Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI de autorizare a statelor membre să negocieze în cadrul Conferinței Organizației Națiunilor Unite referitoare la Tratatul privind comerțul cu arme (New York, 2-27 iulie 2012) cu privire la aspectele care intră în sfera competenței exclusive a Uniunii /* COM/2012/0241 final - 2012/0124 (NLE) */





EXPUNERE DE MOTIVE Conferința Organizației Națiunilor Unite referitoare la Tratatul privind comerțul cu arme va avea loc la New York, între 2 și 27 iulie 2012. Obiectivul conferinței este adoptarea unui tratat privind comerțul cu arme obligatoriu din punct de vedere juridic, vizând instituirea unui grad mai mare de responsabilitate în ceea ce privește comerțul legal cu arme convenționale, prin stabilirea unor parametri internaționali comuni de înalt nivel pentru a reglementa transferurile internaționale de arme. Este probabil ca tratatul să prevadă măsuri (cum ar fi licențele de export sau de import) care intră, în principiu, în domeniul de aplicare al politicii comerciale comune a Uniunii. Conform jurisprudenței consacrate, astfel de măsuri nu sunt excluse din domeniul de aplicare al politicii comerciale comune și, prin urmare, din competența exclusivă a Uniunii din simplul motiv că ele sunt adoptate de un stat membru pentru a-și proteja securitatea națională. În timp ce Regulamentul (CE) nr. 260/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind regimul comun aplicabil importurilor și Regulamentul (CE) nr. 1061/2009 al Consiliului din 19 octombrie 2009 privind instituirea unui regim comun aplicabil exporturilor au autorizat statele membre să impună restricții asupra importurilor și, respectiv, exporturilor, printre altele pe motive de securitate publică și moralitate publică, este necesar să se garanteze că măsurile prevăzute în tratat respectă condițiile acestor autorizații. Mai mult, în ultimii 20 de ani, au fost adoptate mai multe acte legislative ale UE în vederea facilitării transferurilor de arme convenționale în cadrul pieței interne, a eliminării obstacolelor din calea acestor transferuri sau în vederea reglementării exporturilor de arme convenționale și produse cu dublă utilizare către țări terțe: (a) Directiva 91/477/CEE a Consiliului din 18 iunie 1991 privind controlul achiziționării și deținerii de arme, astfel cum a fost modificată; (b) Directiva 93/15/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind armonizarea dispozițiilor referitoare la introducerea pe piață și controlul explozivilor de uz civil, astfel cum a fost modificată; (c) Directiva 2009/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 de simplificare a clauzelor și condițiilor de transfer al produselor din domeniul apărării în interiorul Comunității, astfel cum a fost modificată; (d) Regulamentul (UE) nr. 258/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 martie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 10 din Protocolul Organizației Națiunilor Unite împotriva fabricării și traficului ilegale de arme de foc, piese și componente ale acestora, precum și de muniții, adițional la Convenția Organizației Națiunilor Unite împotriva criminalității transnaționale organizate (Protocolul ONU privind armele de foc) și de stabilire a măsurilor privind autorizațiile de export, importul și tranzitul pentru arme de foc, piese și componente ale acestora, precum și muniții; (e) Regulamentul (CE) nr. 428/2009 al Consiliului din 5 mai 2009 de instituire a unui regim comunitar pentru controlul exporturilor, transferului, serviciilor de intermediere și tranzitului de produse cu dublă utilizare; (f) Directiva 2009/81/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind coordonarea procedurilor privind atribuirea anumitor contracte de lucrări, de furnizare de bunuri și de prestare de servicii de către autoritățile sau entitățile contractante în domeniile apărării și securității. Pentru a asigura compatibilitatea între un viitor Tratat privind comerțul cu arme și dispozițiile Directivelor 91/477/CEE, 93/15/CE și 2009/43/CE, viitorul tratat nu ar trebui să impună ca transferurile de arme și muniții între statele membre să fie evaluate în funcție de parametrii conveniți și autorizate printr-o licență de la caz la caz. În cazul în care o astfel de cerință ar fi reținută într-un viitor Tratat privind comerțul cu arme, statele membre care ar deveni părți la un astfel de tratat nu ar putea să o aplice în ceea ce privește comerțul cu arme în interiorul UE fără a încălca legislația UE. Pentru a asigura compatibilitatea între un viitor Tratat privind comerțul cu arme și dispozițiile Regulamentului (UE) nr. 258/2012, viitorul tratat ar trebui să fie coerent cu principiul enunțat în Protocolul ONU privind armele de foc, mai precis la articolul 10. Conform acestuia din urmă, armele de foc și produsele conexe nu ar trebui să fie transferate între state fără înștiințarea și consimțământul tuturor statelor implicate. Armele de foc nu ar trebui să fie exportate în țări sau prin țări care nu au autorizat transferul. Negocierile referitoare la Tratatul privind comerțul cu arme vizează aspecte care țin de competența exclusivă a Uniunii, deoarece acestea se încadrează în domeniul de aplicare al politicii comerciale comune și întrucât încheierea tratatului ar putea afecta normele comune sau ar putea modifica domeniul lor de aplicare. În circumstanțele actuale, este oportun să se autorizeze statele membre să negocieze Tratatul privind comerțul cu arme în ceea ce privește aspectele care țin de competența exclusivă a Uniunii, în conformitate cu directivele corespunzătoare în materie de negociere. Această autorizare nu vizează, prin urmare, elementele din Tratatul privind comerțul cu arme care ar putea să țină de competența Uniunii în cadrul PESC și care ar putea avea legătură cu acquis-ul în domeniul PESC. 2012/0124 (NLE) Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI de autorizare a statelor membre să negocieze în cadrul Conferinței Organizației Națiunilor Unite referitoare la Tratatul privind comerțul cu arme (New York, 2-27 iulie 2012) cu privire la aspectele care intră în sfera competenței exclusive a Uniunii CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 2 alineatul (1), articolul 114 alineatul (1), articolul 207 alineatul (4) primul paragraf și articolul 218 alineatele (3) și (4), având în vedere propunerea Comisiei[1], întrucât: (1) În cea de-a șaizeci și patra sesiune a sa, Adunarea Generală a Organizației Națiunilor Unite a adoptat rezoluția 64/48, în care a decis să organizeze o conferință a Organizației Națiunilor Unite referitoare la Tratatul privind comerțul cu arme, care se va reuni timp de patru săptămâni consecutive în 2012 în vederea elaborării unui instrument obligatoriu din punct de vedere juridic privind standardele internaționale comune cele mai stricte posibil pentru transferul de arme convenționale. Conferința Organizației Națiunilor Unite referitoare la Tratatul privind comerțul cu arme va avea loc la New York, între 2 și 27 iulie 2012. Obiectivul conferinței este adoptarea unui Tratat privind comerțul cu arme obligatoriu din punct de vedere juridic, vizând instituirea unui grad mai mare de responsabilitate în ceea ce privește comerțul legal cu arme convenționale, prin stabilirea unor parametri internaționali comuni de înalt nivel pentru a reglementa transferurile internaționale de arme și pentru a combate proliferarea nedorită și iresponsabilă a armelor convenționale. (2) Este probabil ca tratatul preconizat să prevadă măsuri (cum ar fi licențele de export sau de import) care se înscriu în domeniul de aplicare al politicii comerciale comune a Uniunii. În timp ce Regulamentul (CE) nr. 260/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind regimul comun aplicabil importurilor și Regulamentul (CE) nr. 1061/2009 al Consiliului din 19 octombrie 2009 privind instituirea unui regim comun aplicabil exporturilor au autorizat statele membre să impună restricții asupra importurilor și, respectiv, exporturilor, printre altele pe motive de securitate publică și de moralitate publică, este necesar să se garanteze că măsurile prevăzute în tratatul preconizat respectă condițiile acestor autorizații. (3) Au fost adoptate mai multe acte legislative ale Uniunii Europene în vederea facilitării transferurilor de arme convenționale în cadrul pieței interne, a eliminării obstacolelor din calea acestor transferuri sau în vederea reglementării exporturilor de arme convenționale sau produse cu dublă utilizare către țări terțe, printre care se numără, în special: a) Directiva 91/477/CEE a Consiliului din 18 iunie 1991 privind controlul achiziționării și deținerii de arme, b) Directiva 93/15/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind armonizarea dispozițiilor referitoare la introducerea pe piață și controlul explozivilor de uz civil, astfel cum a fost modificată, c) Directiva 2009/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 de simplificare a clauzelor și condițiilor de transfer al produselor din domeniul apărării în interiorul Comunității, d) Regulamentul (UE) nr. 258/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 martie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 10 din Protocolul Organizației Națiunilor Unite împotriva fabricării și traficului ilegale de arme de foc, piese și componente ale acestora, precum și de muniții, adițional la Convenția Organizației Națiunilor Unite împotriva criminalității transnaționale organizate (Protocolul ONU privind armele de foc) și de stabilire a măsurilor privind autorizațiile de export, importul și tranzitul pentru arme de foc, piese și componente ale acestora, precum și muniții; e) Directiva 2009/81/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind coordonarea procedurilor privind atribuirea anumitor contracte de lucrări, de furnizare de bunuri și de prestare de servicii de către autoritățile sau entitățile contractante în domeniile apărării și securității; și f) Regulamentul (CE) nr. 428/2009 al Consiliului din 5 mai 2009 de instituire a unui regim comunitar pentru controlul exporturilor, transferului, serviciilor de intermediere și tranzitului de produse cu dublă utilizare. (4) Un instrument obligatoriu din punct de vedere juridic privind standardele internaționale comune cele mai stricte posibil pentru transferul de arme convenționale se referă la aspecte care intră în sfera competenței exclusive a Uniunii, deoarece se încadrează în domeniul de aplicare al politicii comerciale comune sau încheierea Tratatului privind comerțul cu arme ar putea afecta normele comune menționate anterior sau ar putea modifica domeniul lor de aplicare. (5) Este necesar ca statele membre să fie autorizate, în mod excepțional, să negocieze Tratatul privind comerțul cu arme în privința aspectelor care intră în sfera competenței exclusive a Uniunii. (6) Prezenta decizie nu vizează elementele din Tratatul privind comerțul cu arme care ar putea să țină de competența Uniunii în cadrul PESC și care ar putea avea legătură cu acquis-ul în domeniul PESC, ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE: Articolul 1 Statele membre sunt autorizate să negocieze în cadrul Conferinței Organizației Națiunilor Unite referitoare la Tratatul privind comerțul cu arme aspectele care intră în sfera competenței exclusive a Uniunii. Statele membre se coordonează între ele cu sprijinul reprezentanților Comisiei și al Serviciului European de Acțiune Externă, care asistă de asemenea la negocieri, după caz. Articolul 2 Negocierile trebuie se desfășoară în conformitate cu directivele de negociere stabilite în anexă. Articolul 3 Prezenta decizie se adresează statelor membre. Adoptată la Bruxelles, Pentru Consiliu, Președintele ANEXĂ (1) Tratatul privind comerțul cu arme nu conține nicio dispoziție care să împiedice statele membre să aplice: (a) Directiva 91/477/CEE a Consiliului din 18 iunie 1991 privind controlul achiziționării și deținerii de arme, astfel cum a fost modificată; (b) Directiva 93/15/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind armonizarea dispozițiilor referitoare la introducerea pe piață și controlul explozivilor de uz civil, astfel cum a fost modificată; (c) Directiva 2009/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 de simplificare a clauzelor și condițiilor de transfer al produselor din domeniul apărării în interiorul Comunității, astfel cum a fost modificată; (d) Directiva 2009/81/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind coordonarea procedurilor privind atribuirea anumitor contracte de lucrări, de furnizare de bunuri și de prestare de servicii de către autoritățile sau entitățile contractante în domeniile apărării și securității; (2) Tratatul privind comerțul cu arme nu conține nicio dispoziție care restricționează libera circulație a mărfurilor, persoanelor, serviciilor și capitalurilor în cadrul pieței interne a Uniunii, cu excepția cazului în care restricția este justificată în mod specific prin articolul 346 din TFUE. (3) Orice măsură prevăzută în tratat care limitează exporturile sau importurile din/în Uniune sau tranzitul pe teritoriul Uniunii este compatibilă cu orice dispoziții aplicabile din legislația Uniunii, printre care se numără, în special: (a) Regulamentul (CE) nr. 260/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind regimul comun aplicabil importurilor; (b) Regulamentul (CE) nr. 1061/2009 al Consiliului din 19 octombrie 2009 privind instituirea unui regim comun aplicabil exporturilor; (c) Regulamentul (UE) nr. 258/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 martie 2012 privind punerea în aplicare a articolului 10 din Protocolul Organizației Națiunilor Unite împotriva fabricării și traficului ilegale de arme de foc, piese și componente ale acestora, precum și de muniții, adițional la Convenția Organizației Națiunilor Unite împotriva criminalității transnaționale organizate (Protocolul ONU privind armele de foc) și de stabilire a măsurilor privind autorizațiile de export, importul și tranzitul pentru arme de foc, piese și componente ale acestora, precum și muniții; și (d) Regulamentul (CE) nr. 428/2009 al Consiliului din 5 mai 2009 de instituire a unui regim comunitar pentru controlul exporturilor, transferului, serviciilor de intermediere și tranzitului de produse cu dublă utilizare; (e) Directiva 2009/43/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 mai 2009 de simplificare a clauzelor și condițiilor de transfer al produselor din domeniul apărării în interiorul Comunității, astfel cum a fost modificată; (4) Tratatul privind comerțul cu arme conține dispoziții care permit Uniunii Europene să devină parte la tratat. [1] JO C , p. .