[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 26.2.2009

COM(2008) 775 final/2

2008/0220 (CNS)

CORRIGENDUMAnnule et remplace le document COM(2008)775 final du 13.11.2008.Concerne toutes les versions linguistiques.

Propunere de

DIRECTIVĂ A CONSILIULUI

privind obligația statelor membre de a menține un nivel minimal de rezerve de petrol brut și/sau de produse petroliere

(prezentată de Comisie) {SEC(2008) 2858}{SEC(2008) 2859}

EXPUNERE DE MOTIVE

CONTEXTUL PROPUNERII

Motivele și obiectivele propunerii

Consiliul European din martie 2007 a subliniat necesitatea ameliorării siguranței aprovizionării în ansamblul Uniunii Europene și în fiecare stat membru, în principal prin elaborarea de mecanisme mai eficiente de răspuns la crizele care pot apărea. Totodată, Consiliul European a insistat în acest context pe necesitatea de a reexamina mecanismele comunitare de stocare de petrol, referindu-se în mod special la disponibilitatea acestuia în situații de criză și subliniind complementaritatea cu mecanismul de criză al Agenției Internaționale pentru Energie (AIE).

Mandatul Consiliului European confirmă poziția Comisiei, potrivit căreia este necesară remedierea punctelor slabe ale actualului sistem. Cu toate că, până în prezent, niciun stat membru nu s-a aflat în incapacitatea de a pune la dispoziție cantitățile necesare în caz de criză și nici nu au existat pronunțări, cum ar fi cele ale Curții de Justiție, cu privire la incapacitatea statelor membre de a face acest lucru, numărul și caracterul procedurilor în constatarea neîndeplinirii obligațiilor de drept comunitar (infringement) declanșate în cazuri individuale aruncă semne de întrebare asupra practicilor prezente, cu precădere dacă se ține cont și de alte dovezi indirecte ale unor posibile nereguli ale sistemului actual, descoperite, printre altele, în urma acțiunilor și/sau a evaluărilor realizate de AIE sau de Comisie.

Mai exact, analiza sistemului actual indică anumite deficiențe care ar putea împiedica funcționarea corectă în situația unei disfuncționalități în lanțul de aprovizionare. Nu există certitudinea că sistemele existente pot garanta disponibilitatea și mobilizarea complete ale stocurilor menținute pentru cazuri de urgență, astfel încât să răspundă necesităților impuse de o astfel de situație. Mai mult, Uniunea Europeană nu dispune de proceduri coordonate de intervenție, ceea ce, în practică, face foarte dificilă luarea de decizii rapide și de măsuri eficace, care sunt esențiale în caz de criză. În același timp, pare oportună o mai bună adaptare la normele recunoscute pe plan internațional ale AIE, ceea ce ar permite creșterea contribuției stocurilor comunitare la acțiunile AIE.

Deficiențele discutate ar putea împiedica obținerea rezultatelor scontate în caz de criză, ceea ce ar antrena riscul de a provoca daune importante pentru economie. Având în vedere rolul important pe care petrolul îl joacă în economiile și societățile moderne, costurile care ar trebui suportate ar fi enorme, după cum se arată în analiza de impact. În aceste condiții, ar fi iresponsabil să se aștepte obținerea de dovezi intangibile.

În plus, sistemul actual poate fi asemuit cu un organism susceptibil de parazitism: statele membre care dispun de sisteme care se dovedesc mai puțin viabile pot conta pe țările care beneficiază de acorduri solide. Totuși, această situație compromite gradul de pregătire pentru situații de urgență al întregii Uniuni Europene.

Revizuirea are drept obiectiv general continuarea dezvoltării rezistenței sistemului, optimizând totodată obligațiile administrative ale statelor membre. Mecanismul de reacție în caz de criză trebuie să fie mai bine adaptat la nevoile Uniunii Europene în ceea ce privește capacitatea de a răspunde cu eficacitate și în mod complet coordonat în fața eventualelor disfuncționalități în aprovizionarea cu petrol.

Contextul general

Petrolul reprezintă principala resursă energetică a Uniunii Europene. Economia depide de continuarea și viabilitatea aprovizionării cu petrol la un preț abordabil. Dată fiind dependența în creștere de importuri, siguranța aprovizionării reprezintă un aspect de o importanță capitală.

Uniunea Europeană trebuie să fie în măsură să compenseze sau cel puțin să minimizeze efectele negative ale unor eventuale disfuncționalități în aprovizionare. Experiența demonstrează că punerea în circulație de rezerve de petrol din stocul de urgență reprezintă metoda cea mai simplă și mai rapidă de a introduce mari cantități de petrol sau de produse petroliere suplimentare pe o piață subaprovizionată, ceea ce conduce la reducerea penuriei și a consecințelor negative asupra economiei.

În ultimii ani, riscul unei disfuncționalități în aprovizionarea cu petrol s-a accentuat dintr-o serie de motive. Tendința mondială actuală, precum și dezvoltarea internă a Uniunii Europene (extinderi succesive, finalizarea pieței interne, producție internă în scădere) sunt tot atâția factori care reclamă actualizarea legislației comunitare în materie de stocare adoptată acum 40 de ani.

În 2002, Comisia a propus o directivă care avea drept obiectiv creșterea la 120 de zile a volumului stocurilor care trebuie menținute de statele membre și de a da Uniunii Europene posibilitatea de a decide cu privire la alocarea acestora nu numai în situații de criză, ci și în cazul suspectării unor riscuri de volatilitate periculoasă a pieței. La acel moment, Comisia a întâmpinat o puternică rezistență din partea Parlamentului European și a Consiliului și a decis să își retragă propunerea.

Dispoziții în vigoare în domeniul propunerii

- Directiva 2006/67/CE a Consiliului din 24 iulie 2006 privind obligația statelor membre de a menține stocuri minime de țiței și/sau produse petroliere, JO L 217, 8.8.2006, p. 8.

- Decizia 68/416/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1968 privind încheierea și punerea în aplicare a acordurilor individuale dintre guverne cu privire la obligația statelor membre de a menține stocuri minime de țiței și/sau produse petroliere, JO L 308, 23.12.1968, p. 19.

- Directiva 73/238/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 privind măsuri pentru atenuarea efectelor provocate de dificultățile în aprovizionarea cu țiței și produse petroliere JO L 228,16.8.1973, p. 1.

- Directiva propusă vizează înlocuirea celor trei acte legislative de mai sus.

Directiva 2006/67/CE este o versiune codificată care înlocuiește Directiva 68/414/CEE a Consiliului și Directiva 98/93/CE care o modifică.

Coerența cu celelalte politici și obiective ale UE

Prezenta propunere este în totalitate conformă cu obiectivele Uniunii, în special cu obiectivele privind instituirea unei piețe interne, solidaritatea între statele membre și dezvoltarea durabilă a Europei, bazată pe creștere economică echilibrată și pe stabilitatea prețurilor.

În același timp, propunerea este conformă cu politica energetică și de mediu, în cadrul căreia se înscrie siguranța aprovizionării cu energie.

CONSULTAREA PăRțILOR INTERESATE șI EVALUAREA IMPACTULUI

Consultarea părților interesate

Metode de consultare, principalele sectoare vizate și profilul general al respondenților

Între aprilie și iunie 2008 a avut loc o consultare publică, care a colectat opiniile tuturor părților interesate cu privire la o posibilă revizuire a legislației referitoare la stocurile de petrol de urgență. Această consultare a avut la bază un document care prezenta principalele probleme ale sistemului actual care, în opinia Comisiei, necesită o rezolvare. Documentul în cauză cuprindea, de asemenea, sugestii referitoare la posibilele modificări ale legislației actuale. Consultarea a avut drept rezultat contribuții din partea mai multor întreprinderi și asociații sectoriale, precum și din partea a 17 state membre.

Pe lângă consultarea publică on line, principalele platforme de consultare a părților implicate au fost Grupul de aprovizionare cu petrol și Forumul combustibililor fosili (Forumul de la Berlin). În plus față de aceste dialoguri structurate, au avut loc mai multe reuniuni informale în cadrul cărora au fost consultate statele membre, părțile interesate, precum și experți externi. AIE a reprezentat la rândul său o sursă vitală de informații și de expertiză externă.

Rezumatul răspunsurilor primite și modul în care acestea au fost luate în considerare

Majoritatea părților interesate au susținut obiectivele revizuirii expuse în documentul supus spre consultare. Mai exact, eforturile în direcția reducerii sarcinii administrative, a instituirii de proceduri uniforme de urgență în completarea celor prevăzute de AIE și a garantării unei respectări mai stricte a legislației prin intermediul intensificării verificărilor și controalelor au primit sprijin general. În schimb, părțile interesate, atât statele membre cât și reprezentanții sectorului, au avut opinii divergente cu privire la propunerile de ameliorare a disponibilității stocurilor. În vreme ce unele părți interesate au insistat asupra faptului că toate stocurile de urgență ar trebui deținute de către stat în vederea garantării unui grad maxim de disponibilitate, altele au susținut necesitatea ca statele membre să fie în măsură să își adapteze propriile sisteme în funcție de situația fiecăruia.

Majoritatea părților interesate s-au opus ideii unei separări fizice stricte între stocurile de urgență și stocurile comerciale, exprimându-se în favoarea combinării acestora (menținerea stocurilor de urgență și a stocurilor comerciale în aceleași depozite sau chiar în rezervoare comune) pentru optimizarea costurilor și a disponibilității din punct de vedere geografic. În schimb, s-a insistat pe necesitatea unei contabilități proprii și a unui control strict, destinată să garanteze faptul că stocurile de urgență aflate în depozite mixte nu se utilizează în scopuri comerciale.

Obținerea și utilizarea expertizei

Contribuția experților la evaluarea impactului și la propunerea legislativă a fost obținută prin intermediul a numeroase consultări și reuniuni formale și informale organizate în 2007 și 2008. Membrii Grupului de aprovizionare cu petrol au răspuns la două chestionare specifice, unul privind alcătuirea și disponibilitatea stocurilor de petrol de urgență și un al doilea privind resursele utilizate pentru menținerea stocurilor de urgență în conformitate cu legislația actuală.

La pregătirea analizei de impact și a propunerii legislative nu a participat niciun contractant extern.

Evaluarea impactului

În analiza de impact anexată la prezenta propunere au fost luate în considerare patru posibilități. Concluziile sunt următoarele:

Opțiunea 0. Menținerea statu quo-ului

Această opțiune nu permite garantarea unui bun nivel de pregătire a Uniunii Europene în situațiile de urgență, lucru îngrijorător, întrucât disfuncționalitățile în aprovizionare riscă să devină în viitor din ce în ce mai frecvente și mai serioase.

Opțiunea 1. Înăsprirea mecanismelor de control și de coordonare ale sistemului actual

Această opțiune nu ar atrage după sine modificarea dispozițiilor actuale în materie de stocuri de petrol, însă ar intensifica controlul public al disponibilității stocurilor de urgență și al mecanismelor de urgență. S-ar aduce astfel unele ameliorări, însă nu ar fi posibilă remedierea tuturor lacunelor actuale și, prin urmare, nici crearea unui sistem solid și coerent în ansamblul Uniunii Europene. Intensificarea controalelor ar permite depistarea cu mai mare ușurință a cazurilor de încălcare a normelor, însă nu ar trata cauzele subiacente ale insuficienței stocurilor.

Opțiunea 2. Crearea unui sistem comunitar centralizat care să presupună impunerea obligației de proprietate de stat/publică asupra stocurilor de urgență

În ipoteza acestei opțiuni, toate stocurile specifice de urgență de 90 de zile ar fi deținute de stat și gestionate de o agenție, ar fi controlate în amonte de Uniunea Europeană și ar fi menținute separat de stocurile comerciale. Aceste stocuri ar fi disponibile în caz de urgență, însă opțiunea presupune totodată pierderea avantajelor asociate „stocurilor mixte” (rotația automată a stocurilor, proximitatea față de consumatori). Această opțiune ar bulversa sistemele de stocare actuale ale majorității statelor membre și ar presupune cheltuieli publice semnificative. O astfel de măsură nu s-ar justifica ținând cont de crizele survenite în trecut și ar putea fi incompatibilă cu principiul proporționalității și cu cel al subsidiarității.

Opțiunea 3. Constituirea la nivelul Uniunii Europene de stocuri specifice de urgență în cadrul unei versiuni revizuite a sistemului actual

Obligația statelor membre de a menține stocuri de urgență deținute în parte de stat sau de o agenție (așa-numitele stocuri „specifice”) ar permite fără îndoială disponibilitatea unor cantități suplimentare în caz de criză. Pentru a face față unei crize similare celor intervenite în trecut ar fi suficiente stocuri cu mult sub nivelul de 90 de zile. Statelor membre li s-ar lăsa astfel o marjă de manevră importantă pentru a acoperi diferența restantă din obligația de stocare. Această soluție este relativ apropiată de cea deja adoptată de majoritatea statelor membre. Opțiunea oferă o protecție rezonabilă împotriva disfuncționalităților în aprovizionare, permițând totodată luarea de decizii la nivel național, în conformitate cu principiul proporționalității.

ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII

Rezumatul acțiunii propuse

Deși Comisia este în mod clar în favoarea opțiunii 3, consultările părților interesate și analiza impactului arată că soluția constituirii de stocuri specifice nu poate fi impusă în acest moment. În consecință, propunerea Comisiei ia această opțiune drept bază de plecare însă, pentru moment, lasă constituirea de stocuri specifice la discreția statelor membre. Propunerea prevede norme care vizează înăsprirea controalelor iar în cazul stocurilor care nu satisfac anumite criterii se va elabora un raport anual care va stabili amplasamentul și proprietarul acestora, pentru a garanta disponibilitatea absolută a acestor stocuri. Se prevede totodată o clauză de revizuire, care va permite Comisiei să stabilească, după o anumită perioadă, dacă statele membre care nu constituie stocuri specifice aplică alte soluții suficient de viabile.

Constituirea de stocuri formate din produse specificate și deținute de stat sau de o agenție este opțiunea de dorit, în special în contextul propunerii de apropiere a obligațiilor generale de stocare ale statelor membre de cele ale AIE. Această apropiere va asigura o mai mare coerență a sistemului comunitar de stocuri petroliere și va facilita cooperarea cu AIE. Totodată, acest lucru va facilita respectarea obligațiilor și va reduce sarcina administrativă care apasă asupra statelor membre, în special asupra celor supuse unei duble obligații, făcând parte atât din Uniunea Europeană, cât și din AIE. Pe de altă parte, această apropiere se poate traduce prin cerințe mai flexibile cu privire la practicile de stocare. Pentru a contrabalansa acest efect, stocurile de securitate ar trebuie să fie deținute de stat, cel puțin parțial, așa cum se întâmplă de exemplu în Statele Unite, Japonia și Coreea.

În plus, statele membre ar beneficia, în virtutea legislației propuse, de o flexibilitate sporită pentru stabilirea modalităților de conformare la obligațiile de stocare. Acestea vor avea posibilitatea de a delega unui alt stat membru executarea unora dintre propriile obligații de stocare. Mai mult, în cazul în care un stat membru decide să impună întreprinderilor sale o obligație de stocare, acestea vor avea dreptul să delege executarea respectivei obligației unei entități centrale de stocare. Această opțiune ar elimina unele dintre discriminările care ar putea exista între diverse categorii de operatori și ar permite remedierea problemei utilizării de „tichete” și de acorduri bilaterale constrângătoare. Propunerea stabilește norme și proceduri de urmat în situațiile în care există o acțiune a AIE și în cazurile de urgență, atunci când o astfel de acțiune nu există. Uniunea Europeană va putea participa mai eficace la acțiunile AIE: statele membre ale AIE vor putea participa fără autorizarea expresă din partea Comisiei, în vreme ce Comisia va coordona contribuția statelor membre UE care nu sunt membre ale AIE.

În cele din urmă, în virtutea normelor propuse, Comisia va putea efectua ea însăși sau prin mandatare auditarea și inspectarea stocurilor de urgență.

Temeiul juridic

Temeiul juridic al propunerii îl constituie articolul 100 din Tratatul de instituire a Comunității Europene.

Principiul subsidiarității

Acțiunea comunitară va permite o mai bună realizare a obiectivelor propunerii din motivele prezentate în continuare.

Energia este un bun public: datorită existenței pieței interne, avantajele care decurg din punerea în circulație a stocurilor în caz de criză nu se pot limita la un singur stat. Piața internă garantează faptul că stocurile de petrol puse în circulație pot fi comercializate liber în întreaga Uniune Europeană. Avantajele care decurg din punerea în circulație a stocurilor nu vor fi doar în beneficiul unui singur stat, ci al totalității Uniunii Europene. Prin urmare, în cazul în care mecanismele de urgență adoptate de fiecare stat membru în parte sunt foarte diferite și garantează niveluri disproporționate de pregătire și de viabilitate, acestea riscă să își piardă din eficacitate și să creeze o problemă de parazitism.

Având în vedere dimensiunea internațională a piețelor petrolului, orice disfuncționalitate în aprovizionarea cu petrol, produsă în unul sau în mai multe state membre sau țări terțe, are repercusiuni în ansamblul statelor membre. În plus, în economii foarte integrate, cum sunt cele din piața internă, nivelul de pregătire pentru situații de urgență al fiecărui stat membru influențează nivelul global de pregătire al Uniunii. Prevenirea problemelor și depășirea crizelor poate fi facilitată prin instituirea de cerințe minimale la scara Uniunii Europene.

De asemenea, este necesar să se țină cont de faptul că un număr de state membre nu sunt totodată membre ale AIE, care are competența luării de măsuri în caz de criză mondială. Comisia Europeană participă la lucrările agenției, însă participarea întregii Uniuni Europene la acțiunile AIE nu poate fi asigurată decât în cadrul unui sistem comunitar la care să adere și statele membre care nu fac parte din AIE.

În lumina celor de mai sus, coordonarea constituie cel mai bun mijloc pentru menținerea unui nivel ridicat de siguranță a aprovizionării cu petrol în Uniunea Europeană.

Principiul proporționalității

Propunerea respectă principiul proporționalității din următoarele motive:

Prezenta propunere nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor urmărite. Statele membre vor continua să se bucure de o mare libertate în stabilirea modalităților de executare a obligațiile legate de stocare și de componența stocurilor, în funcție de situația geografică, de capacitățile de rafinare și de alți factori pertinenți proprii fiecăruia dintre acestea.

Propunerea nu impune statelor membre dispoziții detaliate referitoare la stocare, ci se limitează la stabilirea criteriilor aplicabile stocurilor de urgență. Unele dintre măsurile propuse vizează reducerea sarcinii administrative care apasă asupra statelor membre și a agenților economici.

Alegerea instrumentelor

Instrumentul (instrumentele) propus(e): directivă.

Instrumentul propus este o directivă care trebuie implementată de statele membre. Directiva este instrumentul cel mai bine adaptat, întrucât definește în mod clar obiectivele ce trebuie atinse și acordă statelor membre suficientă flexibilitate de implementare în modul cel mai adaptat situațiilor fiecăruia.

IMPLICAțIILE BUGETARE

Adoptarea propunerii va avea o incidență redusă asupra bugetului comunitar. Este vorba în special de asigurarea cheltuielilor informatice și a cheltuielilor cu auditarea și inspectarea stocurilor de urgență, în cazul în care Comisia ia o decizie în acest sens.

Propunerea nu presupune implicații majore directe și inevitabile asupra bugetului statelor membre.

INFORMAțII SUPLIMENTARE

Simplificare

Cadrul juridic pentru stocurile de urgență ale UE și normele referitoare la utilizarea acestora au la bază trei acte legislative comunitare distincte care, în temeiul prezentei propuneri și în cazul adoptării acesteia, vor fi înlocuite de un act legislativ unic.

Prezenta propunere simplifică totodată procedurile administrative ale statelor membre prin apropierea obligațiilor de stocare ale acestora de obligațiile stabilite de AIE.

Clauza de revizuire

După trei ani de la adoptare, Comisia poate propune obligativitatea deținerii de către stat sau de către o agenție a unei părți a stocurilor de urgență din fiecare stat membru.

2008/0220 (CNS)

Propunere de

DIRECTIVĂ A CONSILIULUI

privind obligația statelor membre de a menține un nivel minimal de rezerve de petrol brut și/sau de produse petroliere

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 100,

având în vedere propunerea Comisiei[1],

având în vedere avizul Parlamentului European[2],

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European[3],

după consultarea Autorității Europene pentru Protecția Datelor[4],

întrucât:

(1) Aprovizionarea Comunității cu petrol brut și cu produse petroliere rămâne o chestiune extrem de importantă, în special pentru sectorul transporturilor și pentru industria chimică.

(2) Concentrarea din ce în ce mai intensă a producției, diminuarea rezervelor petroliere, precum și creșterea consumului mondial de produse petroliere contribuie la înmulțirea riscurilor de sincope în aprovizionare.

(3) Consiliul European a subliniat îndeosebi necesitatea creșterii siguranței aprovizionării, atât la scară comunitară în general, cât și la nivelul fiecărui stat membru, între altele prin revizuirea mecanismelor comunitare de stocare a petrolului, în special în ceea ce privește disponibilitatea în situații de criză[5].

(4) Acest obiectiv presupune, între altele, apropierea între sistemul comunitar și sistemul prevăzut de Agenția Internațională pentru Energie (denumită în continuare „AIE”).

(5) În conformitate cu dispozițiile Directivei 2006/67/CE a Consiliului din 24 iulie 2006 privind obligația statelor membre de a menține stocuri minime de țiței și/sau produse petroliere[6], evaluarea stocurilor se realizează în raport cu media zilnică a consumului intern din anul calendaristic precedent. Pe de altă parte, obligațiile impuse în temeiul Acordului privind programul energetic internațional din 18 noiembrie 1974 (denumit în continuare „acordul AIE”) se evaluează pe baza importurilor nete de petrol și produse petroliere. Ținând seama de aceste aspecte, precum de alte diferențe de metodologie, este necesară adaptarea metodei de calcul a obligațiilor de stocare și a metodei de evaluare a stocurilor comunitare de petrol de urgență, în vederea apropierii de metodele utilizate în contextul aplicării acordului AIE.

(6) Producția proprie de petrol poate contribui în sine la siguranța aprovizionării, putând reprezenta o justificare întemeiată pentru menținerea, de către statele membre producătoare de petrol, a unor stocuri inferioare celor menținute de celelalte state membre. O astfel de derogare nu poate însă antrena o modificare substanțială a obligațiilor de stocare față de cele prevăzute de Directiva 2006/67/CE. Rezultă așadar că obligația de stocare a unor state membre trebuie stabilită în funcție de datele referitoare la consumul intern de petrol și nu în raport cu importurile.

(7) Concluziile președinției Consiliului European de la Bruxelles din 8 și 9 martie 2007 arată că devine din ce în ce mai important si presant ca Uniunea Europeană să instituie o politică integrată în domeniul energiei care să combine măsurile luate la nivel european cu cele luate la nivelul statelor membre[7]. Prin urmare, apropierea mecanismelor de stocare aplicate în diferitele state membre este esențială.

(8) Disponibilitatea stocurilor petroliere și capacitatea de a garanta alimentarea cu energie constituie elemente esențiale ale siguranței publice în statele membre și în Comunitate. Existența în Comunitate a unor organisme sau servicii centrale de stocare contribuie la atingerea acestor obiective. Pentru ca diferitele state membre să își poată utiliza în modul cel mai eficace normele de drept național pentru definirea statutului entităților centrale de stocare proprii fiecăruia, limitând în același timp sarcina financiară reprezentată de activitățile de stocare suportată de consumatorii finali, în contextul în care stocurile petroliere pot fi menținute oriunde în Comunitate și de către orice organism sau serviciu central înființat în acest scop, este suficientă interzicerea scopului lucrativ al acestora.

(9) Date fiind obiectivele legislației comunitare privind stocurile petroliere, alături de preocupările în materie de securitate ale unor state membre, precum și dorința de a crește rigoarea și transparența mecanismelor de solidaritate între statele membre, este necesară restrângerea la teritoriul național a sferei de acțiune a entităților centrale care operează fără intermediari.

(10) Este necesar ca stocurile petroliere să poată fi menținute oriunde în Comunitate. Prin urmare, operatorii economici cărora li se aplică obligațiile de stocare trebuie să se poată elibera de această sarcină delegând-o oricăreia dintre entitățile centrale. În plus, în cazul în care această delegare ar avea loc în schimbul unei plăți limitate la costul serviciilor furnizate de entitatea centrală de stocare aleasă liber dintre entitățile centrale aflate pe teritoriul Comunității, riscurile apariției de practici discriminatorii la scară națională ar fi reduse.

(11) Statele membre trebuie să garanteze disponibilitatea absolută a tuturor stocurilor a căror menținere este impusă de legislația comunitară. În vederea garantării acestei disponibilități, proprietatea asupra acestor stocuri nu trebuie să facă obiectul niciunei restricții sau limitări. Este necesar ca produsele petroliere ale întreprinderilor expuse unor riscuri semnificative de proceduri de executare a activelor să nu fie luate în calcul. Atunci când se impun obligații de stocare unui operator, declanșarea unei proceduri de insolvență sau de concordat poate fi considerată revelatoare pentru existența unui astfel de risc.

(12) Având în vedere aspectele impuse de instituirea unor politici pentru situațiile de criză, de apropierea mecanismelor naționale de stocare și ținând seama de imperativul asigurării unei vizibilități sporite cu privire la nivelul stocurilor, în special în situații de criză, este necesar ca statele membre și Comunitatea să dispună de mijloace de intensificare a controlului acestor stocuri.

(13) Trecerea unei părți importante a stocurilor în proprietatea statelor membre sau a entităților centrale instituite de diferitele autorități naționale ar contribui la creșterea nivelului de control și a transparenței, cel puțin cu privire la respectiva parte din stocuri.

(14) Pentru a contribui la sporirea siguranței aprovizionării în Comunitate, este necesar ca nivelul stocurilor care intră în proprietatea statelor membre sau a entităților centrale, denumite „stocuri specifice”, stabilite în urma deciziilor statelor membre, să corespundă nevoilor reale în caz de criză. Mai mult, acestea trebuie să beneficieze de statut juridic propriu, care să le garanteze disponibilitatea în caz de criză. În acest scop, statele membre implicate trebuie să ia măsurile necesare în vederea protejării necondiționate a stocurilor în cauză împotriva oricărei măsuri de executare forțată.

(15) Cantitățile care intră în proprietatea acestor entități centrale sau a statelor membre trebuie stabilite în acest stadiu la un nivel fixat în mod independent și voluntar de fiecare dintre statele membre implicate.

(16) Întrucât creșterea nivelurilor de control și de transparență reprezintă un imperativ, este necesar ca statelor membre să li se impună obligații sporite de verificare a stocurilor de urgență care nu se constituie în stocuri specifice, precum și, în anumite situații, obligații de informare cu privire la dispozițiile care reglementează disponibilitatea stocurilor de urgență și menținerea acestora.

(17) Directiva 2006/67/CE a reprezentat o contribuție semnificativă la constituirea și organizarea stocurilor petroliere la nivelul fiecărui stat membru, fără a impune însă contabilizarea separată a stocurilor care fac parte din stocurile petroliere destinate comercializării sau deținute în scopuri operaționale. Prin urmare, în astfel de situații este necesară creșterea transparenței stocurilor.

(18) Frecvența întocmirii situațiilor stocurilor, precum și termenele în care acestea trebuie puse la dispoziție, stabilite de Directiva 2006/67/CE, par să difere față de diversele sisteme de stocuri petroliere instituite în alte părți ale lumii. În rezoluția cu privire la repercursiunile macroeconomice ale majorării prețului energiei, Parlamentul European și-a manifestat sprijinul pentru adoptarea unei frecvențe crescute de informare[8].

(19) Pentru a evita multiplicarea informațiilor cu privire la diferitele categorii de produse pe care statele membre vor trebui să le prezinte, Regulamentul nr. ******** al Parlamentului European și al Consiliului din ******** privind statisticile energetice trebuie să servească drept referință pentru diversele categorii de produse petroliere vizate de prezenta directivă.

(20) În vederea creșterii siguranței aprovizionării, a informării mai exhaustive a piețelor, a sporirii gradului de încredere a consumatorilor cu privire la situația stocurilor petroliere, cât și a optimizării mijloacelor de transmitere a informațiilor, este necesar să se prevadă posibilitatea aducerii unor modificări și precizări ulterioare legate de modalitățile de întocmire și de comunicare a situațiilor statistice.

(21) Aceste obiective impun totodată extinderea obligației de întocmire și de comunicare a situațiilor statistice și în cazul altor stocuri, nu doar al stocurilor de urgență și a stocurilor specifice, precum și necesitatea de a solicita prezentarea acestora pe bază săptămânală.

(22) Biocarburanții, precum și unii aditivi sunt adesea amestecați în produse petroliere. Fiind incorporați în produsele petroliere, aceștia trebuie incluși în calculul obligației de stocare și în cel al nivelurilor stocurilor menținute.

(23) În situațiile prezentate Comisiei s-ar putea strecura discrepanțe sau erori. Este așadar necesar ca persoanele angajate sau mandatate de către serviciile Comisiei să poată verifica situația reală a stocurilor și documentele utilizate de autoritățile statelor membre.

(24) Datele primite sau colectate trebuie să facă obiectul unei prelucrări informatice și statistice complexe, care necesită utilizarea de proceduri și instrumente integrate. Comisia trebuie, prin urmare, să poată lua toate măsurile care se impun în acest scop, în special măsuri de dezvoltare a unor noi sisteme informatice.

(25) Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea de către statele membre a datelor cu caracter personal este reglementată de Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date[9], în vreme ce protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea de către Comisie a datelor cu caracter personal este guvernată de Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date[10]. Aceste acte prevăd prelucrarea datelor cu caracter personal doar într-un scop legitim, precum și ștergerea imediată a datelor personale colectate accidental.

(26) Este de dorit ca statelor membre implicate să li se permită să se conformeze eventualelor obligații care le-ar putea incumba în temeiul unei decizii de punere în circulație a stocurilor luate în aplicarea acordului AIE sau a măsurilor de aplicare a acestuia.

(27) Dispozițiile Directivei 73/238/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 privind măsuri pentru atenuarea efectelor provocate de dificultățile în aprovizionarea cu țiței și produse petroliere[11] vizează în special să compenseze sau cel puțin să atenueze efectele dăunătoare ale unei eventuale situații dificile, fie ea și temporară, care ar avea ca efect reducerea simțitoare a cantităților de petrol brut și produse petroliere furnizate, inclusiv perturbările grave ale activității economice la nivelul Comunității pe care o astfel de reducere le-ar putea provoca. Este necesar ca prezenta directivă să prevadă măsuri similare.

(28) Directiva 73/238/CEE vizează, de asemenea, instituirea unui organ consultativ care să faciliteze coordonarea măsurilor concrete luate sau prevăzute de statele membre. Este necesar ca prezenta directivă să stipuleze, la rândul său, instituirea unui astfel de organ. Este în continuare necesar ca fiecare stat membru să întocmească un plan care să poată fi aplicat în cazul dificultăților apărute în aprovizionarea cu petrol brut și produse petroliere. În plus, este necesar ca fiecare stat membru să adopte dispoziții cu privire la măsurile organizaționale care vor trebui luate în caz de criză.

(29) Având în vedere absența unui nivel minim obligatoriu uniform la nivel comunitar al stocurilor specifice, precum și numărul de mecanisme noi instituite prin prezenta directivă, aplicarea acesteia trebuie să facă obiectul unei evaluări într-un timp relativ scurt de la intrarea în vigoare.

(30) Prezenta directivă acoperă sau înlocuiește toate aspectele abordate de Decizia 68/416/CEE a Consiliului din 20 decembrie 1968 privind încheierea și punerea în aplicare a acordurilor individuale dintre guverne cu privire la obligația statelor membre de a menține stocuri minime de țiței și/sau produse petroliere[12]. Această decizie devine, prin urmare, caducă.

(31) Întrucât obiectivul vizat, și anume menținerea unui nivel ridicat de siguranță a aprovizionării cu petrol în Comunitate prin intermediul unor mecanisme viabile și transparente bazate pe solidaritatea între statele membre, respectându-se totodată normele pieții interne și cele în materie de concurență nu poate fi realizat într-un mod satisfăcător de către statele membre, ci poate fi realizat mai bine la nivel comunitar din cauza dimensiunilor sau efectelor acțiunii preconizate, Comunitatea poate adopta măsuri în temeiul principiului subsidiarității, consacrat la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, enunțat la același articol, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea acestui obiectiv.

(32) Măsurile necesare pentru implementarea prezentei directive trebuie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei[13].

(33) În consecință, este necesară abrogarea Directivelor 73/238/CEE și 2006/67/CE, precum și a Deciziei 68/416/CEE,

ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:

Articolul 1

Obiectiv

Prezenta directivă stabilește norme care vizează garantarea unui nivel ridicat de siguranță a aprovizionării cu petrol în Comunitate prin intermediul unor mecanisme viabile și transparente bazate pe solidaritatea între statele membre, menținerea unui nivel minimal al stocurilor de petrol sau de produse petroliere, precum și instituirea mijloacelor procedurale necesare pentru remedierea unei eventuale penurii de amploare.

Articolul 2

Definiții

În sensul prezentei directive:

(a) „anul de referință” este anul calendaristic pe baza căruia se colectează datele de consum sau datele referitoare la importuri, date care intră în calculele efectuate în scopul stabilirii nivelului stocurilor care trebuie menținute și, respectiv, a nivelului stocurilor menținute efectiv la un anumit moment;

(b) „aditivii” sunt substanțe, altele decât hidrocarburile, care se adaugă la sau se amestecă cu un produs în scopul de a-i modifica proprietățile;

(c) „biocarburant” este un combustibil lichid sau gazos utilizat pentru transport și produs pe bază de biomasă, „biomasa” fiind fracția biodegradabilă a produselor, deșeurilor și reziduurilor provenite din agricultură (atât substanțe vegetale cât și animale), din silvicultură și din industriile conexe acesteia, precum și fracția biodegradabilă a deșeurilor industriale și municipale;

(d) „consumul intern” este o sumă care corespunde totalului cantităților furnizate într-o țară atât pentru uz energetic cât și pentru alte utilizări, înglobând livrările care urmează să fie transformate în centralele electrice și livrările destinate consumului „final” către gospodării, întreprinderi sau pentru transport;

(e) „decizie internațională efectivă de punere în circulație a stocurilor” se referă la orice decizie în vigoare a consiliului director al Agenției Internaționale pentru Energie care are scopul de a asigura punerea în circulație a stocurilor de petrol sau de produse petroliere ale unui stat membru;

(f) „entitate centrală de stocare” este organismul sau serviciul căruia i se pot conferi competențe de a opera fără intermediari pe teritoriul unui stat membru dat în vederea achiziționării, menținerii și vânzării de stocuri specifice în respectivul teritoriu;

(g) „disfuncționalitate majoră în aprovizionare” înseamnă o scădere importantă și neprevăzută în aprovizionarea cu petrol brut sau cu produse petroliere intervenită în Comunitate sau într-un stat membru, indiferent dacă a condus sau nu la o decizie internațională de punere în circulație de stocuri de petrol;

(h) „buncăr maritim internațional” este agregatul identificat în anexa A punctul 2.1 din Regulamentul nr. ******** al Parlamentului European și al Consiliului din ******** privind statisticile energetice;

(i) „stocuri petroliere” sunt stocuri de petrol brut sau de produse petroliere identificate în anexa C punctul 3.1 alineatul (1) din Regulamentul nr. ******** al Parlamentului European și al Consiliului din ******** privind statisticile energetice;

(j) „stocurile de urgență” sunt stocuri petroliere pe care fiecare stat membru este obligat să le mențină, în conformitate cu articolul 3 din prezenta directivă;

(k) „stocurile comerciale” sunt stocuri petroliere deținute de operatorii economici, fără ca prezenta directivă să impună menținerea acestora;

(l) „stocurile specifice” sunt stocuri petroliere care îndeplinesc condițiile de la articolul 9.

Definițiile de la prezentul articol pot fi clarificate și modificate în conformitate cu procedura de reglementare menționată la articolul 24 alineatul (2).

Articolul 3

Stocuri de urgență – Calculul obligațiilor de stocare

1. Statele membre adoptă toate actele cu putere de lege sau actele administrative necesare pentru a asigura, cel târziu până la 31 decembrie 20XX[14], menținerea în permanență, pentru uz propriu, pe teritoriul Comunității, a unui nivel total al stocurilor petroliere cel puțin echivalent cu cea mai mare dintre cantitățile care corespund fie importurilor nete pe parcursul a 90 de zile, fie consumului pe parcursul a 70 de zile.

2. Importurile nete care se iau în considerare se calculează pe baza valorii medii a echivalentului în petrol brut al importurilor zilnice din anul calendaristic precedent, stabilit în conformitate cu normele și metoda prezentate în anexa I.

Consumul care trebuie avut în vedere se calculează pe baza valorii medii a echivalentului în petrol brut al consumului intern zilnic din anul calendaristic precedent, stabilit și calculat în conformitate cu normele și metoda prezentate în anexa II.

3. Totuși, prin derogare de la alineatul (2), pentru perioada 1 ianuarie-31 martie a fiecărui an calendaristic, importurile nete și consumul menționate la același alineat se stabilesc pe baza cantităților importate și consumate în penultimul an calendaristic care precedă anul calendaristic în curs.

4. Normele și metodele de calcul al obligațiilor de stocare menționate la prezentul articol pot fi modificate în conformitate cu procedura de reglementare menționată la articolul 24 alineatul (2).

Articolul 4

Calculul nivelului stocurilor

1. Nivelurile stocurilor menținute se calculează în conformitate cu metodele din anexa III. În cazul calculului nivelului stocurilor menținute pentru fiecare categorie de produse menținute în temeiul articolului 9, aceste metode nu se aplică decât produselor care intră în respectiva categorie.

2. Pentru calcularea nivelului stocurilor menținute la un anumit moment, anul calendaristic căruia îi corespund datele care trebuie avute în vedere corespunde anului de referință stabilit în conformitate cu articolul 3.

3. Normele și metodele de calcul al nivelului stocurilor menționate la alineatele (1) și (2) pot fi modificate în conformitate cu procedura de reglementare menționată la articolul 24 alineatul (2).

Articolul 5

Disponibilitatea stocurilor

1. Statele membre asigură în permanență accesibilitatea din punct de vedere fizic și disponibilitatea stocurilor de urgență și a stocurilor specifice definite la articolul 9 care se găsesc pe teritoriile lor naționale. Totodată, statele membre stabilesc norme cu privire la identificarea, contabilitatea și controlul stocurilor menționate, care să permită în orice moment verificarea acestora. Contabilitatea se ține separat în cazul stocurilor de urgență și a stocurilor specifice care fac parte din stocurile deținute de operatorii economici sau care sunt combinate cu acestea.

Statele membre iau în special toate măsurile necesare pentru a împiedica utilizarea drept garanție pentru un credit a stocurilor de urgență și a stocurilor specifice, precum și a utilizării acestora în orice alt tip de operațiuni de garantare. Stocurile de urgență și stocurile specifice nu pot fi grevate de nici un fel de sarcină financiară sau juridică.

2. În cazul în care se impune aplicarea procedurilor de urgență prevăzute la articolul 21, statele membre pe al cărui teritoriu național sunt menținute stocurile de urgență sau stocurile specifice ale altui stat membru iau măsurile necesare pentru a permite acestuia din urmă să decidă, în astfel de situații, cu privire la alocarea, transportul și punerea în circulație a stocurilor în cauză.

Articolul 6

Registrul stocurilor de urgență – raportul anual

1. Fiecare stat membru instituie un registru detaliat, actualizat permanent, al tuturor stocurilor de urgență menținute în beneficiul său și care nu constituie stocuri specifice în înțelesul articolului 9. Acest registru conține în principal toate informațiile care permit localizarea precisă a stocurilor în cauză și stabilirea cantităților, a proprietarului, precum și natura exactă a acestora, prin referire la categoriile identificate în anexa C punctul 3.1 alineatul (1) din Regulamentul nr. ******** al Parlamentului European și al Consiliului din ******** privind statisticile energetice.

În termen de 30 de zile de la încheierea fiecărui an calendaristic, statele membre transmit Comisiei o copie a registrului stocurilor care arată situația acestora în ultima zi a anului în cauză.

În plus, în termen de 8 zile de la o eventuală solicitare din partea serviciilor Comisiei, statele membre transmit Comisiei o copie a registrului. Respectivele solicitări pot fi făcute în termen de maxim 10 ani de la data la care se referă informațiile solicitate.

2. Orice stat membru care nu s-a angajat să mențină stocuri specifice în înțelesul articolului 9 întocmește un raport anual care descrie măsurile luate de autoritățile naționale în vederea garantării și verificării disponibilității stocurilor de urgență, precum și modificările intervenite în cadrul dispozițiilor instituționale și organizaționale referitoare la menținerea stocurilor de urgență naționale și a stocurilor de urgență ale altor state membre care se află pe teritoriul său național. Raportul se transmite Comisiei în termen de trei luni de la încheierea anului calendaristic la care se referă.

Articolul 7

Instituirea de entități centrale de stocare

1. Statele membre pot institui entități centrale de stocare.

În orice caz, statele membre au obligația de a institui astfel de entități centrale de stocare în cazul în care impun obligații de stocare operatorilor economici.

Un stat nu instituie mai mult de o singură entitate centrală de stocare sau mai mult de un singur organism similar. Entitățile centrale de stocare pot fi instituite oriunde în Comunitate.

În aplicarea prezentei directive, entitatea centrală de stocare ia forma unui organism sau a unui serviciu fără scop lucrativ și nu este considerată operator economic.

2. Entitatea centrală de stocare are drept misiune principală achiziționarea, menținerea și vânzarea de stocuri petroliere pe teritoriul național al statului membru care a instituit-o. Entitatea centrală de stocare este singurul organism sau serviciu căruia i se poate conferi competența de a opera fără intermediari pe teritoriul statului membru care a instituit-o în scopul achiziționării, menținerii și vânzării stocurilor specifice definite la articolul 9.

Cu excepția activităților legate de achiziționarea sau vânzarea de stocuri specifice, entitatea centrală de stocare poate conveni cu operatorii economici să le încredințeze atribuții cu privire la gestionarea stocurilor petroliere, cu condiția ca aceste delegări să aibă ca obiect stocuri petroliere situate pe teritoriul statului membru care a instituit respectiva entitate centrală de stocare. O astfel de delegare nu poate face obiectul unei subdelegări .

3. Nicio entitate centrală de stocare nu poate achiziționa, constitui, menține sau gestiona stocuri de securitate în afara teritoriului național al statului membru care a instituit-o decât prin intermediul unei delegări acordate statului membru pe teritoriul căruia se află stocurile respective sau entității centrale de stocare instituită de acest stat, prin acord cu acestea.

Niciun stat membru nu poate achiziționa, constitui, menține sau gestiona stocuri de urgență în afara teritoriului său național decât prin intermediul unei delegări acordate statului membru pe teritoriul căruia se află stocurile respective sau entității centrale de stocare instituite de acesta din urmă, prin acord cu acestea.

4. Fiecare stat membru impune propriei sale entități centrale de stocare obligația:

(a) de a publica în permanență informații complete, pe categorii de produse, cu privire la volumul stocurilor pe care le poate menține în contul operatorilor economici în aplicarea articolului 8;

(b) de a publica cu cel puțin 6 luni în avans condițiile în care oferă operatorilor economici aceste servicii.

Articolul 8

Delegările acordate de operatorii economici

1. Fiecare stat membru se asigură că fiecare operator economic căruia îi impune obligații de stocare în vederea îndeplinirii obligațiilor care îi revin în temeiul articolului 3 are dreptul de a-și delega total sau parțial, la libera sa alegere, obligațiile de stocare:

(a) entității centrale de stocare din statul membru respectiv sau

(b) uneia sau mai multor alte entități centrale de stocare care au capacitatea de a menține astfel de stocuri sau

(c) altor operatori economici care dispun de stocuri în exces pe teritoriul statului membru care a impus obligațiile de stocare, pe baza unei convenții încheiate cu aceștia.

Delegările menționate la primul paragraf litera (c) nu pot face obiectul subdelegării.

Statele membre iau măsurile necesare pentru a interzice operatorilor economici să își delege obligațiile de stocare sub altă formă decât cele menționate mai sus.

2. Operatorii economici sunt ținuți să își exercite dreptul de delegare cu minim 80 de zile înainte de începutul perioadei la care se referă obligația de stocare care le-a fost impusă, cu excepția cazului în care au fost informați în legătură cu acest lucru cu mai puțin de 100 de zile înainte de perioada în cauză.

Operatorii economici care au fost informați cu mai puțin de 100 de zile înainte de data de începere a perioadei la care se referă obligația de stocare își pot exercita dreptul de delegare în orice moment.

3. Statul membru impune entității centrale de stocare pe care a instituit-o obligația de a trata în mod obiectiv, transparent și nediscriminatoriu toate solicitările de delegare a obligațiilor de stocare care îi sunt adresate de către operatorii economici în temeiul alineatului (1), în măsura capacităților de stocare de care dispune pe teritoriul național și contra unei sume care nu depășește costul serviciilor furnizate.

4. Nicio entitate centrală de stocare a unui stat membru nu poate refuza delegările care depășesc capacitățile de stocare de care dispune pe teritoriul național și care provin de la un operator economic căruia respectivul stat membru i-a impus o obligație de stocare.

5. În cazul în care operatorul economic căruia un stat membru i-a impus o obligație de stocare deleagă respectiva obligație entității centrale de stocare a respectivului stat membru, statul membru respectiv ia măsurile necesare pentru a asigura menținerea stocurilor de către entitatea centrală de stocare; aceste măsuri pot cuprinde, dacă este cazul, instituirea pe teritoriul național a unor noi capacități de stocare care să corespundă necesităților implicate de cererea de delegare.

În situația în care se impune construirea sau amenajarea de noi instalații de stocare în acest scop, statul membru care a impus obligația de stocare sau entitatea centrală a acestuia nu pot solicita de la operatorul economic nicio plată înainte de finalizarea lucrărilor și de constituirea stocurilor în cauză.

Articolul 9

Instituirea de stocuri specifice

1. Fiecare stat membru se poate angaja irevocabil să mențină un nivel minimal, calculat în număr de zile de consum, de stocuri petroliere care îndeplinesc condițiile de la prezentul articol (denumite „stocuri specifice”).

Stocurile de urgență menținute în temeiul articolului 3 pot face parte din stocurile menținute în temeiul prezentului articol.

2. Stocurile specifice sunt proprietatea statului membru sau a unității centrale de stocare instituite de acesta.

3. Stocurile specifice se compun exclusiv din următoarele categorii de produse, definite în anexa B punctul 4 din Regulamentul (CE) nr. ******** al Parlamentului European și al Consiliului din ******** privind statisticile energetice:

- gaze de rafinărie (nelichefiate)

- etan,

- GPL,

- benzină auto,

- benzină de aviație,

- carburant turboreactor tip benzină (petrol turboreactor tip nafta sau JP4),

- carburant turboreactor tip kerosen,

- petrol lampant,

- motorină/carburant diesel (păcură distilată),

- păcură (cu conținut ridicat de sulf și cu conținut redus de sulf),

- white spirit și benzine speciale,

- lubrifianți,

- bitum,

- parafine și

- cocs de petrol.

4. Produsele petroliere care compun stocurile specifice se identifică de fiecare stat membru pe baza categoriilor de la alineatul (3). Statul membru se asigură că, în cadrul categoriilor pe care le utilizează, figurează produse în cazul cărora suma consumurilor interne în echivalent petrol brut, calculate în conformitate cu metoda prezentată în anexa II, reprezintă minim 80% din consumul intern din anul de referință stabilit prin aplicarea normelor de la articolul (3).

Pentru fiecare din categoriile reținute, stocurile specifice pe care respectivul stat membru se angajează să le mențină se măsoară pe baza echivalentelor în petrol brut al acestora și corespund unui anumit număr de zile de consum intern mediu în anul de referință, calculat în conformitate metoda descrisă la paragrafele al treilea și al patrulea din anexa II, limitată la respectiva categorie.

5. Fiecare stat membru care a decis să mențină stocuri specifice transmite Comisiei o notificare, care se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene , în care precizează, pentru fiecare categorie, nivelul stocurilor specifice pe care se angajează irevocabil să le mențină în permanență. Nivelul minim astfel notificat este singurul obligatoriu și se aplică în mod identic pentru toate categoriile de stocuri specifice utilizate de statul membru.

Statul membru poate crește nivelul minim aplicabil tuturor categoriilor de stocuri specifice proprii, situație în care transmite Comisiei o nouă notificare, în care menționează nivelul majorat; notificarea se publică în Jurnalul Oficial .

6. Înainte de publicarea notificărilor, statul membru în cauză adoptă toate actele cu putere de lege sau actele administrative necesare pentru a asigura menținerea permanentă a stocurilor specifice la nivelul notificat.

Articolul 10

Gestionarea stocurilor specifice

1. Fiecare stat membru instituie și actualizează în permanență un registru detaliat al tuturor stocurilor specifice pe care le deține pe teritoriul național. Acest registru cuprinde în special toate informațiile care permit localizarea exactă a stocurilor respective.

În termen de 8 zile de la o eventuală solicitare din partea serviciilor Comisiei, statele membre transmit Comisiei o copie a registrului. Respectivele solicitări pot fi făcute în termen de maxim 10 ani de la data la care se referă datele solicitate.

2. În cazurile în care stocurile specifice sunt combinate cu alte stocuri petroliere, statele membre iau măsurile necesare pentru a preveni deplasarea produselor combinate fără o autorizare scrisă prealabilă acordată de autoritățile statului membru pe al cărui teritoriu se află respectivele stocuri.

3. Statele membre iau măsurile necesare pentru acordarea de protecție necondiționată față de executarea silită pentru toate stocurile specifice menținute sau transportate pe teritoriul lor, indiferent dacă este vorba de stocuri proprii sau de stocurile altor state membre.

4. Cu excepția achiziționării și vânzării stocurilor, fiecare stat membru poate decide de comun acord cu operatorii economici să le încredințeze sarcini de gestionare a stocurilor specifice situate pe teritoriul său național. O astfel de delegare nu poate face obiectul unei subdelegări.

Articolul 11

Convenții privind stocurile specifice încheiate între statele membre și entitățile centrale de stocare

Statele membre și entitățile centrale de stocare ale acestora nu pot încredința sarcini de gestionare a stocurilor specifice în afara teritoriilor naționale respective decât altor state membre sau entități centrale de stocare. O astfel de delegare nu poate face obiectul unei subdelegări și se realizează pentru o perioadă limitată.

Articolul 12

Efectul delegărilor și al convențiilor

Delegările vizate la articolele 7, 8 și 10, precum și convențiile menționate la articolul 11 nu modifică în niciun fel obligațiile care incumbă fiecărui stat membru în temeiul prezentei directive.

Articolul 13

Situații statistice ale stocurilor menționate la articolul 3

1. Fiecare stat membru întocmește și comunică Comisiei situațiile statistice referitoare la nivelul stocurilor care trebuie menținute în temeiul articolului 3, în conformitate cu normele din anexa IV.

2. Normele de întocmire a situațiilor statistice menționate la alineatul (1), stocurile acoperite, conținutul, frecvența și termenele de prezentare ale acestora pot fi modificate în conformitate cu procedura de reglementare menționată la articolul 24 alineatul (2). Regulile referitoare la transmiterea către Comisie a acestor situații pot fi, la rândul lor, modificate în conformitate cu procedura de reglementare menționată la articolul 24 alineatul (2).

3. Statele membre nu pot include în situațiile statistice privind stocurile de urgență cantitățile de petrol brut sau cele de produse petroliere care fac obiectul unui sechestru sau unei proceduri de executare silită. Această dispoziție se aplică de asemenea cu privire la stocurile deținute de întreprinderi în stare de faliment sau de concordat.

Articolul 14

Situații statistice ale stocurilor specifice

1. Fiecare stat membru întocmește și comunică Comisiei, pentru fiecare categorie de produse, o situație statistică a stocurilor specifice existente în ultima zi a fiecărei luni calendaristice, precizând cantitățile și numărul de zile de consum mediu din anul calendaristic de referință pe care le reprezintă aceste stocuri. În cazul în care unele dintre aceste stocuri specifice sunt menținute în afara teritoriului național, respectivul stat membru prezintă detalii cu privire la stocurile menținute în diferitele state membre și entități centrale de stocare sau prin intermediul acestora. Statul membru specifică în detaliu dacă stocurile îi aparțin integral sau dacă acestea se află total sau parțial în proprietatea entităților sale centrale de stocare.

2. Totodată, fiecare stat membru implicat întocmește și comunică Comisiei o situație a stocurilor specifice situate pe teritoriul său național și care aparțin altor state membre sau entități centrale de stocare; situația reflectă nivelurile stocurilor din ultima zi a fiecărei luni calendaristice și se defalcă pe categoriile de produse identificate în conformitate cu articolul 9 alineatul (4). În respectiva situație, statul membru indică, în fiecare caz, statul membru sau entitatea centrală de stocare implicate, precum și cantitățile aferente.

3. Situațiile statistice vizate la alineatele (1) și (2) se comunică în decursul lunii calendaristice care urmează lunii la care se referă datele conținute.

4. De asemenea, situațiile se prezintă fără întârziere la cererea serviciilor Comisiei, efectuată în termen de maxim 10 ani de la data la care se referă datele solicitate.

5. Datele acoperite, conținutul și periodicitatea situațiilor statistice, precum și termenele pentru comunicare pot fi modificate în conformitate cu procedura de reglementare menționată la articolul 24 alineatul (2). Regulile referitoare la transmiterea către Comisie a acestor situații pot fi, la rândul lor, modificate în conformitate cu procedura de reglementare menționată la articolul 24 alineatul (2).

Articolul 15

Situațiile stocurilor comerciale

1. Statele membre comunică Comisiei o situație statistică săptămânală referitoare la nivelurile stocurilor comerciale deținute pe teritoriul național. Totodată, statele membre se asigură că datele cu caracter sensibil sunt protejate și se abțin de la a menționa numele proprietarilor stocurilor în cauză.

2. Pe baza situațiilor care îi sunt transmise de statele membre, Comisia publică o situație statistică săptămânală referitoare la stocurile comerciale din Comunitate, utilizând nivelurile agregate ale acestora.

3. Comisia adoptă normele de aplicare a alineatelor (1) și (2) în conformitate cu procedura de reglementare menționată la articolul 24 alineatul (2).

Articolul 16

Prelucrarea datelor

Comisia asigură dezvoltarea, găzduirea, administrarea și întreținerea resurselor informatice necesare pentru recepționarea, stocarea și orice formă de prelucrare a datelor cuprinse în situațiile statistice și a oricăror alte informații comunicate de statele membre sau culese de serviciile Comisiei în temeiul prezentei directive, precum și a oricăror date referitoare la stocurile petroliere colectate în temeiul Regulamentului nr. ******** al Parlamentului European și al Consiliului din ******** privind statisticile energetice și care sunt necesare pentru întocmirea situațiilor impuse de prezenta directivă.

Articolul 17

Biocarburanți și aditivi

1. Biocarburanții și aditivii nu intră în calculul obligațiilor de stocare în temeiul articolelor 3 și 9, și nici în calculul nivelurilor stocurilor efectiv menținute, decât în măsura în care au fost amestecați cu produsele petroliere în cauză.

2. Normele pentru introducerea biocarburanților și a aditivilor în calculul obligațiilor de stocare și al nivelurilor stocurilor menționate la alineatul (1) pot fi modificate în conformitate cu procedura de reglementare menționată la articolul 24 alineatul (2).

Articolul 18

Grupul de coordonare pentru petrol și produse petroliere

1. Prin prezenta, se instituie Grupul de coordonare pentru petrol și produse petroliere (denumit în continuare „grupul de coordonare”). Grupul de coordonare contribuie la analiza situației din Comunitate în ceea ce privește siguranța aprovizionării cu petrol și produse petroliere și facilitează coordonarea și aplicarea de măsuri în acest domeniu.

2. Grupul de coordonare se compune din reprezentanți ai statelor membre și este prezidat de Comisie. La invitația Comisiei, la lucrările grupului pot participa organisme reprezentative din sectorul vizat.

Articolul 19

Controalele efectuate de Comisie

1. Serviciile Comisiei pot decide în orice moment să angajeze acțiuni de control în statele membre cu privire la stocurile de urgență și la stocurile specifice. La pregătirea acestora, serviciile Comisiei pot solicita avizul grupului de coordonare.

2. Obiectivele acțiunilor de control vizate la alineatul (1) nu includ colectarea de date cu caracter personal. Datele cu caracter personal găsite sau dezvăluite în timpul controalelor nu se colectează și nici nu se iau în considerare, iar în caz de colectare accidentală, acestea se distrug fără întârziere.

3. Informațiile colectate în temeiul prezentului articol pot fi transmise grupului de coordonare și organismelor reprezentative din sectorul implicat care participă la lucrările grupului .

Funcționarii, agenții și ale persoane care își desfășoară activitatea sub supravegherea Comisiei, precum și membrii grupului de coordonare nu au dreptul de a divulga informațiile colectate sau transmise în temeiul prezentului articol și care, prin natura lor, sunt protejate de secretul profesional, cum ar fi identitatea proprietarilor stocurilor . Această obligație se aplică, de asemenea, tuturor reprezentanților și experților statelor membre și reprezentanților sectorului implicat care participă la reuniunile grupului de coordonare în temeiul articolului 18 .

4. Statele membre se asigură că, în cadrul desfășurării controalelor menționate la alineatul (1), persoanele responsabile cu menținerea și gestionarea stocurilor de urgență și a stocurilor specifice de pe teritoriile lor naționale colaborează cu angajații Comisiei sau cu persoanele mandatate de aceasta.

5. Statele membre recunosc dreptul angajaților Comisiei sau al persoanele mandatate de aceasta de a desfășura orice acțiune de control care privește stocurile de urgență menținute în temeiul prezentei directive și se asigură în special că acestora li se acordă dreptul de a consulta orice documente și registre referitoare la aceste stocuri, precum și drept de acces permanent la locațiile în care acestea sunt menținute.

6. Statele membre se asigură că autoritățile naționale acordă întreaga asistență angajaților Comisiei sau persoanelor mandatate de aceasta în desfășurarea atribuțiilor lor de control.

7. Statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta conservarea datelor, situațiilor și documentelor referitoare la stocurile de urgență și la stocurile specifice pentru o perioadă de minim 10 ani.

Articolul 20

Protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor

Prezenta directivă lasă intact și nu aduce atingere în niciun fel nivelului de protecție al persoanelor prevăzut în legislația comunitară sau internă privind prelucrarea datelor personale și în special nu modifică obligațiile statelor membre în acest sens prevăzute de Directiva 95/46/CE și nici obligațiilor care incumbă instituțiilor și organelor comunitare în temeiul Regulamentului (CE) nr. 45/2001 în ceea ce privește prelucrarea de către acestea din urmă a datelor cu caracter personal, în exercitarea responsabilităților care le revin.

Articolul 21

Proceduri de urgență

1. Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a abilita autoritățile naționale competente să pună în circulație, în caz de disfuncționalitate gravă în aprovizionare, integralitatea stocurilor de urgență sau o parte din acestea și să impună restricții generale sau specifice asupra consumului, în funcție de deficitele estimate, inclusiv prin atribuirea cu prioritate de produse petroliere către anumite categorii de consumatori.

2. Statele membre au pregătite în permanență planuri de intervenție care să poată fi aplicate în caz de disfuncționalitate gravă în aprovizionare. Statele membre dispun măsurile organizaționale care trebuie luate pentru a asigura implementarea acestor planuri. La solicitarea Comisiei, statele membre îi transmit fără întârziere o copie a planurilor de intervenție și a dispozițiilor de natură organizațională aferente.

3. În situația existenței unei decizii internaționale efective de punere în circulație a stocurilor, statele membre implicate își pot utiliza stocurile de urgență și stocurile specifice în vederea îndeplinirii obligațiilor internaționale care decurg din respectiva decizie. În această situație, statele membre în cauză informează imediat Comisia, care poate convoca grupul de coordonare sau poate proceda la consultarea membrilor acestuia pe cale electronică în vederea evaluării efectelor acestei puneri în circulație a stocurilor.

4. În cazul în care intervin dificultăți în aprovizionarea Comunității sau a unui stat membru cu petrol brut sau cu produse petroliere, Comisia convoacă grupul de coordonare în cel mai scurt timp posibil, la solicitarea unui stat membru sau din proprie inițiativă. Grupul de coordonare examinează situația. Comisia stabilește dacă există sau nu o disfuncționalitate gravă în aprovizionare.

În cazul în care se constată existența unei disfuncționalități grave în aprovizionare, Comisia poate autoriza punerea în circulație totală sau parțială a cantităților propuse în acest scop de către statele membre implicate.

5. În cazul unei decizii internaționale efective de punere în circulație a stocurilor, Comisia dispune de dreptul de a impune statelor membre punerea în circulație a integralității stocurilor de urgență și a stocurilor specifice menținute sau a unei părți a acestora. Comisia nu își poate exercita acest drept decât în urma unei reuniuni a grupului de coordonare care să fi avut acest aspect pe ordinea de zi.

6. În cazul aplicării alineatelor (3), (4) și (5), statele membre sunt autorizate să mențină temporar niveluri ale stocurilor inferioare celor prevăzute de prezenta directivă. Ținând seama în special de situația piețelor internaționale ale petrolului și produselor petroliere, Comisia stabilește, în aceste cazuri, termenul în care statele membre sunt obligate să își reconstituie stocurile până la refacerea nivelurilor minime obligatorii.

7. Deciziile adoptate de Comisie în temeiul prezentului articol nu aduc atingere eventualelor alte obligații internaționale asumate de statele membre implicate.

Articolul 22

Sancțiuni

Statele membre stabilesc regimul sancțiunilor aplicabile în cazul încălcării dispozițiilor naționale luate în temeiul prezentei directive și iau toate măsurile necesare pentru a asigura aplicarea acestora. Sancțiunile astfel prevăzute trebuie să fie efective, proporționale și disuasive. Statele membre notifică Comisiei dispozițiile respective până cel târziu la 31 decembrie 20XX[15] și o informează de îndată cu privire la orice modificare ulterioară a acestora.

Articolul 23

Evaluarea aplicării

În termen de trei ani de la intrarea în vigoare a prezentei directive, Comisia procedează la o evaluare a implementării acesteia și examinează în special oportunitatea impunerii tuturor statelor membre a unui nivel minim obligatoriu al stocurilor specifice.

Articolul 24

Comitetul

1. Comisia este asistată de un comitet.

2. Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE.

Articolul 25

Abrogare

Directiva 73/238/CEE, Directiva 2006/67/CE și Decizia 68/416/CEE se abrogă, cu efect de la 31 decembrie 20XX[16].

Trimiterile la directivele și la decizia abrogate se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă.

Articolul 26

Transpunere

1. Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până cel târziu la 31 decembrie 20XX[17]. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul dispozițiilor respective și un tabel de corespondență între respectivele dispoziții și prezenta directivă.

Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea prin care se efectuează această trimitere.

2. Statele membre comunică Comisiei textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.

Articolul 27

Intrarea în vigoare

Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .

Articolul 15 alineatele (1) și (2) se aplică începând cu data intrării în vigoare a normelor de aplicare menționate la alineatul (3) de la același articol.

Articolul 28

Destinatari

Prezenta directivă se adresează statelor membre.

Adoptată la Bruxelles, […]

Pentru Consiliu

Președinte

ANEXA I

Metoda de calcul a echivalentului în petrol brut al importurilor de produse petroliere

Echivalentul în petrol brut al importurilor de produse petroliere, menționat la articolul 3, se calculează după metoda de mai jos:

Echivalentul în petrol brut al importurilor de produse petroliere se obține prin calcularea sumei dintre importurile nete de petrol brut, LGN, produse pentru consumul propriu al rafinăriilor, alte hidrocarburi, definite în anexa B punctul 4 din Regulamentul (CE) nr. ****** al Parlamentului European și al Consiliului din ****** privind statisticile energetice, cu ajustarea rezultatului în funcție de eventualele modificări ale stocurilor și scăzând randamentul nafta de 4% (sau, dacă randamentul mediu al nafta pe teritoriul național depășește 7%, se scade consumul real net de nafta sau randamentul mediu al nafta) și importurile nete de alte produse petroliere cu excepția nafta, ajustate la rândul lor în funcție de modificările stocurilor și înmulțite cu 1,065.

Conținutul buncărelor maritime internaționale nu se include în acest calcul.

ANEXA II

Metoda de calcul al echivalentului în petrol brut al consumului intern

Echivalentul în petrol brut al consumului intern, menționat la articolul 3, se calculează după metoda de mai jos:

Consumul intern în cauză se stabilește prin însumarea consumurilor interne ale următoarelor produse: benzină auto, benzină de aviație, carburant turboreactor tip benzină (petrol turboreactor tip nafta sau JP4), carburant turboreactor tip kerosen, petrol lampant, motorină/carburant diesel (păcură distilată), păcură (cu conținut ridicat de sulf și cu conținut redus de sulf) definite în anexa B punctul 4 din Regulamentul nr. ******** al Parlamentului European și al Consiliului din ******** privind statisticile energetice.

Conținutul buncărelor maritime internaționale nu se include în acest calcul.

Echivalentul în petrol brut al consumului intern se calculează prin aplicarea unui coeficient de 1,2.

ANEXA III

Metodele de calcul ale nivelului stocurilor deținute.

Pentru calcularea nivelului stocurilor se aplică metodele descrise mai jos.

Cantitățile nu pot intra în calcul cu titlu de stocuri decât o singură dată.

Stocurile de petrol brut se reduc cu 4%, reprezentând randamentul mediu al nafta.

Stocurile de nafta, ca și stocurile de produse petroliere pentru buncărele maritime internaționale nu se iau în calcul.

Celelalte produse petroliere se contabilizează în stocuri utilizându-se una dintre metodele prezentate mai jos. Statele membre trebuie să continue să utilizeze metoda aleasă pe toată perioada anului calendaristic în cauză.

Statele membre pot:

a) să includă toate celelalte stocuri de produse petroliere identificate în anexa C punctul 3.1 alineatul (1) din Regulamentul nr. ******** al Parlamentului European și al Consiliului din ******** privind statisticile energetice și să calculeze echivalentul în petrol brut al acestora prin multiplicarea cantităților cu un coeficient de 1,065; sau

b) să includă numai stocurile de produse de mai jos: benzină auto, benzină de aviație, carburant turboreactor tip benzină (petrol turboreactor tip nafta sau JP4), carburant turboreactor tip kerosen, petrol lampant, motorină/carburant diesel (păcură distilată), păcură (cu conținut ridicat de sulf și cu conținut redus de sulf) și să calculeze echivalentul în petrol brut al acestora prin multiplicarea cantităților cu un coeficient de 1,2.

În calcului stocurilor pot intra cantitățile deținute:

- în rezervoarele rafinăriilor,

- în terminalele de încărcare,

- în rezervoarele de alimentare a oleoductelor,

- în șalande,

- în tancurile petroliere pentru cabotaj,

- în petrolierele care staționează în port,

- în buncărele navelor de navigație interioară,

- în fundul tancurilor de stocare,

- sub formă de stocuri circulante,

- de către mari consumatori în temeiul obligațiilor legale sau al oricărui tip de reglementări ale administrației publice.

Totuși, aceste cantități nu pot intra în calculul nivelurilor stocurilor specifice în situația în care nivelurile acestora se calculează separat de stocurile de urgență.

În calculul stocurilor nu pot intra sub nicio formă:

a) petrolul brut care nu a fost încă produs,

b) cantitățile deținute:

- în oleoducte,

- în vagoane-cisternă,

- în buncărele navelor de navigație maritimă,

- în benzinării și în punctele de comercializare cu amănuntul,

- de către alți consumatori,

- în petrolierele aflate în larg,

- sub formă de stocuri militare.

La calculul stocurilor menținute, statele membre aplică o reducere de 10% cantităților calculate după una din metodele descrise anterior. Această reducere se aplică tuturor cantităților incluse într-un anumit calcul.

Prin derogare de la paragraful anterior, reducerea de 10% nu se aplică la calcularea nivelului stocurilor specifice, și nici la calcularea diferitelor categorii de stocuri specifice în situația în care aceste stocuri specifice sau categorii se calculează separat de stocurile de urgență, în special în scopul de a verifica respectarea nivelurilor minime prevăzute la articolul 9.

ANEXA IV

Norme privind întocmirea și transmiterea către Comisie a situațiilor statistice referitoare la nivelul stocurilor care trebuie menținute în temeiul articolului 3

Lunar, fiecare stat membru întocmește și prezintă Comisiei o situație statistică definitivă a nivelului stocurilor pe care le deține efectiv în ultima zi a fiecărei luni calendaristice, calculat pe baza numărului de zile de importuri nete de petrol sau pe baza numărului de zile de consum intern de petrol, în funcție de criteriul care trebuie aplicat în conformitate cu articolul 3. Situația statistică indică motivele exacte ale opțiunii de calculare a nivelului stocurilor pe baza numărului de zile de importuri sau pe baza numărului de zile de consum și precizează care dintre metodele descrise în anexa III a fost utilizată.

În cazul în care unele dintre stocurile incluse în calculul nivelului stocurilor prevăzut la articolul 3 sunt menținute în afara teritoriului național, situațiile statistice furnizează detalii exacte cu privire la stocurile menținute de diferitele state membre și entități centrale de stocare în cauză în ultima zi a perioadei pe care o acoperă. De asemenea, statul membru indică în situațiile statistice, în fiecare caz, dacă stocurile respective sunt menținute în baza unei solicitări de delegare formulate de unul sau mai mulți operatori economici sau dacă acestea sunt menținute la solicitarea proprie sau a entității sale centrale de stocare.

Statul membru întocmește și transmite Comisiei o situație a totalității stocurilor menținute pe teritoriul național în numele altor state membre sau entități centrale de stocare existente în ultima zi a fiecărei luni caledaristice și defalcate pe categorii de produse. În respectiva situație, statul membru indică, în fiecare caz, în special statul membru sau entitatea centrală de stocare în cauză, precum și cantitățile aferente.

Transmiterea către Comisie a situațiilor statistice menționate la ultimele trei paragrafe se efectuează în termen de 45 de zile de la încheierea lunii la care se referă datele. De asemenea, situațiile se prezintă în termen de două luni de la o eventuală solicitare din partea serviciilor Comisiei, efectuată în termen de maxim 10 ani de la data la care se referă datele solicitate.

FIȘĂ FINANCIARĂ LEGISLATIVĂ

Scopul prezentului document este de a însoți și de a completa expunerea de motive. Astfel, la utilizarea prezentei fișe financiare legislative, fără a aduce atingere lizibilității acesteia, este necesar să se evite, pe cât posibil, repetarea informațiilor din expunerea de motive. Înainte de completarea formularului, vă rugăm să consultați orientările elaborate pentru a oferi îndrumare și clarificări privind punctele de mai jos.

1. TITLUL PROPUNERII:

Propunere de directivă a Consiliului privind obligația statelor membre de a menține un nivel minimal de rezerve de petrol brut și/sau de produse petroliere

2. CADRU ABM / ABB (GESTIONAREA/STABILIREA BUGETULUI PE ACTIVITățI)

Domeniul (domeniile) de politică în cauză și activitatea (activitățile) asociată (asociate):

06: Energie și transporturi

06 04: Surse convenționale și regenerabile de energie

3. LINII BUGETARE

3.1. Linii bugetare [linii operaționale și linii conexe de asistență tehnică și administrativă (foste linii BA)], inclusiv titlurile acestora:

06 01 01: Cheltuieli cu personalul în activitate din domeniul politic „Energie și transporturi”

06 01 04 03: Energie convențională — Cheltuieli de gestiune administrativă

06 04 03: Siguranța aprovizionării cu surse convenționale de energie

3.2. Durata acțiunii și a implicațiilor financiare:

Data de start: 2010 Data de încheiere: nestabilită

3.3. Caracteristici bugetare (se adaugă rânduri, dacă este cazul):

Linia bugetară | Natura cheltuielilor | Nouă | Contribuție AELS | Contribuție țări candidate | Rubrica PF |

06 01 01 | Cheltuieli neobligatorii | CND | NU | NU | NU | Nr. 5 |

06 01 04 03 | Cheltuieli neobligatorii | CND | NU | NU | NU | Nr. 1a |

06 04 03 | Cheltuieli neobligatorii | CD | NU | NU | NU | Nr. 1a |

4. SINTEZA RESURSELOR

4.1. Resurse financiare

4.1.1. Sinteza creditelor de angajament (CA) și a creditelor de plată (CP)

milioane EUR (cu 3 zecimale)

Natura cheltuielii | Secțiunea nr. | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 și anii urm. | Total |

Cheltuieli operaționale[18] |

Credite de angajament (CA) | 8.1 | a | 0.15 | 0.15 | 0.15 | 0.15 | 0.15 | 0.15 | 0.90 |

Credite de plată (CP) | b | 0.05 | 0.20 | 0.15 | 0.15 | 0.15 | 0.20 | 0.90 |

Cheltuieli administrative incluse în suma de referință[19] |

Asistență tehnică și administrativă – ATA (CND) | 8.2.4 | c | 0.01 | 0.01 | 0.01 | 0.01 | 0.01 | 0.05 |

SUMA TOTALĂ DE REFERINȚĂ |

Credite de angajament | a+c | 0.15 | 0.16 | 0.16 | 0.16 | 0.16 | 0.16 | 0.95 |

Credite de plată | b+c | 0.05 | 0.21 | 0.16 | 0.16 | 0.16 | 0.21 | 0.95 |

Cheltuieli administrative neincluse în suma de referință[20] |

Resurse umane și cheltuieli conexe (CND) | 8.2.5 | d | 0.585 | 0.829 | 0.829 | 0.829 | 0.829 | 0.829 | 4.73 |

Costuri administrative, altele decât resursele umane și costurile conexe, neincluse în suma de referință (CND) | 8.2.6 | e | 0.07 | 0.07 | 0.07 | 0.07 | 0.07 | 0.35 |

Totalul indicativ al costului acțiunii

TOTAL CA, inclusiv costul resurselor umane | a+c+d+e | 0.735 | 1.059 | 1.059 | 1.059 | 1.059 | 1.059 | 6.03 |

TOTAL CP, inclusiv costul resurselor umane | b+c+d+e | 0.635 | 1.109 | 1.059 | 1.059 | 1.059 | 1.109 | 6.03 |

Detalii privind cofinanțarea

În cazul în care propunerea prevede o cofinanțare din partea statelor membre sau a altor organisme (a se specifica), este necesar să se furnizeze o estimare a nivelului cofinanțării în tabelul de mai jos (se pot adăuga rânduri suplimentare în cazul în care se prevede participarea mai multor organisme la cofinanțare):

milioane EUR (cu 3 zecimale)

Organism cofinanțator | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 și anii urm. | Total |

…………………… | f |

TOTAL CA, inclusiv cofinanțare | a+c+d+e+f |

4.1.2. Compatibilitatea cu programarea financiară

x Propunerea este compatibilă cu programarea financiară existentă.

( Propunerea duce la reprogramarea rubricii corespunzătoare din perspectiva financiară.

( Propunerea poate necesita aplicarea prevederilor Acordului interinstituțional[21] (referitoare la instrumentul de flexibilitate sau la revizuirea perspectivelor financiare).

4.1.3. Implicațiile financiare asupra veniturilor

x Propunerea nu are implicații financiare asupra veniturilor

( Propunerea are implicații financiare – efectul asupra veniturilor este următorul:

Notă: toate precizările și observațiile privind metoda de calcul al efectului asupra veniturilor trebuie incluse într-o anexă separată.

milioane EUR (cu o zecimală)

Anterior acțiunii [2009] | Situația după acțiune |

Număr total de resurse umane | 5 | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 |

5. CARACTERISTICI ȘI OBIECTIVE

Detaliile privind contextul propunerii se prezintă în expunerea de motive. Prezenta secțiune a fișei financiare legislative trebuie să conțină următoarele informații suplimentare:

5.1. Obiective de îndeplinit pe termen scurt sau lung

Directiva presupune actualizarea unei infrastructuri informatice existente și dezvoltarea de noi aplicații (pentru stocurile comerciale). Infrastructura informatică trebuie adaptată cel târziu până la data intrării în vigoare a directivei.

5.2. Valoarea adăugată a implicării comunitare, coerența propunerii cu alte instrumente financiare și eventuala sinergie

Directiva impune statelor membre o obligație de stocare; Comisia trebuie să verifice respectarea acestei obligații. În plus față de informațiile privind nivelul stocurilor de urgență, statele membre vor trebui să comunice și nivelurile stocurilor comerciale.

Piețele petroliere sunt piețe globale, iar disfuncționalitățile la nivelul ofertei de petrol vor avea impact asupra tuturor statelor membre. Uniunea Europeană are responsabilitatea de a garanta siguranța aprovizionării cu petrol și, în condițiile pieței interne integrate, trebuie să ia măsuri pentru ca toate statele membre să aibă un nivel corespunzător de pregătire pentru situații de urgență. Prin urmare, aceste aspecte trebuie abordate la nivel comunitar.

5.3. Obiective, rezultate preconizate și indicatori conecși vizați de propunere în contextul gestionarii pe activități (ABM)

Obiectivul propunerii este consolidarea sistemului de stocuri petroliere de urgență, precum și a mecanismelor de utilizare a acestora în caz de criză. Se preconizează că adoptarea propunerii va garanta disponibilitatea stocurilor de urgență și mobilizarea acestora în caz de necesitate, sporind astfel siguranța aprovizionării cu petrol a consumatorilor europeni. Directiva va contribui la reducerea efectelor negative induse de o eventuală disfuncționalitate la nivelul ofertei, cum ar fi penuria de combustibil și creșterea prețurilor. Totodată, directiva va contribui la transparența piețelor petroliere, prin introducerea obligației de comunicare săptămânală de informații cu privire la stocurile comerciale.

5.4. Metode de implementare (cu titlu indicativ)

Indicați mai jos metoda (metodele)[23] aleasă (alese) pentru implementarea măsurii.

x Gestionare centralizată

x direct de către Comisie

( indirect, prin delegare către:

( agenții executive,

( organisme instituite de Comunități, prevăzute la articolul 185 din regulamentul financiar,

( organisme publice naționale/organisme cu misiune de serviciu public.

( Gestionare partajată sau descentralizată

( cu state membre

( cu țări terțe

( Gestionare în comun cu organizații internaționale (de precizat)

Observații:

6. MONITORIZARE ȘI EVALUARE

6.1. Sistem de monitorizare

La trei ani de la intrarea în vigoare, Comisia va analiza aplicarea directivei.

6.2. Evaluare

6.2.1. Evaluare ex-ante

Nu se aplică

6.2.2. Măsuri luate în urma unei evaluări interimare/ex-post (lecții învățate din experiențe anterioare similare)

Nu se aplică

6.2.3. Condițiile și frecvența evaluărilor viitoare

Nu se aplică

7. MăSURI ANTIFRAUDă

Nu sunt necesare măsuri specifice. Se aplică cadrul normal pentru contracte și rambursarea experților.

8. DETALII PRIVIND RESURSELE

8.1. Obiectivele propunerii din perspectiva costurilor financiare

Credite de angajament în milioane EUR (cu 3 zecimale)

2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 |

Funcționari sau agenți temporari[25] (XX 01 01) | A*/AD | 1,5 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 |

B*, C*/AST | 3 | 4,5 | 4,5 | 4,5 | 4,5 | 4,5 |

Personal finanțat[26] prin articolul XX 01 02 | 0,5 | 0,5 | 0,5 | 0,5 | 0,5 | 0,5 |

Alte tipuri de personal finanțat[27] prin articolul XX 01 04/05 |

TOTAL | 5 | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 |

8.2.2. Descrierea sarcinilor care decurg din acțiune

- Controlul aplicării dispozițiilor directivei, colectarea, analiza și publicarea datelor referitoare la stocuri, inspecții/audituri ale stocurilor și ale sistemelor de urgență ale statelor membre, proceduri de infringement.

- Pregătire și organizare de reuniuni ale grupului de coordonare și ale comitetului (comitologie), acțiuni necesare ca urmare a reuniunilor.

- În caz de disfuncționalitate în aprovizionare, coordonarea măsurilor luate de statele membre, în colaborare cu Agenția Internațională pentru Energie.

8.2.3. Originea resurselor umane (statutare)

(În cazul în care se indică mai multe origini, se precizează numărul posturilor corespunzătoare fiecăreia dintre acestea.)

x Posturi alocate în prezent pentru gestionarea programului care urmează să fie înlocuite sau prelungite

- 3,5 ENI sunt deja afectați executării atribuțiilor care decurg din directiva în vigoare.

( Posturi prealocate în cadrul exercițiului financiar SPA/PPB pentru anul n

x Posturi care urmează să fie solicitate în cadrul următoarei proceduri SPA/PPB

- Pentru executarea sarcinilor suplimentare care decurg din proiectul de directivă sunt necesari încă 3,5 ENI: 1,5 ENI începând cu 2010 și 2 ENI suplimentari începând cu 2011.

( Posturi care urmează să fie redistribuite pe baza resurselor existente în cadrul serviciului în cauză (redistribuire internă)

( Posturi necesare pentru anul n, dar care nu sunt prevăzute în cadrul SPA/PPB pentru anul în cauză

8.2.4. Alte cheltuieli administrative incluse în suma de referință (XX 01 04/05 – Cheltuieli de gestiune administrativă)

milioane EUR (cu 3 zecimale)

Linie bugetară (nr. și denumire) | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 și anii urm. | TOTAL |

Alte tipuri de asistență tehnică și administrativă |

- intra muros |

- extra muros | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,05 |

Total asistență tehnică și administrativă | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,05 |

8.2.5. Costul financiar al resurselor umane și costuri conexe ne incluse în suma de referință

milioane EUR (cu 3 zecimale)

Tip de resurse umane | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 și anii urm. |

Funcționari și agenți temporari (XX 01 01) | 0,549 | 0,793 | 0,793 | 0,793 | 0,793 | 0,793 |

Personal finanțat prin articolul XX 01 02 (auxiliari, END, agenți contractuali etc.) (se indică linia bugetară) | 0,036 | 0,036 | 0,036 | 0,036 | 0,036 | 0,036 |

Costul total al resurselor umane și costuri conexe (neincluse în suma de referință) | 0,585 | 0,829 | 0,829 | 0,829 | 0,829 | 0,829 |

Calcul – Funcționari și agenți temporari

Se face trimitere la punctul 8.2.1. dacă este cazul

Anul n: 4,5 funcționari (122 000 EUR/funcționar/an)

Anul n+1 și anii urm.: 6,5 funcționari (122 000 EUR/funcționar/an)

Calcul - Personal finanțat prin articolul XX 01 02

Se face trimitere la punctul 8.2.1. dacă este cazul

0,5 END (73 000 EUR/END/an)

8.2.6. Alte cheltuieli administrative ne incluse în suma de referință

milioane EUR (cu 3 zecimale)

2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 și anii urm. | TOTAL |

XX 01 02 11 01 – Misiuni |

XX 01 02 11 02 – Reuniuni și conferințe |

XX 01 02 11 03 - Comitete[29] | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,35 |

XX 01 02 11 04 – Studii și consultări |

XX 01 02 11 05 - Sisteme de informații |

2. Total alte cheltuieli de gestiune (XX 01 02 11) | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,35 |

3. Alte cheltuieli de natură administrativă (precizați, indicând linia bugetară) |

Totalul cheltuielilor administrative altele decât cele pentru resursele umane și costurile conexe (neincluse în suma de referință) |

Calcul - Alte cheltuieli administrative ne incluse în suma de referință

Anual sunt prevăzute 4 reuniuni de comitet, cu 27 de delegați și un cost mediu de 650 EUR/delegat/reuniune: 4X27X650=70 200 EUR/an

Necesarul de resurse umane și administrative va fi acoperit din suma care va fi alocată direcției generale care va asigura gestionarea în cadrul procedurii de alocare anuală, ținându-se seama de constrângerile bugetare existente.

[1] JO C , , p. .

[2] JO C […], […], p. […].

[3] JO C , , p. .

[4] JO C […], […], p. […].

[5] Planul de acțiune al Consiliului European (2007-2009), Politica energetică pentru Europa, anexa I la documentul 7224/07 (Consiliul European de la Bruxelles, 8-9 martie 2007, Concluziile președinției), punctul 3.

[6] JO L 217, 8.8.2006, p. 8.

[7] Documentul 7224/07, punctul 36.

[8] Documentul 2006/2247, punctul 36.

[9] JO L 281, 23.11.1995, p. 31.

[10] JO L 8, 12.1.2001, p. 1.

[11] JO L 228, 16.8.1973, p. 1.

[12] JO L 308, 23.12.1968, p. 19.

[13] JO L 184, 17.7.1999, p. 23.

[14] Data menționată se înțelege a fi 31 decembrie al celui de-al doilea an calendaristic care urmează anului de adoptare al directivei.

[15] Data menționată se înțelege a fi 31 decembrie al celui de-al doilea an calendaristic care urmează anului de adoptare al directivei.

[16] Data menționată se înțelege a fi 31 decembrie al celui de-al doilea an calendaristic care urmează anului de adoptare al directivei.

[17] Data menționată se înțelege a fi 31 decembrie al celui de-al doilea an calendaristic care urmează anului de adoptare al directivei.

[18] Cheltuieli care nu intră sub incidența capitolului xx 01 din titlul xx în cauză.

[19] Cheltuieli care intră sub incidența articolului xx 01 04 din titlul xx.

[20] Cheltuieli care intră sub incidența capitolului xx 01, cu excepția articolelor xx 01 04 și xx 01 05.

[21] A se vedea punctele 19 și 24 din Acordul interinstituțional.

[22] Dacă este necesar, și anume în cazul în care durata acțiunii depășește 6 ani, se adaugă coloane suplimentare.

[23] Dacă se indică mai multe metode, se furnizează detalii suplimentare în secțiunea „Observații“ a prezentului punct.

[24] Descris în secțiunea 5.3.

[25] Ale cărui costuri NU sunt acoperite de suma de referință.

[26] Ale cărui costuri NU sunt acoperite de suma de referință.

[27] Ale căror costuri sunt incluse în suma de referință.

[28] Este necesar să se facă trimitere la fișa financiară legislativă specifică agenției (agențiilor) executive în cauză.

[29] Grupul de coordonare și comitetul (comitologie) prevăzute în propunerea de directivă.