INTRODUCERE

Ca răspuns la criza economică şi financiară, Strategia Europa 2020[1] consolidează capacitatea UE de a atinge obiectivul de creştere inteligentă, durabilă şi favorabilă incluziunii. Obiectivele strategiei sunt puse în aplicare printr-o serie de iniţiative emblematice care abordează principalele provocări.

Iniţiativa emblematică „O Uniune a inovării”[2] va asigura transformarea ideilor inovatoare în produse şi servicii care generează creştere economică şi locuri de muncă, abordând principalele provocări societale ale Europei. Ca o etapă importantă în această direcţie, iniţiativa emblematică în cauză se angajează să elaboreze un plan de acţiune privind ecoinovarea pe baza unei Uniuni a inovării, concentrându-se pe blocajele, provocările şi oportunităţile specifice realizării obiectivelor ecologice prin inovare.

De asemenea, Planul de acţiune privind ecoinovarea (Eco-innovation Action Plan - EcoAP) completează alte iniţiative emblematice ale Strategiei Europa 2020. Un element constitutiv important pentru tranziţia către o economie ecologică îl constituie iniţiativa emblematică „O Europă eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor”[3] şi foaia de parcurs[4] a acesteia, care stimulează şi consolidează cererea în materie de ecoinovare şi investiţiile conexe. „O politică industrială integrată pentru era globalizării”[5] transformă EcoAP într-un instrument de identificare şi implementare a măsurilor necesare pentru utilizarea principalelor tehnologii ecologice, de sporire a coordonării şi cooperării între UE şi statele membre şi de sensibilizare cu privire la potenţialul noilor tehnologii. Comunicarea „O agendă pentru noi competenţe şi noi locuri de muncă”[6] obligă EcoAP să susţină competenţele necesare pentru dezvoltarea sustenabilă, să promoveze dezvoltarea unor competenţe adecvate şi să abordeze discrepanţele existente între competenţe.

Prin urmare, EcoAP se va concentra pe stimularea inovării care are drept rezultat sau obiectiv reducerea presiunilor asupra mediului şi acoperirea lacunelor existente între inovare şi piaţă. Acesta va întreprinde, inter alia , anumite acţiuni suplimentare identificate în Foaia de parcurs către o „O Europă eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor”.

Prin „ecoinovare” [7] se înţelege orice formă de inovare care îşi propune să realizeze un progres semnificativ şi demonstrabil către o dezvoltare sustenabilă care protejează mediul, prin reducerea impactului asupra mediului, sporirea rezistenţei la presiunile asupra mediului sau printr-o utilizare mai eficientă şi mai responsabilă a resurselor naturale.

Ca parte din cadrul financiar multianual pentru perioada 2007-2013, Comisia Europeană sprijină proiectele de cercetare şi de demonstraţie pentru tehnologiile ecoinovatoare şi pentru introducerea acestora pe piaţă în cadrul (1) celui de-al șaptelea program-cadru pentru activităţi de cercetare şi dezvoltare tehnologică (PC7), (2) al Programului-cadru pentru competitivitate şi inovare (PCI), al proiectelor de primă aplicare a inovării şi de replicare pe piaţă, (3) al Platformei europene pentru ecoinovare, precum şi (4) al părţii ecologice din LIFE+. În conformitate cu aceste programe, statele membre şi regiunile pot apela, de asemenea, la sprijinul politicii de coeziune pentru utilizarea şi replicarea ulterioară a ecoinovării.

În comunicarea sa „Un buget pentru Europa 2020”[8], Comisia a indicat faptul că cercetarea şi inovarea vor fi structurate în jurul a trei teme care se sprijină reciproc (1) excelenţa bazei ştiinţifice; (2) abordarea provocărilor societale; (3) crearea poziţiei de lider industrial şi a cadrelor concurenţiale. De asemenea, Comisia s-a angajat să integreze lupta împotriva schimbărilor climatice în programele de cheltuieli ale UE şi să direcţioneze cel puţin 20% din bugetul Uniunii către obiectivele legate de schimbările climatice.

„Orizont 2020”[9], programul-cadru pentru cercetare şi inovare pentru 2014-2020, va consolida rolul ecoinovării şi va pune la dispoziţie mijloacele financiare adecvate pentru implementarea acestui plan de acţiune după 2013. În special, sunt extrem de relevante acţiunile care permit trecerea la o economie ecologică, cu emisii reduse de carbon şi rezistentă în faţa schimbărilor climatice, astfel cum se prevede în contextul provocării societale „Acţiuni împotriva schimbărilor climatice şi utilizarea eficientă a resurselor, inclusiv a materiilor prime”.

Abordarea privind parteneriatele[10] în materie de cercetare şi inovare va accelera cercetarea inovatoare în vederea intrării pe piaţă.

PROVOCAREA ÎN MATERIE DE ECOINOVARE

ECO inovarea trebuie accelerată astfel încât să stimuleze productivitatea, eficienţa şi competitivitatea resurselor şi să contribuie la salvgardarea mediului. Din ce în ce mai multe provocări importante de mediu şi constrângeri legate de resurse au condus la creşterea cererii globale de tehnologii, produse şi servicii ecologice, facilitând apariţia industriilor ecologice (a se vedea anexa 1). Procesul accelerat de adoptare pe piaţă a ecoinovării şi de diseminare a acesteia vor conduce la o mai bună performanţă de mediu şi rezistenţă în sectorul economic, fiind, în acelaşi timp, eficient din punct de vedere al costurilor şi indicat pentru afaceri şi societate în ansamblul său.

OBSTACOLELE şI MOTOARELE ECOINOVăRII ÎN CADRUL IMM-URILOR

Până în prezent, ecoinovarea a pătruns relativ încet pe pieţe, cu excepţia energiei regenerabile, ca rezultat al politicilor energetice şi climatice. Blocajele în calea ecoinovării includ eşecul preţurilor de piaţă de a reflecta în mod corespunzător costurile şi beneficiile de mediu, structurile economice rigide, infrastructura şi blocajele de comportament, stimulentele şi subvenţiile nocive. Alte aspecte care împiedică diseminarea ecoinovării includ cunoştinţele şi siguranţa limitată a pieţelor. Deşi multe dintre aceste obstacole sunt similare celor cu care se confruntă întreprinderile inovatoare în general, acestea tind să afecteze tot mai mult întreprinderile care se concentrează pe ecoinovare.

Pentru a aborda o parte din aceste obstacole, Comisia Europeană a lansat în 2004 Planul de acţiune privind tehnologiile ecologice[11] (Environmental Technologies Action Plan - ETAP).

Un sondaj Eurobarometru recent privind atitudinile IMM-urilor europene faţă de ecoinovare[12] oferă o imagine de ansamblu pertinentă asupra obstacolelor în calea ecoinovării şi asupra motoarelor acesteia.

Bariere în calea implementării şi dezvoltării accelerate a ecoinovării de către întreprinderi

[pic]

Motoare care ar putea accelera implementarea şi dezvoltarea ecoinovării

[pic]

Sondajul indică faptul că cererea incertă a pieţei şi randamentul investiţiilor sunt două dintre principalele obstacole în calea inovării, în timp ce preţurile ridicate ale energiei şi materialelor, noile reglementări şi standarde, precum şi accesul la cunoştinţe reprezintă principalele motoare ale ecoinovării.

Pe baza iniţiativelor emblematice ale Strategiei Europa 2020 şi a învăţămintelor desprinse din aplicarea ETAP, UE poate accelera ecoinovarea în continuare prin intermediul politicilor şi acţiunilor bine direcţionate. În special, măsurile în domeniul stimulentelor reglementative, al achiziţiilor publice şi private, precum şi al standardelor şi obiectivelor de performanţă pot contribui la crearea unei cereri de piaţă mai puternice şi mai stabile în materie de ecoinovare. De asemenea, finanţările suplimentare trebuie mobilizate pentru investiţiile în ecoinovare, fiind necesare măsuri de politică pentru a scădea şi gestiona riscurile pentru antreprenori şi investitori.

O strategie pe termen lung privind ecoinovarea, bazată pe parteneriate, va consolida ecoinovarea prin creşterea masei critice necesare pentru inovare, schimburile de idei şi bunele practici şi crearea unor reţele şi relaţii comerciale.

OPORTUNITăţI DE ECOINOVARE şI ACţIUNEA UE

Ecoinovarea este strâns legată de modul în care utilizăm resursele naturale, precum şi de obiceiurile de producţie şi de consum. Avantajele comerciale, sociale şi de mediu preconizate în legătură cu adoptarea la scară largă a ecoinovării pot fi semnificative. Ecoindustriile europene reprezintă deja un sector economic semnificativ, cu o cifră de afaceri anuală estimată la 319 miliarde EUR sau aproximativ 2,5 % din produsul intern brut[13] (PIB) al UE. În ultimii doi ani, 45% dintre întreprinderile europene care desfășoară activități în domeniul producţiei, agriculturii, apei şi alimentelor au apelat la ecoinovare, beneficiind de pe urma acesteia.

În perioada 2012-2013, în cadrul financiar actual al UE, EcoAP va sprijini introducerea şi sporirea tehnologiilor ecologice pe piaţă, în special prin sprijinirea proiectelor de demonstraţie. Acestea vor pregăti calea pentru acţiunile de monitorizare mai cuprinzătoare în cadrul iniţiativelor emblematice UE 2020 şi al programului-cadru „Orizont 2020”.

Pe termen mediu şi lung, în perioada 2013-2020 ecoinovarea ar trebui să beneficieze de pe urma instrumentelor emergente ale UE şi a mijloacelor iniţiativelor emblematice „O Uniune a inovării” şi „O Europă eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor”, precum şi de pe urma politicii de coeziune post-2013 şi a programului-cadru „Orizont 2020”. De exemplu, Comisia a propus o puternică componentă a inovării în cadrul dispoziţiilor politicii de coeziune pentru perioada 2014-2020, care va prioritiza în mod special inovarea datorită condiţiilor explicite destinate statelor membre în acest sens.

Analiza ulterioară a provocărilor şi oportunităţilor va conduce la acţiuni suplimentare de accelerare a ecoinovării. Aceste lucrări trebuie să se bazeze pe un grup compus din diferite părţi interesate şi pe abordarea partenerială începând cu 2012.

PLANUL DE ACţIUNE PRIVIND ECOINOVAREA

PLAN ul include acţiuni direcţionate către cerere şi ofertă, cercetare şi industrie şi către instrumentele politice şi financiare. Punerea în aplicare a acţiunilor va fi suportată de abordarea bazată pe parteneriate între părţile interesate, sectorul public şi privat şi Comisia Europeană.

Comisia va stimula motoarele esenţiale privind adoptarea pe piaţă a ecoinovării prin:

- utilizarea politicii şi legislaţiei de mediu ca motor de promovare a ecoinovării (acţiunea 1);

- sprijinirea proiectelor de demonstraţie şi a parteneriatelor cu scopul de a introduce pe piaţă tehnologii operaţionale promiţătoare, inteligente şi ambiţioase cu un grad mic de absorbţie pe piaţă (acţiunea 2);

- dezvoltarea noilor standarde care stimulează ecoinovarea (acţiunea 3);

- mobilizarea instrumentelor financiare şi a serviciilor de asistenţă a IMM-urilor (acţiunea 4);

- promovarea cooperării internaţionale (acţiunea 5);

- sprijinirea dezvoltării competenţelor şi locurilor de muncă în curs de apariţie şi a programelor conexe de formare profesională corespunzătoare necesităţilor de pe piaţa muncii (acţiunea 6);

- promovarea ecoinovării prin intermediul parteneriatelor europene pentru ecoinovare prevăzute de iniţiativa „O Uniune a inovării” (acţiunea 7).

Acţiunea 1: Politica şi reglementările de mediu pentru promovarea ecoinovării

Legislaţia de mediu a UE a fost, în mod tradiţional, unul dintre cele mai importante motoare ale ecoinovării şi dezvoltării de industrii europene puternice în domenii precum apa, poluarea atmosferică, gestionarea deşeurilor, reciclarea, atenuarea schimbărilor climatice. De asemenea, politica de mediu poate să direcţioneze eforturile de cercetare şi dezvoltare şi să stabilească ritmul progresului tehnologic.

De exemplu, Regulamentul REACH[14] enumeră substanţele care prezintă motive de îngrijorare deosebite ( substances of very high concern , SVHC) și care trebuie înlocuite atunci când substanţele sau tehnologiile alternative mai sigure devin fezabile din punct de vedere tehnic şi economic. Aceasta promovează căutarea activă de alternative şi stimulează activităţile de cercetare şi dezvoltare (C&D) în ceea ce priveşte furnizarea de substitute competitive şi cu un nivel ridicat de siguranţă. Regulamentul REACH este, de asemenea, un exemplu al modului în care politicile UE pot direcţiona inovarea la scară mondială. Întreprinderile producătoare de substanţe chimice din lume respectă Regulamentul REACH în dezvoltarea produselor care trebuie să îndeplinească cerinţele pieţelor UE.

Pe de altă parte, un cadru de reglementare care creează blocaje în cadrul standardelor sau tehnologiilor învechite sau insuficient de ambiţioase poate constitui un obstacol în calea ecoinovării. Prin urmare, legislaţia trebuie revizuită şi consolidată pentru a putea oferi stimulente puternice şi constante care să atragă ecoinovarea, precum şi o previzibilitate suficientă pentru investitori.

Astfel cum se prevede în iniţiativa emblematică „O Uniune a inovării”, Comisia va efectua o evaluare a cadrului de reglementare în domeniul mediului. În acest context se vor identifica posibilele lacune, noile norme vor fi puse în aplicare şi cele deja existente vor fi revizuite cu scopul de a furniza un cadru legislativ coerent care să promoveze ecoinovarea.

De exemplu, pe viitor, în momentul proiectării şi revizuirii punerii în aplicare a legislaţiei şi a politicilor de mediu trebuie să se acorde atenţie:

1. potenţialului de inovare pentru îmbunătăţirea mediului, de exemplu, prin autorizarea flexibilităţii soluţiei tehnologice prescrise sau a unor standarde de mediu mai stringente şi mai robuste (cu scopul de a se evita blocajele tehnologice);

2. obstacolelor în calea inovării din cadrul legislaţiei de mediu şi al punerii în aplicare a acesteia;

3. necesităţii de facilitare a apariţiei de noi produse şi practici viabile din punct de vedere comercial;

4. necesităţii de accelerare a adoptării ecoinovării în toate domeniile de politică.

Activitatea valoroasă desfăşurată deja în cooperare cu OCDE[15] recunoaşte necesitatea îmbunătăţirii politicilor cu scopul de a sprijini într-o mai mare măsură ecoinovarea, luându-se în considerare factori precum dinamica pieţei, traiectoriile tehnologice, coordonarea şi coerenţa dintre diferitele instrumente de politică.

Etape de referinţă

- Pe baza activităţii existente, Comisia va elabora în 2012 o metodologie care are drept obiectiv evaluarea posibilelor obstacole, motoare şi impacturi ale legislaţiei de mediu, ale iniţiativelor reglementative şi de politică în domeniul ecoinovării, precum şi optimizarea diseminării ecoinovării pe piaţă.

- În cadrul revizuirii politicii existente în domeniul apei, a standardelor privind calitatea aerului şi emisiile, a standardelor privin clădirile, a obiectivelor existente privind prevenirea, reutilizarea, reciclarea, recuperarea şi evitarea descărcării deşeurilor la depozite, astfel cum se prevede în cadrul Foii de parcurs către „O Europă eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor” în 2012, 2013 şi, respectiv, 2014, Comisia va integra obiectivele privind ecoinovarea.

- Potenţialul de ecoinovare trebuie să se afle la baza revizuirii standardelor existente privind infrastructura, inclusiv transportul, energia, clădirile şi TIC, conducând, simultan, la o mai mare rezistenţă în faţa schimbărilor climatice.

- În momentul elaborării măsurilor de implementare în 2012 în temeiul directivei-cadru privind deşeurile şi al altor legislaţii privind deşeurile, Comisia, poate, de exemplu:

- să promoveze proiectarea ecologică prin punerea în aplicare a Directivelor privind VSU (vehiculele scoase din uz), DEEE (deşeurile de echipamente electrice şi electronice), RoHS (restricţionarea utilizării substanţelor periculoase), bateriile şi acumulatorii şi ambalajele;

- să elaboreze criterii privind încetarea statutului de deşeu în temeiul articolului 6 din directiva-cadru privind deşeurile pentru cupru, hârtie, sticlă, plastic, îngrăşăminte şi, posibil, alte fluxuri de deşeuri. Criteriile vor fi elaborate pentru a spori cererea şi încrederea în materiile prime secundare şi pentru a sprijini şi direcţiona tehnologiile inovatoare de colectare, separare şi tratare a deşeurilor pentru materiile prime secundare de înaltă calitate;

- să dezvolte standarde minime pentru activităţile de tratare a deşeurilor la nivelul UE ca răspuns la articolul 27 din directiva-cadru privind deşeurile astfel încât aceste standarde să fie eficiente din punct de vedere al costurilor și bazate pe cele mai bune tehnici disponibile şi soluţii inovatoare.

Acţiunea 2: Proiecte de demonstraţie şi parteneriatele pentru ecoinovare

În pofida programelor şi iniţiativelor de finanţare aflate în curs de desfăşurare, persistă în continuare o diferenţă semnificativă între disponibilitatea noilor tehnologii şi comercializarea acestora în produse vandabile. Acesta este, de exemplu, cazul tehnologiilor inovatoare de tratare a apelor reziduale şi de purificare a apei[16], cum ar fi membranele sau noile tehnologii de eliminare biologică a amoniacului dezvoltate prin proiectul ICON[17],[18].

În raportul său final înaintat Comisiei la 28 iunie 2011[19], grupul de experţi la nivel înalt privind tehnologiile generice esenţiale (TGE) subliniază importanţa oportunităţilor de finanţare pentru activităţile de dezvoltare şi de demonstraţie a produselor pentru a elimina diferenţa dintre tehnologie şi adoptarea acesteia pe piaţă cu scopul de a spori competitivitatea europeană.

Începând cu 2012, Comisia va sprijini proiectele direcţionate de demonstraţie a ecoinovării şi parteneriatele ad hoc care pun în aplicare tehnologiile inovatoare care, în pofida potenţialului comercial şi de mediu ridicat, nu au reuşit să ajungă pe piaţă. Se va acorda prioritate tehnologiilor adecvate pentru îndeplinirea în mod efectiv şi eficient a unor standarde de mediu mai stricte, mai inteligente şi mai ambiţioase decât cele deja existente. Obiectivul general al acestei acţiuni este de a demonstra viabilitatea de piață a tehnologiilor respective.

Începând cu 2014, programul-cadru „Orizont 2020” va continua să sprijine proiectele de demonstraţie, precum şi proiectele care pun în aplicare inovarea tehnologică şi societală.

Etape de referinţă

- Selecţia până la sfârşitul lui 2012 a proiectelor de demonstraţie în domeniul tehnologiilor descrise mai sus ca parte din cea mai recentă cerere de propuneri a PC7. Toate sectoarele industriale pot participa la selecţie. Domeniile posibile includ deşeurile rezultate din demolări – cel mai mare flux de deşeuri; remedierea solului, sedimentelor şi apelor subterane; tratarea nămolurilor şi a apelor reziduale; pesticidele şi fertilizatorii din agricultură; mineritul urban; deşeurile de echipamente electrice şi electronice, inclusiv elementele rare şi aurul; adaptarea la schimbările climatice.

- Selecţia proiectelor tehnologice şi sociale de demonstraţie începând cu 2014, care pot fi sprijinite şi puse în aplicare prin programul-cadru „Orizont 2020”.

Acţiunea 3: Standarde şi obiective de performanţă pentru bunurile, procesele şi serviciile cheie în vederea reducerii amprentei acestora asupra mediului

Standardele şi obiectivele de performanţă noi şi ambiţioase reprezintă un instrument puternic pentru sprijinirea inovării, sporind productivitatea şi creând noi oportunităţi pentru piaţa unică.

În plus, sistemele de etichetare care indică standardele de performanţă ale produselor pot fi un instrument puternic de comunicare a avantajelor ecoinovării. De exemplu, după adoptarea politicii privind eficienţa energetică şi a Directivei privind etichetarea energetică[20], piaţa aparatelor de uz casnic s-a orientat către produsele eficiente din punct de vedere energetic, oferind economii de energie de 700 TWH[21] şi sporind competitivitatea industriei europene.

Pe baza pachetului de standardizare[22], Comisia, în cooperare cu părţile interesate, se va asigura că standardele noi sau revizuite au drept rezultat stimulente puternice pentru inovare, sunt legate de performanţă, nu creează inerţii sau blocaje şi iau în considerare problemele privind utilizarea eficientă a resurselor, schimbările climatice şi mediul.

Etape de referinţă

Comisia Europeană şi statele membre, în cooperare cu organismele internaţionale de standardizare, vor stabili un proces interactiv de identificare şi prioritizare a domeniilor în care elaborarea standardelor şi obiectivele de performanţă prezintă cel mai ridicat potenţial de stimulare a ecoinovării.

Câteva exemple de astfel de domenii care pot fi luate în considerare începând cu 2012 sunt:

- verificările la faţa locului privind caracterizarea deşeurilor;

- apa potabilă şi conductele care colectează apele uzate;

- activităţile de tratare a deşeurilor ca răspuns la articolul 27 din Directiva-cadru privind deşeurile;

- materialele durabile de construcţie şi izolare a clădirilor cu scopul de a sprijini punerea în aplicare a Directivei privind performanţa energetică a clădirilor[23].

Acţiunea 4: Serviciile de finanţare şi sprijinire a IMM-urilor

Finanţarea din partea sectorului public este necesară şi justificată pentru accelerarea ecoinovării în sectorul privat, în special în ceea ce priveşte IMM-urile. Din cauza imaturităţii relative a pieţei, accesul la finanţare este cu precădere dificil pentru întreprinderile mici angajate în ecoinovare, în al căror caz riscul comercial perceput este mai mare. Finanţatorii şi investitorii tind să se ghideze după aceeaşi logică a investiţiilor în domeniul ecoinovării ca şi pentru alte investiţii, şi anume aceleaşi profituri potenţiale şi acelaşi nivel al riscurilor acceptate. Mai mult, valoarea adăugată creată prin reducerea presiunilor asupra mediului nu este luată în considerare, jucând doar un rol marginal în deciziile privind investiţiile.

Măsurile de politică pot contribui la crearea unor condiţii financiare mai favorabile şi a unor condiţii de partajare a riscurilor mai flexibile. Sprijinirea ulterioară a IMM-urilor trebuie mobilizată pentru a îmbunătăţi disponibilitatea investiţiilor, oportunităţile de interconectare, precum şi încrederea pieţei în ecoinovare.

ETAP şi alte politici şi iniţiative europene precum politica de coeziune au adoptat deja diferite măsuri de mobilizare a finanţării pentru ecoinovare. Eforturile de mobilizare a finanţării pentru ecoinovare vor continua ca parte din cadrul financiar multianual actual pentru perioada 2007-2013 şi vor fi consolidate în cadrul programelor specifice Orizont 2020 „Abordarea provocărilor societale” şi „Crearea poziţiei de lider industrial şi a cadrelor concurenţiale”. Comisia ia în considerare punerea la dispoziţie a finanţării pentru ecoinovare cu scopul de a face faţă provocării specifice privind finanţarea acestui domeniu.

Etape de referinţă

În contextul cadrului financiar multianual actual:

- Comisia, în cooperare cu Reţeaua întreprinderilor europene[24], va extinde activităţile „asistenţilor de mediu pentru IMM-uri”. Asistenţii vor ajuta IMM-urile să profite de oportunităţile de afaceri create de ecoinovare. Sistemul va consolida bunele abordări de mediu în cadrul IMM-urilor, sensibilizându-le şi facilitând dobândirea de competenţe pentru stimularea ecoinovării.

- În 2012, Comisia va stabili o reţea europeană a finanţatorilor şi investitorilor în domeniul ecoinovării în vederea mobilizării acestora şi pentru o mai bună definire a necesităţilor de politică ale acestora cu scopul de a oferi investiţii şi o finanţare mai rapidă.

- Comisia va facilita accesul întreprinderilor europene ecoinovatoare la pieţele globale. Reţeaua întreprinderilor europene, centrele europene de tehnologie din afara Europei şi delegaţiile UE vor oferi sprijin suplimentar pentru participarea la târgurile comerciale şi misiunile comerciale, pentru legăturile dintre reţelele de sprijinire a IMM-urilor în Europa şi în altă parte a lumii şi pentru evaluarea inteligenţei pieţei şi a necesităţilor diferitelor tehnologii.

- De asemenea, Comisia Europeană va dezvolta iniţiative de îmbunătăţire a încrederii în noile tehnologii ecologice şi soluţiile ecoinovatoare care pătrund pe pieţele europene şi globale pe baza informaţiilor furnizate de rezultatele unui program-pilot experimental voluntar privind verificarea tehnologiilor de mediu (VTM), ale cărui principii şi avantaje sunt descrise în documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește planul de acţiune.

Începând cu 2014, în contextul următorului cadru financiar multianual, inclusiv în cadrul programului „Orizont 2020” şi al politicii de coeziune, Comisia va adopta iniţiativele adecvate pentru a:

- coopera cu statele membre şi regiunile în vederea integrării ecoinovării în cadrul programelor operaţionale ale politicii de coeziune pentru perioada 2014-2020, în special prin intermediul strategiilor regionale de inovare pentru specializarea inteligentă, care sunt propuse drept condiţionalitate ex ante.

- dezvolta două instrumente financiare inovatoare: un serviciu UE de împrumuturi şi garanţii şi un instrument de capitaluri pentru cercetare şi inovare. Primul va conţine o componentă bazată pe cerere, precum şi o componentă bazată pe politici care vor include ecoinovarea. Cel de-al doilea se va concentra pe etapa de înfiinţare şi creştere, cu accent tematic pe ecoinovare. Ambele instrumente vor prezenta stimulente ad hoc în materie de investiţii pentru a promova mobilizarea finanţelor private în domeniul ecoinovării;

- dezvolta sistemele de asistenţă tehnică menite să sprijine IMM-urile şi sectorul financiar în ceea ce priveşte elaborarea proiectelor rentabile, aprecierea rentabilităţii acestora şi implementarea proiectelor care beneficiază de finanţarea riscurilor;

- Programul „Orizont 2020” va consolida rolul ecoinovării şi va sprijini, între altele, IMM-urile ecoinovatoare în etapa iniţială de penetrare a pieţei.

Acţiunea 5: Cooperarea internaţională

Ecoinovarea este esenţială pentru facilitarea tranziţiei globale către dezvoltarea durabilă prin ecologizarea economiei. În acest context, Comunicarea Comisiei privind Rio+20[25] subliniază, între altele, necesitatea de a pune în practică măsuri de piaţă şi de reglementare care să promoveze ecoinovarea la nivel global şi care să asigure punerea în aplicare a acestora.

În Comunicarea „Un cadru strategic european pentru cooperare ştiinţifică şi tehnologică internaţională”[26], Comisia propune acţiuni menite să aprofundeze Spaţiul european de cercetare (SEC) printr-o mai mare integrare şi coordonare transfrontalieră a investiţiilor şi a activităţilor de cercetare. Aceasta vizează, inter alia , să sporească atractivitatea Europei ca spaţiu de investiţii în cercetare şi inovare.

În acest context a fost înfiinţat un Forum strategic pentru cooperare ştiinţifică şi tehnologică internaţională (Strategic Forum for International Science and Technology Cooperation - SFIC) care să impulsioneze cooperarea cu Parteneriatul european pentru ştiinţă şi tehnologie. Forumul vizează să identifice şi să coordoneze iniţiativele comune dintre statele membre şi Comisie vizavi de ţările terţe. Iniţiativele pot include ecoinovarea şi dezvoltarea capacităţii de ecoinovare, precum şi adaptarea în funcţie de necesităţile ţărilor destinatare.

Economiile emergente, cum ar fi China, India, Brazilia şi Rusia, oferă oportunităţi semnificative de piaţă şi de parteneriate pentru ecoinovatorii europeni. Cu toate acestea, accesul la pieţele respective rămâne o provocare din cauza riscurilor ridicate şi neidentificate, a protecţiei investiţiilor şi a protecţiei scăzute a drepturilor de proprietate intelectuală.

Cu scopul de a sprijini accesul pe piaţă şi parteneriatele, Comisia va adopta iniţiativele adecvate pentru a:

- promova compararea şi armonizarea standardelor şi cerinţelor pentru bunurile şi serviciile de mediu şi pentru performanţa de mediu a produselor. Acest aspect trebuie încurajat în cadrul dialogurilor bilaterale şi regionale cu economiile emergente. Programele şi proiectele relevante vor fi sprijinite în cadrul programelor de cooperare, cum ar fi programul SWITCH-Asia[27], în vederea promovării consumului şi a producţiei durabile. Se va lua în considerare extinderea acestor programe la alte regiuni, în special Africa şi America Latină.

- promova, în cadrul dialogurilor politice bilaterale şi multilaterale, precum şi în cadrul negocierilor şi acordurilor comerciale, schimburile privind politicile pentru ecoinovare, inclusiv măsurile de liberalizare a comerţului cu bunuri şi servicii de mediu, eliminarea obstacolelor în materie de costuri din calea implicării IMM-urilor în lanţurile globale de valori, protecţia investiţiilor şi protecţia drepturilor de proprietate intelectuală. Interconectarea dintre investitori, finanţatori şi întreprinderi va fi, de asemenea, promovată.

- include tehnologiile de mediu şi ecoinovarea în cooperare cu ţările vecine, cum ar fi Parteneriatul estic[28], Parteneriatul pentru democraţie şi prosperitate comună cu Mediterana de sud şi Sinergia Mării Negre.

- coopera cu Programul Organizaţiei Naţiunilor Unite pentru Mediu (UNEP) şi Organizaţia Naţiunilor Unite pentru Dezvoltarea Industrială (UNIDO) cu privire la consolidarea reţelei de centre naţionale pentru o producţie ecologică. Centrele vor facilita diseminarea celor mai bune practici în materie de ecoinovare şi interconectarea între ecoinovatori în cadrul economiilor dezvoltate şi emergente.

Etape de referinţă

- În 2012, Comisia Europeană va dezvolta un evantai de politici destinate să sprijine transferul tehnologic al soluţiilor şi tehnologiilor de mediu existente.

- Ca parte din procesul Rio+20, Comisia Europeană, împreună cu partenerii internaţionali, va contribui la stabilirea unui cadru pentru integrarea ecoinovării în cadrul dialogului internaţional cu privire la sustenabilitate şi a rezultatelor summitului Rio+20 din 2020 ca posibil stimulent de accelerare a tranziţiei către economia ecologică.

Acţiunea 6: Noi competenţe şi noi locuri de muncă

Sunt necesare noi competenţe pentru facilitarea tranziţiei către o economie ecologică şi pentru furnizarea unei forţe de muncă competente consolidate pentru întreprinderi. Iniţiativa emblematică „O agendă pentru noi competenţe şi noi locuri de muncă” subliniază necesitatea alinierii ofertei de competenţe la necesităţile pieţei muncii, în special în ceea ce priveşte competenţele nou apărute sau în curs de extindere, cum ar fi cele solicitate de locurile de muncă ecologice şi mai ecologice.

Se va înfiinţa un Consiliu sectorial european privind competenţele pentru locuri de muncă ecologice şi mai ecologice cu scopul de a facilita schimburile de informaţii între statele membre cu privire la profilele de competenţe, programele de formare profesională şi deficitele de calificări din industria bunurilor şi serviciilor de mediu şi din alte industrii relevante.

Etape de referinţă

- După înfiinţarea „Panoramei competenţelor UE”, Comisia va contribui, începând cu 2012, la creşterea mobilităţii pe piaţa muncii prin furnizarea de informaţii privind oferta şi discrepanţele actuale şi viitoare în materie de competenţe. Aceasta va pune, în special, accentul pe competenţele pentru locurile de muncă ecologice.

Acţiunea 7: Parteneriatele europene pentru ecoinovare

Parteneriatele europene pentru inovare (PEI) au fost propuse în cadrul iniţiativei emblematice „O Uniune a inovării” a Strategiei Europa 2020. Obiectivele PEI constau în reunirea actorilor şi a resurselor în jurul obiectivelor comune de accelerare a inovaţiilor revoluţionare cu scopul de a soluţiona provocările societale specifice acolo unde există, de asemenea, un potenţial semnificativ de piaţă pentru întreprinderile UE.

Utilizarea eficientă a resurselor, în special în ceea ce priveşte materiile prime, agricultura sustenabilă şi apa, reprezintă o prioritate în cazul luării în considerare a PEI la momentul actual. Aducând laolaltă o economie mai eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor, obiectivele de mediu ambiţioase şi oportunităţile de afaceri, ecoinovarea este un instrument esenţial pentru sprijinirea PEI.

Etape de referinţă

- Acţiunile potenţiale pot include testarea achiziţiilor publice şi private ecologice pentru promovarea ecoinovării. Pot fi înfiinţate reţele de cumpărători şi autorităţi implicate în achiziţii publice în sectorul public şi privat, specificaţiile pentru licitaţii putând fi testate şi dezvoltate pentru a fi utilizate la scară largă în sectorul public şi privat;

- Alte domenii promiţătoare care pot fi luate în considerare includ biogazul din biodeşeuri, chimia durabilă şi serviciile ecosistemice. Cele mai bune abordări de combinare a măsurilor privind cererea şi oferta în aceste domenii vor fi identificate de către Comisie în strânsă colaborare cu părţile interesate şi statele membre.

GUVERNANţă şI SENSIBILIZARE

Structura guvernanţei

Se vor stabili activităţi şi sisteme de interconectare specifice guvernanţei menite să îmbunătăţească cunoştinţele şi sensibilizarea în materie de ecoinovare în temeiul iniţiativei emblematice „O Uniune a inovării” şi al programului „Orizont 2020”. Sunt prevăzute sisteme simple şi flexibile în care participarea părţilor interesate cheie este extinsă şi echilibrată[29].

În acest context şi pe baza experienţei pozitive dobândite de Grupul de experţi la nivel înalt privind ETAP se va înfiinţa un Grup de coordonare la nivel înalt compus din diferite părţi interesate în domeniul ecoinovării pentru integrarea ecoinovării, facilitarea însuşirii politicilor, evaluarea măsurilor întreprinse, precum şi pentru monitorizarea punerii în aplicare a prezentului plan de acţiune.

În plus, un grup de lucru dedicat la nivel înalt va continua să reunească statele membre cu scopul de a facilita schimburile de informaţii şi de a oferi orientări politice mai puternice atât la nivel naţional, cât şi la nivel european.

Forumul părţilor interesate privind ETAP, care mobilizează şi facilitează interconectarea între părţile interesate sectoriale, se va concentra cu precădere pe întreprinderi şi va dezvolta recomandări orientate şi accesibile care pot fi integrate în cadrul politicilor naţionale şi europene.

Etape de referinţă

- Începând cu 2012, grupul de coordonare la nivel înalt compus din diferite părţi interesate, reprezentanţi ai statelor membre, întreprinderi, industrie, în special IMM-uri, cercetare şi alte părţi interesate esenţiale, va sprijini măsurile privind adoptarea ecoinovării, dacă este necesar, cu ajutorul grupurilor tematice specifice de experţi formate din părţi interesate.

Cooperarea dintre Comisie şi statele membre

Schimburile periodice de informaţii şi de cele mai bune practici între statele membre, precum şi între regiuni cu privire la politicile de ecoinovare sunt esenţiale. De asemenea, sunt necesare o bază de cunoştinţe mai bună cu privire la punctele, politicile şi pieţele privind presiunile asupra mediului şi o industrie de bunuri şi servicii de mediu pentru promovarea ecoinovării în Europa şi abordarea politicilor corespunzătoare.

Etape de referinţă

- Pe baza învăţămintelor desprinse prin intermediul foilor de parcurs ETAP, foile de parcurs naţionale voluntare în domeniul ecoinovării vor fi convenite cu statele membre cu scopul de a se identifica cele mai eficiente politici, de a se facilita însuşirea politicilor între statele membre şi de a se stabili nivelul adecvat de implementare solicitat pentru crearea unor condiţii pentru ecoinovare. Foile de parcurs se vor baza pe iniţiativele existente pentru promovarea tehnologiei ecologice, acordând însă o mai mare atenţie ecoinovării în sectorul public şi privat şi vor lua în considerare obiectivele globale de sustenabilitate cu scopul de a contribui la realizarea acestora.

- Comisia va coopera cu autorităţile naţionale şi regionale relevante cu scopul de a integra ecoinovarea în cadrul iniţiativelor politicii de coeziune şi ale politicii de dezvoltare rurală în domeniul inovării. În acest sens, dezvoltarea continuă a a „platformei de specializare inteligentă”[30] reprezintă un instrument cheie în construirea capacităţii adecvate de guvernanţă.

- Comisia va valorifica experienţa dobândită prin intermediul „Tabloului de bord privind ecoinovarea”[31] şi al altor indicatori relevanţi pentru ecoinovare cu scopul de a monitoriza şi revizui măsurile şi acţiunile întreprinse de statele membre şi UE.

- Iniţiativa privind „Accelerarea politicilor în materie de ecoinovare”[32] menită să identifice cea mai bună practică a elaborării de politici în domeniul ecoinovării va fi consolidată cu scopul de a spori cele mai bune practici în statele membre.

Sensibilizarea cu privire la avantajele şi oportunităţile ecoinovării

Incertitudinea cu privire la cererea pieţei este unul dintre principalele obstacole în calea adoptării rapide a ecoinovării. Este necesar să se ajungă la o mai mare acceptare socială a tehnologiilor, proceselor, serviciilor şi produselor ecoinovatoare.

Acceptarea socială poate fi atinsă dacă toate părţile interesate depun eforturi pentru sensibilizarea populaţiei cu privire la ecoinovare, inclusiv statele membre, autorităţile locale şi regionale, industria şi societatea civilă. Comisia va adopta, de asemenea, măsuri pentru a explica importanţa ecoinovării în calitate de motor de bază către o economie ecologică şi mai ecologică, cu accent special pe potenţialul acesteia de a genera creştere economică şi noi locuri de muncă. Aceste eforturi vor valorifica activităţile existente în materie de comunicare întreprinse ca parte din comunicarea corporativă a Comisiei Europene, cum ar fi cea cu privire la utilizarea eficientă a resurselor.

OBSERVAŢII FINALE

Cei cinci ani de implementare a politicilor UE cu privire la tehnologiile ecologice şi apariţia întreprinderilor ecologice vibrante pe teritoriul UE au demonstrat potenţialul ecoinovării de a crea noi oportunităţi de afaceri, de a spori creşterea economică şi de a genera locuri de muncă în Europa.

Cu toate acestea, mai sunt multe de făcut în ceea ce priveşte acţiunile consolidate şi extinse. Din acest motiv trebuie să se intensifice acţiunile actuale, să se optimizeze utilizarea resurselor existente şi să se mobilizeze resursele financiare suplimentare. Planul de acţiune intensifică eforturile în domeniul ecoinovării și oferă o perspectivă clară asupra căii de urmat, fiind, prin urmare, succesorul logic al ETAP.

De asemenea, o agendă ambiţioasă a UE în domeniul ecoinovării va răspunde cu o mai mare eficienţă la provocările globale în domeniul mediului şi va profita de oportunităţile prezente pe pieţele globale în conformitate cu obiectivele Strategiei Europa 2020. Aceasta va pune la dispoziţia Comisiei Europpene şi a statelor membre noi instrumente de realizare a obiectivelor Strategiei Europa 2020, stabilind un cadru viitor pentru ecoinovare. Revizuirea intermediară a viitoarei perspective financiare va oferi o bună ocazie de evaluare a obiectivelor stabilite în prezentul plan de acţiune.

Anexa 1. Ecoinovarea avantajează întreprinderile şi mediul

Economia globală va fi obligată să se adapteze la constrângerile în materie de resurse şi de mediu, ecoinovarea fiind necesară. De asemenea, aceasta poate genera creştere economică şi locuri de muncă, fiind esenţială pentru competitivitatea economiei, în special în Europa, care şi-a bazat întotdeauna creşterea economică pe utilizarea intensivă a resurselor.

UE se află într-o poziţie favorabilă pentru a-şi asuma rolul în cadrul tranziţiei globale către o economie mai durabilă

Politicile europene de mediu şi provocările globale crescânde în domeniul mediului au condus la apariţia unui sector semnificativ şi competitiv de bunuri şi servicii de mediu în Europa.

De exemplu, ecoindustriile europene reprezintă deja un sector economic important, cu o cifră de afaceri anuală estimată la 319 miliarde EUR sau aproximativ 2,5 % din produsul intern brut[33] (PIB) al UE. Aceasta înseamnă că ecoindustriile europene depăşesc sectorul oţelului, sectorul farmaceutic şi cel al automobilelor. În ultimii ani, ecoindustriile au crescut cu aproximativ 8 % pe an. Principalele subsectoare se ocupă cu gestionarea deşeurilor (30 %), alimentarea cu apă (21 %), gestionarea apelor reziduale (13 %) şi reciclarea materialelor (13 %). Sectorul numără 3,4 milioane de angajaţi, reprezentând aproximativ 1,5 % din totalul locurilor de muncă din Europa. În perioada 2004-2008 au fost create aproximativ 600 000 de locuri de muncă suplimentare. Rata anuală de creştere a ocupării forţei de muncă în toate subsectoarele a fost de aproximativ 7 % în perioada 2000-2008.

Întreprinderile europene recunosc avantajele ecoinovării

Potenţialul ecoinovării este recunoscut de către comunitatea de afaceri. Investiţiile cu capital de risc (CR) din Europa[34] au crescut semnificativ în ultimul deceniu. În 2010, acestea au adăugat aproximativ 1,3 miliarde EUR la acest sector, în raport cu 0,3 miliarde EUR în 2004. În pofida incertitudinii crescânde de pe piaţă, procentul a fost de doar 7% în raport cu 2009, demonstrând rezistenţa şi potenţialul considerabil al sectorului. Generarea energiei electrice şi eficienţa energetică domină în rândul investiţiilor. Cele două sectoare au preluat 71% din capitalul investit în ultimul trimestru din 2009.

Produsele, procesele şi serviciile sigure din punct de vedere al mediului şi eficiente din punct de vedere energetic şi al utilizării resurselor oferă un avantaj concurenţial tot mai mare întreprinderilor şi sectoarelor. Întreprinderile de producţie au înlocuit soluţiile „la capăt de linie” (end-of-pipe) cu abordările de tip „circuit închis” (closed-loop) care reduc la minimum fluxurile de materiale şi energie prin schimbarea produselor şi metodelor de producţie şi prin reutilizarea deşeurilor ca nouă resursă de producţie, rezultatul final fiind reducerea costurilor. Cu toate acestea, blocajele şi obstacolele împiedică în continuare exploatarea deplină a potenţialului.

Protecţia față de impactul schimbărilor climatice şi al dezastrelor climatice provocate de acestea va furniza, de asemenea, o gamă variată de oportunităţi. Începând cu1980, aproximativ 95% din pierderile economice cauzate în Europa de evenimentele catastrofice au rezultat în urma dezastrelor climatice sau conexe, iar acest model va fi intensificat de schimbările climatice. În ceea ce priveşte adaptarea la schimbările climatice şi prevenirea riscurilor în caz de dezastre (DRR), opţiunile de investiţii se vor extinde, fiind necesare sisteme inovatoare de finanţare şi de „imunizare” la schimbările climatice. Industria asigurărilor se va confrunta cu noi provocări şi oportunităţi.

Este necesar să se valorifice oportunităţile globale viitoare

UE deţine capacitatea tehnologică de a deveni un actor important pentru bunurile, procesele şi serviciile ecologice. UE deţine o comunitate de cercetare prosperă şi este lider tehnologic în numeroase domenii. Acest lucru se reflectă în poziţia sa de frunte în comerţul mondial, astfel cum se indică mai jos (cu excepţia comerţului intra-UE).

Sectorul european al ecoindustriei este bine plasat la nivel mondial [35]

[pic]

Piaţa globală a industriilor de mediu a însumat 1 trilion EUR în 2007, tehnologiile eficiente din punct de vedere energetic jucând un rol important (450 miliarde EUR). Cota de piaţă a Europei diferă de la un sector la altul. De exemplu, în cazurile separării automate a materialelor şi a instalaţiilor solare, Europa însumează peste 70 % din piaţa totală. În ceea ce priveşte biocombustibilii sintetici, sistemele solare de răcire şi tehnologia de stocare a energiei, industria europeană este lider în C&D. Cota medie a pieţei pentru întreprinderile europene a fost de peste 30 % în ceea ce priveşte gestionarea şi reciclarea deşeurilor, producţia de energie electrică, mobilitatea durabilă, eficienţa energetică şi gestionarea durabilă a apei.

Piaţa mondială pentru aceste produse şi servicii creşte cu 5 % pe an şi se aşteaptă ca acest procent să se tripleze până în 2030 (a se vedea graficul de mai jos pentru predicţiile privind creşterea economică). UE însumează aproximativ o treime din piaţa mondială şi este un exportator net. Cu toate acestea, concurenţii la nivel mondial nu încetează să apară. În sectorul energiei eoliene, furnizorii UE existenţi pe piaţă se confruntă cu noi actori care caută să profite de eforturile globale de limitare a schimbărilor climatice. UE trebuie să se bazeze pe resursele proprii şi să promoveze stimulentele subadiacente pentru a-şi consolida poziţia de lider şi pentru a beneficia de oportunităţile emergente.

Extinderea pieţelor globale pentru ecoindustrii [36]

[pic]

IMM-urile din UE trebuie să beneficieze de pe urma tranziţiei către ecoinovare

„Cosmetizarea” ecoindustriilor variază considerabil de la un sector la altul. De exemplu, în ceea ce priveşte gestionarea deşeurilor, remedierea solului, energia eoliană şi energia regenerabilă, aproximativ 10 % din întreprinderi însumează până la 80 % din cifra de afaceri. Pe de altă parte, întreprinderile mici sunt mai puternice pe pieţele reglementate recent, cum ar fi construcţiile ecologice şi energia regenerabilă. De asemenea, trebuie menţionat că potenţialul de ecoinovare al IMM-urilor, inclusiv ca rezultat al îmbunătăţirii productivităţii resurselor, se aşteaptă să fie mai mare decât cel al întreprinderilor mari. Studiile de caz privind îmbunătăţirea eficienţei materialelor în Germania au demonstrat că s-au economisit, în medie, aproximativ 200 000 EUR pe întreprindere, costurile de investiţii fiind mai mici de 10 000 EUR pentru aproximativ jumătate dintre întreprinderi[37].

În cele din urmă, ecoindustriile sunt marcate de prezenţa unui număr considerabil de întreprinderi mici şi mijlocii (IMM-uri). Aceste întreprinderi însumează aproximativ jumătate din totalul locurilor de muncă. În consecinţă, IMM-urile, în parteneriat cu industriile, trebuie să joace un rol tot mai important în ceea ce priveşte inovarea de noi tehnologii şi soluţii, precum şi în utilizarea acestora. Politicile şi acţiunile publice trebuie să creeze condiţii mai bune pentru ecoinovare.

[1] COM(2010) 2020: Comunicare din partea Comisiei: „Europa 2020: o strategie europeană pentru o creştere inteligentă, durabilă şi favorabilă incluziunii”.

[2] COM(2010) 546: Comunicare din partea Comisiei: „Iniţiativă emblematică a Strategiei Europa 2020: o Uniune a inovării”.

[3] COM(2011) 21: Comunicare din partea Comisiei: „O Europă eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor – iniţiativă emblematică a Strategiei Europa 2020”.

[4] COM(2011) 571 final.

[5] COM(2010) 614: Comunicare din partea Comisiei: „O politică industrială integrată adaptată erei globalizării: atribuirea celui mai important rol competitivităţii şi sustenabilităţii”.

[6] COM(2010) 682 final: „O agendă pentru noi competenţe şi noi locuri de muncă: o contribuţie europeană la ocuparea integrală a forţei de muncă”.

[7] Adaptată în urma Deciziei nr. 1639/2006/CE de stabilire a unui program-cadru pentru competitivitate şi inovare.

[8] COM(2011) 500; Un buget pentru Europa 2020 - Partea a II-a: fişe de politică

[9] COM (2011) 803/3 final: Comunicare din partea Comisiei privind programul-cadru pentru cercetare şi inovare „Orizont 2020”.

[10] COM(2011) 572 final: Comunicare din partea Comisiei: Parteneriate în materie de cercetare şi inovare

[11] COM (2004) 38 final, Comunicare din partea Comisiei, Stimularea tehnologiilor pentru dezvoltare durabilă: un plan de acţiune în domeniul tehnologiilor ecologice pentru Uniunea Europeană

[12] Eurobarometru Flash nr. 315: Atitudinile antreprenorilor europeni faţă de ecoinovare, martie 2011

[13] IDEA Consulting şi Ecorys, „Studiu privind competitivitatea ecoindustriei UE”, 2009; Roland Berger, „Pieţele de creştere ecologică inovatoare din perspectiva întreprinderilor”, 2007.

[14] Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea şi restricţionarea substanţelor chimice (REACH)

[15] Organizaţia pentru Cooperare şi Dezvoltare Economică (OCDE), „Studii OCDE privind inovarea de mediu – Politici îmbunătăţite de sprijinire a ecoinovării”, 2011.

[16] Eco-observator „Raport tematic EIO: inovare în domeniul apei”, mai 2011.

[17] http://tnw.tudelft.nl/en/about-faculty/departments/biotechnology/research/research-cooperation/icon/

[18] http://ec.europa.eu/research/water-initiative/pdf/4th_wwf_brochure_en.pdf

[19] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/ict/key_technologies/kets_high_level_group_en.htm

[20] Directiva 92/75/CEE a Consiliului privind indicarea, prin etichetare şi informaţii standard despre produs, a consumului de energie şi de alte resurse la aparatele de uz casnic

[21] Economiile de energie estimate datorate etichetării energetice pentru aparatele de răcire, maşinile de spălat vase şi maşinile de spălat în perioada 1996 – 2020.

[22] COM (2011) 311 final: Comunicare din partea Comisiei: O viziune strategică pentru standardele europene: avansând în direcţia îmbunătăţirii şi accelerării creşterii durabile a economiei europene până în 2020

[23] COM 2002/91/CE, Directiva privind performanţa energetică a clădirilor

[24] http://www.enterprise-europe-network.ec.europa.eu/index_en.htm.

[25] COM(2011) 363 final, Comunicare din partea Comisiei, „Rio+20: către economia ecologică şi o mai bună guvernanţă”

[26] COM(2008) 588 final, Comunicare din partea Comisiei, „Un cadru strategic european pentru cooperare ştiinţifică şi tehnologică internaţională”

[27] Programul SWITCH-Asia este un program de subvenţii finanţat prin intermediul Instrumentului de cooperare pentru dezvoltare (ICD) al UE, Regulamentul (CE) nr. 1905/2006 (JO L 378/41) - http://ec.europa.eu/europeaid/where/asia/regional-cooperation/environment/switch_en.htm

[28] COM (2008) 823 final: Comunicare din partea Comisiei către Parlamentul European şi Consiliu: „Parteneriatul estic”

[29] SEC(2011) 1028 final, „Parteneriatul-pilot european de inovare privind îmbătrânirea activă şi în condiţii bune de sănătate (AHA). Primele experienţe privind guvernanţa şi procesele”

[30] http://ipts.jrc.ec.europa.eu/activities/research-and-innovation/s3platform.cfm

[31] A se vedea proiectul finanţat de UE de pe site-ul web al Observatorului ecoinovării; http://www.eco-innovation.eu/

[32] A se vedea proiectul finanţat de UE, intitulat „Accelerarea politicilor în materie de ecoinovare”, http://www.ecopol-project.eu/

[33] IDEA Consulting şi Ecorys, „Studiu privind competitivitatea ecoindustriei UE”, 2009; Roland Berger, „Pieţele de creştere ecologică inovatoare din perspectiva întreprinderilor”, 2007.

[34] Comunicatul de presă al grupului Cleantech din data de 7 ianuarie 2010 privind investiţiile cu capital de risc ale Cleantech în 2010. Cifrele furnizate fac trimitere la investiţiile în tehnologiile ecologice pentru Europa/Israel.

[35] Sursă: IDEA Consult, ECORYS, 2009. Studiu privind competitivitatea ecoindustriei UE; Ministerul Federal pentru Mediu, Conservarea Naturii şi Securitate Nucleară, 2009, „Greentech – Fabricat în Germania 2.0”

[36] Sursă: IDEA Consult, ECORYS, 2009. Studiu privind competitivitatea ecoindustriei UE; Ministerul Federal pentru Mediu, Conservarea Naturii şi Securitate Nucleară, 2009, „Greentech – Fabricat în Germania 2.0”

[37] Observatorul ecoinovării, raportul anual din 2010 intitulat „Perspective de afaceri: economisirea costurilor la materiale”