SISTEMUL EUROPEAN DE PREFERINȚE TARIFARE GENERALIZATE

Sistemul european de preferințe tarifare generalizate (denumit în continuare „SPG”) este un sistem generalizat, nereciproc și nediscriminatoriu de regimuri comerciale preferențiale prin care UE oferă acces preferențial la piețele sale țărilor în curs de dezvoltare. În conformitate cu articolul 208 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și cu obiectivul prioritar pe termen lung al UE de dezvoltare durabilă, obiectivele generale ale SPG sunt acordarea de asistență țărilor în curs de dezvoltare în scopul reducerii sărăciei, prin acordarea unui acces preferențial la piețele UE și pentru a promova dezvoltarea durabilă.

Scopul SPG este de a stimula exporturile în UE ale țărilor în curs de dezvoltare prin intermediul tarifelor preferențiale, accentul punându-se pe țările cu nevoile cele mai acute, încurajându-se creșterea exporturilor din țările în curs de dezvoltare ale produselor existente sau diversificarea exporturilor prin introducerea de noi produse. Obiectivul este acordarea posibilității acestor țări de a-și dezvolta industriile, aceasta ducând la creșterea productivității, a competitivității și, poate, la încurajarea diversificării și a investițiilor. În temeiul politicii UE pentru dezvoltare durabilă, SPG are, de asemenea, scopul de a stimula țările în curs de dezvoltare să se angajeze să ratifice și să pună în aplicare efectiv convențiile internaționale de bază privind drepturile omului și ale lucrătorilor, privind protecția mediului și buna guvernanță.

UE a adoptat SPG în urma recomandării Conferinței Organizației Națiunilor Unite pentru Comerț și Dezvoltare (UNCTAD) din 1968 de a crea un „sistem generalizat de preferințe tarifare” prin care țările dezvoltate ar putea acorda preferințe comerciale tuturor țărilor în curs de dezvoltare. În sistemul OMC/GATT, SPG este reglementat prin „Decizia privind tratamentul diferențiat și mai favorabil, reciprocitatea și o mai mare participare a țărilor în curs de dezvoltare” (cunoscută sub numele de „Clauza de abilitare”).

Comunitatea Europeană a fost prima care a pus în aplicare sistemul SPG în 1971. De atunci, SPG s-a modificat considerabil. Pentru a ajusta sistemul în mod regulat, potrivit cu schimbările din sistemul de comerț multilateral, s-a hotărât ca sistemul SPG să fie pus în aplicare în cadrul unor cicluri de 10 ani. Actualul ciclu a început în 2006 și se va încheia în 2015. Sistemul este pus în aplicare prin regulamente succesive care se aplică pe o perioadă de trei ani, pentru a se asigura posibilitatea de actualizare a SPG în mod regulat, pentru a se ține cont de evoluțiile datelor comerciale relevante. Actualul sistem SPG a fost stabilit prin Regulamentul (CE) nr. 732/2008 al Consiliului[1] (regulamentul SPG) care a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2009 și va expira la 31 decembrie 2011. La 26 mai 2010, Comisia a adoptat o propunere de extindere a valabilității respectivului regulament până la 31 decembrie 2013, pentru a permite pregătirea revizuirii SPG. Această propunere a fost prezentată Consiliului și Parlamentului European[2] la aceeași dată.

SPG prevede trei tipuri de regimuri pentru beneficiarii săi: regimul general, regimul special de încurajare a dezvoltării durabile și a bunei guvernanțe (denumit în continuare „SPG+”) și inițiativa „totul în afară de arme” (EBA).

SPG+

Regimul SPG+ oferă reduceri suplimentare de tarife, pe lângă cele disponibile în cadrul regimului SPG general, unui grup de țări în curs de dezvoltare care sunt vulnerabile – din cauza lipsei de diversificare a bunurilor comercializate și a insuficientei integrări în sistemul comercial internațional. Pentru a se califica pentru SPG+, acestea trebuie să ratifice și să pună în aplicare anumite convenții esențiale pentru drepturile omului, dreptul muncii, de mediu și bună guvernanță. SPG+ este destinat să încurajeze creșterea economică și, astfel, să răspundă pozitiv necesității de dezvoltare durabilă.

Conform criteriilor de eligibilitate pentru SPG+, astfel cum prevede articolul 8 alineatul (1) din regulamentul SPG, preferințele din cadrul regimului special de încurajare a dezvoltării durabile și a bunei guvernări poate să se acorde unei țări care:

- a ratificat și a pus efectiv în aplicare convențiile enumerate în anexa III și

- își ia angajamentul să mențină ratificarea convențiilor și legislația și măsurile de punere în aplicare și acceptă ca punerea în aplicare să facă periodic obiectul unei supravegheri și a unei examinări, în conformitate cu dispozițiile de aplicare a convențiilor pe care le-a ratificat și

- este considerată țară vulnerabilă.

Criteriile pentru stabilirea vulnerabilității sunt prevăzute la articolul 8 alineatul (2) din regulamentul SPG. O țară vulnerabilă este aceea:

- care nu este clasificată de Banca Mondială ca țară cu venit ridicat timp de trei ani consecutivi și ale cărei principale cinci secțiuni ale importurilor sale către UE reglementate de sistemul de preferințe generalizate reprezintă mai mult de 75% din valoarea totală a importurilor sale reglementate prin SPG; și

- pentru care importurile în UE reglementate prin SPG reprezintă mai puțin de 1% din valoarea totală a importurilor în UE reglementate prin SPG.

Regimul SPG+ a fost acordat dacă o țară sau un teritoriu a depus o cerere în acest sens până la 31 octombrie 2008 sau până la 30 aprilie 2010, iar examinarea cererii a arătat că țara sau teritoriul solicitant îndeplinesc condițiile.

SITUAȚIA ACTUALĂ

În conformitate cu articolul 8 alineatul (3) din regulamentul SPG, înainte de expirarea perioadei de aplicare a prezentului regulament și în timp util pentru examinarea regulamentului următor, Comisia trebuie să prezinte Consiliului un raport privind situația de ratificare a convențiilor enumerate în Anexa III și privind recomandările formulate de organele de supraveghere relevante.

Actualul raport prezintă situația ratificării și a punerii efective în aplicare a convențiilor enumerate în anexa III de către 16 țări beneficiare ale regimului SPG+: Armenia, Azerbaidjan, Bolivia, Columbia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Georgia, Guatemala, Honduras, Mongolia, Nicaragua, Panama, Peru, Paraguay și Sri Lanka.

La 9 decembrie 2008, Comisia a adoptat o decizie[3] de stabilire a listei beneficiarilor SPG+. Regimul SPG+ a fost acordat acelor țări care au îndeplinit cerințele stabilite în regulamentul SPG. Lista cuprindea următoarele 16 țări: Armenia, Azerbaidjan, Bolivia, Columbia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Georgia, Guatemala, Honduras, Mongolia, Nicaragua, Peru, Paraguay Sri Lanka și Venezuela.

În comparație cu regimul SPG+ anterior, pentru anii 2006-2008[4], existau trei noi țări vizate de preferințele SPG+: Armenia, Azerbaidjan și Paraguay. Moldova și Venezuela au încetat să mai beneficieze. În martie 2008, Moldova a fost înlăturată din lista de țări beneficiare, deoarece a primit preferințe autonome, în temeiul unui instrument legal separat al UE. În august 2009, Venezuela a fost eliminată de pe lista de țări beneficiare[5], deoarece nu a ratificat Convenția Organizației Națiunilor Unite (ONU) împotriva corupției.

Panama nu a depus o cerere de aplicare a SPG+ până la termenul-limită de 31 octombrie 2008 și, prin urmare, nu a beneficiat de regimul SPG+ de la 1 ianuarie 2009 până la 30 iunie 2010[6].

Începând de la 16 august 2010, regimul SPG+ a fost retras temporar pentru Sri Lanka (pentru detalii, a se vedea secțiunea privind convențiile pentru drepturile omului).

A. Situația privind ratificarea

Toate țările beneficiare au ratificat toate convențiile enumerate în anexa III din regulamentul SPG.

B. Situația punerii efective în aplicare

În conformitate cu articolul 8 alineatul (3) din regulamentul SPG, Comisia trebuie să supravegheze situația ratificării și punerea efectivă în aplicare a convențiilor SPG+ prin examinarea informațiilor disponibile furnizate de organele de supraveghere relevante. Comisia va monitoriza punerea efectivă în aplicare a convențiilor internaționale, în conformitate cu mecanismele de punere în aplicare ale acestora. În consecință, examinarea conformării la cerințele sistemului se bazează pe rapoarte și observații ale organismelor de supraveghere ale organizațiilor internaționale relevante.

Raportul furnizează o perspectivă generală asupra concluziilor organismelor de supraveghere. Recomandările detaliate ale organismelor de supraveghere ale ONU și ale Organizației Internaționale a Muncii (OIM), precum și ale altor comitete de supraveghere a conformității/punerii în aplicare sunt incluse în anexa IV la documentul de însoțire al raportului SPG+. În special, monitorizarea s-a concentrat asupra modului în care s-a modificat situația de la raportul precedent.

Convenții pentru drepturile omului

În general, țările beneficiare se conformează cerințelor privind punerea în aplicare efectivă a convențiilor pentru drepturile omului. Cu toate acestea, au existat întârzieri din partea majorității țărilor în ceea ce privește raportarea către organismele de supraveghere ale ONU. Totuși, organismele de supraveghere au observat un număr de evoluții favorabile, inclusiv adoptarea de măsuri legislative și politice în vederea punerii în aplicare a convențiilor. Organismele de supraveghere au salutat aceste evoluții pozitive și au recomandat consolidarea eforturilor de aducere a legislației interne la conformitate deplină cu convențiile relevante.

În același timp, organismele de supraveghere au atras atenția asupra anumitor probleme în ceea ce privește alinierea legislațiilor la convenții, precum și în ceea ce privește punerea efectivă în practică. Având în vedere acestea, organismele de supraveghere au adoptat recomandări pentru acțiuni viitoare pe care țările beneficiare trebuie să le întreprindă. Comisia utilizează dialogurile bilaterale (pentru detalii, a se vedea secțiunea privind dialogul SPG+) pentru a monitoriza îndeaproape progresul înregistrat de țările beneficiare pentru a se conforma cerințelor convențiilor și pentru a cataliza evoluția ulterioară. Dacă va fi justificat, se vor lua măsuri, astfel cum a fost cazul Republicii Sri Lanka.

În 2008, informațiile primite de către Comisie, inclusiv rapoarte disponibile public, declarații din partea unor surse din cadrul Organizației Națiunilor Unite (ONU), precum și informații din partea altor surse relevante, inclusiv organizații neguvernamentale, au indicat faptul că legislația națională din Sri Lanka de integrare a convențiilor internaționale privind drepturile omului, în special Pactul internațional privind drepturile politice și civile, Convenția împotriva torturii și a altor tratamente sau pedepse crude, inumane sau degradante, precum și Convenția privind drepturile copilului nu este pusă efectiv în aplicare. În octombrie 2008, Comisia a deschis o anchetă[7]. Ancheta a beneficiat de consiliere externă și a concluzionat că Sri Lanka nu punea efectiv în aplicare aceste trei convenții. La 15 februarie 2010, Consiliul Uniunii Europene a hotărât să retragă temporar avantajele tarifare preferențiale acordate prin SPG+ Republicii Sri Lanka[8]. Regimul special de încurajare pentru produsele originare din Sri Lanka ar trebui restabilit dacă motivele care justifică retragerea temporară nu mai prevalează. UE este în continuare hotărâtă să utilizeze SPG+ ca stimulent pentru îmbunătățirea respectării drepturilor omului în Sri Lanka. Retragerea temporară a intrat în vigoare la 16 august 2010.

Convenții pentru drepturile lucrătorilor

Țările beneficiare se conformează, în general, cerințelor privind punerea efectivă în aplicare a standardelor de bază ale OIM în materie de muncă, astfel cum sunt ele stabilite de convențiile fundamentale ale OIM. Cu toate acestea, organismele de supraveghere ale OIM au semnalat unele probleme apărute la punerea în aplicare a unor convenții, în special în ceea ce privește punerea în aplicare a convențiilor nr. 87 și 98, dar și a convențiilor nr 100, 111, 138 și 182. Cu toate acestea, organismele de supraveghere recunosc angajamentul constructiv al țărilor beneficiare în procesul de monitorizare, precum și măsurile pe care aceste țări le întreprind pentru a gestiona situația. Comisia utilizează dialogurile bilaterale (pentru detalii, a se vedea secțiunea privind dialogul SPG+) pentru a monitoriza îndeaproape progresul înregistrat de țările beneficiare pentru a se conforma cerințelor convențiilor, iar dialogurile pot cataliza evoluția ulterioară. Se vor lua măsuri, dacă acest lucru va fi justificat.

La 31 martie 2008, Comisia a deschis o anchetă[9] pentru a stabili dacă legislația națională a Republicii El Salvador continuă să includă convenția OIM nr. 87, precum și pentru a stabili dacă legislația este efectiv pusă în aplicare. În conformitate cu articolul 19 alineatul (2) din regulamentul SPG, Comisia a hotărât, în conformitate cu procedura menționată în articolul 27 alineatul (5) din regulament, că rezultatele anchetei nu justifică retragerea temporară a regimului special de încurajare. Prin urmare, ancheta a fost încheiată.

Protecția mediului și convenții de bună guvernanță

Potrivit rapoartelor organismelor de supraveghere, conformitatea cu convențiile de protecție a mediului și bună guvernanță a fost, în general, satisfăcătoare. Organismele de supraveghere au raportat un număr de evoluții pozitive în perioada de raportare, inclusiv progrese în punerea în aplicare a unor convenții. Cu toate acestea, există încă probleme în ceea ce privește obligațiile de raportare. Comisia utilizează dialogurile bilaterale (pentru detalii, a se vedea secțiunea următoare) pentru a monitoriza îndeaproape progresul înregistrat de țările beneficiare pentru a se conforma cerințelor convențiilor și pentru a cataliza evoluția ulterioară. Se vor lua măsuri, dacă acest lucru va fi justificat.

Dialogul SPG+

Deoarece regimul SPG+ este utilizat ca stimulent pentru țările beneficiare, pentru a încuraja punerea efectivă în aplicare a unor convenții relevante, Comisia a demarat, în 2009, o serie de dialoguri în această privință cu țări beneficiare ale SPG+, în special în ceea ce privește domeniile în care procesele de monitorizare internaționale au identificat unele surse de îngrijorare și în care aceste dialoguri ar fi cele mai utile în vederea sprijinirii îmbunătățirilor aduse punerii efective în aplicare a convențiilor SPG+. Toate guvernele țărilor beneficiare ale SPG+ au răspuns pozitiv în cadrul acestui proces și au apreciat, în mod particular, natura sa informală, constructivă și orientată către rezultate.

Comisia intenționează să mențină și, dacă este necesar, să intensifice dialogul bilateral cu țările beneficiare ale SPG+, pentru a încuraja îmbunătățirea treptată a punerii în aplicare a convențiilor SPG+.

[1] Regulamentul (CE) nr. 732/2008 al Consiliului din 22 iulie 2008 privind aplicarea unui sistem de preferințe tarifare generalizate pentru perioada 1 ianuarie 2009-31 decembrie 2011 (JO L 211, 6.8.2008, p. 1).

[2] În conformitate cu articolul 207 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Parlamentul European și Consiliul, hotărând prin regulamente în conformitate cu procedura legislativă ordinară, adoptă măsurile care definesc cadrul în care este pusă în aplicare politica comercială comună. Regulamentele SPG anterioare au fost adoptate numai de către Consiliu.

[3] Decizia 2008/938/CE a Comisiei din 9 decembrie 2008 privind lista cu țările beneficiare care îndeplinesc condițiile pentru un regim special de încurajare a dezvoltării durabile și a bunei guvernări, prevăzută în Regulamentul (CE) nr. 732/2008 al Consiliului de aplicare a unui sistem de preferințe tarifare generalizate pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2009 și 31 decembrie 2011 (JO L 334, 12.12.2008, p. 90).

[4] Decizia 2005/924/CE a Comisiei din 21 decembrie 2005 privind lista cu țările beneficiare care îndeplinesc condițiile pentru un regim special de încurajare a dezvoltării durabile și a bunei guvernări, prevăzută la articolul 26 litera (e) din Regulamentul (CE) nr. 980/2005 al Consiliului de aplicare a unui sistem de preferințe tarifare generalizate (JO L 337, 22.12.2005, p. 50).

[5] Decizia 2009/454/CE a Comisiei din 11 iunie 2009 de modificare a Deciziei 2008/938/CE a Comisiei privind lista cu țările beneficiare care îndeplinesc condițiile pentru un regim special de încurajare a dezvoltării durabile și a bunei guvernări, prevăzută în Regulamentul (CE) nr. 732/2008 al Consiliului de aplicare a unui sistem de preferințe tarifare generalizate pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2009 și 31 decembrie 2011 (JO L 149, 12.6.2009, p. 78).

[6] Panama a reînceput să beneficieze de SPG+ începând cu 1 iulie 2010, potrivit Deciziei 2010/318/UE a Comisiei din 9 iunie 2010 privind țările beneficiare care îndeplinesc condițiile pentru un regim special de încurajare a dezvoltării durabile și a bunei guvernanțe pentru perioada cuprinsă între 1 iulie 2010 și 31 decembrie 2011 , prevăzută în Regulamentul (CE) nr. 732/2008 al Consiliului (JO L 142, 10.6.2010, p.10).

[7] Decizia 2008/803/CE a Comisiei din 14 octombrie 2008 privind deschiderea unei anchete în temeiul articolului 18 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 980/2005 al Consiliului cu privire la punerea efectivă în aplicare a anumitor convenții privind drepturile omului în Sri Lanka (JO L 277, 18.10.2008, p. 34).

[8] Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 143/2010 al Consiliului din 15 februarie 2010 de retragere temporară a regimului special de încurajare a dezvoltării durabile și a bunei guvernanțe prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 732/2008 în ceea ce privește Republica Democratică Socialistă Sri Lanka (JO L 45, 20.2.2010, p.1).

[9] Decizia 2008/316/CE a Comisiei din 31 martie 2008 privind deschiderea unei anchete în temeiul articolului 18 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 980/2005 al Consiliului cu privire la libertatea sindicală și protecția dreptului sindical în El Salvador (JO L 108, 18.4.2008, p. 29).