1.

consideră că, la aplicarea articolelor 290 și 291 din TFUE, Parlamentul ar trebui să aplice următoarele criterii neobligatorii; lista de criterii nu ar trebui considerată exhaustivă: — caracterul obligatoriu sau neobligatoriu al unei măsuri trebuie să fie decis pe baza naturii și conținutului său; în conformitate cu articolul 290 din TFUE, poate fi delegată doar competența de a adopta măsuri obligatorii din punct de vedere juridic; — Comisia poate modifica acte legislative doar prin acte delegate; același principiu se aplică și anexelor, deoarece anexele fac parte integrantă din actul legislativ; anexele nu trebuie adăugate sau eliminate cu scopul de a declanșa sau de a evita utilizarea actelor delegate; dacă apreciază că un text ar trebui să facă parte din actul de bază, organul legislativ poate decide să includă textul respectiv într-o anexă; acest lucru este valabil în special în ceea ce privește listele sau registrele de produse sau substanțe autorizate din Uniune, care ar trebui să rămână, pentru a se asigura securitatea juridică, parte integrantă a actului de bază, dacă este cazul, sub formă de anexă; măsurile care au scopul de a defini mai detaliat conținutul exact al obligațiilor prevăzute în actul legislativ sunt destinate să completeze actul de bază prin adăugarea de elemente neesențiale; — măsurile care conduc la determinarea unor priorități, obiective sau rezultate preconizate ar trebui să fie adoptate prin acte delegate, dacă organul legislativ decide să nu le includă în actul legislativ; — măsurile destinate să stabilească condiții, criterii sau cerințe (suplimentare) care să fie îndeplinite și a căror respectare trebuie să fie asigurată de statele membre sau de alte persoane sau entități direct vizate de legislație vor modifica, implicit, conținutul legislației și vor introduce noi norme cu un domeniu de aplicare general; prin urmare, elaborarea unor astfel de norme și criterii suplimentare poate fi făcută doar prin acte delegate; dimpotrivă, punerea în aplicare a unor norme și criterii deja prevăzute în actul de bază (sau într-un viitor act delegat), fără a modifica pe fond drepturile și obligațiile prevăzute în acestea și fără a introduce noi opțiuni de politică, poate avea loc prin acte de punere în aplicare; — în anumite circumstanțe, Comisia este împuternicită să adopte norme suplimentare cu caracter obligatoriu din punct de vedere juridic și cu domeniu de aplicare general care afectează pe fond drepturile și obligațiile prevăzute în actul de bază; astfel de măsuri vor completa, implicit, măsurile din actul de bază, definind mai detaliat politica Uniunii; acest lucru poate fi realizat doar prin acte delegate; — în funcție de structura programului financiar în cauză, elementele neesențiale care modifică sau completează actul de bază, cum ar fi specificațiile tehnice, interesele strategice, obiectivele, rezultatele preconizate etc., ar putea fi adoptate prin acte delegate în măsura în care nu sunt incluse în actul de bază; doar în ceea ce privește elementele care nu reflectă o orientare politică sau o orientare de politici suplimentară, organul legislativ poate decide să permită adoptarea acestora prin acte de punere în aplicare; — o măsură care stabilește natura informațiilor care trebuie furnizate în temeiul actului de bază (de exemplu, conținutul exact al informațiilor) completează în general obligația de a furniza informațiile și ar trebui introdusă printr-un act delegat; — în general, o măsură care stabilește modalitățile de furnizare a informațiilor (de exemplu, formatul) nu completează în general obligația de a furniza informațiile, ci permite o aplicare unitară; prin urmare, o astfel de măsură ar trebui adoptată, de regulă, printr-un act de punere în aplicare; — măsurile care stabilesc procedura de urmat (de exemplu, modalitatea de a realiza o acțiune sau de a pune o măsură în aplicare) pot fi adoptate ori prin acte delegate, ori prin acte de punere în aplicare (sau pot fi chiar un element esențial al actului de bază), în funcție de conținutul, contextul și natura dispozițiilor prevăzute în actul de bază; măsurile care stabilesc elementele procedurilor care implică opțiuni politice suplimentare neesențiale cu scopul de a completa cadrul legislativ stabilit în actul de bază ar trebui să fie, în general, prevăzute în acte delegate; măsurile care stabilesc detaliile procedurale pentru a asigura condiții unitare de punere în aplicare a unei obligații prevăzute în actul de bază ar trebui să fie, în general, măsuri de punere în aplicare; — la fel ca în cazul procedurilor, abilitarea de a stabili metode (de exemplu, modul în care trebuie desfășurată o anumită acțiune periodic și sistematic) sau metodologii (de exemplu, normele conform cărora se stabilesc metodele) poate prevedea acte delegate sau acte de punere în aplicare, în funcție de conținut și context; — în general, actele delegate ar trebui să fie utilizate ori de câte ori actul de bază lasă o marjă considerabilă de manevră Comisiei să completeze cadrul legislativ instituit prin actul de bază; — autorizațiile pot fi măsuri cu domeniu de aplicare general; acesta este, de exemplu, cazul deciziilor care au ca scop autorizarea sau interzicerea includerii unei anumite substanțe în produsele alimentare sau cosmetice etc.; astfel de decizii au un domeniu de aplicare general pentru că se aplică tuturor operatorilor care doresc să utilizeze substanța în cauză; în astfel de cazuri, dacă se bazează integral pe criteriile conținute în actul de bază, decizia Comisiei ar putea să ia forma unui act de punere în aplicare; cu toate acestea, atunci când aceste criterii permit în continuare Comisiei să adopte opțiuni politice sau de politici suplimentare neesențiale/secundare, o astfel de autorizație ar trebui să fie un act delegat, deoarece ar completa actul de bază; — un act legislativ îi poate delega Comisiei doar competența de a adopta acte fără caracter legislativ cu un domeniu de aplicare general; prin urmare, măsurile de aplicare individuală nu pot fi adoptate prin acte delegate; un act are un domeniu de aplicare general dacă se aplică situațiilor determinate obiectiv și produce efecte juridice în raport cu categoriile de persoane, în general, și abstract; — actele de punere în aplicare nu ar trebui să aducă o nouă orientare politică, iar competențele conferite Comisiei nu ar trebui să lase o marjă de manevră semnificativă;