Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI prin care Franța este autorizată să aplice rate reduse de impozitare pentru benzina și motorina utilizate drept carburanți în temeiul articolului 19 din Directiva 2003/96/CE /* COM/2013/022 final - 2013/0018 (NLE) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII Impozitarea produselor energetice și a electricității în UE este reglementată de Directiva 2003/96/CE a Consiliului[1] (denumită în continuare „directiva privind impozitarea energiei” sau „directiva”). În conformitate cu articolul 19 alineatul (1) din directivă, pe lângă dispozițiile prevăzute în special la articolele 5, 15 și 17, Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei, poate autoriza orice stat membru să introducă alte scutiri sau reduceri ale ratei de impozitare din motive de politică specifice. Obiectivul prezentei propuneri este de a permite Franței să continue să aplice, în anumite limite definite, rate diferențiate de impozitare pentru benzină fără plumb și motorină, cu excepția motorinei utilizate în scopuri comerciale. Această diferențiere are scopul de a reflecta descentralizarea anumitor competențe specifice exercitate anterior de administrația publică centrală. Cererea și contextul general al acesteia Decizia de punere în aplicare 2011/38/UE a Consiliului[2] (denumită în continuare „Decizia 2011/38/UE”), care i-a succedat Deciziei 2005/767/CE a Consiliului[3] (denumită în continuare „Decizia 2005/767/CE”), a autorizat Franța să aplice, până la 31 decembrie 2012, rate reduse de impozitare pentru benzină fără plumb și motorină la nivel regional, în scopul unei reforme administrative implicând descentralizarea anumitor competențe specifice exercitate anterior de administrația publică centrală. Pe baza deciziei respective, Franța aplică în momentul de față un sistem care permite regiunilor administrative franceze aplicarea unor rate reduse de impozitare pentru benzină fără plumb și motorină, cu excepția motorinei utilizate în scopuri comerciale. Este vorba despre Taxe Intérieure sur les Produits Pétroliers – taxa națională asupra produselor petroliere (TIPP), care reprezintă o acciză. Prin scrisoarea din data de 10 februarie 2012, în temeiul articolului 19 din directivă, autoritățile franceze au solicitat reînnoirea acestui sistem în condiții identice, însă pentru o perioadă de șase ani, de la 1 ianuarie 2013 până la 31 decembrie 2018. Autoritățile franceze au furnizat informații și clarificări suplimentare la 24 mai 2012 și 5 octombrie 2012. Funcționarea măsurii Codul vamal francez stabilește rate de impozitare maxime unice pentru benzină fără plumb și motorină. Regiunile sunt autorizate să reducă aceste rate cu o valoare care, ca și înainte, nu poate depăși 35,4 EUR per 1 000 de litri de benzină fără plumb, incluzând combustibilul E10, și 23,0 EUR per 1 000 de litri de motorină pentru întreaga durată a derogării. Aceste valori corespund veniturilor maxime per 1 000 de litri care revin direct regiunilor. În fiecare an, consiliile regionale hotărăsc valoarea reducerii prin vot, demonstrând autonomia decizională a regiunilor și oferind un stimulent pentru îmbunătățirea calității administrației lor care nu poate fi obținut printr-un transfer din bugetul național la bugetele locale. Rata de impozitare după reduceri nu poate fi niciodată mai mică decât nivelul minim din UE stabilit în Directiva 2003/96/CE și nicio reducere nu se aplică motorinei utilizate în scopuri comerciale. Măsuri privind controlul și circulația produselor vizate Administrația publică centrală și-ar păstra răspunderea pentru perceperea și controlul accizelor pe motorină și benzină fără plumb, indiferent de reducerile adoptate de către regiuni. Produsele ar circula în regim de accize plătite, iar combustibilii ar fi impozitați atunci când sunt eliberați pentru consum la rata accizei în vigoare în regiunea în care sunt livrați. Pentru a răspunde riscului specific de fraudă identificat (deturnarea livrărilor pentru a beneficia de diferențele de impozitare dintre două regiuni), supravegherea lanțului logistic ar fi asigurată prin identificarea prealabilă a destinatarilor de către furnizori și notificarea acestor informații către administrația vamală. Analiza riscurilor arată că destinatarii ar trebui să fie împărțiți în trei categorii: utilizatori finali cu capacitatea de stocare în vrac, stații de distribuție și distribuitori de combustibil cu accize plătite. În cazul circulației naționale a combustibilului cu accize plătite, autoritățile vamale ar putea verifica originea produsului și regiunea sa de destinație. În cazul traseelor atipice sau al duratelor de transport inexplicabil de lungi, autoritățile vamale ar putea investiga dacă transporturile au fost deturnate de la destinația regională declarată inițial. Argumentele prezentate de Franța privind impactul asupra pieței interne și aspecte referitoare la ajutoarele de stat Autoritățile franceze sunt de părere că măsura nu va afecta buna funcționare a pieței interne, în special datorită faptului că domeniul de aplicare al măsurii se limitează la combustibilii utilizați în scopuri necomerciale. Mai mult, variațiile, dintre diferitele rețele de distribuție, ale prețului de vânzare cu amănuntul pentru combustibilul utilizat în scopuri necomerciale sunt mai mari decât valoarea variațiilor care pot rezulta din această măsură. Conform autorităților franceze, în timpul aplicării măsurii nu s-au primit plângeri referitoare la posibile efecte de denaturare ale acesteia. În ceea ce privește excluderea motorinei utilizate în scopuri comerciale din domeniul de aplicare al măsurii, transportatorii rutieri francezi sau cei din restul UE care îndeplinesc condițiile pentru rambursarea parțială a accizelor pe motorina utilizată în scopuri comerciale ar fi supuși aceleiași rate a accizei, indiferent de regiunea în care au cumpărat combustibilul. Dispozițiile prevăzute ar menține actuala procedură de rambursare, neutralizând în întregime efectele reducerilor de rate hotărâte de către regiuni prin reduceri echivalente ale valorii rambursării pentru motorina utilizată în scopuri comerciale. Prin urmare, dispozițiile nu ar denatura concurența din sectorul transporturilor și nu ar afecta comerțul din UE. Conform autorităților franceze, ele nu ar reprezenta un ajutor de stat, deoarece societățile de transport rutier ar fi supuse aceleiași rate a accizei pe motorina utilizată în scopuri comerciale, indiferent de regiunea în care au cumpărat-o. Argumentele prezentate de Franța privind perioada de aplicare a măsurii Cu privire la durata dispozițiilor, Franța subliniază că, pentru a permite aplicarea pentru o anumită durată de timp a politicilor urmate de regiuni, derogarea ar trebui să fie reînnoită pentru o perioadă de șase ani. Perioada de trei ani prevăzută în Decizia 2011/38/UE s-a dovedit a fi deosebit de scurtă și a fost justificată numai prin natura neobișnuită a măsurii și preocupările statelor membre care se temeau că ar putea denatura concurența. Inițial, măsura în cauză era menită să însoțească tranziția către descentralizare în Franța. În acest context, o perioadă de aplicare de trei ani este deosebit de scurtă și nu este adecvată pentru obiectivul urmărit, deoarece un astfel de termen nu oferă claritate regiunilor. Întrucât niciuna dintre presupusele dificultăți legate de măsură nu s-a materializat, autoritățile franceze solicită, în consecință, o perioadă de aplicare de șase ani pentru reînnoirea acestei derogări. Evaluarea măsurii în temeiul articolului 19 din Directiva 2003/96/CE Motive de politică specifice Articolul 19 alineatul (1) primul paragraf din directivă are următorul conținut: Pe lângă dispozițiile prevăzute în articolele anterioare, în special articolele 5, 15 și 17, Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei, poate autoriza orice stat membru să introducă alte scutiri sau reduceri din motive de politică specifice. Conform Deciziei 2011/38/UE, măsura națională în cauză îndeplinește această cerință. Din decizie rezultă că ratele diferențiate la nivel regional, ca parte a unei politici mai ample de descentralizare, vizează obiectivul specific de politică de creștere a eficacității administrative. S-a considerat că posibilitatea diferențierii regionale oferă regiunilor un stimulent suplimentar pentru îmbunătățirea calității administrației lor, într-un mod transparent. Aceeași decizie prevede ca reducerile să fie legate de condițiile socio-economice din regiunile în care sunt aplicate. În acest sens, informațiile furnizate de Franța au confirmat că poate într-adevăr să se stabilească o legătură între aplicarea unei rate regionale situate sub rata națională și condițiile socio-economice ale regiunilor în cauză. În timpul perioadei de aplicare a Deciziei 2011/38/UE (2010, 2011 și 2012), regiunile care au aplicat o diferențiere fiscală în jos au fost în număr de două (Poitou-Charentes și Corse), cinci (Île-de-France, Poitou-Charentes, Rhône-Alpes, Provence-Alpes-Côte d'Azur și Corse), respectiv trei (Poitou-Charentes, Rhône-Alpes și Corse). Majoritatea regiunilor care au aplicat o ajustare în jos au înregistrat un PIB pe cap de locuitor sub media națională. În plus, una dintre regiuni a înregistrat o rată a șomajului mai ridicată în comparație cu media națională. Prin urmare, se poate trage concluzia că posibilitatea de a scădea rata națională pare să fi oferit autorităților regionale posibilitatea de a utiliza taxa în cauză într-un mod adaptat circumstanțelor socio-economice care predomină pe teritoriul lor. Coerența cu celelalte politici și obiective ale Uniunii În conformitate cu articolul 19 alineatul (1) al treilea paragraf din directivă, fiecare cerere se examinează luându-se în considerare, inter alia, funcționarea corectă a pieței interne, nevoia de a asigura o concurență loială și respectarea politicilor comunitare în domeniul sănătății, mediului, energiei și transporturilor. Această analiză a fost deja realizată cu ocazia cererilor precedente prezentate de Franța, care au condus la adoptarea Deciziei 2005/767/CE și a Deciziei 2011/38/UE. După cum se precizează în aceste decizii, s-a constatat că mecanismul general al măsurii nu creează obstacole în calea comerțului intra-UE. În același timp, a fost fixat un număr de condiții pentru a garanta că aplicarea derogării nu va conduce la nicio problemă legată de funcționarea pieței interne și nu va compromite realizarea obiectivelor de politică ale UE, în special în domeniul energiei, al schimbărilor climatice și al mediului. Prin urmare, pentru o posibilă reînnoire a sistemului, cerută de Franța, Comisia trebuie să analizeze dacă, în lumina condițiilor prevăzute la articolul 1 alineatele (2) și (3) din decizia precedentă, în timpul aplicării sale s-au respectat obiectivele și politicile stabilite la articolul 19 alineatul (1) al treilea paragraf din directivă, astfel încât același lucru să poată fi prognozat, în principiu, pentru perioada care începe la 1 ianuarie 2013. În acest context trebuie, de asemenea, să se verifice dacă contextul strategic al UE a suferit o schimbare semnificativă de la adoptarea Deciziei 2011/38/UE sau riscă să sufere în viitor o schimbare care să prezinte importanță pentru evaluare. Piața internă și concurența loială Riscul de denaturare a concurenței a fost considerat slab, întrucât Decizia 2005/767/CE și Decizia 2011/38/UE prevăd valori maxime scăzute pentru reduceri. Prin urmare, diferențierea ratelor de impozitare dintre regiuni rămâne redusă și s-ar putea chiar să nu depășească diferențele de preț dintre rețelele de distribuție. În plus, motorina utilizată în scopuri comerciale este exclusă de la aplicarea măsurii. În ceea ce privește limitele de diferențiere, s-a stabilit o limită strictă, mai precis ca reducerile să nu fie mai mari de 35,4 EUR per 1 000 de litri de benzină fără plumb și de 23,0 EUR per 1 000 de litri de motorină. Franța a respectat această condiție. Experiența dobândită în aplicarea derogării nu pare să ridice semne de întrebare cu privire la analiza realizată în 2005 și 2011. Nu a fost adusă la cunoștința Comisiei nicio plângere referitoare la posibile efecte de denaturare ale măsurii asupra comerțului intra-UE. Nu a fost semnalat niciun obstacol în calea bunei funcționări a pieței interne, în special în ceea ce privește circulația produselor în cauză ca produse supuse accizelor. În privința aspectului legat de ajutorul de stat, în primul rând trebuie reiterat faptul că motorina utilizată în scopuri comerciale este exclusă din domeniul de aplicare al măsurii. Pe de altă parte, însă, în cazul în care alți utilizatori comerciali care nu intră sub incidența articolului 7 alineatul (3) din directiva privind impozitarea energiei ar beneficia de rate reduse sau în cazul în care ar fi afectată concurența la nivelul producătorilor de produse petroliere, măsura ar putea constitui ajutor de stat în conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din TFUE. Cu condiția ca ratele reduse să se situeze peste nivelul minim din UE, în cazul în care măsura ar constitui ajutor de stat, ar fi reglementată de articolul 25 din Regulamentul (CE) nr. 800/2008[4] („Regulamentul general de exceptare pe categorii de ajutoare”) și, astfel, ar fi considerată compatibilă cu piața internă. Totuși, dat fiind faptul că perioada de valabilitate a Regulamentului general de exceptare pe categorii de ajutoare se încheie la 31 decembrie 2013, orice ajutor inerent măsurii ar trebui să fie notificat Comisiei în temeiul normelor privind ajutoarele de stat, în cazul în care Comisia nu va fi adoptat un nou regulament comparabil cu Regulamentul general de exceptare pe categorii de ajutoare sau în cazul în care un astfel de nou regulament nu ar conține o normă echivalentă cu actualul articol 25. Politicile Uniunii în domeniul energiei, al schimbărilor climatice și al mediului Taxele aplicate produselor energetice duc la scăderea cererii pentru aceste produse și, ca atare, contribuie totodată la reducerea emisiilor aferente consumului acestora. Prin urmare, Comisia trebuie să analizeze dacă reducerea ratelor aplicate în anumite regiuni nu conduce la o creștere a consumului de combustibil (și în consecință a emisiilor aferente), care ar fi contrară obiectivelor menționate anterior. În Decizia 2011/38/CE se menționa faptul că introducerea posibilității de ajustare în jos a ratelor este însoțită de o creștere a ratei naționale de referință din Franța. În document se concluziona că este puțin probabil ca efectul general al noului sistem să fie diminuarea stimulentelor în domeniul eficienței combustibililor, deoarece aplicarea derogării nu le permite regiunilor să aplice o rată mai mică decât rata națională în vigoare înainte de introducerea sistemului. În Decizia 2011/38/CE se mai preciza că nu există decât un risc scăzut ca variațiile regionale să conducă la diferențe între prețurile cu amănuntul care să antreneze deturnări ale traficului, deoarece aceste diferențe sunt reduse, fiind în același timp depășite de diferențele prețurilor cu amănuntul practicate de rețelele de distribuție. Prin urmare, se estima că măsura nu este, în principiu, contrară politicii UE în domeniul energiei, al schimbărilor climatice și al mediului. Niciun element nou nu a ajuns în atenția Comisiei cu privire la aceste aspecte, iar evaluarea menționată rămâne valabilă. Perioada de aplicare a măsurii și evoluția cadrului UE privind impozitarea energiei Propunerea Comisiei din 13 aprilie 2011 de revizuire a directivei privind impozitarea energiei[5] prevede o derogare permanentă care ar permite Franței să aplice, în anumite limite, rate diferențiate de impozitare la nivelul regiunilor franceze. În consecință, Comisia este de părere că perioada de aplicare a noii decizii a Consiliului ar trebui să fie limitată la trei ani și, în orice caz, să expire la data la care devin aplicabile normele modificate. Independent de cele de mai sus, trebuie să se reamintească faptul că, în conformitate cu propunerea menționată anterior, impozitarea energiei va fi defalcată în două componente. Acest sistem va fi diferit de cel prevăzut de Directiva 2003/96/CE în forma sa actuală, pe care se bazează autorizarea acordată prin decizia de față. Este important ca astfel de evoluții generale viitoare ale cadrului juridic existent să nu fie subminate. În consecință, este necesar de asemenea să se prevadă că, în cazul în care Consiliul, hotărând în temeiul articolului 113 din tratat, introduce modificări ale sistemului general de impozitare a produselor energetice cu care prezenta autorizare nu ar mai fi compatibilă, decizia de față va expira la data la care devin aplicabile normele modificate. 2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI Consultarea părților interesate Prezenta propunere se bazează pe o cerere înaintată de Franța și se referă doar la acest stat membru. Obținerea și utilizarea expertizei Nu a fost necesar să se recurgă la expertiză externă. Evaluarea impactului Prezenta propunere se referă la o autorizație pentru un singur stat membru, la cererea acestuia. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII Propunerea vizează autorizarea Franței pentru a deroga de la prevederile generale ale Directivei 2003/96/CE a Consiliului și a aplica, în anumite limite definite, rate diferențiate de impozitare pentru motorină și benzină fără plumb. Temei juridic Articolul 19 din Directiva 2003/96/CE a Consiliului. Principiul subsidiarității Domeniul impozitării indirecte reglementat de articolul 113 din TFUE nu ține de competența exclusivă a Uniunii în sensul articolului 3 din TFUE. Cu toate acestea, exercitarea de către statele membre a competențelor concurente care le revin în acest domeniu este încadrată în mod strict și limitată de dreptul UE în vigoare. În conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE, numai Consiliul este abilitat să autorizeze un stat membru să introducă scutiri sau reduceri suplimentare, în sensul respectivei dispoziții. Statele membre nu se pot substitui Consiliului. Prin urmare, propunerea respectă principiul subsidiarității. Principiul proporționalității Propunerea respectă principiul proporționalității. Reducerea taxei nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului vizat. Alegerea instrumentelor Instrumentul propus: decizie a Consiliului. Articolul 19 din Directiva 2003/96/CE nu prevede decât acest tip de măsură. 4. IMPLICAȚIILE BUGETARE Măsura nu impune nicio sarcină financiară și administrativă pentru UE. Prin urmare, propunerea nu are implicații asupra bugetului UE. 2013/0018 (NLE) Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI prin care Franța este autorizată să aplice rate reduse de impozitare pentru benzina și motorina utilizate drept carburanți în temeiul articolului 19 din Directiva 2003/96/CE CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității[6], în special articolul 19 alineatul (1), având în vedere propunerea Comisiei Europene, întrucât: (1) Decizia de punere în aplicare 2011/38/UE a Consiliului (denumită în continuare „Decizia 2011/38/UE”) autorizează Franța să aplice pentru o perioadă de trei ani rate diferențiate de impozitare pentru motorină și benzină fără plumb, în scopul unei reforme administrative implicând descentralizarea anumitor competențe specifice exercitate anterior de administrația publică centrală. Decizia 2011/38/UE expiră la data de 31 decembrie 2012. (2) Prin scrisoarea din 10 februarie 2012, Franța a solicitat autorizarea de a continua să aplice rate diferențiate de impozitare, în aceleași condiții, pentru o perioadă suplimentară de șase ani de la 31 decembrie 2012. (3) Decizia 2011/38/CE a fost adoptată pe baza faptului că măsura solicitată de Franța îndeplinea cerințele stabilite la articolul 19 din Directiva 2003/96/CE, care autorizează scutiri sau reduceri fiscale, dar nu și creșteri fiscale, din motive de politică specifice. Mai concret, s-a considerat că măsura nu va împiedica buna funcționare a pieței interne. De asemenea, s-a considerat că măsura era conformă cu politicile comunitare în domeniu. (4) Măsura națională face parte dintr-o politică concepută pentru a spori eficacitatea administrativă prin îmbunătățirea calității și reducerea costului serviciilor publice, precum și dintr-o politică a subsidiarității. Ea oferă regiunilor un stimulent suplimentar pentru îmbunătățirea calității administrației lor, într-un mod transparent. În această privință, Decizia 2011/38/UE prevede ca reducerile să fie legate de circumstanțele socio-economice din regiunile în care sunt aplicate. În consecință, o serie de regiuni având fie un PIB sub medie, fie un nivel al șomajului mai ridicat decât media au aplicat rate mai scăzute. În general, măsura națională se bazează pe motive de politică specifice. (5) Având în vedere limitele stricte stabilite pentru reducerea ratelor la nivel regional și excluderea motorinei utilizate în scopuri comerciale de la aplicarea măsurii, riscul apariției unor denaturări ale concurenței pe piața internă este foarte scăzut. Pe lângă aceasta, până în prezent aplicarea măsurii a indicat o tendință netă a regiunilor de a aplica rata maximă autorizată, fapt care reduce și mai mult orice posibilă denaturare a concurenței. (6) Nu a fost semnalat niciun obstacol în calea bunei funcționări a pieței interne, în special în ceea ce privește circulația produselor în cauză ca produse supuse accizelor. (7) Atunci când a fost solicitată inițial, măsura națională fusese precedată de o majorare a impozitării egală cu marja pentru reducerile regionale. În acest context și având în vedere condițiile autorizării, precum și experiența acumulată, în această etapă măsura națională nu pare să fie contrară politicilor UE în domeniul energiei și al schimbărilor climatice. (8) Conform articolului 19 alineatul (2) din Directiva 2003/96/CE, fiecare autorizare acordată în temeiul articolului respectiv trebuie să fie strict limitată în timp. În plus, propunerea Comisiei de Directivă a Consiliului de modificare a Directivei 2003/96/CE privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității[7] prevede o dispoziție permanentă care permite Franței să aplice, în anumite limite, rate diferențiate de impozitare la nivelul regiunilor franceze. Prin urmare, este necesar să se limiteze perioada de aplicare a prezentei decizii la trei ani și să se prevadă că, în orice caz, prezenta decizie expiră atunci când dispoziția permanentă menționată anterior devine aplicabilă. În afară de aceasta, pentru a nu compromite evoluția generală viitoare a cadrului juridic existent, este important de asemenea să se prevadă că, în cazul în care Consiliul introduce modificări ale sistemului general de impozitare a produselor energetice cu care prezenta autorizare nu ar mai fi compatibilă, decizia de față va expira la data la care devin aplicabile normele privind sistemul modificat. (9) Trebuie să se garanteze faptul că Franța poate aplica reducerea specifică care face obiectul prezentei decizii fără întrerupere în raport cu situația existentă înainte de 1 ianuarie 2013, în virtutea Deciziei 2011/38/UE. În consecință, este necesară acordarea autorizației solicitate începând cu data de 1 ianuarie 2013. (10) Prezenta decizie nu aduce atingere aplicării normelor Uniunii privind ajutoarele de stat, ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE: Articolul 1 1. Franța este autorizată să aplice rate reduse de impozitare pentru benzina fără plumb și motorina utilizate drept carburanți. Motorina utilizată în scopuri comerciale în sensul articolului 7 alineatul (2) din Directiva 2003/96/CE nu se califică pentru niciuna dintre aceste reduceri. 2. Regiunile administrative pot fi autorizate să aplice reduceri diferențiate, dar numai dacă se respectă următoarele condiții: (a) reducerile nu depășesc 35,4 EUR per 1 000 de litri de benzină fără plumb sau 23,0 EUR per 1 000 de litri de motorină; (b) reducerile nu depășesc diferența dintre nivelul de impozitare a motorinei utilizate în scopuri necomerciale și cel al motorinei utilizate în scopuri comerciale; (c) reducerile depind de condițiile socio-economice reale ale regiunilor în care se aplică; (d) aplicarea reducerilor regionale nu are ca efect acordarea unui avantaj în materie de concurență pentru o anumită regiune în cadrul comerțului din interiorul Uniunii. 3. Ratele reduse trebuie să respecte cerințele Directivei 2003/96/CE și, în special, nivelurile minime stabilite la articolul 7. Articolul 2 Prezenta decizie se aplică de la 1 ianuarie 2013 și expiră la 31 decembrie 2015. Cu toate acestea, prezenta decizie expiră la data la care devine aplicabilă una dintre următoarele modificări la Directiva 2003/96/CE: - sistemul general de impozitare a produselor energetice este modificat într-un mod cu care prezenta autorizare nu este compatibilă; - Franța este autorizată să aplice rate diferențiate de impozitare la nivelul regiunilor franceze. Articolul 3 Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze. Adoptată la Bruxelles, Pentru Consiliu Preşedintele [1] Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, 31.10.2003, p. 51). [2] JO L 19, 22.1.2011, p. 13. [3] JO L 290, 4.11.2005, p. 25. [4] Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat, JO L 214, 9.8.2008, p. 3. [5] COM(2011)169 [6] JO L 283, 31.10.2003, p. 51. [7] COM(2011)169 din 13 aprilie 2011.