[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 18.11.2010

COM(2010) 675 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

privind punerea în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1921/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind transmiterea de date statistice referitoare la debarcările de produse pescărești în statele membre

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

privind punerea în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1921/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind transmiterea de date statistice referitoare la debarcările de produse pescărești în statele membre

INTRODUCERE (DOMENIU DE APLICARE, CONTEXT, LEGISLAțIE NAțIONALă)

Conform articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 1921/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind transmiterea de date statistice referitoare la debarcările de produse pescărești în statele membre[1] (denumit în continuare „regulamentul privind debarcările”), „ Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului, până la 19 ianuarie 2010 și la fiecare trei ani după aceea, un raport de evaluare privind datele statistice elaborate în temeiul prezentului regulament, în special cu privire la importanța și calitatea acestora. Raportul analizează, de asemenea, rentabilitatea sistemului utilizat pentru colectarea și prelucrarea datelor statistice și indică cele mai bune practici pentru reducerea sarcinii de lucru a statelor membre și creșterea utilității și calității datelor statistice.” Prezentul raport documentează progresul înregistrat de statele membre, țările candidate și țările AELS, împreună cu Comisia, în ceea ce privește dispozițiile regulamentului menționat.

Regulamentul privind debarcările prevede transmiterea datelor anuale privind greutatea și prețul mediu al produselor pescărești debarcate în statele membre de navele de pescuit ale Uniunii și ale AELS. Acesta reprezintă o îmbunătățire față de instrumentul precedent în mai multe privințe. Regulamentul prevede transmiterea mai multor detalii privind produsele și utilizările prevăzute ale acestora, precum și detalii privind naționalitatea navei. De asemenea, regulamentul privind debarcările reduce sarcina de raportare a statelor membre deoarece datele sunt cerute anual și nu lunar, iar în prezent sunt cerute numai detaliile privind debarcările navelor din UE și AELS.

Industriile pescuitului din statele membre din întreaga Uniune Europeană sunt foarte diverse în ceea ce privește zonele de pescuit, speciile capturate și compoziția flotelor de pescuit (inclusiv dimensiunea navelor și metodele de pescuit). Metodologiile utilizate pentru colectarea datelor reflectă această diversitate a industriei de pescuit și, prin urmare, compararea situațiilor din diferite state membre este dificilă.

Majoritatea datelor cerute pentru rapoartele de debarcare în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1921/2006 sunt colectate în principal conform legislației pentru controlul pescuitului, în special în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 2847/93[2] al Consiliului (denumit în continuare „regulamentul de control”). Regulamentul menționat prevede trimiterea jurnalelor de pescuit, a declarațiilor de debarcare, a notelor de vânzare și a declarațiilor de preluare în scopul monitorizării cotelor și a aplicării legii. Un raport din 2007 al Curții de Conturi Europene[3] a semnalat probleme referitoare la fiabilitate și la caracterul complet al datelor. Ca răspuns, Consiliul a adoptat un nou regulament de control la 20 noiembrie 2009[4]. Regulamentul menționat conține prevederi mai detaliate referitor la trimiterea datelor electronice de către comandanții navelor, la controlul încrucișat automat efectuat de statele membre și la norme mai stricte privind comercializarea peștelui. Multe din dispozițiile noi ale regulamentelor vor avea nevoie de timp pentru punerea în aplicare, deși numeroase state membre au raportat deja schimbări în sistemele lor în conformitate cu aceste cerințe.

DOMENIU DE APLICARE șI CONțINUT

Colectarea datelor

Diversitatea geografică a statelor membre și structurile industriilor acestora au o influență puternică asupra modului de colectare a datelor. De exemplu, Irlanda și Regatul Unit, ambele având un litoral relativ lung și numeroase porturi de debarcare potențiale, se bazează pe colectări de date descentralizate prin intermediul inspectoratelor lor de pescuit respective. Datele sunt introduse în birourile portuare și încărcate în baza de date centrală. Din contră, colectarea datelor în Danemarca este mai centralizată. De asemenea, anumite state membre, inclusiv Regatul Unit, Germania și Spania, raportează colectarea și compilarea inițială a datelor de către administrațiile regionale și descentralizate.

Persoanele autorizate să comercializeze pește trebuie[5] să trimită o notă de vânzări autorităților competente pe teritoriul cărora are loc prima vânzare. Numeroase state membre au raportat în mod specific în legătură cu controalele privind prima vânzare pe care acestea le-au introdus. Printre acestea se situează Danemarca și Regatul Unit, care din 2005 dispun de un sistem de înregistrare a cumpărătorilor și vânzătorilor autorizați și de desemnare a piețelor autorizate. Pentru speciile care nu fac obiectul cotelor, informațiile privind prețul sunt furnizate de angrosiști, 50% din debarcările care nu fac obiectul cotelor fiind raportate în acest mod. Anumite state membre, cum ar fi Belgia, permit anumite vânzări de pește direct către public în condiții controlate, în timp ce altele raportează că aplică un prag de greutate, de exemplu pentru vânzările sub 50 kg. În cazul Belgiei, detaliile unor astfel de vânzări sunt totuși înregistrate de către licitația din Oostende. În alte state vânzările sunt estimate.

De asemenea, Regulamentul (CE) nr. 1966/2006 al Consiliului[6] prevede că statele membre trebuie să înregistreze persoanele responsabile pentru prima vânzare de produse pescărești, iar persoanele cu o cifră de afaceri anuală de peste 400 000 EUR (200 000 EUR conform noului regulament de control) trebuie să transmită note de vânzări și declarații de preluare electronice către autoritățile naționale. De asemenea, regulamentul menționat prevede stabilirea unui centru electronic pentru notele de vânzare. Acolo unde sunt puse în aplicare, transmiterile electronice de date ameliorează viteza de colectare a datelor și precizia raportărilor. Statele membre raportează diferite grade de raportare a debarcărilor prin canale electronice. De exemplu, majoritatea debarcărilor sunt raportate pe cale electronică în Danemarca, iar pentru anumite specii raportarea se face aproape în întregime pe cale electronică.

Surse de date

Jurnalele, notele de vânzare și declarațiile de debarcare reprezintă sursele administrative cele mai importante ale datelor privind capturile și debarcările. Comandanții navelor cu lungimea totală peste 10 m trebuie, conform Regulamentului (CEE) nr. 2847/93, să păstreze un jurnal cu operațiunile pe care le efectuează (cu excepția cazurilor în care sunt absenți din port pentru mai puțin de 24 de ore). De asemenea, în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 2847/93, comandanții trebuie să trimită autorităților corespunzătoare o declarație de debarcare în termen de 48 de ore de la debarcare. Jurnalele trebuie să fie în format UE standard, în unele cazuri adaptate (de exemplu în Finlanda) în funcție de natura industriei. Jurnalele reprezintă un mijloc de înregistrare a datelor în timpul operațiunilor și necesită numai o estimare a greutății în viu a capturii. Acestea sunt deosebit de utile pentru repartizarea capturilor la zonele de pescuit, pentru calcularea efortului de pescuit și pentru controlul încrucișat.

Informații mai precise sunt furnizate prin intermediul declarațiilor de debarcare întocmite la finalul fiecărei curse, care înregistrează cantitatea din fiecare specie (deseori numai cele care fac obiectul cotelor de pescuit sau a legislației europene) sub formă de greutate debarcată. Notele de vânzare sunt trimise autorităților responsabile pentru prima vânzare a peștelui (agentul navei sau autoritățile de licitație). Acestea includ informații privind cantitatea fiecărei specii debarcate, forma în care sunt prezentate și valoarea fiecărui produs, precum și informații referitoare la nava care a efectuat debarcarea. Și în acest caz informațiile se pot limita la speciile care fac obiectul cotelor, deși anumite state membre, cum ar fi Germania, raportează toate speciile în notele de vânzare.

Majoritatea statelor membre raportează utilizând surse de date alternative sau suplimentare în ceea ce privește flotele lor de coastă, mai ales pentru nave sub 10 m (8 m în Suedia și 12 m în Estonia). De exemplu, în Finlanda comandanții navelor sub 10 m trebuie să păstreze jurnale lunare ale activităților lor, iar în Danemarca aceștia pot fi exceptați de la datoria de a păstra jurnale, dacă au prezentat o „declarație privind zona de pescuit” semnată și dacă au pescuit în conformitate cu această declarație. În Regatul Unit, pescuitul de crustacee și moluște este înregistrat prin intermediul jurnalelor lunare, completarea acestora fiind o cerință de autorizare, iar Danemarca utilizează o anchetă prin sondaj pentru estimarea capturilor accidentale ale pescuitului industrial pe scară largă.

Recensămintele și anchetele statistice sunt utilizate pe scară mai largă de către țările care efectuează activități de pescuit în Marea Mediterană și Marea Neagră, unde pescuitul costier reprezintă o parte relativ importantă din activitatea de pescuit. Sursele de date statistice sunt utilizate aproape exclusiv în Grecia și Italia, alte state mediteraneene utilizând surse administrative într-o proporție mai mare. Operațiunile franceze în Mediterană sunt monitorizate prin anchete, în timp ce pentru operațiunile din Atlanticul de Nord-Est sunt utilizate surse administrative. În Italia, unde anchetele statistice reprezintă sursa de date primară, o cantitate mică de informații sunt furnizate prin intermediul jurnalelor numai pentru tonul roșu. Localizarea operațiunilor nu este singurul indicator care arată dacă sunt utilizate informații administrative sau informații provenite din anchete. Cazul statelor insulare mediteraneene Malta și Cipru se aseamănă mai mult cu situațiile din țările ale căror flote pescuiesc în Atlantic, sursele de date administrative fiind utilizate pentru flotele cu nave peste 10 m, în timp ce anchetele sunt utilizate pentru colectarea datelor referitoare la flotele costiere cu nave sub 10 m.

Anumite state membre, inclusiv Slovenia, au raportat că încă se află în curs de organizare a normelor și proceselor referitoare la centrul de primă vânzare și la utilizarea notelor de vânzare și a declarațiilor de debarcare pentru colectarea datelor.

Sisteme de colectare a datelor în statele membre și țările AELS

Belgia – navele belgiene pescuiesc numai în Atlanticul de Nord-Est (zona 27), mai ales în Marea Nordului (IVb și IVc) și estul Canalului Mânecii (VIId). Sursele de date sunt administrative (jurnale, declarații de debarcare și note de vânzare). Primele vânzări trebuie efectuate prin cele trei licitații principale (Zeebrugge, Oostende și Nieuwpoort) cu excepția navelor mici, care pot efectua vânzări către public la Oostende. Notele de vânzare sunt transmise Serviciului de pescuit maritim (Dienst Zeevisserj) în ziua debarcării.

Bulgaria – navele bulgărești pescuiesc în Marea Mediterană și în Marea Neagră (zona 37) și mai ales în subzona 37.4.2. Sursele de date sunt administrative (jurnale, declarații de debarcare și note de vânzare) trimise Agenției naționale pentru pescuit și acvacultură (ANPA). ANPA obligă la trimiterea notelor de vânzare referitoare la primele vânzări în termen de 48 de ore de la debarcare. Transmiterea electronică a notelor de vânzare este planificată în conformitate cu legislația UE.

Danemarca – sursele de date sunt administrative (jurnale, declarații de debarcare și note de vânzare), iar datele sunt colectate centralizat de Directoratul danez pentru pescuit (DDP). Prima vânzare de pește de către pescarii necomerciali este interzisă în Danemarca, iar primii cumpărători trebuie să fie înregistrați la DDP și să trimită notele de vânzare către DDP fie în format electronic, fie pe suport hârtie. Aproximativ 90% din notele de vânzare sunt trimise electronic.

Germania – navele germane pescuiesc în Atlanticul de Nord-Est, Atlanticul de Nord-Vest, în zona central-estică a Atlanticului și în Pacificul de Sud-Est (zonele 27, 21, 34 și 87). Sursele de date sunt administrative (jurnale, declarații de debarcare și note de vânzare). Acestea sunt trimise Agenției federale pentru agricultură și produse alimentare prin intermediul organizațiilor de producători (OP) și al autorităților landurilor.

Estonia – navele estoniene pescuiesc în Atlanticul de Nord-Vest (zona 21) și în Atlanticul de Nord-Est (27-zona baltică) și 05 (ape interioare). Sursele de date sunt administrative (jurnale, declarații de debarcare, note de vânzare, documente de transbordare și de transport). Navele sub 12 m lungime totală completează un jurnal „de pescuit costier” conform dispozițiilor legislației naționale estoniene. În Estonia este obligatorie trimiterea de copii pe suport hârtie a documentelor în cazul în care datele sunt transmise pe cale electronică. Primii cumpărători de pește trebuie să trimită autorităților (Ministerul agriculturii și pescuitului comercial) notele de vânzare pe cale electronică, mai multe societăți private optând pentru această variantă.

Irlanda – navele irlandeze pescuiesc în Atlanticul de Nord-Est (zona 27). Sursele de date sunt administrative (jurnale, declarații de debarcare, note de vânzare și documente de culegător). Datele sunt colectate în porturi de către Autoritatea irlandeză pentru protecția pescuitului. Irlanda a raportat modificări semnificative ale sistemelor de colectare a datelor în vederea facilitării colectării electronice a datelor prevăzută de legislația Uniunii Europene.

Grecia – navele grecești pescuiesc în Atlanticul de Nord-Est, în zona central-estică a Atlanticului și în Marea Mediterană (zonele 27, 34 și 37) și înregistrează informațiile cu ajutorul anchetelor statistice. Un recensământ se aplică pescuitului „de peste mări”, iar o anchetă prin sondaj pentru pescuitul „în larg” și pescuitul costier din zona 37. Anchetele sunt efectuate de Serviciul statistic național din Grecia. Grecia dispune de un recensământ complet al navelor sub pavilion grecesc pentru „pescuitul de peste mări”. Pescuitul în larg și pescuitul costier au rată ridicată de eroare din cauza non-răspunsurilor (50%), pentru calcularea discrepanței fiind utilizată o tehnică de eșantionare.

Spania – Spania dispune de o industrie a pescuitului mare și diversă, multe agenții fiind responsabile pentru furnizarea datelor și pentru calitatea acestora. Colectarea datelor se face într-o primă instanță de către autoritățile regionale, iar apoi acestea sunt colectate la nivel central. Sunt identificate șapte surse de date administrative distincte pentru compilarea datelor privind debarcările, inclusiv jurnale, note de vânzare, declarații de transfer, declarații de debarcare și informații de la organizații ale producătorilor de produse pescărești (PO). Diferitele surse sunt integrate într-o bază de date atât pentru capturi, cât și pentru debarcări. Se consideră că aceste surse acoperă debarcările în mod exhaustiv.

Franța – responsabilitatea primară pentru trimiterea datelor și pentru calitatea acestora revine Biroului pentru pescuit și acvacultură (BSPA) care este parte a Ministerului alimentației, agriculturii și pescuitului (MAAP). Datele privind pescuitul important de ton tropical sunt furnizate Direcției pentru pescuit maritim și acvacultură (DPMA) de Institutul pentru cercetare și dezvoltare. Navele franceze sunt active predominant în Atlanticul de Nord-Est, Marea Mediterană și Oceanul Indian. O bună acoperire a activității de pescuit din Atlantic este obținută din surse administrative (jurnale, declarații de debarcare și note de vânzare). În cazul zonelor pentru care datele administrative sunt mai puțin fiabile, în special pentru Marea Mediterană, aceste surse sunt suplimentate cu anchete prin sondaj. Franța a făcut investiții importante pentru modernizarea și ameliorarea sistemului de colectare a datelor privind pescuitul.

Italia – Italia pescuiește în Marea Mediterană, în zona central-estică a Atlanticului și în Oceanul Indian de Vest (zonele 37, 34 și 51). Pentru zona 37 se efectuează o anchetă prin sondaj, în timp ce pentru celelalte zone se efectuează un recensământ. Jurnalele sunt utilizate numai pentru colectarea datelor privind capturile de ton roșu, acestea fiind colectate de Ministerul agriculturii, alimentației și politicilor forestiere. NSI, ISTAT colectează datele pentru zonele 34 și 51, iar IREPA pentru zona 37. ISTAT răspunde de coordonarea raportării către Eurostat. Italia dispune de un număr mare de nave mici (sub 12m lungime totală). Aproximativ 99% din nave operează în apele costiere din jurul Peninsulei Italice. Aproximativ două treimi dintre acestea sunt nave mici care utilizează unelte de pescuit fixe[7]. Colectarea datelor se efectuează printr-o anchetă multivariată prin sondaj, populația fiind segmentată pe zone, dimensiunile vasului și uneltele de pescuit utilizate. Metodologia anchetei limitează eroarea de eșantionare la o toleranță de 3,5%. De asemenea, erorile de non-răspuns sunt recunoscute și abordate prin selecția eșantionului. Un număr redus de nave (aproximativ 20) care pescuiesc în zonele 34 și 51 completează un chestionar.

Cipru – Datele administrative (jurnale) sunt colectate de Inspectoratul pentru pescuit pentru navele cu o lungime totală mai mare sau egală cu 10 m. Pentru flota de pescuit cu traul de fund se efectuează o anchetă lunară suplimentară, iar pentru flota de pescuit costier (nave sub 10 m lungime totală) se efectuează o anchetă prin sondaj. Cea din urmă este determinată aleatoriu și acoperă 15-20% din sector. Cei care fac parte din anchetă trebuie să completeze rapoarte zilnice privind capturile/debarcările. Colectarea datelor privind pescuitul și compilarea rapoartelor ține de responsabilitatea Departamentului pentru pescuit și cercetare marină din cadrul Ministerului agriculturii, resurselor naturale și mediului.

Letonia – navele letone sunt active în Atlantic (zonele 27, 21 și 34). Responsabilitatea primară pentru transmiterea datelor este atribuită Departamentului pentru pescuit din cadrul Ministerului agriculturii, însă pentru colectarea datelor sunt responsabile alte agenții, inclusiv Administrația apelor marine și interioare din cadrul Ministerului mediului, Agenția letonă pentru resurse piscicole (din cadrul Ministerului agriculturii). Sursele de date sunt administrative: jurnale, note de vânzare și declarații de debarcare. În Letonia este obligatorie înregistrarea centrală și autorizarea anuală a cumpărătorilor de pește. Cumpărătorii de pește trebuie să trimită note de vânzare electronice (urmate de copii pe suport hârtie) în termen de 48 de ore de la încheierea vânzării.

Lituania – Lituania pescuiește în Atlanticul de Nord-Est, Atlanticul de Nord-Vest, în zona central-estică a Atlanticului și în Pacificul de Sud. Departamentul pentru pescuit din cadrul Ministerului agriculturii este responsabil cu colectarea și prelucrarea datelor. Sursele de date primare sunt reprezentate de jurnale și declarații de debarcare. Lituania a raportat că dispune de un sistem automat integrat pentru prelucrarea și validarea datelor referitoare la capturi și debarcări.

Malta – Centrul maltez pentru științele pescărești din cadrul Ministerului pentru resurse și afaceri rurale este responsabil de colectarea datelor, acestea fiind transmise către Eurostat de Biroul statistic național (Unitatea statistică pentru agricultură și pescuit). Navele malteze pescuiesc în Marea Mediterană (zona 37, subzona 15). Malta utilizează jurnale și note de vânzare ca surse de date pentru navele peste 10 m. O anchetă prin sondaj stratificată este efectuată în cele șase porturi de pe insulele Gozo și Malta. Dimensiunea eșantionului este stabilită astfel încât efortul de pescuit total să poată fi estimat cu un nivel de încredere de 95%.

Țările de Jos – navele olandeze pescuiesc în zone din Atlanticul de Nord-Est, din zona central-estică a Atlanticului și din Pacificul de Sud-Est (zonele 27, 34 și 87). Sursele de date sunt administrative (jurnale, declarații de debarcare, documente de transbordare și de transport și note de vânzare). Datele sunt colectate de Ministerul agriculturii, conservării naturii și calității alimentelor (Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Voedsekwaliteit) și transmise către Eurostat de Biroul central pentru statistici. Țările de Jos aplică norme care reglementează vânzarea peștelui în centre autorizate prin intermediul organizațiilor de producători. Note de vânzare electronice sunt trimise în termen de 48 de ore de la vânzare.

Polonia – jurnalele și notele de vânzare au fost raportate ca fiind principalele surse de informații. Responsabilitatea colectării și transmiterii datelor revine Departamentului pentru pescuit din cadrul Ministerului agriculturii și dezvoltării rurale.

Portugalia – Direcția generală pentru pescuit și acvacultură din Portugalia este responsabilă de transmiterea datelor statistice către Eurostat. Portugalia dispune de o flotă națională mare și diversă, având caracteristici diferite în diferite zone de pescuit. Flota este dominată de ambarcațiuni mici, deschise, de lemn, care practică pescuitul artizanal. Cele mai importante zone sunt Atlanticul de Nord-Est, Atlanticul de Nord-Vest și zona central-estică a Atlanticului. De asemenea, Portugalia desfășoară o activitate importantă de pescuit cu pragate a peștelui-spadă în Oceanul Atlantic și Indian (precum și a rechinului albastru în Oceanul Indian). Datele provin mai ales din jurnale, declarații de debarcare și note de vânzare. Peștele proaspăt sau refrigerat trebuie vândut prin piețe reglementate, iar informațiile din notele de vânzare corespunzătoare sunt complete. Pentru peștele prelucrat pe mare, prețurile medii se obțin din declarațiile de debarcare.

România – România pescuiește în zona economică exclusivă a Mării Negre (zona 37). Sursele de date sunt administrative: jurnale, note de vânzare și de transport. Documentele sunt colectate de inspectorii regionali ai Agenției Naționale pentru Pescuit și Acvacultură (ANPA). ANPA compilează aceste date în vederea raportării către Eurostat.

Slovenia – responsabilitatea colectării și transmiterii datelor revine Ministerului agriculturii, pescuitului și alimentației, Institutului de cercetări în domeniul pescăriei din Slovenia și Biroului statistic al Republicii Slovenia. Flota slovenă pescuiește în zona de nord a Mării Adriatice (zona 37). Sursele de date sunt administrative pentru volume (jurnale). Toate navele trebuie să completeze jurnale, prin urmare acoperirea capturilor flotei este completă, cu excepția debarcărilor unor cantități mici de pește (sub 50 kg), care în prezent nu se înregistrează. Sistemele de reglementare a centrelor de primă vânzare și de colectare a informațiilor din notele de vânzare se află în curs de elaborare. Informațiile referitoare la prețuri sunt colectate printr-o anchetă statistică lunară a întreprinderilor, care acoperă 50% din cantitatea totală a debarcărilor.

Finlanda – Responsabilitatea primară pentru colectarea, transmiterea și calitatea datelor referitoare la pescuit revine Institutului finlandez pentru cercetări în domeniul cinegetic și pescăresc. Registre sunt ținute de Ministerul agriculturii și pădurilor. Navele finlandeze pescuiesc numai în Marea Baltică. Sursele de date includ o variantă a jurnalului UE pentru navele peste 10 m. Acesta înregistrează, de asemenea, detalii privind transbordările, cumpărătorii de pește și capturile aruncate înapoi în mare. Un formular lunar pentru pescuitul costier este utilizat pentru înregistrarea activității navelor sub 10 m (cu excepția somonului, pentru care există un formular diferit). Primele vânzări de specii care fac obiectul cotelor sunt reglementate, notificările fiind obligatorii în termen de 48 de ore de la debarcare. Informațiile privind vânzarea speciilor care nu fac obiectul cotelor sunt suplimentate cu o anchetă a celor mai mari întreprinderi de vânzări de pește angro.

Suedia – Responsabilitatea colectării și transmiterii datelor revine Consiliului suedez pentru pescuit. Sursele de date sunt administrative: jurnale, note de vânzare, declarații de debarcare și, pentru flota costieră, jurnale lunare (sau chiar zilnice). Notele de vânzare sunt colectate central, fie electronic, fie pe hârtie, iar pescarii costieri au opțiunea de a trimite jurnale costiere pe cale electronică, prin intermediul unei interfețe internet securizate.

Regatul Unit – Cele mai importante capturi sunt cele din Atlanticul de Nord-Est (zona 27). Regatul Unit deține o flotă importantă de pescuit costier care urmărește în special speciile care nu fac obiectul cotelor, dar care pescuiește și o proporție semnificativă din unele stocuri care fac obiectul cotelor. De asemenea, Regatul Unit operează o mică flotă de pescuit în larg cu nave înmatriculate în Regatul Unit, însă ancorate și operate în străinătate. Responsabilitatea colectării datelor revine inspectoratelor pentru pescuit din Anglia, Scoția, Țara Galilor și Irlanda de Nord. Datele sunt compilate și transmise către Eurostat de Agenția marină și pentru pescuit din cadrul Departamentului pentru mediu, alimentație și afaceri rurale (DEFRA). Pentru navele peste 10 m, sursele de date sunt reprezentate de date administrative (jurnale, note de vânzare și declarații de debarcare). Pentru navele sub 10 m, jurnalele și declarațiile de debarcare sunt trimise facultativ, însă notele de vânzare sunt obligatorii în conformitate cu normele privind prima vânzare de pește. Aceste surse oferă un recensământ complet pentru majoritatea activității de pescuit. Informații suplimentare privind crustaceele și moluștele sunt furnizate prin jurnale de activitate completate ca o condiție a acordării permisului de pescuit pentru crustacee și moluște.

Islanda – navele islandeze pescuiesc predominant în apele Atlanticului de Nord-Est, însă într-o măsură mai mică și în Atlanticul de Nord-Vest și Atlanticul de Sud. Ca și în cazul statelor membre UE, nu există diferențe fundamentale între metodologiile de compilare a statisticilor privind capturile și debarcările. Datele sunt obținute din jurnale. De asemenea, în Islanda există o reglementare strictă a primelor vânzări de pește, iar toate debarcările trebuie efectuate în porturi desemnate și cântărite pe cântare autorizate. Atât cumpărătorii, cât și operatorii care prelucrează peștele, trebuie să trimită rapoarte. Responsabilitatea colectării datelor revine Direcției islandeze pentru pescuit, iar Institutul de statistică al Islandei transmite datele către Eurostat. Deși sursele de date sunt aceleași pentru ambele organizații, pot apărea discrepanțe în cazul în care Direcția pentru pescuit trimite datele direct, deoarece aceasta extrage datele din baza de date activă care face obiectul revizuirilor.

Norvegia – navele norvegiene pescuiesc în Atlanticul de Nord-Est (zona 27), Atlanticul de Nord-Vest (zona 21) și în Oceanul Arctic (zona 48). Direcția norvegiană pentru pescuit răspunde de colectarea datelor privind pescuitul. Sursele de date sunt administrative și constau în jurnale de captură, declarații de debarcare și note de vânzare. Datele din jurnale care sunt înregistrate la Direcția pentru pescuit includ date provenite mai ales de la traulere, inclusiv nave care operează în afara zonei ICES. Datele provenite din declarațiile de debarcare și notele de vânzare sunt colectate prin șase organizații de vânzări diferite și trimise pe cale electronică în mod regulat Direcției pentru pescuit. În conformitate cu legislația norvegiană, organizațiile de vânzări ale pescarilor dețin drepturile exclusive pentru toate primele vânzări efectuate de pescarii norvegieni. Notele de vânzare cuprind date privind atât debarcările în porturile norvegiene, cât și cele în porturile străine, efectuate de navele norvegiene, precum și debarcările navelor străine în Norvegia. În conformitate cu reglementările norvegiene, fiecare notă de vânzare conține informații referitoare la specii, tip de produs, zona de pescuit, cantitatea și valoarea etc. Informații suplimentare cum ar fi starea de conservare sunt oferite în scopuri statistice.

Calitatea datelor

Metodologiile de colectare a informațiilor pentru aplicarea legislației, pentru control și în scopuri statistice sunt relativ uniforme de la un stat membru la altul. Fiabilitatea statisticilor depinde de veridicitatea și acuratețea documentației furnizate de pescari și de controalele de calitate ale autorităților din statele membre.

Statele membre utilizează o varietate de mecanisme de monitorizare a activităților pescărești, inclusiv prin zboruri de observație, nave de protecție a pescuitului, monitorizare prin satelit (pentru nave cu peste 15 m lungime totală) și inspecții la bordul navelor de pescuit. Aceste informații sunt utilizate pentru verificarea informațiilor înregistrate în jurnale, note de vânzare și declarații de debarcare. Multe dintre statele membre au raportat deja utilizarea metodelor electronice pentru efectuarea acestor controale încrucișate.

De asemenea, calitatea diferitelor surse de date este verificată la intrare, asigurându-se coerența internă a informațiilor și eliminarea erorilor evidente, inclusiv erorile de formatare și indicarea incorectă a speciilor, zonelor și prețurilor. Astfel cum a fost menționat mai sus, diferitele surse de date principale sunt verificate încă o dată reciproc pentru coerență, de multe ori prin mijloace electronice. În plus, anumite state membre, inclusiv Regatul Unit, au raportat că au încheiat acorduri de lucru cu alte state membre unde debarcă navele acestora, pentru schimbul de date cu scopul efectuării de controale încrucișate, în special în vederea monitorizării cotelor.

Acoperirea datelor din diferite surse este cuprinzătoare, iar majoritatea statelor membre au raportat că aceasta este completă. În cea mai mare parte, în cazul în care sunt utilizate surse de date administrative (jurnale, declarații de debarcare și note de vânzare), acestea reprezintă un recensământ complet fără utilizarea eșantionărilor statistice. În Suedia, jurnalele sunt atribuite în prealabil navelor, ceea ce asigură o rată de trimitere deosebit de ridicată. Lacunele din gradul de acoperire a datelor sunt compensate prin anchete statistice care pot acoperi operațiunile de pescuit total sau parțial.

Există norme stricte privind termenele de trimitere a notelor de vânzare, a jurnalelor și a declarațiilor de debarcare, aceste termene fiind respectate în majoritatea cazurilor atunci când debarcarea are loc pe teritoriul statului membru în cauză. În anumite cazuri, de exemplu atunci când se aplică trimiterea electronică a datelor, datele sunt actualizate zilnic. Statele membre raportează în mod frecvent probleme referitoare la întârzierile de primire a notelor de vânzare de la navele care au debarcat în alte state membre sau în țări terțe. Aceste întârzieri pot ajunge la câteva luni. Deși această problemă nu afectează în mod direct rapoartele care intră sub incidența Regulamentului (CE) nr. 1921/2006, care se aplică debarcărilor în teritoriul propriu al statului membru, ea are un impact asupra calității rapoartelor obligatorii privind capturile, în special pe termen scurt, deoarece înainte ca notele de vânzare să devină disponibile datele sunt substituite cu informații din jurnale, mai puțin precise. Întârzierile de trimitere a datelor pot duce la discrepanțe între informații care ar trebui să fie identice, trimise către Eurostat și către alte servicii ale Comisiei (DG MARE) în scopul monitorizării cotelor. Deși statele membre depun eforturi pentru a avea date complete cât mai curând posibil după încheierea anului de pescuit, bazele de date rămân deschise pentru corecții, deși în general la șase luni după anul de referință se efectuează puține actualizări semnificative.

Țările de Jos au raportat o problemă specifică referitoare la peștele prelucrat și congelat la bord, caz în care prima vânzare este înregistrată ca părăsind țara sub formă de export. În acest caz, înainte ca datele reale să devină disponibile, sunt furnizate informații cu privire la prețul mediu. În practică această situație se aplică la majoritatea capturilor în volum din Țările de Jos, care conțin mai ales specii pelagice (macrou, hering, putasu etc.). Alte state membre au raportat probleme similare, cum ar fi cazul în care peștele nu este vândut imediat și sunt furnizate estimări care utilizează vânzări din aceeași specie sau specii similare.

De asemenea, statele membre au raportat probleme referitoare la aplicarea în diferite state membre a unor coeficienți diferiți pentru conversia greutății debarcate în greutate în viu. Din nou, aceasta nu reprezintă o problemă directă pentru rapoartele care intră sub incidența Regulamentului (CE) nr. 1921/2006, deoarece acestea utilizează greutatea produsului mai degrabă decât greutatea în viu. Cu toate acestea, problema menționată a creat dificultăți în monitorizarea cotelor de către statele membre, precum și alte probleme legate de raportare. Această problemă va fi soluționată în mare parte de Regulamentul (CE) nr. 409/2009 al Comisiei[8], care stabilește coeficienți comuni pentru conversia greutății debarcate în greutate în viu pentru numeroase specii și produse.

De asemenea, a fost remarcată o problemă referitoare la identificarea speciilor. Au fost luate diferite inițiative pentru ameliorarea acestei situații, inclusiv furnizarea unor fișe de identificare către pescari. În cea mai mare parte, această problemă afectează speciile care nu se supun cotelor și cele pentru care debarcările sunt mici și neregulate. Speciile pot fi încadrate la un cod generic, chiar și atunci când speciile sunt identificate, de exemplu în cazul în care codul exact nu se află încă în sistem. Statele membre vor revizui aceste date, efectuând corecții acolo unde sunt identificate probleme. Danemarca a semnalat campanii ocazionale care abordează probleme particulare de raportare în rândul pescarilor.

UTILIZAREA DATELOR (DISEMINAREA DATELOR)

Rapoartele statelor membre sunt puse gratuit la dispoziția tuturor persoanelor cu acces la internet, prin intermediul bazei de date a Eurostat. Principalii utilizatori ai acestor statistici sunt DG MARE, în scopul politicii comune în domeniul pescuitului, precum și Consiliul Internațional pentru Explorarea Apelor Maritime (ICES), care utilizează datele Eurostat pentru a face recomandări către DG MARE cu privire la pescuitul în Atlanticul de Nord-Est.

PRINCIPALELE CONSTATăRI: ANALIZA REZULTATELOR

O sinteză a rezultatelor este prezentată în anexa la prezentul raport. Cantitatea totală și valoarea totală a debarcărilor au suferit din 2007 o scădere în majoritatea statelor membre, cu aproximativ 11% și, respectiv, 17% (tabelul 1). Cea mai mare scădere din 2007 a fost înregistrată pentru Țările de Jos (308 000 tone), Germania (83 000 tone) și Danemarca (79 000 tone).

Dintre statele membre, Spania, Italia, Regatul Unit și Franța au înregistrat cele mai mari valori ale debarcărilor (diagramele 1 și 2 din anexă). Cu toate acestea, debarcările cele mai importante ca volum au fost înregistrate în Danemarca. Acestea se explică prin capturile mari de pește pelagic de valoare relativ mică ale industriei de pescuit daneze.

Atât Norvegia, cât și Islanda, au înregistrat volume mai mari ale debarcărilor în comparație cu orice stat membru, majoritatea debarcărilor conținând doar două specii pelagice (43% și, respectiv, 63%)

În UE per ansamblu, majoritatea capturilor în volum au fost specii pelagice (hering, șprot, putasu și țipari etc.) (tabelul 2 din anexă) singura specie demersală pe primele 10 locuri ca volum fiind codul. Cu toate acestea, specii pelagice pescuite în volum mai mare tind să aibă o valoare mult mai mică decât speciile demersale. Langustina (homarul norvegian) este specia cu cea mai mare valoare totală în 2008, pe următoarele patru locuri ca valoare situându-se specii demersale.

Pentru anumite state membre au fost raportate cantități semnificative de debarcări încadrate la coduri generice de specii. Pentru Irlanda, Grecia și Italia, acestea au reprezentat peste 5% din debarcări. Pentru Spania, volumele înregistrate sub coduri generice au fost mari, însă au reprezentat o proporție relativ mică (sub 2%) din debarcările înregistrate. Este foarte probabil ca acest fapt să reflecte natura diversă a industriei de pescuit spaniole. Utilizarea codurilor generice de către Italia și Grecia poate fi, de asemenea, un indicator al diversității debarcărilor, însă și un rezultat al metodelor de colectare a datelor și a naturii artizanale a unei mari părți din flotele acestora.

CONCLUZII șI RECOMANDăRI

1. Majoritatea statelor membre au prezentat în detaliu metodologiile pe care le utilizează, cu descrierea surselor de date și a controalelor de calitate. Marea majoritate a datelor trimise către Eurostat sunt colectate ca parte a mecanismelor introduse în vederea controalelor și a aplicării legii. Eurostat se bazează în primul rând pe date provenite de la pescari, autoritățile naționale fiind responsabile cu asigurarea acurateței și calității datelor.

2. Statele membre nu au raportat diferențe deosebite referitoare la metodologiile privind informațiile furnizate serviciilor Comisiei (DG MARE și Eurostat). Prin reutilizarea datelor pentru scopuri statistice se asigură un cost suplimentar redus impus industriei pescuitului. Pentru minimizarea sarcinii de raportare a statelor membre către Comisia Europeană, există o cooperare tot mai strânsă între DG MARE și DG ESTAT prin dezvoltarea în comun de soluții informatice pentru colectarea și diseminarea datelor.

3. Identificarea cu precizie a speciilor, în special a speciilor mai puțin importante, precum și utilizarea codurilor generice pentru specii, reprezintă probleme actuale. Eurostat va introduce noi sisteme automate de validare a datelor, ceea ce va ajuta la rezolvarea acestor probleme. Este necesară o analizare mai detaliată a raportărilor de către anumite state membre referitoare la unele cantități semnificative de pește încadrate la coduri generice.

4. Diferitele surse de date administrative pot fi supuse reciproc unui control încrucișat pentru asigurarea coerenței. Utilizarea într-un mod integrat a acestor surse de date poate oferi o imagine cuprinzătoare și coerentă a activităților de pescuit. O mai bună încredere în calitatea datelor este oferită de controlul încrucișat cu activitățile de supraveghere. Utilizarea pe scară tot mai largă a metodelor electronice de colectare a datelor a dus la o îmbunătățire atât a timpului de transmitere, cât și a acurateței informațiilor. În multe state membre se află în curs de desfășurare activități de implementare a unor sisteme conforme cu noile cerințe europene.

5. Reducerea frecvenței rapoartelor reduce volumul de lucru al statelor membre. Datele continuă să reprezinte o sursă prețioasă de informații pentru elaborarea politicilor și pentru gestionarea piețelor în cadrul politicii comune în domeniul pescuitului.

ANEXĂ

DEBARCAREA PRODUSELOR PESCĂREȘTI ÎN UE ȘI AELS

Tabelul 1

[pic]

* Cifrele din 2008 referitoare la Lituania se află în curs de revizuire.

Cifrele referitoare la cantitate reprezintă greutatea produsului.

Diagrama 1

Valoarea totală a debarcărilor în 2008 – UE și AELS

[pic]

Diagrama 2

Volumul total al debarcărilor în 2008 – UE și AELS

[pic]

Tabelul 2

Cele 10 specii cu cel mai mare volum și valoare (UE) în 2008

[pic]

[1] JO L 403, 30.12.2006, p.1.

[2] Regulamentul (CEE) nr. 2847/93 al Consiliului din 12 octombrie 1993 de instituire a unui sistem de control aplicabil politicii comune din domeniul pescuitului. JO L 261, 20.10.1993, p. 1.

[3] Raportul special nr. 7/2007 privind sistemele de control, de inspecție și de sancțiuni în ceea ce privește normele de conservare a resurselor piscicole comunitare.

[4] Regulamentul (CEE) nr. 1224/2009 al Consiliului din 20 noiembrie 2009 de stabilire a unui sistem comunitar de control pentru asigurarea respectării normelor politicii comune în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 847/96, (CE) nr. 2371/2002, (CE) nr. 811/2004, (CE) nr. 768/2005, (CE) nr. 2115/2005, (CE) nr. 2166/2005, (CE) nr. 388/2006, (CE) nr. 509/2007, (CE) nr. 676/2007, (CE) nr. 1098/2007, (CE) nr. 1300/2008, (CE) nr. 1342/2008 și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1627/94 și (CE) nr. 1966/2006. JO L 343, 22.12.2009, p. 1.

[5] Articolul 9 din Regulamentul (CEE) al Consiliului nr. 2847/93.

[6] Regulamentul (CE) nr. 1966/2006 al Consiliului din 21 decembrie 2006 privind înregistrarea și comunicarea electronică a datelor referitoare la activitățile de pescuit și dispozitivele de teledetecție. JO L 409, 30.12.2006, p. 1.

[7] Uneltele de pescuit sunt clasificate în mod obișnuit în două categorii principale: fixe și mobile. Această clasificare se bazează pe comportamentul relativ al speciilor-țintă față de uneltele de pescuit. În cazul uneltelor fixe, captura de pește este în general rezultatul deplasării speciilor-țintă către unealta de pescuit (de exemplu capcane), în timp ce în cazul uneltelor mobile captura este în general rezultatul urmăririi țintite a speciilor-țintă (de exemplu traule, drage).

[8] Regulamentul (CE) nr. 409/2009 al Comisiei din 18 mai 2009 de stabilire a coeficienților de conversie și a codurilor de prezentare la nivel comunitar utilizate la conversia greutății peștelui procesat în greutate în viu și de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2807/83 al Comisiei. JO L 123, 19.5.2009, p. 78.