează că 25 de milioane de tineri, 18 milioane de persoane cu un nivel scăzut al competențelor și 1,9 milioane de vârstnici au beneficiat de activități de învățare pe tot parcursul vieții sprijinite de FSE pe teritoriul UE între anii 2000 și 2010. S-a concluzionat faptul că, în lipsa FSE, multe dintre aceste intervenții nu s-ar fi produs. FSE asigură faptul că de intervențiile specifice beneficiază grupuri care în alte condiții ar fi fost excluse, în special subgrupuri de persoane cu un nivel scăzut al competențelor și tineri. Raportul a identificat activități care au avut un impact mai puternic asupra acestor grupuri-țintă, precum și alți factori de succes. Datele colectate pe parcursul evaluării au fost utilizate pentru a îmbunătăți conținutul și rezultatele preconizate ale activităților de învățare pe tot parcursul vieții sprijinite de FSE, care vizează cele trei grupuri-țintă în perioada de programare 2014-2020. Evaluarea reacției FSE la criza economică și financiară a demonstrat flexibilitatea FSE ca instrument capabil de reacție rapidă la criză. Până la sfârșitul anului 2010 fuseseră adaptate 84 dintre cele 117 programe operaționale. Majoritatea modificărilor au vizat extinderea domeniului de aplicare, lansarea unor cereri specifice și includerea unor noi grupuri-țintă, în funcție de situația concretă și de sistemul de guvernanță local. FSE a îmbunătățit consecvența măsurilor anticriză în cadrul perspectivei pe termen lung a adaptării structurale, deoarece a fost, în general, utilizat pentru a finanța programele de formare care oferă locuri de muncă pe termen scurt, adăugând o componentă activă la măsurile existente cu caracter mai durabil. Două rapoarte ale Rețelei de experți în materie de evaluare a FSE au vizat performanța FSE în ceea ce privește „accesul la muncă” și „incluziunea socială”. În ceea ce privește accesul la un loc de muncă, au fost sprijiniți peste 12,5 milioane de beneficiari finali, iar peste 2,4 milioane dintre aceștia au obținut un loc de muncă. Totuși, au existat puține dovezi cu privire la durabilitatea locurilor de muncă create. În ceea ce privește incluziunea socială, au participat peste 14,5 milioane de beneficiari finali aparținând unei game largi de grupuri-țintă, și anume șomeri, migranți și tineri. Cele mai eficace intervenții s-au dovedit a fi cele efectuate în școli, care au implicat tineri confruntați cu riscul părăsirii timpurii a școlii sau aflați la momentul tranziției dintre școală și încadrarea în muncă, cele efectuate pe lângă familiile aparținând comunităților de romi, precum și activitățile de reintegrare a adulților în sistemul educațional. Studiul de evaluare care a măsurat impactul modificării cerințelor de reglementare asupra costurilor și a sarcinii administrative a furnizat și unele sugestii pentru viitorul FSE în perioada 2014-2020. Potrivit analizei, costurile administrative globale au fost rezonabile, ridicându-se la 4,8 % din totalul bugetelor FSE pentru perioada 2007-2013, în comparație cu programe similare derulate de Banca Mondială, FMI sau ONU. Cu toate acestea, s-a stabilit că este necesar să se depună în continuare eforturi de reducere a costurilor și a sarcinii administrative, care să vizeze cu precădere acele sarcini care presupun cele mai mari costuri și cel mai mare volum de muncă, cum ar fi obligațiile de informare și de publicitate, reprezentând 18,5 % din costurile administrative. Totuși, s-a semnalat, de asemenea, că reducerea în continuare a costurilor și a sarcinii administrative nu ar trebui să se realizeze în detrimentul aspectelor administrative pozitive ale programului, cum ar fi consolidarea capacității de selectare a operațiunilor, deoarece acest lucru ar reduce eficiența programelor din punct de vedere al costurilor. Evaluarea la jumătatea perioadei a Fondului european de ajustare la globalizare (FEG) a arătat că, în general, s-au înregistrat performanțe mai bune în acele situații în care lucrătorii au beneficiat de sprijin individual și de măsuri puternice de sprijinire la nivel național. Pe lângă reîncadrarea directă în muncă, asistența acordată de FEG a generat și alte efecte pozitive pentru persoane, cum ar fi o încredere sporită și adoptarea unor metode mai eficiente de căutare a unui loc de muncă. În cadrul evaluării s-a constatat faptul că, în situațiile în care sprijinul FEG a fost acordat după o perioadă îndelungată de la pierderea locului de muncă, numeroși lucrători disponibilizați reintraseră deja pe piața muncii, iar cei rămași manifestau tendința de a fi „mai greu de ajutat”. S-au făcut sugestii de îmbunătățire a arhitecturii FEG pentru creșterea flexibilității modului de punere în aplicare, accelerarea procesului de depunere a cererilor, consolidarea capacității de depunere a cererilor la nivel național și/sau regional și asigurarea unor noi oportunități de diseminare a învățămintelor desprinse și a bunelor practici, precum și pentru consolidarea proceselor de monitorizare și de raportare. În sfârșit, evaluarea la jumătatea perioadei a programului PROGRESS a arătat că acesta a produs rezultate pozitive, îmbunătățind la diverse niveluri calitatea dezbaterii, a proceselor, a cooperării și a schimbului de bune practici, și a produs instrumente și indicatori statistici de consolidare a procesului de elaborare a politicilor bazate pe dovezi. În plus, activitățile finanțate prin programul PROGRESS au influențat politicile și legislația UE (de exemplu obiectivele de combatere a sărăciei din cadrul Strategiei Europa 2020, reforma sistemelor de pensii, punerea în aplicare a legii privind sănătatea și securitatea în muncă și un drept al muncii mai cuprinzător). Politica regională Politica regională este pusă în aplicare prin gestiune partajată și este finanțată din Fondul european de dezvoltare regională (FEDER) și Fondul de coeziune (FC), care reprezintă peste 28 % din totalul bugetului UE pentru anul 2012 în angajamente. În 2012 s-au plătit 38,2 miliarde EUR, în principal sub formă de rambursări către statele membre din FEDER și FC pentru perioadele de programare 2000-2006 și 2007-2013. Cheltuielile pe care statele membre le-au declarat Comisiei pentru FEDER și FC din perioada 2007-2013 au atins valoarea medie de 41,2 % la sfârșitul anului 2012. Cu toate acestea, în unele state membre ratele cheltuielilor s-au situat cu mult sub medie (în special în România și Bulgaria), ceea ce a generat îngrijorări și a condus la adresarea unor apeluri către statele membre de a accelera mobilizarea fondurilor UE disponibile și de a se axa pe direcționarea cheltuielilor în vederea maximizării impactului asupra creșterii economice și a creării de locuri de muncă. Ca răspuns la criză, peste 30 de miliarde EUR din FEDER și din Fondul de coeziune au fost reprogramate, exploatându-se flexibilitatea permisă prin cadrul juridic de sprijinire a celor mai urgente nevoi și de consolidare a anumitor domenii investiționale. Printre domeniile care tind să se afle în centrul atenției la nivelul UE-27 se numără C-D, acordarea de sprijin întreprinderilor, dezvoltarea energiei durabile, a infrastructurii culturale și sociale, a drumurilor și a pieței muncii. Pentru a proteja strategiile de creștere economică și de creare de locuri de muncă, precum și pentru a reduce presiunea exercitată asupra bugetelor naționale, ratele de cofinanțare ale UE au fost majorate în nouă state membre, iar programelor pentru Grecia, Irlanda, Letonia, Portugalia, România și Ungaria li s-au alocat plăți suplimentare (cu rate de cofinanțare majorate până la 95 %). Datele[18] arată că realizările și rezultatele politicii au început să se concretizeze într-un ritm accelerat în 2011, după o evoluție mai lentă în anii de la începutul perioadei, ceea ce demonstrează și rolul esențial jucat de politica de coeziune în menținerea nivelului investițiilor publice în unele state membre. Datele agregate privind indicatorii comuni utilizați au evidențiat realizările obținute în primii cinci ani ai perioadei actuale de programare. Printre cele mai importante realizări care contribuie la inițiativele emblematice ale Strategiei Europa 2020 pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii se numără următoarele: au fost create aproximativ 400 000 de locuri de muncă (190 000 începând cu 2010), dintre care peste 15 600 de locuri de muncă în cercetare și aproximativ 170 000 de locuri de muncă în IMM-uri; au beneficiat de sprijin peste 142 000 de IMM-uri și peste 53 000 de firme nou-înființate (dintre care 28 000 începând cu 2010); aproximativ 1,9 milioane de cetățeni au dobândit acces la internet în bandă largă; au fost lansate peste 5 000 de proiecte de transport; și au fost sprijinite peste 19 000 de proiecte privind infrastructura educațională. În 2012 au fost finalizate mai multe evaluări. Pe lângă cele efectuate de statele membre la nivel individual[19] și rapoartele de țară realizate prin intermediul rețelei de experți în materie de evaluare, Comisia însăși a finalizat evaluări cu privire la diferite aspecte ale politicii de coeziune[20]. Două evaluări ex-post referitoare la zece proiecte majore cofinanțate de FEDER și de fondurile de coeziune în perioada 1994-1999 și finanțate de Fondul de coeziune în perioada 2000-2006 au furnizat dovezi cu privire la impactul și valoarea adăugată a investițiilor în infrastructură realizate din aceste fonduri în domeniul transportului și al mediului (a se vedea mai jos). Concluziile acestor evaluări sunt transpuse în orientările aferente programului pentru perioada 2014-2020. Evaluarea ex-post a Fondului de coeziune pentru perioada 2000-2006 a confirmat efectul puternic al proiectelor cofinanțate asupra extinderii și îmbunătățirii rețelei de transport în țările care au beneficiat de sprijin. De exemplu, s-au adus îmbunătățiri majore unui număr mare de rute de tranzit care traversează țările în cauză, precum și legăturilor de transport cu țările învecinate. Deși există un anumit grad de incertitudine în legătură cu măsura în care beneficiile generate de proiectele de mediu au depășit costurile de realizare, aceste proiecte au avut un efect semnificativ de protecție a mediului și de reducere a poluării, îmbunătățind astfel atât sustenabilitatea dezvoltării economice, cât și calitatea vieții în multe regiuni din țările care au beneficiat de sprijin. O constatare importantă a fost impactul mai de durată pe care îl au investițiile în proiectele de infrastructură, impact care, în general, poate fi evaluat numai după câțiva ani de funcționare și, adesea, după ce perioada de finanțare a luat sfârșit. Evaluarea a subliniat și întârzierile semnificative cu care sunt puse în aplicare proiectele. Acest lucru este valabil, în special, cazul proiectelor de mediu și al proiectelor de mare anvergură, în general din țările UE-12. Evaluarea ex-post pentru perioada 1994-1999 a adus și alte dovezi cu privire la intervalul de timp care trebuie să treacă înainte să poată fi identificat impactul proiectelor, demonstrând că efectele pe termen mediu pot fi evaluate în mod corect numai după aproximativ cinci ani de funcționare a proiectelor de infrastructură de mare anvergură. Evaluarea a identificat o „listă de ingrediente” care pot asigura impactul maxim al proiectelor de investiții publice. De exemplu, probabilitatea ca investițiile să se materializeze crește atunci când spiritul antreprenorial și profesionalismul coexistă cu libertatea de decizie la nivelul conducerii și cu răspunderea în fața autorităților guvernamentale. De asemenea, în 2012 Curtea de Conturi a finalizat o serie de audituri ale performanței unor instrumente financiare. Recomandările Curții s-au axat pe aspecte precum necesitatea unei monitorizări periodice, utilizarea unor indicatori de performanță comparabili și îmbunătățirea criteriilor de selecție. Comisia a ținut seama de recomandările respective în procesul de elaborare a viitoarei politici, de exemplu prin introducerea unor condiționalități ex-ante și prin crearea unor indicatori comuni ale căror definiții au fost elaborate în cooperare cu statele membre. Aspectul cel mai important este faptul că, în cuprinsul propunerilor sale, Comisia a pus accentul pe necesitatea ca instrumentele viitoare să prevadă obiective și priorități mult mai explicite, ceea ce are ca scop abordarea problemelor semnalate de Curte privind performanța. În ansamblu, rapoartele și evaluările realizate de statele membre, precum și analiza proprie a Comisiei, confirmă caracterul adecvat al propunerilor Comisiei pentru următoarea perioadă de programare, în special în ceea ce privește concentrarea, optimizarea programării și a monitorizării, instituirea unor indicatori comuni pe viitor și a unui cadru de performanță prevăzut cu obiective și etape de referință, evaluarea rezultatelor obținute și asumarea responsabilității pentru acestea, precum și pentru resursele utilizate. În plus, s-a confirmat necesitatea discuțiilor politice periodice propuse pentru viitor cu privire la performanța politicii. RUBRICA 2 – CONSERVAREA ȘI GESTIONAREA RESURSELOR NATURALE Politica de mediu Programul LIFE+ sprijină proiectele de mediu și de conservare a naturii pe tot teritoriul UE, precum și în țările candidate, în statele aderente și în țările învecinate. Programul este pus în aplicare prin intermediul gestiunii centralizate directe. În 2012 s-au asumat angajamente în valoare de 332,9 milioane EUR (0,2 % din bugetul UE pentru 2012). Până la sfârșitul anului 2012 a devenit disponibilă o evaluare finală a programului LIFE+ (2007-2013), la puțin peste doi ani de la evaluarea de la mijlocul perioadei și la un an de la propunerea privind un nou program LIFE. Având în vedere momentul evaluării, numai câteva proiecte finanțate în baza LIFE+ fuseseră finalizate (40 de proiecte dintre cele 1300-1400 avute în vedere); în consecință, evaluarea s-a axat pe procesele programului mai degrabă decât pe evaluarea performanței proiectelor. Evaluarea a confirmat valoarea adăugată generată de programul LIFE la nivelul UE, rezultată din capacitatea acestuia de a acționa ca o platformă pentru schimbul de practici și de cunoștințe, recomandând ca importanța atribuită acestei valori adăugate la nivelul UE să fie menținută și sporită. Evaluarea a constatat unele îmbunătățiri în anumite domenii legate de punerea în aplicare a programului, comparativ cu evaluările anterioare. De exemplu, s-a acordat mai multă importanță valorii adăugate la nivelul UE în cadrul selecției proiectelor, deși beneficiarii rămân în mare parte axați pe proiectele și profilurile lor individuale. Cu toate că procesul de depunere a cererilor prin mijloace electronice a redus sarcina administrativă aferentă, aceasta este în continuare mai împovărătoare decât în cazul altor programe ale UE. Există posibilitatea de a extinde utilizarea raportării electronice și la activitatea de monitorizare a proiectelor pentru a reduce în continuare sarcina administrativă. Datele provenite din evaluări și consultări au fost utilizate la elaborarea noului program. Propunerea care vizează un nou program pentru următorul CFM include printre obiective: stabilirea unei legături mai bune cu prioritățile de politică ale UE, printre care se numără politicile climatice; promovarea utilizării proiectelor integrate; dezvoltarea de sinergii și complementarități cu alte fonduri ale UE; promovarea valorii adăugate la nivelul UE și solidaritatea/conjugarea eforturilor; și simplificarea programului. Politicile agricole și de dezvoltare rurală Bugetul pentru anul 2012 al politicii agricole comune (PAC) se ridică la aproximativ 58,59 miliarde EUR în angajamente. În ceea ce privește primul pilon al PAC, care cuprinde acordarea de sprijin direct pentru venit, datele referitoare la ajutoarele directe arată că plățile decuplate stabilizează veniturile fermierilor și contribuie astfel la asigurarea viabilității economice a fermelor. Plățile directe au în continuare o contribuție semnificativă la venitul întreprinderilor agricole (venitul fermelor familiale). Plățile directe au reprezentat, în medie, aproximativ jumătate din venitul fermelor familiale în anul 2012. Pe baza schemelor de sprijin direct, se acordă ajutor unui număr de peste 7 milioane de fermieri. Datele referitoare la măsurile de piață arată că reformele aduse PAC au consolidat orientarea spre piață a agriculturii UE și au redus intervenția statului și ajutorul pentru stocarea privată, mecanisme care constituiau instrumentele tradiționale ale PAC și care au devenit, între timp, măsuri de siguranță, având în vedere că stocurile publice au fost practic eliminate. În ceea ce privește al doilea pilon, care cuprinde politica de dezvoltare rurală, în anul 2012 s‑au înregistrat în continuare progrese în legătură cu încheierea programelor care vizau perioada 2000-2006 și cu punerea în aplicare a programelor de dezvoltare rurală pentru perioada 2007-2013. Deși calitatea datelor furnizate de statele membre poate fi îmbunătățită, se pot raporta realizări însemnate pe baza cifrelor disponibile. De exemplu, valoarea producției agricole car respectă etichetele/standardele de calitate recunoscute și sprijinite de Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) a ajuns, în prezent, la 13,2 miliarde EUR, ceea ce reprezintă 80 % din obiectivul final al programului, stabilit pentru 2013, iar 62 de milioane de cetățeni din mediul rural au beneficiat de servicii îmbunătățite susținute de FEADR, reprezentând 87 % din obiectivul final al programului stabilit pentru 2013. În termeni financiari, până la sfârșitul anului 2012 se utilizaseră 58,9 miliarde EUR din bugetul total de 96,2 miliarde EUR alocat perioadei 2007-2013. Axele 1, 3 și 4 se ridică, în prezent, la 43,8 % din bugetul alocat. Cu toate acestea, există incertitudini semnificative cu privire la continuarea acestei tendințe pozitive, deoarece criza economică reduce posibilitățile statelor membre de a pune la dispoziție fondurile necesare și capacitatea administrativă a acestora de a pune în aplicare programele. În 2012 s-au derulat șase evaluări ale diferitelor elemente ale PAC, care au analizat în special impactul măsurilor PAC asupra piețelor, veniturilor fermelor, structurilor de producție, competitivității, mediului înconjurător și dezvoltării rurale. De asemenea, opt rapoarte speciale întocmite de Curtea de Conturi au asigurat feedbackul referitor la performanța măsurilor vizate[21]. Rezultatele evaluărilor și ale rapoartelor speciale evidențiază necesitatea de a direcționa mai bine măsurile, de a simplifica și a monitoriza mai eficient procesul de obținere a rezultatelor și de îndeplinire a obiectivelor. În ceea ce privește politica de dezvoltare rurală, în anul 2012 au fost finalizate atât evaluarea ex-post a programelor de dezvoltare rurală (PDR) pentru 2000-2006, care au avut un buget total de 59,2 miliarde EUR, cât și sinteza evaluărilor la jumătatea perioadei ale PDR pentru 2007-2013, care au avut un buget total de 96,2 miliarde EUR. Potrivit rezultatelor, PDR demonstrează că are capacitatea de a genera un impact pozitiv asupra economiei și mediului, deși majoritatea măsurilor sunt resimțite mai mult la nivelul beneficiarului individual decât la nivelul economiei rurale și al populației rurale în ansamblu. Efectele asupra veniturilor par a depinde, în mare măsură, de direcționarea eficientă a sprijinului specific acordat în cadrul fiecărei măsuri și de aplicarea combinată a măsurilor. În plus, măsurile de dezvoltare rurală au menținut sau au generat locuri de muncă în zonele rurale. Efectele nete ale măsurilor PDR asupra ocupării forței de muncă par a fi, în general, mai mici decât impactul net asupra veniturilor, deși impactul intervențiilor PDR este dificil de izolat de cel al altor factori. Concluziile și recomandările acestor evaluări au fost preluate în elaborarea politicii de dezvoltare rurală pentru perioada 2014-2020; printre ele se numără necesitatea unei mai bune direcționări a măsurilor, îmbunătățirea strategiilor de dezvoltare rurală și a modului de concepere a acestora, asigurarea de complementarități între măsuri și consolidarea complementarităților între programele de dezvoltare rurală și alte programe și fonduri. Experiența dobândită prin punerea în aplicare a reformei sectorului vitivinicol din 2008 i-a permis Comisiei să concluzioneze că reforma a fost pusă în aplicare cu succes și că nu mai există un surplus structural în acest sector[22]. Aceste concluzii au fost susținute de o evaluare a sectorului vinicol care vizează perioada 2001-2011 și pune accentul pe efectele reformei din 2008. Evaluarea a inclus o analiză ulterioară a raportului special al Curții de Conturi[23], care a evidențiat lipsa indicatorilor-cheie de performanță, libertatea de decizie exagerată a statelor membre în ce privește punerea în aplicare a măsurilor de restructurare și de conversie și nivelul prea ridicat al ratelor de sprijin. În evaluare s-a constatat faptul că punerea în aplicare a măsurilor prin intermediul programelor naționale de sprijin, care asigură flexibilitatea și adaptabilitatea măsurilor de sprijin la nevoile locale ale sectoarelor vitivinicole, a fost eficace. Cu toate acestea, în gestionarea politicilor au apărut unele probleme care au limitat eficacitatea, de exemplu aplicarea unor proceduri prea rigide. Evaluarea măsurilor de consolidare a competitivității producătorilor de vin din UE și a pieței a ținut seama de faptul că măsurile sunt mai eficiente, dar că modalitatea de punere în aplicare de către unele state membre/regiuni (direcționarea insuficientă către beneficiari) a redus eficiența. Se pare că nu s-a reușit simplificarea abordării actuale și că există unele inconsecvențe între măsura de promovare a mărcilor private pe piețele din țările terțe și cele care permit promovarea generică pe piața UE. Evaluarea sectorului cerealelor a confirmat faptul că, deși ajutorul este necesar pentru a sprijini venitul producătorilor, adoptarea plăților decuplate limitează efectele de distorsionare și asigură coerența cu obiectivele generale ale PAC. Deciziile de producție luate de către agricultori și prelucrători sunt determinate mai degrabă de semnalele pieței, contribuind la sporirea competitivității și la funcționarea fără sincope a pieței interne. Măsurile au promovat dezvoltarea recoltelor de cereale și a utilizărilor finale în care UE deține un avantaj comparativ. Reforma a fost relativ eficientă, deoarece costul măsurilor specifice luate cu privire la cereale a scăzut, în timp ce agențiile de plăți ale statelor membre și, într-o măsură mai mică, producătorii consideră că sarcina administrativă poate fi gestionată. Evaluarea proiectului care încurajează consumul de fructe în școli a analizat efectele acestei inițiative lansate în 2008, ajungând la concluzia că proiectul a reușit să crească pe termen scurt consumul de fructe și legume de către copii, însă perioada scurtă de punere în aplicare nu permite încă evaluarea impactului asupra îmbunătățirii obiceiurilor alimentare pe termen lung. În ceea ce privește influența finanțării UE asupra eficacității proiectului, evaluarea sugerează că ajutorul acordat de UE a avut un impact pozitiv, chiar esențial. Proiectul este considerat crucial pentru punerea în aplicare a altor proiecte care încurajează consumul de fructe în școli la nivel național sau regional, în aproape toate statele membre participante. Recomandările specifice de creștere a nivelului de cofinanțare din partea UE și de extindere a domeniului de aplicare al măsurilor eligibile pentru ajutorul UE au fost incluse în propunerile de modificare a proiectului, în contextul propunerilor de reformă a PAC 2020. În final, evaluarea ex-post a Planului de acțiune în domeniul forestier al UE a analizat punerea în aplicare a 18 acțiuni specifice din cuprinsul planului pe perioada 2007-2011. Rezultatele și recomandările acestei evaluări reprezintă o contribuție de bază la revizuirea oricărei strategii viitoare a UE în domeniul forestier. Politica privind afacerile maritime și pescuitul Politicile UE în domeniul maritim și al pescuitului sunt susținute de programele de investiții legate de punerea în aplicare, în cadrul dreptului mării, a politicii comune în domeniul pescuitului, de Fondul european pentru pescuit (FEP) și de FEGA (Fondul European de Garantare Agricolă). Statele membre au raportat că angajamentele asumate în temeiul FEP au totalizat, până în iulie 2012, aproximativ 2 423 de miliarde EUR, reprezentând 56,3 % din suma programată pentru întreaga perioadă. În 2012 au devenit disponibile șase evaluări, incluzând principalele domenii de cheltuieli: evaluările ex-post ale acordurilor de parteneriat în domeniul pescuitului (susținute de fondurile pentru punerea în aplicare a politicii comune în domeniul pescuitului și de cele din domeniul dreptului mării) și o evaluare intermediară a FEP care vizează perioada 2007-2010. Pe lângă aceste evaluări, rapoartele speciale ale Curții de Conturi a UE, auditurile interne și datele din registrul flotei de pescuit a UE oferă informații suplimentare cu privire la performanță. Raportul de sinteză al FEP s-a axat pe punerea în aplicare a programului, având în vedere perioada de timp limitată a acestuia și lipsa datelor referitoare la performanță pentru perioada respectivă. În special, datele din rapoartele naționale au fost extrem de eterogene, făcând imposibile comparațiile între statele membre, aspect care va trebui corectat în viitorul CFM. Raportul a arătat că, deși progresele înregistrate în cele mai multe domenii prioritare („axe”) au fost satisfăcătoare, rata de succes pentru axa 4, referitoare la dezvoltarea durabilă a pescuitului, a fost cea mai scăzută, deoarece acțiunile de punere în aplicare se află încă într-un stadiu incipient. Principalele explicații furnizate pentru aplicarea cu întârziere au fost cofinanțarea limitată din cauza mediului economic nefavorabil, accesul limitat la finanțare prin îndatorare și lansarea cu întârziere a programelor. Pe de altă parte, au fost menționați și unii factori de succes, cum ar fi administrarea eficientă și interesul crescut față de acest sector. Raportul de sinteză a indicat că, în ansamblu, sistemele de monitorizare au funcționat corespunzător, însă este necesar să se îmbunătățească în continuare calitatea și modalitatea de definire a indicatorilor. De acest fapt s-a ținut seama la pregătirea sistemului de evaluare și monitorizare al noului FEPAM (Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime) care reflectă orientarea mai pronunțată a politicii către obținerea de rezultate. Acest lucru se realizează prin introducerea unei logici mai clare a intervențiilor în programele operaționale, cu utilizarea unor indicatori comuni de realizare și de rezultat în vederea monitorizării și prin includerea unui cadru de performanță și de rezervă în programe. În plus, datele actualizate pentru 2012 au arătat că, până la sfârșitul anului 2012, întârzierile înregistrate la axa 4 au fost depășite și s-au obținut rezultate satisfăcătoare. Ca informații complementare la raportul de sinteză al FEP, datele din registrul flotei de pescuit a UE arată că sprijinul acordat pentru dezafectarea navelor de pescuit aproape a atins obiectivele fixate în programele operaționale ale statelor membre. În 2012, 603 nave au fost dezafectate cu sprijinul FEP. Cu toate acestea, Curtea de Conturi a UE a subliniat că sprijinul acordat de FEP pentru dezafectarea navelor de pescuit nu a avut un impact suficient asupra capacității de pescuit sau a activității de pescuit ca atare și nici nu a reușit să refacă echilibrul dintre capacitatea flotei și oportunitățile de pescuit într-un mod durabil. Comisia a ținut seama de aceste concluzii la elaborarea noului FEPAM pentru perioada 2014-2020, propunând încetarea măsurilor cu privire la flotă care nu au reușit să reducă supracapacitatea flotei europene de pescuit. Evaluările ex-post ale mai multor acorduri de parteneriat în domeniul pescuitului (Fisheries Partnership Agreements – FPA) au arătat că aceste FPA-uri contribuie la crearea de bogăție economică și de locuri de muncă, atât în UE, cât și în țara parteneră. În ceea ce privește eficiența, FPA-urile au garantat accesul proprietarilor de nave din UE la o serie de Zone Economice Exclusive (ZEE) din țările terțe într-un cadru reglementat și au asigurat fonduri pentru îmbunătățirea guvernanței locale în domeniul pescuitului. Prin urmare, se poate considera că acestea au produs beneficii atât pentru UE, cât și pentru țările partenere beneficiare. Cu toate acestea, Comisia a considerat, în urma unui audit intern, că există anumite deficiențe care trebuie rezolvate pe parcursul procesului actual de evaluare a acordurilor individuale și a recomandat elaborarea și punerea în aplicare a unei metodologii standard care să prevadă o metodă coerentă și sistematică de desfășurare atât a evaluărilor ex-ante, cât și a celor ex-post. Aceste recomandări sunt puse în aplicare, în prezent, prin intermediul noilor orientări interne privind evaluările FPA, care au în vedere atât aspecte de natură metodologică, cât și informații practice privind procedurile și cerințele. Pe această bază, au fost formulați noi termeni de referință care vor fi utilizați în cadrul evaluărilor prezente și viitoare. Evaluarea ex-post a modalității de punere în aplicare a regimului de compensare pentru costurile suplimentare înregistrate în vederea comercializării anumitor produse de pescuit din regiunile ultraperiferice indică faptul că acesta își îndeplinește în mod eficient obiectivul de a contribui la dezvoltarea și competitivitatea industriei pescuitului. Prin urmare, pentru următoarea perioadă financiară, Comisia a propus o schemă de compensare similară cu cea care este în vigoare în cuprinsul unei propuneri de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime (FEPAM). RUBRICA 3A – LIBERTATE, SECURITATE ȘI JUSTIȚIE În 2012, politicile în domeniul afacerilor interne au fost susținute de un buget cu angajamente în valoare de 1,37 miliarde EUR. Sprijinul a fost organizat în cadrul a două programe: programul „Solidaritatea și gestionarea fluxurilor migratorii” (SOLID) și programul „Securitate și protecția libertăților”. Rezultatele performanței financiare s-au menținut la un nivel satisfăcător, ratele de execuție fiind de 100 % în ceea ce privește angajamentele și de 99 % în ceea ce privește plățile în 2012. Evaluarea din 2012 a Rețelei europene de prevenire a criminalității (sprijin în valoare de 845 000 EUR în cadrul programului „Fondul pentru prevenirea și combaterea infracționalității”) a arătat valoarea adăugată a rețelei. Pe baza acestei evaluări și ca răspuns la cererea Consiliului European privind studierea posibilității de înființare a unui Observator pentru prevenirea infracționalității, Comisia a recomandat consolidarea progreselor înregistrate și îmbunătățirea funcționării rețelei, mai degrabă decât instituirea unui observator. Evaluarea a evidențiat, de asemenea, că o serie de deficiențe, inclusiv în legătură cu organizarea și guvernanța, vor trebui corectate printr-o aliniere mai sistematică a rețelei la prioritățile convenite ale UE, un rol mai puternic în ceea ce privește contribuția la elaborarea politicilor UE și ale statelor membre și o abordare mai strategică a procesului de stabilire a activităților. Comisia întreprinde, în prezent, măsuri de monitorizare a recomandărilor și a deficiențelor identificate. Curtea de Conturi Europeană a efectuat, de asemenea, un audit al performanței în 2012, cu privire la contribuția Fondului european de integrare și a Fondului european pentru refugiați la integrarea resortisanților din țările terțe. În ansamblu, Curtea a evidențiat acțiunile și proiectele care au avut rezultate pozitive, dar a criticat eficacitatea generală a fondurilor și a formulat o serie de recomandări, printre care necesitatea simplificării acordurilor de programare și instituirea unor sisteme de gestionare și control, precum și a unui sistem de indicatori comuni, pentru a măsura realizările și rezultatele programului. Propunerile de programe ale Comisiei din următorul cadru financiar multianual 2014-2020 cu privire la Fondul pentru azil și migrație și la Fondul pentru securitate internă au preluat recomandările Curții. Totuși, Comisia nu a fost de acord cu concluzia Curții privind eficacitatea fondurilor și eventualele suprapuneri sau lipsa complementarității între EIF și alte fonduri ale UE. Comisia asigură monitorizarea necesară împreună cu statele membre, astfel încât la nivel național să fie instituite acorduri adecvate. În domeniul justiției, programele relevante (programul „Justiție civilă”, programul „Justiția penală”, programul „Daphne III”, programul „Drepturi fundamentale și cetățenie”, programul „Prevenirea și informarea cu privire la consumul de stupefiante” și domeniile care vizează egalitatea de gen și combaterea discriminării din cadrul programului PROGRESS) au fost puse în aplicare conform planului, având un buget total de 119 milioane EUR. În 2012 nu au fost puse la dispoziție noi rezultate ale evaluării acestor programe. RUBRICA 3B – CETĂȚENIE Politica privind comunicarea În 2012, informațiile referitoare la performanță au arătat că s-au înregistrat progrese în ceea ce privește punerea în aplicare a celor trei obiective specifice ale programului „Europa pentru cetățeni” (28,4 milioane EUR angajate în 2012)[24]. Programul și-a atins obiectivele cu privire la performanța financiară și la acțiunile care trebuiau întreprinse. În ceea ce privește primul obiectiv, constând în dezvoltarea sentimentului de integrare în spațiul european în rândul cetățenilor, 77,5 % dintre participanții la program din cadrul a 451 de proiecte contractate se simt mai europeni, depășind astfel obiectivul de 75 %. Temele programului din 2012, care au fost cel mai frecvent luate în considerare în proiectele eligibile, au fost „facilitarea participării depline a cetățenilor la viața democratică a UE” (61 %) și „asigurarea posibilității cetățenilor de a interacționa și de a participa la construirea unei Europe mai integrate” (58 %). În 2013 se prevede efectuarea unui studiu de evaluare a impactului programului „Europa pentru cetățeni”. În plus, în 2012 au devenit disponibile 12 evaluări privind Anul european al voluntariatului (EYV) 2011, acțiunile referitoare la „comunicare și media” (Evaluarea intermediară a PressEurop) și diferite aspecte ale comunicării intitulate „Comunicare la nivel local” (10 evaluări). În special, datele referitoare la EYV 2011 (cu un buget de 7,7 milioane EUR angajate în 2011) au arătat că programul a avut un impact pozitiv asupra voluntariatului, atât la nivel european, cât și la nivel național. Evaluarea a concluzionat că obiectivele și activitățile anului respectiv au fost relevante și specifice și că abordarea orientată spre rezultate și-a atins cu succes obiectivele în toate statele membre, chiar dacă impactul a variat în funcție de situațiile naționale specifice. Experiența dobândită cu ocazia EYV 2011 a arătat că programele naționale și cooperarea cu organismele naționale de coordonare din statele membre și cu principalele părți interesate la nivel european constituie modele de bune practici prin care se garantează răspândirea pe scară largă a mesajelor Anului european al voluntariatului și care au un impact durabil la nivel național și la nivelul societății civile. Pentru viitoarele evenimente de tipul Anului european al voluntariatului, ar putea fi dezvoltate sinergii mai bune cu programele existente și cu alți Ani europeni. Politica culturală În 2012 au fost raportate date care dovedesc înregistrarea de progrese în ceea ce privește punerea în aplicare a programelor „Tineretul în acțiune” (YiA), MEDIA 2007-2013 și MEDIA Mundus, precum și a programului „Cultura”[25]. În 2012, programele au fost puse în aplicare conform planificării, la termen, chiar mai devreme decât în anii anteriori și în toate țările participante. YiA a angajat 140,4 milioane EUR (cu 8 % mai mult decât în 2011). În anul 2012, YiA a sprijinit un număr mai mare ca niciodată de tineri și de lucrători tineri; cu 200 000 de participanți, programul se dovedește a fi tot mai atractiv (peste 920 000 începând din 2007) și își aduce contribuția la recunoașterea învățării nonformale. Potrivit celui mai recent sondaj de monitorizare disponibil, 67 % dintre participanți sunt de părere că șansele lor profesionale au crescut datorită experienței dobândite în cadrul YiA (61 % în sondajul anterior). În 2012, programele MEDIA 2007-2013 și MEDIA Mundus au angajat 112,5 milioane EUR, iar programul „Cultura” a angajat 59,2 milioane EUR (cu 3 % mai mult decât în 2011). Ca o consecință a acestor programe, s-a estimat că peste 19 400 de artiști/lucrători din domeniul cultural au fost mobili, mii de opere culturale au fost în circulație în 2010 și aproximativ 1 480 de organizații au fost implicate în 2011, în calitate de coordonatori sau de coorganizatori. Politicile privind sănătatea și protecția consumatorilor Politica în domeniul sănătății și al protecției consumatorului este susținută de Programul de sănătate publică (48,9 milioane EUR angajate în 2012), precum și de acțiunea UE în domeniul protecției consumatorilor (22 milioane EUR angajate în 2012). În 2012 nu au devenit disponibile noi evaluări. RUBRICA 4 – UE CA ACTOR GLOBAL Dezvoltare și relații externe Asistența externă pentru dezvoltare oferită de UE este finanțată de la bugetul general al UE și din Fondurile europene de dezvoltare (FED). Cele mai importante instrumente din punct de vedere financiar sunt FED (3,7 miliarde EUR angajate în 2012) pentru țările din Africa, zona Caraibilor și Pacific, urmat de Instrumentul european de vecinătate și parteneriat (IEVP) (2,4 miliarde angajate în 2012) și de Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare (ICD) (2,3 miliarde EUR angajate în 2012). În 2012 au fost publicate 10 evaluări geografice și 6 evaluări tematice referitoare la politica de dezvoltare a UE. Acestea indică, în general, că intervențiile UE la nivel strategic vizează nevoile țărilor partenere și ale populațiilor acestora, dar în același timp ar trebui să rămână suficient de flexibile pentru a anticipa și a se adapta la un context în schimbare. În statele fragile, UE ar trebui să se axeze mai mult pe dezvoltare și bună guvernanță. Organizațiile societății civile pot acționa ca un catalizator în vederea îmbunătățirii relevanței strategiilor UE și pentru responsabilizarea guvernelor. Combinația corespunzătoare de modalități de sprijin sporește eficiența la nivel strategic. Acest lucru este și mai important într-un context fragil, în care instrumentele de sprijin trebuie să fie cu precădere flexibile. Contribuțiile nefinanciare reprezintă factori esențiali ai succesului, în special în ceea ce privește sprijinul bugetar; de asemenea, ar trebui să se dezvolte un dialog politic mai eficace și mai favorabil incluziunii. Sprijinul bugetar este un instrument eficace, care ajută la îmbunătățirea gestiunii financiare publice și contribuie la alte reforme, dar nu poate finanța reforme. El poate crește gradul de aliniere și de sprijinire a instituțiilor cu ajutorul unor contribuții nefinanciare, cum ar fi dialogul politic. Impactul în general pozitiv al UE asupra reducerii sărăciei poate fi îmbunătățit în continuare printr-o mai bună coordonare cu alți finanțatori, prin legături mai bune între programele naționale și cele regionale și prin asigurarea mai multor sinergii între diferitele sectoare. Proiectele și programele UE ar înregistra beneficii de pe urma unui sistem de monitorizare mai bun și mai structurat. De asemenea, UE ar trebui să încurajeze fiecare partener să își îmbunătățească sistemele de monitorizare. Delegațiile UE ar trebui să își dezvolte în continuare capacitatea și competențele tehnice și sectoriale pentru a îmbunătăți coordonarea și gestionarea programelor și pentru a anticipa mai bine tendințele pe termen lung. Rezultatele evaluărilor geografice vor fi incluse în procesul actual de programare geografică, care urmează să fie finalizat în 2014. Comisia și Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) vor lua în considerare rezultatele la elaborarea viitoarelor programe de țară, care ar trebui să fie disponibile anul viitor. Rezultatele evaluărilor tematice produc un impact asupra deciziilor de politică. În urma evaluării sprijinului acordat sectorului sănătății, politicile și angajamentele existente vor fi integrate într-un program de acțiune intern în vederea îmbunătățirii punerii în aplicare, iar sprijinul acordat intervențiilor în domeniul sănătății realizate în fiecare țară parteneră va fi mai concentrat. Evaluarea drepturilor omului a condus la aprobarea de către Consiliul European din iunie 2012 a Cadrului strategic al UE privind drepturile omului și democrația și a planului de acțiune conex, precum și la publicarea unui cadru strategic unificat privind drepturile omului, care este pentru prima dată același pentru Comisie, SEAE și statele membre, însoțit de un plan de acțiune cuprinzător în vederea punerii sale în aplicare. Politica privind afacerile economice și financiare Asistența macrofinanciară acordă țărilor terțe partenere asistență pentru balanța de plăți, sub forma unor împrumuturi sau granturi pe termen mediu/lung, și vine în completarea finanțării furnizate în contextul programelor de reformă ale Fondului Monetar Internațional. Evaluarea operațiunilor din Georgia (granturi în cuantum de 46 milioane EUR), Liban (granturi în cuantum de 15 milioane EUR și împrumuturi în cuantum de 25 milioane EUR) și Kosovo (granturi în cuantum de 30 milioane EUR) a confirmat faptul că acest tip de instrument de intervenție în situații de criză contribuie, alături de programele FMI, la stabilizarea macroeconomică și la sustenabilitatea externă a țărilor beneficiare. Impactul acestor instrumente este amplificat atunci când acordarea asistenței este condiționată de aplicarea unor reforme structurale la nivelul guvernanței în țările beneficiare. Cu toate acestea, în evaluările asistenței macrofinanciare pentru Georgia și Kosovo, Comisiei i se sugerează să formuleze condiții mai specifice, în special în cazul unor acțiuni moderate, cum ar fi elaborarea unor planuri de acțiune. De asemenea, Comisia ar trebui să îmbunătățească vizibilitatea instrumentului de asistență macrofinanciară. Acesta a creat valoare adăugată prin efectul de sporire a încrederii pe care l-a generat, crescând credibilitatea țării în fața comunității internaționale și a potențialilor investitori. Comisia ține seama în continuare de recomandările făcute în cuprinsul evaluărilor cu ocazia elaborării și punerii în aplicare a operațiunilor în curs de desfășurare și a celor viitoare. Ajutorul umanitar și protecția civilă Cele două instrumente principale de care dispune Uniunea Europeană pentru a asigura furnizarea rapidă și eficientă de asistență sunt ajutorul umanitar și protecția civilă. UE intervine atunci când și acolo unde apar situații de criză sau dezastre naturale, ajutând populația afectată din țările terțe și din interiorul UE. În 2012, Comisia a angajat 1 252 milioane EUR ca reacție la situațiile de criză noi sau prelungite. Așadar, bugetul inițial de 874 milioane EUR a fost majorat în mai multe rânduri pentru a răspunde noilor situații de criză și dezastre naturale apărute în cursul anului. Mecanismul de protecție civilă (CPM) a fost activat de 38 de ori pe parcursul anului. În total, 31 dintre aceste intervenții au avut legătură cu dezastre naturale (furtuni de zăpadă, temperaturi extrem de scăzute, inundații, cutremure, tsunami, avalanșe, furtuni și incendii forestiere), iar șapte au avut legătură cu dezastre provocate de om (explozii, ridicarea unor tabere de refugiați, poluarea apelor maritime). 16 situații de intervenție au vizat țări incluse în mecanismul de protecție civilă al Uniunii Europene (EUCPM), iar 22 au vizat alte țări. Statele membre și Comisia Europeană, acționând împreună în numele UE în ansamblu, reprezintă în continuare cel mai mare donator de asistență umanitară din lume. UE acordă aproximativ 47 % din ajutorul umanitar global. Cea mai mare parte a finanțării acordate în 2012 s-a îndreptat spre Africa (51 %). O asistență substanțială a fost furnizată și în Orientul Mijlociu (Siria și țările învecinate), în Myanmar/Burma și pentru dezastrele naturale din sud-estul Asiei și din Caraibe. Comisia a finanțat activități de ajutor umanitar de care au beneficiat peste 122 de milioane de victime. În 2012 au fost finalizate nouă evaluări, dintre care cinci au fost specifice țării respective, iar patru au fost evaluări tematice/orizontale. Evaluările au arătat în general că asistența umanitară acordată de UE este considerată eficace și că abordarea „de jos în sus” și-a dovedit capacitatea de a răspunde rapid la situațiile de criză. Recomandările de îmbunătățire a eficacității care au relevanță generală pot fi sintetizate după cum urmează. Deși instrumentele standard țin seama de riscurile predominante și asigură o bază pentru luarea unor decizii de angajare sau de dezangajare, ar trebui să se pună un accent sporit pe măsurarea efectelor și a impactului pe termen mai lung, inclusiv prin furnizarea unui set de indicatori corespunzători pentru măsurarea impactului. Eforturile depuse pentru a deveni o forță motrice a coordonării finanțatorilor ar trebui să continue. De asemenea, participarea comunităților și coordonarea cu societatea civilă locală ar trebui să reprezinte o regulă și nu o excepție. Eforturile de inovare ar trebui să continue și nu să urmeze tendința de a adopta răspunsuri implicite standardizate. Ar trebui să se asigure în continuare strategii de ieșire, în special în mediile urbane, unde implicațiile dezastrelor sunt de obicei mai complexe. Pentru anumite proiecte ar trebui să se aibă în vedere extinderea intervalului de timp (de exemplu, peste 12 luni) pentru a se asigura eficacitatea acestora. În ceea ce privește eficiența, costul mediu al asistenței umanitare acordate de UE este de aproximativ 10 EUR pe persoană ajutată. În ceea ce privește cadrul de punere în aplicare, evaluarea acordului-cadru de parteneriat (FPA) a arătat că acesta permite o flexibilitate crescută a finanțării și timpi de răspuns mai mici în cazul unui grup restrâns de „parteneri de calitate”. Pe baza bunelor practici instituite, a învățămintelor desprinse și a coordonării mai strânse, se explorează în permanență oportunități de sporire a eficienței intervențiilor. Evaluările din 2012 au furnizat o serie de soluții cu privire la modul în care se pot rezolva ineficiențele. Deoarece, în mod inevitabil, resursele sunt adesea răspândite în cantitate mică între proiecte numeroase, ar trebui să se asigure o abordare multisectorială mai bine integrată. DG ECHO ar trebui să revizuiască procedurile de colectare a datelor în vederea îmbunătățirii procesului de monitorizare a eficienței sale. Ar trebui consolidate mecanismele de învățare și de schimb de cunoștințe, pentru a asigura o capacitate tehnică ridicată în domeniu. Politica de extindere Punerea în aplicare a politicii de extindere este sprijinită prin instrumentul financiar denumit „Instrumentul de asistență pentru preaderare” (IPA) 2007-2013. Valoarea adăugată avută în vedere prin programul IPA rezidă în capacitatea acestuia de a acționa ca vector principal pentru pregătirea țărilor candidate sau potențial candidate în vederea viitoarei aderări la UE. IPA are ca scop familiarizarea candidaților, înainte de aderare, cu obligațiile care le vor reveni după obținerea statutului de membru al UE, de exemplu înființarea unor instituții de gestionare a fondurilor UE după aderare și/sau adoptarea acquis-ului și a standardelor UE. În prezent, IPA este divizat în cinci componente. Gestionarea asistenței financiare acordate țărilor candidate și potențial candidate s-a desfășurat în general conform planului. În 2012 au fost angajate fonduri totale de aproximativ 1 016,5 milioane EUR. Rezultatele din acest domeniu sunt în curs de materializare, după cum arată progresele generale înregistrate în domeniul statului de drept, procesul constant de convergență către standardele și valorile europene și finalizarea negocierilor cu Croația, care va deveni al 28-lea stat membru al UE în anul 2013. Cu toate acestea, impactul asistenței mai poate fi îmbunătățit prin continuarea eforturilor de consolidare a capacităților instituțiilor naționale și printr-o alocare strategică mai specifică a resurselor. În 2012 a fost realizată o evaluare tematică a sprijinului acordat de UE pentru consolidarea guvernanței, a statului de drept, a reformei sistemului judiciar și a luptei împotriva corupției și a criminalității organizate în Balcanii de Vest. Evaluarea a demonstrat că în toate cele șapte state din regiunea Balcanilor de Vest măsurile generează în mod clar valoare adăugată pentru autoritățile naționale, producând îmbunătățiri considerabile la nivelul cadrelor instituționale și organizaționale fundamentale din domeniul statului de drept. Cu toate acestea, se impune o angajare mai puternică pe plan politic. În ceea ce privește eficiența și eficacitatea, evaluarea pledează pentru simplificarea programelor din cadrul IPA II la un număr mai mic de instrumente, precum și pentru o programare sectorială mai consecventă, cu un orizont temporal mai îndelungat. Referitor la beneficiari, evaluarea a indicat faptul că prioritățile programelor de reformă judiciară ar trebui să se reflecte cu claritate în politica națională și în propunerile de buget, asigurând stabilitatea parametrilor de planificare și a finanțării. Referitor la UE, s-a constatat că Uniunea ar trebui să elaboreze obiective generale și specifice programelor în ceea ce privește guvernanța și statul de drept și ar trebui să reevalueze/majoreze finanțarea IPA prin prisma unor activități de programare bazate pe dovezi. Programele prioritare ar putea avea un orizont temporal cuprins între patru și șapte ani și ar putea prevedea momente clar definite „de oprire” în vederea evaluării și a ajustării acțiunilor. Ținând seama de rezultatele evaluării actuale, s-a propus introducerea planificării multianuale în cadrul asistenței IPA II, pe durata cadrului financiar multianual viitor, cu efectuarea unei evaluări la jumătatea perioadei. De asemenea, evaluarea a subliniat importanța obiectivelor SMART și a indicatorilor de măsurare pentru sprijinirea programării și a monitorizării performanței. Unii dintre indicatorii propuși sunt, în prezent, utilizați la elaborarea unui cadru de indicatori pentru exercițiul de programare a asistenței IPA II. O evaluare tematică a drepturilor judiciare și fundamentale în Turcia a sugerat utilizarea unei abordări bazate pe programarea sectorială în cadrul IPA II. Pe baza evaluării, s-a considerat că asistența acordată de UE în domeniul drepturilor judiciare și fundamentale în Turcia a avut un efect de sprijin, adăugând valoare prin consolidarea reformelor în domeniul drepturilor omului, sporind eficacitatea sistemului judecătoresc și demonstrând realizări adecvate având în vedere resursele disponibile. Cu toate acestea, evaluarea a subliniat și unele deficiențe în programarea și punerea în aplicare a asistenței, de exemplu în ceea ce privește răspunderea instituțiilor relevante și transparența față de beneficiari. În noua programare IPA II se vor introduce elemente de flexibilitate, guvernanță îmbunătățită și asumare a răspunderii. Evaluarea tematică a sprijinului acordat de UE societății civile în Balcanii de Vest și în Turcia a sugerat o mai mare implicare a societății civile și a părților interesate în mecanismele de programare și de selecție a proiectelor. În plus, aceasta a propus o sinergie mai bună între intervențiile UE și cele care nu sunt efectuate de UE privind activitatea de programare și de punere în aplicare a asistenței IPA. Evaluarea a propus aducerea unor modificări în ceea ce privește modul de gestiune a noului program IPA, constând în intensificarea cooperării cu ceilalți finanțatori și cu instituțiile financiare internaționale la nivel strategic. În plus, evaluarea a pledat pentru o participare mai amplă a părților interesate la activitatea de programare. Potrivit evaluării programului SIGMA (Sprijin pentru îmbunătățirea guvernanței și a gestionării), sprijinul acordat de acest program a fost eficient; cu toate acestea, în prezent lipsește o ierarhie structurată și trasabilă a obiectivelor generale și specifice și a riscurilor integrate. Începând cu anul 2013, evaluările SIGMA vor constitui, în trei țări, baza pe care se va construi un dialog politic mai eficace, un instrument de informare pentru stabilirea finanțării IPA la nivel național și regional, precum și un instrument de elaborare a planurilor de reformă la nivel de țară. Pe baza acestor evaluări, propunerea Comisiei pentru un nou program IPA II urmărește să efectueze adaptările necesare pentru a asigura continuitatea și tranziția de la programul IPA actual, pentru a aplica un set de reguli simplificate și armonizate în toate departamentele Comisiei și pentru a facilita accesul beneficiarilor la finanțare. Pentru o eficiență și o eficacitate sporite, asistența va fi orientată spre rezultate într-o măsură mai mare, cu un grad mai ridicat de flexibilitate și de adaptabilitate la nevoile specifice. Se are în vedere crearea unei mai bune corelări între punerea în aplicare a cooperării financiare și îndeplinirea obiectivelor de politică prevăzute. Pentru exercițiul de programare 2014-2020 se propun mai mulți indicatori de performanță pertinenți. 4. CONCLUZII Rezultatele evaluărilor semnalează nevoia de simplificare, de fixare a unor obiective mai bine direcționate, de stabilire a unor indicatori comuni și a unui cadru de performanță care să conțină repere și obiective-țintă clare pentru următorul cadru financiar multianual (CFM). Comisia a ținut seama de aceste aspecte la elaborarea propunerilor sale pentru noua generație de programe din cadrul viitorului CFM și solicită Parlamentului European și Consiliului să păstreze aceeași perspectivă în cadrul propunerilor legislative pentru viitorul CFM, pentru a asigura un proces mai abordabil, mai bine direcționat și mai ușor de cuantificat pentru următoarea perioadă financiară. Comisia elaborează în prezent un mecanism de raportare mai aprofundat, mai sistematic și mai bine direcționat cu privire la progresele înregistrate și la performanță, bazat pe cadrul de monitorizare, evaluare și raportare instituit de către Parlament și Consiliu pentru următorul CFM. Comisia va prezenta, în 2014, noul cadru pentru acest raport. Între timp, ea a solicitat serviciilor sale să consolideze și să eficientizeze activitățile de măsurare și raportare a progreselor și a performanței, în vederea sprijinirii tuturor rapoartelor anuale de activitate viitoare, precum și a tuturor versiunilor viitoare ale acestui raport. Raportul din acest an ilustrează un progres general înspre atingerea obiectivelor programelor UE cu impac