[pic] | COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE |

Bruxelles,

COM(2008)

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU

privind deschiderea consultărilor cu Mauritaniaîn aplicarea articolului 96 din Acordul de la Cotonou

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU

privind deschiderea consultărilor cu Mauritaniaîn aplicarea articolului 96 din Acordul de la Cotonou

1. Context

Începând cu anii ’80, istoria Mauritaniei[1] a fost marcată de numeroase tentative de lovitură de stat. În acest mod a preluat puterea colonelul Ould Taya în 1984, succedându-i președintelui Ould Haidallahi. Președintele Taya avea să rămână la putere aproape douăzeci de ani. Regimul Taya a fost marcat de o serie de alegeri contestate și, în special, de o epurare etnică a administrației, la sfârșitul anilor ’80 și la începutul anilor ’90, precum și de alte acțiuni cu caracter etnic, care au cauzat plecarea a mii de cetățeni mauritani în Senegal și Mali.

În acest context are loc lovitura de stat de la 3 august 2005, fără vărsare de sânge, organizată de militarii foarte apropiați fostului președinte Ould Taya, care au format un consiliu militar prezidat de colonelul Ely Ould Mohamed Vall. Această conducere interimară a reușit o tranziție democratică exemplară cu sprijinul comunității internaționale și, în special, al Uniunii Europene. O serie de alegeri democratice constituționale, legislative și prezidențiale au culminat, în martie 2007, cu instalarea primului președinte ales democratic din istoria Mauritaniei.

La 6 august 2008, a avut loc o nouă lovitură de stat, fără vărsare de sânge, organizată de generali ai armatei mauritane, foști membri ai consiliului militar care au condus între 2005 și 2007 tranziția democratică în Mauritania. Aceștia i-au arestat pe președintele ales Sidi Ould Cheikh Abdallahi și pe prim-ministrul Yahya Ould Ahmed Waghf (eliberat câteva zile mai târziu). În aceeași zi, președinția Uniunii Europene și Comisia au condamnat lovitura de stat și au lansat un apel la respectarea democrației și a cadrului instituțional legal în vigoare din 2007, solicitând, în același timp, eliberarea și reîntoarcerea la putere a președintelui și a prim-ministrului. Unul dintre generalii puciști, Mohamed Ould Abdel Aziz, s-a autoproclamat ulterior la conducerea unui „ Înalt consiliu de stat al forțelor armate și de securitate ” (juntă), alcătuit din 11 militari, care, în opinia acestuia, „ va lua dispozițiile necesare în vederea garantării continuității Statului și va colabora cu instituțiile, forțele politice și societatea civilă pentru a supraveghea organizarea unor alegeri prezidențiale ”. Lovitura de stat a fost condamnată la scară largă de comunitatea internațională, inclusiv de Statele Unite ale Americii și Uniunea Africană care, ca și Uniunea Maghrebului Arab, a trimis un emisar, în persoana ambasadorului Ramtane Lamamra, comisar pentru pace și securitate, pentru a analiza evoluția situației și a sprijini promovarea unei soluționări pașnice a crizei.

Acest eveniment constituie epilogul unei crize politice care durează de 3 luni, dar care, până în momentul loviturii de stat, respecta cadrul constituțional. Marți, 6 mai 2008, președintele mauritan îl înlocuise pe Zein Ould Zeidane, care ocupa funcția de prim-ministru începând cu perioada tranziției, cu Yahya Ahmed el Waghf, șeful partidului aflat la putere, mai apropiat lui. Guvernul acestuia a fost criticat în scurt timp, în special pentru că a încorporat elemente ale fostei dictaturi a lui Taya, precum și „islamiști moderați”. Sub amenințarea unei moțiuni de cenzură depuse de deputații disidenți ai partidului prezidențial, Pactul național pentru democrație și dezvoltare (PNDD), prim-ministrul a prezentat ulterior demisia guvernului său la 3 iulie 2008, la șase săptămâni de la formare. Mandatul prim-ministrului a fost prelungit de președinte și, la 15 iulie 2008, a fost numit un nou guvern, care excludea islamiștii, dar nu satisfăcea majoritatea parlamentară și nici pe militarii care au fost întotdeauna bănuiți că sprijină fronda parlamentarilor.

Cu câteva zile înaintea loviturii, 25 de deputați și 23 de senatori și-au anunțat demisia din partidul prezidențial, Pactul național pentru democrație și dezvoltare (PNDD). Oficial, aceștia denunțau tendințele autoritariste presupuse ale șefului statului, „afacerismul” acestuia și refuzul de a deschide o sesiune parlamentară specială pentru a răspunde acuzațiilor de deturnare de fonduri și fraudă. În dimineața loviturii de stat, președintele mauritan a semnat un decret prin care a destituit conducătorii armatei, jandarmeriei și ai gărzii prezidențiale. Conducătorul acesteia din urmă, generalul Mohamed Ould Abdel Aziz, este cel care a condus această răsturnare, creând un Înalt Consiliu de Stat, sub președinția sa.

În ziua următoare loviturii de stat, generalul Mohamed Ould Abdel Aziz a ținut un discurs în care lansa un apel la unitatea țării, afirmându-și angajamentul de „a soluționa toate problemele cu care se confruntă statul și a asigura respectarea justiției și a egalității ”. Înconjurat de membrii Înaltului Consiliu de Stat, generalul Mohamed Ould Abdel Aziz a afirmat de asemenea că „ Forțele armate vor fi în continuare de partea poporului pentru garantarea democrației; ele sunt cele care au instalat-o, ele se angajează să o mențină. Ne vom ocupa de buna gestionare a afacerilor statului, vom reorganiza administrația, vom consolida diferiții piloni ai statului și vom proteja statul de drept ”, propunând, în același timp, organizarea rapidă de noi alegeri prezidențiale. Militarii și responsabilii care îi susțin au justificat această lovitură ca fiind singura soluție posibilă ca urmare a blocajelor instituționale din ultimele luni și a unei deteriorări progresive a situației din țară.

2. Propunerea Comisiei

Comisia consideră că orice soluție care iese din cadrul constituțional în vigoare în această țară este inacceptabilă. Ea consideră că, deși dificilă, o soluție care să respecte acest cadru constituțional era posibilă și ar fi fost mult mai avantajoasă decât întreruperea, pur și simplu, a unui proces democratic a cărui instalare a implicat un angajament politic și financiar considerabil din partea comunității internaționale și a UE în special.

Articolul 9 alineatul (2) din Parteneriatul ACP-CE semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 și revizuit la Luxemburg la 25 iunie 2005 definește elementele esențiale pe care se bazează parteneriatul. Principiile democratice și ale statului de drept inspiră politicile naționale și internaționale ale părților și constituie elemente esențiale ale acordului. Având în vedere articolul menționat anterior și condițiile în care o juntă militară a preluat puterea în Mauritania, Comisia constată o violare deosebit de gravă și evidentă a acestor elemente esențiale și consideră această situație drept caz de urgență specială în conformitate cu articolul 96 alineatul (2) litera (b) din același acord. Prin urmare, ea consideră că este necesar să se deschidă consultările cu autoritățile care dețin puterea în Mauritania în vederea examinării soluțiilor posibile la această criză pentru restabilirea ordinii constituționale. Aceste consultări se vor desfășura în conformitate cu articolul 96 din Acordul de la Cotonou revizuit. Ele vor lua în considerare, în special, rezultatele medierilor și consultărilor efectuate de Uniunea Europeană, precum și de alte instituții internaționale, în special Uniunea Africană.

Un astfel de dialog va permite pe de o parte juntei militare aflate la putere în Mauritania să își precizeze intențiile și propunerile de soluții de ieșire din criză, iar pe de altă parte Uniunii Europene să evalueze în ce măsură ar putea, pe baza acestui dialog, să sprijine inițiative care vizează respectarea principiilor articolului 9 alineatul (2) din Acordul de la Cotonou revizuit.

Din aceste motive, Comisia propune Consiliului să invite Republica Islamică Mauritania la consultări în aplicarea articolului 96 din Acordul de la Cotonou revizuit, în conformitate cu proiectul de scrisoare anexat.

Comisia propune ca, în perioada consultărilor, activitățile de cooperare în curs de desfășurare să fie limitate la acțiunile cu caracter umanitar sau de care beneficiază în mod direct populațiile (inclusiv sprijinul prevăzut în cadrul pachetului B al celui de al 9-lea FED pentru a face față consecințelor inundațiilor) și la punerea în aplicare a contractelor aflate în execuție și la plățile aferente acestora (inclusiv lucrările rutiere și infrastructura) atâta timp cât condițiile specifice ale acordurilor de finanțare sunt respectate. Acțiunile cu caracter umanitar vor putea include, de asemenea, o eventuală asistență acordată victimelor traficului de persoane, solicitanților de azil, refugiaților și migranților a căror viață sau sănătate sunt în pericol. În măsura în care pregătirea noilor programe ale celui de al 10-lea FED semnat recent implică stabilirea unor contacte repetate cu autoritățile naționale, activitățile pregătitoare ale proiectelor vor fi limitate, cu excepția eventualelor acțiuni cu caracter umanitar sau de care beneficiază în mod direct populațiile. Pentru activitățile bazate pe instrumentele comunitare consacrate ajutorului extern, Comisia propune un tratament similar activităților bazate pe Acordul de la Cotonou, respectându-se, în același timp, dispozițiile regulamentelor aferente acestor instrumente, precum cele și ale Regulamentului financiar.

Pe de altă parte, Comisia verifică în prezent dacă sunt respectate în continuare condițiile de punere în aplicare a acordului de parteneriat privind pescuitul și a protocolului acestuia revizuit recent și își rezervă dreptul, în urma aceste verificări, de a trage concluziile care se impun în conformitate cu Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului cu Mauritania.

ANEXĂ

Bruxelles,

Prim-ministru interimar al RepubliciiIslamice MauritaniaNouakchottMauritania

PROIECT

Stimate domnule prim-ministru,

În declarația sa din 6 august 2008 privind lovitura de stat care a avut loc în Mauritania, președinția Uniunii Europene a condamnat cu tărie acest act de forță și a lansat un apel la restabilirea ordinii constituționale cât mai repede posibil, amintind, în același timp, că tensiunile politice trebuie soluționate în cadrul instituțional rezultat din tranziția democratică.

În aceeași zi, o declarație a Comisiei Europene condamna lovitura de stat, lansând, în același timp, un apel la respectarea democrației și a cadrului instituțional legal în vigoare din 2007 în Mauritania și amintind riscurile pe care această situație le prezintă pentru punerea în aplicare a cooperării comunitare. Declarația sublinia, de asemenea, că, la momentul oportun, situația va fi evaluată în conformitate cu dispozițiile aplicabile ale Acordului de la Cotonou, Mauritania fiind semnatară a acestuia.

În aplicarea articolului 96 alineatul (2) litera (b) din Acordul de la Cotonou și având în vedere violarea gravă și evidentă a elementelor esențiale vizate la articolul 9 din același acord, avem onoarea, în numele Comunității și al statelor membre ale UE, să invităm țara dumneavoastră la consultări în vederea examinării aprofundate a situației, astfel cum este prevăzut în acord, și, dacă este cazul, a remedierii acesteia.

Propunem ca aceste consultări să aibă loc în curând la o dată care va fi stabilită de comun acord, în clădirea Consiliului Uniunii Europene din Bruxelles.

Cu deosebită considerație,

Pentru Consiliu Pentru Comisie

Copii: Președintele Consiliului de miniștri ACP-UE Președinția Comitetului ambasadorilor ACP Secretariatul general al grupului statelor ACP

[1] Mauritania nu face parte nici din CEDEAO (din care s-a retras în 2000), nici din UEMOA, dar este membră a Ligii Arabe și a Uniunii Maghrebului Arab (UMA). Din noiembrie 2007, această țară participă la procesul euromediteraneean de la Barcelona în calitate de membru cu drepturi depline. De asemenea, face parte din Uniunea pentru Mediterana.