Concentrarea forțelor militare la nivelul regiunii arctice ruse pare să reflecte atât poziționarea strategică globală, cât și prioritățile interne, inclusiv dubla utilizare a infrastructurii. Pe lângă provocările tot mai mari în materie de securitate, aceasta ar putea, de asemenea, agrava și mai mult consecințele schimbărilor climatice. Există posibilitatea ca acestea să fie cauzate parțial de nivelul din ce în ce mai ridicat al accesibilității zonei nordice de coastă, însă are mare legătură cu aspecte care nu țin de regiunea arctică . Multe țări, inclusiv SUA, Norvegia, Regatul Unit, Danemarca, Canada și Islanda urmăresc îndeaproape aceste evoluții, la fel ca Organizația Tratatului Atlanticului de Nord (NATO), pentru a răspunde intensificării acțiunilor Rusiei în apele și spațiul aerian al regiunii arctice. Totodată, s-a constatat o revigorare a activităților altor actori, printre care China, și s-a observat creșterea interesului față de domenii precum dreptul de proprietate asupra infrastructurii critice, construirea de cabluri maritime, transportul maritim global, spațiul cibernetic și dezinformarea.

Uniunea Europeană (UE) este prezentă în regiunea arctică. În calitate de putere geopolitică, UE are interese strategice și pe termen scurt atât în regiunea arctică europeană, cât și în regiunea arctică extinsă. De asemenea, UE are un interes fundamental să sprijine cooperarea multilaterală în regiunea arctică și să depună eforturi pentru a se asigura că aceasta rămâne o zonă sigură, stabilă, durabilă, pașnică și prosperă. Fiind un actor economic major, UE își asumă o parte din responsabilitatea pentru dezvoltarea durabilă la nivel global, inclusiv în regiunile arctice, precum și pentru mijloacele de subzistență ale locuitorilor, inclusiv ale populațiilor indigene. UE exercită un impact semnificativ asupra regiunii arctice prin amprenta sa de mediu și prin cererea sa de resurse și produse provenite din această regiune.

Serviciul Copernicus de gestionare a situațiilor de urgență al UE furnizează deja servicii de monitorizare, alertă timpurie și cartografiere, atât înainte de producerea unui dezastru, cât și în perioada imediat următoare. Sistemul global de alertă și coordonare în caz de dezastre (GDACS) al UE va îmbunătăți alertele și coordonarea în urma dezastrelor majore declanșate brusc. UE va spori capacitatea programului Copernicus și a Rețelei europene de observare și date privind mediul marin (EMODNet) de a anticipa mai bine efectele fenomenelor meteorologice extreme, punând un accent deosebit pe regiunea arctică. Viitorul serviciu de avertizare în situații de urgență oferit de Galileo va fi utilizat pentru a comunica direct și a avertiza populațiile aflate sub amenințarea unui dezastru iminent, în special cele din zonele îndepărtate din afara ariei de acoperire a rețelelor de conectivitate terestră.

Cele patru parteneriate ale ND se axează pe: (i) mediu (inclusiv securitatea nucleară); (ii) sănătate publică și bunăstare socială; (iii) transport și logistică și (iv) cultură.

Dimensiunea nordică (ND) este o politică comună a UE, Rusiei, Norvegiei și Islandei.

Politica UE are la bază principiile stabilite de Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării (UNCLOS), Agenda 2030 a ONU și obiectivele de dezvoltare durabilă, precum și implicarea acesteia în activitatea Consiliului Arcticii, a Consiliului euroarctic al Mării Barents și cadrul de politică privind Dimensiunea nordică (a se vedea caseta de focalizare 1).

Sunt necesare cercetări suplimentare pentru a elabora măsuri de adaptare și de atenuare și pentru a spori gradul de cunoaștere a impactului asupra comunităților și a dezvoltării durabile. UE sprijină deja aceste activități prin programul Orizont 2020 în cadrul proiectului Nunataryuk. Proiectul „Arctic Passion” va valorifica aceste eforturi, urmând să monitorizeze și să realizeze prognoze cu privire la dezghețarea permafrostului, precum și să cartografieze parametrii permafrostului cu ajutorul sateliților Copernicus și pe baza observațiilor in situ, inclusiv a datelor furnizate de grupurile indigene.

2.CREȘTEREA REZILIENȚEI REGIUNII ARCTICE LA SCHIMBĂRILE CLIMATICE ȘI LA DEGRADAREA MEDIULUI

UE își recunoaște și va continua să își evalueze impactul asupra regiunii . UE urmărește să abordeze acest impact în mod coordonat, în strânsă cooperare cu autoritățile naționale, regionale și locale și cu comunitățile din regiunea arctică. UE va acționa împotriva surselor principale de poluare care afectează regiunile arctice în aer, pe uscat și pe mare, cum ar fi materialele plastice/deșeurile marine, negrul de fum, substanțele chimice și emisiile generate de transporturi, precum și exploatarea nesustenabilă a resurselor naturale.

Schimbări climatice și biodiversitate: două fațete ale aceleiași monede

Schimbările climatice și biodiversitatea sunt interdependente. UE este forța motrice în negocierile din cadrul Convenției-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice (CCONUSC) și al Convenției privind diversitatea biologică (CBD). UE a adoptat recent o lege a climei, care stabilește obiectivul de a deveni neutră din punct de vedere climatic până în 2050, de a consolida reziliența și de a reduce vulnerabilitatea la schimbările climatice. Pachetul propus „Pregătiți pentru 55” urmărește ca politicile UE în domeniul climei, al energiei, al utilizării terenurilor, al transporturilor și al impozitării să poată reduce emisiile nete de gaze cu efect de seră cu cel puțin 55 % până în anul 2030 și va fi transpus în politici și angajamente solide care vor aduce beneficii regiunii arctice. UE sprijină, de asemenea, obiectivul global „30*30” de protejare a 30 % din uscat și a 30 % din ocean până în 2030 prin instituirea unei rețele de zone marine protejate și prin alte măsuri eficace de conservare (AMEC). UE este, de asemenea, un susținător puternic al unui acord de punere în aplicare a UNCLOS în ceea ce privește conservarea și utilizarea durabilă a biodiversității marine în zonele din afara jurisdicției naționale (BBNJ).

Conservarea și utilizarea durabilă a resurselor marine vii din regiunea arctică, inclusiv stocurile de pește, sunt esențiale. UE este parte la Acordul pentru prevenirea pescuitului nereglementat în marea liberă din zona centrală a Oceanului Arctic (a se vedea caseta de focalizare 4).

PUNCTUL CENTRAL 4: Succesul Acordului pentru prevenirea pescuitului nereglementat în marea liberă din zona centrală a

Oceanului Arctic Intrarea în vigoare a acestui acord este un succes pentru regiunea arctică. Acordul protejează ecosistemele marine prin abordarea oricăror activități de pescuit viitoare din zona centrală a Oceanului Arctic într-o manieră precaută și bazată pe date științifice. UE a avut o contribuție semnificativă în cadrul negocierilor și al lucrărilor pregătitoare anterioare intrării în vigoare a acordului. UE va sprijini punerea rapidă în aplicare a acordului, inclusiv instituirea programului științific comun, a măsurilor de conservare și gestionare a pescuitului experimental, precum și a mecanismelor instituționale necesare. Totodată, UE va desfășura activități de cercetare în zona centrală a Oceanului Arctic, ca parte a contribuției sale la programul științific comun.

Pentru a proteja regiunea arctică, UE sprijină, de asemenea, desemnarea în Oceanul Arctic a unor zone marine protejate, inclusiv în cadrul Convenției privind protecția mediului marin al Atlanticului de Nord-Est (OSPAR).

Inițiativa comună a UE în domeniul științei sistemului Pământului, împreună cu Agenția Spațială Europeană, a fost esențială pentru înțelegerea schimbărilor climatice. Programul Copernicus administrează un centru dedicat de monitorizare și prognoză pentru Oceanul Arctic și este specializat în observarea și monitorizarea gheții marine. UE va continua să extindă serviciile Copernicus dedicate regiunii arctice și va utiliza cunoștințele și datele colectate prin intermediul proiectelor precum „Arctic Passion” în cadrul programului Orizont 2020. Aceasta va examina posibilitatea creării unui centru tematic Copernicus pentru regiunea arctică, sub forma unui ghișeu unic care să prezinte toate serviciile relevante pentru monitorizarea polilor, atât de pe uscat, cât și de pe mare.

Combaterea poluării cu materiale plastice/deșeuri marine

UE are obiective de reducere a gunoiului de plastic și a microplasticelor de 50 % și, respectiv, 30 % până în anul 2030 . UE urmărește să obțină un acord global privind materialele plastice în vederea combaterii poluării cu plastic, promovând o abordare specifică economiei circulare și aducând în discuție întregul ciclu de viață al materialelor plastice. În plus, prin intermediul Planului de acțiune privind reducerea la zero a poluării apei, aerului și solului, UE va promova un mediu fără substanțe toxice la nivel mondial. UE se implică în mod activ în activitatea Consiliului Arcticii și a OSPAR, care vizează în special deșeurile marine, inclusiv materialele plastice.

Promovarea răspunsurilor colective la reducerea emisiilor de negru de fum în regiunea arctică

Reducerea emisiilor de negru de fum care afectează regiunea arctică reprezintă în continuare o mare provocare. Fiind un poluant cu ciclu de viață scurt cu efect nociv asupra climei, negrul de fum determină o încălzire puternică la nivel de regiune prin înnegrirea suprafețelor foarte reflectorizante și prin absorbția radiațiilor solare în timp ce se află în atmosferă. Totodată, acesta este un poluant atmosferic dăunător pentru sănătate. UE este responsabilă pentru aproximativ 36 % din depunerile de negru de fum din regiunea arctică , care generează încălzirea atât a atmosferei, cât și a suprafeței solului și a gheții. Drept urmare, UE promovează o politică cuprinzătoare pentru a găsi soluții la această provocare (a se vedea caseta de focalizare 4).