[pic] | COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE, |

Bruxelles, 20.2.2008

COM(2007) 746 final/2

Rectificare: - Elimină și înlocuiește Propunerea de regulament al Consiliului COM(2007) 746 final din 28.11.2007. Paragraful referitor la principiul subsidiarității din expunerea de motive a fost modificat. Prezenta rectificare se referă la toate versiunile lingvistice.

Propunere de

REGULAMENT AL CONSILIULUI

de stabilire a dispozițiilor de aplicare a Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată în ceea ce privește tratamentul aplicat serviciilor financiare și de asigurări

(prezentată de Comisie)

EXPUNERE DE MOTIVE

CONTEXTUL PROPUNERII

- Motivele și obiectivele propunerii

Propunerea de regulament include dispoziții de aplicare a articolului 135 alineatul (1) literele (a)-(g) și alineatul (1a) și a articolului 135a din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată. Aceste articole clarifică normele privind scutirea de taxa pe valoarea adăugată (TVA) a serviciilor financiare și de asigurări, având drept obiectiv garantarea unei aplicări mai uniforme a scutirii de TVA, întărind astfel certitudinea juridică și reducând sarcina administrativă a agenților economici și a administrațiilor fiscale. Clarificarea se referă la următoarele elemente:

- fundamentarea pe criterii economice obiective a condițiilor de aplicare a scutirii de TVA;

- precizarea faptului că scutirea se referă la furnizarea oricărui element constitutiv al unui serviciu financiar sau de asigurări, dacă acest element constituie un ansamblu distinct și dispune de caracteristicile specifice și esențiale ale serviciului scutit respectiv;

- se introducerea unui concept comun armonizat de intermediere în cazul serviciilor financiare și de asigurări.

Obiectivul prezentei propuneri este de a aprofunda conceptul clarificării și elementele descrise mai sus, întărind astfel certitudinea juridică și reducând sarcina administrativă a agenților economici și a administrațiilor fiscale. În acest scop, conceptul și condițiile stipulate la articolul 135 alineatul (1) literele (a)-(g) și alineatul (1a) și la articolul 135a din Directiva 2006/112/CE sunt abordate în funcție de scenarii economice specifice. Rezultă astfel o enumerare neexhaustivă de scenarii în cazul cărora regulamentul stabilește dacă se aplică sau nu scutirea de TVA pentru serviciile financiare și de asigurări. De exemplu: articolul 2 din regulament prevede că operațiunile de asigurare și reasigurare acoperă asigurările de viață, fie că este vorba de polițe individuale, fie de polițe de grup, precum și pensii și rente, cazuri în care asigurarea, pensiile sau rentele acoperă riscurile de deces sau de longevitate. Astfel, regulamentul elimină riscul unor eventuale litigii, oferind o soluție clară în multe situații, ceea ce întărește certitudinea juridică.

De asemenea, regulamentul se va aplica direct în toate statele membre și va contribui în mod semnificativ la reducerea sarcinilor administrative ale agenților economici și ale autorităților fiscale. În realitate, în multe cazuri, agenții economici aveau nevoie de consiliere fiscală din partea unor consultanți independenți și trebuiau să verifice, prin intermediul unor proceduri lungi și greoaie implicând ministerele de finanțe naționale, dacă un anumit serviciu pe care îl furnizează face obiectul scutirii de TVA. Administrațiile fiscale locale se confruntau, de asemenea, cu un număr mare de sarcini administrative în scopul clarificării cu ministerul de finanțe a procedurilor de urmat în anumite cazuri. În acele situații în care regulamentul oferă o soluție clară, agenții economici și administrațiile vor putea să aplice în mod corect scutirea de TVA în cazul serviciilor financiare și de asigurări, fără sarcini administrative suplimentare.

În ceea ce privește intermedierea în serviciile financiare și de asigurări, propunerea poate oferi o soluție clară doar într-un număr limitat de situații. Aceasta se datorează faptului că formele de intermediere și conceptele rămân solid ancorate în dreptul civil național, variind astfel în mod considerabil. Pentru a întări certitudinea juridică și în cazul acestui tip de servicii, regulamentul stabilește criterii obiective care trebuie aplicate atunci când se determină dacă un serviciu reprezintă un act de mediere distinct.

Regulamentul ține cont de jurisprudența relevantă a Curții Europene de Justiție, menținând astfel principiile bine stabilite de identificare a caracteristicilor relevante ale serviciilor financiare și de asigurări.

- Context general

Definițiile serviciilor financiare și de asigurări scutite sunt depășite și au condus la o interpretare și aplicare inegale a acestor scutiri de către statele membre. Părțile interesate se confruntă cu o complexitate juridică semnificativă a diverselor practici administrative, ceea ce determină o incertitudine juridică pentru agenții economici și autoritățile fiscale. Această incertitudine juridică a determinat, la rândul său, o creștere a numărului de acțiuni în justiție și a sarcinilor administrative ale agenților economici și ale administrațiilor care aplică aceste scutiri. De aceea, este necesar să se clarifice normele privind scutirea de TVA a serviciilor financiare și de asigurări pentru a crea o mai mare certitudine juridică și pentru a reduce sarcinile administrative ale agenților economici și ale administrațiilor fiscale. În 2006, a avut loc o consultare publică a părților interesate și s-a derulat un studiu independent „ Study to increase the Understanding of the Economic Effects of the VAT Exemption for Financial and Insurance Services ” (Studiu privind o mai mare conștientizare a efectelor economice ale scutirii de TVA în cazul serviciilor financiare și de asigurări), comandat de Comisie, care au confirmat această concluzie.

- Dispoziții în vigoare în domeniul propunerii

Articolul 135 alineatul (1) literele (a)-(g) și alineatul (1a) și articolul 135a din Directiva 2006/112/CE, dar prezentul proiect de propunere de regulament, fundamentat pe articolul 397 din directivă, introduce pentru prima dată dispozițiile de aplicare a scutirii de TVA în cazul serviciilor financiare și de asigurări.

- Coerența cu celelalte politici și obiective ale Uniunii

Acolo unde este posibil, noile definiții asigură o mai mare coerență cu normele pieței interne (de exemplu, fonduri de investiții, condiții de creditare, produse derivate).

Propunerea se înscrie în cadrul Strategiei Comisiei pentru simplificarea cadrului de reglementare [secțiunea 66 din COM(2006) 690]. Atât agenții economici, cât și autoritățile fiscale ale statelor membre vor beneficia de pe urma acestor simplificări. Totuși, aceste beneficii nu se pot cuantifica.

Propunerea va întări certitudinea juridică și va reduce sarcina administrativă a agenților economici și a autorităților fiscale naționale. Dat fiind faptul că va avea un impact pozitiv asupra costurilor, nu ar trebui să aibă efecte negative asupra prețului cu amănuntul al serviciilor financiare și de asigurări.

Consultarea păr ţILOR INTERESATE şI EVALUAREA IMPACTULUI

- Consultarea părților interesate

Metode de consultare, principalele sectoare vizate și profilul general al respondenților

Cu ocazia seminarului Fiscalis de la Dublin din decembrie 2004, agenții economici și statele membre au analizat diferitele probleme întâlnite de agenții economici, în special fenomenul externalizării, ajungându-se la concluzia comună că este necesară o inițiativă legislativă a serviciilor Comisiei.

În urma acestui seminar, Comisia a comandat un studiu unui grup de experți independenți pentru o mai mare conștientizare a efectelor economice ale scutirii de TVA în cazul serviciilor financiare și de asigurări și au avut loc o serie de consultări bilaterale cu statele membre și în cadrul Comisiei având drept rezultat elaborarea unui document care descria în linii mari problemele fundamentale identificate, precum și posibilele măsuri tehnice pentru soluționarea acestora. Aceste probleme au fost discutate cu părțile interesate și cu statele membre cu ocazia Conferinței privind fiscalitatea de la Bruxelles din mai 2006.

Un al doilea seminar Fiscalis a avut loc în martie 2007, având drept obiectiv familiarizarea agenților fiscali naționali cu politicile care implică modificări ale cadrului de reglementare și cu factorii economici care favorizează integrarea financiară transfrontalieră. Programul a inclus și chestiuni practice legate de punerea în aplicare în cadrul legislației actuale.

Rezumatul răspunsurilor și modul în care acestea au fost luate în considerare

Toate răspunsurile au confirmat faptul că incertitudinea juridică și sarcinile administrative care rezultă din aceasta constituie principala problemă care trebuie remediată în mod prioritar. Propunerea de regulament reflectă pe deplin această prioritate.

O consultare deschisă s-a derulat pe internet în perioada 9 mai 2006 – 09 iunie 2006. Comisia a primit 82 de răspunsuri. Rezultatele consultării sunt disponibile la adresahttp://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/article_2447_en.htm .

- Obținerea și utilizarea expertizei

Domeniile științifice/de expertiză în cauză

Studiu privind conștientizarea efectelor economice ale scutirii de TVA în cazul serviciilor financiare și de asigurări (Invitație la licitație nr.: taxud/2005/AO-006).

Metodologia utilizată

Studiu extern independent

Principalele organizații consultate/principalii experți consultați

PricewaterhouseCoopers

Sinteza opiniilor primite și utilizate

Nu a fost menționată existența unor riscuri potențiale grave cu consecințe ireversibile.

Există o coerență semnificativă între concluziile studiului, analiza proprie a Comisiei și reacțiile din partea părților interesate care au participat la consultarea publică, ceea ce permite Comisiei să impună prioritățile necesare și să își concentreze activitatea pe găsirea celor mai adecvate soluții. Propunerea de regulament este conformă cu aceste priorități.

Mijloace utilizate pentru punerea la dispoziția publicului a opiniilor formulate de experți

http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/publications/studies/index_en.htm

- Evaluarea impactului

Opțiunile avute în vedere au făcut obiectul unei descrieri detaliate în cadrul evaluării impactului:

Netaxare (p. 31); extinderea domeniului de aplicare pentru serviciile scutite (p. 32); limitarea uniformă a deducerii taxei în amonte (p. 33); opțiunea de taxare (p. 34); grupuri transfrontaliere în materie de TVA (p. 37); entități juridice unice și operațiuni transfrontaliere (p. 37); constituirea unui grup în materie de TVA (p. 38); mecanisme de partajare a costurilor (p. 41); nivel redus al TVA-ului pentru serviciile contractate în exterior (p. 44) și alte opțiuni (p. 44).

Comisia a realizat o evaluare a impactului prevăzută în programul de lucru (raportul evaluării impactului poate fi consultat în documentul TAXUD 15570).

Elementele juridice ale propunerii

- Rezumatul acțiunii propuse

Propunerea constă în două măsuri:

- enumerarea cazurilor care fac sau nu obiectul scutirii de TVA aplicabile serviciilor financiare și de asigurări;

- specificarea criteriilor obiective care trebuie aplicate pentru a determina dacă un serviciu reprezintă un act de mediere distinct.

- Temeiul juridic

Articolul 397 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului.

- Principiul subsidiarității

Principiul subsidiarității se aplică în măsura în care propunerea nu este de competența exclusivă a Comunității.

Obiectivele propunerii nu pot fi realizate într-o măsură suficientă de statele membre din următoarele motive:

Prezenta propunere respectă principiul subsidiarității din motivele de mai jos.

Normele privind scutirea de TVA a serviciilor financiare și de asigurări fac deja obiectul dispozițiilor comunitare de la articolul 135 din Directiva 2006/112/CE. În temeiul articolului 397 din directiva în cauză, introducerea unor dispoziții de aplicare necesită măsuri din partea legislatorului comunitar.

Statele membre nu ar putea adopta ele însele norme naționale noi incompatibile cu legislația comunitară existentă.

Măsurile adoptate doar de către statele membre nu ar putea îndeplini obiectivul unei interpretări și a unei aplicări armonizate a definițiilor serviciilor financiare și de asigurări scutite de TVA; aplicarea eterogenă de către statele membre constituie cauza problemelor întâlnite de agenții economici.

Statele membre nu pot modifica ele însele dreptul comunitar; numărul în creștere al litigiilor dintre autoritățile fiscale din statele membre și agenții economici a condus deja la sporirea considerabilă a sarcinilor administrative pentru aceste autorități fiscale și de asemenea, a compromis, în parte, securitatea bugetară. În această situație, unele măsuri naționale adoptate de statele membre ar putea crea o spirală descendentă pre un mediu de concurență fiscală neloială.

Prin acțiunea Comunității vor fi mai bine atinse obiectivele propunerii, din următorul motiv (următoarele motive).

Propunerile sunt incluse într-un proiect de regulament; nu poate exista decât o singură interpretare corectă a definiției serviciilor financiare și de asigurare scutite, care să se aplice pe teritoriul Comunității; acest obiectiv se poate îndeplini doar prin introducerea unor dispoziții de aplicare pentru articolele 135 și 135a din noua propunere de directivă prezentată în același timp cu proiectul de regulament, care modifică vechile definiții din Directiva 2006/112/CE.

Există un consens între serviciile Comisiei, părțile interesate, statele membre și experții independenți conform căruia doar legislația comunitară poate îndeplini obiectivele urmărite.

Motivele prezentate mai sus sunt evidente și demonstrează faptul că domeniul de aplicare al propunerii se limitează la ceea ce statele membre nu pot realiza într-o măsură suficientă ele însele, dar se poate realiza mai bine prin legislația comunitară.

Propunerile sunt incluse într-un proiect de regulament; nu poate exista decât o singură interpretare corectă a definiției serviciilor financiare și de asigurare scutite, care să se aplice pe teritoriul Comunității. acest obiectiv se poate îndeplini doar prin modificarea vechilor definiții din Directiva 2006/112/CE și prin introducerea simultană a unor dispoziții de aplicare suficient de precise.

Existența unor definiții și a unor criterii economice clare reduce riscul unor litigii și contribuie astfel la crearea unui mediu de certitudine juridică în cadrul căruia se reduc considerabil sarcinile administrative legate de demersurile pentru determinarea, dacă se poate împreună cu mai multe state membre, a modalității în care trebuie interpretate și aplicate definițiile.

- Principiul proporționalității

Propunerea respectă principiul proporționalității din următorul (următoarele) motiv(e).

În mediul fiscal complex al serviciilor financiare și de asigurări, nu poate exista decât o singură interpretare corectă a scutirii aplicabile acestor servicii în întreaga Comunitate. Acest obiectiv poate fi atins doar prin introducerea dispozițiilor de aplicare propuse, deoarece definesc în mod clar situațiile în care se aplică sau nu scutirea de TVA pentru serviciile financiare și de asigurări.

Numărul de acțiuni în justiție, în special proceduri preliminare la CEJ, a crescut în mod considerabil în ultimul deceniu. Majoritatea acestor cazuri se refereau la aplicarea deferită a definițiilor serviciilor financiare și de asigurări scutite. Existența unor definiții și a unor criterii economice clare reduce riscul unor litigii și contribuie astfel la crearea unui mediu de certitudine juridică în cadrul căruia se reduc considerabil sarcinile administrative legate de demersurile pentru determinarea, dacă se poate împreună cu mai multe state membre, a modalității în care trebuie aplicate normele.

- Alegerea instrumentelor

Instrumentele propuse: regulament.

Alte mijloace nu ar fi adecvate din următorul motiv (următoarele motive):

Un regulament este direct aplicabil și scutește agenții economici de a clarifica chestiuni juridice legate de aplicarea scutirii de TVA la administrațiile fiscale din diversele state membre. În situațiile prevăzute de regulament, administrațiile fiscale locale pot aplica în mod direct tratamentul adecvat în materie de TVA.

Implica ţII BUGETARE

Propunerea nu are implicații asupra bugetului comunitar.

Informa ţII SUPLIMENTARE

- Simplificare

Propunerea prevede simplificarea legislației, simplificarea procedurilor administrative pentru autoritățile publice (comunitare sau naționale), simplificarea procedurilor administrative pentru părțile private.

De asemenea, regulamentul va fi direct aplicabil în toate statele membre și va reduce complexitatea aplicării scutirilor de TVA în cazul serviciilor financiare și de asigurări prin enumerarea situațiilor care fac sau nu obiectul scutirii.

Administrațiile fiscale locale se confruntă cu un volum mare de sarcini administrative în scopul clarificării cu ministerul de finanțe a procedurilor de urmat în anumite cazuri. De asemenea, ministerele de finanțe consacră un volum considerabil de resurse pentru acest tip de coordonare. În multe situații, regulamentul oferă o soluție clară, astfel că administrațiile vor putea să aplice în mod corect scutirea de TVA în cazul serviciilor financiare și de asigurări, fără ca aceasta să presupună o sarcină administrativă.

În multe cazuri, agenții economici aveau nevoie de consiliere fiscală din partea unor consultanți independenți și trebuiau adesea să verifice, prin intermediul unor proceduri lungi și greoaie, implicând ministerele de finanțe naționale, dacă un anumit serviciu pe care îl furnizează face sau nu obiectul scutirii de TVA. În multe situații, regulamentul oferă o soluție clară, astfel încât agenții economici vor putea să aplice în mod corect scutirea de TVA în cazul serviciilor financiare și de asigurări, fără ca aceasta să presupună o sarcină administrativă.

Propunere de

REGULAMENT AL CONSILIULUI

de stabilire a dispozițiilor de aplicare a Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată în ceea ce privește tratamentul aplicat serviciilor financiare și de asigurări

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată[1], în special articolul 397,

având în vedere propunerea Comisiei[2],

întrucât:

(1) Normele actuale care reglementează scutirea de TVA a serviciilor financiare și de asigurări, stabilite prin Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată[3] sunt depășite și au condus la o interpretare și la o aplicare inegale. Complexitatea normelor și diversitatea practicilor administrative creează o incertitudine juridică pentru agenții economici și autoritățile fiscale. Această incertitudine a generat un număr mare de litigii și a sporit sarcinile administrative. De aceea, este necesar să se precizeze care sunt serviciile financiare și de asigurări scutite, întărindu-se astfel certitudinea juridică și reducând sarcinile administrative ale agenților economici și ale autorităților.

(2) Directiva 2006/112/CE a fost modificată prin Directiva 20XX/XXX/CE în ceea ce privește tratamentul aplicat serviciilor financiare și de asigurări, pentru a reflecta evoluțiile de pe piața serviciilor financiare. Pentru a asigura o aplicare uniformă a articolului 135 alineatul (1) literele (a)-(g) și a articolului 135a din Directiva 2006/112/CE și pentru a favoriza o interpretare armonizată în ceea ce privește serviciile scutite în temeiul acestor dispoziții, trebuie precizate serviciile care intră sau nu în categoriile menționate la articolul 135 alineatul (1) literele (a)-(g) din directivă.

(3) Este necesară stabilirea unor norme pentru abordarea anumitor probleme de aplicare specifice pentru a asigura un tratament corect al acestora în întreaga Comunitate. De asemenea, trebuie aduse clarificări în privința serviciilor care intră sub incidența articolului 135 alineatul (1) literele (a)-(g) și alineatul (1a) din Directiva 2006/112/CE. Având în vedere complexitatea piețelor serviciilor financiare și dezvoltarea permanentă de noi produse, enumerarea situațiilor care fac sau nu obiectul scutirilor nu ar trebui să fie exhaustivă.

(4) Există o incertitudine în ceea ce privește tratamentul aplicat anumitor servicii care formează un ansamblu distinct, dar care, în același timp, sunt și elemente constitutive ale unor servicii financiare sau de asigurări. De aceea, este necesar să se precizeze serviciile care au caracteristicile specifice și esențiale ale serviciilor scutite și cele care nu au aceste caracteristici. Având în vedere criteriile stabilite de jurisprudența Curții de Justiție a Comunităților Europene, ar trebui să se facă distincția între serviciile care modifică situația financiară sau juridică a părților implicate într-o operațiune scutită de TVA și serviciile care, dimpotrivă, sunt doar prestații materiale sau tehnice.

(5) În conformitate cu principiul proporționalității, este necesar ca, pentru a atinge obiectivul unei aplicări mai uniforme a actualului sistem al taxei pe valoarea adăugată, să se stabilească dispoziții de aplicare a articolului 135 alineatul (1) literele (a)-(g) și alineatul (1a) și a articolului 135a din Directiva 2006/112/CE. Prezentul regulament nu dispune mai mult decât ceea ce este necesar pentru îndeplinirea obiectivelor urmărite, în conformitate cu articolul 5 al treilea paragraf din tratat.

(6) Este necesar ca Directiva 20XX/XXX/CE și prezentul regulament să intre în vigoare la aceeași dată,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Capitolul I Obiect

Articolul 1

Prezentul regulament stabilește dispozițiile de aplicare ale articolului 135 alineatul (1) literele (a)-(g) și a articolului 135a din Directiva 2006/112/CE.

Capitolul II Servicii financiare și de asigurări scutite

Articolul 2

Definiția „operațiunilor de asigurare și reasigurare”, prevăzută la articolul 135a punctul (1) din Directiva 2006/112/CE se referă cel puțin la următoarele:

(1) asigurări de viață, fie că este vorba de polițe individuale sau de polițe de grup, precum și pensiile și rentele, în cazul în care asigurarea, pensia sau renta acoperă riscurile de deces sau de longevitate, inclusiv bolile în fază terminală, bolile grave, invaliditatea datorată stării proaste de sănătate, invaliditatea permanentă, moartea accidentală și nevoia de îngrijiri pe termen lung;

(2) asigurare de boală și asigurare pentru șomaj;

(3) asigurare de sănătate;

(4) asigurare de daune, inclusiv în caz de incendiu, inundații, dezastre naturale, accidente, defecțiuni ale utilajelor, acte de criminalitate și de terorism;

(5) asigurare de răspundere civilă;

(6) asigurare de pierderi financiare;

(7) retrocesiune, coasigurare, utilizarea în comun a asigurării sau a reasigurării.

Articolul 3

1. Definiția „acordării de credite”, prevăzută la articolul 135a punctul (2) din Directiva 2006/112/CE se referă cel puțin la următoarele:

(a) împrumuturi, sindicalizate sau nu, inclusiv împrumuturile acordate ca element de finanțare în cadrul furnizării de bunuri sau servicii, cu condiția ca elementul de finanțare să nu fie parte integrantă din prețul respectivelor bunuri sau servicii;

(b) împrumuturile garantate prin bunuri imobiliare, inclusiv împrumuturile ipotecare;

(c) împrumuturile garantate prin bunuri mobiliare, inclusiv împrumuturile cu gaj;

(d) mecanismele de creditare prin care o persoană poate dispune de fonduri până la un nivel fix.

2. Definiția „acordării de credite”, prevăzută la articolul 135a punctul (2) din Directiva 2006/112/CE nu se referă la următoarele:

(a) acordurile care prevăd o plată eșalonată sau o prelungire a termenului de plată pentru furnizarea de bunuri sau servicii;

(b) acordarea de credite legate de achiziționarea în rate sau în leasing, atunci când prețul creditului face parte integrantă din prețul achiziționării în rate sau în leasing;

(c) furnizarea de carduri de debit sau cartele preplătite.

Articolul 4

1. Definiția „garantării datoriilor”, prevăzută la articolul 135a punctul (3) din Directiva 2006/112/CE se referă cel puțin la următoarele:

(a) swap pe risc de credit;

(b) garanții vamale.

2. Definiția „garantării datoriilor”, prevăzută la articolul 135a punctul (3) din Directiva 2006/112/CE nu se referă la următoarele:

(a) furnizarea de garanții pentru repararea și înlocuirea bunurilor care prezintă defecte;

(b) transferul bunurilor destinate a fi utilizate ca garanție pentru o datorie care nu rezultă din acordarea unui credit;

(c) furnizarea de garanții destinate să acopere plata restantă a unei chirii sau sumele care rezultă din neplata unei chirii;

(d) furnizarea de garanții pentru creditul de export;

(e) asumarea unor obligații de natură nepecuniară.

Articolul 5

1. Definiția „depozitului financiar”, prevăzută la articolul 135a punctul (4) din Directiva 2006/112/CE se referă cel puțin la următoarele:

(a) depozitele la vedere;

(b) depozitele de economii;

(c) depozitele la termen;

(d) depozitele sub forma unor certificate de economii;

(e) obligațiuni de economii ( saving bonds );

(f) depozitele efectuate în schimbul unei rente garantate sau al unui sold de capital acumulat în momentul pensionării, inclusiv depozitele efectuate în cadrul planurilor de pensii;

(g) depozitele cu capitalizare;

(h) pensiile și rentele garantate atunci când riscul de deces sau de longevitate acoperit are doar un caracter auxiliar.

2. Definiția „depozitului financiar”, prevăzută la articolul 135a punctul (4) din Directiva 2006/112/CE nu se referă la următoarele:

(a) depozitele pentru păstrarea în siguranță a obiectelor de colecție sau a instrumentelor care atestă un drept, un titlu sau o creanță;

(b) închirierea de seifuri și spații și locații securizate.

Articolul 6

Definiția „administrării conturilor”, prevăzută la articolul 135a punctul (5) din Directiva 2006/112/CE se referă cel puțin la următoarele:

(1) administrarea conturilor de depozit;

(2) administrarea conturilor curente;

(3) depozitul, transferul și retragerea unor sume de bani în sau dintr-un cont bancar, fie pe cale electronică, fie în mod obișnuit;

(4) serviciile legate de cecurile aferente unui cont specific;

(5) ordinele permanente;

(6) debitele directe;

(7) accesul la serviciile bancare prin internet și telefon și administrarea acestora;

(8) cardurile de debit și cardurile cu memorie ( smart) aferente unui cont specific;

(9) compensarea și transferul de fonduri între operatori financiari;

(10) transferul de fonduri dintr-un anumit cont către alte suporturi monetare, cum sunt cartelele telefonice, creditele pentru telefoanele mobile și alte suporturi care permit plata bunurilor și a serviciilor;

(11) trierea și numărarea sumelor de bani aferente unui cont specific;

(12) crearea facilităților de credit.

Articolul 7

Definiția „operațiunilor de schimb valutar”, prevăzută la articolul 135a punctul (6) din Directiva 2006/112/CE nu se referă la următoarele:

(1) operațiunile care implică obiecte de colecție, cum sunt monedele din aur, din argint sau din alt metal sau bancnotele neutilizate în mod normal ca mijloc de plată legal, precum și monedele cu valoare numismatică;

(2) schimbul de valută neutilizată în mod normal ca mijloc de plată legal.

Articolul 8

1. Definiția „furnizării de lichidități”, prevăzută la articolul 135 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112/CE se referă cel puțin la următoarele:

(a) distribuirea manuală sau automată de lichidități;

(b) serviciile de cecuri de călătorie;

(c) serviciile privind cecurile nelegate de un anumit cont;

(d) scrisorile de credit;

(e) schimbul de bancnote și monede în aceeași monedă de schimb.

2. Definiția „furnizării de lichidități”, prevăzută la articolul 135 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112/CE nu se referă la următoarele:

(a) operațiunile care implică obiecte de colecție, cum sunt monedele din aur, din argint sau din alt metal sau bancnotele neutilizate în mod normal ca mijloc de plată legal, precum și monedele cu valoare numismatică;

(b) distribuirea de valută neutilizată în mod normal ca mijloc de plată legal.

Articolul 9

Definiția „furnizării de valori mobiliare”, prevăzută la articolul 135a punctul (8) din Directiva 2006/112/CE se referă cel puțin la următoarele:

(1) titlurile de capital, inclusiv acțiunile;

(2) titlurile de creanță, inclusiv obligațiunile negarantate, obligațiunile și obligațiunile corporatiste, biletele la ordin, titlurile de creanță în eurovalute și alte efecte de comerț negociabile;

(3) titlurile hibride, inclusiv acțiunile privilegiate, certificatele de subscriere a acțiunilor, instrumentele convertibile sub forma obligațiunilor sau a acțiunilor cu prioritate care pot fi convertite în acțiuni normale ale societății emitente;

(4) titlurile care atestă participații la organismele de plasament colectiv, cum sunt fondurile de investiții cu capital variabil sau fix, fondurile cotate, fondurile mutuale și de pensii, fondurile speculative și fondurile de plasamente imobiliare.

Capitolul III Servicii de intermediere și de administrare scutite

Articolul 10

1. În sensul articolului 135a punctul (9) din Directiva 2006/112/CE, o activitate constituie un act de mediere distinct cel puțin atunci când sunt îndeplinite una sau mai multe din condițiile de mai jos:

(a) intermediarul are dreptul de a impune obligații furnizorului sau clientului serviciului financiar sau de asigurări scutit;

(b) activitatea poate implica crearea, continuarea, modificarea sau încetarea drepturilor și a obligațiilor părților în ceea ce privește un serviciu financiar sau de asigurări scutit;

(c) activitatea constă în oferirea de consiliere care necesită cunoștințe specializate referitoare la un serviciu financiar sau de asigurări scutit.

2. Atunci când, în alte situații decât cele care intră sub incidența alineatului (1), un serviciu este standardizat în așa fel încât o persoană îl poate furniza pe baza unor instrucțiuni prealabile, acesta nu constituie un act de mediere distinct în sensul articolului 135a punctul (9) din Directiva 2006/112/CE.

Articolul 11

1. Definiția „intermedierii în operațiunile de asigurare și tranzacții financiare”, prevăzută la articolul 135a punctul (9) din Directiva 2006/112/CE se referă cel puțin la următoarele:

(a) furnizarea de servicii care implică negocierea condițiilor de vânzare a produsului;

(b) brokerajul acțiunilor și al împrumuturilor ipotecare.

2. Definiția „intermedierii în operațiunile de asigurare și tranzacții financiare”, prevăzută la articolul 135a punctul (9) din Directiva 2006/112/CE nu se referă la următoarele:

(a) servicii standardizate furnizate de centrele de asistență prin telefon;

(b) găzduirea de servicii, găzduirea pe internet, alte servicii internet sau de găzduire;

(c) publicitate și alte servicii de informare.

Articolul 12

1. Definiția „gestionării fondurilor de investiții”, prevăzută la articolul 135a punctul (11) din Directiva 2006/112/CE se referă cel puțin la următoarele:

(a) gestionarea și alocarea strategică și tactică a activelor, inclusiv gestionarea valutelor și a riscurilor;

(b) gestionarea operațională a activelor, inclusiv selecția titlurilor de valoare, luarea de decizii și punerea în aplicare a acestora, deciziile privind achiziționarea și vânzarea investițiilor, compensarea tranzacțiilor, relația cu brokerii înaintea negocierii, administrarea și controlul tranzacțiilor, precum și relația cu brokerii și cu depozitarul după negociere;

(c) constituirea de garanții, inclusiv gestionarea portofoliului de acoperire;

(d) gestionarea acțiunilor sau a participațiilor, inclusiv în ceea ce privește distribuția și relația fiduciară;

(e) organizarea și tratamentul împrumuturilor de titluri și obligațiuni;

(f) tratamentul ordinelor de fonduri, inclusiv tratamentul automat;

(g) analizele de piață și de întreprindere;

(h) măsurarea performanțelor, inclusiv furnizarea de rapoarte privind evoluția investițiilor și analiza distribuției încasărilor;

(i) furnizarea de evaluări, elaborarea cererilor de rambursare a taxelor, furnizarea de informații de gestiune și calcularea valorii activului net;

(j) păstrarea, conservarea în siguranță și verificarea titlurilor;

(k) supravegherea fondului de către depozitar;

(l) plata dividendelor către clienți și votul prin procură.

2. Definiția „gestionării fondurilor de investiții”, prevăzută la articolul 135a punctul (11) din Directiva 2006/112/CE nu se referă la următoarele:

(a) auditul extern al fondului, comercializarea și gestionarea cheltuielilor generale ale fondului;

(b) dezvoltarea de sisteme, de exemplu planificarea și implementarea noilor tehnologii, îmbunătățirea și întreținerea sistemelor existente;

(c) servicii de conformitate legislativă.

Capitolul IV Servicii care au caracteristicile specifice și esențiale ale unui serviciu scutit

Articolul 13

1. În sensul articolului 135 alineatul (1a) din Directiva 2006/112/CE, se consideră că au caracteristicile specifice și esențiale ale unui serviciu scutit cel puțin următoarele servicii:

(a) gestionarea portofoliului;

(b) emiterea de contracte și certificate care atestă drepturile beneficiarului unui serviciu financiar sau de asigurări scutit;

(c) cesionarea, reînnoirea, modificarea și rezilierea unor contracte care implică un serviciu financiar sau de asigurări scutit;

(d) serviciile legate de condițiile de creditare, inclusiv evaluarea solvabilității furnizorului sau a beneficiarului unui serviciu financiar sau de asigurări;

(e) evaluarea garanțiilor financiare.

2. În sensul articolului 135 alineatul (1a) din Directiva 2006/112/CE, se consideră că nu au caracteristicile specifice și esențiale ale unui serviciu scutit cel puțin următoarele servicii:

(a) păstrarea în siguranță a obiectelor de valoare;

(b) sarcinile administrative;

(c) colectarea și recuperarea creanțelor;

(d) serviciile juridice, contabilitatea, auditul și evidența contabilă;

(e) serviciile legate de conformitatea legislativă;

(f) verificarea identității, controlul spălării de bani și al fraudelor;

(g) serviciile de colectare a datelor pentru reciclarea bancnotelor și a monedelor;

(h) comercializarea, cercetarea, identificarea și dezvoltarea de produse noi sau de noi oportunități;

(i) furnizarea și elaborarea de programe informatice;

(j) închirierea seifurilor și a altor spații securizate;

(k) serviciile care oferă dreptul sau posibilitatea de a primi bunuri sau servicii.

Articolul 14

1. Se consideră că au caracteristicile specifice și esențiale ale „operațiunilor de asigurare și reasigurare” menționate la articolul 135a punctul (1) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(a) subscrierea riscurilor;

(b) gestionarea riscurilor și a investițiilor;

(c) gestionarea plății daunelor;

(d) emisiunea de produse derivate de asigurare nenegociabile.

2. Se consideră că evaluarea daunelor nu are caracteristicile specifice și esențiale ale „operațiunilor de asigurare și reasigurare” menționate la articolul 135a punctul (1) din Directiva 2006/112/CE.

Articolul 15

Se consideră că au caracteristicile specifice și esențiale ale „acordării de credite” menționate la articolul 135a punctul (2) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(1) evaluarea, previziunea și controlul riscurilor de credit și a pierderilor legate de riscurile de credit, inclusiv strategia de credit;

(2) subscrierea creditelor;

(3) evidențele, organizarea și controlul plăților efectuate în cazul unui credit;

(4) emisiunea de produse derivate de creditare;

(5) evaluarea garanțiilor nefinanciare.

Articolul 16

1. Se consideră că au caracteristicile specifice și esențiale ale „garantării datoriilor” menționate la articolul 135a punctul (3) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(a) introducerea și controlul instrumentelor de garantare a datoriilor;

(b) produsele derivate de garantare a creditelor.

2. Se consideră că vânzarea bunurilor preluate ca urmare a neplății împrumutului ipotecar nu are caracteristicile specifice și esențiale ale „garantării datoriilor” menționate la articolul 135a punctul (3) din Directiva 2006/112/CE.

Articolul 17

Se consideră că au caracteristicile specifice și esențiale ale „depozitelor financiare” menționate la articolul 135a punctul (4) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(1) trierea și numărarea sumelor de bani în vederea constituirii unui depozit;

(2) raportarea soldului depozitelor și calcularea dobânzii, elaborarea extraselor de cont și monitorizarea angajamentelor;

(3) calcularea taxelor și a comisioanelor în cazul anulării planurilor de pensii;

(4) bugetarea conturilor, inclusiv studiile de fezabilitate economică pentru evaluarea cerințelor clienților;

(5) păstrarea în siguranță a certificatelor pentru depozite;

(6) acceptarea automată a fondurilor vărsate pentru depozite;

(7) emisiunea de produse derivate legate de depozite.

Articolul 18

1. Se consideră că au caracteristicile specifice și esențiale ale „administrării conturilor” menționate la articolul 135a punctul (5) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(a) serviciile între operatori care implică transferul fondurilor între conturile financiare și compensarea transferului;

(b) afilierea, aderarea sau abonarea la serviciile de carduri de plată sau sisteme de plată aferente unui cont bancar;

(c) serviciile de control care prevăd elemente securizate pentru buna execuție a transferului de fonduri între conturile financiare;

(d) elaborarea de extrase destinate clienților sau comercianților;

(e) verificarea plăților;

(f) emisiunea de carnete de cecuri pentru un anumit cont.

2. Se consideră că nu au caracteristicile specifice și esențiale ale „administrării conturilor” menționate la articolul 135a punctul (5) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(a) imprimarea generală a carnetelor de cecuri;

(b) furnizarea de carduri nepersonalizate;

(c) găzduirea pe internet;

(d) închirierea de terminale și alte echipamente pentru procesarea plăților cu ajutorul cardurilor.

Articolul 19

1. Se consideră că au caracteristicile specifice și esențiale ale „operațiunilor de schimb valutar” sau ale „furnizării de lichidități” menționate la articolul 135 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(a) elaborarea de extrase destinate clienților și comercianților în cadrul schimbului și distribuirii de bancnote și monede;

(b) serviciile operaționale pentru bancomate, furnizate între instituțiile financiare;

(c) operațiuni de cont, operațiuni la termen, operațiuni „futures”, schimbul de valută ( forex și currency swaps ) și contractele de opțiuni pe cursul de schimb;

(d) emisiunea de produse derivate legate de schimb.

2. Se consideră că nu au caracteristicile specifice și esențiale ale „operațiunilor de schimb valutar” sau ale „furnizării de lichidități” menționate la articolul 135 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(a) păstrarea în siguranță și depozitarea banilor;

(b) serviciile de curierat și transport al titlurilor de valoare;

(c) publicarea de informații referitoare la cursul de schimb;

(d) instalarea bancomatelor.

Articolul 20

Se consideră că au caracteristicile specifice și esențiale ale „furnizării de valori mobiliare” menționate la articolul 135a punctul (8) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(1) emisiunea de opțiuni, contracte „futures” și contracte la termen pentru titlurile de valoare;

(2) emisiunea de swaps pe randamentul acțiunilor și pe randamentul total al titlurilor;

(3) emisiunea de produse derivate negociabile privind titlurile de creanțe, inclusiv swaps pe rata dobânzii;

(4) evaluarea performanțelor, ratingul, previziunile și controlul titlurilor de valoare;

(5) organizarea și supravegherea tranzacțiilor în cadrul contractelor de valori mobiliare, inclusiv eventualele drepturi de vot.

Capitolul V Dispoziții finale

Articolul 21

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la publicarea în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .

Prezentul regulament se aplică începând cu …. [data transpunerii directivei + 1]

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.

Adoptat la Bruxelles,

Pentru Consiliu

Președintele

[1] JO L 347, 11.12.2006, p. 1. Directivă modificată ultima dată prin Directiva 20XX/XXX/CE (JO XXX).

[2] JO C …, p. …

[3] JO L 347, 11.12.2006, p. 1.