COMUNICARE COMUNĂ CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Politica europeană de vecinătate: către un parteneriat mai puternic /* JOIN/2013/04 final */





Politica europeană de vecinătate: către un parteneriat mai puternic 1. Introducere UE a revizuit politica europeană de vecinătate (PEV) în 2011[1], instituind anumite instrumente care să ofere mai mult sprijin țărilor partenere pentru construirea unei democrații profunde și durabile și pentru a sprijini dezvoltarea economică favorabilă incluziunii. Principalele caracteristici ale noii PEV sunt asocierea politică și integrarea economică, mobilitatea persoanelor, creșterea asistenței financiare din partea UE, un parteneriat mai puternic cu societatea civilă și o mai bună cooperare cu privire la anumite politici sectoriale. Prezenta comunicare comună, însoțită de o serie de documente de lucru comune ale serviciilor[2], analizează modul în care UE și țările partenere s-au comportat în aplicarea obiectivelor de reformă convenite de comun acord. Anul trecut a fost un an bogat în evenimente și în provocări pentru Uniunea Europeană și vecinii săi. UE a continuat să facă eforturi pentru depășirea crizei financiare și a încetinirii aferente a creșterii economice în mai multe state membre. Unele dintre țările partenere din vecinătate au continuat să se confrunte cu conflicte, instabilitate politică și condiții socio-economice dificile. Aceste țări trebuie, uneori, să facă față unor provocări politice, economice și sociale serioase, dintre care unele necesită răspunsuri imediate. Aceasta lasă puțin timp factorilor decizionali să se concentreze asupra reformelor pe termen mediu și lung. PEV rămâne baza pe care UE colaborează cu vecinii săi pentru a ajunge La cel mai înalt grad posibil de asociere politică și de integrare economică. Acest obiectiv se sprijină pe interese comune și pe valori, cum sunt democrația, statul de drept, respectarea drepturilor omului și coeziunea socială. Procesele de tranziție democratică au continuat în multe dintre țările partenere. Libienii au votat pentru a-și alege adunarea constituantă pentru prima dată în mai mult de patru decenii. Egiptul și Tunisia au continuat să pună în aplicare reformele constituționale, deși nu fără dificultăți. Armenia, Georgia și Ucraina au ales noi parlamente, în timp ce parlamentul din Moldova a ales un președinte. Structurile democratice devin tot mai solide, deși nu toate aceste alegeri au respectat pe deplin ansamblul standardelor internaționale. Belarușii au fost invitați să participe, de asemenea, la alegerea parlamentului lor. Cu toate acestea, alegerile nu au respectat standardele internaționale și cele ale OSCE. Evoluția situațiilor din Egipt, Tunisia și Libia arată în mod clar că tranziția este un proces complex. Prin urmare, va fi nevoie de timp pentru a instaura noi structuri și echilibre politice, precum și creștere economică și coeziune socială, pe baza unui consens privind valorile și principiile fundamentale. Reforma constituțională este lentă, progresele nu sunt întotdeauna lineare și în multe cazuri, rezultatele sunt încă incerte. În astfel de cazuri, UE a continuat să colaboreze cu partenerii săi și să susțină progresul acestora în vederea instaurării unei democrații durabile. Anul trecut, progresele înregistrate în diferitele țări din vecinătate au fost foarte inegale. În numeroase țări partenere, reformele ample au fost uneori împiedicate sau încetinite de grupuri de interese economice sau politice. În anumite cazuri, au existat unele forme de regres al reformelor. Cu toate acestea, mai mult decât oricând, încetinirea creșterii economice, creșterea șomajului, persistența inegalităților, provocările tot mai numeroase legate de mediu și indicatorii socio-economici deseori în scădere pledează mai mult ca niciodată pentru tipul de reforme care se află în centrul PEV. Implicarea tot mai mare a altor actori (țări terțe, organizații regionale etc.) în țările vecine din sud și din est înseamnă că UE trebuie să colaboreze mai îndeaproape cu aceștia pentru soluționarea problemelor care afectează regiunea. UE a consolidat sprijinul politic și financiar furnizat partenerilor săi care se angajează pe calea reformelor politice. Analiza evoluțiilor și a rezultatelor reformelor din țările partenere arată că PEV funcționează atunci când există dorința de a reforma și când societatea joacă un rol activ în cadrul acestui proces. Valorile, modelele de guvernare sau reformele nu pot fi impuse din exterior. Ele nu pot prinde rădăcini decât atunci când liderii politici și cetățenii aderă la obiectivele reformei convenite de comun acord între UE și partenerii săi. UE trebuie să continue să stabilească relații și să colaboreze cu suporterii reformei și parteneriatului cu UE. În același timp, UE trebuie să comunice mai eficient asupra modului în care PEV și instrumentele sale pot sprijini eforturile reale de reformare. O consolidare a parteneriatului cu societatea se află în centrul PEV. În calitatea sa de forță motrice a procesului de democratizare și de incluziune, societatea civilă joacă un rol cheie în toate aspectele reformei democratice și socio-economice, în promovarea drepturilor femeilor, în sprijinirea libertății de exprimare și de asociere, în promovarea protecției mediului și, în general, în eforturile depuse în vederea consolidării justiției sociale. UE a continuat să-și respecte angajamentul de a colabora cu societatea civilă, parlamentele naționale și alte părți interesate importante, cum ar fi partenerii sociali și întreprinderile, pentru a se asigura că obiectivele reformei convenite cu țările partenere reflectă în mod exact preocupările și aspirațiile societăților lor. Societatea civilă joacă, de asemenea, un rol crucial în promovarea acestor reforme și în stabilitatea guvernamentală. Înființarea Forumului societății civile (CSF) pentru Parteneriatul estic (EaP) inclusiv înființarea unor platforme naționale în țările partenere, este un bun exemplu de consolidare a rolului societății civile în cadrul PEV. UE a continuat să acorde sprijin societății civile prin intermediul unei game de instrumente de finanțare diferite. UE și vecinii săi se confruntă, de asemenea, cu provocări comune, inclusiv în domeniul economic, al securității, al protecției mediului și al migrației. Respectarea angajamentelor asumate față de țările vecine meridionale și orientale, sprijinirea tranziției lor democratice și a reformelor lor economice, precum și colaborarea strânsă cu acestea cu privire la toate aspectele legate de programele lor politice și de reformă, vor contribui la securitatea și la prosperitatea UE însăși. 2. Punerea în aplicare La doi ani după revizuirea PEV, punerea ei în aplicare reprezintă principala sarcină și provocare pentru UE și partenerii săi. Începând din 2011, progresele înregistrate în punerea în aplicare a reformelor convenite de către UE și partenerii săi au fost inegale. Totuși, aceasta nu trebuie să conducă la o dezangajare. Dimpotrivă, UE trebuie să își intensifice implicarea în proces, inclusiv pe termen lung. Construirea democrației în țările partenere se află în mâinile cetățenilor și reprezentanților lor politici aleși. PEV poate sprijini, dar nu poate înlocui acest proces. O analiză a principalelor recomandări cuprinse în rapoartele intermediare privind stadiul de avansare al PEV arată că ne aflăm doar la începutul acestui proces. Aceasta stabilește, de asemenea, provocările care rămân de abordat în viitor. În multe dintre țările vecine, s-au înregistrat progrese privind principalele recomandări cu privire la alegeri, adesea cu ajutorul financiar și logistic al UE. S-au înregistrat progrese insuficiente privind principalele recomandări referitoare la libertatea de asociere, de exprimare și de întrunire, libertatea presei și a mijloacelor mass-media, la statul de drept și la independența sistemului judiciar precum și lupta împotriva corupției. Multe dintre recomandări sunt la fel de valabile astăzi cum erau și în 2012. Insertul de mai jos subliniază punerea în aplicare a principalele recomandări ale rapoartelor privind progresele înregistrate în anul precedent. Armenia a dat urmare unora dintre recomandările-cheie. Ea a elaborat o foaie de parcurs pentru îmbunătățirea procesului electoral, a adoptat o strategie națională pentru drepturile omului și a adoptat unele măsuri pentru a lupta împotriva corupției, a reforma sistemul judiciar și administrația publică și a face să progreseze reformele sectoriale și alinierea legislației sale cu acquis-ul UE. Azerbaidjanul nu a dat urmare decât unora dintre recomandările-cheie. Acesta a început să pună în aplicare planul de acțiune în domeniul drepturilor omului, a continuat reforma sistemului judiciar și a luat unele măsuri în vederea soluționării problemei demolărilor și evacuărilor forțate. El nu a cooperat cu raportorul Adunării Parlamentare a Consiliului Europei în chestiunea prizonierilor politici. Georgia a dat urmare majorității recomandărilor-cheie. Aceasta a asigurat, în ansamblu, alegeri parlamentare libere și corecte, a continuat să dialogheze cu regiunile sale separatiste, a participat în mod activ la discuțiile de la Geneva și a luat măsuri pentru a îmbunătăți condițiile de viață ale persoanelor strămutate în interiorul țării (PSI). De asemenea, ea a consolidat libertatea de exprimare și de opinie, a reformat sistemul judiciar și a făcut să progreseze reformele sectoriale precum și alinierea legislației sale cu acquis-ul UE. Moldova a dat urmare majorității recomandărilor-cheie. Aceasta și-a intensificat eforturile pentru punerea în aplicare a reformei judiciare și de aplicare a legii, s-a angajat într-un dialog cu Tiraspol, a continuat să pună în aplicare reforme în domeniile asistenței sociale, sănătății și educației, energiei, concurenței, ajutorului de stat și al alinierii legislației la acquis-ul UE. Ea a finalizat ultimele etape din cadrul primei faze a planului său de acțiune privind liberalizarea regimului vizelor (VLAP) și a consolidat reforma instituțională a sectorului aviației. Ucraina: majoritatea recomandărilor-cheie trebuie încă să fie puse în aplicare. Totuși, Ucraina a adoptat efectiv măsuri în vederea realizării unei reforme legale și judiciare, odată cu intrarea în vigoare a noului cod de procedură penală și a altor legislații importante. Ea a adoptat, de asemenea, o lege privind azilul și statutul de refugiat, deși punerea în aplicare a acesteia este deficitară. Egiptul a dat urmare numai unora dintre recomandările-cheie. Puterea a fost preluată de către un guvern civil și starea de urgență a fost ridicată. O constituție a fost elaborată și adoptată prin referendum popular. Cu toate acestea, procesul a fost controversat și puternic criticat de opoziție, ceea ce a dus la o criză politică profund conflictuală. Israel: majoritatea recomandărilor-cheie trebuie încă să fie puse în aplicare. Nu a fost observată nicio schimbare semnificativă în domeniile preocupante. Palestina[3]: majoritatea recomandărilor-cheie rămân valabile și trebuie încă să fie puse în aplicare. Unele au fost, totuși, deja puse în aplicare, inclusiv organizarea de alegeri locale, continuarea ameliorării gestiunii finanțelor publice și elaborarea de modele de calcul al costurilor în sectorul protecției sociale. Cu toate acestea, dificultățile create în principal de ocupație și de agravarea crizei financiare au împiedicat Autoritatea Palestiniană (AP) să se angajeze în realizarea reformelor. Iordania a dat urmare unora dintre recomandările-cheie, îndeosebi instituirii Comisiei electorale și a Curții Constituționale și adoptării unei legi privind partidele politice și a unei legi electorale. Libanul a început să dea urmare numai unora dintre recomandările-cheie procedând la desemnarea mult așteptată a unor magistrați. Realizarea obiectivelor reformei nu a avansat decât foarte lent în contextul crizei în curs de desfășurare în țara vecină, Siria. Marocul a adoptat măsuri pentru a începe punerea în aplicare a majorității recomandărilor-cheie, dar nu a finalizat acest proces, în ciuda faptului că și-a exprimat angajamentul față de obiectivele convenite ale reformei. Acesta a instituit un organism pentru un dialog național în ceea ce privește reforma sistemului judiciar, a elaborat (dar nu a adoptat) o lege de instituire a unui organism anticorupție și a continuat să își alinieze legislația la acquis-ul UE. Tunisia, care trecea printr-o tranziție dificilă, a dat urmare numai unora dintre recomandările-cheie. Instituirea Comisiei electorale independente a fost aprobată, însă noua lege electorală nu a fost finalizată. Tunisia a semnat Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euromediteraneene. Pregătirile pentru negocierea unei zone de liber schimb complex și cuprinzător (DCFTA) au progresat. UE a continuat să trateze cu prioritate țările sale partenere contribuind, pe de o parte, la instaurarea statului de drept și a bunei guvernanțe și, pe de altă parte, la punerea bazelor creșterii economice și ale creării de locuri de muncă, precum și ale unor societăți durabile, bazate pe cunoaștere și echitabile din punct de vedere social. După primul grup operativ pentru Tunisia în 2011, grupuri operative pentru Egipt și Iordania au reunit reprezentanți ai instituțiilor UE, guvernelor, sectorului privat, donatorilor internaționali și societății civile, pentru a servi drept catalizatori pentru reforma politică și economică. Asistența financiară a UE din cadrul IEVP și al altor instrumente a jucat un rol esențial într-un anumit număr de cazuri. În cadrul reuniunii lor din iulie 2012, miniștrii de externe ai Parteneriatului estic au declarat că foaia de parcurs a Parteneriatului estic[4] a constituit baza pentru orientarea și monitorizarea continuării punerii în aplicare a obiectivelor parteneriatului, până la următorul summit al Parteneriatului estic. Stabilind principalele reforme pe care țările partenere trebuie să le pună în aplicare și descriind modul în care UE poate să acționeze și sprijinul pe care aceasta îl poate oferi, foaia de parcurs ilustrează noțiunile de responsabilitate reciprocă și de proprietate comună care sunt esențiale pentru a avansa pe calea asocierii politice și a integrării economice. Eforturile pentru consolidarea relațiilor au înregistrat progrese mai mari cu anumite țări decât cu altele. Acest lucru reflectă angajamentul UE de a avansa într-un ritm mai alert cu țările partenere care doresc și sunt gata să facă mai multe progrese în direcția reformelor (în conformitate cu principiul „a oferi mai mult pentru a primi mai mult”). UE a continuat să negocieze acorduri de asociere care includ zone de liber schimb aprofundat și cuprinzător cu Republica Moldova, Armenia și Georgia, precum și un acord de asociere cu Azerbaidjanul. Ea a inițiat negocieri pentru un acord de liber schimb aprofundat și cuprinzător cu Marocul și este în curs de pregătire a negocierilor cu Tunisia și Iordania. Acordul de asociere UE-Ucraina a fost parafat, dar nu a fost semnat. S-au înregistrat progrese substanțiale în ceea ce privește elaborarea planurilor de acțiune PEV comune de nouă generație sau a unor documente echivalente. Planurile de acțiune reflectă necesitățile, capacitățile și angajamentele de reformă specifice fiecărei țări partenere, care să permită existența unor relații nuanțate, pe măsură, între UE și fiecare dintre țările partenere. UE a încheiat negocieri cu privire la planurile de acțiune cu Libanul, Marocul și AP, precum și cu Tunisia în contextul unui parteneriat privilegiat. Planurile de acțiune trebuie să fie aprobate de către respectivele consilii de asociere. Noul plan de acțiune pentru Iordania a intrat în vigoare în luna octombrie. Tor în luna octombrie, UE și Algeria au început negocieri cu privire la un plan de acțiune PEV comun. Ucraina și UE au convenit să demareze procesul de actualizare a programului de asociere actual, ceea ce pregătește punerea în aplicare a viitorului acord de asociere. Pregătirile erau în curs pentru a lansa negocierile în vederea programelor de asociere cu Republica Moldova, Armenia și Georgia. 2.1. O democrație solidă și durabilă În contextul relațiilor de vecinătate, s-au realizat unele progrese privind reformele în vederea unei democrații solide și durabile. Cu toate acestea, există încă unele probleme și anumite evoluții riscă să cunoască un regres. Există tot mai multe divergențe între reformele democratice întreprinse în țările aflate în vecinătate. Prin urmare, UE va răspunde într-o manieră mai nuanțată, pe baza principiului „a oferi mai mult pentru a primi mai mult” și a unei examinări riguroase a angajamentelor de reformă. Pentru a rămâne credibilă, aceasta trebuie să aplice aceleași standarde ridicate și același control reformelor democratice, oriunde și oricare este forma în care acestea au loc. Tunisia, Egiptul și Libia au traversat revoluții care au declanșat reforme democratice, în timp ce în Iordania, Maroc și Algeria autoritățile aflate la putere au inițiat reforme constituționale, electorale și juridice. Au fost organizate alegeri democratice în Egipt, Libia și Tunisia; există încă motive de îngrijorare cu privire la libertatea de întrunire, de asociere și de exprimare, inclusiv libertatea presei, în cele mai multe din țările partenere. UE a desfășurat misiuni de observare a alegerilor în Algeria și Libia. La începutul anului 2013, aceasta observa pentru prima dată alegerile din Iordania. Egiptul a acceptat ca o misiune de observare a UE să monitorizeze viitoarele alegeri parlamentare. Țările din est sunt, de asemenea, pe căi din ce în ce mai diferite. Moldova, Georgia și Armenia au continuat să pună în aplicare reforme vizând ameliorarea cadrului electoral și au organizat alegeri care au fost, în general, conforme cu standardele internaționale, obținând progrese evidente pe calea dificilă către o democrație durabilă. Alegerile parlamentare din Ucraina au prezentat un tablou mai temperat, cu mai multe deficiențe. S-au înregistrat situații deteriorate în mai multe domenii în comparație cu alegerile anterioare. Alegerile din Belarus au avut loc într-un context de represiune – o altă ocazie ratată pentru Belarus de a organiza alegeri în conformitate cu standardele OSCE și cele internaționale. În general, UE este foarte îngrijorată de lipsa libertății de întrunire, de asociere și de exprimare într-un anumit număr de țări. Nu s-a înregistrat nicio îmbunătățire în Belarus în ceea ce privește respectarea drepturilor omului, a statului de drept și a principiilor democratice. În unele țări partenere, organizațiile societății civile (OSC) și uneori, sindicatele, continuă să se confrunte cu constrângeri serioase (obstacole în calea libertății de circulație, acțiuni în justiție împotriva liderilor ONG-urilor, proceduri administrative greoaie, acceptare a unui sprijin financiar care face obiectul autorizării). Organizațiile societății civile egiptene au fost confruntate cu presiuni din ce în ce mai mari din partea autorităților. Legislațiile actuale privind asocierea în Egipt, Maroc și Algeria reprezintă, de asemenea, un motiv de îngrijorare. Libertatea de asociere este, de asemenea, absentă în Belarus și Azerbaidjan. Libertatea de asociere trebuie să fie garantată și noile acte cu putere de lege privind asociațiile trebuie să fie conforme cu normele internaționale privind drepturile omului. În mai multe țări din vecinătate, mass-media continuă să fie afectată din cauza interferențelor politice și economice, a lipsei de diversitate și a autocenzurii. Au existat multe cazuri de hărțuire și de arestare a jurnaliștilor în Azerbaidjan și în Egipt, în timp ce punerea în aplicare a legislației privind transparența mass-mediei în Georgia a reprezentat o evoluție pozitivă. Independența autorităților judiciare trebuie să fie consolidată de manieră nuanțată într-un număr de țări partenere, și anume Egipt, Maroc, Tunisia și Algeria în sud, iar în est, îndeosebi în Azerbaidjan și în Belarus. În Ucraina, există îngrijorări cu privire la utilizarea abuzivă a sistemului juridic în scopuri politice. În ciuda unor reforme ale sistemelor judiciare, autoritățile judiciare continuă să fie percepute ca fiind dependente de cele executive în ansamblul țărilor învecinate orientale și meridionale. Numărul ridicat al condamnărilor, utilizarea excesivă a detențiilor administrative și aplicarea nesatisfăcătoare a principiului egalității armelor au subminat încrederea în sistemul judiciar. Deși au fost depuse eforturi pentru a îmbunătăți infrastructura carcerală, condițiile de detenție rămân o sursă de îngrijorare și cazurile de tortură și de maltratare continua să facă obiectul unor anchete necorespunzătoare, încurajând o cultură a impunității în rândul reprezentanților legii. Corupția rămâne o problemă imensă în multe țări din vecinătate. În majoritatea țărilor, nu a fost luată nicio măsură, sau au fost luate numai măsuri foarte timide pentru a începe lupta împotriva corupției. În mod special în Ucraina, Liban, Azerbaidjan, Libia și Belarus, percepția corupției rămâne foarte ridicată[5]. Controlul democratic asupra forțelor armate și de securitate s-a îmbunătățit, în special în Libia și în Egipt. Reformele din sectorul securității, în special reforma poliției, ridicarea completă a stărilor de urgență și reforma codurilor penale și militare, pentru a se evita judecarea civililor de către tribunalele militare, rămân probleme majore în țările din vecinătatea mediteraneană. Aspecte precum controlul și responsabilitatea poliției, condițiile din sistemul penitenciar și tratamentele aplicate cetățenilor care își efectuează serviciul militar continuă să fie discutate în dialoguri structurate. Procesele de justiție tranzițională credibile sunt esențiale pentru succesul tranziției, în special în acele țări care au înlăturat regimuri autoritare care au săvârșit crime împotriva propriei lor populații. Reformele sistemului judiciar și represiv au, de asemenea, un statut prioritar în cadrul Parteneriatul estic, legate de obiectivul general de menținere și consolidare a statului de drept. Discriminarea culturală și socială împotriva femeilor rămâne o problemă în vecinătatea meridională. Femeile au jucat un rol activ în cadrul revoluțiilor. Acum este esențial ca procesul de tranziție și reformă constituțională să nu împiedice progresul în domeniul egalității dintre bărbați și femei în fața legii și în societate sau să nu submineze această egalitate. Există, de asemenea, un mare potențial de ameliorare în ceea ce privește egalitatea de șanse între femei și bărbați în țările din vecinătatea orientală. Legislațiile exhaustive împotriva discriminării reprezintă încă o problemă în contextul relațiilor de vecinătate, cu puține excepții. Atitudinile discriminatorii sunt larg răspândite, în special împotriva comunității LGBT (lesbiene, homosexuali, bisexuali, transsexuali). 2.2. O dezvoltare economică și socială durabilă Creșterea economică nu a cunoscut o accelerare decât în câteva dintre țările partenere vizate de PEV, precum Georgia și Azerbaidjan, dar a încetinit în multe altele. Riscurile externe legate de situația economică mondială au crescut și conflictele au avut, de asemenea, un impact negativ asupra perspectivelor de redresare economică. Partenerii meridionali și orientali continuă să se confrunte cu dezechilibre macroeconomice generale și cu un șomaj ridicat și, uneori, în creștere. Țările partenere meridionale, în special, au rate ridicate ale șomajului în rândul tinerilor. Instabilitatea politică continuă sau reînnoită au avut, de asemenea, un impact negativ asupra creșterii economice. În absența unei creșteri economice susținute și a unor politici eficace în favoarea ocupării forței de muncă (inclusiv investiții în capitalul uman și promovarea unor condiții de muncă decente, precum și cercetare și inovare), în rândul tinerilor se vor menține niveluri ridicate de șomaj, iar sectorul informal va continua să reprezinte o proporție semnificativă a economiei reale. Disparitățile socioeconomice semnificative persistă în multe țări vecine orientale și meridionale. În cazul în care nu sunt abordați, acești factori vor continua să pună în pericol stabilitatea socială în viitor și tranziția spre democrație. Asistența financiară a UE a contribuit la combaterea acestora prin sprijinirea reformelor economice-cheie. În contextul continuării crizei economice și financiare în zona euro și al încetinirii economice globale, dialogurile pe teme macroeconomice pe care Comisia le-a organizat în 2012 cu marea majoritate a țărilor vecine (toate țările vizate de PEV cu excepția Libiei și Siriei) s-au dovedit a fi un instrument util pentru cooperarea economică între UE și țările partenere ale acesteia. Aceste dialoguri au permis un schimb deschis de opinii cu privire la evoluțiile economice și la provocările politice, inclusiv cu privire la implicațiile crizei din zona euro pentru țările vecine ale UE. Ele au servit, de asemenea, ca o platformă pentru revizuirea punerii în aplicare a priorităților reformei economice identificate în cadrul planurilor de acțiune și ale programelor de asociere din cadrul PEV. În afară de dialogurile regulate pe teme macroeconomice stabilite în cadrul diferitelor acorduri bilaterale, Comisia poartă discuții cu privire la politica economică cu țările partenere care beneficiază de asistență macrofinanciară (AMF) din partea UE. Acest lucru este menit să ajute țările partenere să abordeze dezechilibrele macroeconomice și să pună în aplicare reformele structurale destinate stimulării creșterii economice. În 2012, odată cu plata ultimelor tranșe, Comisia a finalizat punerea în aplicare a celor două programe de AMF aprobate în 2009 (Armenia, împrumuturi și subvenții de 100 de milioane EUR) și în 2010 (Moldova, subvenții de 90 de milioane EUR). Protocolul de acord și Acordul de împrumut pentru programul de AMF în favoarea Ucrainei în valoare de maximum 610 milioane EUR a fost semnat la începutul anului 2013. În cursul anului 2012, UE a colaborat îndeaproape cu autoritățile egiptene și iordaniene la elaborarea unor eventuale programe de AMF care să fie lansate la începutul anului 2013. Decizia legislativă privind programul pentru Georgia pe care Comisia a propus-o la începutul anului 2011 (46 de milioane EUR în împrumuturi și subvenții), a continuat să aștepte aprobarea Parlamentului European și a Consiliului. În 2012, cooperarea în domeniul politicii întreprinderilor a continuat să se concentreze pe îmbunătățirea climatului de afaceri și pe acordarea unui sprijin financiar sporit pentru IMM-uri. Punerea în aplicare a inițiativei „Small Business Act”, un cadru european pentru o politică a întreprinderilor favorabilă IMM-urilor, rămâne un obiectiv esențial. Nivelul de progres variază foarte mult între parteneri. Un mecanism de consultare care vizează să permită IMM-urilor să se exprime cu privire la aspecte preocupante pentru ele ar îmbunătăți elaborarea politicilor din întreaga regiune. Consolidarea statului de drept și acordarea unui acces echitabil și simplu la contractele de achiziții publice prin îmbunătățirea sistemelor de achiziții publice, simplificare administrativă, ameliorarea competențelor, facilitarea accesului la finanțare și sporirea inovării ar permite stimularea dezvoltării întreprinderilor. În multe cazuri, sprijinul financiar acordat de UE ajută IMM-urile să-și dezvolte capacitățile. Combaterea sărăciei și a șomajului a rămas o prioritate ridicată, în special în zonele rurale. În luna mai, UE a organizat un seminar la nivel înalt pentru a prezenta și discuta inițiativa privind Programul European pentru Agricultură și Dezvoltare Rurală pentru țările din vecinătatea Uniunii Europene (enpard). În țările partenere meridionale sunt în curs de elaborare activități pilot. Au fost create comitete tehnice cu participarea societății civile și a sectorului privat. Acțiuni din cadrul ENPARD au fost lansate în Egipt, Algeria, Tunisia, Maroc și la est, în Georgia. Mai mult, în fiecare dintre țările din cadrul Parteneriatului estic, Organizația Națiunilor Unite pentru Alimentație și Agricultură a efectuat evaluări ale sectorului agriculturii și sectorului dezvoltării rurale. UE a identificat, de asemenea, câteva provocări comune la nivel regional. Rezultatele oferă o bază solidă pentru recent-înființatul grup al Parteneriatului estic pentru agricultură și dezvoltare rurală și vor contribui la pregătirea unor eventuale noi programe în acest domeniu. 2.3. Piețe UE rămâne cel mai important partener comercial pentru aproape toate țările din vecinătatea sa. Lucrările pentru aprofundarea integrării economice și comerciale între UE și partenerii săi, prin urmare, au continuat. UE și Ucraina au parafat un acord de asociere, care include zona de liber schimb aprofundat și cuprinzător. Au fost realizate progrese semnificative în negocierile cu Moldova după deschiderea, în martie, a negocierilor în vederea acordului de liber schimb aprofundat și cuprinzător. Armenia și Georgia au făcut progrese mari în negocierile în vederea acordului lor de asociere, inclusiv în cele privind crearea unei zone de liber schimb aprofundat și cuprinzător. Includerea viitoare a acestor parteneri orientali ai zonei de liber schimb aprofundat și cuprinzător în sistemul pan-euromediteranean de cumul diagonal al regulilor de origine va consolida integrarea economică cu UE și le va oferi un stimulent suplimentar pentru crearea unor zone de liber schimb cu alți parteneri din cadrul PEV. După pregătiri temeinice, UE și Marocul au inițiat negocieri referitoare la o zonă de liber schimb aprofundat și cuprinzător la începutul anului 2013. Pregătirile pentru negocierea unui acord de liber schimb aprofundat și cuprinzător cu Tunisia au înregistrat, de asemenea, progrese. Pregătirile pentru negocierea unui acord de liber schimb aprofundat și cuprinzător cu Iordania au stagnat, și acestea nu au început încă cu Egiptul. Acordurile privind produsele agricole și pescărești încheiate cu Marocul și cu Autoritatea Palestiniană au intrat în vigoare în octombrie și, respectiv, ianuarie. Negocierile privind un acord similar cu Tunisia nu au putut fi reluate. Acordul privind evaluarea conformității și acceptarea produselor industriale cu Israelul a intrat în vigoare în ianuarie cu privire la produsele farmaceutice. 2.4. Mobilitate UE și partenerii săi au continuat să îmbunătățească mobilitatea persoanelor. Au fost înregistrate progrese semnificative în 2012 în vederea realizării obiectivului unui regim de scutire de vize în vecinătatea estică, conform recomandării formulate în cursul Summit-ului Parteneriatului estic din 2011. Moldova a făcut un pas înainte important în contextul planului său de acțiune pentru liberalizarea vizelor, trecând la evaluarea celei de-a doua etape a punerii în aplicare a legislației relevante și a criteriilor privind această punere în aplicare. Ucraina a realizat, de asemenea, progrese substanțiale privind planul său de acțiune pentru liberalizarea regimului vizelor. Un dialog privind liberalizarea regimului vizelor cu Georgia a demarat în iunie 2012, cu scopul de a examina condițiile necesare instaurării unui regim de scutire de viză de călătorie în UE pentru cetățenii georgieni, în timp ce Armenia permite cetățenilor UE intrarea fără viză pe teritoriul ei din ianuarie 2013. După înființarea parteneriatelor pentru mobilitate cu Moldova, Georgia și Armenia, au fost lansate discuții în vederea unui eventual parteneriat pentru mobilitate între UE și Azerbaidjan. O primă evaluare majoră a parteneriatului pentru mobilitate între UE și Moldova a arătat utilitatea acestuia în calitate de cadru de cooperare bilateral cuprinzător, dar aceasta a arătat, de asemenea, că suma activităților concrete (în special a celor din domeniul migrației legale) ar putea fi încă extinsă. Propunerea de negocieri adresată de UE statului Belarus cu privire la facilitarea eliberării vizelor și la acordurile de readmisie a rămas fără răspuns. Acest lucru subliniază cât de important este ca statele membre să folosească în mod optim flexibilitatea Codului european al vizelor în ceea ce privește cetățenii belaruși. Legături mai strânse privind mobilitatea și migrația au fost stabilite cu partenerii meridionali, profitând de experiența vastă a UE cu partenerii săi răsăriteni. În urma începerii dialogurilor privind migrația, mobilitatea și securitatea cu Tunisia și Maroc în octombrie 2011, negocierile privind parteneriatele pentru mobilitate cu cele două țări au avansat considerabil în 2012. Recent, UE și Marocul au anunțat un acord la nivel de negociatori privind declarația politică în vederea unui parteneriat pentru mobilitate. Obiectivul este de a finaliza negocierile în prima jumătate a anului 2013. Un dialog cu Iordania a început în decembrie 2012. Până în prezent, Egiptul încă nu a acceptat propunerea UE de a lansa un dialog privind migrația, mobilitatea și securitatea. Programe precum Tempus, Erasmus Mundus, Marie Curie și „Tineretul în acțiune”, în care țările învecinate sunt deosebit de active, au jucat un rol important în promovarea mobilității studenților, a cadrelor universitare, cercetătorilor și tinerilor din aceste țări și din UE, contribuind astfel la modernizarea și deschiderea sistemelor de învățământ superior. 2.5. Cooperare UE a continuat să ofere sprijin financiar reformelor întreprinse în țările partenere. Suma totală disponibilă pentru țările partenere, în perioada 2011 – 2013 se ridică la 6,5 miliarde EUR. Această sumă include fondurile suplimentare (0,95 miliarde EUR) disponibile ca urmare a lansării inițiativei Parteneriatului estic și a revizuirii politicii europene de vecinătate. Majoritatea fondurilor suplimentare este furnizată pe baza principiului „a oferi mai mult pentru a primi mai mult”, și anume a progresului obținut în construirea unei democrații solide și durabile și în aplicarea obiectivelor aferente reformei. Acest sprijin este canalizat prin intermediul a două programe de coordonare: 540 de milioane EUR pentru SPRING[6] în țările din sudul Mediteranei și 130 de milioane EUR pentru EaPIC[7] în țările din vecinătatea estică. Ambele programe pun accentul pe promovarea transformării democratice și a consolidării instituțiilor, precum și pe susținerea creșterii durabile și favorabile incluziunii. Restul fondurilor suplimentare au fost alocate în cea mai mare parte programelor de mobilitate (Tempus, Erasmus Mundus etc.) și pentru a sprijini organizațiile societății civile și actorii nestatali. În ceea ce privește finanțarea viitoare din cadrul viitorului Instrument european de vecinătate și parteneriat (IEVP), se propune ca alocațiile să țină seama de criterii cum ar fi angajamentul țărilor partenere pentru reforme și progresele înregistrate în punerea în aplicare a respectivelor reforme, progresele înregistrate în construirea unei democrații profunde și durabile și nivelul de ambiție al parteneriatului cu UE[8]. În acest cadru a fost creată, în 2011, Facilitatea pentru societatea civilă în cadrul politicii de vecinătate (FSC), cu un buget inițial de 26,4 milioane EUR. Scopul acesteia este de a consolida organizațiile societății civile, inclusiv partenerii sociali, astfel încât aceștia să poată juca un rol în evoluția regiunii vizate de PEV și să aibă un rol adevărat în procesul de democratizare. Prima fază a FSC, pusă în aplicare în 2012, pune accentul pe consolidarea capacităților de punere în rețea a societății civile și pe îmbunătățirea aptitudinii sale de a promova reformele naționale și de a întări obligația responsabilității publice. În decembrie 2012, o a doua fază a FSC a fost adoptată, cu o nouă alocare bugetară de 45,3 milioane EUR pentru perioada 2012 – 2013. Obiectivul este de a sprijini implicarea intensificată a organizațiilor societății civile în dialogul cu guvernele partenere și de a extinde rolul acestora în procesele naționale de reformă și în programele de dezvoltare locală. Pentru a sprijini eforturile actorilor politici în favoarea schimbării democratice din țările lor, în 2011, Înaltul Reprezentant și Comisia au propus crearea unui Fond european pentru democrație (EED). În 2012 au fost adoptate măsuri importante pentru organizarea și lansarea EED în calitate de fundație europeană nonprofit independentă, cu participarea reprezentanților statelor membre, a Parlamentului European, a Comisiei Europene, a Înaltului Reprezentant și a organizațiilor societății civile. Comisia și un număr de state membre au angajat deja fonduri de 15 milioane EUR (din care 6 milioane EUR din partea Comisiei) care ar trebui să permită EED să devină pe deplin operațional în 2013. Decizia referitoare la revizuirea intermediară a mandatului extern al Băncii Europene de Investiții (BEI) în octombrie 2011 a deschis calea pentru împrumuturi suplimentare de 1,15 miliarde EUR în favoarea țărilor partenere și pentru împrumuturi de până la 1 miliard EUR legate de schimbările climatice până la sfârșitul anului 2013. În 2012, BEI a semnat noi împrumuturi de aproape 1,7 miliarde EUR în vecinătatea sudică și aproape 0,9 miliarde EUR în vecinătatea estică (inclusiv Rusia). Banca Europeană pentru Reconstrucție și Dezvoltare (BERD), a cărei zonă de intervenție a fost extinsă în 2011 pentru a cuprinde țările din sudul și din estul Mediteranei, a alocat 1 miliard EUR în mai 2012 pentru a lansa intervenții în primele patru țări. Acestea sunt Egiptul, Iordania, Marocul și Tunisia. Până la 100 de milioane EUR, provenind în parte din bugetul UE, au fost alocate pentru a sprijini activitățile de asistență tehnică în vederea identificării și pregătirii proiectelor. La sfârșitul anului 2012, totalul alocațiilor acordate Facilității de investiții pentru politica de vecinătate (FIPV) a atins 594,9 milioane EUR (din care 259,8 milioane EUR pentru vecinătatea din est și 335,1 milioane EUR pentru vecinătatea din sud) . De la crearea FIPV, un total de 8 miliarde EUR a fost mobilizat de la instituțiile financiare europene (cu o repartiție aproape echivalentă între vecinătatea estică și cea sudică). 2.6. Cooperarea sectorială Cooperarea privind politica sectorială constituie o parte importantă și crescândă din noua PEV, la nivel bilateral, cât și în contextul Parteneriatului estic și al Uniunii pentru Mediterana (UpM). Bazată din ce în ce mai mult pe convergența cu standardele și dispozițiile UE, ea susține tranziția, reforma, modernizarea și, în cele din urmă, integrarea cu piețele UE. Aceasta acoperă o gamă largă de domenii, inclusiv ocuparea forței de muncă și politica socială, politica industrială, politica de concurență, agricultura și dezvoltarea rurală, pescuitul, schimbările climatice, mediul, securitatea energetică, transporturile, politica maritimă integrată, societatea informațională, cercetarea și inovarea, educația, în special cooperarea privind învățământul superior și mobilitatea (prin programe precum Erasmus Mundus, Tempus, acțiunile Marie Curie), cooperarea în domeniul tineretului, sănătatea și cultura. Unii parteneri cooperează cu UE în cadrul instrumentelor sectoriale cu efecte juridice obligatorii, cum ar fi Comunitatea Energiei, acordul bilateral în domeniul aviației sau Convenția regională privind regulile de origine preferențiale pan-euromediteraneene. Aceste instrumente stabilesc baze de activitate regionale care să poată oferi prestații sociale, economice, juridice sau de reglementare și politice care depășesc abordarea bilaterală și pot duce la integrarea progresivă în sectoare specifice. Ele creează o rețea de legături între UE și partenerii săi, contribuind la extinderea normelor juridice ale UE. UE ar trebui să reflecteze asupra modului de a extinde progresiv domeniul de aplicare geografic al acestor instrumente pentru a permite deschiderea lor la alți parteneri ai PEV sau de a elabora, în cooperare cu partenerii doritori, dispozitive sectoriale precum Comunitatea transporturilor cu țările din Balcanii de Vest. În sectorul energiei, eforturile comune s-au concentrat asupra securității energetice, reformei piețelor și integrării acestora, inclusiv prin dezvoltarea infrastructurii, îmbunătățirea eficienței energetice și intensificarea utilizării surselor de energie regenerabilă. Au fost luate măsuri suplimentare în vederea deschiderii coridorului sudic al gazelor, care prezintă o importanță strategică. Partenerii din Europa de Est, cum ar fi Moldova și Ucraina, au făcut progrese cu privire la concretizarea angajamentelor lor în cadrul Comunității Energiei. Recent, Georgia a solicitat, de asemenea, să facă parte din aceasta. UE și partenerii săi mediteraneeni au înregistrat progrese limitate în privința stabilirii unei viitoare comunități mediteraneene a energiei. Partenerii au luat măsuri suplimentare pentru a elabora și a pune în aplicare strategii și acte legislative în domeniul mediului și au făcut unele eforturi pentru a îmbunătăți situația mediului. UE a sprijinit capacitățile țărilor partenere de a combate degradarea mediului și a promova utilizarea durabilă a resurselor naturale, inclusiv în domeniul calității aerului, apei, poluării industriale, gestionării deșeurilor, pesticidelor periculoase, protecției naturii și gestionării pădurilor, precum și pentru a consolida sistemele de informații și de guvernanță referitoare la mediu. Partenerii trebuie să pună pe deplin în aplicare acordurile multilaterale în domeniul mediului la care sunt părți. Programele emblematice pentru prevenirea, pregătirea și răspunsul la catastrofele naturale și provocate de om (PPRD la sud și la est) au contribuit la aplicarea parțială a cadrului de acțiune pentru reducerea riscurilor de catastrofă adoptat în 2005 la Hyogo, facilitând alinierea cu legislația și standardele UE. UE va sprijini dezvoltarea strategiilor de comunicare și de sensibilizare, consolidarea capacităților și ameliorarea coordonării. Partenerii au luat unele măsuri în domeniul schimbărilor climatice, în special prin intermediul mecanismului de dezvoltare nepoluantă și al proiectelor comune de punere în aplicare. UE i-a ajutat să realizeze tranziția către o dezvoltare cu emisii reduse de carbon și rezistența la schimbările climatice prin consolidarea capacităților și prin investiții. Cu toate acestea, elaborarea și punerea în aplicare a unor politici climatice ambițioase rămâne o provocare, la fel ca și integrarea considerațiilor legate de climă în alte politici conexe (de exemplu, în domeniile energiei, transporturilor, agriculturii). Partenerii sunt încurajați să se implice în elaborarea de strategii naționale de combatere a schimbărilor climatice, și anume politici de dezvoltare cu emisii reduse de carbon și strategii de rezistență la schimbările climatice, care vor fi, de asemenea, necesare în contextul negocierilor internaționale și al finalizării lor în 2015. Aceasta include integrarea schimbărilor climatice în alte domenii de politică. Partenerii PEV au pus în aplicare reforme pentru apropierea de standardele UE în domeniul transporturilor. Colaborarea în cadrul Comitetului privind transporturile al Parteneriatului estic s-a axat pe o mai bună integrare a sistemelor de transport, care definesc o rețea regională de transporturi conectată la TEN-T, precum și pe identificarea proiectelor de interconexiune prioritare. Aceste lucrări ar trebui să se încheie în 2013; lucrări similare cu parteneri meridionali ar trebui să fie aprobate la cea de-a doua Conferință ministerială privind transporturile din noiembrie 2013. UE și Moldova au semnat la începutul acestui an un acord privind un spațiu aerian comun. Un astfel de acord a fost deja parafat cu Israelul în 2012. În 2013, negocieri în domeniul aviației vor fi lansate cu Tunisia și ar trebui să fie reluate cu Libanul. Negocierile cu privire la un acord aerian cu Ucraina, relansate în 2012, ar trebui să se încheie în 2013, an în care au început negocieri cu Azerbaidjanul. Dialogul ministerial informal al Parteneriatului estic cu privire la transporturi a avut loc în februarie 2013 pentru a pregăti pentru cea de-a doua reuniune a miniștrilor transporturilor din UE și din țările Parteneriatului estic, în 2013. În 2012, CE, BEI și Organizația Maritimă Internațională (OMI) au colaborat cu privire la mai multe propuneri comune de acțiune, ca urmare a unui studiu de fezabilitate privind cooperarea la dezvoltarea maritimă a Mării Mediterane, realizat sub egida Fondului fiduciar al Facilității euro-mediteraneene de investiții și parteneriat (FEMIP). În 2013, CE, BEI și OMI organizează împreună cea de-a douăsprezecea Conferință a FEMIP în vederea sporirii cooperării marine și maritime între țările mediteraneene și sprijinirii creșterii economice și a creării de locuri de muncă în regiune. În ceea ce privește informațiile referitoare la politica privind societatea informațională, activitățile comune au rămas axate pe stabilirea unor piețe de telecomunicații echitabile, moderne, deschise și transparente, pe accesul liber și dinamic la internet pentru toți și pe o gamă variată de mijloace mass-media. În 2012 a fost creată o rețea a autorităților de reglementare a comunicațiilor electronice în cadrul Parteneriatului estic. Rețeaua autorităților mediteraneene de reglementare va fi consolidată. Au fost realizate progrese importante în vederea dezvoltării spațiului comun al cunoașterii și inovării. În 2012, participarea țărilor vizate de PEV la cel de-al șaptelea Program-cadru (2007 – 2013) (PC7) a crescut. Cererea de propuneri privind cooperarea internațională publicată în iulie 2012 a inclus activități vizând în mod specific țările PEV la nivel regional cât și bilateral, cu scopul de a sprijini dialogul politic, precum și o acțiune specială pentru eliminarea diferențelor dintre cercetare și inovare. La sfârșitul anului 2012, totalul contribuției UE la proiecte cu participarea țărilor PEV a atins 960 de milioane EUR. În martie 2012, un acord de cooperare științifică și tehnologică a fost semnat între UE și Algeria. Republica Moldova a fost asociată la PC7 începând cu ianuarie 2012. Inițiative de consolidare a cooperării biregionale euro-mediteraneene sunt în curs de desfășurare în urma Conferinței euro-mediteraneene privind cercetarea și inovarea care a avut loc la Barcelona în aprilie 2012. Un grup specializat dedicat cercetării și inovării în cadrul actualei platforme IV „Contacte interpersonale” a Parteneriatului estic a fost constituit în 2012 și va fi lansat în 2013. 57. În 2012 a continuat dialogul cu țările partenere pentru identificarea intereselor-cheie ale acestora în ceea ce privește participarea la programele UE și colaborarea cu agențiile UE. UE a organizat reuniuni de informare cu privire la abordarea generală a participării la programele de lucru și colaborarea cu agențiile în majoritatea țărilor partenere. În octombrie, a intrat în vigoare protocolul care permite Marocului să participe la programele UE deschise participării partenerilor PEV. În decembrie, UE a semnat protocoale similare cu Armenia și Iordania. Au început negocierile în vederea semnării protocoalelor cu Azerbaidjanul și Georgia[9]. În noiembrie, UE a organizat un seminar de informare care a reunit țările vizate de PEV și agențiile UE. Comisia a adoptat un proiect de asistență financiară de 3,7 milioane EUR, începând la începutul anului 2013, pentru a finanța măsurile pregătitoare adoptate de agențiile UE pentru a ajuta partenerii din cadrul PEV să participe la activitatea lor. Partenerii din cadrul PEV și-au consolidat interacțiunile cu mai multe agenții ale UE, inclusiv privind cooperarea tehnică bilaterală. UE este pregătită să negocieze protocoale care să permită altor țări vizate de PEV să participe la programele UE. Întrucât programele actuale expiră în 2013, UE va oferi partenerilor informații privind programele 2014 – 20 deschise participării lor, odată ce acestea au fost adoptate. Ea va continua să ajute țările partenere să participe la lucrările agențiilor UE, în special prin punerea la dispoziție de fonduri pentru activități pregătitoare. Țările partenere vor trebui să identifice cu grijă un număr limitat de priorități pentru a facilita continuarea dialogului și a cooperării pe baza unui interes identificat în comun. UE este pregătită să cofinanțeze, pe o bază temporară și degresivă, o parte a costurilor asociate participării. 2.7. Dimensiunile estice și sudice ale PEV 61. PEV se bazează pe parteneriate individuale dintre UE și fiecare țară vecină prin intermediul unei politici unice, bazate pe responsabilitate reciprocă și pe un angajament comun față de valorile universale ale drepturilor omului, democrației și statului de drept. Această abordare este completată de cele două dimensiuni regionale ale PEV. Parteneriatul estic și Parteneriatul pentru democrație și prosperitate împărtășită cu țările sud-mediteraneene vecine au ca scop să încurajeze cooperarea regională și să dezvolte sinergii regionale și să ofere răspunsuri la problemele geografice, economice și sociale specifice din fiecare regiune. 2.7.1 Parteneriatul estic S-au înregistrat progrese bilaterale și multilaterale semnificative în punerea în aplicare a Parteneriatului estic. În ciuda acestui fapt, progrese limitate în unele țări în ceea ce privește reformele democratice, drepturile omului și statul de drept reprezintă în continuare o provocare pentru atingerea obiectivului de asociere politică și integrare economică a țărilor partenere cu UE. Foaia de parcurs stabilită în 2012[10] a constituit o bază pentru orientarea și monitorizarea aplicării în continuare a obiectivelor Parteneriatului, definite în declarațiile de la Praga și de la Varșovia, până la următorul summit de la Vilnius în toamna anului 2013. Platformele și grupurile de lucru ale Parteneriatului estic au oferit un spațiu comun pentru dialog, cooperare și schimb de informații în domenii precum reforma administrației publice, transporturile, precum și migrația și azilul. Platformele Forumului societății civile au fost înființate în toate cele șase țări partenere din cadrul Parteneriatului estic. Au fost înregistrate progrese substanțiale în ceea ce privește acordurile de asociere (AA), inclusiv zonele de liber schimb complex și cuprinzător – instrumente-cheie în sprijinul transformărilor democratice și economice - și UE a progresat către obiectivul de liberalizare a regimului vizelor pentru călătoriile de scurtă durată cu cinci din cele șase țări partenere. UE a acordat fonduri substanțiale pentru a sprijini eforturile de reformă ale partenerilor. Pentru perioada 2011 – 2013, suma de 1,9 miliarde EUR este disponibilă pentru cooperare bilaterală și regională (inclusiv resurse suplimentare în valoare de 350 de milioane EUR). Programul de integrare și de cooperare al Parteneriatului estic (EaPIC) a servit drept instrument pentru aplicarea mai sistematică a unor condiții mai stricte în ceea ce privește politicile și aplicarea principiului „ a oferi mai mult pentru a primi mai mult”. În 2012, trei țări partenere (Moldova, Georgia și Armenia) au beneficiat de un ajutor financiar sporit datorită EaPIC. S-a decis instaurarea, în cadrul Parteneriatului estic, a unor dialoguri informale la nivelul Înaltului Reprezentant/Vicepreședintelui, comisarului pentru politica europeană de vecinătate și miniștrilor afacerilor externe din cele șase țări partenere. Dialogurile informale ar trebui să abordeze orice aspecte legate de politica externă de interes comun pentru UE și partenerii săi, să monitorizeze punerea în aplicare a foii de parcurs a Parteneriatului estic și, dacă este cazul, să includă un dialog sectorial. Prima reuniune a avut loc la Chișinău în iunie 2012 și cel de-al doilea dialog a avut loc la Tbilisi în februarie 2013, inclusiv un dialog informal privind transporturile, cu participarea domnului Kallas, vicepreședinte al Comisiei și a miniștrilor transporturilor din țările partenere. Summit-ul, programat să aibă loc la Vilnius în noiembrie 2013, va fi o altă etapă importantă în realizarea Parteneriatului estic. Unii dintre partenerii est-europeni doresc să meargă mai departe în relațiile lor cu UE. În comunicarea din mai 2011 privind PEV[11], Înaltul Reprezentant și Comisia au indicat că valorile pe care Uniunea Europeană este construită – libertatea, democrația, respectarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, precum și a statului de drept – sunt, de asemenea, în centrul procesului de asociere politică și integrare economică în cadrul PEV. Acestea sunt aceleași valori care sunt consacrate în articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană și pe care se bazează articolele 8 și 49. În 2011, șefii de state sau de guverne reuniți la Varșovia cu ocazia summit-ului Parteneriatului estic au recunoscut aspirațiile și opțiunile europene ale unora dintre parteneri[12]. 2.7.2. Parteneriatul pentru democrație și prosperitate împărtășită 66. În 2012, o foaie de parcurs[13] a stabilit obiectivele care să fie urmărite în cadrul parteneriatului în vecinătatea sudică, atât la nivel bilateral cât și la nivel regional, precum și realizările preconizate până la sfârșitul anului 2013. Punerea în aplicare a foii de parcurs a fost influențată de evoluția situațiilor partenerilor mediteraneeni în 2012. UE și-a continuat politica de angajament reînnoit la nivel bilateral și regional, oferind sprijin pentru tranziție, recunoscând, totodată, că aceasta din urmă aparține partenerilor. În ceea ce privește ajutorul financiar, în afara celor 3,5 miliarde EUR deja programate pentru perioada 2011-2013, UE alocă în jur de 700 de milioane EUR de noi subvenții pentru vecinătatea meridională. 67. Anul 2012 a fost marcat de realizarea cu succes a unor alegeri democratice (Egipt, Algeria și Libia), de realizarea de reforme electorale în pregătirea pentru alegerile din Iordania și Liban și de formarea de noi guverne în majoritatea țărilor. Prin misiuni de asistență sau de observare, UE a sprijinit ceea ce au constituit, deseori, primele alegeri cu adevărat democratice. Politica multipartinică a câștigat o nouă dinamică și societatea civilă a fost mai activă și mai elocventă. În multe țări din regiune, există mai mult respect pentru libertatea de expresie, în general, și a devenit mai ușor să se înființeze partide politice sau sindicate. Cu toate acestea, a devenit evident faptul că o consolidare a instituțiilor democratice este un proces de durată, în special în cazul în care incertitudinea juridică depinde încă de procesul de tranziție (Egipt). Cu toate acestea, noul dinamism al partidelor politice și al societății civile este un semn al dezvoltării unei culturi democratice, ceea ce oferă UE noi canale de dialog. În același timp, în contextul deteriorării situației în materie de securitate, în special din Libia, Sinai și Sahel, reforma sectorului de securitate moștenit de la regimurile anterioare și menținerea în același timp a legii și ordinii publice, devine un aspect important. 68. Pe plan economic, incertitudinile politice, precum și absența unor reforme structurale pentru o creștere favorabilă incluziunii, au continuat să pună o frână în calea activității economice. Deficitele bugetare au rămas ridicate sau chiar s-a înrăutățit în 2012, datorită unei economii precare și a unor cheltuieli sporite pentru a satisface revendicări sociale exprimate cu vehemență. Ratele șomajului, deja ridicate, au crescut ușor. Deși contextul politic nu a fost propice unor reforme economice determinante, există unele semne de stabilizare. Reprezentantul special al UE pentru sudul Mediteranei a jucat un rol determinant în procesul de consolidare a dialogului politic al UE cu țările din regiune angajate în tranziție, contribuind la eforturile depuse de UE pentru consolidarea democrației și a instituțiilor și sporind eficiența, prezența și vizibilitatea acesteia în regiune. Au fost create grupuri de lucru pentru Tunisia (28-29 septembrie 2011), Iordania (22 februarie 2012) și Egipt (13-14 noiembrie 2012). Aceste grupuri de lucru au contribuit la aprofundarea relației UE cu cele trei țări conform unei abordări axate pe rezultate, adaptate și diferențiate care implică toate instituțiile UE și sectorul privat. La misiunile pentru creștere economică conduse de vicepreședintele Comisiei Europene, domnul Antonio Tajani, în Maroc și Tunisia în noiembrie 2012, au participat, de asemenea, antreprenori europeni. În Tunisia, a fost lansat un Consiliu UE-Tunisia pentru antreprenoriat care să consilieze guvernul tunisian cu privire la modalitățile de îmbunătățire a climatului de afaceri. 70. La nivel regional, copreședinția de nord a Uniunii pentru Mediterana a fost transferată către UE, iar Iordania a asumat copreședinția de sud. Aceasta a fost dovada unei noi voințe, pe ambele țărmuri ale Mediteranei, de a transforma Uniunea pentru Mediterana, acest forum unic cu 43 de membri[14], într-un catalizator eficient pentru dezvoltarea proiectelor regionale. Reuniunea ministerială care a avut loc în noiembrie între UE și Liga Arabă a emis un mesaj politic clar cu privire la angajamentul UE și al autorităților din țările arabe de a coopera pentru soluționarea problemelor lor comune. În decembrie, o comunicare comună[15] a prezentat mijloacele prin care Uniunea Europeană ar putea sprijini o cooperare mai strânsă între țările Maghrebului. Comisia a participat, de asemenea, la summit-ul 5 + 5 din octombrie, între cele cinci țări mediteraneene din sudul UE și Maghreb, afișând sprijinul său pentru continuarea integrării regionale ca un pas important pentru promovarea securității și a prosperității. În timp ce progrese semnificative în direcția obiectivelor foii de parcurs au fost înregistrate în 2012, realizarea unor progrese suplimentare în 2013 va depinde de voința constantă a UE și a partenerilor săi de a respecta angajamentele deja luate. Pe măsură ce situația politică se stabilizează și țările partenere avansează pe calea tranziției către democrație, guvernele ar trebui să fie într-o poziție mai bună pentru a profita de avantajele pe care UE le poate oferi și ar putea da un nou impuls participării lor la cooperarea regională. 2.8. Soluționarea conflictelor în țările vizate de politica europeană de vecinătate Soluționarea conflictelor de lungă durată în țările din vecinătate — în Moldova, Caucazul de Sud, Orientul Mijlociu – constituie o parte importantă a politicii UE. Angajamentul UE în cadrul PESC/PSAC va continua să facă parte integrantă din PEV. Prezența misiunilor PSAC în țările din vecinătate reflectă abordarea globală și multidimensională a UE în acest domeniu, abordând probleme privind securitatea, statul de drept și gestionarea civilă a crizelor. Reprezentantul special al UE pentru Caucazul de Sud și criza din Georgia a continuat să joace un rol esențial în eforturile depuse de UE pentru soluționarea conflictelor din Georgia și Nagorno Karabakh. Împreună cu ONU și OSCE, reprezentantul special a coprezidat discuțiile internaționale de la Geneva privind criza din Georgia. Aceste discuții sunt în prezent singurul forum de dialog între autoritățile georgiene și regiunile separatiste din Abhazia și Osetia de Sud, deși noua administrație georgiană și-a exprimat intenția de a stabili canale directe de comunicare cu reprezentanți ai entităților de facto. Misiunea de monitorizare a UE în Georgia a contribuit la stabilizarea situației din această țară prin intermediul prezenței sale ca observator de-a lungul liniilor de demarcație administrativă cu regiunile secesioniste. În ceea ce privește provincia Nagorno Karabah, au continuat contactele la nivel înalt cu Armenia și Azerbaidjan pentru a încuraja soluționarea pașnică a conflictului, în special prin sprijinirea activității Grupului de la Minsk din cadrul OSCE. Acordând, în același timp, încredere deplină copreședinților Grupului de la Minsk, UE și-a manifestat disponibilitatea de a facilita reconcilierea și reconstrucția, în sprijinul eventualelor progrese care ar putea fi înregistrate în cadrul negocierilor. În septembrie 2012, a fost lansată a doua fază a programului în favoarea societății civile finanțat de UE, Parteneriatul european pentru soluționarea pașnică a conflictului din provincia Nagorno-Karabah (EPNK). Procesul de soluționare a conflictului din Transnistria în formatul 5 + 2, care a fost reluat în mod oficial în decembrie 2011, a câștigat o anumită dinamică. În ianuarie 2012, cele două părți, reunite la Odessa, au convenit asupra unei abordări „cu pași mici” pentru soluționarea aspectelor de ordin practic de primă importanță pentru cetățeni. În aprilie, grupul celor 5 + 2 a adoptat prin consens norme de procedură precum și un program complet de negocieri. Programul de negocieri acoperă aspecte socio-economice, umanitare, juridice, politice și de securitate. Din momentul respectiv, participanții la grupul celor 5 + 2 au acordat sprijinul lor politic discuțiilor cu caracter tehnic conduse de diversele părți. Acest lucru a permis reluarea transportului feroviar de mărfuri prin regiunea Transnistria și realizarea unor progrese substanțiale în domeniul educației și privind alte aspecte socio-economice. În noiembrie, participanții au făcut un schimb de opinii, fără a ajunge la un consens, cu privire la necesitatea de a discuta aspectele politice ale soluționării conflictului și lipsa de claritate care împiedică soluționarea problemelor socio-economice și umanitare. În scopul de a consolida stabilitatea în regiune, UE a participat în mod activ la discuțiile în formatul 5 + 2 și și-a intensificat prezență pe teren. Ea a făcut aceasta prin facilitarea participării întreprinderilor cu sediul în Transnistria la fluxurile comerciale dintre UE și Moldova și prin finanțarea unui număr din ce în ce mai mare de proiecte care vizează restabilirea încrederii cu privire la chestiunile sociale, de sănătate, educație și de ajutor umanitar. Moldova și Ucraina au continuat să participe în mod constructiv la lucrările misiunii UE de asistență la frontiera dintre Moldova și Ucraina (EUBAM). Cu sprijinul EUBAM, autoritățile vamale și serviciile poliției de frontieră din Moldova au continuat să își îmbunătățească competențele profesionale și cooperarea între agențiile naționale și cu Ucraina. EUBAM a continuat să sprijine delimitarea frontierei de stat cu Ucraina. Schimbările intervenite în lumea arabă au subliniat încă o dată nevoia urgentă de reluare a negocierilor între Israel și palestinieni. În cursul anului 2012, UE a continuat să încurajeze ambele părți să se întoarcă la masa negocierilor în conformitate cu declarația Cvartetului din septembrie 2011. Din păcate, în pofida sprijinului Iordaniei la începutul anului, aceste negocieri nu au fost reluate. UE, în timp ce își reafirmă sprijinul pentru o soluție axată pe coexistența celor două state, și-a exprimat preocuparea crescândă privind evoluțiile de la fața locului care riscă să facă imposibilă o astfel de soluție. Ea a continuat să promoveze rezolvarea conflictului israeliano-palestinian prin discuții bilaterale pașnice bazate pe dreptul internațional și pe parametrii deja definiți. Pe lângă sprijinul său concret și constant în cadrul PEV, eforturile sale politice au fost cel mai bine reflectate în concluziile Consiliului Afaceri Externe din mai și din decembrie 2012. UE a oferit în continuare asistență Autorității Palestiniene în eforturile sale de construcție a statului bazate pe statul de drept și pe respectarea drepturilor omului. Ea a reiterat apelul său la reconciliere între palestinieni și s-a concentrat asupra prevenirii actelor unilaterale care amenință viabilitatea unei soluții bazate pe coexistența celor două state, mai ales în ceea ce privește extinderea coloniilor israeliene, inclusiv extinderea în Ierusalimul de est. Recunoscând pe deplin nevoile legitime ale Israelului în materie de securitate, ea a continuat să solicite încetarea blocadei Fâșiei Gaza cu principalul obiectiv de îmbunătățire a situației umanitare intolerabile. Ea a cooperat îndeaproape cu Statele Unite și cu alți parteneri internaționali, inclusiv în cadrul Cvartetului. Ea a salutat eforturile de mediere depuse de Iordania și Egipt în favoarea soluționării conflictului, precum și sprijinul general oferit de Liga Arabă procesului de pace din Orientul Mijlociu. Operațiunile misiunii UE de asistență frontalieră la punctul de trecere de la Rafah sunt suspendate din cauza preluării violente a controlului Fâșiei Gaza de către Hamas la mijlocul anului 2007. Începând de atunci, executarea unei părți importante a mandatului său este suspendată, deși misiunea și-a păstrat capacitatea și disponibilitatea de a-și relua activitățile și de a se desfășura din nou la punctul de trecere a frontierei de la Rafah de îndată ce condițiile politice și de securitate o vor permite. Ulterior crizei din Gaza din noiembrie 2012, au fost reluate discuțiile cu privire la posibila reactivare a misiunii UE. În cazul Siriei, UE a condamnat în mod repetat încălcările continue ale drepturilor omului, a adoptat mai multe serii de măsuri restrictive împotriva regimului sirian și a oferit ajutor umanitar persoanelor strămutate în interiorul țării și refugiaților. Ea a întreprins acțiuni diplomatice pentru a facilita găsirea unei soluții pașnice pentru această criză, acordând sprijinul său trimișilor speciali ai ONU și ai Ligii Arabe, participând la reuniunile Prietenilor Siriei, precum și sprijinind eforturile de încurajare a unei opoziții unite și reprezentative. Pe tot parcursul crizei siriene, UE s-a aflat în prim-planul acțiunii umanitare internaționale, acționând în strânsă coordonare cu alți donatori și organizații internaționale pentru a asigura identificarea promptă a necesităților, precum și acordarea rapidă și eficace a ajutoarelor. În 2012, au fost furnizate Siriei și țărilor învecinate ajutoare umanitare în valoare de 150 de milioane EUR, completate de o contribuție de 208 milioane EUR din partea statelor membre ale UE. Aproximativ 80 de milioane EUR au fost acordate în cadrul IEVP și al instrumentelor tematice cu scopul de a răspunde nevoilor pe termen lung ale populației siriene (sprijin pentru societatea civilă, apărătorii drepturilor omului, refugiați …) și pentru a ajuta țările vecine să facă față valului de refugiați. 3. Coerența politicilor PEV este un prim exemplu al unei abordări globale a politicii externe. Cooperarea cu vecinii noștri utilizează toate politicile și instrumentele aflate la dispoziția UE. Aceasta combină asocierea politică pe termen lung, politica comercială, politicile sectoriale și cooperarea financiară cu politici și măsuri pe termen scurt corespunzătoare instrumentelor PESC/PSAC. Ea arată modul în care o abordare globală poate fi utilizată pentru a genera acțiuni coerente care implică toți actorii interesați din UE. După cum s-a anunțat în programul de lucru al Comisiei pentru anul 2013, Înaltul Reprezentant și Comisia lucrează în prezent la o comunicare comună care să evidențieze modul de a dezvolta în continuare această abordare. UE colaborează îndeaproape cu alte țări donatoare și actori internaționali pentru a răspunde crizelor umanitare, a promova tranziția democratică și a încuraja dezvoltarea economică în țările partenere. Ameliorarea sinergiilor și a coordonării cu principalele instituții de finanțare internaționale (IFI) în regiunile vizate de PEV este deja o sarcină esențială și va crește în importanță în viitor. Mecanismele de consultare precoce, trecând atât prin cadrele actuale, protocolul de acord tripartit între Comisie, Grupul BEI și BERD, precum și Grupul de la Luxemburg (UE, FMI, Banca Mondială, SFI, BEI și BERD) și cooperarea sporită la nivel local sunt esențiale pentru a îmbunătăți alinierea politicilor cu obiectivele PEV. Reprezentantul special pentru țările din sudul Mediteranei și Comisia se ocupă de coordonarea cu instituțiile financiare internaționale și cu G8 în contextul procesului de la Deauville. La nivel mondial, chestiunile de politică vizate de PEV au fost, de asemenea, discutate în cadrul reuniunii anuale cu administratorii europeni ai Băncii Mondiale din 2012. Consultări cu membrii europeni ai consiliului de administrație al BERD sunt, de asemenea, organizate în mod regulat și pot aborda chestiuni politice aferente PEV. Parteneriatul politic și strategic dintre Consiliul Europei (CoE) și UE a fost consolidat în mod continuu în ultimii ani. Cooperarea și dialogul cu Consiliul Europei contribuie la atingerea obiectivelor comune de manifestare a unui respect sporit pentru valorile comune cum sunt drepturilor omului și libertățile fundamentale, democrația și statul de drept în țările din regiune. De asemenea, UE colaborează îndeaproape cu OSCE privind soluționarea conflictelor în cadrul Grupului de la Minsk și al procesului de soluționare al conflictului din Transnistria 5 + 2, precum și cu OSCE și cu ONU în cadrul discuțiilor internaționale de la Geneva cu privire la conflictul din Georgia. Parlamentul European, Comitetul Regiunilor - în special, cele două organisme asociate ale acestuia, CORLEAP (Conferința autorităților locale și regionale din Parteneriatul estic) și ARLEM (Adunarea autorităților locale și regionale din zona euromediteraneană) - și Comitetul Economic și Social European joacă un rol din ce în ce mai activ și important în cadrul PEV, contribuind la dezvoltarea dialogului politic și la optimizarea integrării unor alte dimensiuni ale cooperării în cadrul PEV. Acest lucru consolidează și mai mult sinergiile din cadrul aplicării și comunicării politicii. Vecinii UE devin, de asemenea, parteneri în domeniul PSAC. Ucraina participă la o serie de misiuni ale PSAC. Cu Ucraina și Moldova au fost încheiate acorduri-cadru de participare la PSAC, cu Georgia sunt în desfășurare negocieri, iar Armenia și-a exprimat, de asemenea, interesul. Există încă loc pentru îmbunătățiri. UE va continua să examineze modul de întărire a coerenței între diferiții actori. Este clar că, într-o serie de domenii, în special în domeniul mobilității, în care statele membre au păstrat competențe importante de politică, UE trebuie să colaboreze mai îndeaproape cu statele ei membre pentru a respecta angajamentul luat față de partenerii săi. Ea trebuie, de asemenea, să găsească modalități de a implica alte părți interesate în elaborarea politicilor, de exemplu, în pregătirea planurilor de acțiune sau a programelor de asociere. Instituțiile UE și statele membre trebuie să depună eforturi în vederea maximizării coerenței, element esențial pentru a conferi o valoare adăugată la nivelul UE. Delegațiile UE în țările partenere au un rol important de jucat în reunirea tuturor actorilor, asigurând coerența și sinergiile pe teren. Acestea vor trebui, de asemenea, să își asume un rol mai important ca platforme pentru ca autoritățile, societatea civilă sau întreprinderile din țările partenere să obțină informații cu privire la politica și asistența de care pot beneficia. 4. Provocări viitoare Valorile universale care stau la baza UE – libertatea, democrația, respectul pentru drepturile omului și libertățile fundamentale, precum și statul de drept – stau, de asemenea, la baza PEV. Pentru partenerii care doresc să se apropie cât mai mult posibil de UE, acesta constituie principalul punct de referință pentru reformele lor interne. Acest proces de reformă trebuie să fie favorabil incluziunii. Pentru ca acestea să fie durabile și încununate de succes, este esențial ca ansamblul societății, și nu numai elitele politice sau anumite părți ale clasei politice, să facă această alegere și să respecte valorile universale menționate anterior. Principiul „a oferi mai mult pentru a primi mai mult” va rămâne un element important pentru ca PEV să țină seama de eforturile și progresele înregistrate în reformele democratice. Noul instrument financiar pentru politica de vecinătate pentru perioada 2014-2020 va integra acest principiu în domeniul cooperării financiare. Dar principiul nu se limitează la cooperarea financiară. Astfel cum se indică în comunicarea comună din 2011, UE își va adapta, de asemenea, oferta către partenerii săi, în special în ceea ce privește condițiile de acces la piețe și ameliorarea mobilității, în funcție de nivelul de avansare al reformelor și de ambiția manifestată de partenerii săi. Analizele au arătat că, în afară de câteva țări care au respectat majoritatea recomandărilor, un mare număr dintre recomandările esențiale conținute în rapoartele de monitorizare a progreselor PEV din anul trecut rămân valabile și vor continua să se găsească în centrul procesului de reformă în cursul anului (anilor) următor(i). Întrucât o serie de țări partenere au realizat progrese foarte limitate în ceea ce privește atingerea obiectivelor definite de comun acord, precum și întrucât unele dintre acestea au răspuns foarte puțin la măsurile de stimulare oferite de PEV, este poate necesar să se recurgă la o privire critică asupra instrumentelor și mecanismelor acesteia din urmă. În cazul în care este necesar, UE trebuie să reflecteze asupra necesității unor ajustări ale acestora, care să le permită să răspundă mai bine așteptărilor și nevoilor partenerilor, contribuind astfel la o mai bună utilizare a acestor instrumente și mecanisme. În același timp, țările partenere trebuie să arate că sunt hotărâte să atingă obiectivele convenite în comun cu UE. Prioritățile și programele de reformă convenite cu UE trebuie să devină parte integrantă a strategiilor naționale de reformă și dezvoltare. Este fundamental să se ofere cetățenilor noi posibilități de a călători și studia în UE sau de a desfășura activități comerciale cu aceasta, pentru a împărtăși valorile pe care aceasta este construită. UE ar trebui să acorde o importanță sporită politicilor și măsurilor axate pe aceste aspecte. Mobilitatea persoanelor, bursele pentru studenți și rețelele de întreprinderi pot înclina balanța partenerilor „în favoarea Europei” mai mult decât orice alte considerente. În est, planurile de acțiune privind liberalizarea regimului vizelor s-au dovedit eficiente pentru încurajarea reformelor în țările partenere. Deplina aplicare a acestora de către parteneri ar trebui să facă mai tangibilă perspectiva unor regimuri fără vize. Din cauza multiplelor fațete ale naturii sale, a numeroșilor actori care intervin în cadrul ei și a caracterului său tehnic câteodată, PEV este o politică cu privire la care este dificil de comunicat. Cu toate acestea, UE este percepută ca un model și o sursă de inspirație pentru locuitorii țărilor vecine în ceea ce privește valorile care stau la baza PEV – drepturile omului, democrația, libertățile fundamentale, prosperitatea și solidaritatea. Un sondaj de opinie realizat în țările partenere ale PEV[16] arată că majoritatea țărilor vecine[17] au o imagine pozitivă despre UE. UE este asociată cu promovarea drepturilor omului, solidaritatea, prosperitatea, democrația și libertatea de exprimare. Aceste valori și dezvoltarea economică sunt considerate ca fiind principalele aspecte ale cooperării. Același studiu arată însă că multe persoane nu consideră că sunt bine informate cu privire la acțiunile UE în țările lor. Acest fapt subliniază nevoia de a informa mai bine cetățenii din țările partenere cu privire la PEV, obiectivele și instrumentele sale și realizările înregistrate de aceasta. Conflictele rămân o problemă în unele regiuni ale politicii europene de vecinătate, riscând să submineze procesele de reformă născânde. Promovarea păcii și stabilității prin utilizarea tuturor instrumentelor civile și militare de care dispune UE este o necesitate urgentă care nu poate fi neglijată. Schimbările de orientare ale țărilor partenere în materie de politică externă și implicarea sporită a altor actori din regiune pot determina, de asemenea, ca UE să devină mai puțin atractivă ca model și parteneră. Aceasta va impune ca UE să mediteze asupra modului de a avea o abordare politică mai multilaterală, care implică în mod mai sistematic decât în prezent ceilalți actori care operează în țările vecine pentru a soluționa, împreună cu țările partenere, problemele care prezintă un interes comun. În sudul Mediteranei, Turcia, țările Golfului și organizații cum ar fi Liga Arabă joacă un rol mai important în tentativele de a rezolva conflictele și promovează mai intens interesele lor economice și politice. Apariția unor sisteme alternative de integrare regională în vecinătatea estică reprezintă o nouă provocare. Apariția Uniunii Eurasiatice între Federația Rusă, Belarus și Kazahstan a modificat peisajul. Acest fapt este perceput ca oferind un model alternativ de dezvoltare politică și economică alături de integrarea în UE. Totuși, trebuie făcută o alegere. De exemplu, aderarea la Uniunea vamală care face parte din Uniunea Eurasiatică ar putea împiedica integrarea economică cu UE prin intermediul unui acord de liber schimb complex și cuprinzător. 5. Concluzie În timp ce principiile și obiectivele de bază ale PEV continuă să se aplice tuturor partenerilor și tuturor componentelor politicii, relația întreținută de UE cu fiecare dintre partenerii săi este unică, iar instrumentele PEV sunt adaptate pentru a servi fiecăreia dintre aceste relații. PEV oferă UE un set de instrumente care permit acesteia să își adapteze abordarea politică și oferta la contextul individual al partenerilor săi și la aspirațiile acestora în ceea ce privește relația lor cu UE. Aceasta din urmă se va confrunta tot mai mult cu necesitatea de a răspunde în mod diferențiat progresului, în conformitate cu diferitele evoluții, cu ambițiile și nevoile partenerilor săi. Partenerii nu ar trebui să își reducă ambițiile și angajamentul în ceea ce privește reformarea societăților lor și a sistemele lor politice și economice. Aceste reforme rămân esențiale pentru îndeplinirea aspirațiilor și nevoilor populațiilor lor. Este fundamental ca responsabilii politici să-și reînnoiască angajamentele politice pentru a realiza efectiv aceste reforme adesea dificile. La rândul său, UE trebuie să continue să-și respecte angajamentele privind o asociere politică mai puternică, o integrare economică mai aprofundată și sprijinul pentru realizarea de reforme. [1] COM (2011) 303 din 25.5.2011. [2] Prezenta comunicare comună este însoțită de următoarele documente: douăsprezece rapoarte de activitate pentru fiecare țară, care evaluează punerea în aplicare a PEV în 2012 în țările cu care un plan de acțiune PEV sau un act echivalent a fost convenit; două rapoarte privind progresele înregistrate la nivel regional în 2012 în ceea ce privește punerea în aplicare a Parteneriatului estic, precum și a Parteneriatului pentru democrație și prosperitate împărtășită, precum și o anexă statistică. [3] În temeiul rezoluției 67/19 a Adunării Generale a ONU, denumirea „Palestina” va fi utilizată ori de câte ori se face referire la ceea ce până în prezent purta denumirea „Autoritatea Națională Palestiniană” sau „teritoriile palestiniene ocupate”. Aceasta nu implică nicio recunoaștere a Palestinei ca stat în temeiul Concluziilor Consiliului din decembrie 2009. [4] Declarație comună a miniștrilor afacerilor externe din cadrul Parteneriatului estic, Bruxelles, 23 iulie 2012, Consiliul Uniunii Europene, 12862/12, PRESSE 348. Comunicarea comună către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor, Eastern Partnership: A Roadmap to the autumn 2013 Summit (Parteneriatul estic: o foaie de parcurs pînă la summit-ul din toamna anului 2013), JOIN(2012) 13 final, 15.5.2012. [5] Transparency International, indicele de percepție a corupției 2012. [6] Support for Partnership, Reform and Inclusive Growth (Sprijin pentru parteneriat, reformă și creștere favorabilă incluziunii). [7] Eastern Partnership Integration and Cooperation Programme (Programul de intregrare și cooperare din cadrul Parteneriatului estic). [8] COM(2011) 839 final. [9] Protocoale care permit Republicii Moldova și Ucrainei să participe la programele UE deschise participării acestora au intrat în vigoare în 2011 și un protocol a fost semnat cu Israelul în 2008. [10] Comunicarea comună către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor, Eastern Partnership: A Roadmap to the autumn 2013 Summit (Parteneriatul estic: o foaie de parcurs pînă la summit-ul din toamna anului 2013), JOIN(2012) 13 final, 15.5.2012. [11] Comunicare comună către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor, A new response to a changing Neighbourhood (Un răspuns nou în contextul schimbărilor din țările vecine) COM(2011) 303. 25.5.2011 [12] Declarația comună a summit-ului Parteneriatului estic, Varșovia, 29-30 septembrie 2011. [13] Document de lucru comun al serviciilor, Parteneriatul pentru democrație și prosperitate împărtășită: Raport cu privire la activitățile desfășurate în 2011 și foaie de parcurs pentru acțiunile viitoare, care însoțesc documentul Comunicare comună către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor privind realizarea unei noi politici europene de vecinătate, SWD (2012) 121 final, 15.5.2012 [14] Participarea Siriei este în prezent suspendată, prin urmare cooperarea vizează numai 42 de țări. [15] Comunicarea comună către Parlamentul European, Consiliul, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor, Supporting closer cooperation and regional integration in the Maghreb: Algeria, Libya, Mauritania, Morocco and Tunisia. (Sprijinirea unei cooperări mai strânse și a integrării regionale în Magreb: Algeria, Libia, Mauritania, Maroc și Tunisia,) JOIN(2012), 36 final, 17.12.2012. [16] Barometrul vecinătății UE primăvara anului 2012 și toamna anului 2012. [17] Cu excepția Egiptului și Libiei, în cazul cărora majoritatea cetățenilor pare să nu aibă o opinie sau să nu dispună de multe informații cu privire la imaginea UE sau la situația relațiilor cu aceasta.