Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind accesul bunurilor și al serviciilor din țări terțe pe piața internă a achizițiilor publice a Uniunii și procedurile de sprijinire a negocierilor referitoare la accesul bunurilor și al serviciilor din Uniune pe piețele achizițiilor publice din țări terțe /* COM/2012/0124 final - 2012/0060 (COD) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII Motivele și obiectivele propunerii Prezentul document reprezintă o nouă propunere în domeniul politicii internaționale de achiziții publice a Uniunii Europene. Obiectivul principal al prezentei inițiative este acela de a îmbunătăți condițiile în care întreprinderile din UE pot concura pentru contracte publice în țări terțe. În prezent, furnizorii din UE se confruntă cu practici restrictive multiple în materie de achiziții publice în multe dintre țările care sunt partenerii comerciali principali ai UE. De asemenea, inițiativa confirmă statutul juridic al ofertanților, bunurilor și serviciilor din țări care au încheiat un acord internațional cu UE în domeniul achizițiilor publice și clarifică normele aplicabile ofertanților, bunurilor și serviciilor care nu fac obiectul acestor acorduri. Contextul general În cadrul negocierilor cu privire la revizuirea Acordului privind achizițiile publice (GPA) din cadrul Organizației Mondiale a Comerțului (OMC), precum și în cadrul negocierilor bilaterale cu țări terțe, UE a pledat pentru o deschidere ambițioasă a piețelor internaționale ale achizițiilor publice. Pentru ofertanții din țările membre ale Acordului OMC privind achizițiile publice sunt deschise achiziții publice în UE în valoare de aproximativ 352 de miliarde de euro. Cu toate acestea, multe țări terțe sunt reticente față de deschiderea propriilor piețe de achiziții publice pentru concurența internațională sau față de a-și deschide piețele mai mult decât au făcut-o până în prezent. Valoarea achizițiilor publice din Statele Unite ale Americii oferite ofertanților străini este actualmente de numai 178 de miliarde de euro, iar cea din Japonia, de 27 de milioane de euro, în timp ce doar o fracțiune din piața achizițiilor publice chineze este deschisă întreprinderilor străine. Multe țări au adoptat de asemenea măsuri protecționiste, în special în contextul crizei economice. În concluzie, mai mult de jumătate din piața mondială a achizițiilor publice este închisă în prezent din cauza unor măsuri protecționiste, iar această parte este în creștere. Drept rezultat, actualmente, pe piețele mondiale ale achizițiilor publice pătrund exporturi ale UE totalizând doar 10 miliarde de euro (0,08 % din PIB-ul UE), în timp ce un potențial de export suplimentar al UE în valoare estimativă de 12 miliarde de euro rămâne neexploatat din cauza unor restricții. Spre deosebire de această situație, UE și-a ținut piața achizițiilor publice larg deschisă concurenței internaționale, în pofida unei presiuni din ce în ce mai mari asupra pieței sale interne, în special din partea unor economii emergente în unele sectoare cheie (căi ferate, construcții, servicii informatice). Cu excepția anumitor dispoziții cu un domeniu de aplicare limitat la contractele de furnizare de bunuri și de prestare de servicii în sectorul utilităților[1], UE nu și-a exercitat competența de a reglementa accesul bunurilor, al serviciilor și al societăților străine pe piața de achiziții publice a UE. Dată fiind importanța crescândă a economiilor emergente, absența unor condiții de concurență echitabile produce numeroase probleme. Problema principală a UE este lipsa puterii de negociere în cadrul negocierilor internaționale pe care le poartă cu partenerii săi comerciali pentru remedierea dezechilibrului și pentru a obține angajamente substanțiale privind accesul pe piață în avantajul întreprinderilor din UE. De asemenea, autoritățile contractante duc lipsă de un cadru clar care să le permită să aplice angajamentele internaționale ale UE. Prezenta inițiativă vizează soluționarea acestor probleme în primul rând prin consolidarea poziției Uniunii Europene în cadrul negocierilor privind accesul societăților din UE pe piețele de achiziții publice din țări terțe, cu scopul de a deschide piețele partenerilor noștri comerciali. În al doilea rând, inițiativa urmărește în acest scop clarificarea normelor care reglementează accesul unor societăți, bunuri și servicii din țări terțe pe piața UE a achizițiilor publice. Obiectivul ultim este de a îmbunătăți, în conformitate cu Strategia UE 2020, oportunitățile de afaceri pentru firmele din UE la scară mondială, creând astfel noi locuri de muncă și promovând inovarea. Dispoziții în vigoare în domeniul propunerii Cele două directive de bază ale Uniunii Europene în materie de achiziții publice[2] nu creează un cadru general pentru a trata ofertele de bunuri și servicii străine pe piața UE a achizițiilor publice. Singurele reguli specifice sunt stabilite la articolele 58 și 59 din Directiva 2004/17/CE. Aceste dispoziții sunt însă limitate la achizițiile publice efectuate de operatorii de utilități și au o sferă de aplicare prea limitată pentru a avea un impact considerabil asupra negocierilor privind accesul pe piață. Într-adevăr, achizițiile publice din UE pentru sectorul utilităților reprezintă doar 20 % din piața globală a achizițiilor publice din UE. În propunerea Comisiei referitoare la modernizarea normelor UE privind achizițiile publice, Comisia a decis să nu preia articolele 58 și 59 din Directiva privind utilitățile, în perspectiva prezentei inițiative[3]. Coerența cu celelalte politici și obiective ale Uniunii Prezenta inițiativă implementează Strategia Europa 2020, „O strategie europeană pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii” [COM(2010) 2020] și inițiativa emblematică din cadrul Strategiei Europa 2020, „O politică industrială integrată pentru era globalizării” [COM(2010) 614]. Aceasta pune, de asemenea, în aplicare Actul privind piața unică [COM(2011) 206] și Comunicarea privind comerțul, creșterea și afacerile internaționale [COM(2010) 612]. Este o inițiativă strategică prevăzută în Programul de lucru al Comisiei pentru anul 2011 [COM(2010) 623 final]. Prezenta propunere este coerentă și cu politicile și obiectivele de dezvoltare ale Uniunii, îndeosebi prin protejarea, în general, a bunurilor și serviciilor din țările cel mai puțin dezvoltate de măsurile luate în temeiul prezentului instrument. 2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI Consultarea părților interesate Pentru a colecta punctele de vedere ale părților interesate, Comisia a organizat, pe lângă reuniunile individuale, o serie de consultări și de activități de sensibilizare. Între 7 iunie și 2 august 2011 s-a desfășurat o consultare deschisă pe internet. Aceasta a fost alcătuită din trei chestionare detaliate care vizau (i) autoritățile contractante și statele membre (SM), (ii) întreprinderile și/sau pe reprezentanții acestora și (iii) alte părți interesate potențiale (cetățeni, ONG-uri, sindicate). Comisia a primit în total 215 contribuții[4]. În anexa I la raportul de evaluare a impactului este prezentat un raport de sinteză a contribuțiilor. Ca parte a acestui proces, Comisia a organizat o audiere publică la 8 iulie 2011 la Bruxelles. Partenerii sociali au avut la rândul lor posibilitatea de a-și exprima opiniile în Forumul de legătură organizat de DG Ocuparea forței de muncă la 7 februarie 2011. Au fost de asemenea organizate consultări specifice cu delegațiile UE din țări terțe și cu statele membre în cadrul Comitetului consultativ pentru achizițiile publice. Au fost abordate și teme specifice (și anume articolul 58 din Directiva privind utilitățile și tratarea ofertelor anormal de scăzute) în cadrul consultării pe tema modernizării politicii de achiziții publice. Standardele minime ale Comisiei în materie de consultare au fost îndeplinite în totalitate. Sinteza răspunsurilor și modul în care acestea au fost luate în considerare Inițiativa Comisiei a fost în general salutată. O mare majoritate a respondenților a fost de acord cu descrierea prezentată de Comisie a nivelului actual de acces pe piața UE a achizițiilor publice al bunurilor, serviciilor și societăților din afara UE și au sprijinit totodată obiectivele identificate ale inițiativei. În ceea ce privește opțiunile strategice evidențiate, este important de reținut că opiniile exprimate au fost divergente: în ansamblu, o majoritate semnificativă a părților interesate par să sprijine o inițiativă legislativă (aproximativ 65 %), în timp ce o minoritate semnificativă de aproximativ 35 % preferă opțiunea „statu-quo”. Opiniile diferă însă, în cadrul diferitelor grupuri de părți interesate, și în privința opțiunii preferate. Din rândul entităților contractante și al autorităților publice (inclusiv din țări terțe), de exemplu, două treimi sunt în favoarea opțiunii „statu-quo” sau a opțiunii nelegislative, în timp ce, din rândul întreprinderilor și al altor părți interesate, aproximativ 75 % dintre respondenți sunt favorabili unei inițiative legislative. Există, de asemenea, opinii divergente cu privire la opțiunea legislativă care trebuie aleasă. Deși aproape jumătate dintre respondenți sprijină opțiunea legislativă „abordarea A[5]”, un număr semnificativ de respondenți este, de asemenea, în favoarea unor abordări alternative. Este demn de reținut că, deși reprezintă opțiunea legislativă cel mai puțin preferată, „abordarea B”[6] a primit, de asemenea, sprijin din partea unui număr considerabil de respondenți. Principalele motive invocate de părțile interesate în favoarea sau împotriva uneia sau a alteia dintre opțiunile politice includ importanța celui mai bun raport calitate-preț, competitivitatea și productivitatea care ar putea fi afectate de anumite opțiuni politice, riscul unor măsuri de retorsiune din partea partenerilor noștri comerciali, sarcina administrativă care ar putea însoți o astfel de inițiativă, precum și faptul că inițiativa ar pune în pericol statutul UE ca susținător al piețelor deschise. Sindicatele și organizațiile neguvernamentale (ONG-urile) au fost relativ neutre în privința alegerii opțiunilor și au avut tendința de a-și concentra contribuțiile pe necesitatea ca țările terțe să respecte convențiile OIM atunci când participă la achiziții publice în UE sau ca UE să își deschidă granițele pentru a menține un comerț echitabil față de țările cel mai puțin dezvoltate. Obținerea și utilizarea expertizei Nu s-a considerat că este necesar ca, în plus față de consultările menționate mai sus, să se utilizeze expertiza externă. În domeniul achizițiilor publice Comisia deține, în mod tradițional, un nivel semnificativ de expertiză. Evaluarea impactului Comisia a luat în considerare mai multe opțiuni pentru a o identifica pe cea mai adecvată. Prima opțiune este de a nu întreprinde nicio acțiune suplimentară în acest domeniu și de a continua cu scenariul de statu-quo în privința negocierilor internaționale referitoare la accesul pe piață (eventual într-o manieră consolidată), purtate cu partenerii comerciali ai Uniunii Europene. Cu toate acestea, judecând pe baza experienței anterioare, este puțin probabil ca o astfel de opțiune să îmbunătățească substanțial dreptul bunurilor, serviciilor și furnizorilor din UE de a participa la proceduri de achiziții în țările terțe. Rezultatul inevitabil ar fi pierderea continuă a oportunităților de a participa la proceduri de achiziții la o scară semnificativă. Un al doilea tip de opțiune ar consta în îmbunătățirea instrumentelor existente de punere în aplicare din cadrul Directivei 2004/17/CE (articolele 58 și 59) pe baza unei mai bune orientări sau a unei extinderi a sferei de aplicare a acestor instrumente pentru a include întreaga sferă de aplicare a Directivelor 2004/17/CE și 2004/18/CE. Este evident că acest scenariu, bazat numai pe utilizarea facultativă de către autorități/entități contractante individuale, nu ar consolida în mod semnificativ poziția de negociere a UE în negocierile internaționale. O a treia opțiune ar fi să se închidă piața UE a achizițiilor publice, în general sau la nivel sectorial, pentru bunuri, servicii și furnizori din țări terțe, sub rezerva respectării obligațiilor internaționale ale UE în acest domeniu. Cu toate acestea, o opțiune de acest gen dă naștere unor preocupări serioase cu privire la impactul acesteia în ceea ce privește măsurile de retorsiune și costurile implicate pentru autoritățile/entitățile contractante individuale și competitivitatea UE. Prin urmare, Comisia este favorabilă unei a patra opțiuni, și anume de a crea un instrument autonom care ar asigura un echilibru corect între, pe de o parte, necesitatea de a consolida poziția Uniunii în cadrul negocierilor privind accesul pe piață și, pe de altă parte, menținerea unui regim competitiv de achiziții publice în Uniunea Europeană. În acest scop, propunerea stabilește un dublu mecanism. Autoritățile/entitățile contractante individuale ar avea dreptul de a exclude ofertele a căror valoare este alcătuită în proporție de peste 50 % din bunuri și/sau servicii care nu beneficiază de angajamente internaționale privind accesul pe piață, sub supravegherea Comisiei. În plus, s-ar permite Comisiei să reacționeze prin limitarea temporară a accesului pe piață al țărilor care exclud sau discriminează în mod demonstrabil furnizorii, bunurile și serviciile din UE în cadrul practicilor lor naționale privind achizițiile publice și care refuză, atunci când participă la negocieri, să acorde un acces mai bun pe piață. Orice fel de restricții privind accesul pe piața achizițiilor publice din UE pe care Comisia le-ar putea adopta la un moment dat în temeiul prezentului regulament ar fi măsurate și atent orientate. Comitetul de evaluare a impactului (IAB) din cadrul Comisiei a emis două avize asupra raportului de evaluare a impactului. În lumina primului aviz, raportul de evaluare a impactului a fost revizuit după cum urmează: a fost regândită definirea problemei pentru a se pune accentul pe principala problemă identificată pe parcursul evaluării impactului, și anume necesitatea unei mai mari deschideri a piețelor de achiziții publice ale țărilor terțe și aspectele care țin de respectarea angajamentelor internaționale ale UE. Paleta opțiunilor care urmează să fie avute în vedere s-a lărgit. Pe lângă o politică mai activă de negociere, evaluarea impactului ține seama de extinderea regimului actual prevăzut la articolele 58 și 59 din Directiva 2004/17/CE la toate achizițiile reglementate de directive ale UE, precum și de posibilitatea unei acceptări selective a achizițiilor care nu fac obiectul unor acorduri. În fine, analiza impactului a fost detaliată pentru a actualiza cuantificarea măsurilor de retorsiune și cifrele privind ocuparea forței de muncă. Anexa 10 la raportul de evaluare a impactului oferă o prezentare mai detaliată a modului în care a fost încorporat primul aviz al IAB în raportul revizuit, prezentat din nou la 8 februarie 2012. În avizul său referitor la raportul revizuit prezentat, IAB a recunoscut îmbunătățirile aduse raportului și încorporarea recomandărilor pe care le făcuse în primul său aviz, însă a declarat că nu poate să emită un aviz pozitiv. IAB crede că mai sunt încă o serie de domenii în care evaluarea ar putea fi consolidată și identifică o serie de acțiuni pentru a îmbunătăți mai mult raportul (și anume detalierea prezentării opțiunilor, o mai bună prezentare a modelului utilizat pentru estimarea impactului, o jusificare mai solidă a proporționalității opțiunii preferate etc.). Raportul final de evaluare a impactului a integrat aceste recomandări în măsura posibilului. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII Rezumatul acțiunii propuse Obiectivele principale ale prezentei propuneri sunt de a consolida poziția Uniunii Europene atunci când negociază condițiile de acces al bunurilor, serviciilor și furnizorilor din UE pe piețele de achiziții publice din țări terțe și de a clarifica situația juridică a bunurilor, serviciilor și ofertanților străini care participă la piața de achiziții publice a UE. În consecință, prezenta propunere stabilește o politică externă cuprinzătoare a UE referitoare la achizițiile publice care reglementează accesul bunurilor și al serviciilor străine pe piața achizițiilor publice din UE și include mecanisme pentru ca partenerii comerciali ai UE să fie încurajați să inițieze discuții privind accesul pe piață. În primul rând, propunerea reflectă în legislația UE principiul potrivit căruia, pe piața internă din UE a achizițiilor publice, bunurile și serviciile care beneficiază de angajamente privind accesul pe piață sunt tratate în același fel ca și bunurile și serviciile UE și extinde acest tratament la bunurile și serviciile originare din țările cel mai puțin dezvoltate. În ceea ce privește modul de tratare a bunurilor și serviciilor care nu beneficiază de angajamente privind accesul pe piață, se are în vedere o abordare în trei etape. Comisia poate aproba excluderea de către autoritățile/entitățile contractante a ofertelor în cazul cărora valoarea bunurilor și a serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri este mai mare de 50% din valoarea totală a bunurilor și serviciilor incluse în ofertă. După informarea, prin anunțul de participare, a potențialilor ofertanți cu privire la intenția sa de a exclude astfel de oferte, o autoritate/entitate contractantă trebuie să informeze Comisia atunci când primește oferte care se încadrează în această categorie. Comisia ar urma să aprobe excluderea dacă există o lipsă de reciprocitate substanțială în deschiderea piețelor între UE și țara din care provin bunurile și/sau serviciile. Comisia va aproba excluderea dacă bunurile și serviciile în cauză intră în sfera de aplicare a unei rezerve privind accesul pe piaţă formulate de UE la un acord internațional. În plus, prezenta propunere instituie un mecanism UE pentru o și mai mare consolidare a poziției de negociere a UE în negocierile internaționale privind accesul pe piață, bazat pe anchetele desfășurate de Comisie, pe consultările cu țările terțe și, dacă este cazul, pe impunerea de măsuri restrictive temporare de către Comisie. La cererea părților interesate sau din proprie inițiativă, Comisia poate realiza anchete pentru a verifica existența unor practici restrictive privind achizițiile publice. Dacă se confirmă existența unor astfel de practici, Comisia va invita țara în cauză să participe la consultări în scopul de a găsi o soluție pentru respectivele practici restrictive și a îmbunătăți astfel situația accesului pe piață pentru societățile din UE. În cazul în care țara în cauză nu este dispusă să ia parte la consultări sau să ofere soluții satisfăcătoare pentru măsurile restrictive referitoare la achiziții, Uniunea Europeană ar putea lua decizia de a restricționa temporar accesul bunurilor și/sau al serviciilor din țara respectivă pe piața achizițiilor publice din UE. În fine, în completarea dispozițiilor referitoare la oferte anormal de scăzute din propunerea de reformă a directivelor privind achizițiile publice, autoritățile/entitățile contractante vor avea obligația de a-i informa pe ceilalți ofertanți atunci când doresc să accepte oferte anormal de scăzute, în cazul cărora valoarea bunurilor și a serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri este mai mare de 50% din valoarea totală a bunurilor și serviciilor incluse în ofertă. Întrucât necesitatea ca țările terțe să respecte standardele fundamentale ale OIM (Organizația Internațională a Muncii) privind condițiile de muncă este abordată în propunerea de reformă a directivelor privind achizițiile publice, nu este necesar ca ea să fie tratată în textul de față. Trebuie subliniat că elementul central al prezentei inițiative, concepute ca un instrument strategic pentru stimularea negocierilor, nu este de a închide piața achizițiilor publice din Uniunea Europeană, ci de a obține un acces mai bun pe piețele de achiziții publice ale partenerilor comerciali ai UE. Este absolut necesară menținerea unor condiții de ofertare competitive pe piața internă care să ofere avantaje concrete pentru autoritățile/entitățile contractante și societate în ansamblul ei. Temeiul juridic Articolul 207 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Principiul subsidiarității Propunerea intră în sfera competenței exclusive a Uniunii Europene. În consecință, principiul subsidiarității nu se aplică. Principiul proporționalității Propunerea respectă principiul proporționalității din motivele expuse în continuare. Prezenta propunere asigură un echilibru corect între interesele tuturor părților interesate relevante, iar conținutul și forma acțiunilor întreprinse de UE nu depășesc ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor tratatului. În primul rând, autoritățile/entitățile contractante vor avea dreptul de a exclude ofertele constând în proporție de peste 50 % în bunuri și servicii care nu fac obiectul unor acorduri, sub supravegherea Comisiei. Acest lucru garantează că se lasă autorităților/entităților contractante posibilitatea de a alege să accepte bunuri și servicii indiferent de originea acestora sau să restricționeze accesul bunurilor și al serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri internaționale ale UE, în măsura în care restricțiile respective sunt coerente cu politica comercială comună a UE – un domeniu ce ține de competența exclusivă a UE. Supravegherea de către Comisie este atent concepută pentru a asigura uniformitatea și proporționalitatea. În al doilea rând, instrumentul Comisiei instituit prin prezentul regulament va asigura faptul că UE dispune de un mecanism de anchetă a practicilor restrictive de achiziții și de consultare cu țara terță în cauză în legătură cu acestea. Numai în cazul în care nu se poate găsi o altă soluție, Comisia va adopta măsuri restrictive temporare. Costurile administrative sunt menținute la cel mai scăzut nivel posibil, dar se impune luarea de măsuri pentru a menține coerența politicii comerciale comune. Instituirea unor mecanisme de supraveghere și anchetă trebuie să se facă de către serviciile Comisiei care își desfășoară în prezent activitatea în domeniul politicii externe a achizițiilor publice și al monitorizării accesului pe piață, limitându-se astfel impactul asupra resurselor umane în cadrul Comisiei. Sarcina administrativă pentru autoritățile/entitățile contractante va fi limitată la situațiile în care Comisia adoptă măsuri restrictive sau autoritățile/entitățile contractante optează pentru folosirea mecanismului și s-ar baza pe formulare standard sau pe declarații pe proprie răspundere, limitând anchetele pe care entitățile individuale ar trebui să le realizeze pentru a verifica originea bunurilor sau a serviciilor. Alegerea instrumentelor Instrumentul propus este un regulament. Alte mijloace nu ar fi adecvate întrucât numai un regulament poate asigura realizarea unor acțiuni uniforme de către Uniunea Europeană în domeniul politicii comerciale comune. În plus, acest instrument oferă competențe Comisiei Europene, ceea ce înseamnă că transpunerea nu ar fi utilă. 4. IMPLICAȚIILE BUGETARE Propunerea în sine nu are implicații bugetare. Sarcinile suplimentare care revin Comisiei pot fi duse la îndeplinire cu resursele existente. 5. ELEMENTE OPȚIONALE Clauza de reexaminare/revizuire/caducitate Propunerea include o clauză de reexaminare. Spațiul Economic European Actul propus se referă la un subiect de interes pentru Spațiul Economic European și trebuie, prin urmare, extins la acesta. Explicarea detaliată a propunerii Articolul 1 definește obiectul și domeniul de aplicare ale prezentului regulament, pe baza Directivelor UE 2004/17/CE și 2004/18/CE privind achizițiile publice și a Directivei privind atribuirea contractelor de concesiune, astfel cum a fost propusă de Comisie[7]. Articolul 2 conține definițiile relevante, dintre care majoritatea sunt preluate din directivele UE privind achizițiile publice. Textul definește și „bunurile și serviciile care fac obiectul unor acorduri” și bunurile și serviciile care nu fac obiectul unor acorduri, care sunt esențiale pentru aplicarea prezentului regulament. Articolul 3 stabilește, în scopul aplicării prezentului regulament, regulile de origine aplicabile pentru bunurile și serviciile achiziționate de autorități/entități contractante. În conformitate cu angajamentele internaționale ale UE, regulile de origine pentru bunuri sunt coerente cu regulile de origine nepreferențială astfel cum sunt definite în Codul Vamal al UE (Regulamentul nr. 2913/92). Originea unui serviciu este definită pe baza regulilor relevante din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene referitoare la dreptul de stabilire și a definițiilor prevăzute în Acordul General privind Comerțul cu Servicii (GATS) (articolul XXVIII). Articolul 4 clarifică normele privind accesul pe piața UE a achizițiilor publice aplicabile bunurilor și serviciilor străine care beneficiază de angajamente ale UE privind accesul pe piață (denumite „bunuri și servicii care fac obiectul unor acorduri”) și bunurilor și serviciilor originare din țările cel mai puțin dezvoltate. Ambele categorii trebuie să fie tratate în același mod ca bunurile și serviciile din UE. Articolul 5 prezintă regulile de acces pentru bunuri și servicii originare din țări terțe care nu beneficiază de angajamente asumate de UE privind accesul pe piață (denumite în continuare „bunuri și servicii care nu fac obiectul unor acorduri”). Accesul acestor bunuri și servicii poate fi supus unor măsuri restrictive luate de autorități/entități contractante sau de Comisie în cadrul mecanismelor stabilite prin prezentul regulament. Articolul 6 stabilește condițiile în care Comisia poate aproba excluderea, de către autorități/entități individuale, a unor oferte din procedurile de achiziții în cazul în care valoarea bunurilor și a serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri este mai mare de 50 % din valoarea totală a bunurilor sau a serviciilor incluse în ofertă pentru contractele cu o valoare estimată egală cu sau mai mare de 5 000 000 EUR. Dacă o entitate/autoritate contractantă și-a indicat în anunțul de participare intenția de a exclude bunuri și servicii care nu fac obiectul unor acorduri și primește oferte care se încadrează în această categorie, ea trebuie să notifice acest lucru Comisiei și să indice caracteristicile ofertelor în cauză. Conform anunțurilor publicate în Jurnalul Oficial (TED, Tenders European Daily, Suplimentul la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene dedicat achizițiilor publice), doar 7 % din toate contractele publicate în Jurnalul Oficial au o valoare care depășește 5 milioane EUR. Contractele respective reprezintă însă 61 % din toată piața UE a achizițiilor publice. Comisia estimează că va primi anual maximum 35-45 de anunțuri. Pentru contractele cu o valoare estimată egală cu sau mai mare de 5 000 000 EUR, Comisia trebuie să ia o decizie referitoare la excludere. Comisia trebuie să aprobe, pentru toate contractele, excluderea planificată atunci când bunurile și serviciile respective sunt supuse unei rezerve privind accesul pe piață formulate la acordurile internaționale ale UE în domeniul achizițiilor publice. Dacă nu există un astfel de acord, Comisia trebuie să aprobe excluderea dacă țara terță menține măsuri restrictive referitoare la achiziții publice care duc la o lipsă a reciprocității substanțiale în privința deschiderii pieței între Uniune și respectiva țară terță. Atunci când evaluează existența unei lipse a reciprocității substanțiale, Comisia trebuie să examineze în ce măsură legislația referitoare la achizițiile publice din țara în cauză asigură transparența în conformitate cu standardele internaționale în domeniul achizițiilor publice și împiedică orice fel de discriminare a bunurilor, serviciilor și operatorilor economici din Uniune. De asemenea, Comisia trebuie să examineze măsura în care autoritățile publice și/sau entitățile contractante individuale mențin sau adoptă practici discriminatorii față de bunurile, serviciile și operatorii economici din Uniune. Articolul 7 impune autorităților/entităților contractante obligația specifică de a-i informa pe ceilalți ofertanți din cadrul unei proceduri de atribuire cu privire la decizia lor de a accepta o ofertă anormal de scăzută în cazul în care valoarea bunurilor și a serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri este mai mare de 50 % din valoarea totală a bunurilor sau a serviciilor incluse în ofertă. Articolul 8 stabilește condițiile în care Comisia, din proprie inițiativă sau la solicitarea statelor membre ori a părților interesate, poate iniția o anchetă externă privind achizițiile cu privire la măsuri restrictive ale unor țări terțe referitoare la achiziții și modul în care trebuie să se desfășoare o astfel de anchetă. Articolul 9 instituie un mecanism de consultare cu țările terțe pentru situațiile în care Comisia concluzionează, după efectuarea unei anchete externe privind achizițiile, că țara în cauză a adoptat sau menține o practică restrictivă de achiziții. În cadrul acestui mecanism, Comisia va invita țara în cauză să participe la discuții cu scopul de a elimina practica restrictivă privind achizițiile publice și de a asigura transparența și tratamentul egal pentru bunurile, serviciile și furnizorii din UE. Sistemul de consultare ține seama de diferitele situații care trebuie avute în vedere, precum existența unui mecanism de soluționare a litigiilor în ceea ce privește practicile restrictive în materie de achiziții publice care afectează achizițiile care fac obiectul unor acorduri, măsurile de remediere unilaterale sau încheierea unui acord internațional care prevede un tratament egal pentru bunurile, serviciile și furnizorii din UE afectați anterior de practici restrictive în materie de achiziții. Se conferă Comisiei competența de a adopta un act de punere în aplicare care interzice excluderea unor oferte ce cuprind bunuri și servicii care nu fac obiectul unor acorduri, originare din țări cu care au loc negocieri importante privind accesul pe piață și în privința cărora există o perspectivă rezonabilă de eliminare a practicilor restrictive în materie de achiziții în viitorul apropiat. Articolul 10 conferă Comisiei competența de a adopta un act de punere în aplicare referitor la „măsurile restrictive” cu condiția ca ancheta pe care a desfășurat-o să fi confirmat existența unor măsuri restrictive referitoare la achiziții într-o țară terță și Comisia să fi încercat să poarte discuții privind accesul pe piață în cadrul mecanismului de consultare. Aceste măsuri pot, în principiu, să constea în (i) excluderea anumitor oferte compuse în proporție de peste 50 % din bunuri sau servicii originare din țara în cauză; și/sau (ii) o penalizare obligatorie privind prețul pentru bunurile sau serviciile care fac obiectul unei oferte și sunt originare din țara în cauză. Articolul 11 prevede reguli privind retragerea sau suspendarea măsurilor restrictive adoptate, precum și decizia Comisiei de a interzice utilizarea articolului 6 de către autoritățile/entitățile contractante. Articolul 12 stabilește reguli referitoare la transmiterea de informații către ofertanți cu privire la aplicarea unor măsuri restrictive adoptate de Comisie în contextul unor proceduri de achiziții publice individuale. Articolul 13 stabilește condițiile în care autoritățile/entitățile contractante sunt autorizate să anuleze măsuri adoptate în temeiul prezentului regulament. Obiectivul acestei dispoziții este de a oferi autorităților/entităților contractante gradul necesar de flexibilitate pentru a-și satisface necesitățile de achiziții și, în același timp, de a asigura o monitorizare corespunzătoare din partea Comisiei prin intermediul obligației de notificare. Articolele 14 și 15 prevăd delegarea de competențe conferite Comisiei pentru a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 14 cu privire la modificarea anexei pentru a ține seama de încheierea unor noi acorduri internaționale de către Uniune în domeniul achizițiilor publice. Articolul 16 prevede căile legale de atac în cazul încălcării dispozițiilor prezentului regulament. Articolul 17 desemnează procedura comitetelor relevantă pentru adoptarea de acte de punere în aplicare. În plus, acesta conferă Comisiei competența de a adopta măsuri de punere în aplicare pentru adoptarea unor formulare standard. Articolul 18 cuprinde norme privind confidențialitatea informațiilor primite în conformitate cu prezentul regulament. Articolul 19 prevede obligația Comisiei de a prezenta rapoarte privind punerea în aplicare a prezentului regulament cel puțin o dată la trei ani de la data intrării sale în vigoare. Articolul 20 prevede abrogarea articolelor 58 și 59 din Directiva 2004/17/CE. Articolul 21 stabilește intrarea în vigoare a prezentului regulament. 2012/0060 (COD) Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind accesul bunurilor și al serviciilor din țări terțe pe piața internă a achizițiilor publice a Uniunii și procedurile de sprijinire a negocierilor referitoare la accesul bunurilor și al serviciilor din Uniune pe piețele achizițiilor publice din țări terțe (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207, având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European[8], având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[9], hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: (1) Articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană prevede că Uniunea trebuie să definească și să desfășoare politici comune și acțiuni și să acționeze pentru asigurarea unui nivel înalt de cooperare în toate domeniile relațiilor internaționale, în scopul, printre altele, de a încuraja integrarea tuturor țărilor în economia mondială, inclusiv prin eliminarea treptată a barierelor în calea comerțului internațional. (2) În temeiul articolului 206 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), Uniunea, prin stabilirea unei uniuni vamale, trebuie să contribuie, în interesul comun, la dezvoltarea armonioasă a comerțului mondial, la eliminarea treptată a restricțiilor în calea schimburilor comerciale internaționale și a investițiilor externe directe, precum și la reducerea barierelor vamale și de altă natură. (3) În conformitate cu articolul 26 din TFUE, Uniunea trebuie să adopte măsuri pentru instituirea sau asigurarea funcționării pieței interne, care cuprinde un spațiu fără frontiere interne, în care libera circulație a mărfurilor, a persoanelor, a serviciilor și a capitalurilor este asigurată în conformitate cu dispozițiile tratatelor. (4) Articolul III: 8 din Acordul General pentru Tarife și Comerț 1994 și articolul XIII din Acordul General privind Comerțul cu Servicii exclud achizițiile publice din principalele discipline multilaterale ale OMC. (5) În cadrul Organizației Mondiale a Comerțului și prin relațiile sale bilaterale, Uniunea susține o deschidere ambițioasă a piețelor internaționale ale achizițiilor publice ale Uniunii și ale partenerilor săi comerciali, într-un spirit de reciprocitate și avantaje pentru toate părțile. (6) Multe țări terțe sunt reticente față de deschiderea propriilor piețe de achiziții publice pentru concurența internațională sau față de a-și deschide piețele mai mult decât au făcut-o până în prezent. În consecință, operatorii economici din Uniune se confruntă cu practici restrictive de achiziții din partea multor parteneri comerciali ai Uniunii. Respectivele practici restrictive privind achizițiile duc la pierderea unor oportunități comerciale importante. (7) Directiva 2004/17/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale[10] și Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii[11] conțin doar câteva dispoziții referitoare la dimensiunea externă a politicii de achiziții publice a Uniunii, în special articolele 58 și 59 din Directiva 2004/17/CE. Aceste dispoziții au însă doar o sferă de aplicare limitată și, din cauza lipsei orientărilor, nu sunt aplicate prea mult de entitățile contractante. (8) În conformitate cu articolul 207 din TFUE, politica comercială comună în domeniul achizițiilor publice trebuie să se bazeze pe principii uniforme. (9) În interesul securității juridice a operatorilor economici și a autorităților/entităților contractante din Uniune și din țările terțe, angajamentele internaționale referitoare la accesul pe piață pe care și le-a asumat Uniunea Europeană față de țările terțe în domeniul achizițiilor publice trebuie să se reflecte în ordinea juridică a UE, asigurând astfel aplicarea eficientă a acestora. Comisia trebuie să elaboreze niște orientări referitoare la aplicarea angajamentelor internaționale existente ale Uniunii Europene privind accesul pe piață. Aceste orientări trebuie actualizate periodic și trebuie să ofere informații ușor de folosit. (10) Obiectivele de a îmbunătăți accesul operatorilor economici din UE pe piețele achizițiilor publice din anumite țări terțe protejate prin măsuri restrictive referitoare la achiziții publice și de a menține condiții egale de concurență în cadrul pieței unice europene impun ca tratarea bunurilor și a serviciilor din țări terțe care nu fac obiectul angajamentelor internaționale ale Uniunii să fie armonizată în întreaga Uniune Europeană. (11) În acest scop, regulile de origine trebuie stabilite astfel încât autoritățile/entitățile contractante să știe dacă bunurile și serviciile fac obiectul angajamentelor internaționale ale Uniunii Europene. Originea unui bun trebuie stabilită în conformitate cu articolele 22-26 din Regulamentul (CE) nr. 2913/1992 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar[12]. În conformitate cu acest regulament, bunurile trebuie considerate ca fiind bunuri din Uniune atunci când sunt obținute sau produse în întregime în Uniune. Bunurile în producerea cărora au intervenit una sau mai multe țări terțe sunt considerate originare din țara în care au fost supuse ultimei transformări sau prelucrări substanțiale, justificate economic, efectuată într-o întreprindere echipată în acest scop și din care a rezultat un produs nou sau care reprezintă un stadiu de fabricație important. Originea unui serviciu trebuie stabilită pe baza originii persoanei fizice sau juridice care îl prestează. Orientările menționate în considerentul 9 trebuie să vizeze aplicarea în practică a regulilor de origine. (12) Comisia trebuie să evalueze dacă ar trebui să aprobe excluderea, de către autoritățile/entitățile contractante în sensul Directivelor [2004/17/CE, 2004/18/CE și al Directivei [….] a Parlamentului European și a Consiliului din [….]…. privind atribuirea contractelor de concesiune[13], din procedurile de atribuire a contractelor, în ceea ce privește contractele cu o valoare estimată egală cu sau mai mare de 5 000 000 EUR, a bunurilor și serviciilor care nu fac obiectul angajamentelor internaționale asumate de Uniunea Europeană. (13) Din considerente de transparență, autoritățile/entitățile contractante care intenționează să își utilizeze competențele, în conformitate cu prezentul regulament, pentru a exclude ofertele ce conțin bunuri și/sau servicii originare din afara Uniunii Europene, în cadrul cărora valoarea bunurilor sau a serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri depășește 50 % din valoarea totală a bunurilor sau serviciilor respective din procedurile de atribuire a contractelor trebuie să informeze operatorii economici în legătură cu acest lucru prin anunțul de participare publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. (14) Pentru a permite Comisiei să ia o decizie cu privire la excluderile de bunuri și servicii provenite din țări terțe care nu fac obiectul angajamentelor internaționale ale Uniunii, autoritățile/entitățile contractante trebuie să notifice Comisia, printr-un formular standard care să conțină suficiente informații pentru a permite luarea unei decizii de către aceasta, cu privire la intenția lor de a exclude aceste bunuri și servicii. (15) Pentru contractele a căror valoare estimată este egală cu sau mai mare de 5 000 000 EUR, Comisia trebuie să aprobe excluderea planificată dacă acordul internațional privind accesul pe piață în domeniul achizițiilor publice existent între Uniune și țara de unde sunt originare bunurile și/sau serviciile conține, pentru bunurile și/sau serviciile pentru care este propusă excluderea respectivă, rezerve explicite privind accesul pe piață formulate de Uniune. Dacă nu există un astfel de acord, Comisia trebuie să aprobe excluderea dacă țara terță menține măsuri restrictive referitoare la achiziții publice care duc la o lipsă a reciprocității substanțiale în privința deschiderii pieței între Uniune și respectiva țară terță. Trebuie să se considere că lipsește o reciprocitate substanțială atunci când măsurile restrictive referitoare la achiziții duc la discriminări grave și repetate ale operatorilor economici, bunurilor și serviciilor din UE. (16) Atunci când evaluează existența unei lipse a reciprocității substanțiale, Comisia trebuie să examineze în ce măsură legislația referitoare la achizițiile publice din țara în cauză asigură transparența în conformitate cu standardele internaționale în domeniul achizițiilor publice și împiedică orice fel de discriminare a bunurilor, serviciilor și operatorilor economici din Uniune. În plus, Comisia trebuie să examineze în ce măsură autoritățile publice și/sau entitățile contractante individuale mențin sau adoptă practici discriminatorii față de bunurile, serviciile și operatorii economici din Uniune. (17) Comisia trebuie să poată împiedica o excludere planificată să producă un posibil efect negativ asupra negocierilor comerciale aflate în desfășurare cu țara în cauză. Prin urmare, Comisia trebuie să poată adopta, în cazul în care o țară se angajează în negocieri importante cu Uniunea în ceea ce privește accesul pe piață în domeniul achizițiilor publice și Comisia consideră că există perspective rezonabile de a elimina practicile restrictive de achiziții publice în viitorul apropiat, un act de punere în aplicare care să prevadă că bunurile și serviciile din țara respectivă nu trebuie excluse din procedurile de atribuire a contractelor pentru o perioadă de un an. (18) Dat fiind că accesul bunurilor și al serviciilor din țări terțe pe piața achizițiilor publice din Uniune se încadrează în domeniul de aplicare al politicii comerciale comune, statele membre sau autoritățile/entitățile contractante ale acestora nu trebuie să poată restricționa accesul bunurilor sau al serviciilor din țări terțe la propriile proceduri de achiziții prin niciun fel de alte măsuri decât cele prevăzute în prezentul regulament. (19) Având în vedere dificultatea mai mare a autorităților/entităților contractante de a evalua explicațiile ofertanților, în contextul ofertelor care conțin bunuri și/sau servicii provenind din afara Uniunii Europene în cazul cărora valoarea bunurilor sau a serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri depășește 50 % din valoarea totală a acestor bunuri sau servicii, este necesar să se asigure o mai mare transparență în tratarea ofertelor anormal de scăzute. Pe lângă normele prevăzute la articolul 69 din Directiva privind achizițiile publice și la articolul 79 din Directiva privind achizițiile realizate de entitățile care își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale, autoritatea/entitatea contractantă care intenționează să accepte o astfel de ofertă anormal de scăzută trebuie să-i informeze pe ceilalți ofertanți în scris în legătură cu acest lucru, inclusiv cu privire la motivele caracterului anormal de scăzut al prețului sau al costurilor percepute. Acest fapt permite ofertanților respectivi să contribuie la o evaluare mai exactă a capacității ofertantului câștigător de a executa pe deplin contractul în condițiile prevăzute în documentația aferentă procedurii de achiziții. Prin urmare, aceste informații suplimentare ar duce la crearea unor condiții de concurență mai echitabile pe piața UE a achizițiilor publice. (20) Comisia trebuie să poată iniția în orice moment, din proprie inițiativă sau în urma unei cereri a părților interesate ori a unui stat membru, o anchetă externă în materie de achiziții cu privire la practicile restrictive de achiziții pe care se presupune că le-ar menține o țară terță. În special, aceasta trebuie să țină seama de faptul că Comisia a aprobat o serie de excluderi planificate referitoare la o țară terță în temeiul articolului 6 alineatul (2) din prezentul regulament. Aceste proceduri de anchetă nu trebuie să aducă atingere Regulamentului (CE) nr. 3286/94 al Consiliului din 22 decembrie 1994 privind adoptarea procedurilor comunitare în domeniul politicii comerciale comune în vederea asigurării exercitării de către Comunitate a drepturilor care îi sunt conferite de normele comerțului internațional, în special de cele instituite sub egida Organizației Mondiale a Comerțului (OMC).[14] (21) În cazul în care Comisia, pe baza informațiilor aflate la dispoziția sa, are motive să creadă că o țară terță a adoptat sau menține o practică restrictivă de achiziții publice, aceasta trebuie să poată iniția o anchetă. Dacă se confirmă existența unei practici restrictive privind achizițiile publice într-o țară terță, Comisia trebuie să invite țara în cauză să participe la consultări cu scopul de a ameliora oportunitățile de achiziții pentru operatorii economici, bunuri și servicii în cadrul achizițiilor publice din țara respectivă. (22) Dacă consultările cu țara în cauză nu duc la o ameliorare suficientă a oportunităților de achiziții pentru operatorii economici, bunurile și serviciile din UE, Comisia trebuie să ia măsuri restrictive adecvate. (23) Aceste măsuri pot implica excluderea obligatorie a anumitor bunuri și servicii din țări terțe din procedurile de achiziții publice din Uniunea Europeană sau pot aplica ofertelor alcătuite din bunuri sau servicii originare din țara respectivă o penalizare obligatorie privind prețul. Pentru a evita eludarea acestor măsuri, este posibil să fie necesară și excluderea anumitor persoane juridice aflate sub control străin sau în proprietate străină stabilite în Uniunea Europeană, care nu sunt implicate în activități comerciale semnificative astfel încât să aibă o legătură directă și efectivă cu economia unui stat membru în cauză. Măsurile adecvate nu trebuie să fie disproporționate în raport cu practicile restrictive de achiziții pentru care sunt aplicate. (24) Este imperativ ca autoritățile/entitățile contractante să aibă acces la o gamă de produse de înaltă calitate care să le îndeplinească cerințele în privința achizițiilor la un preț competitiv. De aceea, autoritățile/entitățile contractante trebuie să poată anula măsurile de limitare a accesului unor bunuri și servicii care nu fac obiectul unor acorduri dacă nu sunt disponibile bunuri sau servicii din Uniune și/sau care fac obiectul unor acorduri și care îndeplinesc cerințele autorității/entității contractante de a proteja interesele publice esențiale, de exemplu siguranța și sănătatea publice, sau dacă aplicarea măsurii ar duce la o creștere disproporționată a prețului sau a costurilor contractului. (25) Dacă autoritățile/entitățile contractante aplică în mod necorespunzător excepțiile de la măsurile de limitare a accesului bunurilor și serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri, Comisia trebuie să poată aplica mecanismul de remediere prevăzut la articolul 3 din Directiva 89/665/CEE a Consiliului privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări[15] sau la articolul 8 din Directiva 92/13/CEE a Consiliului privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor[16]. În același scop, contractele încheiate cu un operator economic cu încălcarea deciziilor Comisiei privind excluderile planificate notificate de autoritățile/entitățile contractante sau cu încălcarea măsurilor de limitare a accesului bunurilor și al serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri trebuie declarate lipsite de efecte în sensul Directivei 2007/66/CE a Parlamentului European și a Consiliului[17]. (26) În contextul politicii globale a Uniunii referitoare la țările cel mai puțin dezvoltate prevăzută, printre altele, în Regulamentul (CE) nr. 732/2008 al Consiliului din 22 iulie 2008 de aplicare a unui sistem de preferințe tarifare generalizate pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2009 și 31 decembrie 2011, este necesar ca bunurile și serviciile din aceste țări să fie asimilate bunurilor și serviciilor din Uniune. (27) Pentru a reflecta în ordinea juridică a Uniunii Europene angajamentele internaționale privind accesul pe piață asumate în domeniul achizițiilor publice după adoptarea prezentului regulament, trebuie să se confere Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene cu privire la modificări ale listei acordurilor internaționale anexate la prezentul regulament. De o importanță deosebită este faptul că, în timpul lucrărilor pregătitoare, Comisia trebuie să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia trebuie să garanteze transmiterea simultană, promptă și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și către Consiliu. (28) În scopul de a asigura condiții uniforme pentru punerea în aplicare a prezentului regulament, trebuie să se confere Comisiei competențe de executare. Aceste competențe trebuie exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie. (29) Procedura de consultare trebuie utilizată pentru adoptarea unor acte de punere în aplicare, pentru întocmirea formularelor standard pentru publicarea anunțurilor, transmiterea de notificări către Comisie și originea bunurilor sau a serviciilor. Aceste decizii nu au niciun impact din punct de vedere financiar și nici din punctul de vedere al naturii și sferei obligațiilor care decurg din prezentul regulament. Dimpotrivă, aceste acte sunt caracterizate de un scop pur administrativ și servesc la facilitarea aplicării normelor stabilite prin prezentul regulament. (30) Comisia trebuie să transmită, cel puțin o dată la trei ani, un raport privind aplicarea prezentului regulament. (31) În conformitate cu principiul proporționalității, este necesar și adecvat, în vederea realizării obiectivului fundamental de a institui o politică externă comună în domeniul achizițiilor publice, să se stabilească norme cu privire la tratamentul aplicat bunurilor și serviciilor care nu fac obiectul angajamentelor internaționale ale Uniunii Europene. Prezentul regulament privind accesul operatorilor economici, al bunurilor și serviciilor din țări terțe nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor urmărite, în conformitate cu articolul 5 al treilea paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană, ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT: Capitolul I Dispoziții generale Articolul 1 Obiect și domeniu de aplicare 1. Prezentul regulament stabilește norme referitoare la accesul bunurilor și al serviciilor din țări terțe la procedura de atribuire de contracte pentru executarea unor lucrări sau a unei opere, furnizarea de bunuri și prestarea de servicii de către autorități/entități contractante din Uniune și stabilește proceduri de sprijinire a negocierilor pe tema accesului bunurilor și serviciilor din Uniune la piețele de achiziții publice din țări terțe. 2. Prezentul regulament se aplică contractelor reglementate prin următoarele acte: (a) Directiva [2004/17/CE]; (b) Directiva [2004/18/CE]; (c) Directiva [201./… (privind atribuirea contractelor de concesiune]. Prezentul regulament se aplică atribuirii contractelor în cazul cărora bunurile sau serviciile sunt achiziționate pentru uz public și nu în scopul revânzării ori în vederea utilizării în producția de bunuri sau în prestarea de servicii în scopul vânzării. Articolul 2 Definiții 1. În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții: (a) „furnizor” înseamnă persoanele fizice sau juridice care oferă pe piață bunuri; (b) „prestator de servicii” înseamnă persoanele fizice sau juridice care prezintă pe piață oferte pentru executarea unor lucrări sau a unei opere ori servicii; (c) „autoritate/entitate contractantă” înseamnă „autoritate contractantă” astfel cum este definită la [articolul 1 alineatul (9) din Directiva 2004/18/CE și „entitate contractantă” astfel cum este definită la articolul 2 din Directiva 2004/17/CE și la articolele 3 și 4 din Directiva 20 privind atribuirea contractelor de concesiune]; (d) „bunuri sau servicii care fac obiectul unor acorduri” înseamnă un bun sau un serviciu originare din țări cu care Uniunea a încheiat un acord internațional în domeniul achizițiilor publice, inclusiv angajamente privind accesul pe piață, și în cazul cărora se aplică acordul relevant. Anexa I la prezentul regulament conține o listă a acordurilor relevante; (e) „bunuri sau servicii care nu fac obiectul unor acorduri” înseamnă un bun sau un serviciu originare din țări cu care Uniunea nu a încheiat un acord internațional în domeniul achizițiilor publice, inclusiv angajamente privind la accesul pe piață, sau un bun ori un serviciu originare dintr-o țară cu care Uniunea a încheiat un astfel de acord, dar în cazul cărora nu se aplică acordul relevant; (f) „măsură” înseamnă orice lege, reglementare sau practică ori o combinație a acestora; (g) „părți interesate” înseamnă o societate sau o firmă constituită în conformitate cu legislația unui stat membru și care își are sediul social, administrația centrală sau locul principal de desfășurare a activității în Uniune, direct interesată de producția de bunuri sau de furnizarea de servicii care fac obiectul unor măsuri restrictive privind achizițiile publice luate de țări terțe. 2. În sensul prezentului regulament: (a) termenul „țară” poate face referire la orice stat sau teritoriu vamal distinct, fără ca o astfel de calificare să aibă implicații pentru suveranitate; (b) termenul „operator economic” include deopotrivă conceptul de furnizor și pe cel de prestator de servicii; (c) operatorul economic care a depus o ofertă se numește „ofertant”; (d) executarea unor lucrări și/sau a unei opere în sensul Directivei [2004/17/CE, 2004/18/CE și al Directivei 201./.. privind atribuirea contractelor de concesiune] este considerată, în sensul prezentului regulament, prestare de servicii; (e) o „penalizare obligatorie privind prețul” se referă la o obligație a entităților contractante de a crește, sub rezerva anumitor excepții, prețul pentru serviciile și/sau bunurile originare din anumite țări terțe care au fost oferite în cadrul procedurilor de atribuire a contractelor. Articolul 3 Regulile de origine 1. Originea unui bun se stabilește în conformitate cu articolele 22-26 din Regulamentul (CE) nr. 2913/1992 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar[18]. 2. Originea unui serviciu se stabilește pe baza originii persoanei fizice sau juridice care îl prestează. Originea prestatorului de servicii se consideră a fi: (a) în cazul unei persoane fizice, țara al cărei resortisant este persoana respectivă sau în care aceasta are drept de ședere permanentă; (b) în cazul unei persoane juridice, una dintre următoarele: (1) dacă serviciul este prestat în alt mod decât prin intermediul unei prezențe comerciale în Uniune, țara în care este constituită sau este organizată în alt fel persoana juridică în temeiul legislației din țara respectivă și pe teritoriul căreia persoana juridică este implicată în operațiuni comerciale importante; (2) în cazul în care serviciul este prestat prin intermediul unei prezențe comerciale în Uniune, statul membru în care este stabilită persoana juridică și pe teritoriul căruia aceasta este implicată în operațiuni comerciale importante astfel încât să aibă o legătură directă și efectivă cu economia statului membru în cauză. În sensul punctului 2, dacă persoana juridică nu este implicată în operațiuni comerciale importante astfel încât să aibă o legătură directă și efectivă cu economia unui stat membru în cauză, originea persoanelor fizice sau juridice care dețin sau controlează persoana fizică prestatoare a serviciului. Persoana juridică prestatoare a serviciului se consideră a fi: „deținută” de persoane dintr-o anumită țară dacă peste 50 % din capitalul propriu al acesteia se află în deplina proprietate a unor persoane din țara respectivă și a fi „controlată” de persoane dintr-o anumită țară dacă aceste persoane au capacitatea de a-i desemna majoritatea administratorilor sau sunt altfel abilitate să dirijeze legal acțiunile sale. 3. În sensul prezentului regulament, bunurile sau serviciile originare din celelalte țări din Spațiul Economic European decât statele membre trebuie să fie tratate ca și cele originare din statele membre. Capitolul II Tratamentul acordat bunurilor și serviciilor care fac obiectul unor acorduri și celor care nu fac obiectul unor acorduri, Oferte anormal de scăzute Articolul 4 Tratamentul acordat bunurilor și serviciilor care fac obiectul unor acorduri La atribuirea contractelor pentru executarea unor lucrări și/sau a unei opere, pentru furnizarea de bunuri sau prestarea de servicii, autoritățile/entitățile contractante trebuie să acorde bunurilor și serviciilor care fac obiectul unor acorduri același tratament ca și cel acordat bunurilor și serviciilor originare din Uniunea Europeană. Bunurile sau serviciile originare din țările cel mai puțin dezvoltate enumerate în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 732/2008 sunt tratate ca bunuri și servicii care fac obiectul unor acorduri. Articolul 5 Reguli de acces pentru bunurile și serviciile care nu fac obiectul unor acorduri Bunurile și serviciile care nu fac obiectul unor acorduri pot fi supuse unor măsuri restrictive luate de Comisie: (a) la cererea unor entități contractante individuale în conformitate cu normele stabilite la articolul 6; (b) în conformitate cu normele stabilite la articolele 10 și 11. Articolul 6 Acordarea de competențe autorităților/entităților contractante pentru a exclude ofertele cuprinzând bunuri și servicii care nu fac obiectul unor acorduri 1. La cererea autorităților/entităților contractante, Comisia evaluează dacă este cazul să aprobe, pentru contractele cu o valoare estimată egală cu sau mai mare de 5 000 000 EUR, exclusiv TVA, excluderea din procedurile de atribuire a contractelor a ofertelor care cuprind bunuri sau servicii originare din afara Uniunii, dacă valoarea bunurilor sau a serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri depășește 50 % din valoarea totală a bunurilor sau a serviciilor care constituie oferta, în condițiile prezentate în continuare. 2. Dacă autoritățile/entitățile contractante intenționează să solicite excluderea din procedurile de atribuire a contractelor pe baza alineatului (1), ele indică acest lucru în anunțul de participare pe care îl publică în temeiul articolului 35 din Directiva 2004/18/CE sau al articolului 42 din Directiva 2004/17/CE sau al articolului 26 din Directiva privind atribuirea contractelor de concesiune. Autoritățile/entitățile contractante solicită ofertanților să furnizeze informații referitoare la originea bunurilor și/sau a serviciilor conținute în ofertă și la valoarea acestora. Acestea acceptă declarațiile de propria răspundere ca dovadă preliminară că ofertele nu pot fi excluse în temeiul alineatului (1). O autoritate contractantă poate cere unui ofertant, în orice moment în timpul procedurii, să depună toate documentele necesare sau o parte a acestora dacă acest lucru se dovedește necesar pentru a se asigura desfășurarea corespunzătoare a procedurii. Comisia poate adopta acte de punere în aplicare prin care să se stabilească formulare standard pentru declarațiile privind originea bunurilor și a serviciilor. Aceste acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de consultare menționată la articolul 17 alineatul (3). În cazul în care autoritățile/entitățile contractante primesc oferte care îndeplinesc condițiile de la alineatul (1) pentru care intenționează să solicite excluderea din motivul respectiv, ele notifică Comisia. În timpul procedurii de notificare, autoritatea/entitatea contractantă își poate continua analiza ofertelor. Notificarea trebuie transmisă pe cale electronică utilizându-se un formular standard. Comisia adoptă acte de punere în aplicare prin care stabilește formularele standard. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de consultare menționată la articolul 17 alineatul (3). Formularul standard trebuie să conțină următoarele informații: (a) numele și datele de contact ale autorității/entității contractante; (b) descrierea obiectului contractului; (c) numele și datele de contact ale operatorului economic a cărui ofertă urmează să fie exclusă; (d) informații privind originea operatorului economic, a bunurilor și/sau a serviciilor și valoarea acestora. Comisia poate solicita informații suplimentare autorității/entității contractante. Informațiile respective se transmit în termen de opt zile lucrătoare, începând cu prima zi lucrătoare care urmează datei la care autoritatea/entitatea contractantă respectivă primește cererea de informații suplimentare. Dacă Comisia nu primește niciun fel de informații în acest termen, perioada stabilită la alineatul (3) se suspendă până ce Comisia primește informațiile solicitate. 3. Pentru contractele menționate la alineatul (1), Comisia adoptă un act de punere în aplicare privind aprobarea excluderii planificate în termen de două luni începând cu prima zi lucrătoare care urmează datei la care Comisia primește notificarea. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 17 alineatul (2). Această perioadă poate fi prelungită o dată cu maximum două luni în cazuri justificate corespunzător, în special dacă informațiile conținute în notificare sau în documentele anexate la aceasta sunt incomplete sau inexacte ori dacă faptele raportate suferă modificări substanțiale. Dacă, la sfârșitul acestei perioade de două luni sau a perioadei prelungite, Comisia nu a adoptat nicio decizie, nici de aprobare, nici de respingere a excluderii, se consideră că excluderea a fost respinsă de Comisie. 4. Atunci când adoptă acte de punere în aplicare în temeiul alineatului (3), Comisia aprobă excluderea planificată în următoarele cazuri: (a) dacă acordul internațional privind accesul pe piață în domeniul achizițiilor publice existent între Uniune și țara din care sunt originare bunurile și/sau serviciile conține, pentru bunurile și/sau serviciile pentru care este propusă excluderea respectivă, rezerve explicite privind accesul pe piață formulate de Uniune; (b) dacă nu există un acord precum cel menționat la litera (a), iar țara terță menține măsuri restrictive referitoare la achiziții care duc la o lipsă de reciprocitate substanțială în privința deschiderii pieței între Uniune și țara terță în cauză. În sensul literei (b), se consideră că lipsește o reciprocitate substanțială atunci când măsurile restrictive referitoare la achiziții duc la discriminări grave și repetate ale operatorilor economici, bunurilor și serviciilor din Uniune. La adoptarea unor acte de punere în aplicare în temeiul alineatului (3), Comisia nu aprobă o excludere planificată dacă aceasta ar încălca angajamentele privind accesul pe piață asumate de Uniune prin acordurile internaționale încheiate. 5. Atunci când evaluează dacă există o lipsă de reciprocitate substanțială, Comisia analizează următoarele elemente: (a) măsura în care legislația în materie de achiziții publice din țara în cauză asigură transparența în conformitate cu standardele internaționale în domeniul achizițiilor publice și împiedică discriminarea bunurilor, a serviciilor și a operatorilor economici din Uniune; (b) măsura în care autoritățile publice și/sau entitățile contractante individuale mențin sau adoptă practici discriminatorii față de bunurile, serviciile și operatorii economici din Uniune. 6. Înainte de a lua o decizie în temeiul alineatului (3), Comisia trebuie să audieze ofertantul sau ofertanții respectivi. 7. Autorităţile/entitățile contractante care au exclus oferte în temeiul alineatului (1) trebuie să indice acest lucru în anunțul privind atribuirea contractelor, pe care îl publică în temeiul articolului 35 din Directiva 2004/18/CE, în temeiul articolului 42 din Directiva 2004/17/CE sau al articolului 27 din Directiva privind atribuirea contractelor de concesiune. Comisia adoptă acte de punere în aplicare prin care stabilește formularele standard pentru anunțurile privind atribuirea contractelor. Aceste acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de consultare menționată la articolul 17 alineatul (3). 8. Alineatul (1) nu se aplică în cazul în care Comisia a adoptat actul de punere în aplicare privind accesul temporar al bunurilor și serviciilor dintr-o țară implicată în negocieri importante cu Uniunea conform dispozițiilor de la articolul 9 alineatul (4). Capitolul III Norme privind ofertele anormal de scăzute Articolul 7 Oferte anormal de scăzute Dacă autoritatea/entitatea contractantă intenționează, în temeiul articolului 69 din Directiva privind achizițiile publice sau al articolului 79 din Directiva privind achizițiile publice efectuate de entitățile care își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale, după verificarea explicațiilor ofertantului, să accepte o ofertă anormal de scăzută care conține bunuri și/sau servicii originare din afara Uniunii în cazul cărora valoarea bunurilor sau a serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri depășește 50 % din valoarea totală a bunurilor sau a serviciilor care constituie oferta, aceasta îi informează în scris pe ceilalți ofertanți cu privire la acest lucru, incluzând motivele caracterului neobișnuit de scăzut al prețului sau al costurilor percepute. O autoritate/entitate contractantă poate să nu dezvăluie informații a căror comunicare ar împiedica punerea în aplicare a legislației, ar fi contrară în alt mod interesului public, ar aduce atingere intereselor comerciale legitime ale operatorilor economici, publici ori privați, sau ar putea afecta concurența loială dintre aceștia. Capitolul IV Efectuarea unor anchete și a unor consultări de către Comisie și luarea de către aceasta a unor măsuri de limitare temporară a accesului bunurilor și al serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri pe piața UE a achizițiilor publice Articolul 8 Anchete cu privire la accesul operatorilor economici, al bunurilor și serviciilor din UE pe piețele achizițiilor publice din țările terțe 1. Dacă consideră că este în interesul Uniunii, Comisia poate iniția în orice moment, din proprie inițiativă sau în urma unei cereri depuse de părțile interesate ori de un stat membru, o anchetă externă în materie de achiziții cu privire la presupusele măsuri restrictive referitoare la achiziții. În special, Comisia ia în considerare dacă au fost aprobate, în temeiul articolului 6 alineatul (3) din prezentul regulament, o serie de excluderi planificate. Dacă se inițiază o anchetă, Comisia publică un anunț în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene prin care invită părțile interesate și statele membre să transmită Comisiei toate informațiile pertinente într-o perioadă de timp specificată. 2. Ancheta menționată la alineatul (1) se desfășoară pe baza criteriilor stabilite la articolul 6. 3. Comisia analizează dacă măsurile restrictive referitoare la achizițiile publice sunt menținute de țara terță în cauză pe baza informațiilor furnizate de părțile interesate și de statele membre și/sau a faptelor constatate de Comisie în timpul anchetei desfășurate, iar evaluarea situației trebuie să se încheie în termen de nouă luni de la inițierea anchetei. În cazuri justificate corespunzător, acest termen poate fi prelungit cu trei luni. 4. În cazul în care, în urma anchetei externe în materie de achiziții, concluzionează că pretinsele măsuri restrictive referitoare la achizițiile publice nu sunt menținute de țara terță în cauză, Comisia adoptă o decizie prin care pune capăt anchetei. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 17 alineatul (2). Articolul 9 Consultarea unei țări terțe 1. Atunci când se constată, în urma unei anchete, că o țară terță menține măsuri restrictive referitoare la achiziții, iar Comisia consideră că interesul UE justifică acest lucru, aceasta invită țara terță să participe la consultări pentru a asigura posibilitatea operatorilor economici, a bunurilor și a serviciilor din Uniune de a participa la procedurile de achiziții pentru atribuirea de contracte de achiziții publice în țara respectivă în condiții nu mai puțin favorabile decât cele acordate bunurilor, serviciilor și operatorilor economici naționali din țara respectivă, precum și cu scopul de a asigura aplicarea principiilor transparenței și al tratamentului egal. În cazul în care țara în cauză refuză invitația de a participa la consultări, atunci când adoptă acte de punere în aplicare în temeiul articolului 10 pentru limitarea accesului bunurilor și al serviciilor originare din țara terță respectivă, Comisia ia o decizie pe baza datelor disponibile. 2. În cazul în care țara în cauză este parte la Acordul OMC privind achizițiile publice sau a încheiat un acord comercial cu UE care include dispoziții referitoare la achizițiile publice, Comisia urmează procedurile privind mecanismele de consultare și/sau procedurile de soluționare a litigiilor stabilite în acordul respectiv dacă practicile restrictive se referă la achizițiile care fac obiectul unor angajamente privind accesul pe piață asumate de țara în cauză față de Uniune. 3. Dacă, după inițierea unei consultări, țara în cauză ia măsuri de remediere/corective satisfăcătoare, însă fără a-și asuma noi angajamente privind accesul pe piață, Comisia poate suspenda sau încheia consultarea. Comisia monitorizează aplicarea măsurilor de remediere/corective respective, atunci când este cazul, pe baza informațiilor furnizate periodic pe care aceasta le poate solicita țării terțe în cauză. Dacă măsurile de remediere/corective luate de țara terță în cauză sunt anulate, suspendate sau puse în aplicare în mod inadecvat, Comisia poate: (i) relua sau reîncepe consultarea cu țara terță în cauză și/sau (ii) acționa în temeiul articolului 10 pentru a adopta acte de punere în aplicare prin care să limiteze accesul bunurilor și al serviciilor originare dintr-o țară terță. Actele de punere în aplicare menționate la prezentul alineat se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 17 alineatul (2). 4. Dacă, după inițierea unei consultări, reiese că cel mai adecvat mod de a pune capăt unei practici restrictive privind achizițiile este încheierea unui acord internațional, se poartă negocieri în conformitate cu dispozițiile articolelor 207 și 218 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. În cazul în care o țară s-a angajat în negocieri importante cu Uniunea Europeană în ceea ce privește accesul pe piață în domeniul achizițiilor publice, Comisia poate adopta un act de punere în aplicare care să prevadă că bunurile și serviciile din respectiva țară nu pot fi excluse din procedurile de atribuire a contractelor în temeiul articolului 6. 5. Comisia poate pune capăt consultării dacă țara în cauză își asumă angajamente internaționale convenite cu Uniunea în oricare dintre cadrele următoare: (a) Aderarea la Acordul OMC privind achizițiile publice; (b) Încheierea unui acord bilateral cu Uniunea care să includă angajamente privind accesul pe piață în domeniul achizițiilor publice; (c) Extinderea propriilor angajamente privind accesul pe piață asumate în cadrul Acordului OMC privind achizițiile publice sau al unui acord bilateral încheiat cu Uniunea în cadrul respectiv. Consultarea poate de asemenea să se încheie dacă sunt încă menținute măsuri restrictive referitoare la achiziții în momentul în care sunt asumate aceste angajamente, atât timp cât acestea includ dispoziții detaliate referitoare la eliminarea treptată a practicilor respective. 6. Dacă o consultare cu o țară terță nu duce la rezultate satisfăcătoare în termen de 15 luni de la data la care a început consultarea cu țara terță, Comisia pune capăt consultării și are în vedere posibilitatea de a acționa în temeiul articolului 10 în vederea adoptării unui act de punere în aplicare prin care să se limiteze accesul bunurilor și al serviciilor originare dintr-o țară terță. Articolul 10 Adoptarea unor măsuri de limitare a accesului bunurilor și al serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri pe piața UE a achizițiilor publice 1. Dacă se constată, în cadrul unei anchete efectuate în temeiul articolului 8 și după urmarea procedurii prevăzute la articolul 9, că măsurile restrictive referitoare la achiziții adoptate sau menținute de țara terță respectivă duc la o lipsă de reciprocitate substanțială în privința deschiderii pieței între Uniune și țara terță, astfel cum se menționează la articolul 6, Comisia poate adopta acte de punere în aplicare pentru a limita temporar accesul bunurilor și al serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri, originare dintr-o țară terță. Actele de punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 17 alineatul (2). 2. Măsurile adoptate în temeiul alineatului (1) pot avea oricare dintre formele următoarele: (a) excluderea ofertelor a căror valoare totală este formată în proporție de peste 50 % din bunuri sau servicii care nu fac obiectul unor acorduri, originare din țara care adoptă sau menține o practică restrictivă în materie de achiziții publice; și/sau (b) o penalizare obligatorie privind prețul pentru acea parte din ofertă care constă în bunuri sau servicii care nu fac obiectul unor acorduri, originare din țara care adoptă sau menține o practică restrictivă privind achizițiile publice. 3. Măsurile adoptate în temeiul alineatului (1) pot fi limitate în special la: (c) achizițiile publice realizate de anumite categorii definite de autorități/entități contractante; (d) achizițiile publice ale anumitor categorii definite de bunuri sau servicii; (e) achizițiile publice care depășesc anumite praguri definite sau care le respectă. Articolul 11 Retragerea sau suspendarea măsurilor 1. Dacă Comisia consideră că motivele care justifică măsurile adoptate în temeiul articolului 9 alineatul (4) și al articolului 10 nu se mai aplică, Comisia poate adopta un act de punere în aplicare în scopul de: (a) a abroga măsurile; sau (b) a suspenda aplicarea măsurilor pentru o perioadă de maximum un an. În scopul aplicării literei (b), aplicarea măsurilor poate fi în orice moment reinstituită de Comisie prin intermediul unui act de punere în aplicare. 2. Actele de punere în aplicare menționate la prezentul articol se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 17 alineatul (2). Articolul 12 Informaţii transmise ofertanților 1. Dacă efectuează o procedură de achiziții publice căreia i se aplică măsuri restrictive adoptate în temeiul articolului 10 sau reinstituite în temeiul articolului 11, autoritățile/entitățile contractante trebuie să menționeze acest lucru în anunțul de participare pe care îl publică în temeiul articolului 35 din Directiva 2004/18/CE sau al articolului 42 din Directiva 2004/17/CE. Comisia adoptă acte de punere în aplicare de stabilire a formularelor standard în conformitate cu procedura de consultare menționată la articolul 17 alineatul (3). 2. Dacă excluderea unui ofertant se bazează pe aplicarea unor măsuri adoptate în temeiul articolului 10 sau reinstituite în temeiul articolului 11, autoritățile/entitățile contractante informează ofertanții necâștigători în legătură cu aceasta. Articolul 13 Excepții 1. Autoritățile/entitățile contractante pot decide să nu aplice măsurile adoptate în temeiul articolului 10 în privința unei proceduri de achiziții dacă: (a) nu sunt disponibile bunuri sau servicii din Uniune și/sau care fac obiectul unor acorduri, care să îndeplinească cerințele impuse de entitatea contractantă; sau (b) aplicarea măsurii ar duce la o creștere disproporționată a prețului sau a costurilor contractului. 2. Dacă o autoritate/entitate contractantă are intenția să nu aplice măsurile restrictive adoptate în temeiul articolului 10 din prezentul regulament sau reinstituite în temeiul articolului 11, aceasta își menționează intenția în anunțul de participare pe care îl publică în temeiul articolului 35 din Directiva 2004/18/CE sau al articolului 42 din Directiva 2004/17/CE. Aceasta notifică Comisia într-un termen de cel mult zece zile calendaristice de la data publicării anunțului de participare. Notificarea respectivă se transmite pe cale electronică, utilizându-se un formular standard. Comisia adoptă acte de punere în aplicare prin care se stabilesc formularele standard pentru anunțuri de participare și notificări în conformitate cu procedura de consultare menționată la articolul 17 alineatul (3). Notificarea conține următoarele informații: (a) numele și datele de contact ale autorității/entității contractante; (b) descrierea obiectului contractului; (c) informații privind originea operatorilor economici, a bunurilor și/sau a serviciilor care urmează să fie acceptate; (d) motivul care stă la baza deciziei de a nu aplica măsurile restrictive și o justificare detaliată pentru utilizarea excepției; (e) dacă este cazul, orice altă informație considerată utilă de autoritatea/entitatea contractantă. Comisia poate solicita informații suplimentare autorității/entității contractante în cauză. 3. Dacă o autoritate/entitate contractantă desfășoară, în temeiul articolului 31 din Directiva 2004/18/CE sau al articolului 40 alineatul (3) din Directiva 2004/17/CE, o procedură de negociere fără publicarea prealabilă a unui anunţ de participare și decide să nu aplice o măsură adoptată în temeiul articolului 10 din prezentul regulament sau reinstituită în temeiul articolului 11, aceasta menționează acest lucru în anunțul privind contractele atribuite pe care îl publică în temeiul articolului 35 din Directiva 2004/18/CE sau al articolului 43 din Directiva 2004/17/CE și îl notifică Comisiei într-un termen de maximum zece zile calendaristice de la publicarea anunțului privind contractele atribuite. Notificarea respectivă se transmite pe cale electronică, utilizându-se un formular standard. Comisia adoptă acte de punere în aplicare prin care se stabilesc formularele standard pentru anunțuri de participare și notificări în conformitate cu procedura de consultare menționată la articolul 17 alineatul (2). Notificarea conține următoarele informații: (a) numele și datele de contact ale autorității/entității contractante; (b) descrierea obiectului contractului; (c) informații privind originea operatorilor economici, a bunurilor și/sau a serviciilor acceptate; (d) motivul care stă la baza deciziei de a nu aplica măsurile restrictive și o justificare detaliată pentru utilizarea excepției; (e) dacă este cazul, orice altă informație considerată utilă de entitatea contractantă. Capitolul V Competențe delegate și de executare, raportare și dispoziții finale Articolul 14 Modificări aduse anexelor Se conferă Comisiei competența de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 14 cu privire la modificarea anexei pentru a ține seama de încheierea unor noi acorduri internaționale de către Uniune în domeniul achizițiilor publice. Articolul 15 Exercitarea delegării de competențe 1. Se conferă Comisiei competența de a adopta acte delegate, sub rezerva condițiilor stabilite la prezentul articol. 2. Delegarea de competențe menționată la articolul 14 este conferită Comisiei pentru o perioadă nedeterminată de la [data intrării în vigoare a prezentului regulament]. 3. Delegarea de competențe menționată la articolul 14 poate fi revocată în orice moment de către Parlamentul European sau de către Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării competențelor precizate în decizia respectivă. Decizia produce efecte din ziua care urmează datei publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o dată ulterioară menționată în decizie. Revocarea nu aduce atingere validității actelor delegate aflate deja în vigoare. 4. Imediat ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului. 5. Un act delegat adoptat în conformitate cu prezentul articol intră în vigoare numai dacă nici Parlamentul European, nici Consiliul nu au exprimat obiecții în termen de două luni de la notificarea respectivului act către Parlamentul European și Consiliu sau dacă, înainte de expirarea acestei perioade, atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia cu privire la faptul că nu vor formula obiecții. Respectivul termen se prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului. Articolul 16 Punere în aplicare 1. În cazul unei aplicări necorespunzătoare de către autoritățile/entitățile contractante a excepțiilor stabilite la articolul 13, Comisia poate aplica mecanismul corectiv prevăzut la articolul 3 din Directiva 89/665/CEE sau la articolul 8 din Directiva 92/13/CEE. 2. Contractele încheiate cu un operator economic cu încălcarea actelor de punere în aplicare ale Comisiei adoptate în temeiul articolului 6 cu privire la o excludere planificată, notificată de autoritățile/entitățile contractante, sau a măsurilor adoptate în temeiul articolului 10 ori reinstituite în temeiul articolului 11 sunt declarate ca lipsite de efecte în sensul Directivei 2007/66/CE. Articolul 17 Procedura comitetelor 1. Comisia este asistată de Comitetul consultativ pentru achizițiile publice instituit prin Decizia 71/306/CEE a Consiliului[19] și de comitetul instituit prin articolul 7 din Regulamentul privind barierele comerciale[20]. Acestea sunt comitete în sensul articolului 3 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011. 2. Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011, iar comitetul competent este cel instituit prin Regulamentul privind barierele comerciale. 3. Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011, iar comitetul competent este cel instituit prin Decizia 71/306/CEE a Consiliului. Articolul 18 Confidențialitate 1. Informațiile primite în temeiul prezentului regulament nu pot fi utilizate decât în scopul în care au fost solicitate. 2. Nici Comisia, nici Consiliul, nici Parlamentul European, nici statele membre, nici reprezentanții oficiali ai acestora nu dezvăluie niciun fel de informații de natură confidențială primite în temeiul prezentului regulament, fără permisiunea specială a furnizorului informațiilor respective. 3. Furnizorul informațiilor poate solicita tratarea informațiilor prezentate ca informații confidențiale; acestea sunt însoțite de un rezumat neconfidențial al informațiilor sau de o declarație cuprinzând motivele pentru care informațiile nu pot fi rezumate. 4. Dacă se consideră că o cerere de tratament confidențial nu este justificată sau dacă furnizorul informațiilor nu dorește nici să le facă publice, nici să autorizeze divulgarea acestora într-o formă generalizată sau sub formă de rezumat, este posibil să nu se țină seama de informațiile în cauză. 5. Alineatele (1)-(5) nu împiedică dezvăluirea de informații generale de către autoritățile Uniunii. O astfel de dezvăluire trebuie să țină seama de interesul legitim al părților implicate de a nu își divulga secretele de afaceri. Articolul 19 Raportare Până la data de 1 ianuarie 2017 și cel puțin o dată la trei ani după intrarea în vigoare a prezentului regulament, Comisia prezintă un raport Parlamentului European și Consiliului cu privire la aplicarea prezentului regulament, precum și la progresul înregistrat în negocierile internaționale referitoare la accesul operatorilor economici din UE la procedurile de atribuire a contractelor de achiziții publice în țări terțe, desfășurate în temeiul prezentului regulament. În acest scop, statele membre furnizează Comisiei, la cerere, informațiile necesare. Articolul 20 Abrogări Articolele 58 și 59 din Directiva 2004/17/CE se abrogă de la data intrării în vigoare a prezentului regulament. Articolul 21 Intrare în vigoare Prezentul regulament intră în vigoare în a șaizecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre. Adoptată la Bruxelles, 21.3.2012. Pentru Parlamentul European Pentru Consiliu Președintele Președintele ANEXĂ Lista acordurilor internaționale încheiate de Uniune în domeniul achizițiilor publice, inclusiv angajamentele privind accesul pe piață Acord plurilateral: - Acordul privind achizițiile publice (JO L, 336, 23.12.1994) Acorduri bilaterale: - Acordul de liber schimb dintre Comunitatea Europeană și Mexic (JO L 276, 28.10.2000, L 157/30.6.2000) - Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind anumite aspecte ale achizițiilor publice (JO L 114, 30.4.2002) - Acordul de liber schimb dintre Comunitatea Europeană și Chile (JO L352, 30.12.2002) - Acordul de stabilizare și de asociere dintre Comunitatea Europeană și statele sale membre și Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei (JO L 87, 20.3.2004) - Acordul de stabilizare și de asociere încheiat între Comunitatea Europeană și Croația (JO L 26, 28.1.2005) - Acordul de stabilizare și de asociere încheiat între Comunitatea Europeană și statele sale membre și Muntenegru (JO L 345, 28.12.2007) - Acordul de stabilizare și de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Albania, pe de altă parte (JO L 107, 28.4.2009) - Acordul de liber schimb între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte - (JO L 127/14.5.2011) [1] Articolele 58 și 59 din Directiva 2004/17/CE privind procedurile de achiziții publice în sectorul utilităților. [2] Directiva 2004/18/CE pentru entitățile din așa-numitele sectoare clasice și Directiva 17/2004/CE pentru entitățile care își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO L 134, 30.4.2004, p. 1, respectiv p. 114). [3] COM(2011) 895 final și COM(2011) 896 final. [4] S-au primit și răspunsuri scrise pe lângă cele online. [5] Abordarea A: ar trebui, în principiu, ca autoritățile/entitățile UE contractante să fie obligate să excludă bunuri, servicii și societăți din țări terțe care nu fac obiectul unor angajamente internaționale ale UE. [6] Abordarea B: sub rezerva notificării Comisiei, autoritățile/entitățile UE contractante ar avea posibilitatea de a decide excluderea unor bunuri, servicii și societăți din țări terțe care nu fac obiectul unor angajamente internaționale ale UE. În plus, Comisiei i s-ar încredința un instrument specific pentru a efectua anchete referitoare la situația accesului pe piață pentru bunuri, servicii și societăți din UE și a impune măsuri restrictive referitoare la bunuri și servicii care provin din țări terțe atunci când bunurile, serviciile și societățile din UE nu au acces suficient la piața achizițiilor publice din țările respective. [7] COM(2011) 897 final. [8] JO C , , p. . [9] JO C , , p. . [10] JO L 134, 30.4.2004, p. 1. [11] JO L 134, 30.4.2004, p. 114. [12] JO L 302, 19.10.1992, p. 1. [13] JO L…. [14] JO L 349, 31.12.1994. [15] JO L 395, 30.12.1989, p. 33. [16] JO L 76, 23.3.1992, p. 14. [17] JO L 335, 20.12.2007, p. 31. [18] JO L 302, 19.10.1992, p. 1. [19] JO L 185, 16.8.1971, p. 15. [20] JO L 349, 31.12.1994, p. 71.