[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 31.1.2011

COM(2011) 23 final

Recomandare de

DECIZIE A CONSILIULUI

privind modalitățile de renegociere a acordului monetar cu Principatul Monaco

EXPUNERE DE MOTIVE

Între Uniunea Europeană și Monaco, San Marino și Vatican au fost încheiate o serie de acorduri monetare pentru a conferi continuitate juridică acordurilor existente între aceste țări, pe de o parte, și Franța și Italia pe de altă parte, înainte de introducerea monedei euro.

La zece ani după ce euro a înlocuit monedele tradiționale din Italia și Franța utilizate de Monaco, San Marino și Vatican, Consiliul a invitat Comisia să revizuiască funcționarea acordurilor monetare[1]. Rezultatele evaluării au fost adoptate în „Comunicarea Comisiei privind funcționarea acordurilor monetare cu Monaco, San Marino și Vatican”[2].

Comisia a concluzionat că acordurile monetare, în forma lor actuală, trebuie modificate, în vederea asigurării unei abordări mai coerente în relațiile dintre Uniune și țările care au semnat acordurile. Pe această bază, la 16 octombrie 2009, Consiliul a adoptat două decizii prin care Comisia Europeană și Republica Italia au fost mandatate să renegocieze acordurile existente. La 17 decembrie 2009, a fost încheiat un nou acord monetar cu Cetatea Vaticanului[3], discuțiile cu Republica San Marino fiind în curs de desfășurare.

Prezentul proiect de recomandare de decizie a Consiliului definește modalitățile de renegociere a acordului cu Principatul Monaco.

În timp ce în acordurile încheiate cu Cetatea Vaticanului și Republica San Marino a fost necesară introducerea unui număr important de modificări, renegocierea acordului monetar cu Principatul Monaco ar trebui să fie de mai mică amploare, având în vedere că Principatul Monaco aplică deja toată legislația bancară și financiară relevantă a Uniunii. Comisia propune așadar modificarea următoarelor dispoziții:

- Plafonul pentru emisiunile de monedă euro

Din motive istorice, plafoanele emisiunilor maxime anuale ale Principatului Monaco, Republicii San Marino și ale Cetății Vaticanului au fost stabilite în două moduri diferite (Monaco este autorizat în prezent să emită maximum 1/500 din cantitatea de monedă bătută în Franța, în vreme ce Vaticanul și San Marino au avut/au cote fixe), ceea ce a condus la rezultate foarte diferite.

În scopul asigurării unui tratament echitabil tuturor țărilor care au semnat acorduri monetare, Comisia a propus introducerea unei metode noi și uniforme de calcul al plafoanelor emisiunilor de monedă euro , care ar urma să fie utilizate în toate acordurile. Comisia a propus, de asemenea, creșterea plafoanelor de emisiune ale țărilor care au semnat acordurile monetare, pentru a permite o oarecare circulație a monedelor lor. Monedele bătute în cantități mici sunt foarte solicitate de colecționarii de monede. Prin urmare, ele nu își îndeplinesc scopul original de instrument de plată, rămânând doar în proprietatea colecționarilor.

În conformitate cu noul acord încheiat cu Vaticanul, precum și cu acordul cu San Marino aflat în curs de negociere, noile plafoane pentru Monaco vor fi alcătuite dintr-o parte fixă și dintr-o parte variabilă:

1. Partea fixă ar urma să acopere cererea colecționarilor de monede. Conform estimărilor obișnuite, o sumă totală de aproximativ 2 340 000 EUR ar fi suficientă pentru a acoperi cererea de pe piața colecționarilor.

2. Partea variabilă s-ar baza, în cazul Monaco, pe emisiunea medie pe cap de locuitor din Franța. Numărul mediu de monede emise pe cap de locuitor în Franțaîn anul n-1 va fi înmulțit cu numărul locuitorilor Principatului Monaco.

3. Alegerea jurisdicției

Actualele acorduri monetare nu oferă Uniunii nicio modalitate de intervenție în eventualitatea în care țările care au semnat acordurile monetare nu își îndeplinesc obligațiile (de exemplu, nu transpun în timp util legislația Uniunii), în afară de posibilitatea ultimă – și, prin urmare, improbabilă – de a se retrage unilateral din acord. Prin urmare, Comisia propune alegerea Curții Europene de Justiție ca jurisdicție de soluționare a litigiilor care pot fi generate de aplicarea acordurilor monetare.

- Forma acordului

Forma acordului monetar trebuie adaptată.

- Recomandare de

DECIZIE A CONSILIULUI

privind modalitățile de renegociere a acordului monetar cu Principatul Monaco

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 219 alineatul (3),

având în vedere recomandarea Comisiei[4],

având în vedere avizul Băncii Centrale Europene[5],

întrucât:

4. Începând cu data introducerii monedei euro, Uniunea deține competența în materie de chestiuni monetare și de curs de schimb.

5. Consiliul trebuie să stabilească modalitățile de negociere și încheiere a acordurilor privind chestiunile monetare și de regim valutar.

6. La data de 26 decembrie 2001, Republica Franceză a încheiat, în numele Comunității Europene, un acord monetar cu Principatul Monaco.

7. Franța întreține de vreme îndelungată relații monetare cu Principatul Monaco, reflectate în diverse instrumente juridice. Instituțiile financiare localizate în Principatul Monaco au dreptul de a accesa facilitățile de refinanțare ale Banque de France și participă la anumite sisteme de plată franceze în aceleași condiții ca băncile franceze.

8. Conform concluziilor Consiliului din 10 februarie 2009, Comisia trebuie să revizuiască funcționarea acordurilor existente și să ia în considerare eventuale creșteri ale plafoanelor la emisiunile de monedă.

9. În „Comunicarea privind funcționarea acordurilor monetare cu Monaco, San Marino și Vatican”[6], Comisia a concluzionat că acordul monetar cu Principatul Monaco, în forma sa actuală, trebuie modificat, în vederea asigurării unei abordări mai coerente în ceea ce privește relațiile dintre Uniune și țările care au semnat un acord monetar.

10. Prin urmare, acordul monetar cu Monaco trebuie renegociat, în vederea ajustării plafonului pentru emisiunea de monede, a alegerii unei jurisdicții pentru soluționarea unui eventual litigiu și a adaptării formatului acordului la noul format comun. Actualul acord trebuie să rămână în vigoare până la încheierea unui nou acord între părți.

ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

Articolul 1

Republica Franceză informează Principatul Monaco în privința necesității modificării în cel mai scurt timp a acordului monetar existent între Republica Franceză, în numele Uniunii Europene, și Principatul Monaco și își exprimă disponibilitatea pentru renegocierea dispozițiilor relevante ale acordului.

Articolul 2

În cadrul renegocierii acordului cu Principatul Monaco, Uniunea urmărește efectuarea următoarelor modificări:

11. Acordul se încheie între Uniune, reprezentată de Republica Franceză și de Comisia Europeană, și Principatul Monaco.

12. Metoda de stabilire a plafonului emisiunii de monedă euro în Monaco trebuie revizuită. Noul plafon se va calcula prin utilizarea unei metode care va combina o parte fixă menită să evite speculația numismatică excesivă a monedelor din Monaco prin satisfacerea cererii de pe piața colecționarilor de monedă și o parte variabilă, calculată ca numărul mediu de monede emise pe cap de locuitor în Franța în anul n-1, înmulțit cu numărul de locuitori din Monaco. Fără a aduce atingere emisiunii de monede destinate colecționarilor, acordul stabilește la 80% proporția minimă de monede euro pe care Principatul Monaco urmează să le introducă la valoarea nominală .

13. Curtea de Justiție a Uniunii Europene este aleasă ca organism de soluționare a litigiilor care pot fi generate de aplicarea acordului. În cazul în care Uniunea ori Monaco este de părere că cealaltă parte nu și-a îndeplinit o obligație care îi revine în temeiul acordului monetar, aceasta sau acesta poate să sesizeze Curtea de Justiție în acest sens. Hotărârea Curții are caracter obligatoriu asupra părților, care vor lua toate măsurile necesare pentru a se conforma acestei hotărâri într-un termen care urmează a fi stabilit de Curte în respectiva hotărâre. În cazul în care Uniunea ori Monaco nu iau măsurile necesare pentru a se conforma hotărârii în termenul stabilit, cealaltă parte poate rezilia de îndată acordul.

14. Forma acordului monetar trebuie adaptată.

Articolul 3

Negocierile cu Principatul Monaco sunt purtate în numele Uniunii de Republica Franceză și Comisie. Banca Centrală Europeană este asociată pe deplin la negocieri, acordul său fiind necesar în chestiunile ce țin de competența sa. Republica Franceză și Comisia prezintă proiectul de acord Comitetului economic și financiar în vederea emiterii unui aviz.

Articolul 4

Republica Franceză și Comisia sunt autorizate să încheie un acord în numele Uniunii, cu excepția cazului în care Comitetul economic și financiar consideră că acordul trebuie prezentat Consiliului.

Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze, Comisiei și BCE.

Adoptată la Bruxelles,

Pentru Consiliu

Președintele

[1] Concluziile Consiliului privind „Orientările comune pentru fețele naționale ale monedelor euro și emiterea de monede euro destinate circulației”, cea de-a 2922-a întrunire a Consiliului ECOFIN din 10 februarie 2009.

[2] COM(2009) 359 din 14 iulie 2009.

[3] JO C 28, 4.2.2010, p. 13-18.

[4] JO C , , p. .

[5] JO C , , p. .

[6] COM (2009) 359.