P9_TA(2021)0472

Politicile și legislația privind migrația legală

Rezoluția Parlamentului European din 25 noiembrie 2021 conținând recomandări adresate Comisiei referitoare la politicile și legislația privind migrația legală (2020/2255(INL))

(2022/C 224/06)

Parlamentul European,

— având în vedere articolul 225 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

— având în vedere articolul 3 alineatul (2) din Tratatul privind Uniunea Europeană,

— având în vedere articolul 79 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

— având în vedere Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special articolul 45,

— având în vedere Pilonul european al drepturilor sociale, în special principiile 5, 10, 12 și 16,

— având în vedere Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, în special articolul 2 din Protocolul 4,

— având în vedere acquis-ul Uniunii în domeniul migrației legale elaborat în perioada 2003-2021, care reglementează condițiile de intrare și de ședere și drepturile resortisanților țărilor terțe care lucrează în UE, și care cuprinde:

— Directiva (UE) 2021/1883 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2021 privind condițiile de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe pentru ocuparea unor locuri de muncă înalt calificate și de abrogare a Directivei 2009/50/CE a Consiliului (1),

— Directiva (UE) 2016/801 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2016 privind condițiile de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe pentru cercetare, studii, formare profesională, servicii de voluntariat, programe de schimb de elevi sau proiecte educaționale și muncă au pair (2),

— Directiva 2014/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind condițiile de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe în scopul ocupării unui loc de muncă în calitate de lucrători sezonieri (3),

— Directiva 2014/66/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind condițiile de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe în contextul unui transfer în cadrul aceleiași companii (4),

— Directiva 2011/98/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind o procedură unică de solicitare a unui permis unic pentru resortisanții țărilor terțe în vederea șederii și ocupării unui loc de muncă pe teritoriul statelor membre și un set comun de drepturi pentru lucrătorii din țările terțe cu ședere legală pe teritoriul unui stat membru (5),

— Directiva 2009/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009 de stabilire a standardelor minime privind sancțiunile și măsurile la adresa angajatorilor de resortisanți din țări terțe aflați în situație de ședere ilegală (6),

— Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (7),

— Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (8),

— având în vedere Directiva 2011/95/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind standardele referitoare la condițiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanții țărilor terțe sau apatrizii pentru a putea beneficia de protecție internațională, la un statut uniform pentru refugiați sau pentru persoanele eligibile pentru obținerea de protecție subsidiară și la conținutul protecției acordate (9),

— având în vedere Regulamentul (UE) 2016/589 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 aprilie 2016 privind o rețea europeană de servicii de ocupare a forței de muncă (EURES), accesul lucrătorilor la servicii de mobilitate și integrarea mai bună a piețelor forței de muncă și de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 492/2011 și (UE) nr. 1296/2013 (10),

— având în Regulamentul (UE) 2019/1149 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2019 de instituire a unei Autorități Europene a Muncii, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004, a Regulamentului (UE) nr. 492/2011 și a Regulamentului (UE) 2016/589 și de abrogare a Deciziei (UE) 2016/344 (11),

— având în vedere concluziile Consiliului European din 24 iunie 2021 privind COVID-19 și migrația, în special nr. 12,

— având în vedere Fondul fiduciar de urgență pentru Africa al UE,

— având în vedere documentul de lucru al serviciilor Comisiei din 29 martie 2019 intitulat „Verificarea adecvării legislației UE privind migrația legală” („Verificarea adecvării”),

— având în vedere comunicarea Comisiei din 13 mai 2015, intitulată „O Agendă europeană privind migrația”,

— având în vedere comunicarea Comisiei din 24 noiembrie 2020, intitulată „Plan de acțiune privind integrarea și incluziunea pentru perioada 2021-2027”,

— având în vedere comunicarea Comisiei din 6 aprilie 2016, intitulată „Posibilități de reformare a sistemului european comun de azil și de îmbunătățire a căilor legale de migrație”,

— având în vedere comunicarea Comisiei din 12 septembrie 2018, intitulată „Îmbunătățirea căilor sigure și legale către Europa: o parte indispensabilă a unei politici echilibrate și globale privind migrația”,

— având în vedere Comunicarea Comisiei din 23 septembrie 2020 privind un nou pact privind migrația și azilul,

— având în vedere planul de acțiune și declarația politică adoptate în cadrul reuniunii la nivel înalt dintre UE și Africa pe tema migrației, desfășurată la Valetta între 11 și 12 noiembrie 2015, în special părțile acestora tratând probleme de migrație și mobilitate,

— având în vedere comunicatul de presă al Comisiei din 11 iunie 2021 intitulat „Parteneriate pentru talente: Comisia lansează o nouă inițiativă pentru a diminua deficitul de personal calificat din UE și pentru a îmbunătăți cooperarea în materie de migrație cu țările partenere”,

— având în vedere studiul Centrului Comun de Cercetare al Comisiei din 23 aprilie 2020, intitulat „Lucrătorii esențiali imigranți: contribuția lor la reacția Europei la pandemia de COVID-19” și raportul său tehnic din 19 mai 2020, intitulat „O forță de muncă vulnerabilă: lucrătorii migranți în timpul pandemiei de COVID-19”,

— având în vedere rezoluția sa din 12 aprilie 2016 referitoare la situația din Mediterana și la necesitatea unei abordări globale a migrației de către UE (12),

— având în vedere rezoluția sa din 19 iunie 2020 referitoare la protecția europeană a lucrătorilor transfrontalieri și sezonieri în contextul crizei provocate de COVID-19 (13),

— având în vedere rezoluția sa din 20 mai 2021 referitoare la noi căi de migrație legală a forței de muncă, bazată pe un raport din proprie inițiativă al Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne (14),

— având în vedere studiul Departamentului tematic pentru drepturile cetățenilor și afaceri constituționale al Direcției Generale Politici Interne din septembrie 2015, intitulat „Explorarea unor noi căi legislative pentru migrația forței de muncă către Uniunea Europeană”,

— având în vedere studiul Departamentului tematic pentru drepturile cetățenilor și afaceri constituționale al Direcției Generale Politici Interne din octombrie 2015, intitulat „Cooperarea UE cu țările terțe în domeniul migrației”,

— având în vedere studiul Serviciului de Cercetare al Parlamentului European din martie 2019 intitulat „Costul non-Europei în domeniul migrației legale”,

— având în vedere studiul Serviciului de Cercetare al Parlamentului European din septembrie 2021 intitulat „Politica și legislația privind migrația legală – evaluarea valorii adăugate europene”,

— având în vedere studiile Rețelei europene de migrație,

— având în vedere Declarația universală a drepturilor omului, în special articolul 13,

— având în vedere Pactul mondial pentru asigurarea unei migrații legale, desfășurate în condiții de siguranță și de ordine din 19 decembrie 2018,

— având în vedere standardele internaționale de muncă privind migrația forței de muncă adoptate de Conferința Internațională a Muncii a Organizației Internaționale a Muncii,

— având în vedere Convenția internațională privind protecția drepturilor tuturor lucrătorilor migranți și ale membrilor familiilor acestora, adoptată de Adunarea Generală a Organizației Națiunilor Unite la 18 decembrie 1990,

— având în vedere studiile privind migrația legală ale Organizației pentru Cooperare și Dezvoltare Economică,

— având în vedere activitatea și rapoartele Raportorului Special al ONU privind drepturile omului în cazul migranților,

— având în vedere studiul Centrului pentru Dezvoltare Mondială din 15 iulie 2019, intitulat „Maximising the Shared Benefits of Legal Migration Pathways: Lessons from Germany’s Skills Partnerships” (Maximizarea avantajelor comune ale căilor legale de migrație: concluzii în urma parteneriatelor pentru competențe ale Germaniei),

— având în vedere raportul Organizației Internaționale pentru Migrație din octombrie 2020 intitulat „Africa Migration Report: Challenging the narrative” (Raport privind migrația din Africa: punerea în discuție a perspectivei actuale),

— având în vedere studiul Serviciului de Cercetare al Parlamentului European din august 2021, intitulat „Noul pact al Comisiei Europene privind migrația și azilul – evaluare orizontală alternativă de impact”,

— având în vedere articolele 47 și 54 din Regulamentul său de procedură,

— având în vedere avizul Comisiei pentru dezvoltare,

— având în vedere raportul Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne (A9-0314/2021),

A. întrucât o aplicare adecvată a legislației în vigoare privind migrația forței de muncă este la fel de importantă ca și propunerea unor noi legi;

B. întrucât articolul 79 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede că „Uniunea dezvoltă o politică comună de imigrare, al cărei scop este de a asigura, în toate etapele, gestionarea eficientă a fluxurilor de migrare, tratamentul echitabil al resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere legală în statele membre, precum și prevenirea imigrării ilegale și a traficului de persoane și combaterea susținută a acestora”;

C. întrucât UE este unul dintre principalii investitori în dezvoltarea capitalului uman în țările învecinate;

D. întrucât crearea unor căi legale adiționale la nivelul Uniunii ar putea oferi statelor sale membre un instrument pentru a face față în mod adecvat provocărilor demografice din viitorul apropiat, pentru a răspunde cererii de pe piața muncii care nu poate fi satisfăcută prin forța de muncă națională și pentru a îmbunătăți corelarea competențelor pe piețele muncii;

E. întrucât, în 2020, 23 de milioane de resortisanți ai țărilor terțe își aveau reședința legală în statele membre ale UE, reprezentând aproximativ 5,1 % din populația totală a Uniunii (15);

F. întrucât rata scăzută de eliberare a permiselor de ședere pe termen lung arată că ar trebui poate crescută atractivitatea lor, ceea ce s-ar putea realiza printr-o revizuire a Directivei 2003/109/CE, care să clarifice avantajele deținerii unui permis de ședere pe termen lung în UE și să apropie sistemele legislative naționale;

G. întrucât, potrivit Raportului Comisiei din privind impactul schimbărilor demografice, adoptat la 17 iunie 2020 (16), vârsta mediană a populației Uniunii este acum de 44 de ani, crește de mai mulți ani și va continua să crească în același ritm timp de încă două decenii;

H. întrucât aceasta înseamnă că, pe termen lung, UE se va confrunta cu situația în care o proporție din ce în ce mai mare a populației va fi formată din cetățeni de 65 de ani sau peste, în timp ce, în aceeași perioadă, se estimează că ponderea populației în vârstă de muncă va scădea;

I. întrucât, în aceeași verificare a adecvării, s-a afirmat clar că normele actuale ale UE privind migrația legală au avut un impact limitat în ceea ce privește atragerea competențelor și talentelor necesare pentru piața muncii și economia Uniunii, precum și că actualul cadru juridic este „fragmentat și prezintă o serie de lacune, precum și probleme de aplicare”;

J. întrucât principalele constatări în urma verificării adecvării de către Comisie referitoare la migrația legală au evidențiat faptul că, pentru a face față fluxurilor migratorii, eficiența politicilor în materie de migrație legală este esențială;

K. întrucât Comisara Ylva Johansson a declarat, cu ocazia lansării parteneriatelor pentru atragerea talentelor din 11 iunie 2021, că obiectivul strategic al Comisiei este de a înlocui migrația clandestină cu căi legale (17);

L. întrucât măsurile legate de vize pot reprezenta un stimulent în cadrul dialogului cu țări terțe; întrucât UE a revizuit recent Codul vizelor (18) și a depus mai multe eforturi pentru facilitarea eliberării vizelor pentru țările terțe, ca parte a unei abordări cuprinzătoare a politicii în domeniul migrației, prezentată în noul Pact privind migrația și azilul; întrucât intensificarea cooperării și a schimbului de informații pot contribui la detectarea abuzurilor în materie de vize;

M. întrucât cadrele de parteneriat între statele membre ale UE și țările terțe pot fi un instrument esențial pentru accelerarea recunoașterii reciproce a competențelor și calificărilor lucrătorilor migranți legali;

N. întrucât mai multe state membre ale UE au încheiat deja parteneriate reușite cu țări terțe pentru a crea o cale legală pentru migrația forței de muncă, precum și pentru a răspunde cererii de pe piața forței de muncă la o scară mai mică, prin proiecte-pilot; întrucât parteneriatele pentru talente ar trebui să se bazeze pe învățămintele pozitive desprinse din aceste proiecte;

O. întrucât, împreună cu partenerii sociali și economici, Parteneriatul european reînnoit pentru integrare vizează extinderea viitoarei cooperări la domeniul migrației forței de muncă;

P. întrucât, potrivit unui studiu al Comitetului Economic și Social European din 2018, necorelarea competențelor pe piețele forței de muncă din statele membre ale UE s-a dovedit a fi foarte costisitoare pentru Uniunea Europeană, determinând pierderea a peste 2 % din productivitate pe an (19); întrucât în studiu se afirmă că necorelarea există la toate nivelurile de competențe – de la bucătari și șoferii de camioane până la medici și profesori; întrucât studiul arată că sistemele legislative actuale sunt insuficiente pentru a garanta că Uniunea rămâne economic competitivă pe termen scurt, mediu și lung, precum și pentru a satisface cerințele piețelor forței de muncă din statele membre;

Q. întrucât, în 2017, aproximativ 3,1 milioane de resortisanți ai țărilor terțe dețineau un permis de ședere pe termen lung în UE și 7,1 milioane de dețineau un permis național de ședere pe termen lung (20);

R. întrucât Directiva 2011/98/UE are două obiective principale: facilitarea procedurilor de cerere a unui permis de muncă și de ședere combinat și egalitatea de tratament; întrucât evaluarea directivei în cadrul verificării adecvării și raportul de punere în aplicare au identificat o serie de deficiențe în ceea ce privește realizarea acestor obiective; întrucât, pentru a remedia aceste deficiențe, în noul său Pact privind migrația și azilul, Comisia a anunțat o serie de noi inițiative, printre care o revizuire a directivei respective;

S. întrucât evoluțiile tehnicii au transformat modul în care funcționează lumea și au determinat mulți angajați și lucrători independenți din Uniune să lucreze de la distanță; întrucât lucrătorii la distanță sunt blocați într-o zonă juridică neclară, deoarece nu pot solicita un permis de muncă tradițional într-un stat membru (21);

T. întrucât o serie de state membre au lansat noi „vize digitale pentru nomazi”, pentru a facilita șederea lucrătorilor la distanță și a persoanelor care desfășoară o activitate independentă la distanță (22);

U. întrucât Uniunea Europeană este în curs de redresare economică după pandemie; întrucât îmbunătățirea sistemelor legislative pentru migrația legală a forței de muncă reprezintă un factor decisiv pentru redresarea economică a Uniunii;

V. întrucât, potrivit studiului Centrului Comun de Cercetare al Comisiei din 23 aprilie 2020, intitulat „Lucrătorii esențiali imigranți: contribuția lor la răspunsul Europei la pandemia de COVID-19”, în medie 13 % dintre lucrătorii esențiali pentru societate din Uniune sunt imigranți, ceea ce arată că au avut un rol decisiv în ceea ce privește capacitatea UE de a face față pandemiei;

W. întrucât legătura directă dintre dreptul de ședere al resortisanților țărilor terțe în situație de ședere legală și angajatorii lor îi expune riscului de exploatare prin muncă; întrucât au existat solicitări de a elimina treptat aceste permise și de a permite în schimb resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere legală să-și schimbe angajatorul fără a-și pierde permisul de muncă (23);

X. întrucât Directiva 2009/52/CE prevede sancțiuni și măsuri care pot fi aplicate angajatorilor care exploatează lucrători din țările terțe aflați în situație de ședere ilegală; întrucât și resortisanții țărilor terțe care au intrat legal în UE pot fi exploatați, de aceea ar trebui să beneficieze de același nivel de protecție;

Y. întrucât Autoritatea Europeană a Muncii și-a consolidat capacitatea operațională transfrontalieră de a asista și întări inspectoratele și autoritățile naționale de muncă, precum și partenerii sociali, pentru a promova mobilitatea echitabilă a forței de muncă și a combate frauda și abuzurile transfrontaliere;

1. consideră că, pentru a face față viitoarelor provocări demografice din statele membre având în vedere că datele arată că ponderea populației cu vârsta de 65 de ani sau peste va fi de aproximativ o treime din populația Uniunii până în 2050 ( 24 ) , ceea ce va determina un deficit mare de forță de muncă la toate nivelurile de calificare ( 25 ) – Uniunea trebuie să instituie noi căi de migrație legală a forței de muncă, ținând seama și de faptul că piețele forței de muncă din statele membre sunt diferite și se confruntă cu tipuri diferite de penurii și provocări în materie de forță de muncă; consideră că astfel de noi căi se vor dovedi necesare pentru creșterea competitivității economice a Uniunii și a influenței sale globale ca vector al democrației, statului de drept, drepturilor omului și liberului schimb de bunuri și servicii, precum și ca lider în lupta împotriva schimbărilor climatice; observă că aceste noi căi ar trebui să asigure condiții de muncă decente și să reducă exploatarea lucrătorilor din țările terțe; remarcă, de asemenea, că, conform estimărilor, dacă se reduc obstacolele din calea migrației legale a forței de muncă și se diminuează discriminarea pe piața muncii a lucrătorilor din țările terțe, în Uniune ar putea fi realizate câștiguri pe termen lung pentru PIB de 74 de miliarde EUR pe an ( 26 ) ; este preocupat de faptul că barierele majore din calea migrației legale a forței de muncă determină o atractivitate mai scăzută a Uniunii în concurența globală a lucrătorilor de toate nivelurile de calificare; subliniază că introducerea unor noi canale legale care să permită migranților să intre în Uniune pentru a munci ar putea genera câștiguri pentru PIB de până la 37,6 miliarde EUR pe an ( 27 )

2. solicită Comisiei să prezinte, până la 31 ianuarie 2022, în temeiul articolului 79 alineatul (2), în special literele (a) și (b), din TFUE, o propunere de act care să funcționeze ca pachet de propuneri pentru a facilita, a armoniza și a promova intrarea și mobilitatea în Uniune a resortisanților țărilor terțe care migrează legal și solicită un loc de muncă sau care au deja un permis de muncă, pentru că aceasta va servi, aliniind dispozițiile directivelor existente privind migrația legală, la a reduce birocrația, a consolida armonizarea, a promova drepturile fundamentale, cum ar fi egalitatea de tratament și a preveni exploatarea prin muncă, urmând recomandările din anexa la acest raport; observă că un astfel de nou act, care sprijină migrația legală a forței de muncă din țări terțe și un grad mai mare de mobilitate, rămâne unul dintre principalele răspunsuri la actualele discrepanțe dintre cererea și oferta de forță de muncă;

3. consideră că crearea unei rezerve de talente la nivelul Uniunii pentru resortisanții țărilor terțe care doresc să solicite un loc de muncă în vederea migrării legale către un stat membru, precum și pentru ca angajatorii cu sediul în Uniune să caute potențiali angajați în țări terțe, ar fi un instrument esențial pentru atingerea scopului actului propus și invită Comisia să includă crearea unei astfel de rezerve de talente în propunerea sa; propune Comisiei să includă, în cadrul rezervei de talente, o rețea la distanță a Uniunii care să le permită resortisanților țărilor terțe să lucreze de la distanță într-un alt stat membru decât cel în care își au reședința, și propune Comisiei și statelor membre să colaboreze pentru a înțelege mai bine beneficiile și provocările angajării de la distanță a resortisanților țărilor terțe talentați, precum și pentru a promova angajarea la distanță în condiții echitabile a talentelor internaționale; subliniază că utilizarea acestei rețele ar trebui să fie opțională pentru statele membre;

4. susține declarația Comisiei din comunicarea sa din 23 septembrie 2020 referitoare la un nou Pact privind migrația și azilul, referitoare la consolidarea mobilității pe termen scurt de bona fide , ca o completare a căilor legale, în special în scopul cercetării sau al studiilor, pentru a îmbunătăți cooperarea în amonte cu țările terțe, și solicită Comisiei să exploreze în continuare această direcție;

5. solicită Comisiei să ia în considerare articolul 15 alineatul (1) din acordul provizoriu parțial al Parlamentului și al Consiliului referitor la Directiva reformată privind condițiile de primire, reducând astfel impactul negativ al inactivității forțate până la finalizarea procedurii de azil;

6. salută Directiva (UE) 2021/1883 (Directiva privind cartea albastră revizuită), dar o consideră insuficientă, întrucât piețele forței de muncă din Uniune au nevoie și de lucrători cu nivel scăzut sau mediu de calificare, chiar dacă nevoile diferă; ia act de faptul că Uniunea este deja dependentă de aceștia în sectoare esențiale, cum ar fi agricultura și serviciile medicale ( 28 ) ; invită, prin urmare, Comisia să acorde prioritate includerii în propunerea sa a unui sistem ambițios de admisie pentru lucrătorii din țările terțe cu un nivel scăzut sau mediu de calificare, în consultare cu partenerii sociali și cu societatea civilă și reflectând totodată nevoile statelor membre; invită Comisia să includă crearea unui cadru pentru validarea și recunoașterea competențelor și calificărilor resortisanților țărilor terțe, inclusiv formarea profesională, pe baza unor criterii obiective și uniforme, pentru a facilita integrarea timpurie a acestora pe piața muncii; solicită ca, în contextul validării și recunoașterii competențelor și calificărilor, să fie garantat faptul că resortisanții țărilor terțe sunt tratați întotdeauna în mod echitabil pe parcursul procesului de validare și recunoaștere, să prevadă sisteme și proceduri eficiente și să faciliteze obținerea informațiilor într-un mod practic și simplu; încurajează Comisia să insiste ca autoritățile naționale să continue să facă schimb de informații și de bune practici; invită, de asemenea, Comisia să promoveze prin toate mijloacele, inclusiv prin campanii specifice, Directiva revizuită privind cartea albastră, inclusiv în start-up-uri și în sectorul IT, unde competențele sunt recunoscute în mod echivalent calificărilor, conform articolului 26 coroborat cu anexa I la directiva respectivă; reamintește, însă, că articolul 79 alineatul (5) din TFUE prevede că acest articol „nu aduce atingere dreptului statelor membre de a stabili volumul admiterii pe teritoriul acestora a resortisanților unor țări terțe, provenind din țări terțe, în căutarea unui loc de muncă în calitate de lucrători salariați sau pentru a desfășura o activitate independentă”;

7. consideră că Uniunea trebuie să atragă mai mulți lucrători independenți și antreprenori și trebuie să încurajeze inovarea, de exemplu prin intermediul mobilității tinerilor și al programelor nomade; pentru ca Uniunea să rămână un actor important și competitiv pe piața mondială, mărindu-și agilitatea, robustețea, stabilitatea și creșterea economică și creând totodată noi activități economice și oportunități de ocupare a forței de muncă, invită Comisia să includă în propunerea sa un sistem de admisie la nivelul Uniunii pentru intrarea și șederea persoanelor care desfășoară activități independente și a antreprenorilor, bazat pe criterii obiective și uniforme, în special pentru cei care încearcă să înființeze întreprinderi mici și mijlocii și start-up-uri, precum și pentru resortisanții țărilor terțe care desfășoară o activitate independentă foarte mobili, cum ar fi artiștii și profesioniștii din domeniul cultural; insistă asupra faptului că sistemele propuse trebuie să includă măsuri care să consolideze drepturile fundamentale și să promoveze egalitatea de tratament pentru lucrătorii din țările terțe; consideră că Comisia ar trebui să introducă o viză cu intrări multiple de cinci ani, care să permită acestei categorii de resortisanți ai țărilor terțe să intre în Uniune pentru o perioadă de până la 90 de zile pe an;

8. solicită Comisiei să includă în propunerea sa un cadru pentru parteneriatele pentru talente cu țările terțe, la care statele membre ar putea participa voluntar, adaptat situației și în beneficiul atât al țării de proveniență, cât și al țării gazdă, care ar trebui să includă programe de formare profesională bazate pe competențe, în special pe teste de aptitudini, precum și pe observare și simulări la locul de muncă; invită Comisia să se asigure că acest cadru permite Parlamentului să-și exercite pe deplin rolul de control și evaluare și că propunerea include mecanisme adecvate pentru a preveni exploatarea prin muncă și a garanta egalitatea de tratament; subliniază că o sursă de inspirație pentru parteneriatele pentru talente poate fi găsită în acordurile existente bazate pe competențe din statele membre și că parteneriatele pentru talente ar trebui dezvoltate în consultare cu organizațiile de sector, atât din statele membre, cât și din țările terțe;

9. susține că este esențial ca relația dintre Uniune și țările terțe în domeniul migrației să urmeze o perspectivă diferită, echilibrată; invită Uniunea să facă tot posibilul pentru a încheia acorduri oficiale cu țările partenere privind mobilitatea migranților;

10. salută intenția Comisiei de a revizui Directiva 2011/98/UE; ia act de faptul că unul dintre obiectivele directivei este de a simplifica și a armoniza normele privind permisele aplicabile în prezent în statele membre și a promova tratamentul egal, iar acest obiectiv nu a fost îndeplinit integral, unele dintre dispozițiile directivei fiind puse în aplicare în moduri diferite pe teritoriul Uniunii; consideră, de asemenea, că Comisia ar trebui să ia măsurile necesare pentru a se asigura, în primul rând, că directiva respectivă este pusă în aplicare în mod corespunzător de către statele membre, în al doilea rând că aceasta este modificată pentru a permite depunerea cererilor de permis unic atât dintr-un stat membru, cât și dintr-o țară terță și, în al treilea rând, pentru a simplifica și armoniza și mai mult normele, că procedura de obținere a unei vize de intrare este reglementată în mod clar, astfel încât să se evite situația în care solicitanții ar trebui să prezinte de două ori documentele necesare pentru obținerea unui permis unic și să se reducă dependența lucrătorilor și riscul de exploatare; subliniază că depunerea unei cereri dintr-un stat membru ar trebui să fie disponibilă numai în cazul în care resortisantul țării terțe deține un permis de ședere în momentul depunerii cererii; invită Comisia să includă aceste modificări ale directivei în propunerea sa;

11. solicită Comisiei să includă în propunerea sa crearea unei rețele transnaționale de servicii de consiliere, care să fie gestionată de Comisie, pentru lucrătorii din țările terțe care migrează legal, fiecare stat membru desemnând o autoritate principală care să prelucreze cererile și să coordoneze consilierea și informațiile furnizate resortisanților țărilor terțe care solicită un loc de muncă în Uniune sau care dețin deja un permis de muncă; insistă asupra faptului că autoritățile principale ar trebui să fie responsabile pentru schimbul de informații dintre statele membre cu privire la lucrătorii din țările terțe, ar trebui să servească drept puncte de contact pentru lucrători și angajatori în ceea ce privește rezerva de talente și ar trebui să furnizeze informații relevante resortisanților țărilor terțe interesați să migreze legal către Uniune pentru a ocupa un loc de muncă; subliniază că astfel de informații ar putea fi transmise fie virtual, fie prin intermediul organismelor relevante prezente în țările terțe, cum ar fi ambasadele statelor membre sau delegațiile Uniunii; solicită ca autoritățile principale să fie, de asemenea, responsabile de strânsa coordonare între ele în ceea ce privește cererile depuse pentru un permis unic de ședere și de muncă în conformitate cu Directiva 2011/98/UE, pentru a evita cererile duble și a încuraja angajatorii să aibă în vedere posibilitatea de a solicita acest permis și de a-i sprijini în acest sens; subliniază că trebuie facilită colectarea de date, statistici și probe și că trebuie făcute schimburi de informații între statele membre pentru a îmbunătăți eficiența și eficacitatea acquis-ului în domeniul migrației legale;

12. invită Comisia să includă în propunerea sa o modificare a Directivei 2014/36/UE pentru a permite titularilor de permise de muncă în temeiul directivei respective să își caute un nou loc de muncă timp de trei luni după ce și-au părăsit angajatorul anterior fără a li se revoca permisul de muncă, permițându-le să locuiască legal pe teritoriul statului membru în cauză până la sfârșitul perioadei de ședere autorizate, dar nu mai mult de nouă luni, așa cum prevede directiva respectivă, cu condiția să solicite unui alt angajator un loc de muncă în perioada respectivă; în plus, pentru a evita exploatarea prin muncă, invită Comisia să încurajeze statele membre să aplice pe deplin dispoziția respectivă, separând astfel permisele de ședere de angajator și de locul de muncă aferent; invită Comisia să includă în propunerea sa o modificare a directivei respective pentru a permite statelor membre să reînnoiască permisele de muncă în scopul ocupării unui loc de muncă sezonier pentru o perioadă totală de până la cinci ani;

13. solicită Comisiei să includă în propunerea sa o modificare a Directivei 2009/52/CE pentru a adapta domeniul său de aplicare în scopul de a include resortisanții țărilor terțe exploatați aflați în situație de ședere legală care lucrează în Uniune, care sunt victime ale unor condiții care le afectează sănătatea și siguranța și care le încalcă demnitatea umană și în scopul de a îmbunătăți aplicarea dispozițiilor privind egalitatea de tratament, cum ar fi căile accesibile și eficace de depunere a plângerilor și accesul la justiție pentru toți lucrătorii supuși exploatării și altor infracțiuni;

14. consideră că Directiva 2003/109/CE, care este în prezent insuficient utilizată și nu prevede un drept efectiv la mobilitate în interiorul UE, ar trebui modificată pentru a permite resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung ai unui stat membru să aibă reședința permanentă într-un alt stat membru din ziua eliberării permisului lor, în condiții similare celor aplicabile cetățenilor Uniunii, precum și pentru a reduce numărul de ani de ședere necesari pentru a obține statutul de rezident pe termen lung în UE de la cinci la trei ani și solicită Comisiei să includă aceste modificări în viitoarea sa revizuire a Directivei; recunoaște că șederea continuă într-un stat membru este unul dintre aspectele care promovează integrarea adecvată a unei persoane într-o comunitate înainte ca persoana respectivă să decidă să își stabilească reședința într-un alt stat membru; invită Comisia să includă aceste modificări în propunerea sa;

15. consideră că este necesară o finanțare suficientă pentru propunerile prezentate în prezentul raport, precum și că implicațiile financiare ale propunerii solicitate ar trebui să fie acoperite de alocarea bugetară corespunzătoare a Uniunii;

16. încredințează Președintelui sarcina de a transmite Comisiei, Consiliului și parlamentelor naționale prezenta rezoluție, precum și recomandările care o însoțesc.

(1) JO L 382, 28.10.2021, p. 1.

(2) JO L 132, 21.5.2016, p. 21.

(3) JO L 94, 28.3.2014, p. 375.

(4) JO L 157, 27.5.2014, p. 1.

(5) JO L 343, 23.12.2011, p. 1.

(6) JO L 168, 30.6.2009, p. 24.

(7) JO L 16, 23.1.2004, p. 44.

(8) JO L 251, 3.10.2003, p. 12.

(9) JO L 337, 20.12.2011, p. 9.

(10) JO L 107, 22.4.2016, p. 1.

(11) JO L 186, 11.7.2019, p. 21.

(12) JO C 58, 15.2.2018, p. 9.

(13) JO C 362, 8.9.2021, p. 82.

(14) Texte adoptate, P9_TA(2021)0260.

(15) https://ec.europa.eu/eurostat/web/products-eurostat-news/-/ddn-20210325-2#:~:text=On%201%20January%202020%2C%2023,5.1%25%20of%20the%20EU%20population.

(16) https://ec.europa.eu/info/sites/default/files/demography_report_2020_n.pdf.

(17) https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/ro/ip_21_2921.

(18) Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind instituirea unui Cod comunitar de vize (Codul de vize) (JO L 243, 15.9.2009, p. 1).

(19) https://www.eesc.europa.eu/ro/news-media/press-releases/skills-mismatches-eu-businesses-are-losing-millions-and-will-be-losing-even-more.

(20) https://ec.europa.eu/migrant-integration/librarydoc/report-on-the-implementation-of-directive-2003/109/ec-on-the-status-of-long-term-foreign-residents.

(21) https://www.etiasvisa.com/etias-news/digital-nomad-visas-eu-countries#:~:text=The%20digital%20nomad%20visa%20allows,are%20reviewed%20within%2030%20days.

(22) Ibidem.

(23) https://picum.org/wp-content/uploads/2021/03/Designing-labour-migration-policies-to-promote-decent-work-EN.pdf.

(24) „Ageing Europe, Looking at the lives of older people in the EU” (Europa care îmbătrânește – o analiză a vieții persoanelor în vârstă în UE), ediția 2020.

(25) https://www.eesc.europa.eu/ro/news-media/press-releases/skills-mismatches-eu-businesses-are-losing-millions-and-will-be-losing-even-more.

(26) Navarra, C. și Fernandes M. Legal migration policy and law – European added value assessment, European Parliamentary Research Service (Politica și legislația privind migrația legală – evaluarea valorii adăugate europene), Serviciul de Cercetare al Parlamentului European , 2021, împreună cu anexele I și II.

(27) Ibidem.

(28) https://knowledge4policy.ec.europa.eu/publication/immigrant-key-workers-their-contribution-europes-covid-19-response_en.