COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL ȘI COMITETUL REGIUNILOR

Aplicarea criteriilor de repartizare a resurselor între statele membre în cadrul Fondului pentru frontierele externe, Fondului european de integrare a resortisanților țărilor terțe și Fondului european de returnare

CONTEXTUL RAPORTULUI

Scopul prezentului raport

Pentru perioada 2007-2013, Uniunea Europeană a instituit programul general „Solidaritate și gestionarea fluxurilor migratorii” cu o alocare totală de 4 020 milioane EUR. Programul general constă în patru fonduri, iar scopul acestuia este de a aborda problematica unei împărțiri echitabile a responsabilităților între statele membre în ceea ce privește sarcina financiară care derivă din introducerea unui sistem integrat de gestionare a frontierelor externe ale Uniunii și din punerea în aplicare a unor politici comune în materie de azil și imigrație[1].

Fondurile diferă față de majoritatea celorlalte instrumente financiare ale UE în sensul că stabilesc un mecanism de alocare anuală a resurselor către statele membre.

Pentru acest motiv, în conformitate cu actele de bază care instituie Fondul pentru frontierele externe[2], Fondul european de integrare a resortisanților țărilor terțe[3] (denumit în continuare „Fondul de integrare”) și Fondul european de returnare[4], Comisia trebuie să prezinte un raport Parlamentului European, Consiliului, Comitetului Economic și Social European și Comitetului Regiunilor cu privire la aplicarea criteriilor de alocare a resurselor către statele membre și să analizeze dacă este necesar să se aducă modificări acestor criterii.

Nu există o asemenea obligație pentru Fondul european pentru refugiați, cel de-al patrulea fond din cadrul programului general. Instituit în 2000, actul de bază reprezintă o consolidare a experiențelor din trecut, inclusiv în ceea ce privește criteriile.

Raportul prezintă metoda de aplicare a criteriilor de repartizare a resurselor, iar documentul de lucru al serviciilor Comisiei care îl însoțește descrie în detaliu rezultatele obținute în statele membre. Prin prezentarea datelor, a metodologiei utilizate și a rezultatelor aplicării acestor criterii, documentele pot ajuta la formarea ideilor statelor membre, ale celorlalte instituții și părți interesate cu privire la viitorul finanțării UE în domeniul gestionării fluxurilor migratorii în contextul următorului cadru financiar multianual.

Mecanismele de alocare a resurselor în cadrul fondurilor

Fondurile sunt gestionate în principal de către statele membre, în cadrul metodei de gestionare partajată. Prin intermediul unor programe anuale ale statelor membre, bugetul UE urmărește să susțină o intervenție structurată în statele membre (consolidare a capacității), precum și activități specifice contextului național sau local în domeniul de politică în cauză, în temeiul domeniului de aplicare stabilit în actele de bază. Toate acțiunile sunt cofinanțate într-un cadru comun (orientările strategice ale UE).

Pentru fiecare fond, repartizarea anuală a resurselor financiare disponibile ale UE între statele membre se bazează pe criterii specifice și obiective care reflectă situația statului membru în raport cu obligațiile asumate în numele sau pentru interesul general al Uniunii în domeniul de politică în cauză: de exemplu, dimensiunea frontierelor externe care trebuie protejate și numărul persoanelor care trec aceste frontiere; numărul resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere legală care trebuie integrați în societate; numărul deciziilor de returnare care trebuie puse în aplicare. Definirea criteriilor reprezintă expresia cea mai concretă a principiului solidarității care stă la baza fondurilor, în sensul că se vizează ca statele membre cele mai afectate de gestionarea fluxurilor migratorii să beneficieze cel mai mult de finanțarea UE.

În fiecare an, pentru efectuarea calculelor Comisia se bazează atât pe statisticile UE ale EUROSTAT, cât și pe date ad hoc furnizate de statele membre. De îndată ce calculele sunt comunicate statelor membre în anul N-1[5], statele membre iau cunoștință de contribuția UE la programul anual și pot începe realmente să selecteze acțiunile care vor fi cofinanțate în cadrul programelor în cauză. Aceste sume sunt orientative („alocări provizorii”) și vor fi confirmate sau modificate de îndată ce autoritatea bugetară adoptă bugetul UE în anul N-1.

Structura și conținutul prezentului raport

Prezentul raport se bazează pe calculele aferente exercițiilor financiare 2007-2011 . Calculele sunt definitive.

Astfel cum s-a prevăzut în timpul discuțiilor care au condus la adoptarea actelor de bază, procesul de culegere a datelor a fost consolidat ca urmare a intrării în vigoare a Regulamentului nr. 862/2007[6] (denumit în continuare „Regulamentul privind statisticile din domeniul migrației”). Aplicarea Regulamentului privind statisticile din domeniul migrației la datele utilizate pentru repartizarea resurselor în cadrul fondurilor a permis o fiabilitate și comparabilitate a datelor mai bune. Se vor analiza experiențele în aplicarea criteriilor pentru fiecare fond.

În documentul de lucru al serviciilor Comisiei se găsesc informații suplimentare privind metodologia și culegerea datelor, precum și o prezentare generală și o analiză comparativă a rezultatelor aplicării datelor în cadrul fondurilor.

CADRUL GENERAL AL CALCULELOR

Principii de bază privind furnizarea datelor și cooperarea între statele membre și Comisie

Încă de la început, pentru toate fondurile, au predominat următoarele principii în cooperarea între statele membre și Comisie, inclusiv EUROSTAT, pentru a asigura aplicarea optimă a dispozițiilor actelor de bază referitoare la cheile de repartizare:

1. responsabilitatea furnizării unor date precise și fiabile pentru repartizarea resurselor între statele membre le revine în primul rând statelor membre. În conformitate cu actele de bază, „cele mai recente statistici emise de Comisie (EUROSTAT) pe baza datelor furnizate de statele membre în conformitate cu dreptul comunitar” constituie cifre de referință. De asemenea, statele membre trebuie să „furnizeze date provizorii cât mai curând posibil” pentru fondurile în privința cărora nu s-au furnizat date Comisiei (EUROSTAT) sau atunci când statisticile nu sunt publicate de către Comisie (EUROSTAT), precum și informațiile necesare pentru a permite Comisiei să verifice datele respective[7];

2. în cazul neîndeplinirii acestei obligații, consecința fundamentală a necomunicării unei categorii speciale de date în temeiul actului de bază în cauză va fi că rubrica respectivă din tabelul utilizat pentru repartizarea resurselor va rămâne goală, cu excepția situației în care aceasta ar fi în avantajul unui stat membru.

În ceea ce privește statisticile UE, s-au instituit controale de bază cu privire la calitatea lor statistică. EUROSTAT pune în aplicare un program de asigurare a calității și, în contextul eforturilor mai susținute depuse pentru a asigura îndeplinirea cerințelor aferente legislației UE în materie de statistică, cooperează cu furnizorii naționali de date în vederea evaluării și asigurării aplicării corecte a Regulamentului privind statisticile din domeniul migrației.

Îmbunătățirea constantă a metodelor de lucru și a calității datelor

Comisia și statele membre au cooperat încă de la început în vederea asigurării disponibilității și comparabilității datelor. S-a stabilit un cadru general privind cooperarea și s-au analizat în comun datele culese și sursele existente. În vara anului 2007, s-au comunicat statelor membre rezultatele aferente exercițiilor financiare 2007 și 2008. S-au evaluat primele experiențe și s-au realizat câteva îmbunătățiri. S-a luat decizia să se lucreze cât mai mult posibil pe baza unor modele completate în prealabil ale EUROSTAT și să se formalizeze raporturile de muncă (o rețea de contacte în domeniul statisticii). Prin urmare, s-au stabilit metodele de lucru, iar statele membre s-au familiarizat pe deplin cu acestea.

Începând cu exercițiul financiar 2010, s-au utilizat primele seturi de date (anul de referință 2008) culese în conformitate cu modalitățile prevăzute în Regulamentul privind statisticile din domeniul migrației.

CADRUL SPECIFIC DE CALCUL PREVĂZUT PENTRU FIECARE FOND

Fondul pentru frontierele externe

Criteriile din actul de bază

Articolele 14 și 15 din Decizia 574/2007/CE (denumită în continuare „actul de bază al FFE”) definesc criteriile de repartizare a resurselor anuale ale fondului între statele membre. În vederea exprimării solidarității cu statele membre care suportă, în beneficiul UE, o sarcină financiară de durată și importantă, dispozițiile stabilesc criterii obiective repartizate în funcție de tipul frontierei, ținând seama de fluxul și gradul de risc la frontierele externe ale statelor membre.

Articolul 14 prevede că resursele totale disponibile pentru fond sunt defalcate între statele membre după cum urmează:

3. 30% pentru frontiera externă terestră;

4. 35% pentru frontiera externă maritimă;

5. 20% pentru aeroporturi;

6. 15% pentru oficiile consulare.

La punctele 1 și 2, în ceea ce privește frontierele terestre și maritime , 70% din resurse sunt alocate în funcție de lungimea frontierei externe, extinsă datorită unor factori de ponderare, dacă este necesar. Restul de 30% se alocă pe baza volumului de lucru cu privire la gestionarea frontierei (stabilit pe baza mediilor înregistrate în cei doi ani anteriori între numărul de persoane care traversează frontierele prin puncte autorizate de trecere, numărul de resortisanți ai țărilor terțe cărora le-a fost refuzată intrarea la frontiera externă și numărul de persoane reținute ca urmare a trecerii ilegale a frontierei externe).

Lungimea frontierelor maritime este definită drept limita exterioară a mării teritoriale a statelor membre, definită în conformitate cu Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării; cu toate acestea, limita exterioară poate fi extinsă în cazul unor operații pe o rază întinsă, desfășurate cu regularitate, în scopul prevenirii migrației/intrării ilegale în zonele cu risc deosebit.

La punctul 3, în ceea ce privește aeroporturile , repartizarea resurselor se calculează în funcție de volumul de lucru aferent gestionării frontierelor aeriene (definit de mediile înregistrate în cei doi ani anteriori între numărul de persoane care traversează frontierele la punctele autorizate de trecere a frontierei și numărul de resortisanți ai țărilor terțe cărora le-a fost refuzată intrarea la frontiera externă).

La punctul 4, în ceea ce privește oficiile consulare , repartizarea resurselor se calculează în funcție de numărul de oficii consulare și numărul de cereri de viză (volum de muncă).

Articolul 15 stabilește cadrul pentru calcularea factorilor de ponderare privind frontierele externe terestre și maritime . Agenției Frontex i s-a încredințat sarcina de a identifica nivelurile de risc la fiecare secțiune a frontierei externe (risc mare, mediu, normal pentru frontierele terestre și risc mare, mediu, normal, minim pentru frontierele maritime). Rapoartele se bazează pe datele transmise Agenției Frontex de către autoritățile de control la frontieră în cadrul Rețelei Frontex de analiză a riscurilor (FRAN). Categoriile de date menționate în actul de bază al FFE constituie sursele principale.

Culegerea datelor

Calcularea repartizării resurselor în cadrul fondului este complexă, dat fiind că presupune culegerea anuală a numeroase categorii de date provenind din surse diferite. Având în vedere complexitatea diferitelor date care trebuie culese, Comisia a transmis statelor membre orientări specifice detaliate. S-au publicat în mod periodic noi orientări, ținând seama de dezvoltarea cadrului juridic și operațional, precum și de informațiile obținute în anii anteriori. În afară de datele absolut necesare pentru calcularea sumelor alocate, Comisia a solicitat date suplimentare în vederea validării datelor precedente.

În actul de bază al FFE se recunoaște că, doar pentru anumite date privind volumul de muncă, cifrele de referință pot fi statistici ale UE și, în acest sens, situația privind Fondul pentru frontierele externe diferă total de situația altor fonduri, în cazul cărora majoritatea datelor (sau chiar toate datele) sunt compilate drept statistici ale UE.

Datele au fost culese după cum urmează:

- în ceea ce privește lungimea frontierelor externe și numărul de aeroporturi, datele au fost furnizate direct de către statele membre și au fost validate de către Comisie, prin verificarea încrucișată a unor surse diferite (respectiv site-urile internet oficiale ale ministerelor din statele membre, rapoarte de evaluare Schengen etc);

- în ceea ce privește cererile de viză , datele privind vizele Schengen (respectiv vize de scurtă ședere, vize de tranzit, vize de tranzit aeroportuar) au fost obținute din datele culese de Consiliu, iar numărul de oficii consulare a fost obținut de la statele membre și validat cu ajutorul informațiilor furnizate de Consiliu;

- datele privind persoanele cărora le-a fost refuzată intrarea și persoanele reținute s-au bazat pe datele culese cu privire la acțiunile coercitive împotriva imigrației ilegale, iar

- datele privind numărul pasagerilor care trec frontierele externe au fost furnizate direct de către statele membre.

Pentru unele state membre - principalii furnizori de date în cadrul fondului - interpretarea și măsurarea datelor s-a dovedit uneori dificilă. În unele situații, s-au considerat dificile definirea cazurilor în care a existat realmente o „trecere a frontierelor maritime externe” în sensul fondului și interpretarea sintagmei „numărul de persoane reținute ca urmare a trecerii ilegale a frontierei”. În alte cazuri, chiar în cazul în care factorul era înțeles pe deplin, unele state membre au întâmpinat dificultăți în furnizarea unor cifre precise, deoarece fie datele nu erau colectate deloc, fie nu erau colectate în conformitate cu criteriile din actul de bază al FFE, astfel încât s-au putut furniza doar estimări. De asemenea, s-au întâmpinat dificultăți în interpretarea definiției operațiilor pe o rază întinsă și în definirea frontierei maritime extinse.

Evaluare globală a aplicării criteriilor

Prin urmare, în ciuda unor dificultăți în aplicarea factorilor definiți pentru repartizarea resurselor, s-au putut realiza culegerea datelor necesare pentru aplicarea criteriilor în conformitate cu actul de bază al FFE și comunicarea în timp util a calculului privind alocările provizorii către statele membre, astfel încât acestea să le poată utiliza pentru pregătirea programelor lor anuale.

Rezultatele aplicării criteriilor sunt prezentate în documentul SEC. Repartizarea finală a resurselor arată că principalii beneficiari ai fondului au fost statele membre care și-au asumat responsabilitatea cea mai mare în punerea în aplicare a politicii comune pentru gestionarea frontierelor externe:

- Spania, Grecia și Italia primesc 48% din sumele alocate din fond pentru perioada 2007-2011.

- de asemenea, în cazul în care se adaugă Franța, Malta și Cipru celor trei beneficiari principali, repartizarea fondului arată că 60% din asistența financiară se concentrează asupra statelor membre riverane Mării Mediterane și zonei Insulelor Canare;

- în același timp, statele membre care au o frontieră terestră la est (Polonia, Ungaria, Finlanda, Slovenia, România, Lituania, Estonia, Bulgaria, Letonia și Slovacia) beneficiază de 25% din sumele totale alocate;

- rezultatele confirmă scopul fondului, care constituie un instrument de solidaritate financiară în cadrul gestionării integrate a frontierelor în UE.

Fondul european pentru integrarea resortisanților țărilor terțe

Criteriile din actul de bază

Articolul 12 din actul de bază definește criteriile de repartizare a resurselor anuale ale fondului între statele membre (denumit în continuare actul de bază al FI”)[8].

În conformitate cu articolul 12 alineatul (1), fiecare stat membru primește o sumă fixă de 500 000 EUR din alocările anuale ale fondului.

Articolul 12 alineatul (2) stabilește criteriile de repartizare a restului resurselor anuale disponibile între statele membre:

7. 40 % proporțional cu media numărului total de resortisanți ai țărilor terțe cu ședere legală în statele membre, calculat pe perioada ultimilor trei ani (FI1 „ numărul resortisanților țărilor terțe cu ședere legală în statele membre”) și

8. 60% proporțional cu numărul de resortisanți ai țărilor terțe care au obținut o autorizație eliberată de un stat membru, care le permite să aibă reședința pe teritoriul acestuia, calculat pe perioada ultimilor trei ani (FI2 „ fluxurile resortisanților țărilor terțe cu ședere legală în statele membre”)

În ceea ce privește datele privind numărul, sunt luate în considerare cifrele referitoare la patru date de referință pentru calcularea populației medii pe o perioadă de trei ani.

În conformitate cu articolul 12 alineatul (3) din actul de bază al FI, în sensul metodei de calculare menționate la articolul 12 alineatul (2) litera (b), sunt excluse următoarele categorii de persoane:

- lucrătorii sezonieri , în conformitate cu definiția dată de dreptul național;

- resortisanții țărilor terțe admiși pentru studii, schimb de elevi, formare neremunerată sau servicii de voluntariat în conformitate cu Directiva 2004/114/CE a Consiliului;

- resortisanții țărilor terțe admiși pentru activități de cercetare științifică , în conformitate cu Directiva 2005/71/CE a Consiliului;

- resortisanții țărilor terțe cărora li s-a acordat reînnoirea autorizației eliberate de un stat membru sau schimbarea statutului , inclusiv resortisanții țărilor terțe care dobândesc statutul de rezident pe termen lung în conformitate cu Directiva 2003/109/CE a Consiliului.

În cele din urmă, actul de bază prevede că datele referitoare la solicitanții de azil, refugiați și persoanele care beneficiază de protecție subsidiară în conformitate cu Directiva 2004/83/CE și la persoanele care au dublă cetățenie, una fiind a unui stat membru, trebuie, de asemenea, excluse din domeniul de aplicare.

Culegerea datelor

Comisia a comunicat statelor membre orientări detaliate privind definirea datelor. Sursele naționale și definițiile referitoare la datele privind migrația variază semnificativ, iar importanța excluderii unor categorii diferite de date constituie o provocare atunci când sursa datelor se bazează mai mult pe considerente demografice, în loc să țină seama de statutul administrativ al persoanelor (respectiv, dacă își au reședința în mod legal și pe baza cărui tip de permis).

Pentru exercițiile financiare 2007-2009, datele solicitate în temeiul actului de bază al FI au fost culese în două moduri: pe de o parte, culegerea informală, dar periodică, a datelor privind numărul resortisanților țărilor terțe gestionată de EUROSTAT [pentru articolul 12 alineatul (2) litera (a)] și, pe de altă parte, cereri ad hoc adresate statelor membre în vederea obținerii de date privind resortisanții țărilor terțe care au obținut o autorizație de reședință în statele membre [pentru articolul 12 alineatul (2) litera (b)] în contextul unei baze de date pilot a permiselor de ședere.

Adoptarea și intrarea în vigoare a Regulamentului privind statisticile din domeniul migrației au avut un impact semnificativ. Metodele de lucru au fost adaptate. De la instituirea unei veritabile culegeri a datelor privind permisele de ședere în temeiul articolului 6 din Regulamentul privind statisticile din domeniul migrației, toate datele solicitate în temeiul actului de bază al FI, respectiv numărul și fluxul, se pot baza acum, în principiu, pe statisticile UE.

Având în vedere termenul obligatoriu pentru transmiterea statisticilor privind permisele de ședere în temeiul Regulamentului privind statisticile din domeniul migrației (respectiv sfârșitul lunii iunie a fiecărui an) și timpul necesar pentru verificarea datelor, Comisia a adoptat practica reanalizării datelor utilizate pentru alocările provizorii care sunt comunicate și, dacă este necesar, a efectuării unei revizuiri a alocărilor provizorii, astfel încât să țină seama de ultimele date validate de către EUROSTAT.

Pentru unele state membre, s-a dovedit dificilă excluderea datelor privind solicitanții de azil și persoanele care beneficiază de protecție internațională, date fiind particularitățile surselor naționale de date. În unele cazuri, a trebuit să se recurgă la estimări pe baza unor referințe încrucișate cu datele culese cu privire la azil. În alte cazuri, excluderea reînnoirilor a presupus o muncă suplimentară. În alte situații, s-a dovedit necesară ajustarea datelor în temeiul definiției autorizației de reședință. În cele din urmă, doar câteva state membre comunică în mod voluntar în prealabil date privind permisele de ședere, astfel cum solicită EUROSTAT.

Înainte de aplicarea Regulamentului privind statisticile din domeniul migrației, Comisia a desfășurat numeroase controale suplimentare, în strânsă colaborare cu furnizorii de date. Aplicarea Regulamentului privind statisticile din domeniul migrației asigură în mod corespunzător comparabilitatea și calitatea datelor. Mai mult, pentru câteva cazuri specifice, precum excluderea unor categorii de date, se desfășoară în continuare controale suplimentare pentru a se asigura faptul că datele furnizate de statele membre sunt plauzibile.

Evaluare globală a aplicării criteriilor

În concluzie, s-au putut realiza culegerea datelor necesare pentru aplicarea criteriilor în conformitate cu actul de bază al IF și comunicarea în timp util a calculării alocărilor provizorii către statele membre, astfel încât acestea să le poată utiliza în vederea pregătirii programelor lor anuale, cu toate că, având în vedere termenul de transmitere a datelor prevăzut în Regulamentul privind statisticile din domeniul migrației, în unele cazuri nu se poate exclude o revizuire a sumelor.

Rezultatele aplicării criteriilor sunt prezentate în documentul SEC. Cei cinci beneficiari principali sunt Italia, Regatul Unit, Spania, Germania și Franța, care au primit aproape 70% din alocări. Având în vedere dimensiunea imigrației către aceste state membre și provocările la care UE a trebuit să răspundă în acest domeniu în perioada 2007-2010, rezultatele confirmă scopul fondului, care constituie un instrument de solidaritate financiară în cadrul gestionării integrate a frontierelor în UE.

Fondul european de returnare

Criteriile din actul de bază

Articolul 14 din actul de bază definește criteriile de repartizare anuală a resurselor între statele membre (denumit în continuare actul de bază al FR”).

În conformitate cu articolul 14 alineatul (1), fiecare stat membru primește o sumă fixă de 300 000 EUR din alocările anuale ale fondului. Această sumă se ridică la 500 000 EUR pentru statele membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 și ulterior acestei date.

Articolul 14 alineatul (2) stabilește criteriile de repartizare a restului resurselor anuale disponibile între statele membre:

9. 50% proporțional cu numărul total de resortisanți ai țărilor terțe care nu îndeplinesc sau care au încetat a îndeplini condițiile privind intrarea și șederea pe teritoriul statului membru și care fac obiectul unei decizii de returnare în temeiul legislației naționale și/sau comunitare, cum ar fi o hotărâre sau un act administrativ sau judiciar care stabilește sau declară ilegalitatea șederii și care impune obligația de returnare („resortisanții țărilor terțe care fac obiectul unei decizii de returnare”);

10. 50% în funcție de numărul resortisanților țărilor terțe care au părăsit efectiv teritoriul statului membru, în urma unei dispoziții administrative sau judecătorești de părăsire a teritoriului, în mod voluntar sau prin constrângere („returnări efective”).

Actul de bază al FR prevede că trebuie excluși din aceste categorii resortisanții țărilor terțe cărora, fiind prezenți într-o zonă de tranzit a unui stat membru, li s-a refuzat intrarea și resortisanții țărilor terțe care sunt returnați unui alt stat membru, în special în temeiul „Regulamentului de la Dublin” pentru solicitanții de azil[9].

Actul de bază al FR prevede culegerea datelor pentru trei ani de referință pentru ambele categorii.

Culegerea datelor

Statelor membre li s-a solicitat să comunice datele disponibile în conformitate cu orientările Comisiei, în special cu privire la următoarele aspecte:

11. pentru resortisanții țărilor terțe care fac obiectul unor decizii de returnare, trebuie să se ia în considerare toți resortisanții țărilor terțe care au făcut obiectul unei măsuri de expulzare în anul respectiv (și nu numărul de resortisanți ai țărilor terțe care rămân în statele membre și care au făcut obiectul unei decizii de returnare la sfârșitul anului) și să se țină seama doar de o măsură per persoană, identificând astfel volumul de muncă al statului membru din punct de vedere al numărului de cazuri individuale care rezultă din decizii negative în materie de azil și imigrație de-a lungul anului;

12. în ceea ce privește returnările efective, trebuie să se ia în considerare toți resortisanții țărilor terțe care au fost realmente expulzați într-o țară terță în urma unui ordin de a părăsi teritoriul, inclusiv returnările voluntare asistate și expulzările forțate, cu excepția returnărilor voluntare spontane.

Pentru exercițiile financiare 2008 și2009, datele solicitate în temeiul actului de bază al FI au fost culese în două moduri: pe de o parte, culegerea informală, dar periodică, a datelor cu privire la acțiunile coercitive împotriva imigrației ilegale, gestionată de EUROSTAT și, pe de altă parte, cereri ad hoc adresate statelor membre în vederea obținerii de date care nu sunt acoperite de această culegere de date. Culegerea datelor a acoperit doar datele privind returnările efective, în vreme ce cererile ad hoc vizau strângerea datelor privind resortisanții țărilor terțe care au făcut obiectul unor decizii de returnare.

Începând cu exercițiul financiar 2010, metodele de lucru au fost adaptate. Se poate aplica Regulamentul privind statisticile din domeniul migrației, dat fiind că prevede culegerea datelor începând cu anul de referință 2008. Articolul 7 din Regulamentul privind statisticile din domeniul migrației acoperă într-o mare măsură cele două categorii de date solicitate în temeiul actului de bază al FR.

Diferența între datele culese în temeiul articolului 7 din Regulamentul privind statisticile din domeniul migrației și datele solicitate în temeiul actului de bază al FR a fost rezolvată prin adăugarea unui tabel voluntar inclus în culegerea periodică de date a EUROSTAT. Regulamentul privind statisticile din domeniul migrației nu obligă statele membre să furnizeze date privind numărul de resortisanți care au fost returnați în țări terțe . Acesta solicită doar numărul total al resortisanților țărilor terțe care au fost returnați ca urmare a unui ordin de părăsire a teritoriului (cu toate că sunt excluse de aici cazurile care intră sub incidența Regulamentului de la Dublin). Tabelul voluntar suplimentar transmis în cadrul culegerii de date în temeiul Regulamentul privind statisticile acoperă datele privind returnările efective în țări terțe . Pe parcursul exercițiului bugetar 2011 toate statele membre au prezentat în mod voluntar tabelul suplimentar. Prin urmare, nu mai era necesară nicio cerere ad hoc suplimentară specifică FR.

Câteva state membre au întâmpinat unele dificultăți în prezentarea datelor. Aceasta s-a datorat adesea naturii surselor naționale ale datelor. Adesea au fost necesare revizuiri suplimentare pentru a se asigura excluderea solicitanților de azil și a resortisanților țărilor terțe din zonele de tranzit. De asemenea, s-a constatat că, în unele state membre, numărul deciziilor de returnare era mai mic decât numărul returnărilor efective. Această situație în principiu ilogică era determinată, potrivit statelor membre în cauză, de faptul că unii resortisanți ai țărilor terțe erau returnați fără a se elibera în prealabil o decizie de returnare, în cadrul unor acorduri sau înțelegeri pe care le aveau cu țări terțe. Pentru a permite o evaluare corespunzătoare a acestor date, li s-a solicitat statelor membre să furnizeze Comisiei, într-o notă explicativă la date, toate informațiile relevante cu privire la astfel de acorduri sau înțelegeri, inclusiv numărul resortisanților țărilor terțe returnați, repartizați după cetățenie. În funcție de gestionarea dosarelor în ceea ce privește fluxurile migratorii, au existat variații.

Aplicarea Regulamentului privind statisticile din domeniul migrației asigură în mod corespunzător comparabilitatea și calitatea datelor. Mai mult, în unele cazuri specifice, precum cazul în care deciziile de returnare sunt mai numeroase decât returnările efective, s-au desfășurat controale suplimentare pentru a se asigura faptul că datele furnizate de statele membre sunt plauzibile.

Evaluare globală a aplicării criteriilor

Prin urmare, în ciuda unor dificultăți în asigurarea aplicării uniforme a definițiilor impuse de logica actului de bază al FR, s-au putut realiza culegerea datelor necesare pentru aplicarea criteriilor în conformitate cu actul de bază al FR și comunicarea în timp util a metodei de calculare privind alocările provizorii către statele membre, astfel încât acestea să le poată utiliza pentru pregătirea programelor lor anuale.

Rezultatele aplicării criteriilor sunt prezentate în documentul SEC. Cei trei beneficiari principali sunt Grecia, Regatul Unit și Spania. Împreună cu Franța, Italia și Germania, aceste țări au primit aproape 67% din alocări. Având în vedere amploarea presiunii migratorii asupra acestor țări și transferul fluxurilor de intrări ilegale, de-a lungul anilor, dinspre coasta spaniolă (Insulele Canare) înspre axa Mediteranei centrale în direcția frontierelor Greciei cu Albania și Turcia, rezultatele confirmă scopul fondului, care constituie un instrument de solidaritate financiară în cadrul gestionării integrate a frontierelor în UE.

OBSERVAȚII FINALE

Actele de bază pentru cele patru fonduri au intrat în vigoare în vara anului 2007, cu câteva săptămâni înainte de termenul de prezentare a primelor calcule cu privire la resursele repartizate între statele membre.

Datorită lucrărilor pregătitoare desfășurate între Comisie și statele membre cu privire la datele aferente alocărilor înainte de intrarea în vigoare, Comisia a fost în măsură să prezinte statelor membre până în luna iulie 2007, astfel cum s-a prevăzut, informațiile privind alocările pentru anii 2007 și 2008. Împreună cu extrapolările pentru perioada 2009-2013, aceste cifre au oferit orientări statelor membre în vederea stabilirii cadrului financiar indicativ care stă la baza strategiei multianuale de punere în aplicare a fondurilor.

Pe parcursul exercițiilor financiare 2007-2011, principiile și metodele de lucru pentru culegerea datelor, stabilite și definite progresiv în fiecare an, au început să dea rezultate; ultimul exercițiu a arătat cum acestea au simplificat și facilitat din ce în ce mai mult activitatea în ceea ce privește calculele. Metodologia utilizată s-a dovedit eficientă, astfel încât Comisia a putut în general să prezinte calculele statelor membre la timp.

Regulamentul privind statisticile din domeniul migrației constituie din ce în ce mai mult elementul de bază al sistemului de culegere a datelor în cadrul Fondului de returnare și al Fondului de integrare. Cu toate că este diferit, sistemul instituit pentru culegerea datelor privind Fondul pentru frontierele externe s-a dovedit, de asemenea, corespunzător. Controalele instituite pentru fiecare sistem, cu toate că nu sunt întotdeauna optime, având în vedere limitările inerente surselor de date, instrumentele de validare și capacitatea administrativă de analiză a datelor în UE constituie, cu toate acestea, o bază solidă pe care ar trebui să se sprijine în continuare calculele aferente exercițiilor financiare viitoare. În ceea ce privește definițiile culegerii de date, ar mai putea rămâne unele diferențe între Regulamentul privind statisticile din domeniul migrației și criteriile stabilite în actele de bază. În practică, s-au găsit soluții în mod bilateral și se vor depune în continuare eforturi în vederea îmbunătățirii cooperării și schimbului de date între statele membre și Comisie, inclusiv EUROSTAT. EUROSTAT monitorizează calitatea datelor utilizate la culegerea cifrelor de referință – fie că aceste date sunt furnizate în temeiul legislației statistice specifice, fie pe baza unor acorduri voluntare. Cu toate acestea, monitorizarea și controlul de calitate în cauză se limitează la practici statistice curente și reflectă repartizarea obișnuită a sarcinilor și a responsabilităților între EUROSTAT și furnizorii naționali de date. Trebuie remarcat faptul că elaborarea statisticilor europene constituie un proces de cooperare care depinde în mare măsură de fiabilitatea datelor transmise de autoritățile naționale.

Având în vedere importanța deosebită a asigurării calității în ceea ce privește statisticile utilizate pentru alocarea celor patru fonduri, EUROSTAT a instituit un program specific de asigurare a calității, desfășurându-se o activitate constantă de continuare a procesului de îmbunătățire a calității.

Deși Comisia a putut în general să prezinte calculele finale la timp, datorită tuturor acestor factori, trebuie recunoscut că volumul și complexitatea datelor care trebuie culese și verificate în fiecare an presupune o sarcină administrativă recurentă pentru statele membre și Comisie. Este posibil să existe metode mai bune din punct de vedere al raportului cost/eficiență în vederea aplicării unor chei de repartizare care să reflecte principiul subiacent al solidarității care stă la baza fondurilor.

Rezultatele aplicării criteriilor, astfel cum au fost explicate în detaliu în documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește prezenta comunicare, sunt percepute în general ca fiind satisfăcătoare. Aplicarea criteriilor a atins obiectivele definite de către Parlamentul European și Consiliu în actele de bază de instituire a fondurilor, în cadrul programului general „Solidaritate și gestionarea fluxurilor migratorii”, dat fiind că acestea au permis concentrarea principalelor resurse UE disponibile în direcția statelor membre care au fost afectate cel mai mult de provocările gestionării fluxurilor migratorii ale resortisanților țărilor terțe către UE. Prin urmare, Comisia consideră că nu este necesar să prezinte propuneri de modificare a criteriilor.

[1] COM(2005) 123 final

[2] Articolul 52 alineatul (3) litera (a) din Decizia nr. 574/2007/CE (JO L144, 6.6.2007, p.22)

[3] Articolul 48 alineatul (3) litera (a) din Decizia nr. 435/2007/CE a Consiliului (JO L168, 28.6.2007, p.18)

[4] Articolul 50 alineatul (3) litera (a) din Decizia nr. 575/2007/CE (JO L144, 6.6.2007, p.45)

[5] Alocările sunt orientative, dat fiind că valoarea totală a creditelor fondului necesită aprobarea până la sfârșitul anului a bugetului final al Uniunii Europene de către autoritatea sa bugetară. Mai mult, caracterul provizoriu al acestora derivă totodată din necesitarea aprobării formale de către Comisie.

[6] Regulamentul nr. 862/2007 al Parlamentului European și al Consiliului privind statisticile comunitare din domeniul migrației și protecției internaționale și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 311/76 al Consiliului privind elaborarea de statistici cu privire la lucrătorii străini (JO L 199, 31.7.2007, p. 23).

[7] Articolul 12 din Fondul de integrare, articolul 13 din Fondul european pentru refugiați și articolul 14 din Fondul pentru frontierele externe și Fondul de returnare

[8] Decizia 2007/435/CE a Consiliului (JO L 168, 28.6.2007, p. 18)

[9] Regulamentul (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe (JO L 50, 25.2.2003, p.1).