RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 113/34

Avizul Comitetului Regiunilor „Sărăcia în rândul copiilor”

2012/C 113/07

COMITETUL REGIUNILOR

— subliniază faptul că autoritățile locale și regionale sunt în prima linie a acțiunilor de combatere a sărăciei în rândul copiilor și a exploatării acestora și accentuează responsabilitatea lor crucială în prevenirea marginalizării și excluziunii sociale; este de acord că sărăcia în rândul copiilor reprezintă un fenomen multidimensional care necesită un răspuns multidimensional, și observă că îmbunătățirile într-un mic număr de sectoare-cheie cum ar fi adoptarea unui venit minim și a unor standarde de calitate pot fi esențiale pentru soluționarea acestei probleme;

— subliniază importanța muncii plătite, dar observă, de asemenea, că munca nu garantează în sine ieșirea din sărăcie, fiind necesare acțiuni suplimentare pentru a combate sărăcia persoanelor încadrate în muncă;

— subliniază că toate statele membre ar trebui să recunoască faptul că sărăcia în rândul copiilor și excluziunea socială constituie obstacole care trebuie depășite pentru ca obiectivele Strategiei Europa 2020 în materie de ocupare a forței de muncă, investiții în cercetare, dezvoltare, energie și dezvoltare durabilă să poată fi îndeplinite;

— își exprimă îngrijorarea față de faptul că atât criza economică și financiară, cât și răspunsul anumitor state membre la aceasta duc la creșterea nivelului sărăciei absolute și al sărăciei în rândul populației active, ca și la scăderea nivelului de ocupare a forței de muncă în rândul tinerilor.

Raportor dna Doreen HUDDART (UK-ALDE), membră a Consiliului local Newcastle

I. RECOMANDĂRI POLITICE

COMITETUL REGIUNILOR

Observații generale introductive

1. sprijină intenția Comisiei de a publica o recomandare privind combaterea sărăciei în rândul copiilor și promovarea bunăstării copiilor în 2012 și salută ocazia de a contribui prin acest aviz prospectiv la realizarea obiectivelor Platformei europene de combatere a sărăciei și excluziunii sociale; este de acord cu cele trei domenii de politică identificate în cadrul recomandării: resurse adecvate, accesul la servicii și participarea activă a copiilor și tinerilor; constată că, deși au existat declarații politice ferme ale șefilor de stat din UE referitoare la ridicarea sărăciei în rândul copiilor la rang de prioritate, acestea nu au fost totdeauna traduse în resurse, acțiuni, obiective și monitorizare corespunzătoare în toate statele membre ale UE;

2. subliniază faptul că autoritățile locale și regionale sunt în prima linie a acțiunilor de combatere a sărăciei în rândul copiilor și a exploatării acestora și accentuează responsabilitatea lor crucială în prevenirea marginalizării și excluziunii sociale; este de acord că sărăcia în rândul copiilor reprezintă un fenomen multidimensional care necesită un răspuns multidimensional și observă că îmbunătățirile într-un mic număr de sectoare-cheie cum ar fi adoptarea unui venit minim și a unor standarde de calitate pot fi esențiale pentru soluționarea acestei probleme;

3. atrage atenția asupra faptului că sărăcia în rândul copiilor nu este o chestiune marginală sau reziduală care va dispărea odată cu creșterea economică (1); creșterea din perioada 2000-2008 nu a avut un impact substanțial asupra nivelurilor de sărăcie în rândul copiilor; subliniază că sărăcia în rândul copiilor a fost un stigmat rușinos pentru societatea europeană înainte de criza economică și este îngrijorat de faptul că răspunsurile unor state membre la criză ar putea spori involuntar nivelurile sărăciei în rândul copiilor; recunoaște că există grupuri speciale de copii, care sunt expuse unui risc ridicat de sărăcie accentuată sau extremă, dar subliniază că, în cadrul societății, copiii înșiși alcătuiesc o grupă specială care este adesea expusă unui risc de sărăcie mai mare decât restul populației în general;

4. sărăcia poate fi definită astfel: Persoanele, familiile și grupurile dintr-o populație pot fi considerate ca aflându-se în situație de sărăcie dacă nu dispun de resurse pentru a-și procura tipul de alimente, pentru a participa la activități și pentru a avea condițiile de trai și accesul la utilitățile care sunt în mod obișnuit sau cel puțin pe scară largă încurajate sau acceptate în societățile din care fac parte. Resursele lor sunt atât de scăzute față de nivelul mediu pe individ sau familie, încât, de fapt, nu au acces la stilurile de viață, obiceiurile și activitățile obișnuite. (2)

5. observă că indicatorul cel mai utilizat pentru măsurarea sărăciei în statele membre și în UE este un nivel al veniturilor situat „sub 60 % din venitul median al unei gospodării”; consideră însă că ar trebui utilizată o serie de criterii de măsurare a sărăciei absolute și că ar trebui introduși indicatori de măsurare a incluziunii sociale, a accesului la servicii, a nivelului de studii și a speranței de viață la naștere, așa cum prevede Indicele de dezvoltare umană (3). Salută vizibilitatea sporită acordată sărăciei și excluziunii sociale în Strategia Europa 2020 și este de acord că dimensiunea socială ar trebui să ocupe un loc central în cadrul acesteia, amintind totodată că sărăcia reprezintă o amenințare pentru 20 de milioane de copii care trăiesc în UE;

6. subliniază că sărăcia poate avea efecte devastatoare asupra copiilor și a experienței lor de viață, precum și asupra șanselor lor de reușită în viitor; salută trimiterea la combaterea sărăciei în rândul copiilor ca prioritate a inițiativei emblematice Platforma europeană de combatere a sărăciei și a excluziunii sociale, regretând totuși angajamentul timid în această privință și absența din inițiativă a unui obiectiv specific referitor la sărăcia în rândul copiilor;

7. salută angajamentul de a publica o recomandare și o comunicare privind sărăcia în rândul copiilor și bunăstarea copiilor în 2012; sprijină cadrul propus pentru recomandarea privind sărăcia în rândul copiilor și bunăstarea copiilor; recunoaște, în acest context, importanța implicării copiilor care trăiesc în sărăcie înșiși și salută includerea participării active în acest cadru, propunând totodată ca recomandarea și comunicarea să sublinieze importanța organizațiilor umanitare, cum este UNICEF, precum și a rolului autorităților locale și regionale în furnizarea de servicii menite să asigure protecția copiilor împotriva sărăciei și a lipsurilor materiale inerente acesteia;

8. observă că persoanele cele mai vulnerabile din societatea noastră au fost afectate cel mai dur de actuala criză financiară, datele empirice sugerând că copiii și în special tinerii sunt afectați în mod disproporționat (4), menționând totodată că unii copii din rândul grupurilor de populație vulnerabile, cum ar fi copiii străzii sau copiii provenind din familii cu un singur părinte, familii mari, migrante sau aparținând unei minorități etnice, de exemplu romii, sunt expuși unui risc și mai mare de marginalizare, sărăcie și excluziune socială; subliniază că, deși globalizarea și cooperarea mai strânsă dintre țări pot avea efecte pozitive importante asupra vieții persoanelor, adesea acestea nu sunt repartizate uniform. Ar trebui să se depună eforturi pentru ca nimeni să nu fie exclus în mod global de la aceste avantaje;

9. constată că politicile UE orientate cu precădere în ultimii ani asupra sărăciei în rândul copiilor și declarațiile politice pe această temă ale șefilor de stat din UE nu au condus la o scădere semnificativă a nivelului sărăciei în rândul copiilor; subliniază că sprijinul politic pentru abordarea acestei chestiuni trebuie să se reflecte în resurse, acțiuni și obiective corespunzătoare în toate statele membre ale UE;

10. subliniază importanța muncii plătite, dar observă, de asemenea, că munca nu garantează în sine ieșirea din sărăcie, fiind necesare acțiuni suplimentare pentru a combate sărăcia persoanelor încadrate în muncă (5);

11. subliniază că toate statele membre ar trebui să recunoască faptul că sărăcia în rândul copiilor și excluziunea socială constituie obstacole care trebuie depășite pentru ca obiectivele Strategiei Europa 2020 în materie de ocupare a forței de muncă, investiții în cercetare, dezvoltare, energie și dezvoltare durabilă să poată fi îndeplinite;

12. este de acord cu faptul că, într-una dintre cele mai bogate zone din lume, în secolul al XXI-lea, este de neconceput ca 20 de milioane de copii să fie săraci ori să fie expuși acestui risc și că (6) sărăcia nu înseamnă numai un venit redus și privațiuni – înseamnă totodată a nu avea putere, respect, sănătate, educație și o locuință la un nivel adecvat, un respect de sine elementar și posibilitatea de a participa la activități sociale;

13. subliniază că și Adunarea Generală a ONU recunoaște specificul sărăciei în rândul copiilor. ONU evidențiază și faptul că sărăcia în rândul copiilor nu înseamnă doar lipsa banilor; ea nu poate fi înțeleasă altfel decât ca refuz al unui anumit număr de drepturi prevăzute de Convenția ONU cu privire la drepturile copilului, care recunoaște dreptul fiecărui copil de a beneficia de un nivel de trai adecvat pentru dezvoltarea sa fizică, mentală, spirituală, morală și socială (art. 27). În majoritatea cazurilor, o situație de sărăcie în rândul copiilor presupune încălcarea drepturilor de supraviețuire, protecție, dezvoltare și participare menționate în Convenția ONU;

14. subliniază că numeroase studii arată că o politică eficientă de redistribuire în folosul familiilor cu copii joacă un rol important în limitarea sărăciei în rândul copiilor. Pe ansamblul UE, transferurile sociale reduc sărăcia în rândul copiilor cu nu mai puțin de 44 %;

Politica UE

15. dorește să sublinieze faptul că este necesară o mai bună înțelegere a avantajelor din punctul de vedere al raportului costuri-beneficii ale investițiilor destinate combaterii sărăciei în rândul copiilor (7) și a exploatării acestora, excluziunii sociale și inegalităților sociale mai ample; observă beneficiile pe care le prezintă pentru societate în ansamblul său sporirea egalității și reducerea marginalizării, excluziunii și sărăciei și subliniază avantajele financiare, economice și sociale ale investițiilor în copii și familii într-un stadiu timpuriu (8);

16. susține atât concluziile Consiliului pe tema „Combaterea sărăciei în rândul copiilor și promovarea bunăstării copiilor” din 17 iunie 2011, care îndeamnă la considerarea combaterii sărăciei în rândul copiilor drept o prioritate, cât și Avizul Comitetului pentru protecție socială din 15 februarie 2011, care solicită ca, în toate domeniile relevante, să se acorde prioritate combaterii sărăciei în rândul copiilor;

17. este de acord cu faptul că există deja date empirice considerabile privind sărăcia în rândul copiilor în UE; este îngrijorat să observe că nivelurile sărăciei în rândul copiilor în statele membre variază între 11 % și 33 % și recomandă să se utilizeze resurse pentru a înțelege, a disemina și utiliza aceste date și a face schimb de bune practici între statele membre;

18. își exprimă îngrijorarea față de faptul că atât criza economică și financiară, cât și răspunsul anumitor state membre la aceasta duc la creșterea nivelului sărăciei absolute și al sărăciei în rândul populației active, ca și la scăderea nivelului de ocupare a forței de muncă în rândul tinerilor (9);

19. subliniază importanța politicilor menite să rupă ciclul sărăciei transmise de la o generație la alta. Pentru aceasta, este nevoie de politici orizontale care să implice măsuri sociale și în domeniul educației orientate nu doar către asigurarea unui loc de muncă pentru părinți, ci și direct, către copii;

20. solicită o mai mare recunoaștere din partea Comisiei și a statelor membre a faptului că sărăcia este o responsabilitate comună și o provocare pentru societate în ansamblul ei și nu trebuie considerată un stigmat sau un eșec al persoanelor care se întâmplă să fie sărace sau excluse social;

21. reiterează solicitarea adresată Comisiei de a garanta că fondurile structurale includ oportunități de îmbunătățire a locuințelor sociale, pentru a consolida rolul acestora în politicile de incluziune socială și pentru a confirma faptul că funcțiile de serviciu public ale locuințelor sociale trebuie definite la nivel de stat membru;

22. este de acord că, pentru a atenua și a preveni sărăcia, este necesară o abordare holistică și integrată, care să aibă în vedere nevoile diferitelor grupuri și provocările specifice;

Resurse adecvate

23. sprijină ideea că sărăcia veniturilor este unul dintre semnele cele mai vizibile de privațiuni sociale, care îi afectează pe copii în mod diferit față de adulți (10); totuși, acesta reprezintă numai unul din numeroșii factori care trebuie abordați în ceea ce privește sărăcia în rândul copiilor; este de acord că există o lipsă de înțelegere a standardelor minime a căror îndeplinire este necesară dacă se dorește respectarea drepturilor copiilor; încurajează UE și statele membre să evalueze posibilitatea de a rezolva această problemă prin măsuri în domenii esențiale, cum ar fi ajutorul pentru venit, accesul la servicii și participarea copiilor;

24. observă că statele care cheltuiesc cel mai mult pentru beneficii sociale tind să aibă cele mai scăzute niveluri ale sărăciei în rândul copiilor; este de acord că statele membre ar trebui, acolo unde este nevoie, să ia în considerare îmbunătățirea nivelului alocațiilor pentru copii ca o expresie a solidarității între generații, care recunoaște valoarea inerentă a copilăriei, precum și ca o investiție în viitorul Europei;

25. salută propunerea de elaborare a unui cadru de garantare a unui venit global minim adecvat, destinat tuturor copiilor, luând în considerare venitul întregii gospodării, compuse din părinți și copii;

26. subliniază importanța politicilor publice de prevenire, care investesc în soluții judicioase pentru bunăstarea copiilor, sprijinind formarea unor persoane echilibrate, capabile să se integreze în societate și pe piața forței de muncă, în loc de a se concentra pe consecințele stării lor de sărăcie sau de excluziune socială;

27. reiterează importanța altor resurse decât transferurile; participarea părinților pe piața forței de muncă poate contribui la scoaterea copiilor din sărăcie numai dacă salariile sunt adecvate în acest scop și dacă diversele orare de muncă ale acestora pot fi reconciliate; invită statele membre să salute propunerea de a adăuga o recomandare referitoare la legislația privind asigurarea unui venit corespunzător și a unui loc de muncă „decent” (11) și propune ca legislația în materie de protecție a ocupării forței de muncă să fie integrată în această recomandare; subliniază însă că anumite persoane nu sunt disponibile pentru piața forței de muncă și nu sunt capabile să muncească, iar ajutoarele acordate trebuie să țină seama de aceasta;

28. recunoaște că alocațiile universale pentru copii reprezintă cea mai eficientă modalitate de a oferi sprijin material familiilor cu copii și că acestea ar trebui însoțite de alocații specifice, destinate celor mai nevoiași (12);

29. solicită o mai bună clarificare a termenului „adecvat” și încurajează statele membre și Comisia să cadă de acord cu privire la standarde UE sau să stabilească o metodologie acceptată pentru determinarea costurilor unui copil și pentru definirea resurselor adecvate pentru a preveni și a combate sărăcia în rândul copiilor; propune ca orice definiție să includă luarea în considerare a următoarelor elemente: adecvat pentru cine, adecvat pentru cât timp, adecvat pentru ce și cine spune ce înseamnă adecvat (13);

30. sprijină ferm propunerea de a solicita statelor membre să procedeze cu mare atenție atunci când înăspresc condiționalitatea și utilizează sancțiuni în cadrul sistemului de beneficii sociale, pentru a evita penalizarea copiilor și lipsirea acestora de resursele necesare; observă că adesea această abordare sporește stigmatizarea familiilor și a copiilor care trăiesc în sărăcie și intensifică percepția că sărăcia este provocată de incapacitatea și defectele personale; observă că criza economică a condus la creșterea semnificativă a șomajului, la stagnarea veniturilor gospodăriilor și la creșterea costului vieții în multe state membre; subliniază rolul important pe care îl pot juca serviciile de consiliere în maximizarea venitului gospodăriilor și observă că în unele state membre existența acestor servicii este periclitată;

31. este de acord că un bun echilibru între muncă și viața de familie pentru părinți este esențial pentru bunăstarea copiilor și a societății, întrucât atât sărăcia veniturilor, cât și „sărăcia de timp” pot dăuna dezvoltării copiilor; este de acord că munca precară, programul de lucru asocial și locurile de muncă prost plătite pentru părinți pot avea un impact nociv asupra vieții adulților și dezvoltării copiilor (14);

Accesul la servicii

32. salută accentul pus pe asigurarea accesului tuturor copiilor la servicii de bună calitate într-un stadiu crucial din dezvoltarea lor și observă că sănătatea, învățământul, asistența acordată familiei și educației în familie, locuința și protecția sunt servicii esențiale, care sunt cel mai adesea furnizate de autoritățile locale și regionale;

33. recunoaște importanța serviciilor de educație și de îngrijire destinate copiilor de vârstă mică, precum și calitatea serviciilor corespunzătoare; subliniază că intervenția și susținerea eficientă și timpurie în perioada copilăriei și a adolescenței (și în momentele critice în special (15)) pot avea efecte pozitive semnificative asupra dezvoltării copiilor; observă că unele servicii furnizate de autoritățile locale și regionale, cum ar fi creșele, școlile, bibliotecile și cluburile „după școală” sunt esențiale pentru a spori bunăstarea copiilor, dar în multe state membre existența lor este periclitată de programele de austeritate. (16)

34. salută propunerea de a consolida rolul educației în prevenirea și ruperea ciclului sărăciei prin eliminarea tuturor barierelor financiare din calea educației, prin asigurarea egalității de șanse și prin oferirea sprijinului suplimentar necesar pentru a compensa orice dezavantaj; recunoaște importanța măsurilor legate de accesul egal la educație, asigurate întotdeauna de autoritățile locale și regionale, cum ar fi mesele gratuite la școală, cărțile și materialele educative gratuite și sprijinul financiar pentru participarea la excursiile școlare și activitățile culturale acordat copiilor care provin din familii cu venituri scăzute și celor expuși riscului de sărăcie;

35. subliniază rolul pe care serviciile de îngrijire a copiilor îl pot îndeplini în combaterea sărăciei în rândul copiilor. Aceste servicii oferă copiilor posibilitatea de a interacționa cu ceilalți copii și cu personalul, reprezentând totodată un beneficiu pentru ei. Dezvoltarea cognitivă, lingvistică, emoțională și socială se accentuează, iar efectele par să fie durabile;

36. evidențiază impactul devastator al sărăciei asupra sănătății copiilor (17); este preocupat de faptul că, așa cum subliniază Comunicarea Comisiei privind inegalitățile în materie de sănătate, accentul pus pe accesul copiilor la asistența medicală este limitat, înregistrându-se totodată o lipsă generală de conștientizare, precum și o importanță și un angajament insuficiente pe plan politic în ceea ce privește eliminarea inegalităților în materie de sănătate; propune ca recomandarea și comunicarea să evidențieze importanța îmbunătățirii sănătății copiilor, inclusiv a celei mentale; este de acord că, în cadrul eforturilor mai largi de reducere a inegalităților în materie de sănătate, copiii ar trebui avuți în vedere în mod special și că ar trebui asigurat accesul universal la asistență medicală al grupurilor sărace și excluse social, inclusiv al tuturor copiilor;

37. împărtășește temerea că chestiunile de mediu precum poluarea, traficul, terenurile contaminate și apa de băut nesigură afectează adesea în mod disproporționat copiii care trăiesc în sărăcie; salută propunerea de a face toate eforturile pentru a evita ghetoizarea copiilor afectați de sărăcie și excluziunea socială și pentru a promova diversitatea socială în sectorul locuințelor; salută propunerea de a include în planificare copiii, precum și familiile și comunitățile lor; sugerează ca recomandarea să ia în considerare introducerea unor standarde minime pentru condițiile de locuit ale copiilor, ținând seama de prevalența drepturilor acestora;

38. este de acord că statele membre ar trebui să ia măsurile necesare pentru a nu îndepărta copiii din familiile lor din cauza lipsei de resurse pentru îngrijirea acestora și recunoaște că existența unor resurse adecvate garantate ar asigura evitarea acestei situații; atrage atenția asupra riscului de a spori stigmatizarea asociată cu sărăcia prin asocierea prea strânsă a acesteia cu abuzul familial și subliniază rolul important ce revine autorităților locale și regionale în protecția copilului;

Participarea activă a copiilor și a tinerilor

39. sprijină ferm accentul pus pe participarea activă a copiilor și tinerilor în recomandarea propusă; este de acord că există obstacole în calea participării tuturor copiilor și că acestea se multiplică în cazul copiilor defavorizați, fiind probabil ca abordările tradiționale ale consultării să nu reușească să-i includă, însă, pentru a se consolida angajamentul întregii societăți, ar trebui încurajată o abordare participativă în familii, comunități, ONG-uri și în sectorul privat;

40. propune ca participarea copiilor să includă posibilități de a contribui la și de a influența deciziile care le afectează viața, implicarea în sport și activități recreaționale în vederea îmbunătățirii sănătății, vieții sociale și dezvoltării personale, precum și participarea la activități culturale în vederea formării de aptitudini, a conștientizării sporite cu privire la cultură și diversitatea culturală, astfel încât să se construiască o societatea mai incluzivă și mai puțin discriminatorie;

41. solicită statelor membre și autorităților locale și regionale să contribuie la asigurarea unui mediu propice învățării, dezvoltării și petrecerii timpului liber pentru copii și tineri, precum și a unor oportunități diverse, acestea constituind premisa participării active a copiilor;

42. este de acord că una dintre barierele în calea eliminării sărăciei în rândul copiilor este absența conștientizării publice și politice cu privire la această problemă și la impactul său asupra copiilor și familiilor lor și asupra societății în ansamblu; este îngrijorat de faptul că această situație se agravează printr-o acoperire mediatică limitată și, în unele cazuri, negativă, a sărăciei, o conștientizare redusă sau o lipsă de susținere a drepturilor copiilor, precum și prin absența viziunii pe termen lung și prin preocuparea pentru câștiguri electorale pe termen scurt (tinerii nu votează); observă că în multe țări focalizarea atenției asupra copiilor sau considerarea acestora ca persoane în adevăratul sens al cuvântului nu face parte din cultura politică;

43. subliniază activitatea depusă de autoritățile locale și regionale pentru a asigura includerea copiilor în procesele decizionale pe teme care le influențează viața; cu toate acestea, mai sunt încă multe de făcut pentru a garanta dreptul copilului de a fi audiat în toate chestiunile care îl afectează, astfel cum este prevăzut în articolul 12 din Convenția ONU cu privire la drepturile copilului;

Recomandări

44. recomandă introducerea unui obiectiv specific referitor la sărăcia în rândul copiilor ca o prioritate a inițiativei emblematice Platforma europeană de combatere a sărăciei și a excluziunii sociale și adoptarea unei strategii cuprinzătoare împotriva sărăciei în rândul copiilor și a excluziunii sociale, care să includă nivelurile național, regional și local și să se subordoneze mai amplei Strategii Europa 2020, precum și instituirea unui cadru de monitorizare bazat pe indicatori solizi, corelat cu mecanismul de raportare existent în cadrul Convenției ONU privind drepturile copilului;

45. reafirmă necesitatea unei raportări specifice privind sărăcia în rândul copiilor din partea statelor membre și propune – prin elaborarea unor instrumente de diagnosticare, care să evalueze severitatea riscului și a greutăților și a căror utilizare să fie recomandată autorităților locale și regionale – ca această raportare să fie inclusă în obligațiile de raportare ale statelor membre din cadrul Strategiei Europa 2020; subliniază că ancheta succintă a CoR din 19 aprilie 2011 relevă faptul că, în opinia multor respondenți, eventuala introducere a unor priorități obligatorii în viitoarele programe regionale reprezintă o evoluție pozitivă, care ar putea spori vizibilitatea sărăciei și excluziunii sociale la nivel local, regional și național;

46. recomandă ca resursele alocate fondurilor structurale să țină seama de importanța proiectelor și a serviciilor care combat sărăcia în rândul copiilor, promovează bunăstarea acestora și a familiilor lor, în special în cazul în care minorii sau tinerii suferă de afecțiuni mentale sau fizice, sunt exploatați, sunt toxicomani, provin din grupuri imigrante, sunt delicvenți și se confruntă cu alți factori care le sporesc vulnerabilitatea, și îmbunătățesc participarea acestor copii și a familiilor lor, eliminând percepțiile negative și stigmatizarea sărăciei;

47. consideră că este necesar ca autoritățile locale și regionale, care constituie veriga esențială a punerii în aplicare a politicilor naționale și europene la nivel local, să participe activ la elaborarea deciziilor și politicilor privind sprijinirea familiilor, furnizarea de servicii și participarea activă a copiilor și tinerilor.

48. pentru împărtășirea bunelor practici, recomandă Comisiei să dezvolte și să susțină un dialog permanent cu CoR și să aloce fonduri care să permită Comitetului să publice, în colaborare cu organizații precum Eurocities și Eurochild, rapoarte care să documenteze succesul proiectelor autorităților locale și regionale din statele membre care au găsit un răspuns la problema sărăciei în rândul copiilor.

Bruxelles, 15 februarie 2012 Președinta Comitetului Regiunilor Mercedes BRESSO

(1) Can Higher Employment Levels Bring Lower Poverty in the EU? Regression based simulations of the Europe 2020 target (Se poate reduce sărăcia în UE printr-un grad sporit de ocupare a forței de muncă? Simulări bazate pe regresiune ale obiectivului Europa 2020), document de discuție 6068, Institutul de cercetare privind viitorul muncii (Forschungsinstitut zur Zukunft der Arbeit) (Bonn).

(2) Poverty in the United Kingdom (Sărăcia în Regatul Unit), Peter Townsend, 1979.

(3) La calcularea Indicelui de dezvoltare umană se ține seama atât de venitul național brut pe cap de locuitor al țării sau regiunii, cât și de anii de școlarizare scontați și de media anilor de școlarizare și de speranța de viață la naștere.

(4) How the economic and financial crisis is affecting children & young people in Europe (Cum îi afectează criza economică și financiară pe copiii și tinerii din Europa), EUROCHILD, 2011.

(5) A se vedea, de exemplu, A Living Wage for Newcastle (Un salariu decent pentru Newcastle), http://www.newcastle.gov.uk/news-story/a-living-wage-newcastle.

(6) Poverty: the facts (ed. a 5-a), Flaherty, J, Veit-Wilson, J și Dornan, P, Child Poverty Action Group, 2004.

(7) Estimating the cost of child poverty (Estimarea costurilor sărăciei în rândul copiilor), Hirsch, D., Fundația Joseph Rowntree, 2008.

(8) A se vedea, de exemplu, Early Intervention: Smart Investment, Massive Savings (Intervenția timpurie: investiții inteligente, economii masive), Cabinet Office (UK), 2011.

(9) How the economic and financial crisis is affecting children & young people in Europe (Cum îi afectează criza economică și financiară pe copiii și tinerii din Europa), EUROCHILD, 2011.

(10) Child poverty – family poverty: Are they one and the same? (Sărăcia infantilă – sărăcia familială: sunt ele identice?), EUROCHILD - Poziție politică, 2011.

(11) A se vedea, de exemplu, The low-pay, no-pay cycle: understanding recurrent poverty (Ciclul salarizare scăzută, salarizare absentă: înțelegerea sărăciei recurente), Shildrick, T et al, Fundația Joseph Rowntree, 2010.

(12) A se vedea, de exemplu, Child benefits in the European Union (Alocațiile pentru copii în Uniunea Europeană), J. Bradshaw, Poverty (139), CPAG, 2011.

(13) What do we mean by ‧adequate‧ benefits? (Ce înțelegem prin beneficii adecvate?) J Veit-Wilson, cap. 14 în J Strelitz și R Lister [ed.], Why Money Matters. Family income, poverty and children's lives. Save the Children, Londra, p. 125-132.

(14) A se vedea, de exemplu, Precarious work: risk, choice and poverty traps (Munca precară: risc, alegere și capcanele sărăciei), R. MacDonald, în Handbook of Youth and Young Adulthood: New perspectives and agendas, A. Furlong, 2009.

(15) Understanding youth exclusion: critical moments, social networks and social capital (Să înțelegem excluziunea tineretului: momente critice, rețele sociale și capital social), Shildrick, T.A. & MacDonald, R., Youth & Policy, 2008.

(16) Idem.

(17) A se vedea, de exemplu, Health Consequences of Poverty for Children (Consecințele asupra sănătății ale sărăciei în rândul copiilor), Spencer, N., End Child Poverty, 2008.