RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 4.4.2007 
COM(2007) 161 final 
  
CARTE VERDE 
Spaţiul European de Cercetare: perspective noi 
  
{SEC(2007) 412} 
 
RO 2   RO CARTE VERDE 
Spaţiul European de Cercetare: perspective noi 
 
(Text cu relevan ţă pentru SEE) 
Rezumat 
Pe măsură ce ne apropiem de revizuirea primului ciclu de trei ani al Strate giei reînnoite de la 
Lisabona pentru cre ştere economic ă şi ocuparea for ţei de munc ă şi de lansarea celui de-al 
doilea ciclu în 2008, este un mome nt prielnic pentru evalua rea progresului  înregistrat şi pentru 
discutarea orient ărilor viitoare privind unul din elementele sale de baz ă – Spaţiul European de 
Cercetare (SEC). Într-o lume în schimbare, caracterizat ă de globalizarea accelerat ă a cercetării 
şi tehnologiei şi de apari ţia unor noi puteri ştiinţifice şi tehnologice – în special China şi India 
– Spaţiul European de Cercetare es te mai mult ca oricând o piatr ă de temelie pentru o 
societate european ă bazată pe cunoa ştere. Într-o asemenea societate, cercetarea, educa ţia, 
formarea şi inovaţia sunt pe deplin mobilizate pentru a îndeplini ambi ţiile economice, sociale 
şi de mediu ale Uniunii Europene şi aşteptările cetăţenilor săi. 
Conceptul SEC îmbin ă: o „piaţă internă” european ă pentru cercetare, în care cercet ătorii, 
tehnologiile şi cunoştinţele circul ă liber; o coordonare eficient ă la nivel european a 
activităţilor, a programelor şi a politicilor de cercetare na ţionale şi regionale; precum şi 
iniţiative puse în aplicare şi finanţate la nivel european. S-au r ealizat progrese din momentul 
în care conceptul a fost aprobat la Consil iul European de la Lisabona în 2000. Spa ţiul 
European de Cercetare a devenit o referin ţă cheie pentru politica de cercetare în Europa. Cu 
toate acestea, mai sunt multe de f ăcut până la realizarea SEC, în special pentru dep ăşirea 
fragmentării activit ăţilor, a programelor şi a politicilor de cercetare din Europa. Spa ţiul 
European de Cercetare de care au nevoie comunitatea ştiinţifică, întreprinderile şi cetăţenii ar 
trebui să aibă următoarele caracteristici: 
– un flux adecvat de cercet ători competen ţi, cu un nivel ridicat de mobilitate între 
instituţii, discipline, sectoare şi ţări; 
– infrastructuri de cercetare de nivel interna ţional , integrate, interconectate şi accesibile 
echipelor de cercetare din toat ă Europa şi din lume, în special datorit ă noilor genera ţii de 
infrastructuri de comunica ţii electronice; 
– instituţii de cercetare excelente , angajate într-o cooperare şi în parteneriate public-privat 
eficiente, care formeaz ă nucleul „grupurilo r” de cercetare şi inovaţie, inclusiv 
„comunităţile virtuale de cercetare”, specializate ma i ales în domeniile interdisciplinare şi 
care atrag o mas ă critică de resurse umane şi financiare; 
– un schimb de cuno ştinţe eficient , în special între cercetarea public ă şi industrie, precum 
şi cu publicul larg; 
– programe şi priorităţi de cercetare bine coordonate , inclusiv un volum semnificativ de 
investiţii în cercetarea public ă, programate în comun la ni vel european, implicând priorit ăţi 
comune, o implementare coordonat ă şi o evaluare comun ă; precum şi 
 
RO 3   RO – o mare deschidere a Spa ţiului European de Cercetare c ătre lume , cu un accent special 
pe ţările învecinate şi cu un angajament serios fa ţă de abordarea provoc ărilor globale cu 
partenerii Europei. 
Bazată pe o evaluare a situa ţiei din aceste domenii principale, prezenta carte verde ridic ă o 
mulţime de semne de întrebare cu privire la modul în care se poate aprofunda şi lărgi Spaţiul 
European de Cercetare în a şa fel încât s ă contribuie pe deplin la Strategia reînnoit ă de la 
Lisabona. Ea inten ţionează să lanseze o larg ă dezbatere la nivel institu ţional şi public având 
ca scop preg ătirea iniţiativelor pentru 2008. 
 
RO 4   RO CUPRINS 
1. O nou ă perspectiv ă asupra Spa ţiului European de Cercetare .............................. 5 
2. Viziunea asupra Spa ţiului European de Cercetare................................................. 8 
3. Transformarea în realitate a SEC .......................................................................... 11 
3.1. Realizarea unei pie ţe unice a for ţei de munc ă pentru cercet ători............................... 11 
3.2. Dezvoltarea unor infrastructuri de cercetare de nivel interna ţional........................... 13 
3.3. Consolidarea institu ţiilor de cercetare........................................................................ 15 
3.4. Schimbul de cuno ştinţe .............................................................................................. 17 
3.5. Optimizarea programelor şi a priorităţilor de cercetare ............................................. 19 
3.6. Deschiderea c ătre lume: cooperarea interna ţională în ştiinţă şi tehnologie ............... 22 
4. Pa şii următori: dezbaterea public ă şi alte etape ................................................... 24 
 
RO 5   RO 1. O  NOUĂ PERSPECTIV Ă ASUPRA SPAŢIULUI EUROPEAN DE CERCETARE  
 De la aprobarea de c ătre Consiliul European de la Lisabona din martie 2000 
a obiectivului de creare a Spa ţiului European de Ce rcetare (SEC), s-au 
lansat numeroase ini ţiative. Este timpul acum s ă evaluăm ce s-a realizat 
până în prezent şi să reflectăm asupra ac ţiunilor care trebuie întreprinse 
pentru ca SEC s ă devină realitate. 
Globalizarea 
oferă oportunit ăţi 
şi provocări 
pentru Spa ţiul 
European de 
Cercetare (SEC)  Nevoia urgent ă de revizuire a SEC este urmarea faptului c ă globalizarea 
cercetării şi a tehnologiei se accelereaz ă, iar noile puteri ştiinţifice şi 
tehnologice – China, India şi alte economii emergente – atrag sume 
considerabile, aflate într-o continu ă creştere, pentru investi ţii în cercetare şi 
dezvoltare (R&D)1. Aceste evolu ţii oferă noi oportunit ăţi pentru Europa şi 
pentru restul lumii. În acela şi timp, ele pun problema capacit ăţii Europei de 
a menţine un avantaj competitiv în domeniul cunoa şterii şi al inova ţiei, o 
miză esenţială a Strategiei reînnoite de la Lisabona pentru cre ştere 
economic ă şi ocuparea for ţei de munc ă. Rezolvarea acestei probleme va 
reprezenta un aspect major pentru urm ătorul ciclu de trei ani al Strategiei, 
care va începe în 2008.  
 Uniunea European ă şi statele membre au recunoscut pe deplin c ă, alături de 
un sistem de înv ăţământ de calitate superioar ă, formarea permanent ă şi un 
mediu propice inova ţiei, SEC este esen ţial pentru a transforma Europa într-o 
societate de top bazat ă pe cunoa ştere, creând astfel condi ţiile pentru o 
prosperitate pe termen lung. Conceptul SEC cuprinde trei aspecte interdependente: o „pia ţă internă” european ă pentru cercetare, în care 
cercetătorii, tehnologiile şi cunoştinţele circulă liber; o coordonare eficient ă 
la nivel european a activit ăţilor, a programelor şi a politicilor de cercetare 
na
ţionale şi regionale; precum şi iniţiative puse în aplicare şi finanţate la 
nivel european2. 
S-au înregistrat 
progrese în crearea SEC
 După cum este detaliat în documentul de lucru al serviciilor Comisiei, care 
însoţeşte prezenta carte verde, au fost întreprinse numeroase ac ţiuni pentru a 
progresa cu privire la aces te aspecte, în special: 
 –  Programul-cadru de cercetare al UE  este conceput explicit pentru a 
susţine crearea SEC, iar finan ţarea acestuia a crescut considerabil, de şi cu 
mai puţin decât s-a propus ini ţial de către Comisia European ă. Noile 
iniţiative lansate odat ă cu cel de-al şaptelea program-cadru (2007-2013), 
precum Consiliul European pentru Cercetare, vor avea un impact semnificativ asupra peisajului european al cercet ării. Viitorul Institut 
European de Tehnologie are, de asemenea, poten ţialul de a juca un rol 
important în crearea unor „comunit ăţi bazate pe cunoa ştere şi inovaţie” 
de nivel interna ţional. 
                                                
 
1 Document de lucru al serviciilor Comisiei [SEC(2007) 412], sec ţiunea 3.1.1. 
2 Document de lucru al serviciilor Comisiei, capitolul 1. 
 
RO 6   RO  –  S-au lansat ini ţiative pentru a îmbun ătăţi coordonarea activit ăţilor şi a 
programelor de cercetare. Acestea includ platformele tehnologice europene prin intermediul c ărora întreprinderile şi alte părţi interesate 
dezvoltă viziuni comune pe termen lung şi agende strategice de cercetare 
în domenii de interes pentru afaceri, precum şi sistemul ascendent „ERA-
Net” care sus ţine coordonarea programelor na ţionale şi regionale
3.  
 –  Coordonarea politicilor se realizeaz ă prin „metoda deschis ă a 
coordonării” şi prin utilizarea orient ărilor şi a recomand ărilor voluntare. 
Aceasta stimuleaz ă un proces de dezbatere şi reforme la nivel na ţional, 
care a avut ca rezultat st abilirea în toate statele membre a unor obiective 
naţionale de investi ţii în cercetare şi dezvoltare în contextul obiectivului 
general al UE de a inves ti 3% din PIB în cercetare şi dezvoltare şi luarea 
de măsuri pentru îmbun ătăţirea sistemelor de cercetare şi inovare4.  
 –  UE a adoptat o „strategie ampl ă privind inovarea”, care va îmbun ătăţi 
condiţiile cadru pentru cercetare şi inovare5. În acest context, în 
noiembrie 2006 s-au adoptat un cadru  comunitar modernizat pentru 
ajutorul de stat pentru cercetare şi inovare6, precum şi o orientare pentru 
o utilizare mai eficient ă a facilit ăţilor fiscale pentru cercetare şi 
dezvoltare7; se propune o strategie privind brevetul european pentru a 
depăşi impasul în care se afl ă brevetul comunitar8 şi se preg ătesc 
iniţiative pentru a sus ţine apariţia „pieţelor pilot” europene în sectoare 
promiţătoare, bazate pe o utilizare intens ă a tehnologiilor.  
 –  Politica de coeziune a UE şi instrumentele sale financiare – fondurile 
structurale – acord ă prioritate maxim ă dezvoltării capacit ăţilor de 
cercetare şi inovare, în special în regiunile mai pu ţin dezvoltate. 
Împreună cu prioritatea acordat ă în politicile in terne ale majorit ăţii 
statelor membre, aceasta poate ajuta întreaga Europ ă să participe la 
Spaţiul European de Cercetare şi să beneficieze din plin de pe urma 
acestuia. 
… dar înc ă 
trebuie depuse multe eforturi 
pentru a dep ăşi 
fragmentarea 
sectorului public 
de cercetare şi…
 Aceste ini ţiative reprezint ă paşi valoroşi pe baza c ărora se pot înregistra noi 
progrese. Cu toate acestea, înc ă trebuie depuse multe ef orturi pentru a pune 
bazele SEC, în special pentru a dep ăşi fragmentarea care r ămâne o 
caracteristic ă predominant ă a sectorului public european de cercetare. 
Fragmentarea împiedic ă îndeplinirea de c ătre Europa a poten ţialului său de 
cercetare şi de inovare, europenii suportând un cost uria ş în calitate de 
contribuabili, consumatori şi cetăţeni: 
                                                 
3 Document de lucru al serviciilor Comisiei, capitolul 2. 
4 Document de lucru al serviciilor Comisiei, sec ţiunea 2.2. 
5 COM(2006) 502, 13.9.2006. 
6 JO C 323, 30.12.2006, p. 1. 
7 COM(2006) 728, 22.11.2006. 
8 COM(2007) 165, 4.4.2007. 
 
RO 7   RO  –  Cercetătorii continu ă să îşi vadă oportunit ăţile profesionale reduse de 
obstacolele juridice şi practice care le împiedic ă mobilitatea între 
instituţii, sectoare şi ţări. 
 –  Întreprinderilor le este adesea dificil s ă coopereze şi să încheie 
parteneriate cu institu ţii de cercetare din Europa, în special între ţări. 
 –  Finanţarea cercet ării la nivel na ţional şi regional (programe, 
infrastructuri, finan ţare de baz ă a institu ţiilor de cercetare) r ămâne, în 
mare măsură, lipsită de coordonare. Rezult ă astfel o dispersare a 
resurselor, suprapuneri excesive, be neficii nerealizate din eventualele 
efecte externe, precum şi imposibilitatea de a îndeplini rolul global pe 
care capacitatea de cercetare şi dezvoltare a Europei ar permite-o în alte 
condiţii, în special prin abordarea provoc ărilor globale majore. 
 –  Reformelor întreprinse la nivel na ţional le lipse şte adesea o perspectiv ă 
europeană veritabilă şi coerenţa transnaţională. 
 Europenii par s ă fie conştienţi de aceste costuri. Potrivit unui studiu recent, 
83% dintre ace ştia consider ă că ar trebui s ă existe o mai mare coordonare a 
activităţilor de cercetare între statel e membre ale Uniunii Europene9. 
… pentru a 
menţine şi a 
atrage mai multe 
investiţii în 
cercetare şi 
dezvoltare din 
partea 
întreprinderilor din Europa
 Fragmentarea cercet ării publice diminueaz ă atractivitatea Europei pentru 
întreprinderile care doresc s ă investeasc ă în cercetare şi dezvoltare. Se 
presupune c ă sectorul privat contribuie cu dou ă treimi la obiectivul de 
intensitate a cercet ării şi dezvoltării care ar trebui s ă atingă 3% din PIB. 
Date recente sugereaz ă o creştere în 2006 cu peste 5% a cheltuielilor globale  
în cercetare şi dezvoltare ale societ ăţilor cu sediul în UE, dar aceasta r ămâne 
în continuare inferioar ă ratei de cre ştere a cheltuielilor în cercetare şi 
dezvoltare ale societ ăţilor echivalente care nu au sediul în UE10. De fapt, 
societăţile cu sediul în UE investesc mai mult în cercetare şi dezvoltare în 
SUA decât investesc societ ăţile cu sediul în SUA în UE, iar acest flux 
transatlantic net al investi ţiilor în cercetare şi dezvoltare este în cre ştere11. O 
majorare substan ţială şi susţinută a investi ţiilor întreprinderilor în cercetare 
şi dezvoltare este esen ţială pentru a pune cap ăt stagnării actuale a nivelului 
global de intensitate a cercet ării şi dezvoltării în UE, care se ridic ă la 1,9% 
din PIB12, şi pentru a avansa c ătre îndeplinirea obiectivelor na ţionale şi 
europene.  
                                                 
9 Eurobarometru: Europenii, ştiinţa şi tehnologia, iunie 2005, http://ec.europa.eu/public_opinion. 
10 Tabloul de bord din 2006 privind investi ţiile întreprinderilor din UE în cercetare şi dezvoltare, 
http://iri.jrc.es/research. 
11 Document de lucru al serviciilor Comisiei, sec ţiunea 3.3.1. 
12 Document de lucru al serviciilor Comisiei, sec ţiunea 3.3.1. 
 
RO 8   RO  Studiile13 sugereaz ă că, pentru investi ţiile în cercetare şi dezvoltare, 
întreprinderile caut ă în primul rând: 
 –  condiţii cadru favorabile pentru co mercializarea tehnologiilor; 
 –  efective adecvate de cercet ători cu o bun ă pregătire şi mobilitate, care s ă 
răspundă nevoilor industriei; precum şi 
 –  o bază excelent ă de cercetare public ă (instituţii şi infrastructuri de 
cercetare), cu interac ţiuni puternice cu sector ul întreprinderilor. 
 În timp ce analiza pie ţei unice a UE14 şi iniţiativele determinate de strategia 
amplă privind inovarea, precum cele men ţionate anterior, se axeaz ă pe 
cererea de inovare, prezenta carte verde are în vedere factorii care afecteaz ă 
performan ţa sistemelor de cercetare din Europa, pentru a dep ăşi 
fragmentarea eforturilor şi a politicilor şi pentru a se asigura c ă Europa 
profită la maximum de globalizarea din domeniul ştiinţei şi tehnologiei. 
2. V IZIUNEA ASUPRA SPAŢIULUI EUROPEAN DE CERCETARE  
Pentru a stabili cadrul pentru discu ţie, pentru a alinia eforturile şi a evalua 
progresele înregistrate, este important s ă se identifice principalele 
caracteristici ale unui Spa ţiu European de Cercetar e realizat integral. Pe 
baza principiilor cheie unanim acceptate în 2000, SEC ar trebui s ă cuprindă: 
1. Un flux adecvat de cercet ători competen ţi. Cercetătorii ar trebui 
stimulaţi printr-o pia ţă unică a forţei de munc ă cu condi ţii de 
muncă atractive în egal ă măsură pentru b ărbaţi şi pentru femei, 
implicând în special absen ţa obstacolelor financiare sau 
administrative în calea mobilit ăţii transnaţionale. Ar trebui s ă existe 
o deschidere total ă a posturilor universitare de cercetare şi a 
programelor de cercetare na ţionale în întreaga Europ ă, stimulându-
se puternic recrutarea cercet ătorilor pe plan interna ţional, precum şi 
o deplasare cu u şurinţă între discipline şi între sectoarele public şi 
privat – o asemenea mobilita te devenind o caracteristic ă standard a 
unei cariere de succes în cercetare. Spaţiul European 
de Cercetare va 
fixa puternic 
cunoştinţele la 
nivelul societ ăţii 
şi va elibera 
potenţialul de 
cunoştinţe al 
Europei în toate 
dimensiunile 
sale: persoane, infrastructuri, 
organizaţii, 
finanţare, 
circulaţia 
cunoştinţelor şi 
cooperare globală.
 
 
2. Infrastructuri de cercetare de nivel interna ţional.  Infrastructuri 
majore ar trebui construite şi exploatate sub forma unor societ ăţi 
mixte europene. Ele ar trebui s ă fie accesibile echipelor de 
cercetare din Europa şi din lume, cercet ătorii care lucreaz ă în 
Europa având acces la infrastructurile şi la echipamentele 
internaţionale din alte p ărţi ale lumii. Aceste infrastructuri de 
cercetare ar trebui integrate, interconectate şi accesate prin 
intermediul dezvolt ării concomitente a unor noi genera ţii de 
infrastructuri de comunica ţii electronice, atât în Europa, cât şi la 
                                                 
13 Studiul UE din 2005 privind tendin ţele întreprinderilor în domeniul investi ţiilor în cercetare şi 
dezvoltare, http://iri.jrc.es/research. 
14 COM(2007) 60, 21.2.2007. 
 
RO 9   RO nivel global.  
 3. Instituţii de cercetare excelente.  Pe întreg teritoriul UE, 
instituţiile de cercetare diversificate ar trebui integrate în via ţa 
socială şi economic ă în care se afl ă, simultan cu întrecerea şi 
cooperarea în Europa şi dincolo de grani ţele ei. Ele ar trebui s ă 
poată interacţiona în mod curent cu lumea afacerilor şi să se 
angajeze în parteneriate publ ic-privat durabile. Asemenea 
parteneriate ar trebui s ă se afle în centrul „g rupurilor” specializate – 
în special, interdisciplin are – care ar atrage o mas ă critică de 
resurse umane şi financiare din întreaga lume. Astfel, Spa ţiul 
European de Cercetare ar trebui s ă se structureze treptat de-a lungul 
liniilor unei re ţele puternice de grupuri de cercetare şi inovare. 
Sfera lor de influen ţă ar trebui amplificat ă prin „comunit ăţi virtuale 
de cercetare”, create prin  folosirea în comun şi integrarea 
activităţilor şi resurselor din diferite locuri din Europa şi din afara 
ei, utilizând instrumente informatice şi de comunicare performante. 
Treptat, grupurile ar trebui s ă se formeze şi să se extind ă mai 
degrabă printr-o asemenea integrare virtual ă decât printr-o 
concentrare geografic ă. 
 4. Un schimb de cuno ştinţe eficient. Acesta ar trebui s ă cuprindă: un 
acces deschis şi uşor la baza public ă de cuno ştinţe; un sistem 
simplu şi armonizat pentru drepturile de proprietate intelectual ă, 
inclusiv un sistem de brevetare ef icient din punctul de vedere al 
costurilor şi principii comune pentru transferul de cuno ştinţe şi 
cooperarea dintre  cercetarea public ă şi întreprinderi; canale de 
comunicare inovatoare pentru a of eri publicului larg acces la 
cunoştinţele ştiinţifice şi, mijloacele de a discuta agendele de 
cercetare şi pentru a-i stârni curiozitat ea de a afla mai multe despre 
ştiinţă. 
 5. Programe şi priorităţi de cercetare bine coordonate. Acestea ar 
trebui să includă programarea, aplicarea şi evaluarea în comun a 
investiţiilor în cercetarea public ă la nivel european în domenii care 
depăşesc capacit ăţile ţărilor individuale. Priorit ăţile comune ar 
trebui identificate printr-o anticipare comun ă, care să implice 
comunitatea ştiinţifică, societatea şi întreprinderile, şi ar trebui 
decise şi puse în aplicare în comun. În aceste domenii şi în altele, 
programele de cercetare na ţionale şi regionale ar trebui s ă ofere 
încrederea c ă principiile majore care reglementeaz ă cererile de 
finanţare pentru cercetare sunt co mparabile la nivel european şi 
asigură nivelul de calitate cel mai ridicat. Împreun ă, acestea ar 
trebui să constituie un sistem simplu, transparent şi coerent de 
finanţare a cercet ării, bazat pe diverse surse publice (na ţionale, 
regionale şi europene) şi asociate cu surse private (inclusiv 
organizaţii filantropice şi ale societ ăţii civile). 
 
RO 10   RO  6. O mare deschidere a Spa ţiului European de Cercetare c ătre 
lume. Ar trebui s ă se pună un accent deosebit pe participarea 
regiunilor învecinate ale UE, precum şi pe dezvoltarea unor 
iniţiative multilaterale pentru a aborda provoc ările globale 
împreună cu partenerii UE. 
 Pe lâng ă acestea, exist ă trei preocup ări importante care sunt comune tuturor 
dimensiunilor SEC: 
 –  Politica de cercetare european ă ar trebui s ă fie adânc înr ădăcinată în 
societatea european ă. Pe lângă urmărirea excelen ţei ştiinţifice, cercetarea 
europeană ar trebui s ă susţină perfecţionarea şi difuzarea cuno ştinţelor şi 
să sprijine politicile pent ru dezvoltare durabil ă în domenii de interes 
public major, precum s ănătatea, energia şi schimbările climatice15. Ea ar 
trebui să experimenteze noi moduri de implicare a societ ăţii în general în 
definirea, aplicarea şi evaluarea agendelor de cercetare şi de promovare a 
progresului ştiinţific şi tehnologic responsabil, înt r-un cadru de principii 
etice fundamentale comune şi pe baza practicilor acce ptate care pot fi un 
model pentru restul lumii.  
 – Ar trebui g ăsit echilibrul corect între concuren ţă şi cooperare. 
Cercetătorii şi instituţiile de cercetare ar trebui stimulate printr-un nivel 
mai ridicat al concuren ţei la nivel european pentru a dezvolta programe 
de excelen ţă de talie interna ţională. În acelaşi timp, ace ştia ar trebui s ă se 
angajeze într-o cooperare şi în parteneriate mai strânse în Europa şi în 
afara ei pentru a aborda eficie nt aspectele de interes comun.  
 – Ar trebui s ă se profite la maximum de avan tajele oferite de diversitatea 
Europei care a fost îmbog ăţită odată cu recentele extinderi ale UE. Ţările 
şi regiunile europene î şi pot consolida punctele forte prin dezvoltarea 
treptată a specializ ării în anumite domenii. Cu toate acestea, ar trebui s ă 
îşi poată menţine sau câ ştiga accesul la alte cuno ştinţe specializate şi la 
capacităţi ştiinţifice şi tehnice în restul Europei şi al lumii, în special prin 
mobilitatea cercet ătorilor, schimbul de cuno ştinţe şi dezvoltarea de re ţele 
şi „comunit ăţi” virtuale. 
Trebuie ac ţionat 
urgent  Natura cercet ării înseamn ă că există interdependen ţe complexe între 
caracteristicile SEC men ţionate anterior şi dimensiunile transversale, astfel 
cum se va vedea în continuare. Pentru stabilirea unor tr ăsături va fi nevoie 
de mai mult timp decât pentru altele, as tfel încât este posibil ca viziunea 
asupra SEC s ă nu fie realizat ă integral înainte de 10 sau 15 ani – în jurul 
anului 2020. Cu toate ac estea, natura sistemic ă a SEC necesit ă 
întreprinderea unor ac ţiuni urgente pentru a progre sa cât mai repede posibil 
pe toate fronturile – cu atât mai mult cu  cât se are în vedere puternicul efect 
de pârghie pe care acest lucru îl va avea asupra cre şterii investi ţiilor private 
în cercetare şi inovare şi asupra promov ării unei economii mai competitive 
bazate pe cunoa ştere.  
                                                 
15 Document de lucru al serviciilor Comisiei, sec ţiunea 3.3.1. 
 
RO 11   RO Elementele viziunii asupra Spa ţiului European de Cercetare 
1. Sunt acestea elementele esen ţiale pe care ar trebui s ă le ofere Spa ţiul European de 
Cercetare? Exist ă alte elemente care ar trebui luate în considerare în aceast ă viziune? 
2. Ce roluri ar trebui s ă aibă politicile europene, na ţionale şi regionale pentru a stabili 
un asemenea Spa ţiu European de Cercetare şi pentru a exploata la maximum 
dimensiunea european ă în contextul globaliz ării şi al specializ ării naţionale şi 
regionale? 
3. Ce ini ţiative ale UE ar putea avea cel mai bun efect de pârghie asupra eforturilor 
generale publice şi private de a realiza aceast ă viziune? 
3. T RANSFORMAREA ÎN REALITATE A SEC 
Această secţiune analizeaz ă situaţia cercetării europene în ceea ce prive şte cele şase 
dimensiuni principale ale Spa ţiului European de Cercetare. Pent ru fiecare dintre acestea, sunt 
ridicate mai multe semne de întrebare cu scopul de a provoca o discu ţie deschis ă între toţi cei 
interesaţi de cercetare. 
3.1. Realizarea unei pie ţe unice a for ţei de munc ă pentru cercet ători 
Carierele 
atractive şi 
mobilitatea 
continuă sunt 
esenţiale pentru 
cercetători… 
 
… dar departe de 
a fi o realitate  O provocare cheie pentru Europa este formarea, p ăstrarea şi atragerea de 
cercetători mai competen ţi. Mai mult, mobilitatea continu ă a cercetătorilor 
între institu ţii, sectoare şi ţări este chiar mai important ă decât pentru alte 
profesii: este esen ţială pentru a echilibra mai bine oferta şi cererea de 
cercetători, dat fiind în mod special gr adul lor înalt de specializare şi 
numărul relativ redus; constituie unul din cele mai eficiente mijloace de 
schimb de cuno ştinţe şi este o cerin ţă tot mai important ă pentru dezvoltarea 
de calific ări şi cariere în domeniul ştiinţei. Astăzi, cei mai mul ţi cercetători 
din Europa continu ă să îşi vadă oportunit ăţile reduse de obstacolele 
instituţionale şi naţionale, de condi ţiile de munc ă sărace şi de perspectivele 
limitate privind cariera16. În practic ă, posturile universitare r ămân încă 
rezervate în mare m ăsură pentru personalul na ţional sau chiar intern17. 
Concuren ţa transparent ă pentru recrutare constituie mai degrab ă excepţia 
decât regula. Mobilita tea transfrontalier ă sau între universitate şi industrie 
tinde să fie penalizat ă mai degrab ă decât răsplătită. Administra ţiile nu 
permit de obicei cercet ătorilor să primeasc ă sau să utilizeze subven ţiile 
pentru cercetare într-o alt ă ţară.  
 Acesta este motivul pent ru care atât de mul ţi absolven ţi sau titulari de 
doctorate din Europa fie renun ţă la cariera în cercetare, fie continu ă 
cercetarea în ţări în care g ăsesc oportunit ăţi mai bune – mai ales în SUA. În 
acelaşi timp, femeile r ămân slab reprezentate, în special în anumite domenii 
ale ştiinţei şi ingineriei şi în posturi de r ăspundere. Demografia are, de 
asemenea, un impact tot mai negativ în sectorul european de cercetare, cu 
                                                 
16 Document de lucru al serviciilor Comisiei, sec ţiunea 3.2.3. 
17 În ciuda jurispruden ţei Curţii Europene de Justi ţie privind accesul cet ăţenilor din UE la posturile din 
sectorul public. 
 
RO 12   RO posibile penurii de cercet ători în anumite domen ii din cauza pension ării 
generaţiilor mai în vârst ă şi a pierderii de competen ţe aferente.  
Sunt necesare 
eforturi la toate 
nivelurile în sectoarele privat 
şi public.
 Astfel, este esen ţială stabilirea unei pie ţe unice şi deschise a for ţei de munc ă 
europene pentru cercet ători, asigurând o „circula ţie a inteligen ţei” eficient ă 
în Europa şi cu ţările partenere şi atrăgând talente tinere şi femei în cariere 
în domeniul cercet ării. Acest lucru necesit ă eforturi la toate nivelurile în 
sectoarele privat şi public şi din partea administra ţiilor locale, na ţionale şi 
europene. Sectorul privat ar trebui încurajat s ă dezvolte şi să extindă 
oportunităţile pentru cercet ători. În acela şi timp, autorit ăţile publice şi 
instituţiile de cercetare trebuie s ă lucreze pentru înl ăturarea barierelor 
juridice, administrative şi practice (de exemplu, lingvistice) care stau în 
calea mobilit ăţii geografice şi intersectoriale, pentru îmbun ătăţirea 
condiţiilor de angajare şi de munc ă pentru cercet ători, pentru reconcilierea 
vieţii profesionale, private şi familiale şi pentru abordarea aspectelor 
demografice şi a celor privind egalitatea de şanse între b ărbaţi şi femei.  
Abordările 
voluntare conduc 
la progrese lente  De asemenea, s-au adoptat multe ini ţiative specifice ale UE pentru a 
dezvolta un spa ţiu european mai atractiv pentru cercet ători18, dar progresul 
rămâne foarte limitat din cauza naturii voluntare a majorit ăţii acestora şi, în 
anumite cazuri, datorit ă lipsei de co ordonare cu m ăsurile similare na ţionale 
şi regionale şi între acestea. De exemplu, Carta European ă a Cercetătorilor şi 
Codul de Conduit ă pentru recrutarea lor sunt sp rijinite din ce în ce mai mult, 
dar acesta este un proces lent şi progresul real va avea loc numai în 
momentul în care aprobarea principiilor va fi urmat ă de punerea lor concret ă 
în aplicare. 
Sunt luate în 
considerare măsuri 
suplimentare 
pentru asigurarea 
portabilit ăţii 
dispoziţiilor 
privind 
asigurările 
sociale
 În ceea ce prive şte portabilitatea dispozi ţiilor referitoare la asigur ările 
sociale, regulamentele existente privind modernizarea şi simplificarea 
coordonării sistemelor de asigur ări sociale reprezint ă paşi în direc ţia cea 
bună. Acelaşi lucru este valabil şi despre propunerea Comisiei de directiv ă 
privind îmbun ătăţirea portabilit ăţii drepturilor la pensie suplimentar ă. Dar 
situaţia specific ă a cercetătorilor, pentru care mobilitatea este din ce în ce 
mai necesar ă într-o mare parte a carierei lor, mai ales prin misiuni sau 
numiri pe termen mediu, prezint ă dificultăţi serioase. Astfel se impune o mai 
bună cooperare administrativ ă între institu ţiile de asigur ări sociale19, dar în 
plus trebuie adoptate şi măsuri suplimentare. 
Îmbunătăţirea 
educaţiei şi a 
formării 
cercetătorilor  Este, de asemenea, esen ţială îmbunătăţirea educa ţiei şi a formării continue a 
cercetătorilor. Cercet ătorii tineri forma ţi în Europa ar trebui s ă fie 
încrezători în valoarea pe care calific ările lor o vor avea pentru cariera lor. 
Programele doctorale europene şi formarea ulterioar ă ar trebui s ă 
îndeplineasc ă standardele obligatorii de cal itate, atât nevoile universit ăţilor, 
cât şi cele ale întreprinderilor, şi ar trebui s ă fie recunoscute în toat ă Europa. 
Cercetătorii de la toate nivelurile ar trebui forma ţi în activit ăţi 
interdisciplinare şi administrative din domeniul ştiinţei şi tehnicii, inclusiv 
                                                 
18 De exemplu: bursele Marie Curie, portalul mobilit ăţii europene (http://ec. europa.eu/eracareers) şi 
reţeaua european ă a centrelor de mobilitate, ini ţiativa pilot ERA-Link pentru stabilirea de leg ături între 
cercetătorii europeni în SUA, directive şi recomand ările UE privind „viza ştiinţifică” etc. 
19 A se vedea Cartea verde a Comisiei privind dreptul muncii [COM(2006) 708, 22.11.2006]. 
 
RO 13   RO în transferul de cuno ştinţe şi dialogul cu societatea. 
Realizarea unei pie ţe unice a for ţei de munc ă pentru cercet ători 
4. Este nevoie de un cadru europe an mai eficient pentru a îmbun ătăţi în mod 
semnificativ condi ţiile de recrutare, de munc ă şi mobilitate geografic ă şi 
intersectorial ă pentru cercet ători, inclusiv m ăsurile de aplicabilitate?  
 În special: 
5. Cum ar putea fi puse în aplicare în mod eficient principiile stabilite în Carta 
European ă a Cercetătorilor şi în Codul de Conduit ă pentru recrutarea  lor, în vederea 
dezvoltării pe deplin a dimensiunii europene a carierelor de cercetare, inclusiv 
scoaterea la concurs la nivel transna ţional a posturilor vacante şi oferirea de 
posibilităţi de finan ţare pentru cercet ători? 
6. Este nevoie de un cadru european pe ntru a asigura porta bilitatea dispozi ţiilor privind 
asigurările sociale pentru cercet ătorii din Europa? 
7. Cum ar putea fi aplicate principiile de  „flexicuritate” (de exemplu, combinarea 
flexibilităţii pieţei muncii cu securitatea locului de munc ă) la piaţa muncii pentru 
cercetători? 
8. Cum am putea cre şte numărul şi calitatea cercet ătorilor din Europa prin atragerea de 
talente tinere în cercetare, prin asigurarea de şanse egale veritabile pentru b ărbaţi şi 
femei şi prin exploatarea experien ţei 
şi a cunoştinţelor cercet ătorilor afla ţi la sfârşitul 
carierei, de exemplu în roluri de consultan ţă şi formare? 
9. Ar trebui dezvoltate abord ări comune pentru a cre şte coerenţa şi impactul diferitelor 
sisteme care au ca scop stabilirea de leg ături între cercet ătorii europeni în str ăinătate, 
precum şi între cercet ătorii străini în Europa? În mod similar, exist ă posibilităţi de 
creştere a coeren ţei şi a impactului sistemelor europene şi naţionale pentru 
mobilitatea interna ţională a cercetătorilor (de exemplu, prin dezvoltarea în comun a 
unor burse interna ţionale „de tip Fulbright”)? 
10. Cum ar putea fi îndeplinite necesit ăţile specifice de educa ţie şi formare ale 
cercetătorilor în toate etapele carierei lo r, începând cu programele de studiu 
postuniversitar şi doctoral, pe baza procesului  de la Bologna pentru înv ăţământ 
superior?  
3.2. Dezvoltarea unor infrastructuri  de cercetare de nivel interna ţional 
 Excelenţa în cercetare necesit ă un anumit num ăr de infrastructuri de 
cercetare de înalt ă calitate (de exemplu, surse de radia ţie pentru materiale 
noi, camere curate pentru nanotehnologii, b ănci de date pentru ştiinţe 
genomice şi sociale, observatoare pentru ştiinţele pământului). Infrastructura 
la nivel european poate oferi un serviciu întregii comunit ăţi de cercetare 
europene. Datorit ă costurilor ridicate de construc ţie şi exploatare, este, de 
asemenea, util ă utilizarea în comun a acestei infrastructuri.  
 
RO 14   RO Exploatarea foii 
de parcurs 
pentru infrastructurile 
de cercetare
 Un pas înspre o planificare mai bun ă a infrastructurilor de cercetare la nivel 
european a fost realizat odat ă cu crearea Forumului Strategic European 
privind Infrastructurile de Cercetar e (ESFRI). În 2006, acesta a stabilit o 
„foaie de parcurs” european ă pentru infrastructurile de cercetare 
paneuropene noi şi actualizate. Priorit ăţile imediate ar trebui s ă fie: 
asigurarea faptului c ă foaia de parcurs include ef ectiv cea mai mare parte a 
infrastructurilor de cercetare planificate şi prevăzute în Europa; completarea 
foii de parcurs în domenii neacoperite înc ă în mod corespunz ător; aprobarea 
propunerilor sale la nivel politic; mobilizarea finan ţării necesare. 
Utilizarea la 
maximum a 
tuturor surselor de finanţare
 Implementarea foii de parcurs ESFRI ar costa 14 miliarde de euro în termen 
de 10 ani. În ciuda cre şterii fondului alocat infras tructurilor în cel de-al 
şaptelea program-cadru de cercetare şi în ciuda posibilit ăţilor de sprijinire a 
infrastructurii în regiunile mai pu ţin dezvoltate în cadrul programelor de 
coeziune politic ă, bugetul UE nu este destul de mare pentru a oferi 
finanţarea de baz ă pentru construirea de noi in frastructuri paneuropene, pe 
lângă sprijinirea accesului liber la infrastructurile de interes european şi 
stimularea dezvolt ării şi interconect ării lor prin coor donare. Mobilizarea 
surselor de finan ţare naţionale, private şi de altă natură este esen ţială. 
Atragerea investi ţiilor din partea întrepri nderilor este important ă mai ales 
datorită nivelului actual redus de implicare a acestora, chiar şi pentru 
infrastructurile de interes direct. 
Ar putea fi 
necesară o 
structură juridică 
adecvată O altă dificultate pentru stabilirea unor noi forme de infrastructuri 
paneuropene de cercetare este lipsa  unei structuri juridice care s ă permită 
crearea de parteneriate corespunz ătoare. 
 
Continuarea 
dezvoltării de 
infrastructuri electronice în 
Europa şi în lume
 Mai multe proiecte de infrastructur ă propuse au o asemenea dimensiune şi o 
asemenea anvergur ă încât ar necesita o cooperare la nivel global. O mare 
parte din infrastructurile avut e în vedere sunt de natur ă distribuit ă, fiind 
compuse din diverse elemente integrate prin intermediul unor infrastructuri 
electronice care includ arhive de date şi reţele de mare vitez ă, precum 
GEANT şi tehnologiile Grid, care joac ă un rol esen ţial permiţând acestor 
elemente s ă funcţioneze împreun ă, astfel încât s ă înlăture constrângerile 
tradiţionale referitoare la timp, geografie, disciplin ă şi instituţii. Prin urmare, 
va fi necesar ă asigurarea unei planific ări coerente, a unei dezvolt ări paralele 
şi a unei integr ări între infrastructurile ştiinţifice şi tehnologice europene şi a 
noilor genera ţii de infrastructuri electronice, care ar trebui aplicate ulterior 
în Europa, inclusiv în regiunile periferice. Europa ar trebui, de asemenea, s ă 
continue extinderea pe a lte continente a infrastructurilor electronice GEANT 
şi Grid, care reprezint ă instrumente puterni ce pentru cooperarea 
internaţională şi stabilirea de parteneriate de  cercetare la nivel global.  
 
RO 15   RO Dezvoltarea unor infrastructuri  de cercetare de nivel interna ţional 
11. Cum ar putea UE s ă decidă efectiv, pe baza identific ării de către ESFRI a 
necesităţilor în ceea ce prive şte infrastructurile de cercetare paneuropene şi finanţarea 
lor – aceasta din urm ă implicând Comunitatea (inc lusiv posibilele sinergii cu 
instrumentele politicii de coeziune a UE), statele membre, întreprinderile, BEI şi alte 
instituţii financiare? 
12. Ar trebui dezvoltat un cadr u juridic european pentru a facilita, în special, apari ţia şi 
funcţionarea unor forme noi de infrastructuri de cercetare de interes paneuropean, 
inclusiv infrastructurile electronice? Ce alte schimb ări de politic ă şi juridice sunt 
necesare pentru a încuraja sectorul privat s ă investeasc ă mai mult în infrastructura de 
cercetare? 
13. Este necesar ă definirea unor principii comune şi transparente pentru gestionarea şi 
accesibilitatea infrastructuri lor de interes european? 
14. Cum poate fi asigurat ă îmbunătăţirea continu ă pe termen mai lung a infrastructurilor 
de cercetare, de exemplu prin intermediul programelor ştiinţifice şi tehnice asociate 
acestora şi al infrastructurilo r electronice europene? 
15. Ar trebui creat un forum global privind infrastructurile de cercetare, care s ă implice 
ţări terţe şi organiza ţii interna ţionale, în care europenii s ă se poată exprima cu o 
singură voce (aşa cum au f ăcut cu ocazia proiectului I TER privind cercetarea asupra 
fuziunii nucleare)? 
3.3. Consolidarea institu ţiilor de cercetare 
 Universităţile şi organiza ţiile publice de cercetare efectueaz ă peste 35% din 
totalul cercet ărilor din Europa. Ele sunt sursa principal ă atât pentru 
cercetarea fundamental ă, cât şi pentru cercetarea privi nd aspectele de interes 
public, precum şi un furnizor important de cercetare aplicat ă care ajut ă la 
sprijinirea cercet ării şi a inovaţiei în întreprinderi. Consolidarea institu ţiilor 
de cercetare reprezint ă elementul cheie pentru stimularea investi ţiilor 
întreprinderilor în cercetare şi dezvoltare în Europa. 
Instituţiile de 
cercetare se confruntă cu 
provocări din ce 
în ce mai mari în privinţa 
finanţării şi a 
organizării
 Cu toate acestea, poten ţialul lor nu este pe deplin realizat, din cauza 
dispersării semnificative a resurselor şi activităţilor, a leg ăturilor insuficiente 
cu întreprinderile şi societatea şi a rigidit ăţii funcţionării lor20. Pentru a- şi 
îmbunătăţi rolul ca actori în cercetare într-un SEC f ără frontiere, ele trebuie 
să se adapteze la un mediu în schimbare şi mai exigent în cazul în care, de 
exemplu, concuren ţa pentru finan ţare şi talente se intensific ă atât în Europa, 
cât şi cu ţările terţe. În special universit ăţile, la intersec ţia Spaţiului European 
de Cercetare cu Spa ţiul European pentru Înv ăţământ Superior, se confrunt ă 
cu provoc ări din ce în ce mai mari în privin ţa finanţării şi a organiz ării. 
Este nevoie de o 
mai mare 
concentrare şi Celor mai multe institu ţii de cercetare europene le lipse şte masa critic ă şi, în 
limitele sistemelor na ţionale suboptime, întâmpin ă dificultăţi în a îndeplini 
                                                 
20 Document de lucru al serviciilor Comisiei, sec ţiunea 3.2.1. 
 
RO 16   RO specializare…  aşteptările cu resursele care le sunt puse la dispozi ţie. În timp ce calitatea 
medie a cercet ării publice europene este bun ă, în multe institu ţii aceasta nu 
se ridică la nivelul standard elor mondiale de elit ă21. În consecin ţă, este 
nevoie de o anumit ă concentrare şi specializare pentru a permite apari ţia atât 
a unor centre de excelen ţă europene competitive la scar ă mondială, cât şi a 
unei bogate re ţele de universit ăţi şi organiza ţii publice de cer cetare pe întreg 
teritoriul UE care s ă exceleze în rezolvarea necesit ăţilor de cercetare şi 
formare la nivel na ţional, regional şi sectorial. 
… care necesit ă 
autonomie, 
gestionarea cu profesionalism a 
cercetării şi 
responsabilitate…
 Asemenea schimb ări pot avea loc doar în cazul în care institu ţiilor de 
cercetare, în special universit ăţilor, li se ofer ă autonomie pentru a se 
poziţiona, pentru a coopera şi a concura la nivel european şi internaţional şi 
pentru a- şi conecta mai bine activit ăţile de cercetare la nevoile 
întreprinderilor şi ale societ ăţii. Acest lucru trebuie s ă fie însoţit de creşterea 
profesionalismului în gestionarea cercet ării şi de aderarea la standarde de 
contabilitate mai transparente. Re formele aflate în curs de desf ăşurare din 
multe ţări trebuie completate şi extinse în întreaga Europ ă. 
… stabilirea de 
legături între 
finanţarea 
publică, rezultate 
şi performan ţe... În special, acordarea de f onduri publice ar trebui s ă încurajeze aceste 
schimbări prin luarea în considerare tot mai mult a factorilor privind 
rezultatele şi performan ţele. Parteneriatele public-pr ivat inovatoare trebuie, 
de asemenea, stimulate în continuare şi trebuie g ăsit echilibrul corect între 
finanţarea institu ţională şi cea concuren ţială. În ultimul caz, Consiliul 
European pentru Cercetare va juca un rol important prin organizarea de 
competiţii între echipele din universit ăţi şi alte organiza ţii de cercetare pentru 
obţinerea unor subven ţii de finan ţare a celei mai bune „cercet ări de frontier ă” 
la nivel european. 
… crearea de 
comunităţi 
virtuale de 
cercetare prin 
intermediul tehnologiilor 
informaţiei şi 
comunica ţiilor 
(TIC)…
 Instituţiile de cercetare ar trebui s ă lucreze tot mai mult în contextul 
„comunităţilor virtuale de cercetare” europene şi mondiale în care sunt 
asociate organiza ţii publice şi private. Acest lucru va necesita o exploatare 
colectivă mai bun ă a oportunit ăţilor oferite de uria şele infrastructuri de 
calcul, informa ţionale şi de comunica ţii, care devin fundamentale pentru 
lărgirea frontierelor de cercetare. Comunit ăţile virtuale de cercetare pot, de 
asemenea, constitui un mijloc puternic de asigurare a includerii cercet ătorilor 
şi studenţilor din toat ă Europa şi din alte ţări. 
… şi stabilirea 
unor centre 
virtuale de 
excelenţă prin 
intermediul unor 
parteneriate 
puternice şi 
durabile.  De asemenea, institu ţiile de cercetare ar trebui încurajate s ă creeze „centre 
virtuale de excelen ţă” sub forma unor parteneriate puternice şi durabile între 
ele şi cu întreprinderile, mergâ nd dincolo de cooperarea obi şnuită bazată pe 
proiecte. Acesta este scopul „re ţelelor de excelen ţă” din programul-cadru de 
cercetare. Una din lec ţiile învăţate în cel de-al şaselea program-cadru este 
aceea că asemenea parteneriate durabile sunt posibile doar între un num ăr 
foarte restrâns de parteneri care p un în comun un volum semnificativ de 
resurse. Astfel, aceste re ţele implic ă în general echipe foarte mari de 
cercetare sau laboratoare întregi sau unit ăţi de cercetare complete. 
 „Comunit ăţile de cunoa ştere şi inovare” ale Institu tului European de 
                                                                                                                                                         
21 Document de lucru al serviciilor Comisiei, sec ţiunea 3.3.2. 
 
RO 17   RO Tehnologie (IET) vor oferi un cadru atra ctiv pentru crearea unor asemenea 
parteneriate. Alte instrumente, cum ar  fi structurile accesibile mai multor 
instituţii pentru folosirea în comun a capacit ăţilor de gestionare a cercet ării 
(inclusiv transferul de cuno ştinţe, strângerea de fonduri şi alte func ţii cheie) 
ar putea ajuta la crearea unor  centre virtuale de excelen ţă. 
Consolidarea institu ţiilor de cercetare 
16. Cum pot fi consolidate resursele institu ţiilor europene de cer cetare în modul cel mai 
eficient privind raportul cost-eficien ţă, pentru a le permite s ă obţină rezultate 
excelente şi să concureze la scar ă mondială?  
17. Cum pot fi încuraja ţi mai bine actorii din cercetare pe ntru a crea cent re virtuale de 
excelenţă de nivel interna ţional, ca în contextul propunerii privind Institutul 
European de Tehnologie, al „re ţelelor de excelen ţă” din al şaptelea program-cadru şi 
al iniţiativelor na ţionale şi regionale, şi pentru a partaja struct uri care folosesc în 
comun capacit ăţile de gestionare a cercet ării ale mai multor institu ţii? 
18. Este nevoie de o ini ţiativă european ă de reglementare pentru a facilita crearea de 
parteneriate public-privat? 
19. Cum pot UE şi statele membre s ă stimuleze cel mai bine apari ţia comunit ăţilor 
virtuale de cercetare europene şi mondiale, exploatând la maximum poten ţialul 
infrastructurilor de calcul, informa ţionale şi de comunica ţii? 
20. Ar trebui întreprinse ac ţiuni pentru a dezvolta: (i) principiile pentru autonomie şi 
pentru gestionarea cercet ării de către institu ţiile de cercetare, în special de c ătre 
universităţi; (ii) criterii co mune pentru finan ţarea şi evaluarea institu ţiilor de 
cercetare, în special a universit ăţilor, dând mai mult ă importan ţă legăturilor dincolo 
de nivelul universitar, precum şi factorilor privind rezultatele şi performan ţele? 
3.4. Schimbul de cuno ştinţe 
 Generarea, difuzarea şi exploatarea cuno ştinţelor stau la baza sistemului de 
cercetare. În special, accesul la cuno ştinţe generat de c ătre sectorul public de 
cercetare şi folosirea acestora de c ătre întreprinderi şi de către factorii de 
decizie reprezint ă punctul central al Spa ţiului European de Cercetare, în care 
cunoştinţele trebuie s ă circule fără bariere la toate nivelurile societ ăţii. 
Deschiderea 
accesului la cunoştinţe în 
întreaga Europ ă 
prin exploatarea 
potenţialului 
reprezentat de TIC
 Cunoştinţele de ultim ă oră sunt cruciale pentru succesul cercet ării în orice 
disciplină ştiinţifică. Accesul fiabil, accesibil şi permanent la rezultatele 
cercetării ştiinţifice, precum şi difuzarea acestora pe scar ă largă ar trebui, în 
consecinţă, să devină principiile definitorii ale cercet ării europene. Era 
digitală a deschis numeroase posibilit ăţi în acest sens. Se pot observa 
posibilităţi de progres, în special, în dez voltarea bibliotecilor online, a 
arhivelor de informa ţii ştiinţifice şi a bazelor de date de publica ţii şi a 
rezultatelor cercet ărilor finan ţate din fonduri publice.  Acestea ar trebui 
integrate la nivel european şi interconectate cu baze de date similare din ţări 
terţe. În special, sistemul de publicare a informa ţiilor ştiinţifice este esen ţial 
 
RO 18   RO pentru validarea şi difuzarea acestora, având astfel un impact major asupra 
excelenţei cercetării europene22. Europa ar trebui s ă stimuleze dezvoltarea 
unei continuit ăţi a informa ţiilor ştiinţifice accesibile şi interconectate, 
începând de la date brute la publica ţii, atât în interiorul diferitelor comunit ăţi 
şi ţări, precum şi între acestea. 
Îmbunătăţirea 
transferului de 
cunoştinţe între 
cercetarea 
publică şi 
întreprinderi  Transferul de cuno ştinţe trebuie ameliorat în vederea acceler ării exploat ării 
cercetării şi a dezvolt ării de noi produse şi servicii. În acest sens, 
universităţile europene şi alte institu ţii publice de cercetare ar trebui 
stimulate s ă dezvolte competen ţe şi resurse pentru a cola bora în mod eficient 
cu întreprinderile şi cu alte p ărţi interesate, atât în interiorul, cât şi în afara 
graniţelor23. Un impediment major îl constituie inconsecven ţa şi caracterul 
deseori inadecvat al normelor şi al abord ărilor privind gestionarea 
drepturilor de proprietate intelectual ă (DPI) care rezult ă din finan ţarea 
publică. Comisia a identificat bunele practici şi modelele pentru schimbul de 
cunoştinţe între sectorul public de cercetare şi întreprinderi, care vor servi 
drept surs ă de inspira ţie pentru ac ţiunile ulterioare atât la nivel european, cât 
şi la nivel na ţional24. 
Depăşirea 
impasului privind sistemele de 
brevete… 
… şi abordarea 
aspectelor legate 
de drepturile de 
proprietate intelectual ă 
specifice 
cercetării şi 
dezvoltării
 Brevetarea r ămâne extrem de complicat ă şi costisitoare în Europa, iar 
fragmentarea litigiilor nu reu şeşte să ofere suficient ă siguranţă juridică. 
Având în vedere impasul în negocierile  privind brevetul comunitar, sunt 
examinate alte op ţiuni, inclusiv îmbun ătăţirea sistemului actual al brevetului 
european. Obiectivul ar trebui s ă fie oferirea unui sistem de brevetare la 
nivel european cu un bun raport cost-eficien ţă, recunoscut reciproc de 
celelalte sisteme importante de brevetare din lumea întreag ă şi sprijinit de un 
sistem paneuropean coerent de reglementare a litigiilor25. În plus, o serie de 
probleme specifice domeniului cercet ării şi dezvoltării, cum ar fi perioada 
de graţie, sistemele de proprietate comun ă şi derogarea în scopul cercet ării, 
ar trebui, de asemenea, abordate pent ru a asigura un tratament coerent pe 
întreg teritoriul UE. 
Un nou mod de 
abordare pentru a comunica, a 
discuta şi a preda 
cunoştinţele 
ştiinţifice şi 
tehnice… 
… şi de a le 
utiliza pentru 
elaborarea de politici
 În ultimul rând, pentru a lucra eficient şi corect în simbioz ă deplină cu 
societatea european ă, SEC necesit ă dezvoltarea unor noi canale şi abordări 
inovatoare pentru a comunica şi a discuta aspecte legate de ştiinţă, cercetare 
şi tehnologie, precum şi un angajament sporit al actorilor implica ţi în 
cercetare în activit ăţile de educa ţie şi formare. Acest lucru ar asigura o bun ă 
informare a cet ăţenilor europeni despre to ate problemele de interes şi ar 
rezulta în r ăspândirea abord ărilor de cercetare îndreptate spre nevoile şi 
aspiraţiile societ ăţii, a unei culturi şi a unui spirit de inova ţie la toate 
nivelurile societ ăţii ca întreg. Este  nevoie de abord ări inovatoare şi pentru a 
îmbunătăţi disponibilitatea şi recursul la expertiza ştiinţifică şi tehnologic ă 
                                                 
22 A se vedea Comunicarea Comisiei „Informa ţiile ştiinţifice în era digital ă: acces, diseminare şi păstrare”, 
COM(2007) 56, 14.2.2007. 
23 Document de lucru al serviciilor Comisiei, sec ţiunea 3.2.4. 
24 A se vedea Comunicarea Comisiei „Îmbun ătăţirea transferului de cuno ştinţe între institutele de 
cercetare şi industria din întreaga Europ ă: pentru o inovare deschis ă”, COM(2007) 182, 4.4.2007, şi 
documentul de lucru complementar al serviciilor Comisiei SEC(2007) 449. 
25 A se vedea Comunicarea Comisiei „Îmbun ătăţirea sistemului de brevet în Europa”, COM(2007) 165, 
4.4.2007.  
 
RO 19   RO relevantă pentru elaborarea unor politici bazate pe probe. 
Schimbul de cuno ştinţe 
21. Este necesar ca politicile şi practicile la nivel european s ă îmbunătăţească şi să 
asigure accesul liber la datele brute şi la publica ţiile evaluate reci proc, provenind din 
rezultatele cercet ărilor din fonduri publice, precum şi difuzarea acestora?  
22. Ce ar trebui s ă constituie un cadru european  pentru schimbul de cuno ştinţe între 
instituţiile de cercetare şi întreprinderi, baza t pe bunele practici şi modelele 
identificate? 
23. Exist ă probleme specifice legate de cercetare şi dezvoltare, cum ar  fi perioada de 
graţie, sistemele de proprietate comun ă şi derogarea în scopul cercet ării, care s ă 
necesite a fi luate în cons iderare dintr-o perspectiv ă european ă? 
24. Ce condi ţii ar trebui create pentru a promova abord ări inovatoare în modul de 
comunicare, predare, discutare şi evaluare de c ătre europeni a ştiinţei şi tehnologiei şi 
în modul de luare în considerare a acestora  pentru elaborarea unor  politici bazate pe 
probe? 
3.5. Optimizarea programelor şi a priorit ăţilor de cercetare 
 Din 2000, un obiectiv de baz ă al Spaţiului European de Cercetare a fost 
asigurarea coeren ţei programelor de cercetare na ţionale şi regionale şi a 
priorităţilor privind problemele de intere s european. S-a realizat un anumit 
progres, dar acesta este de  departe insuficient fa ţă de ambiţia şi potenţialul 
existent. 
Promovarea unor 
principii comune şi 
deschiderea 
reciprocă a 
programelor pentru sporirea eficien ţei şi 
a impactului 
finanţării publice
 Progresul ulterior ar putea lua fo rma unor principii comune pentru 
evaluarea reciproc ă, asigurarea calit ăţii şi evaluarea comun ă a programelor 
şi agenţiilor europene, na ţionale şi regionale, care ar ajuta la simplificarea 
şi creşterea eficien ţei şi a impactului finan ţării cercetării în Europa. Un alt 
pas înainte ar putea fi  deschiderea reciproc ă a programelor na ţionale şi 
regionale corespunz ătoare pentru participan ţii din alte state membre, în 
special în cazul cercet ării efectuate la ini ţiativa cercet ătorilor. Acest lucru 
le-ar permite cercet ătorilor să solicite fonduri într- un alt stat membru, cu 
scopul de a consolida excelen ţa peste tot şi de a creşte eficienţa alocării de 
fonduri celor mai bune echipe de cercet are din Europa, sporind impactul 
Consiliului European pentru Cercetare.  
 În ceea ce prive şte cercetarea care r ăspunde intereselor societ ăţii, a cărei 
finanţare se axeaz ă asupra unor domenii sau teme predeterminate, cu 
relevanţă directă pentru cet ăţeni, întreprinderi sau fa ctori de decizie, multe 
aspecte sunt cel mai bine abordate  de programele de cercetare din ţările şi 
regiunile individuale, în sp ecial pentru a construi şi a-şi extinde 
capacităţile ştiinţifice şi tehnologice şi pentru a r ăspunde nevoilor locale. 
Interacţiunea dintre asemenea programe poate varia de la simple 
schimburi de informa ţii până la o coordonare strâns ă. Cu toate acestea, 
anumite aspecte pot fi abordate eficie nt cel mai bine sa u chiar numai prin 
programe de cercetare europene şi uneori mondiale, combinând sprijinul 
 
RO 20   RO comunitar şi naţional, precum şi finanţarea de c ătre întreprinderi şi cea 
filantropic ă. 
Valoarea principal ă a acţiunilor întreprinse încep ând din anul 2000 a fost 
aceea de a demonstra poten ţial şi condiţiile de reu şită, dar şi limitele 
coordonării programelor26. Îmbunătăţirea 
coordonării 
programelor pe baza experien ţei 
acumulate
 Din 2003, sistemul ascendent „ERA-Net” ofer ă sprijin pentru coordonarea 
programelor na ţionale şi regionale. Exist ă şi alte sisteme care sprijin ă în 
mod specific cooperarea dintre regi uni, cum ar fi „Regiunile cunoa şterii” 
din al şaptelea program-cadru şi iniţiativa politicii de coeziune intitulat ă 
„Regiuni pentru schimbare economic ă”. În ceea ce prive şte ERA-Net, 
principiul „geometriei variabile” a facilitat preg ătirea participan ţilor 
pentru a demara integrarea par ţială a programelor în cauz ă. Cu toate 
acestea, primii ani ai sistemului au demonstrat clar c ă o condi ţie a 
succesului este existen ţa unor programe na ţionale şi regionale bine 
definite şi bine structurate, precum şi a unor bugete corespunz ătoare. 
 Aceasta este, de asemenea, lec ţia singurei tenta tive efectuate pân ă acum 
de a coordona programele de cercetare na ţionale pe o scar ă mai mare prin 
articolul 169 al Tratatului CE: „Parteneriatul dintre ţările europene şi cele 
în curs de dezvoltare privind studi ile clinice” (EDCTP). Acest caz arat ă că 
şi atunci când statele membre participante s-au angajat formal s ă 
folosească în comun resursele pe o baz ă transnaţională, acest lucru r ămâne 
foarte dificil de pus în practic ă. 
Identificarea în 
comun a principalelor 
provocări sociale 
care depăşesc 
capacitatea 
naţională
 De asemenea, s-au f ăcut eforturi pentru a identifica împreun ă principalele 
provocări sau oportunit ăţi relevante pentru toate ţările sau pentru multe 
dintre acestea, dar care necesit ă eforturi de cercetare care dep ăşesc 
capacitatea na ţională individual ă, şi pe aceast ă bază, pentru a stabili 
agende generale de cercetare. De exemplu, platformele tehnologice europene conduse de întreprinderi au stabilit „viziuni” europene şi agende 
de cercetare în domeniile lor corespunz ătoare, iar acestea sunt luate în 
considerare în priorit ăţile programului-cadru european de cercetare. În 
unele ţări există, de asemenea, planuri de a transforma anumite p ărţi ale 
acestor agende europene de cercetare în priorit ăţi naţionale. 
 Viziunile şi agendele de cercetare dezvolta te de platformele tehnologice se 
axează pe subiecte care prezint ă interes pentru întrep rinderi. Ele ar putea 
contribui la un proces mai larg şi complementar de programare a cercet ării 
în comun la nivel european şi naţional care s ă implice toate p ărţile 
interesate – institu ţii de cercetare, întreprinderi, organiza ţii ale societ ăţii 
civile etc. Un asemenea proces ar permite ca priorit ăţile de cercetare 
europene, na ţionale şi regionale s ă se bazeze pe identificarea sistematic ă a 
provocărilor sociale majore. Exerci ţiile comune de previziune şi evaluare 
a tehnologiilor, întreprinse în strâns ă colaborare între organiza ţiile 
naţionale, care implic ă participarea p ărţilor interesate şi a cetăţenilor, ar 
putea ajuta la structurarea şi îmbogăţirea unei asemenea abord ări. 
                                                 
26 Document de lucru al serviciilor Comisiei, capitolul 2. 
 
RO 21   RO Iniţiativa lansat ă recent de a dezvolta un plan  strategic european privind 
tehnologiile energetice ar put ea fi un precedent interesant27. 
Stabilirea de 
programe comune 
pentru cercetarea care răspunde 
intereselor societ ăţii
 Iniţiativele tehnologice comune bazate pe articolul 171 al Tratatului CE 
reprezintă un nou mod de stabilire a unor parteneriate public-privat în 
domeniul cercet ării la nivel european, care asigur ă o coordonare la scar ă 
largă a eforturilor de cercetare. Asemenea ini ţiative au fost propuse pentru 
a pune în aplicare progra me de cercetare care s ă acopere unele p ărţi ale 
agendei de cercetare a platformel or tehnologice europene într-un num ăr 
redus de situa ţii, în cazul în care dimensiunea şi amploarea acestora 
justifică acest fapt. Este de a şteptat ca primele ini ţiative de acest gen s ă fie 
lansate în lunile urm ătoare. 
 Pe termen mediu, o nou ă abordare ar putea fi luat ă în considerare pentru 
stabilirea şi punerea în aplicare a unor progr ame comune pentru cercetarea 
care răspunde intereselor societ ăţii, cu urm ătoarele caracteristici esen ţiale 
care să asigure dimensiunea, eficien ţa şi impactul dorit: 
 –  configura ţii variabile în func ţie de priorit ăţile, competen ţele şi tipurile 
de implicare a statelor membre şi a părţilor interesate; 
 –  stabilirea priorit ăţilor şi programarea comun ă pe baza unor exerci ţii 
comune de previziune; 
 –  mecanisme de finan ţare flexibile care combin ă, după caz, subven ţii cu 
facilităţi fiscale specifice pentru a spriji ni participarea întreprinderilor 
şi alte instrumente, cum ar fi achizi ţia înainte de comercializare a 
serviciilor de cercetare şi dezvoltare; 
 –  principii comune de punere în aplica re, mai ales cu privire la evaluarea 
reciprocă, standardele etice, exploatar ea rezultatelor, controlul calit ăţii, 
responsabilitatea şi evaluarea şi, după caz, o structur ă comună de 
gestionare. 
Exploatarea 
potenţialului 
organizaţiilor 
interguvernamentale 
de cercetare  Prin dimensiunea şi prin natura activit ăţilor lor, organiza ţiile 
interguvernamentale de cercetare, cum ar  fi cele reprezentate în forumul 
EIRO28, ajută la creşterea coeren ţei, a calit ăţii şi a depunerii de eforturi 
europene în numeroase do menii de cercetare. Coeren ţa dintre activit ăţile 
acestor organiza ţii şi dintre cercetarea european ă şi alte politici este foarte 
important ă atât în Europa, cât şi în relaţiile cu restul lumii. În unele 
situaţii, aceasta ar putea cre şte în cazul în care Comunitatea ar deveni 
membră a acestor organiza ţii, reprezentând interesul colectiv al tuturor 
ţărilor membre ale UE şi al ţărilor asociate. În plus, structurile 
interguvernamentale de interconectare, precum EUREKA şi COST, ar 
putea contribui ulterior la coeren ţa activităţilor din cadrul Spa ţiului 
                                                                                                                                                         
27 COM(2007) 60, 21.12.2007 
28 CERN, EFDA, EMBL, ESA, ESO, ESRF, ILL.  A se vedea http://www.eiroforum.org. Rela ţia dintre 
UE şi ASE se discut ă în contextul acordului cadru dintre CE şi ASE din 2003 şi dezvoltarea ulterioar ă a 
politicii europene a spa ţiului. 
 
RO 22   RO European de Cercetare. 
Optimizarea programelor şi a priorit ăţilor de cercetare 
25. Ar trebui elaborate principii comune care s ă fie folosite pentru evaluarea reciproc ă, 
asigurarea calit ăţii şi evaluarea comun ă a programelor de cercetare europene, 
naţionale şi regionale? Ar trebui ca aceste programe s ă fie deschise participan ţilor 
din alte state membre şi cum s-ar putea realiza acest lucru? 
26. Sunt necesare principii comune  pentru responsabilitatea finan ţării cercetării publice, 
care să sporească simplificarea normelor şi a procedurilor şi să crească eficacitatea şi 
eficienţa acestei finan ţări? 
27. Ce procese de participare trebuie in stituite pentru a le permite autorit ăţilor publice s ă 
identifice împreun ă şi să decidă asupra aspectelor sociale majore care necesit ă 
folosirea în comun a resurselor şi a capacit ăţilor? 
28. În privin ţa unor asemenea aspecte sociale de dimensiune european ă sau global ă, cum 
ar putea fi stabilite şi testate principii şi modalităţi pentru programarea comun ă a 
cercetării, prin implicarea tuturor p ărţilor interesate (institu ţii de cercetare, 
întreprinderi, societatea civil ă etc.) şi reunirea fondurilor din surse europene, 
naţionale, regionale, al e întreprinderilor şi din sectorul filantropic? 
29. Comunitatea European ă ar trebui s ă caute s ă adere la organiza ţiile 
interguvernamentale de cercetare? 
3.6. Deschiderea c ătre lume: cooperarea interna ţională în ştiinţă şi tehnologie 
Ştiinţa nu cunoa şte frontiere, iar aspectele cu  care cercetarea trebuie s ă se 
confrunte devin globale. Provocarea const ă în garantarea unei contribu ţii 
eficiente a cooper ării interna ţionale în domeniul ştiinţei şi tehnologiei la 
stabilitatea, securitatea şi prosperitatea mondial ă. Consolidarea 
locului cooperării în 
domeniul ştiinţei 
şi tehnicii în 
cadrul 
obiectivelor 
principale ale politicii externe a 
UE
 În consecin ţă, Spaţiul European de Cercetare trebuie s ă fie deschis c ătre 
lume şi, de asemenea, cooperarea în domeniul ştiinţei şi tehnicii cu ţările 
partenere ar trebui realizat ă în mod coerent şi în conformitate cu politicile 
adoptate29. O abordare coerent ă în direc ţia cooper ării interna ţionale în 
domeniul ştiinţei şi tehnologiei, sub deviza unei dezvolt ări globale durabile, 
poate contribui la construirea unor pun ţi între naţiuni şi continente. 
Sporirea 
coordonării între 
UE şi statele 
membre  O poveste de succes, cum este cazul ITER, demonstreaz ă că Europa poate 
avea voin ţa şi capacitatea de lider pentru a aborda provoc ările globale 
împreună cu parteneri din întreaga lume. În alte domenii, precum mediul, 
Europa este din ce în ce mai implicat ă în iniţiative la nivel global. Cu toate 
acestea, în general, o astfel de implicare este, în prezent, departe de a fi sistematic ă şi este adesea slab coordonat ă cu cea a statelor membre. În 
consecinţă, atât Europa, cât şi fiecare stat membru în parte pierd mult din 
impactul lor poten ţial pe scena global ă. 
                                                
 
29 Document de lucru al serviciilor Comisiei, sec ţiunea 3.1.2. 
 
RO 23   RO  Este necesar ă o coordonare mai strâns ă între UE şi statele membre, în 
vederea ob ţinerii unor beneficii de ambele p ărţi, precum şi în politica de 
cooperare în domeniul ştiinţei şi tehnologiei şi în alte domenii ale rela ţiilor 
externe. O astfel de coordonare trebuie avut ă în vedere atât în forurile şi 
iniţiativele multilaterale, cât şi în cooperarea bilateral ă cu ţările partenere. 
O coordonare mai bun ă se poate ob ţine prin aderarea la o abordare comun ă, 
bazată mai ales pe orient ările enumerate mai jos. Situa ţia fiecărei ţări 
partenere în parte poate necesita fr ecvent o combinare a acestor orient ări: Elaborarea unei 
abordări comune 
cu privire la... 
 
… ţările 
învecinate…  – În cazul ţărilor învecinate, obiec tivul ar trebui s ă fie stabilirea unui 
,,Spaţiu European de Cercetare mai larg” f ără frontiere, care ar sprijini şi 
de pe urma c ăruia ar beneficia alte elemen te ale politicii europene de 
vecinătate. Aceasta ar trebui s ă conducă la participarea vecinilor no ştri nu 
numai la programul-cadru de cercetare al UE30, ci şi la alte dimensiuni 
ale Spaţiului European de Cercetare, precum coordonarea programelor de 
cercetare şi a infrastructurilor, aplicarea principiilor de schimb de 
cunoştinţe şi mobilitatea continu ă a cercetătorilor.  
… ţările în curs 
de dezvoltare…  – În cazul ţărilor în curs de dezvolta re, cooperarea ar trebui s ă se 
concentreze în special pe consolidarea capacit ăţilor ştiinţifice şi 
tehnologice ale acestora şi pe susţinerea dezvolt ării lor durabile în strâns ă 
legătură cu politica de dezvoltare, colaborându-se în acela şi timp cu 
aceste ţări în calitate de partenere în ini ţiativele globale. 
… şi economiile 
industrializate şi 
emergente  – În cazul economiilor industrializate şi emergente, ar trebui s ă se acorde 
prioritate programelor care  aduc beneficii ambelor p ărţi, în special pentru 
abordarea provoc ărilor globale. Cu multe din aceste ţări au fost încheiate 
acorduri în domeniul ştiinţific şi tehnic. Rolul acestor acorduri ar trebui 
evaluat cu spirit critic, în special în ceea ce prive şte reciprocitatea şi 
importantul aspect al drepturilor de proprietate intelectual ă. În anumite 
cazuri, s-au încheiat acorduri mai specializate pentru a se promova 
cooperarea în domenii specifice, pr ecum nanotehnologiile, cu SUA. 
Acestea ar trebui evaluate în func ţie de contribu ţia lor la ansamblul 
priorităţilor şi programelor de cercetare europene şi internaţionale. În 
acest context, ar putea fi promovate  mai multe apeluri comune pentru 
proiecte. 
Abordarea 
comună a 
problemelor 
globale şi a 
necesităţilor 
regionale… 
 … în special 
într-un cadru În completarea acestor orient ări generale, UE şi statele sale membre ar 
trebui să exploreze abord ări comune în vederea abord ării problemelor 
globale şi a necesit ăţilor regionale specifice anumitor p ărţi ale lumii. 
Schimburile interna ţionale de cercet ători reprezint ă un aspect de ordin 
general care ar treb ui abordat împreun ă cu toate ţările partenere. În sfâr şit, 
iniţiativele multilaterale ar trebui preferate ini ţiativelor bilaterale în vederea 
promovării coeren ţei priorităţilor şi a acţiunilor ştiinţifice şi tehnologice la 
nivel interna ţional. Acest lucru implic ă eforturi în cadrul organiza ţiilor 
multilaterale, precum UNESCO, OCDE şi G8, precum şi în cadrul unor 
                                                 
30 A se vedea Comunicarea Comisiei COM(2006) 274 din 4.12.2006 privind abordarea general ă pentru a 
permite ţărilor limitrofe europene s ă participe la activit ăţile agenţiilor şi programelor comunitare. 
 
RO 24   RO multilateral  acorduri multilaterale, precum Conven ţia-cadru a Na ţiunilor Unite asupra 
schimbărilor climatice şi Acordul de la Cotonou, şi în cadrul organiza ţiilor 
regionale, precum Uniunea African ă, ASEAN şi Mercosur. 
Deschiderea c ătre lume: cooperarea interna ţională în ştiinţă şi tehnologie  
30. Cum pot Comisia European ă şi statele membre s ă conlucreze pentru (i) stabilirea 
priorităţilor pentru cooperarea interna ţională în domeniul ştiinţei şi tehnologiei în 
strânsă coordonare cu celelalte dimensiuni ale rela ţiilor externe; (ii) garantarea unei 
utilizări coordonate şi eficiente a instrumentelor şi a resurselor; (iii) exprimarea cu o 
singură voce în ini ţiativele multilaterale? 
31. Cum pot Comisia European ă şi statele membre s ă conlucreze pentru explorarea 
potenţialului de ini ţiative pentru programe de cercetare interna ţionale în domenii de 
importanţă globală, care să implice Comunitatea, statele membre şi ţările terţe? 
32. Cum ar trebui ajustat ă cooperarea în domeniul ştiinţei şi tehnologiei cu diferite 
grupuri de ţări partenere în vederea concentr ării asupra unor obiective specifice? Ar 
trebui explorate abord ări regionale complementare? 
33. Cum pot fi integrate cel mai bine ţările învecinate în Spa ţiul European de Cercetare 
ca parte a politicii europene de vecin ătate? 
34. Cum pot deveni mai eficiente acordur ile bilaterale ale UE în domeniul ştiinţei şi 
tehnologiei? Exist ă instrumente alternative sau comp lementare, cum ar fi apeluri 
comune pentru proiecte, care pot fi  folosite cu participarea, în m ăsura posibilului, a 
statelor membre? 
35. Cum pot fi promovate age ndele comune europene pent ru cooperarea în domeniul 
ştiinţei şi tehnologiei în cadrul organiza ţiilor şi al acordurilor multilaterale, precum şi 
în cadrul organiza ţiilor regionale? 
4. P AŞII URMĂTORI : DEZBATEREA PUBLIC Ă ŞI ALTE ETAPE  
 Europa are un poten ţial enorm de cercetare şi dezvoltare, care r ămâne să fie 
exploatat. Comisia consider ă că orientările generale prezentate anterior au 
potenţialul de a consolida considerabil Spa ţiul European de Cercetare, 
pentru a deveni adecvat şi capabil s ă abordeze provoc ările majore cu care se 
confruntă Europa într-o lume deschis ă şi să îndeplineasc ă obiectivele 
Strategiei de la Lisabona. 
Comisia lanseaz ă 
o consultare şi 
dezbatere pe 
scară largă… Prin prezenta carte verde, Comisia lanseaz ă o consultare şi dezbatere pe 
scară largă pentru discutarea şi specificarea acestor orient ări şi pentru 
stimularea altor idei. În acest scop, Comisia: 
 –  invită Parlamentul European şi Consiliul, Comitetul Economic şi Social 
European şi Comitetul Regiunilor s ă îşi exprime opiniile cu privire la 
orientările propuse spre dezbatere; 
 
RO 25   RO  –  invită statele membre s ă promoveze o larg ă dezbatere la nivel na ţional şi 
regional; 
 –  invită cercetătorii şi organiza ţiile de cercetare, institu ţiile de înv ăţământ 
superior, întreprinderile, organiza ţiile societ ăţii civile şi cetăţenii în mod 
direct, să ia parte la dezbatere şi să răspundă la consultarea public ă 
lansată odată cu prezenta carte verde31. 
Pe baza rezultatelor consult ării şi a dezbaterii, Comisia inten ţionează să 
propună iniţiative în anul 2008. … pentru a ajuta 
la pregătirea 
iniţiativelor 
viitoare  Pentru a înso ţi şi a sprijini dezbaterea şi pentru a contribui la preg ătirea 
propunerilor, Comisia va organiza evenimente tematice şi va utiliza 
expertize externe pentru a reflecta pe baza aspectelor prezentate spre dezbatere în cartea verde. 
 De asemenea, Comisia va reforma Comitetul consultativ european pentru cercetare (EURAB) pentru a spor i rolul pe care acesta îl joac ă în realizarea 
unui Spaţiu European de Cercetare. O parte din misiunea acestuia va fi s ă 
ajute Comisia European ă să reuneasc ă o ,,adunare” periodic ă a tuturor 
părţilor interesate de cercetarea european ă. 
 În sfârşit, Comisia va sprijini dezvoltarea colect ării şi analizei de date, a 
monitoriz ării şi evaluării acestora pentru a cons olida baza de probe în 
vederea dezvolt ării Spaţiului European de Cercetare şi pentru a putea 
măsura progresul înregistra t în realizarea acestuia32. 
 
 
                                                 
31 http://ec.europa.eu/research/era. Consultarea public ă va fi deschis ă până la 31 august 2007. 
32 Aceast ă acţiune se bazeaz ă în special pe sistemul european de statistic ă, care va fi abordat într-o 
comunicare viitoare a Comisiei privind statistica în ştiinţă, tehnologie şi inovaţie, precum şi privind 
sistemul informa ţional ERAWATCH referitor la politicile na ţionale de cercetare 
(http://cordis.europa.eu/erawatch) şi privind monitorizarea investi ţiilor întreprinderilor din UE în 
cercetare (http://iri.jrc.es).