În acest moment, anumite produse din sectorul jocurilor de noroc sunt considerate a fi expuse în mod semnificativ riscurilor legate de spălarea banilor. În cazul serviciilor de pariuri și pocher clasice, acest risc pare a fi cauzat în special de controalele ineficiente. Această situație se datorează fie faptului că, prin natura lor, aceste activități implică volume semnificative de tranzacții rapide și anonime, bazate adesea pe numerar sau pe un element „peer-to-peer”, împreună cu lipsa unei supravegheri adecvate. În cazul jocurilor de noroc online, există o mare expunere la riscuri din cauza volumelor uriașe de tranzacții/fluxuri financiare și din cauza tranzacțiilor la distanță. Jocurile de noroc online permit mijloace anonime de plată, dar, în același timp, oferă o măsură atenuantă importantă sub forma urmăririi tranzacției. Loteriile și aparatele de jocuri (din afara cazinourilor) prezintă un nivel moderat de riscuri asociate spălării banilor și finanțării terorismului. Loteriile au dezvoltat un anumit nivel de controale, în special în scopul prevenirii riscurilor asociate cu câștigurile mari. Deși cazinourile prezintă, în mod inerent, o mare expunere la riscuri, includerea acestora în cadrul pentru combaterea spălării banilor și combaterea finanțării terorismului din 2005 a avut efect de atenuare a riscurilor asociate spălării banilor și finanțării terorismului. Jocul tradițional de bingo este considerat ca prezentând un nivel scăzut de riscuri asociate spălării banilor și finanțării terorismului datorită mizelor și câștigurilor relativ reduse ale acestuia.

În temeiul celei de-a treia DCSB, sectorul jocurilor de noroc nu s-a aflat sub incidența cerințelor privind combaterea spălării banilor și combaterea finanțării terorismului, cu excepția cazinourilor. În temeiul celei de-a patra DCSB, toți furnizorii de servicii de jocuri de noroc devin entități obligate. Cu toate acestea, statele membre pot decide să acorde furnizorilor anumitor servicii de jocuri de noroc scutiri totale sau parțiale, pe baza riscului redus dovedit. Statele membre ar trebui să ia în considerare constatările relevante din această evaluare supranațională a riscurilor (SNRA).

În cadrul UE privind combaterea spălării banilor, acești profesioniști sunt exonerați de obligațiile de raportare atunci când îi asistă pe clienți în cadrul unei proceduri judiciare (privilegiu juridic profesional), fapt care sporește riscul de abuz. De fapt, există cazuri în care acești profesioniști desfășoară uneori activități care sunt protejate în mod clar prin însăși esența privilegiului juridic profesional (de exemplu, stabilirea situației juridice a clientului acestora sau apărarea sau reprezentarea clientului în cadrul procedurilor judiciare) în paralel cu activități neprotejate de privilegiul juridic profesional, cum ar fi oferire de asistență juridică în contextul creării, operării și gestionării de companii. Reiese că există situații în care unii dintre acești profesioniști ar putea considera toate aceste activități ca fiind cuprinse în principiul privilegiului juridic profesional. Acest lucru ar putea avea ca rezultat nerespectarea obligațiilor de combatere a spălării banilor și combatere a finanțării terorismului pentru o parte din activități. Este important de subliniat că respectarea normelor privind combaterea spălării banilor și a finanțării terorismului nu interferează în niciun fel cu principiul privilegiului juridic profesional. În același timp, interpretarea și aplicarea acestuia de către profesioniștii care desfășoară activități protejate de principiul privilegiului juridic profesional, ar putea fi îmbunătățite. De asemenea, ar fi utilă o mai bună înțelegere de către consilierii fiscali, auditori, experți contabili externi, notari și alte persoane care exercită profesii juridice liberale, întrucât aceștia sunt considerați a fi și entități obligate în temeiul celei de-a patra DCSB.

În plus, pe baza cadrului juridic actual al UE, organismele de autoreglementare sunt desemnate să supravegheze consilierii fiscali, auditorii, experții contabili externi, notarii și alte persoane care exercită profesii juridice liberale și agenții imobiliari. Statele membre au libertatea de a decide dacă aceste organisme de autoreglementare sunt competente să primească rapoartele de tranzacții suspecte (RTS) direct de la entitățile obligate, cărora le revine astfel responsabilitatea de a le transmite către unitatea de informații financiare (FIU) cu promptitudine și nefiltrate. Consultările au arătat că entitățile obligate și organismele de autoreglementare din acest sector nu raportează multe tranzacții suspecte către unitățile de informații financiare (FIU), în special în anumite state membre. Acest lucru ar putea indica faptul că fie tranzacțiile suspecte nu sunt detectate și raportate în mod corect, fie că organismul de autoreglementare nu asigură transmiterea sistematică a rapoartelor de tranzacții suspecte (RTS).

Sectorul imobiliar este, de asemenea, expus unor riscuri semnificative de SB, din cauza numărului mare de profesioniști implicați în tranzacțiile imobiliare (agenți imobiliari, instituții de credit, notari și avocați). O altă modalitate obișnuită de spălare a banilor este reprezentată de suprafacturarea în cadrul tranzacțiilor comerciale, „spălarea banilor bazată pe activități comerciale”) sau constituirea de împrumuturi fictive. Infractorii folosesc aceste metode ca mijloc de justificare a transferului produselor provenite din săvârșirea de infracțiuni prin intermediul canalelor bancare, utilizând deseori documente false pentru comerțul cu bunuri și servicii. În mod similar, împrumuturile fictive sunt deseori constituite între aceștia pentru crearea unei tranzacții financiare fictive, în vederea justificării transferurilor de fonduri de origine ilegală. Autoritățile de aplicare a legii consideră că acest risc este semnificativ.

2.1.4.Activele în numerar și cele similare

Evaluarea supranațională a riscurilor a arătat că numerarul rămâne modalitatea cel mai frecvent utilizată în scopul spălării banilor și a finanțării terorismului, întrucât le permite infractorilor să își ascundă identitatea. Din acest motiv, apare în aproape fiecare investigație privind spălarea banilor și finanțarea terorismului. În temeiul celei de-a treia DCSB, tranzacțiile în numerar nu au fost monitorizate în mod corespunzător pe piața internă din cauza lipsei unei reglementări clare și a cerințelor de control. Anumite state membre au introdus rapoarte de tranzacții cu numerar (RTN) sau limitări ale plăților în numerar. Însă, în lipsa cerințelor comune pentru toate statele membre, infractorii pot profita cu ușurință de diferențele dintre legislații. În mod asemănător, cadrul UE pentru controale privind curierii de numerar la frontierele externe ale UE nu asigură niveluri adecvate de atenuare, în special pentru că acesta nu acoperă echivalente de numerar precum mărfuri cu grad mare de lichiditate care includ aur, diamante sau carduri anonime preplătite cu capacitate ridicată de stocare.

În plus, riscurile prezentate de comercianții de bunuri cu valoare ridicată care acceptă plățile în numerar în valoare de peste 15 000 EUR sunt considerate semnificative din cauza expunerii inerente la riscuri și a nivelului scăzut de controale. Faptul că acești comercianți se află sub incidența normelor privind combaterea spălării banilor și a finanțării terorismului doar în măsura în care acceptă plățile în numerar cu valoare ridicată pare să conducă la ineficiența aplicării acelor norme. Provocarea este chiar mai importantă cu privire la întreprinderile cu flux crescut de lichidități. Acestea nu intră sub incidența normelor privind combaterea spălării banilor și a finanțării terorismului, cu excepția cazului în care se încadrează în categoria de mai sus a comercianților de bunuri cu valoare ridicată. Însă pot fi utilizate, în mod foarte convenabil, pentru spălarea produselor bazate pe numerar obținute din activități infracționale.

Evaluarea subliniază, de asemenea, că activele care oferă facilități asemănătoare celor oferite de numerar (aur, diamante) sau bunuri cu valoare ridicată privind „stilul de viață”, comercializabile cu ușurință, (de exemplu artefacte culturale, mașini, bijuterii, ceasuri) prezintă risc ridicat din cauza controalelor de nivel slab. S-au exprimat preocupări specifice în legătură cu jaful și traficul de antichități și alte artefacte: artefactele jefuite pot servi ca sursă a finanțării terorismului – sau, în mod alternativ, reprezintă o opțiune de plasament atractivă pentru spălarea banilor.

2.1.5.Organizațiile non-profit

Organizațiile non-profit (ONP) pot fi expuse riscurilor de a fi utilizate abuziv în scopul finanțării terorismului. Analiza vulnerabilității sectorului organizațiilor non-profit la finanțarea terorismului a constituit mai degrabă o provocare, întrucât acest sector se caracterizează printr-o varietate de structuri și activități care prezintă grade diferite de expunere la risc și de conștientizare a riscurilor. Acest lucru se datorează în mare parte divergențelor din domeniul organizațiilor nonprofit și diferențelor cu privire la cadrele juridice și practicile naționale. „Organizațiile non-profit sugestive” prezintă o anumită vulnerabilitate, deoarece în cadrul acestora se pot infiltra organizații criminale sau teroriste care pot ascunde beneficiarul real, făcând mai dificilă trasabilitatea colectării de fonduri, în timp ce unele tipuri de „organizații non-profit furnizoare de servicii” sunt vulnerabile într-un mod mai direct din cauza naturii intrinseci a activității acestora. Aceasta se datorează faptului că organizațiile respective pot presupune finanțarea în și din zonele de conflict sau țările terțe identificate de Comisie ca prezentând deficiențe strategice în regimurile acestora de combatere a spălării banilor și a finanțării terorismului. Cu toate acestea, pe parcursul analizei s-a considerat că această varietate în cadrul organizațiilor non-profit nu împiedică identificarea caracteristicilor comune ale vulnerabilităților din sectorul organizațiilor non-profit.

În acel context, analiza a arătat că cerințele existente de combatere a spălării banilor și de combatere a finanțării terorismului nu sunt considerate în mod obligatoriu de autoritățile competente ca fiind adecvate pentru a răspunde nevoilor specifice ale sectorului organizațiilor non-profit, iar controalele aplicate diferă în funcție de statul membru vizat. Este admis faptul că acele controale aplicate sunt mai eficiente atunci când gestionează colectarea de fonduri în interiorul UE, ceea ce face ca nivelul vulnerabilităților să fie mai scăzut decât în cazul transferurilor de fonduri sau al cheltuielilor din afara UE, unde rămân deficiențe majore.

În termeni mai generali, evaluarea sectorului organizațiilor non-profit a arătat că acesta poate fi supus unei reduceri a riscurilor, de exemplu, unele instituții financiare pot fi reticente în a furniza servicii financiare acestui sector, cum ar fi deschiderea unui cont bancar. Este posibil ca unele tranzacții financiare să fie refuzate, în funcție de țara de destinație a fondurilor. În plus, este posibil ca organizațiile mai mici, care nu sunt în măsură să demonstreze că dețin acreditarea sau dovada înregistrării fiscale, să se afle în imposibilitatea de a deschide conturi bancare. Conform reprezentanților organizațiilor non-profit, excluderea de la furnizarea de servicii financiare crește utilizarea numerarului, care este mult mai vulnerabil în fața abuzurilor de spălare de bani/finanțare a terorismului.

Problema reducerii riscurilor sau a excluderii financiare reprezintă o preocupare de care ar trebui să se țină seama atunci când se abordează politica privind combaterea spălării banilor și combaterea finanțării terorismului. Clienții nu trebuie să fie respinși de furnizorii de servicii financiare reglementate și obligați să utilizeze servicii bancare ilegale sau servicii de transferuri ilegale. Cu toate acestea, combaterea spălării banilor și combaterea finanțării terorismului reprezintă doar unul dintre factorii multipli de reducere a riscurilor. La nivelul UE, adoptarea „directivei privind conturile de plăți va crește foarte mult accesul la serviciile financiare de bază care ar limita, probabil, încrederea în canalele neoficiale.

2.1.6.Furnizorii de servicii monetare hawala

În timp ce serviciile de transfer de valoare prezintă propriile riscuri, serviciile monetare hawala și alte astfel de servicii neoficiale de transfer de valoare prezintă o amenințare specifică, în special în contextul finanțării terorismului. În mod normal, toți operatorii care furnizează servicii de plată, astfel cum sunt definiți la articolul 4 alineatul (3) din a doua directivă privind serviciile de plată (DSP2) ar trebui să fie înregistrați și reglementați în mod corespunzător. Acești furnizori ar trebui să solicite statutul de instituții de plată autorizate sau, în anumite condiții, instituții de plată înregistrate. Sistemul hawala și alte astfel de servicii neoficiale de transfer de valori se califică, de obicei, ca ilegale întrucât, de obicei, acestea nu sunt înregistrate și nu respectă cerințele din DSP2. Această problemă este agravată de dificultatea de detectare a existenței sistemului hawala sau a altor astfel de servicii: tranzacțiile sunt adesea grupate, compensate cu importuri/exporturi de bunuri, permițând o urmărire limitată a informațiilor. De asemenea, reducerea riscurilor este relevantă în acest sens, întrucât clienții respinși de către furnizorii de servicii financiare reglementate recurg uneori la servicii ilegale de acest tip.

2.1.7.Falsificarea banilor

Falsificarea banilor reprezintă un tip de activitate ilegală transnațională, cu un nivel ridicat al circulației transfrontaliere atât a infractorilor, cât și a monedelor contrafăcute, și implică adesea grupuri infracționale organizate. Plasarea banilor falși generează produse ale infracțiunilor, care trebuie să fie spălate pentru a fi integrate în fluxul financiar regulat. În plus, banii contrafăcuți ar putea fi distribuiți prin rețele teroriste pentru finanțarea instruirii, recrutării, atacurilor și propagandei care necesită fonduri importante. Produsele obținute din contrafacere ar putea fi investite pentru consolidarea infrastructurii de sprijinire a terorismului.

2.2.Vulnerabilități orizontale

Comisia a identificat o serie de vulnerabilități comune tuturor sectoarelor.