P9_TA(2022)0278

Acțiuni europene comune în domeniul îngrijirii

Rezoluția Parlamentului European din 5 iulie 2022 Acțiuni europene comune în domeniul îngrijirii (2021/2253(INI))

(2023/C 47/04)

Parlamentul European,

— având în vedere articolele 2 și 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE),

— având în vedere obiectivele stabilite la articolul 3 din TUE, în special combaterea excluziunii sociale și a discriminării și promovarea justiției sociale, a egalității între femei și bărbați, a solidarității între generații și a protecției drepturilor copilului, precum și a coeziunii economice, sociale și teritoriale,

— având în vedere articolul 8 privind integrarea perspectivei de gen, care consacră obiectivul UE de a elimina inegalitățile și de a promova egalitatea între femei și bărbați, precum și clauza socială orizontală de la articolul 9 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE),

— având în vedere obiectivele de politică socială stabilite la articolele 151 și 153 din TFUE,

— având în vedere Carta Socială Europeană revizuită, în special articolul 15 privind dreptul persoanelor cu dizabilități la autonomie, integrare socială și participare și articolul 23 privind dreptul persoanelor în vârstă la protecție socială,

— având în vedere Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „Carta”), în special articolul 25 privind dreptul persoanelor în vârstă de a duce o viață independentă și demnă și articolul 26 privind integrarea persoanelor cu dizabilități, precum și Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale, astfel cum sunt menționate la articolul 6 din TUE,

— având în vedere principiile din Pilonul european al drepturilor sociale, în special principiul 17 privind incluziunea persoanelor cu dizabilități și principiul 18 privind dreptul la îngrijire pe termen lung,

— având în vedere Deceniul ONU privind îmbătrânirea în condiții bune de sănătate 2021-2030 și cadrul OMS pentru ca țările să realizeze un continuum integrat al îngrijirii pe termen lung (1),

— având în vedere Planul de acțiune privind Pilonul european al drepturilor sociale și obiectivele sale principale pentru 2030,

— având în vedere obiectivele ONU de dezvoltare durabilă (ODD), în special obiectivul nr. 3 privind „sănătatea și bunăstarea”, obiectivul nr. 5 privind „egalitatea de gen”, obiectivul nr. 8 privind „munca decentă și creșterea economică” și obiectivul nr. 10 privind „reducerea inegalităților”,

— având în vedere raportul tematic al expertului independent al ONU din 22 iulie 2020 privind exercitarea tuturor drepturilor omului de către persoanele în vârstă referitor la impactul bolii provocate de coronavirus (COVID-19) asupra exercitării tuturor drepturilor omului de către persoanele în vârstă A/75/2020 (2) și declarația sa privind autonomia și îngrijirea persoanelor în vârstă făcută cu ocazia celei de a 30-a sesiuni a Consiliului ONU pentru Drepturile Omului (3),

— având în vedere convențiile și recomandările Organizației Internaționale a Muncii (OIM), în special Convenția C149 privind personalul medical din 1977 și Recomandarea nr. 157 care o însoțește, Convenția C183 privind protecția maternității din 2000 și Recomandarea nr. 191 care o însoțește, Convenția C189 privind personalul casnic din 2011 și Recomandarea nr. 201 care o însoțește, Convenția C190 privind violența și hărțuirea din 2019 și Recomandarea nr. 206 care o însoțește, precum și Recomandarea nr. 202 privind nivelurile minime de protecție socială,

— având în vedere raportul OIM din 19 decembrie 2019 intitulat „The Employment Generation Impact of Meeting SDG Targets in Early Childhood Care, Education, Health and Long-Term Care in 45 Countries” (Impactul asupra creării de locuri de muncă al îndeplinirii țintelor ODD în ceea ce privește îngrijirea copiilor preșcolari, educația, sănătatea și îngrijirea pe termen lung în 45 de țări),

— având în vedere Rezoluția OIM referitoare la un apel global la acțiune pentru o abordare centrată pe factorul uman în urma crizei provocate de pandemia de COVID-19, care să fie incluzivă, sustenabilă și rezilientă, adoptată în cadrul celei de a 109-a sesiuni a Conferinței Internaționale a Muncii din iunie 2021,

— având în vedere raportul OIM din 7 martie 2022 intitulat „Care at work: Investing in care leave and services for a more gender equal world of work” (Îngrijirea la locul de muncă: investiții în concedii de îngrijire și în servicii pentru o lume a muncii mai echitabilă din punctul de vedere al genului),

— având în vedere Convenția ONU privind drepturile persoanelor cu dizabilități (CRPD),

— având în vedere Convenția ONU asupra eliminării tuturor formelor de discriminare față de femei (CEDAW),

— având în vedere Convenția ONU cu privire la drepturile copilului (CDC),

— având în vedere orientările politice ale președintei Comisiei, Ursula von der Leyen,

— având în vedere programul de lucru al Comisiei pentru 2022,

— având în vedere Regulamentul (UE) 2021/1057 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 iunie 2021 de instituire a Fondului social european Plus (FSE+) (4),

— având în vedere Regulamentul (UE) 2021/241 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 februarie 2021 de instituire a Mecanismului de redresare și reziliență (5),

— având în vedere Regulamentul (UE) 2020/2221 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 decembrie 2020 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1303/2013 în ceea ce privește resursele suplimentare și măsurile de implementare cu scopul de a oferi asistență pentru sprijinirea ameliorării efectelor provocate de criză în contextul pandemiei de COVID-19 și al consecințelor sale sociale și pentru pregătirea unei redresări verzi, digitale și reziliente a economiei (REACT-EU) (6),

— având în vedere Regulamentul (UE) 2021/522 de instituire a unui program de acțiune a Uniunii în domeniul sănătății („programul «UE pentru sănătate»”) pentru perioada 2021-2027 (7),

— având în vedere inițiativa comună a OCDE și a Comisiei Europene, intitulată „Starea sănătății”,

— având în vedere Directiva (UE) 2019/1158 a Parlamentului European și a Consiliului din 20 iunie 2019 privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată a părinților și îngrijitorilor și de abrogare a Directivei 2010/18/UE a Consiliului (8),

— având în vedere Directiva 2000/43/CE a Consiliului din 29 iunie 2000 de punere în aplicare a principiului egalității de tratament între persoane, fără deosebire de rasă sau origine etnică (9),

— având în vedere Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (10),

— având în vedere Directiva (UE) 2022/431 a Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2022 de modificare a Directivei 2004/37/CE privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la agenți cancerigeni sau mutageni la locul de muncă (11),

— având în vedere Recomandarea (UE) 2021/1004 a Consiliului din 14 iunie 2021 de instituire a unei garanții europene pentru copii (12),

— având în vedere comunicarea Comisiei din 5 martie 2020 intitulată „O Uniune a egalității: Strategia privind egalitatea de gen 2020-2025” (COM(2020)0152),

— având în vedere comunicarea Comisiei din 26 aprilie 2017 intitulată „O inițiativă pentru sprijinirea echilibrului dintre viața profesională și cea privată a părinților și îngrijitorilor care lucrează” (COM(2017)0252),

— având în vedere Planul de acțiune al Comisiei de stimulare a economiei sociale și creării de locuri de muncă din 9 decembrie 2021,

— având în vedere Cartea verde Comisiei privind îmbătrânirea din 27 ianuarie 2021 (COM(2021)0050),

— având în vedere comunicarea Comisiei din 2021, intitulată „O viziune pe termen lung pentru zonele rurale”,

— având în vedere declarația ministerială adoptată cu ocazia celei de a patra Conferințe ministeriale a Comisiei Economice pentru Europa a ONU privind îmbătrânirea, care a avut loc la Lisabona la 22 septembrie 2017, intitulată „O societate durabilă pentru toate vârstele: realizarea potențialului de a trăi mai mult”,

— având în vedere propunerea Comisiei din 4 martie 2021 de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de consolidare a aplicării principiului egalității de remunerare pentru aceeași muncă sau pentru o muncă de aceeași valoare între bărbați și femei prin transparență salarială și mecanisme de asigurare a respectării legii (COM(2021)0093),

— având în vedere propunerea Comisiei din 28 octombrie 2020 de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind salariile minime adecvate în Uniunea Europeană (COM(2020)0682),

— având în vedere Avizul SOC/687-EESC-2021 al Comitetului Economic și Social European (CESE) din 19 ianuarie 2022 intitulat „Către un nou model de îngrijire pentru persoanele în vârstă: învățămintele desprinse din pandemia de COVID-19”,

— având în vedere avizul SOC/535-EESC-2016 al Comitetului Economic și Social European (CESE) din 21 septembrie 2012, intitulat „Drepturile îngrijitorilor la domiciliu în regim intern”,

— având în vedere raportul din 2021 privind îngrijirea pe termen lung elaborat de Comitetul pentru protecție socială (CPS) și de Comisia Europeană (DG EMPL), intitulat „Tendințe, provocări și oportunități într-o societate în curs de îmbătrânire”,

— având în vedere avizul din 23 iunie 2021 al Grupului de experți privind modalitățile eficiente de a investi în sănătate cu privire la sprijinirea sănătății mintale a forței de muncă din domeniul sănătății și a altor lucrători esențiali,

— având în vedere concluziile Consiliului EPSCO din 14 iunie 2021 privind impactul socioeconomic al COVID-19 asupra egalității de gen (ST/8884-21),

— având în vedere rezoluția sa din 15 noiembrie 2018 referitoare la serviciile de îngrijire în UE pentru îmbunătățirea egalității de gen (13),

— având în vedere rezoluția sa din 21 ianuarie 2021 referitoare la perspectiva de gen în perioada crizei COVID-19 și după această criză (14),

— având în vedere rezoluția sa din 21 ianuarie 2021 referitoare la Strategia UE privind egalitatea de gen (15),

— având în vedere rezoluția sa din 10 martie 2022 referitoare la Planul de acțiune al UE pentru egalitatea de gen III (16),

— având în vedere rezoluția sa din 21 ianuarie 2021 referitoare la accesul la locuințe decente și la prețuri abordabile pentru toți (17),

— având în vedere Recomandarea Consiliului din 22 mai 2019 privind sisteme de înaltă calitate de educație și îngrijire timpurie a copiilor preșcolari (18),

— având în vedere rezoluția sa din 11 martie 2021 referitoare la drepturile copiilor în perspectiva Strategiei UE privind drepturile copilului (19),

— având în vedere rezoluția sa din 10 iulie 2020 referitoare la strategia UE post-COVID-19 în domeniul sănătății publice (20),

— având în vedere rezoluția sa din 16 februarie 2022 referitoare la consolidarea Europei în lupta împotriva cancerului – către o strategie cuprinzătoare și coordonată (21),

— având în vedere rezoluția sa din 17 decembrie 2020 referitoare la o Europă socială puternică pentru tranziții juste (22),

— având în vedere rezoluția sa din 7 iulie 2021 referitoare la îmbătrânirea populației vechiului continent – posibilități și provocări legate de politica privind îmbătrânirea populației după 2020 (23),

— având în vedere comunicarea Comisiei din 3 martie 2021 intitulată „O Uniune a egalității: Strategia privind drepturile persoanelor cu handicap (2021-2030)” (COM(2021)0101),

— având în vedere rezoluția sa din 18 iunie 2020 referitoare la Strategia europeană pentru persoanele cu dizabilități după 2020 (24),

— având în vedere rezoluția sa din 29 noiembrie 2018 referitoare la situația femeilor cu dizabilități (25),

— având în vedere comunicarea Comisiei din 28 iunie 2021, intitulată „Cadrul strategic al UE privind sănătatea și securitatea la locul de muncă 2021-2027 – Securitatea și sănătatea în muncă într-o lume a muncii în schimbare” (COM(2021)0323),

— având în vedere rezoluția sa din 10 martie 2022 referitoare la un nou cadru strategic al UE în domeniul sănătății și securității în muncă după 2020 (inclusiv la o mai bună protecție a lucrătorilor împotriva expunerii la substanțe nocive, a stresului la locul de muncă și a traumatismelor cauzate de mișcări repetate) (26),

— având în vedere raportul ETUI/EPSU privind transparența salarială și rolul evaluării și clasificării locurilor de muncă neutre din punctul de vedere al genului în serviciile publice,

— având în vedere recomandarea Consiliului din 8 noiembrie 2019 privind accesul la protecție socială pentru lucrători și pentru persoanele care desfășoară o activitate independentă (27),

— având în vedere activitățile ELA și, în special, activitatea de colaborare cu statele membre în combaterea muncii nedeclarate,

— având în vedere Indicele egalității de gen al Institutului European pentru Egalitatea de Șanse între Femei și Bărbați (EIGE) din 2021 care acordă prioritate tematică sănătății,

— având în vedere articolul 54 din Regulamentul său de procedură,

— având în vedere raportul Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale și al Comisiei pentru drepturile femeii și egalitatea de gen (A9-0189/2022),

A. întrucât drepturile sociale fac parte din drepturile omului și din drepturile constituționale, drepturile femeilor sunt drepturi fundamentale ale omului și întrucât Comisia de la Veneția a Consiliului Europei, CEDO și Carta subliniază că drepturile omului fac parte din statul de drept; întrucât Planul de acțiune privind Pilonul european al drepturilor sociale stabilește inițiative concrete pentru punerea în aplicare a principiilor esențiale pentru construirea unei Europe sociale mai puternice pentru tranziții și redresare juste, cum ar fi egalitatea de gen, egalitatea de șanse, echilibrul dintre viața profesională și cea privată, îngrijirea și sprijinul pentru copii, incluziunea persoanelor cu dizabilități și îngrijirea pe termen lung; întrucât extinderea și consolidarea valorii și a drepturilor personalului de îngrijire va fi o condiție prealabilă pentru punerea în aplicare a acestor inițiative, inclusiv a celor care se referă în mod specific la principiile 17 și 18; întrucât semestrul european și tabloul de bord social ar trebui utilizate pentru a consolida o societate mai echitabilă, egală, sustenabilă și rezilientă; întrucât dreptul de a beneficia de cel mai înalt standard de sănătate posibil este un drept fundamental și trebuie asigurat și pus în aplicare un nivel ridicat de protecție a sănătății prin toate politicile și activitățile Uniunii; întrucât accesul la servicii publice de calitate este un factor decisiv pentru calitatea vieții ca parte a strategiei de îngrijire și a creșterii investițiilor în acest sector;

B. întrucât copiii reprezintă 18,3 % din populația UE (28); întrucât, în 2020, 47,5 % din gospodăriile din UE aveau cel puțin un copil, iar 14 % dintre gospodării erau compuse din copii și un părinte singur (29), în mare parte femei;

C. întrucât marea majoritate a îngrijitorilor și a prestatorilor de servicii, formali și informali, remunerați și neremunerați, sunt femei; întrucât responsabilitățile de îngrijire din gospodărie modelează capacitatea, durata și tipul de muncă remunerată pe care femeile o pot desfășura pe parcursul întregului lor ciclu de muncă, influențând astfel participarea lor la viața socială, economică, culturală și politică; întrucât stereotipurile legate de faptul că femeile sunt mai bune îngrijitoare și percepția că îngrijirea neremunerată și munca casnică sunt „treaba femeilor” consolidează modelul „bărbatul întreține familia – femeia se ocupă de îngrijire”, care continuă să modeleze accesul la drepturile sociale, afectând astfel independența economică a femeilor, și contribuie la subaprecierea și la invizibilitatea economică a îngrijirii, în special în ceea ce privește contribuția îngrijitorilor familiali, precum și la subaprecierea îngrijitorilor din instituțiile publice și private;

D. întrucât 80 % din totalul serviciilor de îngrijire pe termen lung din Europa sunt furnizate de îngrijitori informali (30), în mare parte femei, care nu beneficiază de condiții de muncă echitabile, sunt de cele mai multe ori neremunerate și/sau fără un sprijin social adecvat, ceea ce face ca îngrijirea să fie o problemă cu o dimensiune de gen foarte puternică; întrucât îngrijirea informală este asociată cu lipsa drepturilor, cum ar fi concediul medical și concediul anual, precum și cu reducerea ratelor de ocupare a forței de muncă în cazul concediilor de maternitate, paternitate și parentale, creșterea ratelor de sărăcie și de excluziune socială, reducerea sănătății mintale și creșterea sentimentelor de izolare socială și de singurătate, care au un impact negativ asupra sănătății lor fizice și mintale, a bunăstării și a incluziunii lor sociale; întrucât contribuția femeilor la activitățile de îngrijire neremunerate adaugă anual aproximativ 11 mii de miliarde USD (31) la economia mondială, echivalentul a 9 % din PIB-ul mondial (32);

E. întrucât 15,4 % din tinerii care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare (NEET) se află în această situație, deoarece îngrijesc copii sau adulți aflați în incapacitate sau au alte responsabilități familiale; întrucât 88 % dintre tinerii NEET sunt femei (33);

F. întrucât este necesar să se recunoască faptul că toate ființele umane se bazează pe îngrijire în grade diferite, în funcție, printre altele, de vârstă, de statutul socioeconomic, de dotarea fizică și de istoricul personal, de la copilărie până la bătrânețe; întrucât îngrijirea ar trebui să fie diferențiată de sprijinul acordat persoanelor cu dizabilități sau cu probleme de sănătate; întrucât valoarea socială și economică a muncii de îngrijire, atât remunerate, cât și neremunerate, nu este apreciată și recunoscută și trebuie reevaluată și plasată în centrul politicilor economice; întrucât ar trebui abordate urgent impactul social, egalitatea de gen și impactul economic al persoanelor cu responsabilități de îngrijire, în special având în vedere schimbările demografice;

G. întrucât toate statele membre și UE sunt obligate să respecte Convenția Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap (CRPD), inclusiv articolul 19 din CRPD privind adoptarea de măsuri eficace și adecvate care să garanteze dreptul egal al tuturor persoanelor cu dizabilități de a trăi independent, de a participa la viața comunității și de a fi incluse în comunitate; întrucât accesul egal și efectiv la servicii de îngrijire și de sprijin de calitate la prețuri accesibile este o condiție prealabilă esențială pentru o viață independentă a persoanelor cu dizabilități, pentru participarea acestora la viața comunității și pentru incluziunea lor socială;

H. întrucât îngrijirea cuprinde toate serviciile care sprijină autonomia și independența persoanelor care au nevoie de îngrijire, precum și nevoile fizice, psihologice, emoționale, sociale, personale și domestice ale persoanelor și grupurilor aflate în situații vulnerabile; întrucât îngrijirea ar trebui să fie recunoscută ca un drept care garantează exercitarea egală a drepturilor, demnitatea, autonomia, incluziunea și bunăstarea persoanelor care au nevoie de îngrijire; întrucât Uniunea Europeană poate completa și sprijini acțiunile statelor membre de îmbunătățire a serviciilor de îngrijire, pentru persoanele care sunt îngrijite și pentru cele care oferă servicii de îngrijire;

I. întrucât munca de îngrijire înseamnă o varietate de servicii prestate de persoane fizice, familii, comunități, prestatori de servicii plătite, organizații publice și instituții de stat în diferite tipuri de contexte, de la instituții la gospodării private;

J. întrucât Comisia definește serviciile personale și casnice (SPC) ca fiind „o gamă largă de activități care contribuie la bunăstarea la domiciliu a familiilor și a persoanelor, inclusiv îngrijirea copiilor, îngrijirea pe termen lung și pentru persoanele cu dizabilități, muncile casnice, meditațiile școlare, reparațiile la domiciliu, grădinăritul, sprijinul în domeniul TIC”; întrucât SPC includ serviciile de îngrijire și de alt tip, serviciile directe și indirecte; întrucât, la nivel mondial, SPC sunt descrise, de obicei, utilizând termenul „muncă casnică”; întrucât includerea lucrătorilor casnici în rândul personalului de îngrijire recunoaște, prin urmare, că serviciile de îngrijire includ nu numai îngrijirea personală, ci și îngrijirea indirectă non-relațională, care oferă condițiile prealabile necesare pentru furnizarea de servicii de îngrijire personală; întrucât, în ceea ce privește serviciile personale și casnice, activitățile de îngrijire și de alt tip sunt strâns legate între ele, o mare parte a lucrătorilor desfășurând ambele tipuri de activități, intrând, prin urmare, în categoria forței de muncă din domeniul îngrijirii;

K. întrucât accesul la îngrijire de calitate și crearea unor medii adaptate vârstei sunt esențiale pentru o viață mai lungă, mai sănătoasă și mai activă; întrucât se preconizează că numărul persoanelor din UE care au nevoie de îngrijire pe termen lung va crește de la 30,8 milioane în 2019 la 38,1 milioane în 2050 (34); întrucât mai multe state membre se confruntă deja cu deficite de forță de muncă în sectorul îngrijirii pe termen lung, care riscă doar să se adâncească pe măsură ce crește cererea de servicii de îngrijire pe termen lung și întrucât acest lucru necesită investiții în forța de muncă, precum și în condiții decente de muncă și de angajare;

L. întrucât criza provocată de pandemia de COVID-19 a evidențiat rolul esențial jucat de lucrătorii din serviciile personale și casnice din societățile noastre, demonstrând necesitatea urgentă de a asigura recunoașterea deplină a acestor lucrători în toate statele membre, precum și drepturile de negociere colectivă, securitatea socială și protecția socială; întrucât, din cauza lipsei persistente de recunoaștere adecvată a acestor lucrători în mai multe state membre, mulți dintre ei și-au pierdut locul de muncă în timpul pandemiei de COVID-19, fără a putea beneficia de sistemele publice de compensare a salariilor și de menținere a locurilor de muncă; întrucât pandemia a dus la pierderea locuinței pentru mulți lucrători din domeniul serviciilor personale și casnice și i-a expus la violență și hărțuire la locul de muncă;

M. întrucât, în ciuda faptului că, pe tot parcursul vieții, fiecare persoană își asumă cel puțin o dată rolul de îngrijitor și de beneficiar al îngrijirii, există stigmatizare și stereotipuri în ceea ce privește interdependența, dizabilitățile fizice sau mentale, bolile și fragilitatea, precum și nevoia de îngrijire și sprijin care se intersectează cu alte motive de discriminare, în special pe criterii de gen, orientare sexuală, vârstă, handicap, naționalitate, culoare, origine etnică sau socială, caracteristici genetice, precum și medii socioeconomice sau imigrante și alte medii defavorizate, agravând riscul de sărăcie sau de excluziune socială;

N. întrucât populația UE îmbătrânește, 19 % dintre cetățenii UE având 65 de ani sau mai mult în 2018 (35); întrucât discriminarea pe motive de vârstă și nevoile nesatisfăcute, nevăzute și nerecunoscute în materie de îngrijire reprezintă în continuare o problemă persistentă în ceea ce privește îngrijirea în Europa; întrucât numărul persoanelor dependente de asistența altora sau care au nevoie de asistență medicală și de îngrijire pe termen lung crește odată cu vârsta;

O. întrucât bolile reumatice și musculo-scheletice (RMD) se numără printre cele mai răspândite și împovărătoare boli netransmisibile din lume care provoacă invaliditate și care afectează peste 100 de milioane de europeni și reprezintă, în Europa, peste 50 % din anii trăiți cu dizabilități; întrucât, din cauza prevalenței, a urmărilor care duc la invaliditate și a legăturilor cu incidența ridicată a comorbidităților, persoanele cu RMD reprezintă o sursă semnificativă de cerere de îngrijire formală și informală pe termen lung în Europa;

P. întrucât mulți lucrători casnici și îngrijitori provin dintr-o minoritate etnică sau sunt migranți (36) care se confruntă cu o situație extrem de precară și cu o discriminare intersecțională din cauza rasei sau a etniei, a genului, a statutului socioeconomic și a naționalității lor și oferă servicii de îngrijire la domiciliu în regim intern cu program adesea nelimitat, încălcând legislația privind timpul de lucru în economia formală și informală; întrucât acești lucrători sunt în cea mai mare parte femei care nu au un contract de muncă oficial, sunt, prin urmare, mai vulnerabile la exploatare și adesea nu au acces la drepturile lor, în special la muncă decentă și la protecție socială;

Q. întrucât nu există servicii de îngrijire de înaltă calitate, accesibile, disponibile și la prețuri rezonabile în toate statele membre, inclusiv în regiunile rurale afectate în mod deosebit de îmbătrânirea populației; întrucât monitorizarea îngrijirii formale și informale și a formei și mijloacelor serviciilor de îngrijire existente este îngreunată de lipsa de date, inclusiv de date defalcate, de lipsa unor indicatori de calitate, cum ar fi Ancheta europeană privind utilizarea timpului (ETUS) pentru evaluarea și monitorizarea serviciilor furnizate, de foile de parcurs privind punerea în aplicare, de lipsa de cunoștințe în rândul furnizorilor de asistență medicală cu privire la bolile cu handicap temporar;

R. întrucât unul dintre drepturile fundamentale în ceea ce privește îngrijirea și sprijinul este dreptul de a alege tipul și locul serviciului; întrucât dreptul de a alege tipul de îngrijire este adesea subminat de disponibilitatea insuficientă a sprijinului la domiciliu și a asistenței personale; întrucât asistența personală este arareori sprijinită suficient de statele membre și rămâne inaccesibilă pentru prea multe persoane; întrucât până la 75 % din persoanele în vârstă care au nevoie de îngrijire pe termen lung raportează că s-ar afla sub pragul riscului de sărăcie dacă ar fi obligate să achiziționeze servicii la domiciliu la costul total al pieței (37); întrucât, chiar și în majoritatea țărilor celor mai dezvoltate din punct de vedere economic, sistemele de protecție socială acoperă mai puțin de 40 % din costurile totale ale îngrijirii pe termen lung pentru persoanele cu nevoi moderate (38); întrucât statele membre trebuie să asigure furnizarea unor servicii de îngrijire de calitate, finanțate în mod adecvat și funcționale, sisteme de protecție socială și o mai bună integrare a îngrijirii pe termen lung de calitate în cadrul acestora, ceea ce este de o importanță crucială pentru îmbunătățirea echității sociale și va contribui la egalitatea de gen;

S. întrucât pandemia de COVID-19 a exacerbat și a făcut mai vizibile inegalitățile și provocările existente care pun în evidență numeroasele probleme structurale, înrădăcinate în sistemul european de asistență socială, cum ar fi structurile de îngrijire și sistemele de sănătate care nu dispun de resurse suficiente sau lipsa investițiilor, în ceea ce privește accesul la îngrijire formală și la servicii casnice, inclusiv la tratamente medicale de înaltă calitate, la prețuri accesibile și la timp, și a evidențiat crizele preexistente din sectorul îngrijirii din cauza creșterii semnificative a volumului de muncă din acest sector, a deficitului de forță de muncă din domeniul îngrijirii, a subfinanțării, a sistemelor de sănătate aflate sub presiune, a dependenței excesive de îngrijirea informală neremunerată sau de munca nedeclarată; întrucât toate acestea sporesc riscurile psihosociale cu care se confruntă îngrijitorii care rămân în sector, care sunt în cea mai mare parte femei; întrucât provocările pandemiei au dus la singurătate și izolare socială și au crescut riscul de abuzuri, neglijare, deteriorarea sănătății fizice și mintale a persoanelor care au nevoie de îngrijire și bunăstarea generală a tuturor generațiilor din întreaga UE, în special în cazurile în care nivelurile investițiilor în îngrijire de dinainte de pandemie au fost mai scăzute (39); întrucât aceste efecte pe termen lung asupra sănătății și bunăstării persoanelor, precum și consecințele sociale și economice nu au fost încă pe deplin evaluate și integrate în domeniile de politică relevante;

T. întrucât nevoile îngrijitorilor informali nu sunt satisfăcute în Europa, iar pandemia de COVID-19 a scos în evidență dificultățile îngrijitorilor informali și ale persoanelor care primesc îngrijire informală și a evidențiat dependența disproporționată de femei și fete (40); întrucât lipsa recunoașterii lucrătorilor din domeniul serviciilor personale și casnice și/sau clasificarea greșită a statutului lor profesional a însemnat că mulți dintre cei care și-au pierdut locul de muncă în timpul pandemiei de COVID-19 nu au putut avea acces la măsuri de protecție socială;

U. întrucât pandemia de COVID-19 a agravat inegalitățile de gen existente, în special în ceea ce privește creșterea muncii de îngrijire neremunerate și dezechilibrul dintre viața profesională și cea privată și a condus la o sarcină dublă pentru multe femei, care au avut schimburi mai lungi la locul de muncă și servicii suplimentare de îngrijire informală la domiciliu; întrucât, înainte de pandemia de COVID-19 (41), 37,5 % din femeile din UE îngrijeau copii, persoane în vârstă sau persoane cu dizabilități în fiecare zi, comparativ cu 24,7 % din bărbați; întrucât pandemia a dus, în medie, la aproximativ 13 ore suplimentare de muncă neremunerată pe săptămână pentru femei (42); întrucât femeile care muncesc de acasă, care lucrează cu fracțiune de normă sau care sunt șomere au fost supuse unei presiuni și mai mari, deoarece au continuat să îndeplinească majoritatea responsabilităților familiale de îngrijire și a activităților casnice (43); întrucât toate efectele pandemiei de COVID-19 nu sunt încă pe deplin cunoscute, iar impactul socioeconomic asupra femeilor va continua să fie resimțit;

V. întrucât, potrivit Organizației Mondiale a Sănătății, până la jumătate din decesele cauzate de COVID-19 în Europa au fost ale rezidenților din centrele de îngrijire pe termen lung (44); întrucât peste 70 % dintre lucrătorii sociali și din domeniul sănătății care luptă împotriva COVID-19 în prima linie au fost femei, multe dintre acestea confruntându-se cu efectele și, de asemenea, cu efectele de lungă durată ale infecției cu COVID-19, fiind izolate și confruntate cu niveluri fără precedent de stres, anxietate, depresie, sinucidere și chiar tulburări de stres posttraumatic; întrucât, în 2021, 30 % dintre asistenții medicali părăsiseră această profesie în UE (45); întrucât ratele ridicate de incidență și de mortalitate cauzate de pandemia de COVID-19 în unitățile de îngrijire pe termen lung, inclusiv prin lipsa accesului la echipamente de protecție, testare și tratament medical, au evidențiat deficiențe sistemice legate de tranziția prea lentă de la îngrijirea instituționalizată la serviciile de îngrijire la domiciliu și la nivelul comunității, deficitul de personal cauzat de dificultățile de atragere și menținere a lucrătorilor, condițiile precare de angajare și de muncă, lipsa oportunităților de dezvoltare a carierei pentru lucrătorii din sectorul îngrijirii, dificultățile pentru îngrijitorii transfrontalieri, precum și lipsa de sprijin și acces la asigurări sociale pentru îngrijitorii informali;

W. întrucât, pe lângă nevoile medicale nesatisfăcute, pandemia de COVID-19 a avut un impact negativ dramatic asupra accesului la educație, la locuințe decente și la servicii esențiale pentru bunăstarea și dezvoltarea copiilor, generând o sarcină suplimentară în ceea ce privește obligațiile de îngrijire și educație pentru toți părinții, în special pentru femei și părinții singuri (46); întrucât dovezile empirice confirmă faptul că reducerea serviciilor de îngrijire și creșterea ponderii muncii de îngrijire neremunerate desfășurate de femei în timpul pandemiei de COVID-19 au restabilit și au consolidat inegalitățile de gen;

X. întrucât furnizarea de servicii de îngrijire de calitate depinde de existența unei forțe de muncă suficiente, bine pregătite, motivate și specializate, de crearea unor condiții de muncă atractive și decente prin intermediul dialogului social și al negocierii colective, de salarii adecvate și echitabile, dar și de existența unor servicii integrate, precum și de o finanțare publică adecvată; întrucât sectorul serviciilor de îngrijire se confruntă de mult timp cu un deficit de forță de muncă, iar în perioada 2019-2020, 421 000 de lucrători au părăsit sectorul îngrijirii rezidențiale (47); întrucât munca de îngrijire de calitate este o ocupație calificată, care necesită formare și experiență, iar cererea de personal de îngrijire calificat nu va face decât să crească în următorii ani; întrucât ocuparea forței de muncă și formarea continuă la locul de muncă prin profesionalizarea sectorului pot contribui la creșterea calității serviciilor de îngrijire; întrucât, în contextul unor căi de îngrijire mai lungi și al evoluției practicilor și tehnologiilor, îngrijitorii acumulează expertiză care trebuie recunoscută; întrucât Directiva privind drepturile dobândite (2001/23/CE) trebuie aplicată ori de câte ori contractele de muncă sunt transferate unui furnizor de servicii de îngrijire;

Y. întrucât, în Uniunea Europeană, cel puțin 3,1 milioane de lucrători din sectorul serviciilor personale și casnice sunt lucrători nedeclarați, lipsiți de recunoaștere și de drepturile fundamentale ale lucrătorilor, cum ar fi negocierile colective, securitatea socială și protecția socială (48); întrucât munca nedeclarată duce la o protecție mai scăzută a lucrătorilor, facilitând exploatarea prin muncă și abuzurile, reprezentând totodată o pierdere de venituri pentru statele membre; întrucât condițiile resortisanților țărilor terțe fără acte de identitate care lucrează în sectorul îngrijirii sunt deosebit de dificile în ceea ce privește drepturile lor sociale și accesul la condiții de muncă decente;

Z. întrucât Platforma europeană împotriva muncii nedeclarate a fost transformată într-un grup de lucru permanent al Autorității Europene a Muncii (ELA), cu scopul de a îmbunătăți cooperarea cu autoritățile statelor membre în combaterea muncii nedeclarate;

AA. întrucât studiile arată că peste 90 % dintre persoanele în vârstă ar dori să trăiască în propriile case la o vârstă înaintată; întrucât, cu toate acestea, doar 20 % își petrec ultimii ani de viață în locuința lor privată și mulți dintre aceștia locuiesc în centre de îngrijire instituționalizată (49); întrucât există o lipsă de servicii de îngrijire adaptate nevoilor și preferințelor individuale; întrucât acest lucru necesită (50) schimbarea structurilor de îngrijire de la instituții centralizate la îngrijire centrată pe pacient, în familie și la nivelul comunității, pentru a sprijini mai bine autonomia persoanelor care au nevoie de îngrijire și sprijin, aducând beneficii economice și sociale tangibile și sporind nivelul de bunăstare al beneficiarilor de îngrijire; întrucât îngrijirea de tip rezidențial nu respectă adesea standardele privind sprijinirea independenței persoanelor care utilizează aceste servicii și este adesea asociată cu sfârșitul vieții, mai degrabă decât cu un loc în care aceștia pot trăi cu demnitate, pot prospera și pot participa în continuare la viața socială și culturală; întrucât această schimbare a fost inexistentă sau prea lentă și nu dispune de resurse și trebuie să țină seama de diferitele nevoi și vulnerabilități ale comunităților, cum ar fi în ceea ce privește veniturile și alte inegalități; întrucât statele membre ar trebui să investească în această direcție;

AB. întrucât este important să se efectueze cercetări suplimentare privind abuzurile în toate unitățile de îngrijire, să se furnizeze informații cu privire la factorii care conduc la aceste practici, să se promoveze sensibilizarea, formarea, detectarea și combaterea abuzurilor pentru toate profesiile implicate în îngrijire și să se creeze platforme publice pentru raportarea acestor practici;

AC. întrucât piața forței de muncă tinde să fie segregată în funcție de gen și subapreciază sectoarele în care femeile reprezintă majoritatea forței de muncă; întrucât, în 2020, câștigurile salariale orare brute ale femeilor în UE au fost, în medie, cu 13,0 % mai mici decât cele ale bărbaților (51);

AD. întrucât îngrijirea rămâne deseori subevaluată, este puțin apreciată, este insuficientă și adesea îngrijitorii informali nu beneficiază de nicio compensație financiară; întrucât subevaluarea în ceea ce privește remunerarea și condițiile de muncă, precum și lipsa de vizibilitate a activităților de îngrijire și casnice sunt strâns legate de rolurile și normele de gen predominante ale femeilor în calitate de îngrijitoare și ale bărbaților în calitate de susținători ai familiei, cu un cerc vicios de „dublă devalorizare”, în care îngrijirea este adesea lăsată în seama grupurilor celor mai defavorizate din societate din cauza lipsei sale de valoare și, la rândul său, activitatea de îngrijire devine devalorizată deoarece este desfășurată de grupurile cele mai defavorizate și din cauza faptului că serviciile de îngrijire la domiciliu și alte servicii de îngrijire personală și casnice sunt furnizate în spatele ușilor închise;

AE. întrucât feminizarea sectorului serviciilor de îngrijire contribuie la diferențele de gen în ceea ce privește ocuparea forței de muncă, remunerarea și pensiile, din cauza proporției femeilor care lucrează în domeniul îngrijirii formale și informale și poate duce la creșterea riscului de sărăcie, precum și la reducerea impozitelor plătite statelor membre, cu o pierdere anuală a PIB-ului de 370 de miliarde EUR pentru Europa (52);

AF. întrucât femeile și migranții, în special lucrătorii mobili din UE și din afara UE, domină în sectorul îngrijirii, femeile reprezentând 76 % din cei 49 de milioane de îngrijitori documentați din UE (53) și peste 85 % în sectorul îngrijirilor neremunerate în toate statele membre atunci când se ia în considerare munca zilnică și săptămânală (54);

AG. întrucât 6,3 milioane de profesioniști lucrează în domeniul îngrijirii pe termen lung, printre care femeile sunt suprareprezentate (81 %) și există un număr tot mai mare de lucrători cu vârsta de peste 50 de ani, lucrători cu fracțiune de normă, lucrători precari și lucrători activi pe platformele online, precum și lucrători migranți, informali și mobili, inclusiv îngrijitori în regim intern (8 % dintre lucrătorii din sectorul îngrijirii nu sunt nativi); întrucât, în 2020, lucrătorii migranți și mobili reprezentau 28 % din personalul de îngrijire personală (55); întrucât deficitele în materie de îngrijire din unele regiuni ale UE sunt agravate de acest „exod al îngrijirilor” și de fenomenul lanțurilor globale de îngrijire; întrucât acest lucru face imposibilă luarea în considerare a îngrijirii doar în limitele frontierelor naționale; întrucât există încă obstacole care împiedică furnizarea publică de servicii de îngrijire în UE; întrucât acești lucrători sunt esențiali pentru societățile noastre, atât în ceea ce privește sănătatea publică, cât și în ceea ce privește incluziunea socială a persoanelor îngrijite, care sunt uneori izolate;

AH. întrucât, în toate statele membre, remunerația în sectorul îngrijirii și muncii casnice este cu mult sub salariul mediu și este mai mică decât remunerația pe care lucrătorii o obțin pentru același loc de muncă în alte sectoare, în special în sectorul asistenței medicale (56); întrucât acest lucru este cauzat de munca informală, de acoperirea mai scăzută a negocierilor colective în aceste sectoare, precum și de subevaluarea sectoarelor dominate de femei, cum ar fi îngrijirea; întrucât angajații care lucrează în sectoarele cu scop lucrativ și non-profit nu au de multe ori acces la o reprezentare a lucrătorilor și la negocieri colective; întrucât diferența în raport cu salariul mediu este cea mai mică în statele membre care au încheiat convenții colective pentru anumite părți ale sectorului (57); întrucât reprezentarea lucrătorilor, inclusiv sindicatele, și negocierea colectivă sunt esențiale pentru reprezentarea și apărarea drepturilor și intereselor lucrătorilor în toate mediile de îngrijire, precum și pentru ridicarea și menținerea standardelor în sectorul îngrijirii;

AI. întrucât criza provocată de pandemia de COVID-19 a evidențiat o serie de provocări în ceea ce privește termenii și condițiile de angajare a îngrijitorilor pe termen lung; întrucât lucrătorii din domeniul îngrijirii pe termen lung au fost expuși unui risc și mai mare de a contracta COVID-19 decât lucrătorii din domeniul asistenței medicale din spitale din cauza lipsei de echipamente individuale de protecție și de formare adecvată pentru punerea în aplicare a protocoalelor privind infecția și a altor activități de prevenire;

AJ. întrucât, deși este satisfăcătoare din punct de vedere emoțional pentru marea majoritate a îngrijitorilor, îngrijirea generează adesea efecte negative asupra sănătății fizice și mintale a îngrijitorilor și dificultăți în concilierea îngrijirii cu munca remunerată, ceea ce este deosebit de important în cazul îngrijitoarelor (58); întrucât sănătatea mintală a îngrijitorilor formali și informali a fost afectată în mod disproporționat în timpul pandemiei de COVID-19; întrucât problemele mintale s-au intensificat în timpul pandemiei, ceea ce a dus la creșterea sarcinii de îngrijire; întrucât munca de îngrijire este adesea asociată cu munca în schimburi, în termen scurt și cu un program de lucru prelungit; întrucât riscurile pentru sănătate și calitatea scăzută a timpului de lucru sunt principalele cauze ale absenteismului relativ ridicat în sectorul îngrijirii pe termen lung; întrucât 38 % dintre profesioniștii din domeniul îngrijirii consideră că, din cauza efectelor negative ale muncii lor, nu vor putea continua să lucreze până la vârsta de 60 de ani (59);

AK. întrucât, în Europa, 33 % din îngrijitorii pe termen lung au fost expuși la un anumit tip de comportament social negativ (inclusiv abuzuri verbale, amenințări și comportament umilitor) și numai 22 % dintre îngrijitorii pe termen lung se simt foarte satisfăcuți de condițiile lor de muncă; (60)

AL. întrucât există diferite forme de angajare a îngrijitorilor la domiciliu în regim intern, cum ar fi prin intermediul societăților de îngrijire sau al agențiilor de muncă temporară și al intermediarilor;

AM. întrucât femeile reprezintă majoritatea persoanelor care beneficiază de îngrijire și 44 de milioane de persoane din UE oferă servicii informale de îngrijire pe termen lung membrilor familiei, vecinilor sau prietenilor (61), majoritatea fiind femei, iar 12 % dintre femeile și 7 % dintre bărbații care oferă îngrijire informală pe termen lung fac acest lucru pentru mai mult de 40 de ore pe săptămână (62); întrucât aproape 30 % din persoanele cu vârsta de peste 65 de ani trăiesc cu două sau mai multe boli netransmisibile; întrucât bolile netransmisibile reprezintă o povară considerabilă din ce în ce mai mare pentru pacienți, îngrijitori, societăți și sistemele de sănătate;

AN. întrucât numărul mare de beneficiari de servicii de îngrijire care au nevoie de îngrijire informală este legat în mod direct de faptul că serviciile profesionale de calitate adaptate la nevoile lor sunt indisponibile, inaccesibile și inabordabile, precum și de alegerea implicită a multor state membre de a se baza pe îngrijirea informală neremunerată ca sursă majoră de furnizare a serviciilor de îngrijire (63); întrucât furnizarea de îngrijire informală ar trebui să fie o alegere și nu o necesitate din cauza lipsei de servicii de îngrijire disponibile;

AO. întrucât o parte semnificativă a sectorului îngrijirii formale la domiciliu în regim intern își desfășoară activitatea în zona gri, ceea ce afectează grav calitatea îngrijirii la domiciliu; întrucât nu există date care să permită identificarea exactă a numărului de îngrijitori din zona gri;

AP. întrucât femeile din UE efectuează cu 13 ore mai mult servicii de îngrijire și activități casnice neremunerate pe săptămână decât bărbații (64); întrucât accesul la servicii formale de îngrijire pe termen lung accesibile ca preț și de calitate pentru membrii dependenți ai familiei și distribuirea inegală a activităților de îngrijire neremunerate și a activităților casnice între femei și bărbați reprezintă factori esențiali pentru a determina dacă femeile intră și rămân pe piața muncii, precum și calitatea locurilor de muncă pe care le ocupă; întrucât 7,7 milioane de femei din UE rămân în afara pieței muncii din cauza responsabilităților lor de îngrijire informale, comparativ cu doar 450 000 de bărbați, iar 29 % din femeile angajate cu fracțiune de normă invocă sarcinile de îngrijire ca fiind principalul motiv pentru ocuparea unui loc de muncă cu fracțiune de normă (65); întrucât doar 6 % din bărbați afirmă că responsabilitățile de îngrijire constituie principalul motiv pentru munca cu fracțiune de normă, comparativ cu 29 % din femei, și doar 64 % din tații din UE care oferă îngrijire zi de zi (66);

AQ. întrucât femeile se confruntă, de asemenea, cu mai multe întreruperi ale carierei, tind să lucreze mai puține ore și sunt mai susceptibile să ocupe locuri de muncă cu fracțiune de normă, precare sau temporare; întrucât segregarea sectorială și distribuția inegală a serviciilor de îngrijire neremunerate și a activităților casnice reprezintă cauzele principale ale persistenței decalajului în ceea ce privește ocuparea forței de muncă, salariile și pensiile, precum și un risc mai mare de sărăcie și de excluziune socială a femeilor; întrucât disparitatea de gen în ceea ce privește pensiile a fost, în medie, de 27 % în 2020 (67); întrucât o distribuție egală a activităților de îngrijire neremunerate și a muncii casnice, adică o implicare egală a bărbaților, are un impact pozitiv clar asupra proporției femeilor care ocupă un loc de muncă remunerat și a reducerii diferenței de remunerare dintre femei și bărbați; întrucât responsabilitățile în materie de îngrijire a copiilor reprezintă o cauză a schimbării locului de muncă pentru 60 % din femei, comparativ cu 17 % din bărbații angajați, și conduc la reducerea programului de lucru pentru 18 % din femeile angajate și doar pentru 3 % din bărbați (68); întrucât existența unor structuri de îngrijire a copiilor de înaltă calitate, accesibile și la prețuri rezonabile este esențială pentru a permite persoanelor, în special femeilor cu responsabilități de îngrijire, să participe pe piața muncii; întrucât provocările în materie de sănătate publică, cum ar fi migrena, sunt mai frecvente în rândul femeilor (69) și o mare parte a femeilor afectate se află încă în prima linie în ceea ce privește îngrijirea copiilor și responsabilitățile casnice;

AR. întrucât aceste discrepanțe sunt confirmate la nivel mondial, femeile dedicând în medie de 3,2 ori mai mult timp (201 zile lucrătoare pe an) decât bărbații (63 de zile lucrătoare) activităților de îngrijire neremunerate, fiind foarte pronunțate în cazul fetelor și femeilor care trăiesc în țări cu venituri medii, cu rezultate școlare mai scăzute, care trăiesc în zone rurale și care au copii sub vârsta școlară (70);

AS. întrucât femeile au o reprezentare covârșitoare în rândul lucrătorilor esențiali (4 din celelalte 16 categorii profesionale considerate esențiale au peste 50 % din forța lor de muncă din UE) (71), cum ar fi profesioniștii din domeniul îngrijirii, ale căror sarcini nu pot fi îndeplinite în mare măsură în cadrul unor modalități de muncă la distanță, precum și în sectoarele care au fost cel mai grav afectate de pandemie și, prin urmare, au fost expuse unor riscuri ridicate de contagiune, volum mare de muncă, întreruperi ale echilibrului dintre viața profesională și cea privată și pierderea locurilor de muncă; întrucât condițiile de muncă și de viață au fost subminate în mod special pentru femeile cu copii mici cu un loc de muncă remunerat (72);

AT. întrucât îngrijirea rămâne unul dintre principalele domenii ale reproducerii arhetipurilor de gen, care sunt întărite și mai mult de lipsa investițiilor în servicii de calitate și de prejudecățile de gen în alte politici care afectează în mod disproporționat autodeterminarea femeilor în viața socială și profesională, cum ar fi sistemul de avantaje fiscale;

AU. întrucât întreprinderile din economia socială pot avea un potențial și o contribuție semnificativă la facilitarea reintegrării îngrijitorilor pe piața muncii;

AV. întrucât mai multe state membre și regiuni din UE nu reușesc încă să îndeplinească obiectivul de a oferi servicii de îngrijire a copiilor pentru 90 % dintre copiii cu vârste cuprinse între trei ani și vârsta de școlarizare obligatorie și pentru 33 % dintre copiii cu vârsta sub trei ani; întrucât lipsa unei infrastructuri suficiente care să ofere servicii de calitate și accesibile pentru toți de îngrijire a copiilor, în special servicii de îngrijire a copiilor preșcolari, afectează mai ales copiii care provin din familii defavorizate, ceea ce se reflectă în rate de înscriere sub medie a copiilor cu dizabilități, a copiilor din comunitățile rome și din alte comunități minoritare, a copiilor migranți, a copiilor care trăiesc în sărăcie și a copiilor din alte grupuri defavorizate, care ar beneficia cel mai mult de îngrijirea copiilor preșcolari (73);

AW. întrucât, în 2020, 24,2 % din copiii din UE – aproape 18 milioane – erau expuși riscului de sărăcie sau de excluziune socială; întrucât copiii care provin din familii cu venituri mici, copiii fără adăpost, copiii cu dizabilități, copiii proveniți din familii de migranți, copiii de origine etnică minoritară, în special copiii romi, copiii aflați în centre de îngrijire instituționalizată, copiii aflați în situații familiale precare, copiii proveniți din familii monoparentale, din familii LGBTIQ+ și din familii în care părinții lucrează în străinătate se confruntă cu dificultăți grave, cum ar fi privarea severă de locuință sau supraaglomerarea, barierele în calea accesului la servicii fundamentale și de bază; întrucât copiii cu dizabilități din UE sunt în mod disproporționat mai susceptibili de a fi plasați în centre de îngrijire instituționalizată decât copiii fără dizabilități și par mult mai puțin susceptibili de a beneficia de pe urma eforturilor de tranziție de la îngrijirea instituționalizată la îngrijirea în cadrul comunității și în familie (74); întrucât Garanția europeană pentru copii este un instrument al UE al cărui obiectiv este prevenirea și combaterea sărăciei și a excluziunii sociale prin garantarea accesului liber și efectiv al copiilor aflați în dificultate la servicii de îngrijire esențiale, cum ar fi educația și îngrijirea copiilor preșcolari, activitățile educaționale și școlare, la asistență medicală și la cel puțin o masă sănătoasă pe zi de școală, precum și accesul efectiv al tuturor copiilor care au nevoie la o alimentație sănătoasă și la o locuință adecvată (75);întrucât accesul la servicii de îngrijire a copiilor și la educație de calitate și la prețuri abordabile este esențial pentru dezvoltarea personală și bunăstarea copiilor; întrucât există o legătură pozitivă clară între accesul la serviciile de îngrijire a copiilor, pe de o parte, și ocuparea forței de muncă și veniturile bărbaților și, în special, ale femeilor, pe de altă parte (76);

AX. întrucât accesul la servicii de îngrijire de calitate, în special la îngrijirea pe termen lung, este condiționat din ce în ce mai mult de veniturile individuale și familiale, de locul de reședință, de disponibilitatea serviciilor și capacitatea de furnizare a lor, de disponibilitatea geografică, precum și de capacitățile libere ale furnizorilor; întrucât se estimează că două din trei persoane care au nevoie de îngrijire nu au acces la servicii de îngrijire, în principal din cauza indisponibilității și a caracterului lor inabordabil (77); întrucât gospodăriile cu venituri mici, cu niveluri de educație mai scăzute și gospodăriile migranților se confruntă cu cele mai mari dificultăți în ceea ce privește accesul la servicii de îngrijire formală pe termen lung la domiciliu; întrucât, în întreaga UE, o treime și, în cinci state membre, chiar mai mult de jumătate din gospodării, raportează că au nevoie de servicii profesionale de îngrijire pe termen lung, dar nu pot avea acces la acestea din motive financiare (78); întrucât accesul la asistență medicală și la îngrijire ar trebui să fie universal, eficace, indiferent de condițiile economice sau de diferitele situații și statute de reședință sau administrative; întrucât persoanele cu venituri mai mici sunt, de asemenea, un grup în care nevoile de îngrijire sunt mai răspândite (79);

AY. întrucât tehnologiile digitale au potențialul de a sprijini îngrijitorii formali și informali și de a reduce sarcina cu care se confruntă, de exemplu, în ceea ce privește transportarea pacienților la consultații care ar putea avea loc online; întrucât un sondaj Eurocarers din 2021 sugerează că 78 % dintre îngrijitorii informali nu au utilizat niciodată tehnologii legate de îngrijire (80); întrucât ar trebui să se țină seama de digitalizare și de internetul obiectelor în sectorul îngrijirii, însă acestea nu ar trebui să înlocuiască complet interacțiunea umană de neînlocuit legată de îngrijire; întrucât cercetarea și proiectele-pilot ar trebui încurajate pentru a testa fezabilitatea și eficacitatea serviciilor digitale; întrucât persoanele în vârstă, inclusiv cele care beneficiază de îngrijire, au dificultăți în a accesa serviciile digitale; întrucât accesul la serviciile digitale, inclusiv accesul la alfabetizarea digitală, ar trebui considerat un drept al celor care beneficiază de îngrijire; întrucât trecerea drastică la munca de la distanță a evidențiat necesitatea unei mai bune aplicări, revizuiri și actualizări a legislației privind condițiile de muncă în mediul digital și utilizarea inteligenței artificiale în viața profesională;

AZ. întrucât femeile care se confruntă cu discriminare intersecțională întâmpină obstacole suplimentare în ceea ce privește accesul la servicii de asistență medicală și de îngrijire și trebuie acordată o atenție deosebită pentru a aborda efectele prejudecăților implicite în ceea ce privește accesul la servicii private și publice generate de stereotipurile persistente, precum și de subreprezentarea anumitor grupuri în aceste instituții;

BA. întrucât persoanele foarte în vârstă trebuie să primească o atenție deosebită, pentru a le putea ajuta, atunci când este necesar, pe cele care își pierd autonomia și pentru a preveni izolarea lor;

BB. întrucât ar trebui să se țină seama în mod corespunzător de importanța prevenirii și a reabilitării geriatrice pentru o îmbătrânire sănătoasă și demnă;

BC. întrucât este necesar să se reorganizeze asistența medicală prin furnizarea, acolo unde este posibil, gratuit sau la prețuri accesibile a asistenței medicale la domiciliu;

BD. întrucât creșterea investițiilor în economia serviciilor de îngrijire, în conformitate cu obiectivele de dezvoltare durabilă, ar duce la crearea a aproape 300 de milioane de locuri de muncă suplimentare la nivel mondial până în 2035 (81); întrucât, din acest număr total, 96 de milioane ar fi locuri de muncă directe în domeniul îngrijirii copiilor, 136 de milioane ar fi locuri de muncă directe în domeniul îngrijirii pe termen lung și 67 de milioane ar fi locuri de muncă indirecte în alte sectoare decât îngrijirea; întrucât acest nivel de creare de locuri de muncă ar necesita o investiție de 3,2 % din PIB-ul mondial, luând în considerare costurile totale minus veniturile fiscale (82); întrucât Comisia Europeană estimează că, până în 2030, în sectorul serviciilor de îngrijire se preconizează că vor fi create 8 milioane de noi locuri de muncă în UE (83);

BE. întrucât schimbările demografice și îmbătrânirea aferentă a populației vor crește cererea de servicii de îngrijire; întrucât este puțin probabil ca locurile de muncă din domeniul îngrijirii să fie înlocuite sau reduse prin automatizare; întrucât acest lucru ar trebui să motiveze UE și statele membre să investească în economia serviciilor de îngrijire ca sector promițător care creează locuri de muncă, în cadrul tranziției digitale, pentru a crește numărul de angajați calificați și pentru a atrage mai multe persoane în acest sector;

BF. întrucât standardele de calitate pentru îngrijire, în special pentru serviciile de asistență socială, rămân absente sau inadecvate;

BG. întrucât sectorul îngrijirii are nevoie de investiții, de resurse și de reforme semnificative; întrucât, în 2018, deficitul anual de investiții în infrastructura socială din Europa a fost estimat la 100-150 miliarde EUR (84); întrucât Raportul din 2021 privind îmbătrânirea populației estimează creșterea cheltuielilor publice necesare pentru a acoperi costurile îngrijirii pe termen lung și ale sprijinului cu până la 2,9 % din PIB anual în 2070, comparativ cu 1,7 % în 2016, în timp ce un scenariu de „îmbătrânire în condiții bune de sănătate” poate reduce în mod semnificativ acest cost, iar acoperirea integrală a nevoilor de îngrijire pe termen lung îl mărește în mod semnificativ;

BH. întrucât este esențial să se înțeleagă interacțiunea dintre îngrijirea formală și cea informală; întrucât serviciile de îngrijire formală pot oferi sprijin îngrijitorilor informali, de exemplu, oferindu-le posibilitatea de a-și lua timp liber, precum și oferindu-le cursuri de formare; întrucât lipsa recunoașterii oficiale a îngrijitorilor informali și lipsa de date cu privire la aceștia și nevoile lor reprezintă un obstacol în calea acestei interacțiuni;

BI. întrucât furnizarea de servicii de îngrijire depinde de buna finanțare și de buna funcționare a serviciilor publice și a sistemelor de protecție socială;

BJ. întrucât există o diversitate semnificativă în rândul persoanelor care asigură servicii de îngrijire informală; întrucât nevoile lor variază în funcție de contextul lor socioeconomic, de participarea lor pe piața muncii, de nevoile beneficiarilor serviciilor de îngrijire și de timpul petrecut pentru îngrijirea persoanelor dependente;

BK. întrucât bolile neurodegenerative, cum ar fi boala Alzheimer și alte forme de boli care afectează memoria, sunt în continuare insuficient diagnosticate în majoritatea țărilor europene; întrucât există indicii clare că numărul actual de 9 milioane de cazuri confirmate de persoane care suferă de demență se va dubla până în 2050; întrucât femeile continuă să fie afectate în mod disproporționat de demență (85);

BL. întrucât, în februarie 2021, Ombudsmanul European a deschis o anchetă din proprie inițiativă cu privire la rolul Comisiei în procesul de dezinstituționalizare în UE, axându-se pe îndeplinirea obligației Comisiei de a se asigura că statele membre utilizează fondurile UE într-un mod care promovează tranziția de la instituțiile de îngrijire rezidențiale către o viață independentă și participarea la viața comunității;

BM. întrucât mecanismul prevăzut de Directiva din 2001 privind protecția temporară a fost activat pentru prima dată ca răspuns la afluxul masiv de refugiați, în special femei cu copii și alte persoane dependente, care fug din calea războiului din Ucraina, garantând persoanelor strămutate accesul egal la piața muncii și la locuințe, asistență medicală și acces la educație pentru copii; întrucât activarea mecanismului menționat anterior va avea un impact direct semnificativ asupra sectorului îngrijirii, sporind numărul de persoane din UE care au nevoie de servicii de îngrijire cuprinzătoare și personalizate, dar și numărul îngrijitorilor atât informali, cât și formali;

BN. întrucât datele privind calitatea serviciilor de îngrijire se bazează aproape exclusiv pe sondaje atipice privind satisfacția clienților;

BO. întrucât dificultățile legate de furnizarea de locuințe adecvate, decente și la prețuri accesibile, în special pentru persoanele în vârstă, persoanele singure, persoanele cu dizabilități, persoanele expuse riscului de sărăcie și de excluziune socială, familiile cu copii mici și părinții singuri, împiedică în mod semnificativ accesul la servicii de îngrijire de calitate;

BP. întrucât, în 11 țări OCDE, salariile medii ale lucrătorilor din domeniul îngrijirii pe termen lung sunt de doar 9 EUR pe oră, în timp ce salariile lucrătorilor din spitale – mare parte din acești lucrători fiind bărbați – sunt în medie de 14 EUR pe oră (86);

BQ. întrucât mai mult de jumătate dintre îngrijitori afirmă că nu câștigă suficient pentru a acoperi nevoile de bază, cum ar fi locuința și hrana, iar 31 % nu au acces adecvat la echipamente individuale de protecție (87);

BR. întrucât majoritatea îngrijitorilor nu câștigă suficient pentru a-și permite un nivel de trai decent pentru ei și familiile lor (88),

O Europă care se preocupă

1. constată că este esențial să se asigure demnitatea, independența, autonomia, bunăstarea și participarea la viața socială printr-o îngrijire de calitate pe tot parcursul vieții de la educația și îngrijirea timpurie la serviciile de îngrijire pentru vârstnici și sprijin pentru persoanele cu dizabilități, ținând seama de faptul că ființele umane sunt interdependente și că oricine ar putea avea nevoie de îngrijire la un moment dat în viață;

2. subliniază importanța accesibilității și disponibilității serviciilor de îngrijire publice și a calității, accesibilității, disponibilității, prețului abordabil și caracterului adecvat al serviciilor de îngrijire și că toți oamenii care au nevoie de îngrijire și îngrijitorii acestora ar trebui să aibă dreptul la o alegere reală în ceea ce privește serviciile de îngrijire care sunt potrivite pentru ei și pentru familiile lor și forma de îngrijire (îngrijire în familie, îngrijire în cadrul comunității, îngrijire centrată pe pacient, îngrijire personalizată sau alte forme de îngrijire), locul și intensitatea îngrijirii, acordând o atenție deosebită furnizării de îngrijire și accesului la aceasta persoanelor care locuiesc în zone îndepărtate (433), cum ar fi zonele rurale sau regiunile ultraperiferice; consideră că investițiile în furnizarea de servicii publice și sociale de calitate sunt pârghii esențiale pentru a preveni transferarea situației defavorizate de la o generație la alta;

3. observă că îngrijirea și diferitele sale abordări de politică trebuie dezvoltate și reconcepute în funcție de nevoile persoanelor, recunoaște că modelele și tiparele de organizare a îngrijirii sunt diverse în statele membre și evidențiază că fiecare persoană are dreptul de a alege serviciile de îngrijire de calitate care se potrivesc cel mai bine situației sale individuale și că statele membre și UE trebuie să garanteze acest drept în toate politicile lor; ia act de faptul că, potrivit principiului 18 al Pilonului european al drepturilor sociale, „[o]rice persoană are dreptul la servicii de îngrijire pe termen lung de bună calitate și abordabile, în special la servicii medicale la domiciliu și servicii comunitare” și subliniază că, pentru a respecta acest principiu, furnizarea de servicii de îngrijire ar trebui extinsă;

4. ia act de faptul că femeile reprezintă majoritatea forței de muncă (76 %) în sectorul îngrijirii formale și desfășoară cea mai mare parte a activităților de îngrijire informală, ele reprezentând totodată majoritatea beneficiarilor de servicii de îngrijire, că îngrijirea continuă să nu fie apreciată la justa sa valoare, să nu fie recunoscută, iar compensația financiară a îngrijitorilor este insuficientă sau inexistentă și că această lipsă de apreciere, care se reflectă la nivelul remunerării, condițiilor de muncă și al lipsei de vizibilitate, este strâns legată de feminizarea sectorului din cauza proporției mari de femei care lucrează în domeniul îngrijirii formale și informale; evidențiază că acest aspect de gen trebuie luat în considerare la elaborarea strategiilor și politicilor de îngrijire;

5. își exprimă îngrijorarea cu privire la impactul limitărilor structurale și al constrângerilor financiare în ceea ce privește tipul de servicii de îngrijire disponibile persoanelor și recunoaște că integrarea serviciilor de îngrijire în întreaga Europă este limitată din cauza lipsei de stimulente și structuri adecvate;

6. subliniază importanța unei abordări integrate și bazate pe drepturi a acțiunii europene comune în materie de îngrijire, care să acorde o atenție egală nevoilor fizice, mintale, psihologice și sociale, personale și casnice ale oamenilor; evidențiază că este important să se deschidă calea pentru o abordare mai coerentă între sistemele de sănătate și sistemele sociale, precum și între îngrijirea formală și îngrijirea informală și coordonarea politicilor de îngrijire locale, regionale și naționale în rândul statelor membre ale UE, alături de integrarea orizontală și sectorială;

7. subliniază necesitatea de a dezvolta o strategie europeană ambițioasă și incluzivă în domeniul îngrijirii care să asigure accesul egal al tuturor la îngrijire, acordând o atenție deosebită persoanelor aflate în situații vulnerabile și să contribuie la justiția socială;

8. consideră că prevenția este esențială; solicită ca prevenția primară, prevenția secundară și prevenția terțiară ( 89 ) , inclusiv utilizarea adecvată educației și informațiilor relevante, screeningul, depistarea precoce, prevenirea și monitorizarea adecvată a bolilor netransmisibile, să se numere printre componentele unei strategii europene globale în domeniul îngrijirii; îndeamnă Comisia să adopte o abordare cuprinzătoare și generală a îngrijirii;

9. îndeamnă Comisia să întărească reziliența UE și consolidarea capacităților în situații de criză sanitară; îndeamnă Comisia să promoveze cercetarea și inovarea, stabilind domenii prioritare pentru viitoarea cercetare și dezvoltare pe baza bolilor actuale și viitoare, precum și dezvoltarea în continuare a oportunităților legate de sectorul îngrijirii, inclusiv pentru actorii privați;

10. subliniază că promovarea unui model cu salariați egali/îngrijitori egali, în care bărbații și femeile se angajează în mod egal în munca remunerată pe piața muncii și în munca neremunerată în responsabilitățile casnice și de îngrijire, ar trebui să fie un obiectiv al tuturor acțiunilor UE în domeniul îngrijirii, al piețelor muncii și al serviciilor sociale; reamintește importanța aplicării integrării perspectivei de gen în toate politicile;

11. invită Comisia și statele membre să investească în sectorul îngrijirii, să consolideze și să asigure investiții și finanțări sustenabile, sporite și adecvate pentru a garanta accesul egal al persoanelor care au nevoie de îngrijire la servicii casnice și la servicii de îngrijire de calitate la prețuri abordabile și cu personal adecvat, precum și o viață profesională activă și împlinită pentru îngrijitori, cu salarii adecvate care să asigure un trai decent și oportunități de carieră în acest sector prin certificarea și validarea competențelor;

12. invită Comisia și statele membre să îmbunătățească disponibilitatea finanțării pentru toate tipurile de servicii de îngrijire și să utilizeze în manieră optimă fondurile structurale și de investiții europene pentru investiții în îngrijirea copiilor, a persoanelor vârstnice și a altor persoane care au nevoie de îngrijire, inclusiv FSE+, InvestEU și alte instrumente financiare care încurajează investițiile sociale, precum și Mecanismul de redresare și reziliență, programul „UE pentru sănătate” și fondurile structurale și de investiții europene pentru a investi în servicii de îngrijire garantate public și pentru a facilita servicii accesibile și la prețuri abordabile pentru toți; invită Comisia să fie în concordanță și să creeze sinergii cu egalitatea de gen, incluziunea persoanelor din grupurile vulnerabile și standardele stabilite pentru investițiile în transformarea digitală și verde, de exemplu să sprijine înverzirea serviciilor de îngrijire și a proiectelor de îngrijire și să lanseze o inițiativă privind îngrijirea sustenabilă ecologic, ținând seama de faptul că infrastructurile de îngrijire au efecte negative semnificative asupra mediului care trebuie soluționate și atenuate, urmând principiile directoare; invită Comisia să elaboreze orientări și o foaie de parcurs pentru standarde comune pentru statele membre în acest sens; invită Banca Europeană de Investiții să ia în considerare posibilitatea de a include în bugetul său anual dezvoltarea sectorului îngrijirii și a economiei îngrijirii, ca parte a punerii în aplicare a propriei sale strategii privind egalitatea de gen și capacitarea economică a femeilor;

13. solicită un pachet de investiții specific pentru a promova sectorul îngrijirii și economia îngrijirii din UE, precum și pentru a asigura coordonarea între diferitele programe și inițiative în scopul unei implementări eficace a strategiei; solicită încă o dată ca în CFM și în programele conexe să fie create instrumente pentru integrarea dimensiunii de gen în buget, care să permită urmărirea fondurilor specifice alocate pentru promovarea egalității de gen;

14. reamintește obligațiile și angajamentele UE și ale statelor membre pentru tranziția de la structurile instituționale segregate la îngrijirea în cadrul comunității și în familie și promovarea diferitelor modele de sprijin și viață independentă; invită statele membre să utilizeze fondurile europene și naționale disponibile pentru a accelera această tranziție și pentru a sprijini autonomia individuală și viața independentă, sprijinind modalități de îmbunătățire a independenței, cum ar fi adaptarea locuinței sau instalarea de sisteme digitale de detectare și de tehnologii de asistare la domiciliu, respectând pe deplin dispozițiile și obiectivele CRPD; îndeamnă Comisia să ia măsuri eficace pentru a se asigura că fondurile UE sunt utilizate pentru tranziția de la îngrijirea instituționalizată la îngrijirea în comunitate sau în familie, asigurând totodată îngrijirea în familie în toate formele sale diverse;

15. subliniază că, pentru a reduce munca nedeclarată din îngrijirea formală, este important să se acorde finanțare publică pentru furnizorii veritabili de servicii de îngrijire în cadrul sistemelor de securitate socială sau prin cheltuieli fiscale, ceea ce va face ca furnizarea legală și echitabilă de servicii de îngrijire să aibă prețuri abordabile;

16. invită statele membre să asigure o acoperire universală cu servicii de sănătate, să majoreze investițiile în asistența medicală și să acorde prioritate finanțării pentru îngrijirea comunitară și primară; invită statele membre să elimine de urgență barierele existente în calea asistenței medicale pentru toți, inclusiv pentru migranții fără forme legale, și să acorde o atenție deosebită femeilor care se confruntă cu discriminarea intersecțională; solicită să se asigure salarii mai mari și echitabile și condiții de muncă decente pentru lucrătorii din domeniul îngrijirii, asistenții medicali și personalul auxiliar;

17. subliniază că o mare parte din modelele, serviciile și facilitățile de îngrijire au la bază un model depășit, instituționalizat, sub criteriile moderne de calitate și nu satisfac nevoile și dorințele fizice, sociale și psihologice ale persoanelor care beneficiază de îngrijire; evidențiază că persoanele care au nevoie de îngrijire ar trebui să se afle în centrul planurilor de îngrijire de-a lungul tuturor etapelor de proiectare, punere în aplicare și evaluare a politicilor și serviciilor de îngrijire, prin explorarea de soluții inovatoare, noi modele și instrumente pentru furnizarea de îngrijire, promovarea incluziunii sociale și a înțelegerii multigeneraționale în ceea ce privește nevoile individuale ale persoanelor care au nevoie de îngrijire, stabilind ca obiectiv tranziția de la îngrijirea instituționalizată la îngrijirea în familie sau în cadrul comunității și promovarea diferitelor modele de viață independentă și de sprijin;

18. consideră că îngrijirea individualizată și centrată pe persoană este necesară pentru a asigura demnitatea beneficiarilor serviciilor de îngrijire și a îngrijitorilor acestora, precum și participarea lor deplină și incluziunea în comunitate; subliniază că această trecere la o abordare centrată pe persoană presupune o mai bună integrare a îngrijirii către parcursuri de îngrijire mai holistice, pentru îmbunătățirea beneficiilor pentru cei care primesc îngrijiri, precum și a calității îngrijirii;

19. subliniază necesitatea de a utiliza pe deplin soluțiile digitale pentru a-i sprijini pe cei care au nevoie de îngrijire să trăiască o viață independentă și autonomă, necesitatea de a îmbunătăți respectarea dreptului lor la autodeterminare, de a dezvolta autonomia atât pentru profesioniștii în îngrijire, cât și pentru beneficiarii îngrijirii, printr-o abordare personalizată la conceperea și includerea în buget a îngrijirii, inclusiv prin oferirea unei asistențe medicale personalizate și a unei îngrijiri centrate pe persoană prin instrumente adecvate, asigurându-se în același timp că există un contact uman de calitate pentru persoanele care au nevoie de îngrijire și sprijin;

20. consideră că dezvoltarea îngrijirii ar trebui să ia în considerare toate categoriile de utilizatori și diferențele dintre aceștia; afirmă că cei care planifică, programează și furnizează servicii de îngrijire au responsabilitatea de a cunoaște aceste nevoi, capacitarea utilizatorilor serviciilor și importanța abordării bazate pe utilizator la dezvoltarea serviciilor și că serviciile de îngrijire a persoanelor în vârstă și a persoanelor cu dizabilități trebuie să fie planificate și dezvoltate cu participarea utilizatorilor;

21. invită statele membre să facă schimb de informații și de bune practici în vederea dezvoltării unui cadru european comun de calitate pentru îngrijirea formală și informală, bazat pe drepturile la independență, autonomie și starea de bine și inspirat, printre altele, de cadrul OMS de sprijinire a țărilor care realizează o serie continuă integrată de îngrijire pe termen lung, care să cuprindă toate mediile de îngrijire, să încurajeze convergența socială ascendentă, să garanteze drepturi egale pentru toți cetățenii și să consolideze calitatea vieții;

22. invită Comisia să sprijine statele membre în îmbunătățirea infrastructurilor lor de colectare a datelor în conformitate cu acest cadru de calitate;

23. solicită, în plus, să se facă schimburi de bune practici privind cea mai bună modalitate de a sprijini grupurile cu nevoi speciale de îngrijire (cum ar fi părinții singuri, de cele mai multe ori femei, părinții cu copii care suferă de boli grave și persoanele în vârstă);

24. subliniază că creșterea nevoilor de îngrijire necesită o abordare comună a UE și solicită o strategie europeană concretă privind asistența medicală preventivă, ca parte a soluției la presiunea tot mai mare asupra sistemului de sănătate; remarcă faptul că serviciile de îngrijire ar trebui să fie dezvoltate astfel încât să sprijine continuitatea îngrijirilor, asistența medicală preventivă, reabilitarea și un mod de viață independent și subliniază importanța programelor de promovare și educație în domeniul sănătății pe tot parcursul vieții, de prevenire a bolilor și de examinare periodică, alături de programe de asistență medicală mai eficiente pentru a stimula procesul îmbătrânirii în condiții bune de sănătate; invită Comisia și statele membre să se implice în mod activ în Deceniul îmbătrânirii sănătoase al OMS, prin elaborarea de planuri pentru o îmbătrânire sănătoasă în UE, care să acopere accesul la servicii de sănătate și îngrijire, precum și strategii pentru promovarea sănătății și a prevenției;

25. invită Comisia să preia conducerea în domeniul îngrijirii prin stabilirea unor obiective ambițioase la nivelul UE privind finanțarea, accesul, calitatea, eficiența și sustenabilitatea serviciilor de îngrijire, în consultare cu statele membre și cu părțile interesate relevante, inclusiv partenerii sociali, și să elaboreze definiții și indicatori armonizați pentru evaluarea acestor obiective în cazul copiilor, persoanelor în vârstă sau persoanelor cu dizabilități;

26. subliniază necesitatea unui tablou de bord pentru a monitoriza punerea în aplicare a dreptului la îngrijire de calitate în context public, privat, formal și informal;

27. reamintește că UE ar trebui să utilizeze cadrul 5R al OIM pentru munca decentă în domeniul îngrijirii (să recunoască, să reducă și să redistribuie munca neremunerată în domeniul îngrijirii, să recompenseze munca remunerată în domeniul îngrijirii) și să garanteze reprezentarea lucrătorilor în domeniul îngrijirii, dialogul social și negocierea colectivă;

28. reamintește că ar trebui să se avanseze către o economie a îngrijirii care să adopte o abordare integrată, generală, sensibilă la gen și pe tot parcursul vieții; subliniază că acesta ar trebui să includă măsuri legislative și investiții la nivelul UE pentru a promova atât condiții de muncă decente, cât și atractivitatea muncii în sectorul îngrijirii;

29. subliniază că este important să se evidențieze necesitatea unei abordări europene a îngrijirii în concluziile ulterioare Conferinței privind viitorul Europei, întrucât îngrijirea este un sector-cheie pentru viitorul Europei;

30. invită Comisia să prezinte o strategie europeană ambițioasă, solidă și adaptată exigențelor viitorului în materie de îngrijire, care să se bazeze pe dreptul tuturor la îngrijire abordabilă, accesibilă și de înaltă calitate, precum și pe alte principii stabilite în Pilonul european al drepturilor sociale și în documentele strategice ale UE, precum și pe drepturile și nevoile individuale atât ale beneficiarilor de îngrijire, cât și ale îngrijitorilor, și care să cuprindă întreaga durată a vieții, țintind și răspunzând la nevoile persoanelor aflate în perioade critice de-a lungul vieții, punând bazele continuității serviciilor de îngrijire pe toată durata vieții și încurajând solidaritatea între generații;

31. subliniază că această strategie ar trebui să se bazeze pe date fiabile, cuprinzătoare și comparabile, accesibile public, privind situația și categoriile în care se încadrează atât îngrijitorii, cât și beneficiarii de îngrijire, defalcate în funcție de gen, vârstă, naționalitate, origine etnică ( 90 ) , dizabilitate, statut socioeconomic, disponibilitate și preț, tipul de îngrijire furnizată sau primită și diferitele structuri de îngrijire (private sau publice, instituționalizate, în familie sau în cadrul comunității) și să includă obiective concrete și progresive, cu un calendar și indicatori de evaluare a progreselor și să elimine inegalitățile, ținând seama de nevoile de îngrijire din societățile europene; reiterează solicitarea adresată Comisiei și statelor membre de a actualiza cadrul statistic pentru colectarea de date fiabile, comparabile și dezagregate, asigurând în același timp respectarea deplină a standardelor privind viața privată și drepturile fundamentale; invită Comisia să elaboreze anchete detaliate privind utilizarea timpului, gestionate la nivel central, dezagregate în funcție de parametrii menționați mai sus, pentru a evalua valoarea muncii neremunerate în statele membre;

32. subliniază necesitatea de a consulta toate părțile interesate relevante la nivelul UE, la nivel național și la nivel local, inclusiv reprezentanții îngrijitorilor informali și organizațiile de pacienți, la pregătirea Strategiei europene în materie de îngrijire, pentru a ține seama de diversitatea situațiilor și nevoilor lor, și subliniază că strategia ar trebui să identifice grupurile sale țintă;

33. invită Comisia să includă măsuri cuprinzătoare împotriva violenței și hărțuirii, în special pentru combaterea tuturor formelor de abuz asupra persoanelor vârstnice și a actelor de abuz împotriva îngrijitorilor în Strategia europeană în materie de îngrijire, pentru a combate fenomenele îngrijorătoare precum neacordarea de asistență, neglijența și utilizarea necorespunzătoare a constrângerilor fizice sau chimice, în special în domeniul îngrijirii și sprijinului pe termen lung; invită statele membre să elaboreze cursuri de formare pentru îngrijitorii informali și formali, pentru a evita, interzice și combate violența și hărțuirea legată de îngrijire, precum și să instituie mecanisme independente și eficace de raportare a și remediere a acestora;

34. invită statele membre să se asigure că investițiile alocate pentru economia îngrijirii sunt incluse în planurile naționale (revizuite) de redresare și reziliență, în fondurile de coeziune și în toate celelalte instrumente financiare relevante ale UE;

35. subliniază că noua „economie de argint” s-ar putea transforma în unul dintre principalele motoare economice, mai ales în zonele rurale, și ar putea oferi oportunități pentru sectoarele sănătății și îngrijirii pe termen lung, oferind îngrijire de înaltă calitate într-o manieră mai eficientă;

36. invită Comisia UE să stabilească o Zi europeană a îngrijirii egale, în fiecare zi de 29 februarie a unui an bisect, pentru a crește nivelul de conștientizare în legătură cu subevaluarea și invizibilitatea îngrijirii și a îngrijitorilor în societățile noastre;

37. invită Comisia și statele membre ca, pe lângă răspunsul la nevoile imediate de îngrijire, să adopte politici și măsuri de abordare a cauzelor acestora, cum ar fi sărăcia, excluziunea socială și alte bariere structurale care stau în calea accesului universal și egal la o îngrijire de calitate, mai presus de toate provocările legate de ocuparea forței de muncă, educație și formare, precum și locuințe decente și accesibile;

Îngrijire de calitate pentru toți copiii

38. salută planurile Comisiei de revizuire a obiectivelor de la Barcelona ca parte a pachetului privind strategia europeană în domeniul îngrijirii; solicită să se încurajeze convergența ascendentă și să se investească mai mult în îngrijirea publică de înaltă calitate a fiecărui copil din UE, printre altele prin revizuirea țintelor și creșterea semnificativă a nivelului de ambiție pentru accesibilitatea îngrijirii de calitate pentru toți copiii, inclusiv copiii cu vârsta sub trei ani și cei care se confruntă cu sărăcia, excluziunea socială și forme intersectate de discriminare, și stabilirea unor indicatori specifici îmbunătățiți pentru a monitoriza accesul la îngrijirea copiilor în cazul copiilor cu vârsta sub un an; invită Comisia să integreze în obiective un nou obiectiv pentru furnizarea de servicii de îngrijire a copiilor după orele de școală; invită statele membre care au rămas în urmă față de obiectivele de la Barcelona din 2002 să adopte toate măsurile necesare pentru a atinge obiectivul de a asigura îngrijirea copiilor pentru cel puțin 90 % dintre copiii cu vârsta cuprinsă între trei ani și vârsta școlară obligatorie și pentru cel puțin 33 % dintre copiii cu vârsta mai mică de trei ani cât mai curând posibil;

39. reamintește că fondurile UE (fondurile ESI și în special Fondul social european Plus, precum și Mecanismul de redresare și reziliență) ar trebui utilizate pentru a completa investițiile statelor membre în îngrijirea copiilor; invită Comisia să promoveze investițiile în serviciile de îngrijire a copilului la utilizarea de către statele membre a instrumentelor financiare ale UE; subliniază că investițiile publice și locurile de muncă de calitate și condițiile de muncă ale lucrătorilor din sectorul îngrijirii copiilor sunt esențiale pentru furnizarea unor servicii de calitate de îngrijire a copiilor;

40. invită statele membre să elaboreze politici de îngrijire a copiilor, educație, inclusiv activități după școală, și alte politici și măsuri de sprijinire a tuturor copiilor și a familiilor acestora într-un mod incluziv și integrat, folosind o abordare centrată pe copil, acordându-se o atenție deosebită copiilor aflați în situații vulnerabile, în sărăcie sau expuși riscului de sărăcie și defavorizați din punct de vedere social, precum și copiilor cu dizabilități, copiilor migranți și copiilor care provin din rândul minorităților, care să susțină punerea în aplicare rapidă și eficientă a Garanției europene pentru copii, inclusiv angajamentul de a garanta educație și îngrijire timpurie de înaltă calitate eficace și gratuită pentru copiii aflați în dificultate ( 91 ) ;invită statele membre să dezvolte servicii de asistență personală pentru copiii cu dizabilități și să asigure condiții de muncă decente și de calitate pentru profesioniștii care lucrează cu copii cu dizabilități;

41. subliniază că criza provocată de pandemia de COVID-19 și sosirea refugiaților în urma războiului din Ucraina ar putea exacerba și mai mult situația copiilor expuși riscului de sărăcie și de excludere socială sau a copiilor care au nevoie de acces la îngrijire de calitate; reiterează, prin urmare, apelurile ( 92 ) sale adresate statelor membre și Comisiei să majoreze finanțarea Garanției europene pentru copii, cu un buget specific de cel puțin 20 miliarde EUR, să combată sărăcia care afectează copiii și familiile acestora și să contribuie la obiectivul de reducere a sărăciei cu cel puțin 15 milioane până în 2030, inclusiv cu cel puțin 5 milioane de copii în toate statele membre;

42. reamintește că protecția socială și sprijinul acordat persoanelor și familiilor, punând un accent special pe grupurile în situații vulnerabile, cum ar fi familiile numeroase, familiile monoparentale sau familiile cu un copil cu dizabilități, sunt esențiale și invită autoritățile naționale competente să asigure sisteme de protecție socială universale, adecvate și accesibile tuturor și sisteme integrate de protecție a copilului pentru a nu lăsa pe nimeni în urmă, inclusiv măsuri eficace de prevenire, intervenție timpurie și sprijin familial, pentru a garanta siguranța și securitatea copiilor lipsiți de îngrijire părintească sau expuși riscului de a o pierde, precum și măsuri pentru sprijinirea tranziției de la îngrijire instituționalizată la o îngrijire de calitate în familie și în comunitate; invită statele membre să intensifice investițiile în sistemele de protecție a copilului și în serviciile de protecție socială, ca o componentă importantă a punerii în aplicare a Garanției pentru copii;

43. invită statele membre să ofere un sprijin global continuu și integrat părinților, inclusiv măsuri și drepturi de maternitate, de paternitate și parentale remunerate, care să se reflecte și în sistemele de pensii, servicii sociale cu prag redus, cum ar fi îngrijirea pe timp de zi, consilierea, medierea sau sprijinul psihosocial, care să încurajeze un rol mai substanțial și prin aceasta să asigure participarea egală a bărbaților la responsabilitățile casnice și de îngrijire neplătite, inclusiv îngrijirea copiilor foarte mici și a copiilor cu dizabilități; subliniază importanța unor structuri și servicii de îngrijire adecvate, accesibile și la prețuri abordabile în special pentru părinții singuri, marea majoritate fiind femei, și pentru familiile cu venituri mici și instabile, expuse riscului de sărăcie și excluziunii sociale; invită Comisia și statele membre să colecteze date standardizate privind egalitatea, defalcate în funcție de factorii protejați în temeiul Directivelor 2000/43/CE, 2000/78/CE și 2006/54/CE, pe baza participării voluntare, a confidențialității, a autoidentificării și a consimțământului în cunoștință de cauză, respectând totodată principiile și standardele esențiale ale protecției datelor și ale drepturilor fundamentale ale UE;

44. subliniază importanța asigurării unei îngrijiri de calitate pentru copii care să fie accesibilă, disponibilă, la prețuri abordabile și incluzivă, adoptând o abordare axată pe drepturi și centrată pe copii, care să răspundă cerințelor pe durata programului de lucru al părinților și a vacanțelor școlare și să faciliteze egalitatea de șanse pentru ca părinții să revină la locul de muncă, să asigure un echilibru bun între viața profesională și viața privată, întrucât acesta este unul dintre factorii principali ai participării depline a femeilor pe piața muncii; subliniază că, în același timp, ar trebui să răspundă nevoilor specifice ale copiilor și ale părinților lor, de exemplu în ceea ce privește dizabilitatea, boala și munca într-un sector anume; reamintește că dezechilibrele de gen în îngrijire și ocuparea forței de muncă au consecințe negative pe tot parcursul vieții în ceea ce privește participarea multor femei pe piața muncii și parcursul lor profesional, ceea ce duce la un decalaj important de pensii între bărbați și femei și la diferențe mari ale ratelor sărăciei la vârste înaintate;

Accesul egal la servicii de îngrijire de calitate

45. invită statele membre să recunoască dreptul la îngrijire și să își reformeze și să își integreze sistemele de protecție și de servicii sociale astfel încât să asigure un acces efectiv, cuprinzător, egal și în timp util la servicii de îngrijire și tratamente pe tot parcursul vieții, încorporând în sistemele lor de protecție socială soluții care să asigure o abordare personalizată și o mai mare autonomie a utilizatorilor în alegerea serviciilor și a tipului de modele de muncă ce se potrivesc nevoilor și protejează drepturile atât ale beneficiarilor de îngrijire, cât și ale furnizorilor de îngrijire cel mai bine, inclusiv servicii casnice personale, asistență personală și alte modele de muncă pentru servicii de îngrijire la domiciliu, pentru a îmbunătăți continuitatea îngrijirii, asistența medicală preventivă, reabilitarea, o mai bună prevenție, diagnosticare și tratare a bolilor profesionale, autonomia, o viață independentă și incluziunea în comunitate; atrage atenția asupra necesității accesului la drepturi de îngrijire independente de eligibilitatea pentru alte transferuri sociale și a eliminării barierelor structurale, care duc la neutilizarea sau amânarea serviciilor de îngrijire și a altor servicii de sprijin; subliniază, în plus, nevoile tuturor îngrijitorilor, în special ale lucrătorilor migranți cu diferite statute, care se pot confrunta cu anumite bariere în accesarea îngrijirii, cu discriminarea intersecțională, marginalizarea și sărăcia persoanelor încadrate în muncă;

46. ia act de faptul că accesibilitatea serviciilor de îngrijire rezultă dintr-o combinație de factori, cum ar fi disponibilitatea unor servicii personalizate dint-un spectru variat, costurile și flexibilitatea, dar și un personal de îngrijire suficient, condiții de muncă decente, timpi de așteptare, distanțe geografice până la cel mai apropiat centru de îngrijire, infrastructură publică și transport adecvate; consideră că, în acest sens, ar trebui să fie disponibile, promovate, apreciate și recunoscute diferite forme de furnizare a serviciilor de îngrijire, în special că furnizarea de servicii de îngrijire în familie și în cadrul comunității ar trebui să fie extinsă și orientată cu prioritate către tranziția de la îngrijirea instituționalizată la îngrijirea în familie și în cadrul comunității; subliniază că schimbările demografice reprezintă un factor important al creșterii nevoilor de îngrijire, ceea ce va necesita investiții semnificative din partea UE și a statelor membre, precum și identificarea și eliminarea barierelor administrative care împiedică accesul efectiv și în timp util al beneficiarilor de îngrijire și al familiilor acestora la soluții adecvate de îngrijire și sprijin;

47. subliniază impactul mediilor verzi și al accesului zilnic la natură și aer liber în condiții de viață de bună calitate pentru persoanele care au nevoie de îngrijire; constată că studiile arată că accesul la natură are beneficii substanțiale atât pentru sănătatea fizică, cât și pentru sănătatea mintală a tuturor persoanelor, în special a celor care au nevoie de îngrijire, și subliniază necesitatea de a facilita accesul persoanelor dependente de îngrijire la natură și în spațiul exterior, precum și de a sprijini soluțiile bazate pe natură în sectorul îngrijirii;

48. observă că tehnologiile digitale reprezintă o evoluție promițătoare în sprijinirea furnizării de îngrijire, dar numai dacă sunt dezvoltate de la un punct de plecare bazat pe utilizator și sunt modulare ( 93 ) și adaptate; subliniază în acest sens necesitatea ca Comisia și statele membre să abordeze decalajul în materie de competențe digitale în rândul persoanelor care asigură servicii formale sau informale de îngrijire, precum și al persoanelor care beneficiază de îngrijire, prin programe specifice care să vizeze aceste grupuri; subliniază că, în plus, ar trebui îmbunătățit accesul la internet și oferite în special soluții digitale ușor de utilizat și care pot fi personalizate, accesibile tuturor beneficiarilor de îngrijire și îngrijitorilor, pentru a sprijini dezvoltarea serviciilor de sănătate digitale și de îngrijire online, precum și pentru a sprijini potențialul evoluțiilor tehnologice de a reduce inegalitățile legate de accesul la servicii de sănătate și de îngrijire și barierele din calea furnizării transfrontaliere a acestora; invită statele membre să utilizeze finanțarea din programele „UE pentru sănătate” și Europa digitală pentru a sprijini și a crește alfabetizarea digitală atât în rândul beneficiarilor de servicii de îngrijire, cât și al îngrijitorilor;

49. subliniază necesitatea de a se asigura faptul că îngrijirea nu este transformată în marfă;

50. invită Comisia și statele membre să dezvolte instrumentele necesare pentru evaluarea periodică a accesibilității, disponibilității și prețurilor abordabile ale serviciilor de îngrijire și ale tratamentelor; subliniază că principiul accesibilității este valabil în egală măsură și ar trebui aplicat cu fermitate în toate serviciile de îngrijire și sprijin, care să asigure demnitatea și autonomia, atât în mediul fizic, cât și în cel digital; invită Comisia și statele membre să acorde prioritate indicatorilor bazați pe rezultate pentru accesul la îngrijire, cum ar fi nevoile de îngrijire nesatisfăcute raportate;

51. subliniază că este important să se investească din timp în unitățile de îngrijire, să se identifice lacunele în materie de competențe, să se evalueze viitoarele nevoi legate de personal și de formare la nivelul profesiilor, sectoarelor și regiunilor individuale, acordând o atenție deosebită densității populației și nevoilor de îngrijire ale acesteia, ca modalitate de a asigura niveluri adecvate și sustenabile ale personalului și de a elimina inegalitățile în ceea ce privește accesul la servicii și îngrijire; invită Comisia și statele membre să prezinte indicatori și standarde de calitate cuprinzătoare pentru serviciile de îngrijire formale, dar și informale, la domiciliu, în mediu privat și public, care să includă competențele și cerințele de formare ale îngrijitorilor, precum și instrumente pentru monitorizarea eficace a aplicării lor;

52. subliniază că serviciile de îngrijire transfrontalieră, în special serviciile de îngrijire la domiciliu în regim intern, furnizate atât de lucrătorii mobili din interiorul UE, cât și de lucrătorii migranți din afara UE, sunt adesea esențiale pentru a răspunde nevoilor tot mai mari în domeniul îngrijirii; reamintește că majoritatea acestor lucrători migranți sunt femei și că aceștia sunt afectați de lanțurile globale de îngrijire; subliniază că libera circulație a persoanelor și a lucrătorilor este unul dintre pilonii principali ai UE, dar că există în continuare provocări în ceea ce privește îngrijirea transfrontalieră; solicită protecția drepturilor de securitate socială ale tuturor îngrijitorilor și ale beneficiarilor serviciilor de îngrijire, ca parte a dreptului la libera circulație a persoanelor în acest sector, precum și asigurarea unor condiții de muncă decente și eradicarea muncii nedeclarate; încurajează statele membre să dezvolte formarea transfrontalieră, în special în regiunile transfrontaliere, să faciliteze îngrijirea transfrontalieră și să facă schimb de bune practici în sectorul îngrijirii, printre altele ca mijloc de combatere a exodului de îngrijire și a lipsei de acces la îngrijire de calitate în regiunile sau țările din care provin îngrijitorii;

53. își reiterează apelul pentru o definiție comună a dizabilității, precum și pentru recunoașterea reciprocă a statutului de persoană cu dizabilități în statele membre în conformitate cu observațiile finale ale Comitetului CRPD privind raportul inițial al Uniunii Europene adoptat în 2015, cu scopul de a înlătura obstacolul fundamental din calea mobilității în interiorul UE a persoanelor cu dizabilități și de a permite accesul acestora la servicii de sănătate, de îngrijire și de altă natură care facilitează viața independentă, precum și șanse egale de educație și angajare; solicită punerea în aplicare și extinderea cardului european pentru dizabilitate în toate statele membre, deschizând calea către o definiție europeană a dizabilității și permițând persoanelor cu dizabilități să își exercite dreptul la liberă circulație într-o Europă fără bariere;

54. solicită să se acorde prioritate sănătății mintale și integrării acesteia în cadrul politicilor publice în materie de sănătate și îngrijire la nivelul UE și al statelor membre; invită Comisia să propună o strategie europeană privind sănătatea mintală, cu scopul de a asigura o sănătate mintală bună pentru toți, de a identifica provocările legate de sănătatea mintală a tuturor generațiilor în toate situațiile relevante, precum și de a combate stereotipurile și stigmatizarea asociată în legătură cu sănătatea mintală; subliniază că acest lucru ar trebui realizat într-un mod care să țină seama de dimensiunea de gen, acordând o atenție deosebită celor în situații vulnerabile și grupurilor celor mai defavorizate; subliniază importanța sănătății mintale și a îngrijirii de calitate pe tot parcursul vieții, care include vârsta fragedă, educația, mediul profesional, precum și strategiile de prevenire, depistare și acces prompt la tratamente de calitate adecvate, la prețuri abordabile și accesibile efectiv care contribuie la calitatea vieții tuturor adulților, inclusiv a persoanelor care au nevoie de îngrijire pe termen lung;

55. subliniază cât este de importantă îngrijirea și sprijinul emoțional, psihologic și spiritual, precum și serviciile de sănătate mintală, dincolo de medicație, pentru a îmbunătăți calitatea vieții persoanelor care beneficiază de îngrijiri paliative; invită, prin urmare, Comisia și statele membre să sporească accesul la servicii integrate de îngrijire paliativă pentru a ușura durerea și disconfortul, precum și pentru a menține demnitatea și calitatea vieții persoanelor care suferă de boli în stadiu terminal odată ce toate mijloacele de îngrijire activă au fost luate în considerare în mod corespunzător și considerate ineficace și să asigure un sprijin adecvat îngrijitorilor lor;

56. solicită ca asistenții medicali să aibă acces mai ușor la serviciile care oferă sprijin pentru sănătatea mintală și fizică;

57. invită statele membre să garanteze accesul imediat și deplin al persoanelor care beneficiază de protecție temporară la servicii de îngrijire de calitate, fără discriminare, indiferent de motiv, și acordând o atenție specială nevoilor lor fizice și psihologice generate de circumstanțele de război și de strămutarea lor, și să asigure, în același timp, condiții de muncă și de angajare egale și decente și un salariu echitabil pentru persoanele care beneficiază de protecție temporară și care vor căuta un loc de muncă în sectorul îngrijirii; subliniază că capacitățile suplimentare și investițiile în sectorul îngrijirii sunt esențiale în acest scop;

Îngrijire de calitate pe termen lung pentru o viață lungă și de calitate

58. invită Comisia să stabilească un set cuprinzător, ambițios și bazat pe drepturi de obiective și indicatori aferenți pentru îngrijirea pe termen lu