Anumiți furnizori utilizează deja în mod voluntar tehnologiile pentru a detecta, a raporta și a elimina din cadrul serviciilor lor abuzul sexual asupra copiilor. Cu toate acestea, măsurile luate de furnizori variază foarte mult, marea majoritate a cazurilor fiind raportate de câțiva furnizori, în timp ce un număr semnificativ de furnizori nu iau nicio măsură. Calitatea și relevanța rapoartelor pe care autoritățile de aplicare a legii din UE le primesc din partea furnizorilor variază, de asemenea, în mod considerabil. Totuși, organizații cum ar fi Centrul național pentru copii dispăruți și exploatați (National Centre for Missing and Exploited Children – NCMEC), căruia furnizorii din SUA au obligația de a-i furniza rapoarte în temeiul legislației SUA atunci când iau cunoștință de abuzuri sexuale asupra copiilor în cadrul serviciilor lor, au primit peste 21 de milioane de rapoarte în 2020, dintre care peste 1 milion se refereau la state membre ale UE. Cele mai recente date privind rapoartele primite în 2021 indică o nouă creștere, apropiindu-se de pragul de 30 de milioane.

Opțiunile C și D, care se bazează pe opțiunea B, ar impune furnizorilor obligații legale de a detecta în cadrul serviciilor lor anumite tipuri de abuz sexual online asupra copiilor. Opțiunea C ar impune furnizorilor să detecteze materialele cunoscute care conțin abuzuri sexuale asupra copiilor (child sexual abuse material – CSAM), și anume copii ale materialelor care au fost verificate anterior în mod fiabil ca fiind CSAM. Opțiunea D ar impune furnizorilor să detecteze nu numai CSAM „cunoscute” (materiale confirmate ca fiind CSAM), ci și CSAM „noi” [materiale care pot constitui CSAM, dar care nu sunt (deocamdată) confirmate ca atare de o autoritate].

Deși are un caracter diferit și, în general, este mai puțin intruzivă, competența nou-creată de a emite ordine de eliminare a materialelor cunoscute care conțin abuzuri sexuale asupra copiilor are, cu siguranță, și un impact asupra drepturilor fundamentale, în special asupra drepturilor fundamentale ale utilizatorilor în cauză în ceea ce privește libertatea de exprimare și de informare. Și în acest sens este prevăzut un set de limite și de garanții, care variază de la stabilirea unor norme clare și standardizate la asigurarea căilor de atac și de la garantarea independenței autorităților emitente la transparență și la supraveghere eficace.

Interferențele în cauză rămân totuși extrem de sensibile. Prin urmare, deși se aplică deja limite și garanții solide în ceea ce privește detectarea materialelor cunoscute care conțin abuzuri sexuale asupra copiilor, acestea sunt mai restrictive în ceea ce privește materialele noi care conțin abuzuri sexuale asupra copiilor și, în special, în ceea ce privește detectarea cazurilor de „grooming”. Printre aceste limite și garanții se numără criterii ajustate pentru impunerea ordinelor de detectare, o perioadă mai limitată de aplicare a acestor ordine și cerințe de raportare consolidate în respectiva perioadă. În plus, propunerea stabilește, de asemenea, mecanisme solide de supraveghere, care includ cerințe privind independența și competențele autorităților naționale însărcinate cu emiterea ordinelor și cu supravegherea executării acestora, precum și rolul de asistență și consiliere atribuit Centrului UE. De asemenea, Centrul UE contribuie la realizarea obiectivelor propunerii prin punerea la dispoziția furnizorilor nu numai a unor indicatori preciși și fiabili, ci și a unor tehnologii adecvate, precum și prin evaluarea rapoartelor realizate de furnizori privind eventuale cazuri de abuz sexual online asupra copiilor. În acest mod, Centrul UE sprijină reducerea la minimum a riscului de detectare și raportare eronate. În plus, se iau diverse măsuri care să asigure căi de atac eficiente atât pentru furnizori, cât și pentru utilizatori.

Propunerea vizează armonizarea normelor care se aplică pentru prevenirea și combaterea abuzului sexual asupra copiilor, care constituie o infracțiune deosebit de gravă. În consecință, propunerea urmărește un obiectiv de interes general în sensul articolului 52 alineatul (1) din cartă. În plus, propunerea urmărește să protejeze drepturile altor persoane, și anume drepturile copiilor. Propunerea se referă în special la drepturile lor fundamentale la demnitate umană și la integritatea persoanei, la interzicerea tratamentelor inumane sau degradante, precum și la drepturile copilului. Propunerea ține seama de faptul că, în toate acțiunile referitoare la copii, indiferent dacă sunt realizate de autoritățile publice sau de instituții private, interesul superior al copilului trebuie să fie considerat primordial. În plus, tipurile de abuz sexual asupra copiilor care fac obiectul prezentei propuneri – în special schimbul de fotografii sau de materiale video care prezintă astfel de abuzuri – pot afecta, de asemenea, drepturile copiilor la respectarea vieții private și de familie și la protecția datelor cu caracter personal. În ceea ce privește combaterea infracțiunilor împotriva minorilor, Curtea de Justiție a UE a precizat că cel puțin unele dintre drepturile fundamentale menționate pot da naștere unor obligații pozitive în sarcina autorităților publice relevante, inclusiv a legiuitorului Uniunii, care le impun să adopte măsuri juridice pentru a proteja drepturile în cauză.

Pentru ca Centrul UE să își poată atinge toate obiectivele, este extrem de important ca acesta să își aibă sediul în același loc ca și partenerul său cel mai apropiat, Europol. Faptul de a avea sediul în același loc va aduce avantaje cooperării dintre Centrul UE și Europol, de la posibilități îmbunătățite de schimb de date la oportunități sporite de a crea un centru de cunoștințe privind combaterea CSAM prin atragerea de personal specializat și/sau de experți externi. Personalul respectiv va avea, de asemenea, mai multe oportunități profesionale, fără a fi necesar să se deplaseze într-un alt sediu. De asemenea, acest fapt i-ar permite Centrului UE, deși ar fi o entitate independentă, să se bazeze pe serviciile de sprijin furnizate de Europol (resurse umane, IT, inclusiv securitate cibernetică, clădiri, comunicații). Utilizarea în comun a unor astfel de servicii de sprijin este mai eficientă din punctul de vedere al costurilor și asigură un serviciu mai profesionist în comparație cu situația în care, pentru o entitate relativ mică, așa cum va fi Centrul UE, s-ar crea de la zero noi astfel servicii de sprijin care le-ar dubla pe cele existente.

Capitolul I stabilește dispozițiile generale, inclusiv obiectul și domeniul de aplicare al regulamentului (articolul 1) și definițiile termenilor-cheie utilizați în cadrul regulamentului (articolul 2). Trimiterea la „materiale care conțin abuzuri sexuale asupra copiilor” se bazează pe termenii relevanți, astfel cum sunt definiți în Directiva privind abuzul sexual asupra copiilor, și anume pornografia infantilă și spectacolele pornografice, și vizează includerea tuturor materialelor care intră sub incidența acesteia, în măsura în care respectivele materiale pot fi diseminate prin intermediul serviciilor în cauză (în practică, de obicei sub formă de materiale video și de fotografii). Definiția este conformă cu cea prevăzută în regulamentul provizoriu. Același lucru este valabil și în ceea ce privește definiția „ademenirii copiilor” și a „abuzului sexual online asupra copiilor”. Pentru definirea mai multor alți termeni, propunerea se bazează pe definiția prevăzută în alte acte legislative ale UE sau în alte propuneri, în special în Codul european al comunicațiilor electronice (CECE) și în propunerea de DSA.

Secțiunea 1 instituie Centrul UE privind abuzul sexual asupra copiilor (EU Centre on Child Sexual Abuse – EUCSA) ca centru descentralizat al UE (articolul 40), reglementează statutul juridic al Centrului UE și stabilește sediul acestuia (articolele 41 și 42). Pentru ca centrul să își poată atinge toate obiectivele, este extrem de important ca acesta să își aibă sediul în același loc ca și partenerul său cel mai apropiat, Europol. Faptul de a avea sediul în același loc va aduce avantaje cooperării dintre Centrul UE și Europol, de la posibilități îmbunătățite de schimb de date la oportunități sporite de a crea un centru de cunoștințe privind abuzul sexual asupra copiilor prin atragerea de personal specializat și/sau de experți externi. Personalul respectiv va avea, de asemenea, mai multe oportunități profesionale, fără a fi necesar să se deplaseze într-un alt sediu. De asemenea, acest fapt i-ar permite Centrului UE, deși ar fi o entitate independentă, să se bazeze pe serviciile de sprijin furnizate de Europol (resurse umane, IT, inclusiv securitate cibernetică, comunicații). Utilizarea în comun a unor astfel de servicii de sprijin este mai eficientă din punctul de vedere al costurilor și asigură un serviciu mai profesionist în comparație cu situația în care, pentru o entitate relativ mică, așa cum va fi Centrul UE, s-ar crea de la zero noi astfel servicii de sprijin care le-ar dubla pe cele existente.

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114,

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ parlamentelor naționale,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European,

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor,

având în vedere avizul Comitetului european pentru protecția datelor și al Autorității Europene pentru Protecția Datelor,

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,

întrucât:

(1)Serviciile societății informaționale au devenit foarte importante pentru comunicare, exprimare, colectarea de informații și multe alte aspecte ale vieții cotidiene, inclusiv pentru copii, dar și pentru autorii infracțiunilor de abuz sexual asupra copiilor. Aceste infracțiuni, care fac obiectul unor norme minime stabilite la nivelul Uniunii, constituie infracțiuni foarte grave care trebuie prevenite și combătute în mod eficace pentru a proteja drepturile și bunăstarea copiilor, astfel cum se prevede în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene („carta”), precum și pentru a proteja societatea în general. Utilizatorii acestor servicii oferite în Uniune ar trebui să poată avea încredere că serviciile în cauză pot fi utilizate în condiții de siguranță, în special de către copii.

(2)Având în vedere importanța fundamentală a serviciilor relevante ale societății informaționale, aceste obiective pot fi realizate numai prin asigurarea faptului că furnizorii care oferă astfel de servicii în Uniune se comportă în mod responsabil și iau măsuri rezonabile pentru a reduce la minimum riscul ca serviciile lor să fie utilizate în mod necorespunzător în scopul abuzului sexual asupra copiilor, respectivii furnizori fiind adesea singurii în măsură să prevină și să combată un astfel de abuz. Măsurile luate ar trebui să fie specifice, atent echilibrate și proporționale, astfel încât să se evite orice consecințe negative nejustificate asupra celor care utilizează serviciile în scopuri legale, în special în ceea ce privește exercitarea drepturilor lor fundamentale protejate în temeiul dreptului Uniunii, și anume cele consacrate în cartă și recunoscute ca principii generale ale dreptului Uniunii, și astfel încât să se evite impunerea oricăror poveri excesive furnizorilor de servicii.

(3)Tot mai frecvent, statele membre adoptă sau au în vedere să adopte legi naționale menite să prevină și să combată abuzul sexual online asupra copiilor, în special prin impunerea de cerințe furnizorilor de servicii relevante ale societății informaționale. Având în vedere caracterul intrinsec transfrontalier al internetului și al furnizării serviciului în cauză, respectivele legi naționale, care sunt divergente, au un efect negativ direct asupra pieței interne. Pentru a spori securitatea juridică, pentru a elimina obstacolele rezultate din calea furnizării serviciilor și pentru a se asigura condiții de concurență echitabile pe piața internă, ar trebui să se stabilească la nivelul Uniunii cerințele armonizate necesare.

(4)Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să contribuie la buna funcționare a pieței interne prin stabilirea unor norme clare, uniforme și echilibrate de prevenire și combatere a abuzului sexual asupra copiilor într-un mod eficace și care să respecte drepturile fundamentale ale tuturor părților în cauză. Având în vedere caracterul dinamic al serviciilor în cauză și tehnologiile utilizate pentru furnizarea acestora, respectivele norme ar trebui stabilite într-un mod neutru din punct de vedere tehnologic și adaptat exigențelor viitorului, astfel încât să nu împiedice inovarea.

(5)În vederea realizării obiectivelor prezentului regulament, sub incidența acestuia ar trebui să intre furnizorii de servicii care au potențialul de a fi utilizate în mod necorespunzător în scopul abuzului sexual online asupra copiilor. Întrucât sunt utilizate tot mai mult în mod necorespunzător în acest scop, respectivele servicii ar trebui să includă serviciile de comunicații interpersonale accesibile publicului, cum ar fi serviciile de mesagerie și serviciile de interfață web pentru poșta electronică, în măsura în care aceste servicii sunt accesibile publicului. Întrucât serviciile care permit schimbul direct interpersonal și interactiv de informații doar ca un simplu element auxiliar minor legat în mod intrinsec de un alt serviciu, cum ar fi chat-ul și funcțiile similare constituie componente ale serviciilor de jocuri video, de partajare a imaginilor și de găzduire de materiale video, sunt expuse în egală măsură riscului de a fi utilizate în mod necorespunzător, ar trebui ca și aceste servicii să intre sub incidența prezentului regulament. Totuși, având în vedere diferențele intrinseci dintre diversele servicii relevante ale societății informaționale care intră sub incidența prezentului regulament și diferitele riscuri ca aceste servicii să fie utilizate în mod necorespunzător în scopul abuzului sexual online asupra copiilor și capacitatea variabilă a furnizorilor în cauză de a preveni și de a combate un astfel de abuz, ar trebui ca obligațiile impuse furnizorilor respectivelor servicii să fie diferențiate în mod corespunzător.

(6)Abuzul sexual online asupra copiilor implică în mod frecvent utilizarea necorespunzătoare a serviciilor societății informaționale oferite în Uniune de furnizori stabiliți în țări terțe. Pentru a se asigura eficacitatea normelor prevăzute în prezentul regulament și condiții de concurență echitabile în cadrul pieței interne, respectivele norme ar trebui să se aplice tuturor furnizorilor care oferă servicii în Uniune, indiferent de locul lor de stabilire sau de locul în care aceștia își au sediul, cu condiția să se demonstreze existența unei legături substanțiale cu Uniunea.

(7)Prezentul regulament nu ar trebui să aducă atingere normelor rezultate din alte acte ale Uniunii, în special Directiva 2011/93/UE a Parlamentului European și a Consiliului, Directiva 2000/31/CE a Parlamentului European și a Consiliului și Regulamentul (UE) …/… al Parlamentului European și al Consiliului [privind o piață unică pentru serviciile digitale (Actul legislativ privind serviciile digitale) și de modificare a Directivei 2000/31/CE], Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a ConsiliuluiRegulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului și Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European și a Consiliului.

(8)Prezentul regulament ar trebui considerat lex specialis în raport cu cadrul general aplicabil prevăzut în Regulamentul (UE).../... [privind o piață unică pentru serviciile digitale (Actul legislativ privind serviciile digitale) și de modificare a Directivei 2000/31/CE] care stabilește norme armonizate privind furnizarea anumitor servicii ale societății informaționale pe piața internă. Normele prevăzute în Regulamentul (UE).../... [privind o piață unică pentru serviciile digitale (Actul legislativ privind serviciile digitale) și de modificare a Directivei 2000/31/CE] se aplică în ceea ce privește aspectele care nu sunt abordate sau nu sunt abordate integral de prezentul regulament.

(9)Articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2002/58/CE permite statelor membre să adopte măsuri legislative pentru a restrânge sfera de aplicare a drepturilor și a obligațiilor prevăzute în anumite dispoziții specifice ale directivei menționate referitoare la confidențialitatea comunicațiilor, în cazul în care restrângerea lor constituie o măsură necesară, corespunzătoare și proporțională în cadrul unei societăți democratice, printre altele pentru prevenirea, investigarea, detectarea și urmărirea penală a infracțiunilor, sub rezerva îndeplinirii anumitor condiții, inclusiv respectarea cartei. Aplicând cerințele acestei dispoziții prin analogie, prezentul regulament ar trebui să limiteze exercitarea drepturilor și a obligațiilor prevăzute la articolul 5 alineatele (1) și (3) și la articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2002/58/CE, în măsura în care acest lucru este strict necesar pentru executarea ordinelor de detectare emise în conformitate cu prezentul regulament în vederea prevenirii și a combaterii abuzului sexual online asupra copiilor.

(10)Din motive de claritate și coerență, definițiile prevăzute în prezentul regulament ar trebui, în cazul în care acest lucru este posibil și oportun, să se bazeze pe definițiile relevante prevăzute în alte acte ale dreptului Uniunii, cum ar fi Regulamentul (UE).../... [privind o piață unică pentru serviciile digitale (Actul legislativ privind serviciile digitale) și de modificare a Directivei 2000/31/CE], și să fie aliniate la aceste definiții.

(11)Ar trebui să se considere că există o legătură substanțială cu Uniunea în cazul în care furnizorul de servicii relevante ale societății informaționale are un sediu în Uniune sau, dacă nu are un sediu în Uniune, are un număr semnificativ de utilizatori în unul sau mai multe state membre ori își direcționează activitățile către unul sau mai multe state membre. Direcționarea activităților către unul sau mai multe state membre ar trebui să fie stabilită pe baza tuturor circumstanțelor relevante, inclusiv a unor factori cum ar fi utilizarea unei limbi sau a unei monede folosite în general în respectivul stat membru, posibilitatea de a comanda produse sau servicii ori utilizarea unui domeniu național de prim nivel. Direcționarea activităților către un stat membru ar putea, de asemenea, să fie dedusă din disponibilitatea unei aplicații software în magazinul de aplicații software național relevant, din difuzarea de materiale publicitare locale sau într-o limbă utilizată în respectivul stat membru ori din modul de gestionare a relațiilor cu clienții, de exemplu prin furnizarea de servicii de asistență pentru clienți în limba utilizată în general în respectivul stat membru. De asemenea, ar trebui să se prezume existența unei legături substanțiale în cazul în care un furnizor de servicii își direcționează activitățile spre unul sau mai multe state membre, astfel cum se prevede la articolul 17 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului. Simpla accesibilitate tehnică a unui site web din Uniune nu ar trebui considerată, în sine, ca dovadă a existenței unei legături substanțiale cu Uniunea.