[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 6.11.2007

COM(2007) 679 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU ŞI PARLAMENTUL EUROPEAN

RAPORTUL 2006 PRIVIND PHARE, INSTRUMENTELE DE PREADERARE ŞI DE TRANZIŢIE {SEC(2007) 1462}

Introducere

Împreună cu celelalte două instrumente finanţate de către Comunităţile Europene, şi anume ISPA (Instrumentul pentru politici structurale de preaderare) şi SAPARD (Programul special de aderare pentru agricultură şi dezvoltare rurală), Programul PHARE îşi propune să susţină ţările candidate şi cele aderente în pregătirile acestora pentru aderarea la Uniunea Europeană. În 2006, în urma aderării celor zece noi state membre, Bulgaria, România şi Croaţia au continuat să beneficieze de cele trei instrumente de preaderare; regulamentele respective au fost ulterior modificate, iar în buget au fost prevăzute credite pentru PHARE şi ISPA încă din 2005, iar pentru SAPARD, din 2006. Turcia a continuat să primească sprijin în baza propriului instrument de asistenţă preaderare.

Obiectivele asistenţei preaderare PHARE sunt asistarea ţărilor candidate şi a celor aderente în eforturile acestora de a-şi consolida instituţiile şi administraţia publică pentru a funcţiona eficient în cadrul Uniunii Europene, promovarea alinierii la legislaţia Comunităţii Europene, reducerea necesităţii perioadelor de tranziţie şi promovarea coeziunii economice şi sociale (CES).

Programarea are la bază Orientările Phare care au fost revizuite în 2004 pentru a însoţi viitoarea aliniere a regulamentului privind Cooperarea transfrontalieră (CBC) la INTERREG, pentru a sprijini abordarea unică cerută în domeniu în ceea ce priveşte siguranţa nucleară şi pentru a sublinia trecerea la Sistemul de descentralizare extinsă (EDIS). Programarea şi punerea în aplicare a asistenţei preaderare pentru Turcia au reflectat în mare măsură procedurile şi conţinutul sprijinului Phare. Pentru a pregăti abordarea descentralizată a gestionării programelor instituită în baza Fondurilor structurale, Comisia Europeană a mărit tot mai mult sprijinul acordat Bulgariei şi României pentru a permite un transfer suplimentar al responsabilităţii privind gestionarea şi punerea în aplicare a programelor Phare către autorităţile naţionale.

De asemenea, prezentul raport conţine informaţii referitoare la facilitatea de tranziţie pentru noile state membre care a fost introdusă pentru a permite continuarea sprijinului pentru dezvoltarea instituţională în scopul întăririi şi consolidării capacităţii instituţionale şi administrative de a pune în aplicare acquis-ul comunitar . Programarea are la bază necesităţile identificate în raportul global de monitorizare al Comisiei (noiembrie 2003).

1. RETROSPECTIVA ANULUI

1.1. Principalele evoluţii ale procesului de extindere în 2006

Anul 2006 a fost crucial pentru politica de extindere. Cea de-a cincea rundă de extindere a UE a fost încheiată odată cu aderarea Bulgariei şi a României la 1 ianuarie 2007. Având în vedere provocările actuale în ceea ce priveşte extinderea, în special negocierile de aderare cu Croaţia şi Turcia şi procesul de stabilizare şi asociere cu ţările din Balcanii de Vest în cadrul unei strategii de preaderare, Comisia a propus o strategie pentru stabilirea unui nou consens privind extinderea. Această strategie a fost aprobată de către Consiliul European din decembrie.

În ceea ce priveşte Bulgaria şi România, Comisia a monitorizat îndeaproape pregătirile acestora pentru aderare şi a creat un regulament special pentru a putea reduce temporar decontarea unor componente ale plăţilor pentru agricultură în cazul în care nu sunt îndeplinite criteriile de utilizare a acestor fonduri. La 13 decembrie, Comisia a luat decizii de instituire pentru ambele ţări a unui mecanism de cooperare şi verificare a progreselor în ceea ce priveşte reforma sistemului judiciar, lupta împotriva corupţiei şi a crimei organizate.

În paralel, procesul negocierilor de aderare cu Croaţia şi Turcia a continuat. Procesul de „examinare analitică” s-a încheiat cu succes pentru ambele ţări în octombrie. Având în vedere faptul că Turcia nu şi-a îndeplinit obligaţia de punere în aplicare nediscriminatorie a Protocolului adiţional la Acordul de asociere, Comisia a emis o recomandare la 29 noiembrie cu privire la desfăşurarea ulterioară a negocierilor de aderare, care a fost adoptată în cea mai mare parte de către Consiliu.

De asemenea, Comisia a continuat să monitorizeze progresele Turciei, Croaţiei şi Fostei Republici Iugoslave a Macedoniei în direcţia îndeplinirii criteriilor de aderare şi a respectării parteneriatul de aderare. Programele financiare de cooperare au fost adaptate în sensul sprijinirii reformelor de aderare aferente. Angajamentele în ceea ce priveşte ajutorul financiar pentru ţările candidate în 2006 s-au ridicat la 450 milioane euro pentru Turcia, 140 milioane euro pentru Croaţia şi 43,6 milioane euro pentru Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei.

Acţiunile privind măsurile care vizează încetarea izolării comunităţii turco-cipriote şi facilitarea viitoarei reunificări a Ciprului au continuat. În urma adoptării Regulamentului privind ajutorul la începutul anului 2006, au fost pregătite documentele de programare şi deciziile Comisiei cu privire la un program de ajutor în valoare de 259 milioane euro pentru comunitatea turco-cipriotă.

Acţiunile privind punerea în aplicare a procesului de stabilizare şi asociere (PSA) în Balcanii de Vest au continuat pe toată perioada anului 2006. În decembrie au fost deschise negocierile privind acordurile de facilitare a vizei cu Albania, Bosnia şi Herţegovina, Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, Muntenegru şi Serbia . Negocierile privind acordurile de readmisie au fost lansate cu aceleaşi ţări, cu excepţia Albaniei, unde acordul de readmisie a intrat în vigoare în mai 2006.

În iunie 2006 s-a semnat cu Albania un acord de stabilizare şi asociere (ASA). Un acord provizoriu a permis ca dispoziţiile comerciale să intre în vigoare în decembrie 2006, în aşteptarea ratificării ASA.

În ceea ce priveşte acordul de stabilizare şi asociere (ASA), negocierile cu Serbia şi Muntenegru au început în octombrie 2005. În primele luni ale anului 2006 s-au înregistrat progrese substanţiale. Cu toate acestea, deoarece angajamentele acesteia cu privire la cooperarea cu Tribunalul Penal Internaţional pentru Fosta Iugoslavie (ICTY) nu au fost îndeplinite, Comisia a hotărât să suspende negocierile privind ASA la 3 mai 2006.

În 2006, Comisia a contribuit la evoluţiile progresive în ceea ce priveşte definirea statutului de stat al Muntenegrului . În urma referendumului şi a recunoaşterii independenţei statului Muntenegru de către UE, Consiliul a adoptat propunerea Comisiei pentru un nou mandat de negociere a ASA cu Muntenegru. Negocierile au fost reluate în septembrie şi s-au încheiat din punct de vedere tehnic în decembrie; acordul va fi parafat de îndată ce ţara va înregistra suficiente progrese în domeniile subliniate de către Comisie.

Negocierile privind ASA cu Bosnia şi Herţegovina sau încheiat din punct de vedere tehnic în decembrie; acordul va fi parafat de îndată ce ţara va înregistra suficiente progrese în domeniile cheie subliniate de către Comisie. Aceasta a intensificat monitorizarea proceselor de reformă, în special prin Monitorizarea procesului de reformă (MPR). Dialogul economic a fost lansat oficial în ianuarie. De asemenea, Comisia s-a implicat foarte mult în pregătirea unui angajament consolidat al UE în Bosnia şi Herţegovina după închiderea Biroului Înaltului Reprezentant şi a participat activ în Consiliul de punere în aplicare a păcii.

Procesul de stabilire a statutului provinciei Kosovo a continuat sub auspiciile trimisului special al ONU. Comisia a susţinut în continuare Kosovo în eforturile sale de reformă, în temeiul Mecanismului de monitorizare a PSA.

La 31 iulie 2006, Consiliul European a adoptat un nou Instrument pentru asistenţă de preaderare, IPA , care fusese propus de către Comisie în cadrul perspectivelor financiare 2007-2013, cu scopul de a oferi o asistenţă concentrată şi eficientă atât ţărilor candidate, cât şi potenţialelor ţări candidate. Acest instrument unic, care înlocuieşte cinci baze legale separate, se aplică începând cu 1 ianuarie 2007. Comisia a început exerciţiul de planificare strategică în ultimele luni ale anului 2006 prin redactarea documentelor de planificare multianuală naţională (DPMN) şi a prezentat statelor membre, în decembrie 2006, un proiect de regulament de punere în aplicare. Se preconizează ca primele programe IPA vor fi adoptate în al doilea trimestru al anului 2007. În 2006, DG ELARG a executat credite de angajament în valoare de 2,3 miliarde euro şi credite de plată de 2,0 miliarde euro drept asistenţă financiară globală pentru ţările candidate la extindere.

Direcţia generală (DG) a acordat prioritate comunicării privind extinderea prin parteneriate strategice, inclusiv alte instituţii ale UE, administraţii regionale şi locale, media, ONG-uri şi alţi multiplicatori, care a culminat cu o amplă campanie media în ceea ce priveşte aderarea Bulgariei şi României la sfârşitul lui 2006.

Mai mult, Comisia a continuat punerea în aplicare a dialogului cu societatea civilă , în special în Turcia şi Croaţia, având drept scop întărirea legăturilor dintre societatea civilă din ţările UE şi cea din ţările candidate pentru a îmbunătăţi înţelegerea reciprocă şi pentru a contracara temerile cetăţenilor privind extinderea.

1.2. Principalele concluzii ale Consiliului European 2006

După cum se arată în fragmentele următoare, Consiliul European de la Bruxelles din 14-15 decembrie 2006 a confirmat concluziile din 15-16 iunie[1] şi a aprobat pachetul de extindere pentru 2006 drept punct de plecare pentru un nou consens privind extinderea:

„După cum s-a convenit în Consiliul European din iunie 2006 şi pe baza comunicării Comisiei privind strategia de extindere şi a raportului special al acesteia privind capacitatea UE de a integra noi membri, Consiliul European a susţinut o dezbatere amănunţită în ceea ce priveşte extinderea. Consiliul European menţionează că strategia de extindere bazată pe consolidare, condiţionalitate şi comunicare, combinată cu capacitatea UE de a integra noi membri, formează baza unui nou consens privind extinderea. UE îşi păstrează angajamentele faţă de ţările cuprinse în procesul de extindere.

[…] Pentru a susţine capacitatea de integrare a UE, statele aderente trebuie să fie pregătite şi în măsură să îşi asume pe deplin obligaţiile apartenenţei la Uniune, iar Uniunea trebuie să fie în măsură să funcţioneze eficient şi să se dezvolte. Aceste două aspecte sunt esenţiale pentru a asigura un sprijin public larg şi susţinut, care trebuie, de asemenea, să fie promovat printr-o mai bună transparenţă şi comunicare.

Consiliul European confirmă faptul că UE îşi păstrează angajamentele privind negocierile de aderare curente. Normele recent îmbunătăţite care reglementează procesul de aderare prevăd condiţii stricte pentru toate etapele negocierilor. Consiliul European confirmă progresele sugerate de către Comisie în ceea ce priveşte gestionarea şi calitatea negocierilor. […] Consiliul European reafirmă faptul că viitorul Balcanilor de Vest are la bază Uniunea Europeană. Acesta reaminteşte faptul că evoluţia fiecărei ţări înspre Uniunea Europeană depinde de eforturile individuale ale acesteia de a îndeplinii criteriile de la Copenhaga şi condiţiile Procesului de stabilizare şi asociere. […]

Consiliul European subliniază importanţa garantării faptului că UE poate menţine şi intensifica propria sa dezvoltare. Ritmul extinderii trebuie să ia în considerare capacitatea Uniunii de a absorbi noi membri. Consiliul European invită Comisia să prezinte evaluări ale impactului cu privire la domeniile cheie în cadrul Avizului Comisiei privind cererea de aderare a unui stat şi în cursul negocierilor de aderare. Pe măsură ce Uniunea se extinde, integrarea europeană cere ca instituţiile UE să funcţioneze eficient şi ca politicile UE să fie dezvoltate şi finanţate mai departe într-o manieră viabilă.”

2. PROGRAMAREA şI PUNEREA ÎN APLICARE A PROGRAMELOR: PREZENTARE GENERALă

2.1. Programul Phare şi preaderarea pentru Turcia

Angajamentele reale totale s-au ridicat la 1 401,7 milioane euro, cuprinzând:

Programe naţionale | 1 086,5 milioane euro |

Cooperare transfrontalieră | 84,0 milioane euro |

Programe regionale şi orizontale (inclusiv TAIEX) | 168,0 milioane euro |

Siguranţă nucleară | 13,2 milioane euro |

Dezafectarea uzineiKozloduy - Bulgaria | 50,0 milioane euro |

Programele naţionale au fost împărţite după cum urmează:

Bulgaria | 166,8 milioane euro |

România | 408,6 milioane euro |

Croaţia | 61,1 milioane euro |

Turcia | 450,0 milioane euro |

Informaţii detaliate privind programul Phare în fiecare ţară şi asistenţa financiară preaderare pentru Turcia se găsesc în anexa – partea I: Secţiunea ţării – la prezentul raport.

2.2. Facilitatea de tranziţie

Cele zece ţări care primeau asistenţă financiară de preaderare în baza programului Phare (sau facilităţi specifice de preaderare în cazul Ciprului şi al Maltei) au beneficiat pentru prima oară în 2004 de o facilitate de tranziţie specială pentru dezvoltarea instituţională cu scopul de a permite noilor state membre să îşi întărească şi consolideze capacitatea instituţională şi administrativă de punere în aplicare a acquis -ului comunitar şi, astfel, să continue măsurile privind dezvoltarea instituţională iniţiate prin programul Phare. Prezentul raport acoperă ultimul an al programului facilităţii de tranziţie pentru noile state membre.

Facilitatea de tranziţie a fost creată conform articolului 34 din actul de aderare drept instrument financiar post-aderare temporar. Programarea are la bază necesităţile identificate în raportul global de monitorizare al Comisiei (noiembrie 2003). Articolul prezintă o listă ne-exhaustivă de exemple de puncte din acquis unde există lacune, dar exclude, de asemenea, orice domeniu eligibil pentru finanţare prin fondurile structurale. Reflectând continuitatea cu sprijinul pentru dezvoltarea instituţională finanţat de Phare, o parte din fiecare pachet financiar anual al facilităţii de tranziţie a fost alocată anumitor programe cu beneficiari multipli.

Angajamentele totale s-au ridicat la 67,2 milioane euro, cuprinzând:

Programe naţionale | 63,1 milioane euro |

Programe orizontale şi multi-ţări | 4,1 milioane euro |

Programele naţionale au fost împărţite după cum urmează:

Cipru | 3,2 milioane euro | Letonia | 4,0 milioane euro |

Republica Cehă | 7,2 milioane euro | Lituania | 4,0 milioane euro |

Estonia | 3,7 milioane euro | Polonia | 22,1 milioane euro |

Ungaria | 6,7 milioane euro | Slovenia | 3,7 milioane euro |

Malta | 3,3 milioane euro | Slovacia | 5,2 milioane euro |

2.3. Trecerea la sistemul de descentralizare extinsă (EDIS)

Obiectivul Comisiei este de a permite ţărilor care beneficiază de asistenţă Phare să gestioneze fondurile comunitare în cadrul EDIS pentru a dobândi, înainte de aderare, o experienţă practică suficientă în ceea ce priveşte gestionarea unui sistem complet descentralizat şi a le pregăti astfel să gestioneze eficient fondurile structurale după aderare (într-un mediu de gestionare repartizată).

Acceptarea de către Comisie a agenţiilor de implementare a programului Phare care operează în baza EDIS va avea loc atunci când acestea demonstrează faptul că deţin resursele, structurile şi sistemele corespunzătoare gestionării eficiente şi oportune a asistenţei comunitare.

Cererea Bulgariei de acreditare EDIS pentru cele patru agenţii de implementare a fost amânată[2]. Proiectul de raport din decembrie 2006 a indicat un număr de chestiuni care urmează să fie abordate. Autorităţilor bulgare li se solicită finalizarea unui plan de acţiune pentru a analiza constatările. Se preconizează acreditarea deplină pentru sistemul EDIS până la mijlocul anului 2007.

În 2006, România a înaintat Comisiei cererile de acreditare şi suspendare a controlului ex ante în baza EDIS. Cererea viza Ministerul Integrării Europene (MIE) şi OPCP, ca principală agenţie de implementare. O cerere separată a fost înaintată de Ministerul Muncii, care a fost instituit drept agenţie separată de implementare pentru programele de preaderare de tip FSE. MIE şi OPCP au primit acreditarea la 14 decembrie 2006. Decizia privind EDIS cuprinde un număr de constatări aşa-zis „de tip 2” care necesită alte continuări şi îmbunătăţiri aduse la sistem, având termene limită stricte de la data deciziei. Raportul final şi acreditarea vor fi încheiate în 2007.

Decizia Comisiei cu privire la atribuirea parţială către Croaţia a gestionării programelor Phare şi CARDS în baza Sistemului de implementare descentralizat (DIS) a fost luată la 7 februarie 2006.

Turcia a trecut la DIS în octombrie 2003, cu obiectivul indicativ de a continua cu EDIS în 2007.

2.4. Coordonarea asistenţei comunitare preaderare

- SAPARD [3] (Programul special de aderare pentru agricultură şi dezvoltare rurală) are ca scop ajutarea ţărilor candidate în a face faţă problemelor de adaptare structurală în sectoarele agricole şi zonele rurale, precum şi în punerea în aplicare a acquis -ului comunitar privind politica agricolă comună (PAC) şi a legislaţiei conexe. Informaţii detaliate cu privire la activităţile SAPARD se găsesc în raportul anual SAPARD.

- ISPA[4] (Instrumentul pentru politici structurale de preaderare) se orientează în principal asupra alinierii ţărilor candidate la standardele comunitare de infrastructură. De asemenea, acesta finanţează infrastructura majoră pentru transport şi mediu. Informaţii detaliate cu privire la activităţile ISPA se găsesc în raportul anual ISPA.

- Comitetul de coordonare al Comisiei pentru cele trei instrumente de preaderare, stabilit la nivel de directori, nu s-a întrunit în mod oficial în 2005, cu toate că au avut loc câteva reuniuni, în special în vederea creării unui nou instrument de preaderare (IPA) şi a componentelor relevante ale acestuia[5]. La 19 mai 2006, a fost prezentat Comitetului un Document de asistenţă generală prin care Comisia informează Comitetul de gestionare a programului Phare cu privire la coordonarea ajutorului preaderare din 2005 şi asistenţa preconizată pentru 2006. În special, acest document cuprindea alocările financiare indicative pentru anul respectiv pentru fiecare ţară în ceea ce priveşte cele trei instrumente, informaţiile despre coordonarea cu BEI (Banca Europeană de Investiţii) şi IFI (instituţiile financiare internaţionale) şi despre progresele şi perspectivele în ceea ce priveşte gestionarea descentralizată. Un raport anual separat privind coordonarea asistenţei de preaderare oferă informaţii mai detaliate referitoare la coordonarea dintre PHARE, ISPA şi SAPARD.

3. COOPERAREA CU BEI şI INSTITUţIILE FINANCIARE INTERNAţIONALE

Comisia consultă în mod regulat instituţiile financiare internaţionale (IFI) şi donatorii bilaterali pe toată perioada ciclului de programare, pentru a identifica sfera acţiunilor comune şi a abordărilor complementare în ceea ce priveşte priorităţile de preaderare.

Cooperarea şi cofinanţarea proiectelor cu BEI şi alte IFI, în special Banca Europeană pentru Reconstrucţie şi Dezvoltare („BERD”), Banca Mondială şi Banca de Dezvoltare a Consiliului Europei („BDCE”, în asociaţie cu Kreditanstalt für Wiederaufbau „KfW” din Germania) sunt organizate în baza Memorandumului de înţelegere modificat din 26 aprilie 2006 între Comisia Europeană şi IFI participante pentru ţările cuprinse în procesul de extindere.

În contextul Phare, punerea în aplicare a programelor orizontale a oferit posibilităţi largi de cooperare cu IFI, permiţând acordarea împrumuturilor din partea IFI combinate cu subvenţiile UE într-un mod mai flexibil comparativ cu proiectele de investiţii finanţate prin programe naţionale. Cu toate acestea, Comisia a confirmat faptul că cele două tipuri de programe sunt complementare.

În ceea ce priveşte programele orizontale finanţate de Phare, noile programe lansate începând cu 2005 cuprind România, Bulgaria, Croaţia şi Turcia[6]. Natura tehnică şi abordarea multi-ţări a facilităţilor succesive de finanţare orizontală au necesitat implicarea instituţiilor financiare specializate care au o experienţă îndelungată în ceea ce priveşte finanţarea internaţională, IMM-urile şi dezvoltarea sectorului municipal. Au fost preferate instituţiile financiare cu statut de organisme internaţionale de drept public care împărtăşeau valorile UE, în special cu privire la extindere, şi care aveau obiective similare de ordine publică, faţă de instituţiile financiare din sectorul privat care se concentrează asupra investiţiilor comerciale.

Primul program de facilitate a fost lansat în 1999 împreună cu BERD. BDCE, care pune în aplicare programul în asociaţie cu KfW, şi BEI participă la programele de facilitate în următorii ani. Din 1999, au fost iniţiate de către Comisie 32 de programe de facilitate.

- 18 mecanisme de finanţare pentru IMM-uri cuprinzând în total 376 milioane euro stimulente UE şi 2 328,25 milioane euro linii de credit de la IFI.

- 11 mecanisme de finanţare municipale cuprinzând în total 117,8 milioane euro stimulente UE şi 589 milioane euro împrumuturi de la IFI.

- 3 mecanisme de finanţare pentru eficienţa energetică folosite pentru prima dată în 2006 cuprinzând 53 milioane euro stimulente UE şi 212 milioane euro împrumuturi de la IFI. Execuţia va începe în aprilie 2007.

Mecanismul de finanţare pentru IMM-uri este un program destinat mai multor beneficiari care are ca scop întărirea capacităţilor intermediarilor financiari (de exemplu bănci, societăţi de leasing) în ţările beneficiare candidate la extindere, pentru a extinde şi a susţine operaţiunile de finanţare ale acestora către IMM-uri.

Mecanismul de finanţare municipal este asemănător cu mecanismul de finanţare pentru IMM-uri. Instrumentele de împrumut şi de împărţire a riscului provenite din resurse ale IFI sunt combinate cu stimulentele financiare nerambursabile pentru intermediarii financiari locali. Se preconizează că o parte limitată din asistenţa tehnică pentru municipalităţi va fi finanţată de Phare pentru a consolida cererea de pe piaţa municipală de credite.

Mecanismul de finanţare pentru eficienţa energetică a fost lansat în 2006 ca răspuns la Cartea verde pentru eficienţa energetică şi la directiva privind performanţa energetică a clădirilor. Acesta încearcă să stimuleze investiţiile energetice în toate tipurile de clădiri şi în sectorul industrial, punând la dispoziţia clienţilor finali o finanţare corespunzătoare. Programul combină liniile de credit ale IFI acordate intermediarilor financiari cu stimulente pentru îmbunătăţirea rentabilităţii echipamentelor şi creşterea atractivităţii investiţiei energetice, şi cu taxe în favoare intermediarilor financiari locali, pentru a-i încuraja să ofere împrumuturi în scopul finanţării eficienţei energetice.

BEI şi Comisia au instituit o facilitate în regiunile frontaliere, după cum solicită Consiliul European de la Nisa şi astfel cum este subliniat în Comunicarea Comisiei privind regiunile frontaliere din 25 iulie 2001. Proiectul se concentrează asupra punerii în aplicare a infrastructurii municipale mici în regiunile frontaliere pentru a promova integrarea în cadrul actualelor regiuni ale UE. Acesta constă în două programe de infrastructură municipală cuprinzând în total 40 milioane euro stimulente UE şi 200 milioane euro împrumuturi de la BEI. Acest program încă se află în proces de punere în aplicare. Contribuţia UE a fost redusă de la 50 la 40 milioane euro în 2006 pentru ca dimensiunea programului să fie proporţională cu potenţialele proiecte.

4. MONITORIZARE şI EVALUARE

Funcţia de monitorizare şi evaluare are ca scop în primul rând să monitorizeze şi să evalueze ajutorul financiar pentru ţările beneficiare în îndeplinirea obiectivelor de preaderare, prin evaluarea punerii în aplicare a programului şi prin delimitarea experienţelor acumulate. În al doilea rând, ea îşi asumă funcţia de răspundere în ceea ce priveşte valoarea şi folosirea fondurilor de preaderare. Un al treilea obiectiv este sprijinirea dezvoltării capacităţii locale de monitorizare şi evaluare în ţările beneficiare, ca un mijloc de a întări capacitatea acestora de a gestiona şi controla ajutorul de preaderare.

4.1. Evaluarea ex ante

În 2006, a fost finalizată o evaluare ex-ante a IPA pe baza MIPD. Constatările şi recomandările acestui exerciţiu au contribuit la deciziile şi rezultatele Grupului de ajutor pentru calitate (QSG) şi la revizuirea ulterioară a orientărilor/documentelor MIPD.

4.2. Monitorizarea şi evaluarea interimară

În 2006, programul de evaluare interimară în România, Bulgaria şi Turcia a generat 32 de rapoarte individuale de evaluare de ţară, sectoriale, ad-hoc sau tematice care cuprind măsurile programului Phare sau ale altor instrumente financiare de preaderare.

Pe ansamblu, raporturile evaluării interimare privind asistenţa financiară pe 2006 au arătat faptul că punerea în practică de către Bulgaria, România şi Turcia a asistenţei de preaderare a fost destul de incoerentă şi a prezentat discrepanţe mari. Rezultatele evaluării interimare specifice pentru cele trei ţări sunt descrise în partea II.3.1.

4.3. Evaluarea ex post

În 2006, a fost finalizată o evaluare ex post majoră a programelor naţionale cuprinse în programul Phare, a programelor multi-ţări şi a verificărilor tematice. Rezultatele exerciţiului de evaluare ex-post includ opt rapoarte multi-ţări, zece rapoarte de evaluare de ţară, şapte rapoarte de evaluare tematică şi raportul de evaluare consolidată. Rezultatele acestui exerciţiu vor contribui la luarea de decizii privind asistenţa actuală de preaderare şi asistenţa pentru Balcanii de Vest. Principalele constatări şi concluzii ale acestei evaluări ex post se găsesc în partea II.3.2.

5. ALTE ACTIVITăţI

Serviciile Comisiei au întreprins o serie de alte activităţi pentru a îmbunătăţi calitatea programelor pentru anul 2006, precum şi pentru a sprijini dezvoltarea capacităţii de evaluare şi monitorizare locală. Acţiunile specifice sunt descrise în partea II.3 din anexă.

[1] Pentru textul integral al concluziilor preşedinţiei din iunie 2006, accesaţi http://www.consilium.europa.eu/cms3_applications/Applications/newsRoom/LoadDocument.asp?directory=en/ec/&filename=90111.pdf. Pentru textul integral al concluziilor preşedinţiei din decembrie 2006, accesaţi http://www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ec/92202.pdf.

[2] OPCP, Ministerul Dezvoltării Regionale şi Lucrărilor Publice, Ministerul Muncii şi Politicii Sociale, Ministerul Economiei.

[3] Pentru informaţii generale privind SAPARD, accesaţi site-ul Direcţiei Generale Agricultură.

[4] Pentru informaţii generale privind ISPA, accesaţi site-ul Direcţiei Generale Politică Regională.

[5] Dintre cele şase instrumente pentru relaţii externe propuse care urmează să fie aplicate în perioada 2007-2013, unul îl constituie noul instrument pentru asistenţă preaderare, IPA. La confluenţa dintre asistenţa externă şi politicile interne, IPA intenţionează să faciliteze intrarea în Uniune a ţărilor candidate (Turcia, Croaţia şi Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei) şi a posibilelor ţări candidate (Albania, Bosnia şi Herţegovina, Muntenegru şi Serbia, inclusiv Kosovo în temeiul Rezoluţiei 1244 a Consiliului de Securitate al ONU). IPA va fi un instrument de aderare care îndeplineşte toate cerinţele care derivă din procesul de aderare, în special cu privire la priorităţi, monitorizare şi evaluare. IPA va înlocui actualele instrumente de preaderare, şi anume: Phare, al cărui domeniu de aplicare este sprijinirea punerii în aplicare a acquis -ului comunitar sub forma dezvoltării instituţionale şi a investiţiilor aferente, a investiţiilor în ceea ce priveşte coeziunea economică şi socială şi cooperarea transfrontalieră; ISPA, care este precursorul Fondului de coeziune şi care se axează pe infrastructura pentru transport şi mediu; SAPARD, precursorul planurilor de dezvoltare rurală, care se axează pe acquis -ul Politicii agricole comune şi dezvoltare rurală, preaderarea Turciei, având acelaşi domeniu de aplicare precum Phare; CARDS, care acoperă Balcanii de Vest.

[6] Turcia este inclusă în programul de asistenţă financiară de preaderare pentru Turcia.