RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 17/30

Avizul Comitetului Regiunilor privind „Către un al șaptelea program de acțiune pentru mediu: o mai bună implementare a legislației de mediu a UE”

2013/C 17/07

COMITETUL REGIUNILOR

— solicită ca PAM7 să sprijine autoritățile locale și regionale în rolul pe care îl au acestea în implementare, în special prin includerea unor elemente precum: o participare sporită a acestora în cadrul procesului de formulare, transpunere și evaluare a legislației UE; politici eficace de reducere a poluării la sursă și extinderea posibilităților de recuperare a costurilor pentru autoritățile locale și regionale; acordarea unei atenții speciale modalităților de gestionare a mediului urban de manieră integrată; stabilirea unei perioade de timp rezonabile între adoptarea normelor legislative și revizuirea lor ulterioară;

— susține îmbunătățirea modului de organizare a informațiilor, a diseminării active și a accesului la acestea, inclusiv dezvoltarea cadrelor de implementare și informare structurate (CIIS); sprijinul financiar pentru acestea ar trebui făcut posibil prin programele de asistență tehnică prevăzute în cadrul Fondurilor structurale pentru perioada 2007-2014, precum și în cadrul viitorului program LIFE;

— consideră că PAM7 ar trebui să angajeze UE și statele membre să introducă instrumente de implementare noi și mai eficace pentru îmbunătățirea capacității de reacție, precum un cadru general la nivelul UE privind inspecțiile și supravegherea în domeniul protecției mediului, competențe în materie de inspecții pentru Comisia Europeană, criterii generale pentru tratarea reclamațiilor la nivel național și o directivă privind accesul la justiție;

— salută propunerea referitoare la acordurile de parteneriat pentru implementare, însă consideră că acestea nu ar trebui încheiate numai între Comisia Europeană și un stat membru, ele trebuind să implice și una sau mai multe autorități regionale, pentru a reflecta în mod corespunzător guvernanța pe mai multe niveluri;

— recomandă ameliorarea rezultatelor în domeniul mediului prin metode inovatoare de guvernanță pe mai multe niveluri, printre care ar trebui să se numere extinderea Convenției primarilor la utilizarea eficientă a resurselor și dezvoltarea în continuare a premiului „Capitala europeană verde”;

— salută sprijinul pe care Comisia Europeană îl manifestă în comunicare pentru propunerea CoR de a organiza împreună cu acesta un forum periodic pentru discutarea problemelor și soluțiilor de la nivel local și regional legate de aplicarea legislației de mediu a UE.

Raportor dna Nilgun CANVER (UK-PSE), membră a Consiliului districtului metropolitan Haringey, Londra Document de referință Comunicare pe tema „Optimizarea avantajelor obținute de pe urma măsurilor UE în domeniul mediului: consolidarea încrederii prin ameliorarea cunoștințelor și a capacității de reacție” COM(2012) 95 final

I. RECOMANDĂRI POLITICE

COMITETUL REGIUNILOR

A. Observații generale

1. Reamintește că scopul avizului este unul triplu: — de a reacționa la Comunicarea Comisiei Europene din 7 martie 2012, care va contribui la formularea viitorului al șaptelea Program de acțiune pentru mediu (PAM7); — de a contribui la dezbaterea cu privire la PAM7 și la ameliorarea implementării, care ar trebui să constituie tema principală a acestuia; — de a dezvolta tema tratată în Avizul prospectiv al CoR privind rolul autorităților locale și regionale în cadrul viitoarei politici de mediu (CdR 164/2010 fin), care a evidențiat oportunitățile de sporire a eficacității protecției mediului la toate nivelurile de guvernanță și în toate etapele de dezvoltare a politicilor;

2. ia notă de faptul că, în timp ce Comunicarea privind implementarea legislației de mediu a UE din 2008 (1) se concentra pe utilizarea strategică a competențelor Comisiei Europene în materie de aplicare a legii, comunicarea din 2012, care face obiectul analizei noastre, pune accentul pe identificarea modalităților de îmbunătățire a implementării cu ajutorul bunei guvernanțe la nivel național, regional și local. Aceasta reflectă observațiile și recomandările făcute anterior de CoR (2);

3. remarcă faptul că această comunicare își propune să intensifice dialogul cu toate părțile interesate, inclusiv cu autoritățile locale și regionale, cu privire la modalitățile de îmbunătățire a colaborării dintre acestea, pentru o mai bună implementare a legislației UE, prin îmbunătățirea colectării și diseminării cunoștințelor și printr-un nivel mai înalt de asumare de către acestea a obiectivelor de mediu și o mai mare capacitate de reacție, în vederea asigurării unui răspuns eficace la problemele de pe teren. CoR împărtășește opinia potrivit căreia cunoștințele și capacitatea de reacție sunt fațete complementare ale implementării;

4. consideră că autoritățile locale și regionale pot asigura o mai mare coerență în implementarea și aplicarea normelor în domeniu în diferite forme, în special prin stabilirea unor obiective și strategii de mediu pe termen lung, prin mobilizarea cetățenilor, prin crearea unor departamente și servicii care să funcționeze bine, prin folosirea fondurilor UE pentru a investi în infrastructura de mediu și în serviciile de ecosistem, prin adaptarea la schimbările climatice și reducerea riscului producerii unor catastrofe, prin aplicarea directivelor SEA și EIA și prin promovarea transparenței și a accesului la justiție (3);

5. recunoaște însă că noile responsabilități și reglementări impuse de UE autorităților locale și regionale în acest domeniu pot pune probleme în ce privește costurile și sarcina administrativă. CoR consideră că noile inițiative ar trebui puse în aplicare în așa fel încât să nu sporească sarcina administrativă și costurile ce revin autorităților locale și regionale. Totodată, CoR solicită Comisiei Europene elaborarea unor evaluări ale impactului și a unor studii pe această temă. Reiterând luările clare de poziție în materie de sarcini administrative anterior adoptate și, date fiind dispozițiile din Tratat (4), solicită Comisiei Europene să realizeze un studiu de impact detaliat cu privire la sarcinile administrative și de reglementare care ar putea rezulta din orice nouă inițiativă a UE lansată ca urmare a comunicării de față;

B. Implementarea, prioritate a PAM7

6. își reiterează punctul de vedere privind necesitatea unui al șaptelea Program de acțiune pentru mediu, având în vedere că actual PAM a expirat la 22 iulie 2012 și că trebuie asigurată continuitatea. Cel de-al șaptelea PAM ar trebui să garanteze că alegerile făcute de UE în domeniul protecției mediului rămân suficient de clare și de previzibile pentru autoritățile administrative de la nivel local și regional (5);

7. reamintește recomandările sale precedente referitoare la caracterul global al PAM7 și la prioritățile acestuia (6), care au evidențiat în special necesitatea ca PAM7 să contribuie la construirea unei Europe eficiente din punctul de vedere al resurselor, în contextul Strategiei Europa 2020, și să ofere o viziune cu privire la direcția în care ar trebui orientată pe termen lung politica de mediu a UE. De asemenea, acesta ar trebui să stabilească obiective clare, calendare și acțiuni cu orizont de timp anul 2020. Programul trebuie să reflecte, de asemenea, Declarația Rio+20, adoptată de Comisia ONU pentru dezvoltare durabilă la 22 iunie 2012 și accentul pe care o pune aceasta pe o economie ecologică favorabilă incluziunii și pe obiectivele de dezvoltare durabilă post 2015, precum și contribuția CoR pentru Summitul de la Rio. (7);

8. constată cu îngrijorare că implementarea acquis-ului de mediu al UE este încă insuficientă și că implementarea și aplicarea deplină a legislației în materie la toate nivelurile sunt cruciale pentru îmbunătățirea stării mediului și pentru sănătatea publică, pentru asigurarea unor condiții de concurență echitabile și crearea unui climat de securitate juridică în materie de reglementare pentru industrie și pentru evitarea denaturării pieței (8). Până la sfârșitul anului 2009, 18,8 % (544) din procedurile de constatare a neîndeplinirii obligațiilor de către un stat membru în ceea ce privește legislația UE s-au înregistrat în domeniul protecției mediului, ceea ce indică faptul că se aduc în continuare prejudicii mediului și există denaturări ale concurenței (9);

9. remarcă, de exemplu, că costurile asociate neimplementării legislației de mediu actuale a UE sunt estimate în linii mari la aproximativ 50 de miliarde EUR pe an sub formă de costuri de sănătate și costuri directe pentru mediu (10). Alte costuri ale neimplementării cuprind oportunitățile neexploatate de întreprinderi, diferite costuri de conformare, denaturarea concurenței dintre întreprinderile europene, precum și creșterea costurilor generată de procedurile de constare a neîndeplinirii obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru. Se estimează că implementarea completă a întregii legislații referitoare la gestionarea deșeurilor ar genera o creștere a cifrei de afaceri a industriei deșeurilor (și a celei de reciclare) de 42 de miliarde EUR și la crearea a aproximativ 400 000 de noi locuri de muncă (11). Cifra de afaceri anuală a industriei UE în domeniul mediului a fost estimată la peste 300 de miliarde EUR, ceea ce înseamnă că incertitudinile legate de posibilitățile și termenele de implementare pot genera costuri importante sub aspectul oportunităților neexploatate (12). În cazul în care, ca urmare a unei acțiuni în constatarea neîndeplinirii obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru, sunt necesare investiții într-o perioadă de timp foarte scurtă, este probabil ca ele să fie mai scumpe decât dacă implementarea ar fi fost planificată mai bine;

10. solicită ca ameliorarea implementării să devină un obiectiv prioritar al PAM7 pentru a asigura asumarea angajamentului de a produce rezultate mai bune în domeniul mediului, în special pe cele stabilite în Foaia de parcurs privind eficiența utilizării resurselor, în Foaia de parcurs pentru trecerea la o economie cu emisii scăzute de dioxid de carbon și în Strategia în domeniul biodiversității pentru anul 2020;

11. solicită ca PAM7 să sprijine autoritățile locale și regionale în rolul pe care îl au acestea în implementare, în special prin includerea unor elemente precum: — o participare sporită a autorităților locale și regionale în cadrul procesului de formulare, transpunere și evaluare a legislației UE, bazată pe experiența acumulată la nivel local și regional, în vederea ameliorării implementării legislației și a facilitării unei asumări sporite de către acestea a obiectivelor în domeniu; — mecanisme care să permită autorităților locale și regionale să se angajeze și să facă schimb de bune practici legate de implementarea politicii; — politici eficace de reducere a poluării la sursă și extinderea posibilităților de recuperare a costurilor pentru autoritățile locale și regionale; — acordarea unei atenții speciale modalităților de gestionare a mediului urban de manieră integrată, cu accent pe planificarea ecologică integrată, pe mobilitatea durabilă, pe calitatea vieții și pe sănătatea publică; — stabilirea unei perioade de timp rezonabile între adoptarea normelor legislative și revizuirea lor ulterioară, pentru a permite autorităților locale și regionale să planifice implementarea și să investească în vederea adaptării, într-un cadru legislativ stabil, menținând, totodată, flexibilitatea necesară pentru ca UE să poată actualiza legislația pentru a reflecta progresele tehnologice și nevoile sau așteptările în schimbare ale cetățenilor;

12. consideră că PAM7 ar trebui să angajeze UE și statele membre să introducă instrumente de implementare noi și mai eficace, bazându-se, de asemenea, pe inițiativele prevăzute în comunicare și detaliate în secțiunile C și D, precum: (13) — îmbunătățirea modului de organizare a informațiilor de mediu și a celor legate de implementare, a diseminării active și a accesului la acestea, inclusiv de către agențiile naționale de protecție a mediului și de către Agenția Europeană de Mediu; — un cadru al UE pentru inspecțiile de mediu de la nivelul statelor membre; — criterii pentru tratarea reclamațiilor, inclusiv pentru mecanismele de soluționare a litigiilor, precum medierea; — reactivarea propunerii de directivă privind accesul la justiție, anterior suspendată; — elaborarea unor acorduri de implementare tripartite cu statele membre și autoritățile locale și regionale și a altor instrumente de guvernanță pe mai multe niveluri; — monitorizarea corespunzătoare a Foii de parcurs a UE privind eficiența utilizării resurselor și introducerea unor obiective și indicatori în domeniul eficienței în utilizarea resurselor în analiza anuală a creșterii și în programele naționale de reformă ale statelor membre; — concepte de finanțare și modalități inovatoare de încurajare a investițiilor private în implementare, inclusiv eliminarea treptată a subvențiilor cu efecte negative asupra mediului și promovarea reformelor fiscale care iau în calcul dimensiunea ecologică, care țin seama mai bine de utilizarea resurselor; — îmbunătățirea integrării aspectelor de protecția mediului și a politicii privind schimbările climatice în alte politici ale UE, în scopul facilitării unei abordări integrate a implementării la nivel local, și introducerea considerațiilor legate de diminuarea riscurilor în cadrul evaluărilor impactului asupra mediului;

C. Ameliorarea cunoștințelor în privința implementării

13. împărtășește preocupările Comisiei Europene referitoare la eforturile inegale de monitorizare din Europa, informațiile generate ca urmare a acesteia fiind adesea incomplete, incompatibile sau depășite. Nu sunt publicate online suficiente informații utile și adeseori acestea nu sunt publicate în mod sistematic. CoR recunoaște că disponibilitatea unor informații de mai bună calitate și mai ușor accesibile la nivel național, regional și local ar permite identificarea mai rapidă a unor probleme majore de mediu, ceea ce contribuie la reducerea costurilor pe termen lung;

14. subliniază rolul central pe care îl joacă autoritățile regionale și locale în colectarea de date privind mediul. Scopul urmărit ar trebui să fie asigurarea coerenței și a compatibilității informațiilor la nivel național și european și asigurarea unor informații corespunzătoare și demne de încredere;

15. consideră că transparența joacă un rol important în stimularea ameliorării implementării și aplicării legislației. Trebuie promovate investițiile în sisteme de informare online care să pună la dispoziția publicului larg și a instituțiilor publice informații privind mediul și implementarea, fiind necesare eforturi la toate nivelurile de guvernare pentru a disemina și a asigura accesul la informațiile de mediu în mod activ;

Sisteme de informare mai eficace cu privire la implementare la nivel național, regional și local

16. insistă asupra faptului că, pe lângă consolidarea Directivei privind accesul la informații, așa cum se preconizează în comunicare, Comisia Europeană ar trebui să se asigure că statele membre și autoritățile locale și regionale ale acestora implementează în mod corespunzător cerințele minime în vigoare ale directivei, mai ales pe cele referitoare la diseminarea mai activă, la zi și sistematică a informațiilor către cetățeni, în conformitate cu Convenția de la Aarhus (14);

17. susține dezvoltarea cadrelor de implementare și informare structurate (CIIS) pentru toate actele legislative ale UE în domeniul mediului, așa cum propune Comisia Europeană. Elaborarea unor astfel de sisteme de informare trebuie însă să fie orientată și eficientă, astfel încât sistemele fiecărui stat membru să poată fi fructificate de manieră mai țintită și mai eficientă. Totodată, CoR încurajează statele membre să coopereze cu Comisia Europeană în scopul instituirii acestor cadre cu participarea autorităților locale și regionale. CoR estimează că CIIS, alături de seria de inițiative referitoare la sistemul partajat de informații referitoare la mediu (SPIM), ar trebui să ducă la construirea unor sisteme de informații transparente la nivel național, regional și local, care să asigure disponibilitatea online a informațiilor și să permită urmărirea implementării cât mai eficient și mai la timp posibil, de către autoritățile locale și regionale, cetățeni, experți și întreprinderi (15);

18. consideră că se pot consolida și mai mult coordonarea și raționalizarea solicitărilor de informații adresate autorităților naționale, regionale și locale, în conformitate cu principiul producerii unui singur set de date care să poată fi utilizat de mai multe ori. Datele generate ca parte a obligațiilor de raportare prevăzute într-un act legislativ sunt adeseori relevate și pentru alte acte;

19. cu toate acestea, subliniază că este necesar să se îmbunătățească definițiile cuprinse în directivele UE, pentru a permite existența unor condiții egale în materie de raportare, informații adresate publicului și aplicare a normelor în domeniu, de exemplu, în ceea ce privește diferitele opțiuni în domeniul gestionării deșeurilor și fluxurile de deșeuri existente în temeiul Directivei-cadru privind deșeurile;

20. consideră foarte important angajamentul Comisiei Europene de a analiza modul în care ar putea fi utilizate fondurile UE pentru dezvoltarea, modernizarea și răspândirea CIIS și a sistemelor de informații interoperabile relevante în statele membre, regiuni și orașe, precum și pentru cursurile de formare aferente și consolidarea capacității administrative, acolo unde este cazul. Acest sprijin ar trebui făcut posibil prin programele de asistență tehnică prevăzute în cadrul Fondurilor structurale pentru perioada 2007-2014, precum și în cadrul viitorului program LIFE;

21. face apel la Agenția europeană de Mediu (AEM) să exploreze, în cadrul unor proiecte pilot, modalitățile în care ar putea fi redusă presiunea pe care monitorizarea și raportarea o reprezintă pentru autoritățile locale și regionale prin intermediul TIC și al e-guvernării, fără ca impactul legislației să fie afectat;

22. susține inițiativele Comisiei Europene și ale statelor membre de a valorifica oportunitățile oferite, inclusiv sub aspectul reducerii costurilor de monitorizare, de tehnicile de observare a Pământului, precum GMES (Monitorizare globală pentru mediu și securitate), în vederea creșterii eficacității monitorizării implementării pe teren (16). Aceasta ar putea include promovarea unor proiecte pilot cu participarea autorităților locale și regionale;

23. subliniază importanța directivelor SEA și EIA, ca instrumente de participare a cetățenilor la nivel local și regional la formularea politicii de mediu și își reiterează solicitarea ca revizuirea preconizată a Directivei EIA să consolideze dispozițiile care solicită începerea dintr-o etapă cât mai avansată a consultărilor publice, de exemplu, din etapa preliminară de definire a domeniului evaluării și în etapa de încadrare, astfel încât să fie accelerată derularea etapelor următoare, precum și adoptarea deciziilor de către autoritățile de resort; în plus, directiva trebuie să prevadă cerințe minime cu privire la modul de punere la dispoziția publicului interesat a documentației EIA (17);

Ameliorarea informării la nivelul UE

24. susține necesitatea îmbunătățirii datelor și hărților de mediu online georeferențiate la nivelul UE și a diseminării sistematice și active a acestora, în vederea creării unor condiții de concurență echitabile și a completării sistemelor de informații îmbunătățite de la nivelul statelor membre și al autorităților locale și regionale;

25. salută intenția Comisiei Europene de a extinde abordarea utilizată în cazul Directivei privind gestionarea calității apei pentru scăldat la toate actele legislative europene relevante din domeniul mediului, bazându-se și pe exercițiile pilot în curs de realizare de către AEM în domeniul calității aerului și al deșeurilor;

26. recunoaște rolul AEM în prelucrarea datelor provenite din monitorizare raportate de statele membre Comisiei, susținând totodată rolul din ce în ce mai important al agenției în sprijinirea analizelor Comisiei cu privire la rapoartele de evaluare transmise de statele membre și solicită un rol de coordonare sporit pentru AEM în asigurarea coerenței și a compatibilității în colectarea și agregarea acestor date diferite la nivelul UE, astfel cum se realizează în cadrul a numeroase instrumente precum INSPIRE, SPIM, GMES, GEOSS și EyeonEarth;

27. se așteaptă ca Comisia Europeană să facă progrese în legătură cu SPIM (sistemul de partajare a informațiilor de mediu) și să-și prezinte în curând, în cursul anului 2012, planul de implementare a acestuia, care să expună situația actuală și posibilitățile de îmbunătățire;

28. solicită Comisiei Europene să publice studiile referitoare la verificarea conformării pe care le contractează periodic cu privire la implementarea legislației de mediu a UE de către cele 27 de state membre, pentru a permite desfășurarea unor dezbateri exhaustive și democratice privind situația legislației de mediu;

D. Ameliorarea capacității de reacție

Ameliorarea inspecțiilor și a supravegherii

29. își reiterează solicitarea adresată Comisiei Europene de a propune un cadru general la nivelul UE privind inspecțiile și supravegherea în domeniul protecției mediului (18). Un astfel de cadru ar trebui să permită statelor membre să aplice orientări într-un mod flexibil, asigurând în același timp un nivel ridicat de coerență în aplicare;

30. din punctul de vedere al unei mai bune reglementări, cadrul european pentru inspecții trebuie să devină cadrul central al reglementării UE în domeniul mediului. Trebuie evitată cât mai mult posibil instituirea de prevederi speciale în directivele de mediu sectoriale ale UE. În cazul în care astfel de prevederi speciale sunt indispensabile în directivele sectoriale, acestea trebuie să fie coerente cu cadrul;

31. consideră că un cadru privind inspecțiile naționale stabilit la nivelul UE poate reduce concurența neloială între regiunile și autoritățile locale din UE determinată de regimuri de inspecție diferite sau de absența acestora, poate asigura condiții echitabile în ceea ce privește acțiunile în justiție și poate îmbunătăți cooperarea și coerența transfrontalieră în UE. Forma și conținutul inspecțiilor ar trebui reglementate la nivel național și dezvoltate la nivel local și regional, însă plecând de la principiile generale stabilite în cadrul fixat la nivelul UE, inclusiv o abordare simplificată și bazată pe evaluarea riscului (19), iar Agenția Europeană de Mediu, în cooperare cu agențiile naționale de protecție a mediului ar putea juca un rol important în identificarea și promovarea acestora;

32. consideră că Comisia Europeană ar trebui să aibă posibilitatea de a ancheta cazurile în care există suspiciuni de nerespectare a legislației de mediu a UE. Aceste posibilități de anchetare există la ora actuală în domenii precum uniunea vamală, agricultura, pescuitul, politica regională, concurența, sectorul veterinar și politica financiară (20). Asemenea posibilități de inspecție din partea Comisiei Europene ar putea să intre în conflict cu raporturile dintre administrații din cadrul statelor membre. Astfel de anchete trebuie deci să aibă loc în conformitate cu normele în vigoare în materie de supraveghere stabilite între administrațiile statului membru respectiv. Totodată, anchetele Comisiei Europene trebuie să aibă loc, pe cât posibil, pe calea procedurii uzuale a UE de constatare a neîndeplinirii obligațiilor (infringement procedure);

33. ca măsură complementară, consideră că este esențial ca Comisia Europeană să raporteze cu privire la posibilitățile de consolidare a Rețelei UE pentru punerea în aplicare și respectarea legislației din domeniul mediului (IMPEL), asigurând o susținere financiară adecvată pe termen lung pentru aceasta, astfel încât să se recurgă mai mult la aceasta în cazul inspecțiilor de tip „peer-review”, să-și intensifice activitatea de identificare și diseminare a bunelor practici și să fie extinsă la nivelurile local și regional (21);

O mai bună tratare a reclamațiilor și o mai bună mediere la nivel național

34. își exprimă îngrijorarea cu privire la neajunsurile și lipsa soluțiilor care caracterizează multe sisteme de tratare a reclamațiilor, ceea ce îi obligă pe cetățeni să se adreseze Comisiei Europene, Comisiei pentru petiții a Parlamentului European sau Ombudsmanului UE, care sunt supraîncărcate cu solicitări;

35. susține propunerile de elaborare a unor criterii generale pentru tratarea reclamaților la nivel național, inclusiv pentru soluționarea litigiilor, precum medierea, pe baza unei dispoziții recente specifice privind tratarea reclamațiilor la nivel național și mecanismele de soluționare a litigiilor din legislația privind protecția consumatorilor (22). Criteriile ar trebui să includă, de exemplu, garanții generale în ceea ce privește confidențialitatea și diligența în tratarea solicitărilor, precum și necesitatea de a oferi cetățenilor informații online cu privire la modul în care a fost soluționată o problemă; acestea ar putea viza și să ofere cetățenilor și ONG-urilor structuri independente la nivel local pentru tratarea reclamațiilor, ținând seama de obligațiile privind accesul la justiție care decurg din Convenția de la Aarhus și fără a aduce atingere dreptului general de a depune o reclamație la instituțiile europene;

Îmbunătățirea accesului la justiție

36. remarcă faptul că, întrucât propunerea de directivă privind accesul la justiție în probleme de mediu din 2003, nu a fost încă adoptată ca instrument juridic, Curtea de Justiție a UE a confirmat că instanțele naționale trebuie să interpreteze dispozițiile privind accesul la justiție în sensul respectării Convenției de la Aarhus (23). Datorită jurisprudenței care prevede un acces mai bun la instanțe pentru cetățeni și ONG-uri, instanțele naționale, autoritățile locale și regionale și grupările economice sau ecologice nu știu încă cu certitudine cum să facă față acestei provocări;

37. reamintește, de aceea, că trebuie reactivat procesul de adoptare a directivei privind accesul la justiție, care a fost anterior suspendat (24). Aceasta ar acoperi lacunele existente în multe state membre în ceea ce privește conformarea cu dispozițiile articolului 9 alineatele (3) și (4) din Convenția de la Aarhus. De asemenea, aceasta ar consolida rolul de catalizator al publicului pentru o mai bună aplicare a legislației de mediu a UE la toate nivelurile. Comunicarea de față nu este explicită cu privire la modul în care Comisia Europeană intenționează să soluționeze acest aspect;

Ameliorarea rezultatelor în domeniul mediului prin acorduri privind construirea de capacități și implementarea care să angajeze statele membre

38. salută sprijinul pe care Comisia Europeană îl manifestă în comunicare pentru propunerea CoR de a organiza împreună cu acesta un forum periodic pentru discutarea problemelor și soluțiilor de la nivel local și regional legate de aplicarea legislației de mediu a UE (25). Acest forum ar permite un dialog continuu și realizarea unor schimburi de experiență între specialiștii implicați în protecția mediului din cadrul autorităților locale și regionale și al asociațiilor acestora, precum și din cadrul platformelor și rețelelor consultative ale CoR și al Comisiei Europene;

39. salută faptul că, oferind noul instrument pe care îl constituie acordurile de parteneriat pentru implementare, Comisia Europeană reflectă în mare măsură o solicitare anterioară a CoR (26) ca UE să extindă activitatea-pilot desfășurată de Comisia Europeană încă din 2002 privind acordurile și contractele tripartite (27). CoR solicită Comisiei Europene să ofere mai multe informații și orientări cu privire la modul în care intenționează să conceapă și să aplice noul instrument;

40. consideră că acordurile de parteneriat pentru implementare nu ar trebui încheiate numai între Comisia Europeană și un stat membru, acestea trebuind să implice și una sau mai multe autorități regionale, pentru a reflecta în mod corespunzător guvernanța pe mai multe niveluri, devenind astfel acorduri de implementare tripartite;

41. este de părere că acordurile de implementare tripartite ar putea contribui la implementarea anumitor politici ale UE în domeniul mediului, atunci când instrumentele tradiționale nu reușesc să suscite angajamentul necesar în vederea soluționării problemelor de mediu sau de conformare existente sau nou apărute. Acordurile ar trebui să determine statele membre și autoritățile locale și regionale să se angajeze fără rezerve pentru a pune în practică măsurile necesare și UE să asigure sprijinul necesar. Aceste angajamente trebuie formalizate, prevăzând obiective și termene de realizare și, ulterior, trebuie făcute publice astfel încât să poată face obiectul controlului;

Ameliorarea rezultatelor în domeniul mediului prin metode inovatoare de guvernanță pe mai multe niveluri

42. regretă faptul că comunicarea nu reflectă propunerea CoR de a analiza împreună modalități specifice de extindere a Convenției primarilor la domenii cheie care fac obiectul Foii de parcurs către o Europă eficientă din punct de vedere al utilizării resurselor, precum biodiversitatea și utilizarea terenurilor, gestionarea deșeurilor și a apei sau poluarea aerului (28). CoR consideră că astfel s-ar facilita implementarea politicii de mediu a UE printr-o metodă inovatoare de guvernanță pe mai multe niveluri, care să încurajeze autoritățile locale și regionale să se angajeze activ în realizarea implementării, în loc de a se baza numai pe simplul control al aplicării legislației UE;

43. își exprimă regretul că în comunicare nu se face referire la premiul „Capitala europeană verde” instituit de Comisia Europeană, pe care CoR îl sprijină fără rezerve, considerându-l o modalitate importantă de a promova orașele inovatoare și care constituie modele pentru implementarea legislației europene de mediu, și de a face schimb de experiență cu alte orașe. În acest scop, CoR își reiterează recomandările din 2010 referitoare la dezvoltarea acestei inițiative (29);

44. subliniază că un singur nivel de guvernare nu poate nici să rezolve problemele de mediu și schimbările climatice și nici să pună în practică politicile UE. Este nevoie de o abordare pe mai multe niveluri, în cadrul căreia fiecare nivel de guvernare (european, național, regional și local) să-și asume propria răspundere și să ia măsurile care pot și trebuie luate la respectivul nivel. Comitetul este în favoarea instituirii unor echipe compuse din reprezentanți ai mai multor administrații în unele state membre, în care experți din partea diverselor niveluri de guvernare să elaboreze împreună planuri de punere în aplicare la nivel național (30).

E. Subsidiaritate, proporționalitate și o mai bună reglementare

45. reamintește faptul că politica în domeniul protecției mediului este un domeniu de competență partajată între UE și statele membre, drept pentru care se aplică principiul subsidiarității;

46. remarcă faptul că textul Comisiei Europene nu face nicio evaluare a diferitelor opțiuni prezentate sub aspectul compatibilității acestora cu principiul subsidiarității. Consideră că, în această etapă, opțiunile sunt prezentate în comunicare în scop de dezbatere și reflecție, fiind, de aceea, insuficient de dezvoltate pentru a construi o perspectivă definitivă, multe aspecte depinzând de decizia Comisiei de a duce sau nu mai departe aceste idei și de modul în care va face acest lucru;

47. sub această rezervă, ia notă de contribuțiile primite din partea Rețelei de monitorizare a subsidiarității, care indică în general că este puțin probabil ca opțiunile cuprinse în comunicare, după ce vor fi fost formulate suficient de detaliat, să constituie o încălcare importantă a subsidiarității (31);

48. cu toate acestea, constată că, în ciuda poziției favorabile actualizării cadrului existent în materie de inspecții, în cadrul Rețelei de monitorizare a subsidiarității s-ar putea întâmpina rezistență față de transformarea acestuia într-un cadru obligatoriu și față de crearea unui organism de inspecție la nivelul UE. Similar, în ciuda poziției favorabile criteriilor de tratare a reclamațiilor de către statele membre, unii membri ai rețelei ar putea prefera ca acestea să fie recomandări neobligatorii. De asemenea, pare să existe un acord cu privire la faptul că UE ar trebui să definească condițiile necesare pentru un acces eficient și efectiv la instanțele naționale în legătură cu legislația de mediu a UE.

Bruxelles, 30 noiembrie 2012 Președintele Comitetului Regiunilor Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

(1) COM(2008) 773 final.

(2) CdR 164/2010 fin.

(3) CdR 164/2010 fin, CdR 38/2010 fin, CdR 199/2009 fin, CdR 89/2009 fin.

(4) „Proiectele de acte legislative au în vedere necesitatea de a proceda astfel încât orice obligație, financiară sau administrativă, care revine Uniunii, guvernelor naționale, autorităților regionale sau locale, operatorilor economici și cetățenilor să fie cât mai redusă posibil și proporțională cu obiectivul urmărit.” (Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Protocolul nr. 2, articolul 2).

(5) CdR 164/2010 fin, Rezoluția Parlamentului European din 20 aprilie 2012 [2011/2194(INI)].

(6) CdR 164/2010 fin.

(7) CdR 187/2011 fin

(8) A se vedea de asemenea Rezoluția Parlamentului European din 20 aprilie 2012 [2011/2194(INI)] și Concluziile Consiliului privind îmbunătățirea instrumentelor politicii de mediu, 20 decembrie 2010.

(9) Site-ul internet al Comisiei Europene - Statistics on environmental infringements.

(10) Studiul COWI „Costurile asociate neimplementării acquis-ului de mediu” (The costs of not implementing the environmental acquis), 2011, contractat de Comisia Europeană.

(11) Studiul pe tema „Implementarea legislației UE în domeniul protecției deșeurilor în vederea unei creșteri ecologice” (Implementing EU Waste Legislation for Green Growth), Bio Intelligence Service, 2011, contractat de Comisia Europeană.

(12) Studiul COWI „Costurile asociate neimplementării acquis-ului de mediu” (The costs of not implementing the environmental acquis), 2011.

(13) CdR 164/2010 fin, CdR 140/2011 fin.

A se vedea, de asemenea, Rezoluția Parlamentului European din 20 aprilie 2012 [2011/2194(INI)], Concluziile Consiliului privind cel de-al șaptelea Program de acțiune, din 11 iunie 2012, Concluziile Consiliului „Evaluarea celui de-al șaselea Program comunitar de acțiune și calea de urmat - Către un al șaptelea Program de acțiune pentru mediu al UE”, din 10 octombrie 2011.

(14) Convenția UNECE privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziei și accesul la justiție în probleme de mediu.

(15) Comisia Europeană dă un exemplu: pentru implementarea la nivel național, regional și local a normelor UE referitoare la apa potabilă, ar trebui să fie posibilă identificarea pe o hartă a punctelor de captare, a zonelor de protecție a surselor, a stațiilor de epurare și a rețelelor de distribuție și ar trebui să existe link-uri către informații legate de acestea, cum ar fi programele de reducere a pierderilor din rețea (nota Comisiei Europene MEMO/12/159).

(16) A se vedea de asemenea CdR 163/2011 fin.

(17) CdR 38/2010 fin.

(18) CdR 164/2010 fin.

(19) CdR 164/2010 fin.

(20) A se vedea de asemenea ClientEarth 2012 - The 7th Environment Action Programme and Enforcement (Al șaptelea Program de acțiune pentru mediu și implementarea).

(21) A se vedea, de asemenea, Rezoluția Parlamentului European din 20 aprilie 2012 (2011/2194(INI) și Concluziile Consiliului privind îmbunătățirea instrumentelor politicii de mediu, 20 decembrie 2010.

(22) Directiva 2009/72/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 privind normele comune pentru piața internă a energiei electrice și de abrogare a Directivei 2003/54/CE, JO L 211, 14.8.2009.

(23) Cauza C-240/09.

(24) CdR 164/2010 fin.

(25) COM(2012) 95 final, p. 10. Scrisoarea comisarului Potocnik din 5 iulie 2012.

(26) CdR 164/2010 fin.

(27) CdR 89/2009 fin, COM(2002) 709 final.

(28) CdR 140/2011 fin, CdR 164/2010 fin, COM(2011) 571 final.

(29) CdR 164/2010 fin.

(30) Comitetul recomandă instituirea unor astfel de echipe în CdR 164/2010 fin.

(31) Rezultate disponibile la: http://extranet.cor.europa.eu/subsidiarity/Pages/default.aspx