RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 11/16

Avizul Comitetului Economic și Social European privind implicarea și participarea persoanelor în vârstă în societate (aviz din proprie inițiativă)

2013/C 11/04

Raportor: dna Maureen O'NEILL

La 19 ianuarie 2012, în conformitate cu articolul 29 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, Comitetul Economic și Social European a hotărât să elaboreze un aviz din proprie inițiativă pe tema

Implicarea și participarea persoanelor în vârstă în societate

(aviz din proprie inițiativă).

Secțiunea pentru ocuparea forței de muncă, afaceri sociale și cetățenie, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 23 octombrie 2012.

În cea de-a 484-a sesiune plenară, care a avut loc la 14 și 15 (ședința din 14 noiembrie 2012), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 144 voturi pentru și 3 abțineri.

1. Concluzii și recomandări

1.1 Concluzie

1.2 Persoanele în vârstă sunt membri dinamici, capabili și indispensabili ai societății noastre. Ei transmit cunoaștere, competențe și experiență generațiilor viitoare. Ca indivizi, dar și în mod colectiv, ei contribuie la economie, comunități și transmiterea istoriei noastre. Ca membri de familie, persoanele în vârstă sunt responsabile de încurajarea coeziunii și solidarității în societatea noastră.

1.3 Recomandări

1.3.1 CESE recomandă următoarele: — accentul trebuie pus pe capacitatea și contribuția persoanelor în vârstă și nu pe vârsta lor cronologică, iar guvernele, ONG-urile și mass-media trebuie să evidențieze aceste elemente prin declarații pozitive; — ar trebui să se asigure sprijin pentru participarea activă a tuturor grupurilor de vârstă în societate și pentru o mai mare solidaritate și cooperare inter și intragenerațională; — guvernele și agențiile competente ar trebui să-și exprime clar angajamentul în ceea ce privește participarea activă a persoanelor în vârstă la procesul decizional și rolul lor în comunități; — guvernele ar trebui să conlucreze cu partenerii potriviți pentru a elimina orice bariere care le împiedică pe persoanele în vârstă să participe pe deplin în societate; — toate părțile interesate trebuie să continue să dezvolte o abordare care să pună accentul pe învățarea pe tot parcursul vieții pentru persoanele în vârstă ca indivizi, pentru angajatori și comunități; — guvernele ar trebui să asigure incluziunea și formarea digitală a persoanelor în vârstă; — persoanele în vârstă ar trebui să candideze la alegeri, să voteze și să activeze ca membri ai consiliilor de administrație în întreprinderi, autorități publice și ONG-uri; — ar trebui să se recunoască contribuția îngrijitorilor informali și a beneficiarilor îngrijirii și să se sprijine în mod corespunzător drepturile și responsabilitățile lor respective; — persoanele în vârstă ar trebui încurajate să facă voluntariat în conformitate cu orientările privind bunele practici în domeniu; — ar trebui asigurată persoanelor în vârstă posibilitatea de a rămâne în câmpul muncii până la vârsta legală de pensionare și după aceasta, dacă doresc; — angajatorii ar trebui să adapteze mediul de muncă și să găsească formule contractuale care să răspundă nevoilor lucrătorilor în vârstă și — persoanele în vârstă ar trebui recunoscute drept consumatori, iar întreprinderile ar trebui încurajate să producă bunuri și servicii care să răspundă nevoilor unei societății în curs de îmbătrânire.

2. Introducere

2.1 Viziunea unei îmbătrâniri active și în condiții bune de sănătate definită de către Grupul de coordonare pe tema îmbătrânirii active al Comisiei Europene afirmă: „îmbătrânirea activă și în condiții bune de sănătate este un proces prin care sunt optimizate oportunitățile în materie de sănătate, de participare și de siguranță, în vederea îmbunătățirii calității vieții în cursul procesului de îmbătrânire. Ea privește atât indivizii, cât și grupurile de populație. «Sănătatea» se referă la bunăstarea fizică, mentală și socială. «Activ» se referă la participarea continuă la activitățile sociale, economice, culturale, spirituale și cetățenești și nu doar la capacitatea de a fi activ fizic sau de a participa pe piața forței de muncă” (1).

2.2 Scopul acestui aviz este de a evidenția participarea activă a persoanelor în vârstă în Europa, la ora actuală, de a examina barierele în calea implicării unui număr mai mare de astfel de persoane și de a sublinia că această participare continuă pe durata întregii vieți. Edificarea unei Europe a tuturor vârstelor (2) începe de la naștere și necesită o viziune pe termen lung. Acest aviz se bazează pe avizele CESE anterioare privind persoanele în vârstă și îmbătrânirea (3).

2.3 În prezent există în Europa peste 85 de milioane de persoane cu vârsta de peste 65 de ani și numărul acestora va atinge 151 de milioane până în 2060. Este important să nu se acorde atenție doar vârstei cronologice, ci să se recunoască și să se dezvolte capacitatea de participare a persoanelor de orice vârstă și să se țină seama de faptul că, deși activitatea persoanelor în vârstă (definite, în sensul acestui aviz, ca având peste 65 de ani) poate suferi limitări din cauza stării de sănătate, acest lucru nu le împiedică neapărat să se implice în diverse activități.

2.4 „Participarea socială, culturală, economică și politică activă a persoanelor în vârstă se bazează pe o imagine corectă despre vârstă (4)”. Trebuie să descurajăm utilizarea unui limbaj excesiv de dramatic de către mass-media și guverne pentru a descrie o societate în curs de îmbătrânire.

2.5 Atitudinile discriminatorii pe motiv de vârstă trebuie eliminate întrucât dăunează imaginii persoanelor în vârstă și le descurajează pe acestea să participe. Aceasta implică pierderea unor contribuții vitale și accentuează tensiunile între generații. Ar trebui să celebrăm posibilitatea de a trăi o viață mai lungă și mai sănătoasă, ca urmare a îmbunătățirii educației și a nutriției, precum și a accentului pus pe contractul social între generații.

2.6 Atitudinile negative față de persoanele în vârstă ignoră rolul acestora ca lucrători, consumatori, participanți în proiecte comunitare și ca îngrijitori ai altor persoane. Percepțiile negative referitoare la persoanele în vârstă sunt dăunătoare, întrucât discriminarea subminează respectul de sine și acționează ca o barieră în calea unei mai mari implicări și a contribuției lor la economie. Speranța de viață a crescut ca urmare a noilor evoluții din medicină, farmacologie și tehnologie, în paralel cu o conștientizare și educare sporită privind aspectele legate de sănătate. „Studiile au arătat că aprecierea de către persoanele foarte vârstnice a calității propriei vieți este adesea mult mai bună decât se recunoaște în general. Este necesară schimbarea atitudinilor față de îmbătrânire, care, mult prea adesea, sunt dominate de viziuni negative greșite și de prejudecăți” (5).

2.7 Schimbările demografice oferă oportunități pentru creșterea „economiei de argint”, întrucât persoanele în vârstă sunt consumatori în multe sectoare, dar și contribuie la acestea prin activitatea profesională desfășurată.

2.8 Eliminarea discriminării pe motive de vârstă prin legislație, luarea unor inițiative și crearea unui nou dinamism în elaborarea politicilor ar trebui să constituie, prin urmare, o prioritate în ceea ce privește îmbătrânirea activă și eliberarea potențialului populației în vârstă pentru a juca un rol deplin în dezvoltarea capitalului social și economic al țării lor.

2.9 Ar trebui să punem sub semnul întrebării concepția conform căreia la 65 de ani devenim beneficiari ai serviciilor, fără a mai contribui la acestea. Ar trebui abolite barierele de vârstă. Persoanele în vârstă nu devin un grup omogen din cauza vârstei, ci își păstrează opiniile, energiile, experiențele, prejudecățile, nevoile și dorințele lor diferite. Îmbătrânim cu toții, iar împlinirea așteptărilor pentru 2060 va necesita adaptare constantă.

2.10 Datele statistice referitoare la persoanele în vârstă trebuie utilizate cu prudență pentru a se evita prezumția conform căreia condițiile de sănătate, ratele de participare etc. sunt aceleași pentru persoanele cu vârstă cuprinsă între 65 și 100 de ani, întrucât nevoile și capacitățile variază. Ar trebui să evităm să facem presupuneri pe baza vârstei și să gândim în categorii rigide.

2.11 Este imposibil să se abordeze demnitatea și bunăstarea persoanelor în vârstă fără a ține seama de strategiile referitoare la venit, sănătate și asistență socială și de menținerea rețelelor sociale locale și a inițiativelor comunitare. Aceste chestiuni sunt evidențiate în raport cu barierele în calea participării care ar putea fi create. Capacitatea de a accesa servicii și de a participa în mod activ depinde în mod considerabil de faptul de a dispune de un venit suficient, acesta trebuind să fie parte integrantă a reformei pensiilor.

3. Chestiuni civice

3.1 Recentul raport „Gold Age Pensioners” (Pensionarii vârstei de aur) (6) descrie persoanele în vârstă ca un „liant social” și evidențiază contribuția lor în familie și comunități prin voluntariat și participare în cadrul instituțiilor democratice.

3.2 Participarea la vot a persoanelor în vârstă în cadrul tuturor alegerilor este mai ridicată decât pentru restul populației. Raportul Eurostat (7) a indicat că 50 % din cetățenii cu vârsta peste 55 de ani au votat și că interesul în politică este mai puternic la o vârstă mai înaintată. Numărul în creștere al persoanelor în vârstă în societatea noastră generează o influență politică considerabilă, cunoscută în SUA ca „puterea gri”, care este exercitată cu adevărat.

3.3 Vârsta mediană a membrilor aleși în Parlamentul European este de 54 de ani, iar cel mai bătrân membru are 84 de ani. Aceeași situație se regăsește în alte instituții guvernamentale și în CESE, ceea ce evidențiază faptul că vârsta nu ar trebui să fie o barieră în calea participării la niciun nivel.

3.4 Multe persoane în vârstă contribuie cu experiența și cunoștințele acumulate în cursul vieții lor profesionale în consiliile de administrație ale ONG-urilor, în cadrul autorităților publice și întreprinderilor.

4. Participarea la procesul decizional

4.1 Dată fiind amploarea contribuției aduse de persoanele în vârstă la societate în diferite moduri, se pot face presupuneri privind incluziunea socială a persoanelor în vârstă și implicarea lor în procesul decizional. Cu toate acestea, persoanele în vârstă se simt adesea „excluse” în raport cu deciziile luate cu privire la propria lor bunăstare sau comunitatea în care trăiesc. Indivizii au nevoie de încurajare personală, iar organizațiile necesită pentru a se dezvolta mecanisme de includere a opiniilor persoanelor în vârstă.

4.2 Platforma europeană a persoanelor în vârstă a publicat un raport în 2010 (8), care a ilustrat metodele dezvoltate în diferite state membre și a inclus punctele de vedere ale consiliilor naționale și locale ale seniorilor și rezultatele consultărilor publice. O condiție fundamentală a procesului european de incluziune socială este ca părțile interesate să participe la dezvoltarea soluțiilor pentru problemele cu care se confruntă. Participarea este crucială, dar la fel de important este și faptul de a fi ascultat activ, astfel încât să se producă schimbări.

4.3 Persoanele care se confruntă cu excluziunea socială ca urmare a stării proaste de sănătate, a handicapului sau sărăciei trebuie să primească asistență și să își dezvolte autonomia. Grupul de lucru scoțian privind demența este un exemplu strălucit de persoane care, diagnosticate fiind cu demență, sunt decise să își păstreze opțiunile și controlul asupra propriei vieți. Acest grup și-a format o reputație națională și internațională impresionantă prin campaniile sale entuziaste și îndrăznețe în vederea unei mai bune înțelegeri a demenței și prin activitatea sa de lobby pentru îmbunătățirea serviciilor. Persoane suferind de demență gestionează organizația și sunt vorbitori principali la conferințe sau fac campanii pe lângă guvern (9).

4.4 Participarea reală necesită structuri care să o încurajeze și un angajament din partea organismelor guvernamentale și a ONG-urilor, a angajatorilor și a altor instituții privind ascultarea cu seriozitate a persoanelor în vârstă în calitatea lor de părți interesate; aceasta implică eliminarea jargonului din limbaj, punerea la dispoziție a unor spații de întâlnire, asigurarea capacității financiare de participare și a posibilității de a utiliza transportul. Persoanele în vârstă trebuie să fie conștiente de drepturile și obligațiile lor și să aibă ocazia de a se familiariza cu chestiunile care urmează să fie discutate; din acest motiv, formarea, inclusiv în domeniul TIC, este un factor esențial (10).

4.5 Se pune din ce în ce mai mult accent pe coproducție, care se referă la „indivizii, comunitățile și organizațiile care au aptitudinile, cunoștințele și capacitatea de a conlucra în vederea creării de oportunități și a rezolvării problemelor” (11). Principiile implicate sunt cele care se află la baza tuturor activităților participative și pot fi aplicate de la nivel individual, în ceea ce privește conceperea unui pachet de asistență, până la nivelul guvernelor naționale, unde pot fi aplicate în dezvoltarea politicilor.

5. Cercetare

5.1 CESE a salutat sprijinul Comisiei Europene pentru inițiativele de programare comună și pentru dezvoltarea unor foi de parcurs pentru viitoare activități de cercetare în domeniul îmbătrânirii și al schimbărilor demografice, care sunt o parte componentă a „Orizont 2020 – foi de parcurs privind îmbătrânirea” (12).

5.2 Cercetarea continuă privind toate aspectele vieții persoanelor în vârstă este importantă pentru a asigura luarea unor decizii politice adecvate privind sănătatea, asistența socială, educația, venitul și participarea. Persoanele în vârstă ar trebui implicate în identificarea problemelor și în cercetare. Este deosebit de important să se efectueze teste clinice adecvate cu medicamente pe persoanele în vârstă.

6. Îngrijire

6.1 Pe măsură ce populația îmbătrânește, responsabilitățile în materie de îngrijire vor reveni unui număr din ce în ce mai mare de femei în vârstă și ar putea genera probleme financiare din cauza pierderii salariului și a reducerii drepturilor la pensie. Persoanele în vârstă au o contribuție semnificativă ca îngrijitori informali ai unor rude mai bătrâne, mai fragile, ceea ce constituie o economie considerabilă pentru bugetele sociale. Trebuie să se recunoască experiența și competențele îngrijitorilor informali și nevoia de a oferi oportunități de formare.

6.2 În plus, mulți bunici se îngrijesc de nepoți, întrucât acest lucru este necesar în familii care se confruntă cu dificultăți sau pentru a permite copiilor lor să lucreze și astfel să fie activi din punct de vedere economic.

6.3 Există posibilități de inovare socială în domeniul îngrijirii informale și statele membre ar trebui să facă eforturi mai mari pentru a aborda provocările și responsabilitățile sporite cu care se confruntă îngrijitorii informali în contextul unor servicii de îngrijire reduse sau inadecvate.

7. Voluntariat

7.1 „Există o varietate remarcabilă de activități voluntare efectuate de persoanele în vârstă, care depășesc temele tradiționale legate de vârstă, cum ar fi sprijinul pentru persoanele în vârstă fragile sau bolnave” (13). Activitățile lor voluntare includ asistența și sănătatea, timpul liber, mediul, organizațiile religioase, cultura și politica.

7.2 Persoanele în vârstă fac voluntariat deoarece acesta le permite să își păstreze și să își dezvolte aptitudinile și contactele sociale, pentru a preveni izolarea și excluziunea socială și pentru a-și servi comunitatea. Voluntariatul aduce beneficii reciproce. O anchetă realizată în 2009 a ajuns la concluzia că 78 % din populația UE este de părere că persoanele în vârstă au o contribuție majoră ca voluntari în organizațiile de caritate și în cele comunitare (14).

7.3 În absența unor servicii prevăzute de lege sau în cazul reducerii acestora, ar trebui să se aprecieze faptul că persoanele în vârstă fac voluntariat pentru a suplini aceste lacune; ele au însă nevoie de sprijin.

7.4 Ar trebui observat faptul că recunoașterea și sfera activităților de voluntariat variază considerabil între statele membre și că acele persoane care fac voluntariat la bătrânețe au făcut de obicei voluntariat în cursul întregii vieți. Prin urmare, oamenii ar trebui încurajați și susținuți în cursul întregii vieți să se implice în voluntariat, ceea ce are efecte benefice la bătrânețe prevenind izolarea și excluziunea socială și stimulând contactele și relațiile de prietenie.

8. Contribuția economică

8.1 Pe lângă consum, contribuția persoanelor în vârstă la economie poate fi măsurată prin plata impozitelor pe venit și pe achiziții, îngrijirea informală a rudelor, care înseamnă o economie pentru stat, îngrijirea nepoților, care permite copiilor să se întoarcă pe piața forței de muncă, precum și prin valoarea voluntariatului și a rămânerii în câmpul muncii. În plus, au loc transferuri de active către membrii mai tineri ai familiei, pentru a-i ajuta pe aceștia să își îndeplinească angajamentele financiare majore (15).

8.2 O recunoaștere sporită a unei populații în curs de îmbătrânire ar trebui să mărească potențialul întreprinderilor și al altor entități de a dezvolta și de a comercializa bunuri și servicii destinate acestei categorii de populație în contextul unei societăți în curs de îmbătrânire, stimulând astfel creșterea producției și crearea de locuri de muncă (16).

8.3 Nu există o suficientă recunoaștere a persoanelor în vârstă în calitatea lor de consumatori, ceea ce alimentează atitudinile negative față de vârsta înaintată. Viziunile stereotipice despre persoanele în vârstă tind să genereze părerea conform căreia ele nu necesită și nu doresc oportunități și servicii diferite și că „piața tineretului” este mult mai importantă (17).

9. Ocuparea forței de muncă

9.1 „Aproape 60 % dintre lucrători cred că vor fi capabili să își continue munca la vârsta de 60 de ani” (18).

9.2 Dată fiind longevitatea crescută, este important ca persoanele în vârstă să dispună de capacitatea și de posibilitatea de a rămâne în câmpul muncii până la vârsta de pensionare legală și, dacă doresc, și după aceea. În acest scop este nevoie de recunoașterea capacităților unei persoane în vârstă, de adaptarea mediului și a programului de lucru (ceea ce este avantajos și în cursul întregii vieții), de capacitatea de a participa la formări pentru a ține pasul cu metodele în schimbare și de eforturi pentru a combate discriminarea pe motiv de vârstă la locul de muncă. CESE a adoptat recent un aviz în care propune un pachet de măsuri specifice pentru a include aceste cerințe și în care a subliniat cât de important este rolul jucat de partenerii sociali pentru a asigura politici și mecanisme de adaptare corespunzătoare (19).

9.3 Trebuie să se recunoască faptul că există o diferență între persoanele care lucrează după vârsta de pensionare pentru că așa doresc și persoanele care sunt nevoite să facă acest lucru deoarece venitul lor din pensie este inadecvat.

9.4 Persoanele în vârstă contribuie la locul de muncă cu o experiență bogată și cu competențe variate, acestea fiind esențiale într-o perioadă de deficit de competențe și asigurând o contribuție continuă la economie. Întreprinderile trebuie încurajate să dezvolte cele mai bune practici în ceea ce privește strategiile de gestionare a vârstei.

9.5 Există un potențial pentru ca persoanele în vârstă să devină lucrători independenți sau antreprenori, ceea ce le oferă autonomie și control sporit asupra condițiilor lor de muncă. Contribuția persoanelor în vârstă în acest domeniu crește. Datele Eurostat pentru 2010 au arătat că 50 % din forța de muncă cu vârsta de peste 65 de ani era compusă din lucrători independenți (20). Stimulentele pentru noi proiecte și servicii care reflectă demografia în schimbare pot proveni de la chiar persoanele în vârstă care desfășoară activități în acest domeniu, iar persoanele individuale trebuie încurajate să profite de aceste oportunități (21).

10. Învățarea pe parcursul vieții

10.1 CESE a subliniat de mai mulți ani importanța învățării pe tot parcursul vieții ca o condiție-cheie pentru incluziunea socială, rămânerea în câmpul muncii, dezvoltarea personală și capacitatea de a participa efectiv (22).

10.2 Un număr din ce în ce mai mare de persoane în vârstă beneficiază de oportunități educaționale, dar situația diferă de la un stat membru la altul (23). Implicarea persoanelor în vârstă în grupurile comunitare și în ONG-uri reprezintă o sursă importantă de învățare informală.

11. Rolul TIC

11.1 Utilizarea TIC este din ce în ce mai importantă pentru toți cetățenii. Utilizarea internetului și a emailului le poate permite persoanelor în vârstă să își păstreze contactele din afara casei și să mențină o comunicare regulată cu membrii familiei care nu locuiesc în apropiere. Aceasta poate fi îmbunătățită prin utilizarea Skype sau a unor medii similare pentru a avea contact vizual. Utilizarea camerelor de chat supervizate poate ajuta persoanele în vârstă care sunt incapabile să își părăsească locuința să contacteze alte persoane cu interese similare, ceea ce contribuie la atenuarea izolării.

11.2 Prin intermediul e-sănătății se pot obține beneficii semnificative în ceea ce privește condițiile de monitorizare și răspunsul în situații de urgență. Astfel de metode nu ar trebui să înlocuiască contactul regulat „față în față” cu oamenii, fiind necesar ca sistemul de e-sănătate să integreze nevoia de relații reale cu persoane individuale.

11.3 Aplicațiile TIC mai controversate includ sisteme de monitorizare personală în case „inteligente”, pentru siguranța personală sau aparate de monitorizare pentru indivizi suferind de demență. Scopul acestora este de permite în condiții de siguranță continuarea unei existențe autonome și alegerea activității dorite. Utilizarea unor astfel de metode trebuie să se bazeze pe decizii și practica etică și trebuie să fie în mod clar în beneficiul persoanei în vârstă; metodele respectivele nu trebuie să fie utilizate ca un mecanism de control sau ca o modalitate de reducere a sprijinului primit din partea personalului.

11.4 Utilizarea internetului pentru a face cumpărături on-line are avantaje clare pentru persoanele cu probleme de mobilitate, dar trebuie pusă în balanță cu nevoia de a întâlni alte persoane și de a face mișcare în afara casei. Trebuie garantată protecția datelor și a confidențialității.

11.5 Pentru utilizarea TIC este nevoie de formare și sprijin, precum și de acces la echipament. Aceste aspecte au fost evidențiate în Avizul CESE pe tema „Creșterea nivelului de alfabetizare digitală, a competențelor digitale și a e-incluziunii” (24).

12. Bariere în calea participării

12.1 În timp ce implicarea persoanelor în vârstă într-o serie de activități cu impact asupra vieții economice și sociale a fost subliniată, pentru multe persoane în vârstă încă rămân bariere considerabile care le împiedică să participe.

12.2 Vârsta cronologică este doar una din multiplele caracteristici care definesc o persoană. Cunoștințele, competențele și experiența de care dispun diferite grupuri de vârstă reprezintă o resursă vitală în societate. O societate incluzivă pentru toate vârstele presupune responsabilitatea colectivă a factorilor de decizie, a părților interesate relevante și a cetățenilor înșiși în formularea politicilor și a practicilor care asigură echitatea și incluziunea indiferent de vârstă.

Bruxelles, 14 noiembrie 2012 Președintele Comitetului Economic și Social European Staffan NILSSON

(1) „Planul strategic de punere în aplicare pentru parteneriatul european pentru inovare”, Comisia Europeană, 7.11.2011.

(2) „Manifestul părților interesate pentru o Uniune Europeană a tuturor vârstelor până în 2020”, Platforma europeană AGE, 2011

(3) JO C 228, 22.9.2009, p. 24; JO C 51, 17.2.2011, p. 55; JO C 181, 21.6.2012, p. 150.

(4) Al 6-lea raport privind situația generațiilor în vârstă în Republica Federală Germania.

(5) Kirkwood, T et al: „New Ways of Looking at Age” (Noi moduri de a privi îmbătrânirea), Blackstaff Press 2011.

(6) „Gold Age Pensioners” (Pensionarii vârstei de aur), WRVS 2011.

(7) „Active Ageing and solidarity between the generations” (Îmbătrânirea activă și solidaritatea între generații), Eurostat 2012.

(8) „Guide for Civil Dialogue on Promoting Older People'’s Social Inclusion” (Ghid pentru dialogul civil privind promovarea incluziunii sociale ale persoanelor în vârstă), Age Platform Europe 2010.

(9) „Perspectives on ageing with dementia” (Perspectivele îmbătrânirii pentru persoanele suferind de demență), Joseph Rowntree Foundation 2012.

(10) A se vedea nota de subsol nr. 8.

(11) „A guide to co-production with older people” (Un ghid privind coproducția cu persoanele în vârstă), NDTI.

(12) A se vedea Avizul CESE pe tema „Orizont 2020: foi de parcurs privind îmbătrânirea”, adoptat la 23 mai 2012JO C 229, 31.07.2012, p. 13.

(13) „Volunteering by Older People in the EU” (Voluntariatul în rândul persoanelor în vârstă în UE), Eurofound 2011.

(14) A se vedea nota de subsol nr. 6.

(15) „Gold Age Pensioners”, WRVS 2011.

(16) JO C 44, 11.2.2011, p. 10.

(17) „The Golden Economy” (Economia de aur), AGE UK 2011.

(18) „Living Longer Working Better” (Trăind mai mult, muncind mai bine), Eurofound 2011.

(19) OJ C 318, 29.10.2011, p. 1.

(20) „Active Ageing and solidarity between the generations” (Îmbătrânirea activă și solidaritatea între generații), Eurostat 2011.

(21) „Golden opportunities” (Oportunități de aur), UnLtd 2012.

(22) JO C 161, 13.7.2007, p. 1; JO C 204, 9.8.2008, p. 89; JO C 228, 22.9.2009, p. 24; JO C 77, 31.3.2009, p. 115; JO C 51, 17.2.2011, p. 55.

(23) A se vedea nota de subsol nr. 20.

(24) JO C 318, 29.10.2011, p. 9.