RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 182/60

Avizul Comitetului Economic și Social European privind tema confruntării cu problemele legate de petrol

(2009/C 182/13)

Raportor general: dl OSBORN

La 21 noiembrie 2008, Parlamentul European, în conformitate cu articolului 262 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, a hotărât să consulte Comitetul Economic și Social European cu privire la

Confruntarea cu problemele legate de petrol.

La 12 noiembrie 2008, Biroul Comitetului a însărcinat Secțiunea pentru transporturi, energie, infrastructură și societatea informațională cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă.

Având în vedere caracterul urgent al lucrărilor, Comitetul Economic și Social European l-a numit pe dl OSBORN raportor general în cadrul celei de-a 450-a sesiuni plenare din 14 și 15 ianuarie 2009 (ședința din 14 ianuarie) și a adoptat prezentul aviz cu 140 de voturi pentru, 6 voturi împotrivă și 2 abțineri.

1. Rezumat și concluzii

1.1 Cei doi factori critici care vor contura viitorul industriei petroliere în următoarele decenii sunt:

— accelerarea schimbărilor climatice, determinată în mare măsură de emisiile din ce în ce mai mari de CO2 cauzate de arderea combustibililor fosili;

— disponibilitatea limitată a rezervelor la nivel mondial și creșterea treptată a dificultăților tehnice și politice în obținerea unui acces ușor și sigur la rezervele rămase.

1.2 Interacțiunea acestor doi factori conduce în prezent lumea la o poziție din ce în ce mai instabilă, întrucât emisiile de dioxid de carbon în creștere determină accelerarea schimbărilor climatice, iar creșterea consumului de petrol ne aduce mai aproape de punctul în care constrângerile în ceea ce privește aprovizionarea pot conduce la situații critice de penurie și la perturbări economice.

1.3 Singura modalitate de ieșire cu succes din criza schimbărilor climatice va fi ca economia globală să gestioneze o transformare rapidă a bazei sale energetice, îndepărtându-se de actuala dependență excesivă de arderea combustibililor fosili. Cererea mondială de petrol trebuie să înceteze să crească în anii următori și, ulterior, să scadă constant, până la mijlocul secolului, până la niveluri mult mai mici. Această provocare este deosebit de acută pentru Europa, deoarece ea este foarte dependentă de importurile de petrol.

1.4 Noile surse de petrol sunt tot mai rare și adesea implică probleme politice și de mediu. Lumea, în general (și Europa, în special), vor avea o situație mai bună și vor fi mai sigure dacă dependența de petrol se va putea reduce.

1.5 Cererea din Europa ar trebui redusă cu cel puțin 50 % până în 2050 și probabil cu mult mai mult peste această valoare.

1.6 Piața nu poate realiza de una singură transformarea necesară în direcția reducerii dependenței de petrol.

1.7 Măsurile fiscale pentru determinarea creșterii prețului petrolului (1) (și a altor combustibili fosili) în raport cu alte surse de energie, prin intermediul taxelor pe emisiile de dioxid de carbon sau pe petrol sau prin comercializarea emisiilor de dioxid de carbon, au un rol important și ar trebui dezvoltate în continuare. Însă vor fi necesare și alte măsuri, diferențiate în funcție de sector.

1.8 Sistemul european de comercializare a cotelor de emisii ar trebui astfel dezvoltat încât să se fixeze un preț minim pentru dioxidul de carbon, pentru a conferi o mai mare certitudine pieței. Prețul minim ar trebui ulterior crescut în mod constant în următoarele trei decenii, astfel încât să se asigure o presiune în creștere și constantă a pieței asupra operatorilor de orice tip, pentru a-și diversifica sursele de energie în defavoarea combustibililor fosili.

1.9 În sectorul transporturilor, schimbările esențiale necesare sunt:

— planificarea orașelor și a celorlalte așezări astfel încât să se reducă, în măsura în care este posibil, lungimea traseelor și timpul necesar efectuării acestora;

— îmbunătățirea continuă a eficienței energetice și a performanței din punct de vedere al emisiilor de CO2 a avioanelor, navelor, trenurilor și vehiculelor rutiere de toate tipurile;

— încurajarea utilizării: — trenurilor în defavoarea zborurilor; — transportului public în defavoarea celui privat; — vehiculelor electrice sau pe bază de hidrogen în defavoarea celor cu combustie internă; — bicicletei și mersului pe jos, ori de câte ori este posibil.

1.10 Utilizarea, în case și în alte clădiri, a petrolului (și a altor combustibili fosili) pentru încălzire, răcire și gătit va trebui să fie înlocuită treptat cu electricitate provenită din surse ecologice.

1.11 Sursele regenerabile utilizate la producerea de electricitate trebuie extinse cât mai repede posibil. Cu toate acestea, combustibilii fosili vor rămâne principalul combustibil pentru producerea de electricitate pentru mulți ani încă și, de aceea, este vital să se dezvolte și să se construiască cât mai curând posibil tehnologii de captare și stocare a dioxidului de carbon. Utilizarea petrolului drept combustibil pentru producerea de electricitate ar trebui să se reducă, însă, atunci când acesta se utilizează, ar trebui folosită tehnologia de captare a dioxidului de carbon, la fel ca în cazul cărbunelui.

1.12 O nouă generație de centrale nucleare ar putea avea o contribuție în unele țări, facilitând tranziția către o economie cu emisii reduse de dioxid de carbon. Însă nu ar trebui să se permită ca investițiile în acest sector să devieze resursele și atenția politică de la dezvoltarea surselor regenerabile de energie.

1.13 Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia au luat, dintr-o etapă incipientă, inițiativa de a orienta politicile în toate aceste domenii în direcția bună, însă trebuie să-și continue și să-și accelereze eforturile. Acestea trebuie, de asemenea, să caute să obțină angajamente similare din partea altor țări dezvoltate și să aloce resurse financiare importante pentru promovarea unor eforturi similare în țările în curs de dezvoltare.

1.14 Societatea civilă trebuie să fie implicată mult mai mult și mai sistematic în procesul de sensibilizare cu privire la schimbările necesare, precum și pentru acceptarea acestora, în special a acelor schimbări care vor afecta stilul de viață și comportamentele.

1.15 Industria mondială a petrolului se confruntă cu o provocare dublă pentru viitor:

— de a ajuta lumea să se adapteze unei situații de reducere constantă a dependenței de petrol;

— de a-și utiliza resursele enorme de cunoaștere și expertiză, precum și puterea financiară pentru a deveni (sau a-i ajuta pe alții să devină) pionieri ai noilor tehnologii care nu se bazează pe combustibilii fosili.

2. Emisiile de dioxid de carbon și schimbările climatice

2.1 Riscul unor schimbări climatice devastatoare determinate de emisiile din ce în ce mai mari de gaze cu efect de seră reprezintă una dintre cele mai mari provocări cu care se confruntă lumea în secolul XXI.

2.2 Grupul interguvernamental privind schimbările climatice (IPCC) a concluzionat că, dacă se dorește menținerea creșterii temperaturii globale determinate de gazele cu efect de seră la maximum 2 °C peste nivelurile din perioada preindustrială, emisiile de CO2 ar trebui să înceteze să crească în următorii 5-10 ani și să scadă constant până la 50-85 % din nivelurile din 2000, până în 2050.

2.3 Aceasta va necesita o transformare radicală a modelelor actuale de consum și producție în întreaga lume, la scara unei noi revoluții industriale. Reducerea nivelului emisiilor provenite de la arderea petrolului trebuie să-și joace rolul în reducerea generală a emisiilor de dioxid de carbon. Ar fi utilă stabilirea unei modalități sau a unor repere general agreate pentru reducerea progresivă a cererii mondiale de petrol în următoarele patru decenii și, în cadrul acesteia, a unei căi specifice pentru Europa. Consumul de petrol din Europa trebuie redus cu cel puțin 50 % până în 2050 și probabil cu mult mai mult peste această valoare.

2.4 În prezent, curba consumului global de petrol crește în continuare de la an la an, acum datorită, în principal, extinderii rapide a cererii în economiile emergente. Deși cererea din Europa este în prezent mai aproape de stabilizare, nu am ajuns însă pe curba descendentă care va fi necesară.

2.5 Tipul de măsuri pe care Europa le pune în prezent în aplicare prin pachetul de măsuri în domeniul energiei reprezintă un început, însă, în opinia Comitetului, Comisia va trebui să propună în curând un al doilea pachet pentru a atinge nivelul necesar al reducerilor.

2.6 Cererea europeană reprezintă de fapt mai puțin de 20 % din cererea mondială de petrol. Va fi la fel de important să se obțină angajamente similare de reducere din partea altor țări dezvoltate și a economiilor emergente în cadrul negocierilor actuale în domeniul schimbărilor climatice.

3. Aprovizionarea cu petrol

3.1 Resursele mondiale de petrol sunt limitate și nu pot dura la nesfârșit. Se mai descoperă încă noi surse de aprovizionare cu petrol, însă noile resurse descoperite tind să fie mai mici și mai dificil de gestionat și uneori sunt situate în regiuni ale lumii care sunt instabile sau neprietenoase din punct de vedere politic. Dezvoltarea lor ar putea fi mai costisitoare.

3.2 Unele dintre noile surse sunt situate în zone sensibile din punct de vedere ecologic, cum ar fi zona arctică. Altele, cum ar fi nisipurile bituminoase canadiene, vor fi mai dificil de exploatat, iar procesul de extracție însuși va produce emisii mai mari de CO2. Ar fi de dorit evitarea utilizării acestor resurse, dacă este posibil, sau măcar amânarea utilizării lor până la introducerea unor măsuri de siguranță mai bune din punct de vedere ecologic și a captării dioxidului de carbon.

3.3 Europa se confruntă cu probleme specifice în legătură cu aprovizionarea cu petrol. Sursele de petrol din Europa se reduc, iar Europa devine din ce în ce mai dependentă de importuri, care în prezent reprezintă peste 80 % din consumul total.

3.4 În viitor, poziția Europei ar putea deveni și mai dificilă. Necesarul de petrol ar putea deveni mult mai dificil de asigurat sau numai la prețuri mult mai mari. Situațiile de instabilitate a aprovizionării și a prețurilor ar putea deveni, de asemenea, mai frecvente.

3.5 Această problemă secundară potențială a aprovizionării conferă o mai mare importanță accelerării progreselor în ceea ce privește reducerea dependenței de petrol în Europa. Cu cât putem reduce mai rapid cererea totală și cu cât ne putem diversifica sursele de energie către unele mai ușor accesibile, cu atât mai mari ne vor fi independența și securitatea și cu atât mai mult vom putea exercita presiuni asupra celorlalți pentru a-și aduce contribuția la reducerea cererii, în vederea combaterii schimbărilor climatice.

4. Ce trebuie făcut? – Diversificarea către alte surse decât petrolul

4.1 Petrolul este utilizat în principal în sectorul transporturilor, însă, în proporții importante, și la gătit și la încălzirea locuințelor, la încălzirea și răcirea altor clădiri, la producția de electricitate și ca materie primă în industria petrochimică. În toate aceste sectoare, va fi necesară reducerea sau eliminarea dependenței de petrol cât mai curând posibil.

4.2 În sectorul transporturilor este nevoie de trei schimbări

— planificarea orașelor și a celorlalte așezări astfel încât să se reducă, în măsura în care este posibil, lungimea traseelor și timpul necesar efectuării acestora;

— îmbunătățirea continuă a eficienței energetice și a performanței din punct de vedere al emisiilor de CO2 a avioanelor, navelor, trenurilor și vehiculelor rutiere de toate tipurile.

— încurajarea utilizării: — trenurilor în defavoarea zborurilor; — transportului public în defavoarea celui privat; — vehiculelor electrice sau pe bază de hidrogen în defavoarea celor cu combustie internă; — bicicletei și mersului pe jos, ori de câte ori este posibil.

4.3 Este posibil ca aviația să rămână un utilizator privilegiat de petrol, cel puțin în următoarele două sau trei decenii, în scopuri de bază. Însă ar trebui ca, în acest domeniu, să se realizeze îmbunătățirile maxime posibile în ceea ce privește eficiența, iar extinderea serviciilor pe calea ferată de mare viteză ar trebui să fie preferată transportului aerian ori de câte ori va fi posibil. De asemenea, ar trebui descurajată extinderea în continuare a transportului aerian și a aeroporturilor.

4.4 În ceea ce privește transportul naval, ar trebui să se caute în permanență creșterea eficienței și ar trebui încurajate în mod activ ideile inovatoare, cum ar fi adăugarea de energie eoliană suplimentară pentru reducerea consumului de combustibil.

4.5 Consumul de petrol în gospodării

Va trebuie să fie eliminată treptat arderea directă a combustibililor fosili în șemineuri, boilere sau la gătit, iar combustibilul domestic standard ar trebui să fie electricitatea (provenind din ce în ce mai mult din producția locală de energie regenerabilă, precum și din rețea) sau materialul lemnos cultivat în mod durabil. Trebuie să se stabilească un calendar pentru această tranziție.

4.6 Petrolul în sectorul economic

O tranziție similară va fi necesară în sectoarele industrial și al afacerilor din economie, pentru întreaga încălzire generală, precum și în alte scopuri. În situațiile în care procesele economice se bazează în prezent pe utilizarea combustibililor fosili ca materie primă, va fi necesară o analiză specifică fiecărui sector pentru a determina măsura în care emisiile de dioxid de carbon provenite de la astfel de procese pot fi captate și stocate sau pentru a identifica situațiile în care o astfel de utilizare poate fi înlocuită de procese care nu presupun utilizarea combustibililor fosili.

4.7 Producția de energie electrică

În ceea ce privește generarea de energie electrică, vor fi necesare eforturi mai mari pentru extinderea surselor de energie regenerabilă de toate tipurile, cât mai rapid. Țintele pe care și le-a fixat Europa reprezintă un bun început, însă este nevoie să se facă mai mult pentru introducerea pe piață a noilor tehnologii la prețuri accesibile.

4.8 Cărbunele (și, într-o măsură mai mică, alți combustibili fosili) va rămâne un combustibil important pentru producerea de energie electrică pentru câteva decenii de acum înainte. Tehnologia de captare și stocare a dioxidului de carbon ar trebui dezvoltată cât mai curând posibil. După aceea, ar trebui să devină obligatorie de asemenea pentru fiecare centrală electrică care funcționează cu petrol.

4.9 O nouă generație de centrale nucleare ar putea avea, de asemenea, o contribuție. Însă tehnologia de producere a energiei nucleare are propriile probleme de durabilitate și nu ar trebui să i se permită să devieze resursele și atenția politică de la dezvoltarea importantă a surselor regenerabile de energie și de la eficiența energetică, care reprezintă principalul obiectiv al tranziției.

4.10 Pentru susținerea planificării acestor schimbări de către toate părțile interesate, ar fi util să se stabilească direcții orientative pentru nivelurile de reducere a consumului care trebuie atinse în fiecare subsector care utilizează petrol, precum și calendarele probabile pentru aceste tranziții, atât la nivel global, cât și regional.

5. Ce trebuie făcut? Măsuri la nivel de politică pentru reducerea dependenței de combustibilii fosili și pentru încurajarea diversificării aprovizionării cu energie

5.1 Multe dintre aceste măsuri necesare încurajării și promovării transformărilor sunt deja binecunoscute. Setul de măsuri cuprinse în recentul pachet de măsuri al Comisiei în domeniul energiei acoperă multe dintre puncte și ar trebui să constituie o bună bază de pornire pentru dezvoltarea ulterioară. Oriunde în lume, inclusiv în Europa, paleta de măsuri trebuie extinsă și aplicată cu mai multă fermitate și de urgență.

5.2 Măsuri fiscale pentru stabilirea unui preț corespunzător pentru emisiile de dioxid de carbon

Combustibilii fosili ar trebui să suporte costul integral al sarcinii pe care emisiile de dioxid de carbon o plasează asupra globului. Acest lucru necesită fie impunerea unor taxe pe produsele care cauzează producerea de emisii de dioxid de carbon (cum ar fi benzina), fie un sistem de raționalizare sau de permise de comercializare pentru emiterea dioxidului de carbon, fie ambele.

5.3 Sistemul de comercializare a cotelor de emisii de dioxid de carbon din Uniunea Europeană trebuie să fie dezvoltat cu fermitate, astfel încât să dea un semnal de piață clar și stabil în sensul reducerii consumului de combustibili fosili și a diversificării către alți combustibili. Anomaliile trebuie rezolvate și excepțiile trebuie reduse. În primul rând, sistemul trebuie să fie extins la restul țărilor dezvoltate și, cât mai curând posibil, și la economiile emergente. Acesta ar trebui să fie un obiectiv-cheie în contextul negocierilor internaționale privind schimbările climatice.

5.4 Ar putea fi de dorit ca sistemul să fie astfel dezvoltat încât să se fixeze un preț minim pentru dioxidul de carbon, pentru a conferi o mai mare certitudine pe piață. Prețul minim ar trebui ulterior crescut în mod constant în următoarele trei decenii, astfel încât să se asigure o presiune a pieței în creștere constantă asupra operatorilor de orice tip, pentru a-și diversifica sursele de energie în defavoarea combustibililor fosili.

5.5 Măsuri legislative

Măsurile fiscale nu sunt suficiente în sine pentru a determina tranziția necesară către alte surse decât petrolul. Cererea este prea rigidă și există constrângeri politice în raport cu creșterea prețurilor produselor petroliere într-un ritm prea rapid. Este nevoie de un program cuprinzător de măsuri legislative pentru a ridica standardele și pentru a elimina procesele și produsele ineficiente. Este nevoie, de asemenea, ca cercetarea, dezvoltarea și introducerea noilor tehnologii necesare să fie susținute.

5.6 În ceea ce privește eficiența, este nevoie de un program cuprinzător și urgent pentru a ridica standardele privind eficiența energetică a tuturor produselor și serviciilor consumatoare de energie. Europa are încă un drum lung de parcurs, atât în ceea ce privește stabilirea standardelor, cât și asigurarea respectării lor. Încălzirea și răcirea clădirilor, de exemplu, sunt în continuare în mare parte ineficiente și necesită un program de acțiune solid pentru asigurarea unei îmbunătățiri rapide.

5.7 Standardele pentru îmbunătățirea nivelurilor emisiilor de dioxid de carbon provenind de la vehicule sunt deosebit de importante. CESE salută noile standarde aflate în prezent în vigoare, însă solicită stabilirea neîntârziată a unor standarde mult mai stricte pentru anii care urmează, astfel încât să se stabilească un cadru ferm de planificare la care industria auto să se adapteze. Următorul pas necesar de urgență este stabilirea unui program strict similar pentru îmbunătățirea treptată a emisiilor provenind de la camioane și vehicule de marfă mai grele. Din nou, măsurile luate în Europa trebuie să fie însoțite de eforturi similare în alte părți ale lumii.

5.8 Cercetare, dezvoltare și susținere financiară

Unele dintre noile tehnologii care sunt necesare se află încă în etapa de dezvoltare și vor necesita o susținere importantă și încurajare din partea sectorului public, pentru a se asigura introducerea și răspândirea lor timpurie la scară largă. Captarea și stocarea dioxidului de carbon, dezvoltarea în continuare a surselor regenerabile de energie de generație a treia și a patra, a vehiculelor electrice sau pe bază de hidrogen și a infrastructurii de care vor avea nevoie intră toate în această categorie și necesită toate o susținere publică importantă în vederea lansării lor cu succes în lume cât mai curând posibil.

5.9 Sunt necesare investiții majore în sectorul feroviar în vederea extinderii electrificării și transformării transportului pe calea ferată într-o alternativă preferată transportului aerian pentru majoritatea transporturilor pe distanțe scurte în Europa și în alte părți ale lumii.

5.10 Implicarea societății civile

Este nevoie să se facă mult mai mult pentru a implica publicul larg, întreprinderile, sindicatele și alte organizații ale societății civile în parteneriat și a le determina să participe la efortul comun.

— Cetățenii trebuie încurajați și stimulați să-și aducă contribuția, de exemplu prin îmbunătățirea eficienței energetice a locuințelor, utilizarea unor forme mai ecologice de energie pentru iluminat și încălzire, achiziționarea de bunuri și servicii mai eficiente din punct de vedere energetic și reducerea impactului emisiilor de dioxid de carbon rezultate în urma deplasărilor regulate și din timpul vacanțelor. În opinia noastră, un public din ce în ce mai numeros și din ce în ce mai multe organizații ale societății civile ar fi pregătite și dispuse să întreprindă acțiuni în acest sens, cu condiția să primească un semnal politic puternic și eficace cu privire la ceea ce se așteaptă de la ele, precum și stimulentele adecvate.

— Multe autorități locale și regionale și-au demonstrat deja spiritul vizionar și au dat dovadă de spirit de conducere politică curajoasă în acest domeniu. Acestea trebuie încurajate și stimulate să își continue eforturile.

— În mod similar, întreprinderile trebuie încurajate să facă mai multe progrese în acest sens. Acestea trebuie să fie îndrumate și încurajate să își îmbunătățească în permanență eficiența energetică a activităților și să utilizeze energie obținută din surse cu emisii reduse de dioxid de carbon. Ar trebui să se recurgă în mod mai sistematic și mai ferm la reglementare, pentru a îmbunătăți performanța energetică a tuturor tipurilor de produse și de servicii.

— Sindicatele joacă de asemenea un rol important. Mulți dintre membrii acestora se află în prima linie în ceea ce privește realizarea unor îmbunătățiri în termeni de eficiență energetică și difuzarea de informații practice, iar contribuția lor potențială trebuie recunoscută și încurajată. Dacă sunt bine gestionate, noile forme de producție ar trebui să furnizeze tot atâtea posibilități de angajare a personalului ca și vechile metode de producție, cu emisii crescute de dioxid de carbon, și totodată să păstreze condiții bune de muncă.

5.11 Toate aceste măsuri vor trebui adoptate și urmărite cu fermitate în Europa pentru a reduce cererea de combustibili fosili, în general, și de petrol, în special. Acestea vor trebui, de asemenea, să fie promovate în relațiile cu alți parteneri din țările dezvoltate și din ce în ce mai mult în țările cu economii emergente și în cele în curs de dezvoltate.

5.12 Economiile emergente și țările în curs de dezvoltare pot deveni ele însele inovatori și pionieri ai economiei cu emisii reduse de dioxid de carbon, iar acest lucru ar trebui încurajat în mod activ. Politicile comerciale nu ar trebui folosite niciodată pentru protejarea industriilor învechite mai puțin eficiente în ceea ce privește emisiile de dioxid de carbon, din orice altă parte a lumii.

6. Adaptarea din industria petrolieră și a gazelor

6.1 Întrucât economia mondială continuă să fie dependentă de petrol, industria petrolieră trebuie, bineînțeles, să funcționeze pentru satisfacerea acestei nevoi. Cu toate acestea, continuarea practicilor actuale nu ar reprezenta un răspuns adecvat din partea industriei petroliere. Sunt mai multe domenii în care industria petrolieră mondială poate să sprijine tranziția către o economie cu emisii reduse de dioxid de carbon și ar fi de așteptat să facă acest lucru:

— recunoscând necesitatea tranziției economiei mondiale către o utilizare redusă a petrolului fosil în următoarele decenii și gândind, planificând și comportându-se în consecință;

— continuând să îmbunătățească performanța din punct de vedere al emisiilor de dioxid de carbon a industriei petroliere înseși în activitățile sale;

— înlocuind biomasa sau alte resurse neutre din punct de vedere al dioxidului de carbon pentru utilizarea combustibililor fosili în produsele sale, în măsura în care acest lucru este fezabil și durabil;

— utilizând resursele importante de competențe și puterea financiară a industriei petroliere pentru a susține alte aspecte ale tranziției, precum și dezvoltarea și răspândirea cât mai curând posibil a captării și stocării dioxidului de carbon;

— acționând în strânsă colaborare cu industria de automobile pentru a sprijini accelerarea tranziției către vehicule cu emisii reduse sau fără emisii de dioxid de carbon.

6.2 În ceea ce le privește, Uniunea Europeană, statele membre și alte guverne ar trebui să mențină un dialog susținut cu industria petrolieră de pe glob, pentru a încerca să dezvolte un punct de vedere comun asupra modalității de reducere a utilizării petrolului care trebuie stabilită și pentru a furniza stimulente corespunzătoare în vederea încurajării (sau, dacă se va dovedi necesar, obligării) industriei să acționeze în aceste cinci direcții-cheie.

6.3 În ceea ce privește investițiile, CESE ar dori ca industria să dedice mai mult efort pentru sprijinirea tranziției către o cerere mai redusă de petrol în viitor și mai puțin pentru dezvoltarea unor surse de petrol mai periferice, mai ales atunci când acestea vor cauza ele însele prejudicii de mediu grave.

6.4 CESE consideră că există posibilități de dezvoltare a biocombustibililor (și, în special, de utilizare mai extinsă a biomasei), dar că trebuie aplicate criterii de durabilitate, iar acestea ar putea limita posibilitățile de extindere a acestei tehnologii. Piroliza biomasei în vederea producerii de cărbune biologic care poate fi aplicat pe sol ca ameliorator, transformând solul în agent de reținere a dioxidului de carbon, pare promițătoare. În sectorul transporturilor, electricitatea sau hidrogenul par a fi mai promițătoare ca soluții pe termen lung. Discuțiile susținute cu sectoarele industriale relevante ar trebui să continue, pentru a încerca să se stabilească direcții optime pentru aceste procese de tranziție.

6.5 Deoarece prețul petrolului a crescut, industria are deja un stimulent financiar puternic pentru îmbunătățirea eficienței extracției și rafinării și pentru reducerea costurilor de transport. Directiva privind calitatea combustibililor va asigura încă un stimulent util în această direcție, precum și pentru introducerea biocombustibililor.

6.6 Taxarea produselor petroliere generează deja un venit important pentru guverne, iar acesta ar putea crește în continuare odată cu licitarea pe o scară mai largă a permiselor de emisii de dioxid de carbon. O parte a acestor încasări ar trebui orientate către susținerea dezvoltării noilor tehnologii necesare în domeniul energiei. Ar putea fi avută în vedere și stimularea industriei petroliere înseși pentru a juca un rol mai important în tranziția către economia cu emisii reduse de dioxid de carbon, oferindu-i-se facilități fiscale sau alocându-i-se capital pentru realizarea investițiilor necesare.

Bruxelles, 14 ianuarie 2009 Președintele Comitetului Economic și Social European Mario SEPI

(1) CESE comentează chestiunea prețurilor petrolului mai în detaliu în viitorul său aviz CESE 348/2008 pe tema „Răspunsul la provocarea reprezentată de prețurile petrolului”, care reprezintă reacția CESE la Comunicarea „Răspunsul la provocarea reprezentată de prețurile petrolului”.