[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 13.11.2007

COM(2007) 697 final

2007/0247 (COD)

Propunere de

DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI

de modificare a Directivelor Parlamentului European şi ale Consiliului 2002/21/CE privind un cadru de reglementare comun pentru reţelele şi serviciile de comunicaţii electronice, 2002/19/CE privind accesul la reţelele de comunicaţii electronice şi la infrastructura asociată, precum şi interconectarea acestora şi 2002/20/CE privind autorizarea reţelelor şi serviciilor de comunicaţii electronice

(prezentată de Comisie) {SEC(2007) 1472}{SEC(2007) 1473}

EXPUNERE DE MOTIVE

1. CONTEXTUL PROPUNERII

- Motivele şi obiectivele propunerii

Pentru a spori investiţiile, inovaţiile şi beneficiile consumatorilor în comunicaţiile electronice, Europa necesită un cadru de reglementare coerent pentru economia digitală care să reziste probei timpului, să fie orientat către piaţă şi să exploateze avantajele aduse de realizarea pieţei interne.

Prezenta propunere reprezintă una dintre cele trei propuneri de reformă pentru modificarea cadrului de reglementare curent. Prima propunere de reformă legislativă cuprinde modificările aduse la directivele privind cadrul[1], autorizarea[2] şi accesul[3]. O propunere de reformă legislativă separată[4] cuprinde modificările aduse la celelalte două directive. Aceasta este completată de propunerea pentru regulamentul de instituire a unei noi autorităţi europene pentru piaţa de comunicaţii electronice[5]. Cele trei propuneri de reformă legislativă sunt însoţite de o evaluare a impactului[6] şi de o comunicare privind stabilirea principalelor orientări strategice şi raportarea cu privire la consultarea publică[7]. În plus, Comisia a adoptat o a doua versiune a recomandării acesteia privind pieţele relevante de produse şi servicii, în temeiul căreia numărul de pieţe susceptibile de a fi supuse unei reglementări ex-ante se reduce de la 18 la 7.

Prezenta propunere de reformă legislativă are ca scop adaptarea cadrului de reglementare pentru comunicaţiile electronice prin îmbunătăţirea eficacităţii acestuia, prin reducerea resurselor administrative necesare pentru punerea în aplicare a regulamentului economic (procedura de analiză a pieţei) şi prin facilitarea şi eficientizarea accesului la spectrul radio. Aceasta este în conformitate cu programul „O mai bună legiferare” al Comisiei, care este destinat să asigure faptul că intervenţiile legislative rămân proporţionale cu obiectivele politice urmărite, şi face parte din strategia globală a Comisiei de consolidare şi realizare a pieţei interne.

Mai specific, obiectivele prezentei propuneri cuprind trei aspecte:

1. Trecerea la o gestionare mai eficientă a spectrului pentru a facilita accesul operatorilor la spectru şi pentru a încuraja inovarea;

2. Garantarea faptului ca, în cazul în care regulamentul este în continuare necesar, acesta este mai eficient şi mai simplu atât pentru operatori cât şi pentru autorităţile naţionale de reglementare (ANR);

3. Luarea unei măsuri decisive pentru o mai mare coerenţă în ceea ce priveşte aplicarea normelor UE în scopul realizării pieţei interne a comunicaţiilor electronice.

- Contextul general

Ca parte a Strategiei de la Lisabona revizuite pentru creştere şi locuri de muncă, Comisia a propus în iunie 2005 o nouă strategie – Iniţiativa i2010: O societate informaţională europeană pentru creştere şi ocuparea forţei de muncă – de stabilire a unor orientări strategice largi pentru promovarea unei economii digitale deschise şi competitive. Crearea unui Spaţiu informaţional european unic, care reprezintă unul dintre principalii piloni ai iniţiativei i2010, include reforma cadrului de reglementare ca fiind una dintre provocările cheie ale acesteia. De asemenea, Iniţiativa i2010 accentuează faptul că o gestionare mai eficientă a spectrului ar încuraja inovarea în TIC şi ar facilita furnizarea de servicii la tarife accesibile către cetăţenii europeni.

În conformitate cu principiile unei mai bune legiferări, cadrul prevede o revizuire periodică pentru a garanta faptul că acesta ţine pasul cu evoluţia tehnologică şi cea a pieţei.

În iunie 2006, Comisia a prezentat Parlamentului European şi Consiliului un raport[8] privind funcţionarea cadrului de reglementare pentru reţelele şi serviciile de comunicaţii electronice. Raportul a notat faptul că acest cadru a generat beneficii considerabile, dar că piaţa internă a comunicaţiilor electronice este încă incompletă întrucât multe aspecte sunt reglementate în continuare la nivel naţional.

Această situaţie contrastează cu evoluţiile tehnologice şi ale pieţei care sunt independente de frontierele naţionale şi necesită, prin urmare, o abordare comună privind reglementarea pe tot cuprinsul Uniunii Europene. Fragmentarea actuală împiedică investiţiile şi este în defavoarea consumatorilor şi a operatorilor. Acest lucru necesită o reformă substanţială a cadrului de reglementare pentru întărirea şi realizarea pieţei interne.

- Dispoziţiile în vigoare în domeniul de aplicare a propunerii

Obiectivul prezentei propuneri este de a modifica trei directive: directivele privind cadrul, autorizarea şi accesul.

- Coerenţa cu alte politici şi obiective ale Uniunii

Propunerea de modificare a directivei-cadru în domeniul securităţii şi integrităţii este destinată să întărească capacitatea de recuperare a reţelelor şi sistemelor de comunicaţii electronice. Aceasta completează Decizia-cadru 2005/222/JHA privind atacurile împotriva sistemelor informaţionale[9], care interzice anumite activităţi. Propunerea de modificare a directivei privind autorizarea pentru stabilirea unei proceduri comune de selecţie va facilita autorizarea anumitor servicii satelit paneuropene, în conformitate cu unul dintre obiectivele politicii europene a spaţiului[10].

2. CONSULTAREA PăRţILOR INTERESATE şI EVALUAREA IMPACTULUI

- Consultarea părţilor interesate

Metode de consultare, principalele sectoare vizate şi profilul general al respondenţilor

Serviciile Comisiei au lansat o consultare în două etape la sfârşitul anului 2005. Prima etapă a cuprins o cerere de contribuţii care a implicat o audiţie publică cu peste 440 de participanţi (desfăşurată în ianuarie 2006) şi aproximativ 160 de contribuţii de la părţile interesate. În ceea ce priveşte cererea de contribuţii, părţile interesate au fost invitate să îşi exprime opiniile cu privire la subiecte generale legate de reglementarea comunicaţiilor electronice. Aceste opinii au fost luate în considerare în pregătirea comunicării Comisiei din 29 iunie 2006 privind revizuirea[11], a documentului de lucru însoţitor şi a studiului de impact. Publicarea acestor documente a iniţiat o consultare publică, care a durat până în octombrie 2006. În octombrie 2006 s-a desfăşurat un seminar public pentru a permite părţilor interesate să îşi exprime opiniile privind documentele de consultare. Au fost primite 224 de răspunsuri de la o gamă largă de părţi interesate, atât din interiorul cât şi din exteriorul Uniunii Europene. 52 de asociaţii industriale, 12 asociaţii profesionale şi sindicate muncitoreşti şi 15 asociaţii de utilizatori au trimis comentarii scrise, precum şi 18 state membre şi Grupul autorităţilor europene de reglementare (ERG). Comisia a continuat propunerea ERG cu un dialog privind reglementarea, desfăşurat între noiembrie 2006 şi februarie 2007 în vederea explorării opţiunilor de reducere a incoerenţelor de reglementare şi a obstacolelor din calea pieţei unice în spiritul unei mai bune legiferări.

Rezumatul răspunsurilor primite şi modul în care acestea au fost luate în considerare

Propunerile din domeniul gestionării spectrului şi al raţionalizării analizelor pieţei au beneficiat de un larg suport din partea statelor membre şi a industriei. Un număr mare de contribuţii prezentate de industrie necesitau o piaţă internă reală pentru comunicaţiile electronice. Au fost exprimate unele temeri cu privire la aspectele specifice ale unei posibile omiteri din partea Comisiei a căilor de atac fără implicarea ANR şi luând în considerare modificările aduse la procedurile de apel. În domeniul securităţii, argumentele prezentate au ilustrat sprijinul larg pentru obiectivele globale, dar opiniile exprimate au fost mai nuanţate în ceea ce priveşte măsurile propuse pentru îndeplinirea acestor obiective. Noii operatori intraţi pe piaţă, precum şi ERG justifică posibilitatea introducerii separării funcţionale. Propunerea privind autorizarea serviciilor cu o dimensiune paneuropeană a beneficiat de un sprijin larg. În prezenta propunere au fost luate în considerare rezultatele consultării publice.

- Obţinerea şi utilizarea avizului experţilor

Domenii ştiinţifice/de specialitate relevante

- Studiul „Preparing the next steps in regulation of electronic communications – a contribution to the review of the electronic communications regulatory framework” [„Pregătirea următoarelor etape ale comunicaţiilor electronice – o contribuţie la revizuirea cadrului de reglementare a comunicaţiilor electronice” (Hogan & Hartson, Analysys)], 2006.

Sinteza avizelor primite şi utilizate

Studiul a confirmat fiabilitatea cadrului de reglementare şi a obiectivelor acestuia. Cu toate acestea, el a indicat necesitatea unor îmbunătăţiri.

- Studiul a analizat unele aspecte ale regulamentului, care au cuprins un sondaj al operatorilor de pe piaţă referitor la obstacolele întâmpinate de piaţa internă şi o evaluare a procedurii de analiză a pieţei instituite în temeiul articolului 7. Acesta a făcut mai multe recomandări de modificare, inclusiv modalităţi de raţionalizare a procedurii de analiză a pieţei şi de îmbunătăţire a căilor de atac din instanţele naţionale, cu toate că nicio recomandare nu a sugerat modificări majore aduse cadrului. Studiul a propus un veto din partea Comisiei privind căile de atac în cazuri justificate de dimensiunea pieţei interne şi adăugarea separării funcţionale în lista căilor de atac puse la dispoziţia autorităţilor naţionale de reglementare (ANR).

Mijloace utilizate pentru ca avizele experţilor să fie accesibile publicului

Studiul este disponibil la adresa:

http://ec.europa.eu/information_society/policy/ecomm/library/ext_studies/index_en.htm#2006

- Evaluarea impactului

Raportul studiului de impact din iunie 2006 a oferit o analiză iniţială a unei serii de opţiuni politice largi. Această analiză a fost îmbunătăţită în urma consultării publice. Al doilea studiu de impact, publicat împreună cu prezenta propunere, se concentrează asupra unei serii de opţiuni mai specifice pentru propunerile care au cele mai importante efecte. Acest studiu a beneficiat, în special, de un studiu de expertiză privind opţiunea politică pentru gestionarea eficientă a spectrului.

Grupurile cele mai afectate de modificările propuse sunt întreprinderile (operatorii tradiţionali şi noii operatori din sectorul comunicaţiilor electronice, precum şi utilizatorii comerciali de servicii de comunicaţii electronice), administraţiile publice, cetăţenii şi societatea europeană în general, care sunt utilizatori de comunicaţii electronice. În special, participanţii cheie afectaţi de prezenta propunere sunt autorităţile naţionale de reglementare, furnizorii de comunicaţii electronice precum şi radiodifuzorii. Acesta nu este un grup omogen: membrii acestuia pot avea deseori conflicte de interese. Studiul de impact este disponibil la adresa:http://ec.europa.eu/information_society/policy/ecomm/library/public_consult/index_en.htm#communication_review

3. ELEMENTE JURIDICE ALE PROPUNERII

- Rezumatul acţiunii propuse

Propunerea are drept scop modernizarea şi modificarea directivelor existente privind cadrul, autorizarea şi accesul.

Principalele modificări propuse la directiva-cadru sunt următoarele:

- Reformarea gestionării spectrului, conform politicii Comisiei privind gestionarea spectrului menţionate în comunicarea din septembrie 2005[12]. Dezvoltarea şi convergenţa tehnologică subliniază importanţa spectrului, dar gestionarea acestuia în cadrul Uniunii Europene nu a ţinut pasul cu această evoluţie. Prin urmare, este necesară o abordare mai flexibilă pentru a exploata potenţialul economic şi pentru a profita de avantajele sociale şi de mediu ale utilizării îmbunătăţite a spectrului.

- Îmbunătăţirea coerenţei reglementării pieţei interne a comunicaţiilor electronice. Acest lucru se va realiza printr-un rol mai pronunţat al Comisiei în ceea ce priveşte căile de atac, impus de ANR, care va fi combinat cu implicarea directă a noii autorităţi a pieţei de comunicaţii electronice în procedura „în temeiul articolului 7”, pentru a garanta faptul că expertiza comună a ANR poate fi controlată în mod eficient şi luată în considerare în decizia finală a Comisiei.

- Întărirea securităţii şi integrităţii în beneficiul utilizatorilor de comunicaţii electronice. Acest lucru este esenţial pentru sporirea încrederii întreprinderilor şi cetăţenilor care utilizează comunicaţii electronice.

În ceea ce priveşte directiva privind autorizarea , principalele modificări sunt după cum urmează:

- Alinierea directivei la noua politică a spectrului;

- Crearea unei proceduri eficiente pentru întreprinderile care necesită drepturi de utilizare pentru a furniza servicii paneuropene; şi

- Asigurarea unei tranziţii eficiente către introducerea deplină a negocierii spectrului.

În ceea ce priveşte directiva privind accesul, principala modificare o reprezintă introducerea separării funcţionale drept cale de atac care poate fi impusă de ANR, supusă aprobării de către Comisie, care trebuie să consulte noua autoritate în acest scop.

- Temeiul juridic

Articolul 95 CE

- Principiul subsidiarităţii

Acţiunea propusă implică modificarea cadrului de reglementare în vigoare al UE şi astfel presupune un domeniu în care Comunitatea şi-a exercitat deja competenţa. Prin urmare, propunerea respectă principiul subsidiarităţii prevăzut la articolul 5 din Tratatul CE. Mai mult, modelul de reglementare pentru cadru se bazează pe principiul reglementării descentralizate în statele membre, acordând autorităţilor naţionale responsabilitatea pentru supervizarea pieţelor în conformitate cu o serie de principii şi proceduri comune.

- Principiul proporţionalităţii

Prezenta propunere respectă principiul proporţionalităţii întrucât aceasta propune un nivel minim de armonizare lăsând definirea măsurilor de punere în aplicare în seama autorităţilor naţionale de reglementare sau a statelor membre, în următoarele domenii:

- simplificarea procedurii instituite în temeiul articolului 7 reprezintă o metodă de raţionalizare a sarcinilor administrative pentru operatori şi ANR – în conformitate cu politica de reglementare a Comisiei – garantând în acelaşi timp faptul că un mecanism comunitar eficient funcţionează pentru domeniile cheie în care este necesar un cadru de reglementare coerent pe piaţa internă;

- măsurile de întărire a securităţii şi integrităţii nu prevăd obligaţii detaliate la nivelul Uniunii Europene, ci mai curând acordă autorităţilor naţionale de reglementare competenţe de executare suplimentare, gestionarea efectivă a acestor chestiuni rămânând în responsabilitatea statelor membre.

Modificările propuse nu depăşesc cerinţele necesare pentru îndeplinirea scopului unei mai bune legiferări a sectorului. Acestea respectă principiul proporţionalităţii prevăzut la articolul 5 din Tratatul CE.

- Alegerea instrumentelor

Instrumente propuse: directivă.

Alte mijloace nu ar fi adecvate întrucât obiectul prezentei propuneri este de a modifica trei directive existente.

4. IMPACT BUGETAR

Propunerea nu are niciun impact asupra bugetului comunitar.

5. INFORMAţII SUPLIMENTARE

- Simplificare şi reducerea costurilor administrative

Unele modificări vizează reducerea sarcinii administrative pentru ANR şi operatorii de pe piaţă:

- O flexibilitate sporită în ceea ce priveşte sarcinile de gestionare a spectrului va facilita procedurile administrative pentru ANR şi utilizarea spectrului pentru operatori şi consumatori. Conform mecanismului propus, restricţiile de reglementare (de exemplu condiţiile de licenţiere) vor fi reduse la minimum.

- Sunt introduse dispoziţii care ar permite o relaxare a obligaţiilor impuse ANR de notificare către Comisie a măsurilor propuse în temeiul articolului 7 din directiva-cadru. Aceste dispoziţii ar putea include o procedură „prescurtată” de notificare pentru anumite măsuri propuse (de exemplu, măsurile privind pieţele stabile sau modificări minore ale măsurilor notificate anterior), în cadrul căreia ANR doar ar informa Comisia privind măsura preconizată şi ar furniza o scurtă descriere a conţinutului acesteia; şi o procedură de „exceptare de la notificare” pentru anumite categorii despre care se consideră că este improbabil să creeze preocupări din punct de vedere al concurenţei, în cadrul căreia ANR nu ar mai fi obligate să notifice Comisiei măsurile propuse.

În plus, se propune abrogarea unor dispoziţii depăşite, inclusiv, de exemplu, măsurile tranzitorii de facilitare a trecerii de la „vechiul” cadru din 1998 la cadrul din 2002.

Propunerea este cuprinsă în programul permanent al Comisiei de actualizare şi simplificare a acquis- ului comunitar şi în Programul de lucru şi legislativ al Comisiei cu numărul de referinţă 2007/INFSO/001.

Într-un exerciţiu paralel, numărul de pieţe potenţial susceptibile de reglementare ex-ante va fi redus de la 18 la 7 prin modificarea recomandarea Comisiei privind pieţele relevante.

- Abrogarea de dispoziţii legislative existente

Adoptarea propunerii va genera abrogarea Regulamentului (CE) nr. 2887/2000 al Parlamentului European şi al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind accesul necondiţionat la bucla locală[13].

- Clauza de reexaminare/revizuire/caducitate

Directivele care se modifică cuprind deja o clauză de caducitate regulată.

- Tabel de corespondenţă

Statele membre trebuie să comunice Comisiei textul dispoziţiilor naţionale de transpunere a directivei, precum şi un tabel de corespondenţă între aceste dispoziţii şi prezenta directivă.

- Spaţiul Economic European

Actul propus prezintă un interes pentru Spaţiul Economic European şi, prin urmare, trebuie extins la acesta.

- Explicarea detaliată a propunerii

Articolul 1 cuprinde modificările aduse la directiva-cadru

Scopurile modificărilor propuse se referă la:

O nouă abordare a gestionării spectrului

- La articolul 6: aceasta garantează faptul că statele membre consultă, de asemenea, părţile interesate atunci când are în vedere o posibilă derogare de la principiile neutralităţii tehnologice şi a serviciilor.

- La articolul 8 alineatul (1): aceasta clarifică formularea existentă.

- La articolul 9: pentru a permite mai multă flexibilitate în analizarea necesităţilor pieţei, aceasta face ca neutralitatea tehnologică (articolul 9.3) să fie un principiu obligatoriu şi introduce principiul neutralităţii serviciilor (articolul 9.4), cu posibile excepţii de la acest principiu în cazuri limitate cum ar fi îndeplinirea obiectivelor de interes general. Principiul negocierii spectrului poate fi impus în benzile definite în comun (articolul 9b). De asemenea, modificările introduc o fază tranzitorie (articolul 9a) şi permit Comisiei să adopte măsuri de executare prin intermediul procedurii de comitologie pentru a coordona aplicarea noilor principii (9c) în beneficiul pieţei interne.

Consolidarea pieţei interne şi o mai bună coerenţă a acesteia din urmă

- La articolul 7 alineatul (4): aceasta extinde necesitatea unui acord al Comisiei privind căile de atac propuse de ANR pentru întreprinderile cu putere semnificativă pe piaţă.

- La articolul 7 alineatele (5) şi (7): aceasta are drept scop întărirea coordonării reglementării cu piaţa internă. Autoritatea urmează să asiste Comisia prin recomandările sale.

- La articolul 7 alineatele (5), (6), la articolul 7a, la articolul 16 alineatele (6) şi (7): aceasta raţionalizează unele elemente procedurale din procesul de analiză a pieţei pentru a reduce neîncrederea manifestată de operatorii de pe piaţă. Articolul 16 alineatul (7) dă dreptul Comisiei, asistată de Autoritate, să preia o analiză a pieţei în cazul în care o ANR înregistrează întârzieri semnificative în îndeplinirea sarcinilor proprii. Articolul 7 alineatul (8) permite Comisiei, asistată de către Autoritate, să impună obligaţii specifice pentru proiectele de măsuri care au fost notificate din nou.

- Articolul 16 alineatul (6) introduce un orar pentru efectuarea analizei pieţei.

- Articolul 10 alineatul (4): acesta clarifică competenţele Comisiei în domeniul numerotării, pentru anumite servicii cu o dimensiune a pieţei interne. Cauza „116” arată faptul că este necesară acordarea unor competenţe Comisiei pentru tarifele legate de utilizarea numerelor specifice. Autorităţii i se pot acorda competenţe în ceea ce priveşte punerea în aplicare a măsurilor adoptate de către Comisie.

- La articolele 15 alineatul (4) şi 16 alineatul (5): pentru pieţele transnaţionale, Comisia va desemna întreprinderile cu putere semnificativă pe piaţă şi va impune obligaţii specifice, ţinând cont de avizul Autorităţii.

- La articolul 19: competenţele actuale ale Comisiei sunt clarificate în aşa fel încât să asigure armonizarea sau coordonarea la nivel comunitar în unele domenii. Acest lucru va permite ca unele aspecte tehnice de reglementare şi problemele care apar în urma modificărilor tehnologice să fie abordate în mod coordonat şi oportun şi nu într-o manieră fragmentată.

- La noul articol 21a: aceasta sporeşte competenţele de executare disponibile pentru ANR.

Îmbunătăţirea securităţii şi integrităţii reţelei

- Se adaugă un nou capitol privind securitatea şi integritatea reţelelor şi serviciilor. Obligaţiile din acest domeniu sunt întărite pentru a garanta utilizarea corectă şi sigură a comunicaţiilor electronice [articolul 13a alineatul (1)]. Autoritatea va contribui la armonizarea măsurilor de securitate tehnice şi organizaţionale corespunzătoare, furnizând Comisiei consiliere de specialitate. Noile dispoziţii lărgesc domeniul de activitate al cerinţelor privind integritatea dincolo de reţelele de telefonie pentru a acoperi reţelele mobile şi reţelele IP [articolul 13a alineatul (2)]. Articolul 13b conferă autorităţilor naţionale de reglementare competenţe de executare în acest domeniu.

Independenţa autorităţilor de reglementare, dreptul la apel

- La articolul 3 alineatul (3): aceasta întăreşte independenţa ANR prin stabilirea standardelor pentru eliberarea din funcţie a directorului ANR, limitând posibila influenţă a altor organisme publice asupra gestionării obişnuite a ANR şi garantând faptul că aceasta dispune de propriul său buget independent şi de resurse umane suficiente.

- La articolul 4 alineatul (1): aceasta stabileşte un criteriu minim (necesitatea urgentă de a preveni daune grave şi ireparabile aduse părţii în cauză) pentru suspendarea unei măsuri a ANR, în conformitate cu jurisprudenţa Curţii Europene de Justiţie.

- La articolul 4 alineatul (3): aceasta cere statelor membre să ofere Autorităţii şi Comisiei informaţii privind apelurile.

- La articolul 5 alineatul (1): aceasta permite ANR să fie informate cu privire la evoluţiile reţelelor (de exemplu, arhitectura NGN) care pot avea un impact asupra serviciilor furnizate concurenţilor la nivel global.

Modificări tehnice aduse la formularea directivei

- La articolul 1 alineatul (1): aceasta aduce echipamentul terminal sub incidenţa cadrului. Acesta este în conformitate cu modificările propuse în directiva privind serviciul universal revizuită, pentru a îmbunătăţi accesibilitatea utilizatorilor cu handicap.

- La articolul 2: unele definiţii sunt actualizate [literele (d) şi (e)], sau clarificate [literele (b), (q), (r) şi (s)].

- La articolul 8: aceasta actualizează obiectivele ANR, în special cu privire la utilizatorii în vârstă sau la cei cu nevoi sociale. Litera (g) vizează libertatea utilizatorilor finali în cadrul societăţii informaţionale.

- La articolul 10 alineatul (2): aceasta corectează o incoerenţă din formularea actuală.

- La articolul 11: aceasta facilitează utilizarea în comun a infrastructurii sau a proprietăţii şi coordonarea lucrărilor civile. Eliminarea urmează să se facă în paralel cu eliminarea articolului 12 alineatul (2).

- La articolul 12: aceasta permite ANR să impună clădirilor utilizarea în comun a conductelor şi intrarea în clădiri. Scopul acestei modificări este facilitarea investiţiei în fibra de reţea, în special în afara zonelor urbane.

- La articolul 14 alineatul (3): acesta se elimină întrucât s-a dovedit a nu fi necesar. Extinderea puterii pe piaţă de la o piaţă la alta ar trebui să fie abordată pe piaţa în care există puterea pe piaţă.

- La articolul 20: aceasta clarifică faptul că litigiile dintre furnizorii de conţinut (de exemplu, organismele de radiodifuziune) şi furnizorii de servicii de comunicaţii electronice intră sub incidenţa articolului 20.

- La articolul 21: noua Autoritate va emite avize către ANR, pe care acestea vor trebui să le ia în considerare, cu privire la măsura care trebuie adoptată.

- Anexele I şi II din directivă se elimină întrucât nu sunt necesare.

Eliminarea dispoziţiilor depăşite şi caduce

- La articolul 18 alineatul (3): această dispoziţie a devenit caducă.

- La articolul 27: aceasta a vizat măsurile tranzitorii pentru trecerea de la vechiul cadru de reglementare din 1998 la noul cadru din 2002. Acum acesta este caduc şi poate fi abrogat.

Articolul 2 cuprinde modificările aduse la directiva privind accesul

Scopul modificărilor propuse se referă la:

- La articolul 5 alineatul (4): aceasta se suprapune cu alte dispoziţii şi se abrogă.

- La articolul 7: dispoziţiile depăşite se abrogă.

- La articolul 13a: aceasta permite unei ANR să impună separarea funcţională şi stabileşte circumstanţele, în special acordurile de guvernanţă. Impunerea separării funcţionale necesită acordul prealabil al Comisiei.

- La articolul 13b: aceasta se referă la cazurile de separare voluntară.

- La articolul 12 alineatul (1) literele (f) şi (j): litera (f) clarifică dispoziţiile pentru utilizarea în comun a serviciilor; litera (j) exclude discriminarea la nivelul interconectării reţelei IP.

S-au făcut modificări tehnice la următoarele articole: 5 alineatul (2) [care se mută la articolul 12 alineatul (3)], 2 litera (a) şi 4 alineatul (1). De asemenea, acestea cuprind actualizarea trimiterii la directiva privind viaţa privată în ceea ce priveşte comunicaţiile electronice [articolul 8 alineatul (3)] şi alinierea textului cu noua Decizie privind comitologia [articolul 6 alineatul (2), articolele 5 şi 14].

Articolul 3 cuprinde modificările aduse la directiva privind autorizarea

Scopul modificărilor propuse se referă la:

Punerea în aplicare a reformei spectrului

- La articolul 5: aceasta facilitează accesul la spectru. Dispoziţiile care reglementează alocările frecvenţelor pentru organismele de radiodifuziune sunt clarificate fără a afecta substanţa dispoziţiilor existente. Înainte de punerea în aplicare deplină a negocierii spectrului, se stabileşte o procedură pentru a garanta o tranziţie eficientă (5 ani) [articolul 5 alineatul (2)]. Statele membre pot lua măsuri de stopare a acaparării spectrului – articolul 5 alineatul (6).

- La articolele 5 alineatul (2), 6, 7 alineatul (3) şi în anexă: aceasta menţionează dispoziţiile pentru a garanta o utilizare mai flexibilă a spectrului, şi anume punerea în aplicare a neutralităţii tehnologice (libertatea de utilizare a oricărei tehnologii dintr-un spectru în bandă), neutralitatea serviciilor (libertatea de utilizare a spectrului pentru a oferi orice serviciu) şi negocierea spectrului.

Frecvenţe şi numere pentru servicii paneuropene

- La articolele 6a şi 6b: pentru a facilita accesul la spectru al întreprinderilor care necesită drepturi de utilizare în toate statele membre (de exemplu, furnizorii de servicii prin satelit), Comisia, asistată de comitetul pentru comunicaţii, poate coordona sau armoniza condiţiile aplicabile drepturilor individuale (anexa II), procedurile de selecţie şi selecţia întreprinderilor. Autoritatea va asista Comisia prin emiterea de avize. Aceste articole vor înlocui articolul 8, care s-a dovedit a fi ineficient.

Competenţele de executare ale ANR

- La articolul 10: aceasta întăreşte competenţele de executare ale ANR astfel încât să îmbunătăţească punerea eficientă în aplicare a cadrului.

Accesibilitate electronică îmbunătăţită pentru utilizatorii finali cu handicap

- La punctul A.8 din anexă: aceasta permite ANR să adauge condiţii specifice pentru autorizaţiile generale cu scopul de a garanta accesibilitatea pentru utilizatorii cu handicap.

Comunicaţii de urgenţă îmbunătăţite pentru public

- La punctul A.11a din anexă: aceasta permite ANR să adauge la autorizaţiile generale condiţiile privind comunicatele autorităţilor publice către public în cazul ameninţărilor iminente.

Alte aspecte

- La punctul A.19 din anexă: aceasta permite ANR să adauge la autorizaţiile generale condiţiile privind drepturile de autor şi drepturile de proprietate intelectuală.

Modificări tehnice aduse la formularea directivei

- Modificările tehnice sunt cuprinse în articolele 7 alineatul (1), 14 şi 14a şi în anexă. Trimiterile la vechea Directivă 97/66/CE privind viaţa privată şi comunicaţiile electronice sunt înlocuite cu trimiterile la noua directivă (Directiva 2002/58/CE[14]).

Articolul 4 abrogă Regulamentul (CE) nr. 2887/2000 privind accesul neîngrădit la bucla locală.

Respectivul regulament s-a dovedit a fi eficient în faza iniţială a deschiderii pieţei. Conform cadrului din 2002, ANR au avut sarcina de a analiza pieţele înaintea impunerii măsurilor de reglementare. Cu toate acestea, regulamentul a devenit nenecesar şi poate fi abrogat.

Articolele 5, 6 şi 7

Articolele 5, 6 şi 7 sunt articole procedurale standard (transpunere, revizuire, intrare în vigoare etc.).

Anexele I şi II cuprind modificările aduse la anexa din directiva privind autorizarea.

2007/0247 (COD)

Propunere de

DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI

de modificare a Directivelor Parlamentului European şi ale Consiliului 2002/21/CE privind un cadru de reglementare comun pentru reţelele şi serviciile de comunicaţii electronice, 2002/19/CE privind accesul la reţelele de comunicaţii electronice şi la infrastructura asociată, precum şi interconectarea acestora şi 2002/20/CE privind autorizarea reţelelor şi serviciilor de comunicaţii electronice

(Text cu relevanţă pentru SEE)

PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 95,

având în vedere propunerea Comisiei[15],

având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social European[16],

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[17],

hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat[18],

întrucât:

(1) Funcţionarea celor cinci directive care cuprind cadrul de reglementare existent pentru reţelele şi serviciile de comunicaţii electronice [Directiva 2002/21/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 7 martie 2002 privind un cadru de reglementare comun pentru reţelele şi serviciile de comunicaţii electronice[19] (directiva-cadru), Directiva 2002/19/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 7 martie 2002 privind accesul la reţelele de comunicaţii electronice şi la infrastructura asociată, precum şi interconectarea acestora[20] (directiva privind accesul), Directiva 2002/20/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 7 martie 2002 privind autorizarea reţelelor şi serviciilor de comunicaţii electronice[21] (directiva privind autorizarea), Directiva 2002/22/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 7 martie 2002 privind serviciile universale şi drepturile utilizatorilor cu privire la reţelele şi serviciile electronice de comunicaţii (directiva privind serviciul universal)[22], Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 12 iulie 2002 privind prelucrarea datelor cu caracter personal şi protejarea confidenţialităţii în sectorul comunicaţiilor electronice (directiva asupra confidenţialităţii şi comunicaţiilor electronice)[23]] face obiectul unei revizuiri periodice întreprinse de către Comisie, în special cu scopul de a determina necesitatea modificărilor având în vedere evoluţia tehnologică şi cea a pieţei.

(2) În această privinţă, Comisia a prezentat constatările sale iniţiale în Comunicarea către Consiliu, Parlamentul European, Comitetul Economic şi Social European şi Comitetul Regiunilor din 29 iunie 2006 privind revizuirea cadrului de reglementare al UE pentru reţele şi servicii de comunicaţii electronice. Pe baza acestor constatări iniţiale, s-a desfăşurat o consultare publică care a identificat lipsa persistentă a unei pieţe interne a comunicaţiilor electronice ca fiind cel mai important aspect care trebuie să fie abordat de reforma cadrului de reglementare. Fragmentarea şi neregularităţile reglementării care rezultă din activităţile coordonate în mod necorespunzător întreprinse de autorităţile naţionale de reglementare riscă să pună în pericol competitivitatea sectorului, precum şi beneficiile substanţiale ale consumatorilor care ar rezulta, în caz contrar, din concurenţa transfrontalieră.

(3) Reforma cadrului de reglementare al UE pentru serviciile reţelele şi de comunicaţii electronice are scopul de a realiza piaţa internă pentru comunicaţii electronice prin consolidarea, ţinând cont de pieţele cheie, a mecanismului comunitar pentru operatorii de reglementare cu putere semnificativă pe piaţă, pentru a garanta o concurenţă eficientă. Acest lucru este completat de o reglementare care prevede instituirea unei autorităţi europene pentru piaţa de comunicaţii electronice (denumită în continuare „Autoritatea” instituită în temeiul Regulamentului […/…./CE] al Parlamentului European şi al Consiliului din [data][24]) care va recurge în mod mai eficient la expertiza autorităţilor naţionale de reglementare şi o va folosi în interesul Comunităţii pentru a asista Comisia şi autorităţile naţionale de reglementare în evitarea sau îndepărtarea obstacolelor juridice de pe piaţa internă. De asemenea, reforma cuprinde definirea unei strategii de gestionare eficientă a spectrului şi întărirea dispoziţiilor pentru utilizatorii cu handicap, ceea ce reprezintă măsuri cheie pentru realizarea unui spaţiu informaţional european unic şi a unei societăţi informaţionale accesibile tuturor.

(4) Pentru a permite autorităţilor naţionale de reglementare să îndeplinească obiectivele prevăzute în directiva-cadru şi în directivele specifice, în special cu privire la interoperabilitatea cap la cap, domeniul de aplicare al directivei-cadru ar trebui extins pentru a cuprinde echipamentele radio şi echipamentele terminale de telecomunicaţii definite în Directiva 1999/5/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 9 martie 1999 privind echipamentele hertziene şi echipamentele terminale de telecomunicaţii şi recunoaşterea reciprocă a conformităţii acestora[25], precum şi echipamentele pentru consumatori folosite în televiziunea digitală.

(5) Anumite definiţii trebuie să fie clarificate sau modificate pentru a ţine cont de evoluţia tehnologică şi cea a pieţei şi pentru a elimina ambiguităţile identificate în punerea în aplicare a cadrului de reglementare.

(6) Independenţa autorităţilor naţionale de reglementare trebuie întărită pentru a garanta o aplicare mai eficientă a cadrului de reglementare şi pentru a spori autoritatea şi predictibilitatea deciziilor acestora. În acest scop, ar trebui prevăzută o dispoziţie expresă în dreptul naţional pentru a garanta faptul că, în exercitarea sarcinilor sale, autoritatea naţională de reglementare este protejată de intervenţii externe sau de presiuni politice de natură să pună în pericol evaluarea independentă a chestiunilor înaintate acesteia. O astfel de influenţă din exterior face ca un organism naţional legislativ să fie nepotrivit pentru a acţiona în calitate de autoritate naţională de reglementare în temeiul cadrului de reglementare. Ar trebui să fie prevăzute în avans regulile privind motivele eliberării din funcţie a directorului organismului pentru a spulbera orice îndoială justificată legată de neutralitatea respectivului organism şi de inflexibilitatea acestuia la factorii externi. Este important ca autorităţile naţionale de reglementare să beneficieze de propriul lor buget alocat pentru a fi în măsură, de asemenea, să recruteze un număr suficient de personal calificat şi, pentru garantarea transparenţei, să îl publice în fiecare an, raportând veniturile şi costurile.

(7) Au existat divergenţe mari referitoare la modalitatea prin care organismele de apel au aplicat măsurile provizorii de suspendare a deciziilor autorităţilor naţionale de reglementare. Pentru a realiza o coerenţă mai mare a abordării şi pentru a garanta astfel punerea eficientă în aplicare a cadrului de reglementare de pe piaţa internă, trebuie aplicat un standard comun în conformitate cu jurisprudenţa comunitară. Având în vedere impactul considerabil al apelurilor asupra funcţionării globale a cadrului de reglementare, ar trebui stabilit un mecanism de colectare şi de raportare către Comisie a informaţiilor privind subiectul, durata şi numărul de apeluri şi decizii de suspendare luate de ANR în toate statele membre.

(8) În scopul îndeplinirii eficiente a sarcinilor de reglementare, datele pe care autorităţile naţionale de reglementare urmează să le obţină trebuie să cuprindă datele contabile privind pieţele cu amănuntul care sunt asociate cu pieţele cu ridicata în care un operator are o putere semnificativă pe piaţă şi ca atare sunt reglementate de autoritatea naţională de reglementare şi vor trebui să cuprindă, de asemenea, datele care să permită autorităţii naţionale de reglementare să evalueze impactul posibil al actualizărilor sau al modificărilor preconizate aduse la topologia reţelei asupra dezvoltării competiţiei sau asupra produselor cu ridicata puse la dispoziţia altor părţi.

(9) Consultarea naţională prevăzută la articolul 6 din directiva-cadru ajută la garantarea calităţii şi obiectivităţii analizelor pieţei realizate de către autorităţile naţionale de reglementare. Aceste autorităţi trebuie să conducă consultarea naţională înaintea consultării Comisiei, prevăzute la articolul 7 din directivă. Acest lucru ar permite ca observaţiile părţilor interesate, inclusiv ale operatorilor de pe piaţă, să fie analizate în cadrul consultării Comisiei şi ar scurta durata analizei pieţei globale întrucât ar evita necesitatea unui consultări secundare a Comisiei în cazul în care rezultatele consultării naţionale au dus la modificarea, de către autoritatea naţională de reglementare, a proiectului de măsură respectiv.

(10) Discreţia autorităţilor naţionale de reglementare trebuie reconciliată cu dezvoltarea unor practici de reglementare consecvente şi cu aplicarea coerentă a cadrului de reglementare, pentru a contribui în mod eficient la dezvoltarea şi finalizarea pieţei interne, Autorităţile naţionale de reglementare trebuie aşadar să sprijine activităţile Comisiei şi Autorităţii privind piaţa internă, care ar trebui să servească drept forum exclusiv pentru cooperarea între autorităţile naţionale de reglementare aflate în exerciţiul responsabilităţilor acestora conform cadrului de reglementare.

(11) Mecanismul comunitar care permite Comisiei să solicite autorităţilor naţionale de reglementare să retragă măsurile preconizate privind definirea pieţei şi desemnarea operatorilor care au o putere semnificativă pe piaţă a contribuit considerabil la o abordare coerentă în identificarea circumstanţelor în care poate fi aplicată reglementarea ex-ante şi în care operatorii fac obiectul acestei reglementări. Cu toate acestea, nu există niciun mecanism echivalent pentru căile de atac care urmează să fie aplicate. Monitorizarea pieţei de către Comisie şi, în special, experienţa dobândită odată cu procedura de la articolul 7 din decizia-cadru au arătat neconcordanţe în ceea ce priveşte aplicarea de către autorităţile naţionale de reglementare a căilor de atac, chiar şi în condiţii de piaţă similare. Experienţa a arătat că aceste neconcordanţe subminează piaţa internă a comunicaţiilor electronice, nu garantează condiţii de concurenţă echitabile pentru operatorii stabiliţi în state membre diferite şi împiedică obţinerea de către consumatori a avantajelor de pe urma concurenţei şi a serviciilor transfrontaliere. În consecinţă, Comisiei trebuie să i se acorde competenţa de a solicita autorităţilor naţionale de reglementare să retragă proiectele de măsuri privind căile de atac alese de către autorităţile naţionale de reglementare. Pentru a garanta o aplicare coerentă a cadrului de reglementare în comunitate, Comisia trebuie să consulte Autoritatea înainte de luarea deciziei sale.

(12) Este important ca punerea în aplicare a cadrului de reglementare să se realizeze la timp. În momentul în care Comisia ia o decizie prin care îi solicită unei autorităţi naţionale de reglementare să retragă o măsură preconizată, autorităţile naţionale de reglementare trebuie să înainteze Comisiei o variantă revizuită a acestei măsuri. Trebuie stabilit un termen pentru notificarea măsurii revizuite către Comisie, în temeiul articolului 7 din directiva-cadru, astfel încât operatorii de pe piaţă să cunoască durata revizuirii pieţei şi pentru a spori gradul de siguranţă juridică.

(13) În mod similar, având în vedere necesitatea evitării unui vacuum normativ într-un sector caracterizat printr-o evoluţie rapidă – de exemplu, în cazul în care adoptarea proiectului de măsură notificat din nou ar crea în continuare un obstacol în calea pieţei unice sau ar fi incompatibil cu dreptul comunitar – Comisia, după consultarea Autorităţii, ar trebui să poată solicita autorităţii naţionale de reglementare impunerea unei căi de atac specifice în perioada de timp prevăzută.

(14) Având în vedere limitele restrânse de timp în cadrul mecanismului comunitar de consultare, Comisiei trebuie să i se acorde competenţa de a adopta măsuri de punere în aplicare pentru simplificarea procedurilor de schimb de informaţii între Comisie şi autorităţile naţionale de reglementare – de exemplu, în cazul unor pieţe stabile sau care implică doar schimbări minore în raport cu măsurile notificate anterior – sau să se permită introducerea unei exceptări de la obligaţia de notificare în vederea simplificării procedurilor în anumite cazuri.

(15) În conformitate cu obiectivele din Carta europeană privind drepturile fundamentale şi Convenţia Naţiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap, un obiectiv cheie al cadrului de reglementare ar trebui să fie garantarea faptului că toţi utilizatorii, inclusiv utilizatorii cu handicap, persoanele în vârstă şi utilizatorii cu nevoi sociale speciale, au acces la servicii de calitate superioară, accesibile şi la tarife accesibile. Declaraţia 22 anexată la actul final al Tratatului de la Amsterdam prevede faptul că instituţiile comunitare trebuie să ia în considerare nevoile persoanelor cu handicap în formularea măsurilor de la articolul 95 din tratat.

(16) Spectrul radio ar trebui să fie considerat o resursă publică limitată care are o importantă valoare publică şi de piaţă. În consecinţă, spectrul este gestionat în interes public în modul cât mai eficient posibil dintr-o perspectivă economică, socială şi de mediu, iar obstacolele apărute în calea utilizării sale eficiente sunt eliminate treptat.

(17) Pe lângă garantarea utilizării eficiente a spectrului, politica de gestionare a spectrului radio are drept obiectiv esenţial garantarea faptului că va fi evitat bruiajul dăunător. Prin urmare, noţiunea de bruiaj dăunător ar trebui definită în mod corespunzător pentru a asigura faptul că intervenţia reglementară se limitează la nivelul necesar prevenirii acestui bruiaj.

(18) Sistemul actual de gestionare şi distribuţie a spectrului se bazează în general pe decizii administrative care sunt insuficient de flexibile pentru a face faţă evoluţiei tehnologice şi economice, în special odată cu dezvoltarea rapidă a tehnologiei fără fir şi a cererii tot mai mari de lăţime de bandă. Fragmentarea excesivă a politicilor naţionale duce la costuri crescute şi la pierderea oportunităţilor de pe piaţă pentru utilizatorii spectrului şi încetineşte inovarea în detrimentul pieţei interne, al consumatorilor şi al economiei pe ansamblu. Mai mult, condiţiile de acces şi utilizare a spectrului radio pot varia în funcţie de tipul de operator, în timp ce serviciile electronice furnizate de către aceşti operatori se suprapun tot mai mult, creând astfel tensiuni între titularii de drepturi, discrepanţe privind costul accesului la spectru şi posibile denaturări în funcţionarea pieţei interne.

(19) Frontierele naţionale devin tot mai irelevante în determinarea utilizării optime a spectrului radio. Fragmentarea gestionării accesului la drepturile de utilizare a spectrului limitează investiţia şi inovarea şi nu permite operatorilor şi producătorilor de echipamente să realizeze economii de scară, împiedicând astfel dezvoltarea unei pieţe interne pentru reţelele şi serviciile de comunicaţii electronice care folosesc spectrul radio.

(20) Flexibilitatea în ceea ce priveşte gestionarea spectrului şi accesul la spectru ar trebui să fie sporită pentru a permite utilizatorilor spectrului, conform autorizaţiilor pentru utilizarea neutră pe plan tehnologic şi al serviciilor, să aleagă cele mai bune tehnologii şi servicii aplicabile într-o bandă de frecvenţă. Stabilirea pe cale administrativă a tehnologiilor şi serviciilor ar trebui să devină o excepţie şi ar trebui să fie justificată în mod clar şi să facă obiectul unei revizuiri periodice regulate.

(21) Excepţiile de la principiul neutralităţii tehnologice trebuie să fie limitate şi justificate de necesitatea evitării bruiajului dăunător, de exemplu prin impunerea măştilor de emisie şi a nivelurilor de putere, sau pentru a garanta protecţia sănătăţii publice prin limitarea expunerii publicului la câmpurile electromagnetice sau pentru a garanta o partajare corectă a spectrului, în special în cazul în care utilizarea acestuia face numai obiectul autorizărilor generale sau este strict necesară respectarea unei excepţii de la principiul neutralităţii serviciilor.

(22) De asemenea, utilizatorii spectrului ar trebui să poată alege liber serviciile pe care doresc să le ofere din spectrul care face obiectul măsurilor tranzitorii pentru rezolvarea situaţiilor nesoluţionate. Excepţiile de la acest principiu al neutralităţii serviciilor care prevăd furnizarea unui serviciu specific pentru îndeplinirea obiectivelor de interes general definite în mod clar, cum ar fi siguranţa vieţii sau evitarea utilizării ineficiente a spectrului, ar putea fi permise în cazul în care acestea sunt necesare şi proporţionale. De asemenea, aceste obiective pot cuprinde promovarea diversităţii culturale şi lingvistice şi a pluralismului media astfel cum prevede legislaţia naţională conformă cu dreptul comunitar. Cu excepţia cazurilor în care sunt necesare pentru protecţia siguranţei vieţii, excepţiile nu ar trebui să genereze exclusivitate ci mai curând să acorde prioritate pentru ca celelalte servicii şi tehnologii să poată coexista în aceeaşi bandă în măsura în care acestea nu afectează prioritatea tehnologiei sau a serviciului în cauză. Reglementarea conţinutului serviciilor furnizate utilizând spectrul radio ar trebui, în mod similar, să fie separată de autorizaţiile de utilizare a spectrului radio, pentru a lăsa deschisă alegerea celor mai eficiente mijloace de transmitere a unui astfel de conţinut, inclusiv a spectrului.

(23) Definirea domeniului de aplicare şi a naturii oricărei exceptări privind promovarea diversităţii culturale şi lingvistice şi pluralismului media în conformitate cu propria legislaţie naţională este de competenţa statelor membre.

(24) Întrucât alocarea spectrului pentru tehnologii şi servicii specifice reprezintă o excepţie de la principiul neutralităţii tehnologice şi a serviciilor şi reduce libertatea de alegere a serviciului furnizat sau a tehnologiei folosite, orice propunere pentru o astfel de alocare trebuie să fie transparentă şi să facă obiectul unei consultări publice.

(25) În interesul flexibilităţii şi al eficacităţii, autorităţile naţionale de reglementare trebuie de asemenea, în circumstanţe adecvate, să permită utilizatorilor spectrului să transfere, să comercializeze, să închirieze sau să subînchirieze în mod liber drepturile de utilizare ale acestora către terţi şi trebuie să permită ca valoarea spectrului să fie stabilită de către piaţă. Având în vedere competenţa acestora de a garanta utilizarea eficientă a spectrului, autorităţile naţionale de reglementare trebuie să acţioneze în vederea garantării faptului că activitatea de comercializare nu generează o denaturare a concurenţei în cazul în care spectrul rămâne neutilizat.

(26) Având în vedere efectul acestora asupra dezvoltării pieţei interne a serviciilor de comunicaţii electronice, definiţia, domeniul de aplicare şi natura excepţiilor de la principiul neutralităţii tehnologice şi a serviciilor pot cere coordonarea la nivel comunitar, fără a aduce atingere condiţiilor tehnice armonizate pentru disponibilitatea şi utilizarea eficientă a spectrului radio în temeiul Deciziei nr. 676/2002/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 7 martie 2002 privind cadrul de reglementare pentru politica de gestionare a spectrului de frecvenţe radio în Comunitatea Europeană („Decizia privind spectrul radio”)[26].

(27) Pentru îndeplinirea obiectivelor pieţei interne, poate fi necesară, de asemenea, coordonarea la nivel comunitar pentru identificarea benzilor de frecvenţă negociabile, a condiţiilor de negociere sau de tranziţie la drepturi negociabile pentru frecvenţele specifice, a unui format minim pentru drepturile negociabile, a cerinţelor de garantare a disponibilităţii, accesibilităţii şi fiabilităţii informaţiilor necesare negocierii spectrului şi a cerinţelor de protecţie a concurenţei şi de prevenire a acaparării spectrului. În consecinţă, Comisiei trebuie să i se acorde competenţa de a adopta măsuri de punere în aplicare a respectivei armonizări. Astfel de măsuri de punere în aplicare trebuie să ţină seama de modul de acordare a drepturilor individuale de utilizare, respectiv pe bază comercială sau necomercială.

(28) Introducerea neutralităţii şi negocierii tehnologice şi a serviciilor pentru drepturile existente de utilizare a spectrului poate atrage după sine reguli tranzitorii, inclusiv măsuri de garantare a unei concurenţe corecte, întrucât noul sistem poate permite anumitor utilizatori de spectru să intre în competiţie cu utilizatorii de spectru care ar fi putut să îşi dobândească drepturile de utilizare a spectrului în condiţii mai dificile. În schimb, în cazul în care drepturile au fost acordate în urma unei derogări de la regulile generale sau conform altor criterii decât cele obiective, transparente, proporţionale şi nediscriminatorii, în scopul îndeplinirii obiectivelor de interes general, situaţia titularilor unor astfel de drepturi nu ar trebui să fie îmbunătăţită în detrimentul noilor concurenţi ai acestora astfel încât să depăşească cerinţele necesare îndeplinirii acestor obiective de interes general. Orice spectru care a devenit nenecesar pentru îndeplinirea obiectivelor de interes public trebuie să fie recuperat şi realocat în conformitate cu directiva privind autorizarea.

(29) Pentru a promova funcţionarea pieţei interne şi pentru a sprijini dezvoltarea serviciilor transfrontaliere, Comisiei trebuie să i se acorde competenţa de a acorda autorităţii responsabilităţi specifice în domeniul numerotării. În plus, pentru a permite cetăţenilor statelor membre,m inclusiv călătorilor şi utilizatorilor cu handicap, să beneficieze de anumite servicii utilizând aceleaşi numere, uşor de recunoscut, cu preţuri similare în toate statele membre, competenţele Comisiei de adoptare a măsurilor tehnice de punere în aplicare trebuie să acopere, de asemenea, principiul sau mecanismul tarifar aplicabil.

(30) Permisele eliberate întreprinderilor care furnizează reţele şi servicii de comunicaţii electronice pentru accesul la proprietatea publică şi privată sunt factorii esenţiali în crearea reţelelor de comunicaţii electronice sau a noilor elemente de reţea. Complexitatea şi întârzierile inutile în procedurile de acordare a drepturilor la liberă trecere pot reprezenta astfel obstacole importante în calea dezvoltării concurenţei. În consecinţă, ar trebui simplificată achiziţionarea drepturilor de trecere de către întreprinderile autorizate. Autorităţile naţionale de reglementare ar trebui să poată coordona achiziţionarea drepturilor de liberă trecere, punând la dispoziţie pe site-urile proprii informaţii relevante.

(31) Este necesară întărirea competenţelor statelor membre de a garanta accesul sau retragerea titularilor de drepturi din noua reţea într-un mod responsabil din punct de vedere al mediului şi independent de orice obligaţie impusă unui operator cu putere semnificativă pe piaţă de a acorda acces la reţeaua de sa de comunicaţii electronice. Autorităţile naţionale de reglementare trebuie să poată impune, de la caz la caz, utilizarea în comun mai eficientă a conductelor, pilonilor şi a antenelor, precum şi a accesului în clădiri şi o mai bună coordonare a lucrărilor civile. Îmbunătăţirea modului de utilizare în comun a instalaţiilor poate ameliora în mod semnificativ concurenţa şi poate reduce cheltuielile globale financiare şi de mediu ale desfăşurării infrastructurii de comunicaţii electronice pentru întreprinderi.

(32) Comunicarea corectă şi sigură a informaţiilor prin reţelele de comunicaţii electronice este tot mai importantă pentru întreaga economie şi în general pentru societate. Securitatea şi integritatea reţelelor de comunicaţii şi a sistemelor informaţionale reprezintă, prin urmare, o preocupare tot mai mare pentru societate. Complexitatea sistemului, defecţiunea tehnică sau greşeala umană, accidentele sau atacurile, toate acestea pot avea consecinţe asupra funcţionării şi disponibilităţii infrastructurii fizice care livrează servicii de importanţă crucială pentru bunăstarea cetăţenilor UE, inclusiv servicii de e-guvernare. Astfel, autorităţile naţionale de reglementare promovează interesele cetăţenilor Uniunii Europene, inter alia prin garantarea faptului că sunt menţinute integritatea şi securitatea reţelelor publice de comunicaţii. Autoritatea trebuie să contribuie la nivelul sporit de securitate a comunicaţiilor electronice, printre altele, prin furnizarea de consultanţă de specialitate şi promovarea schimbului celor mai bune practici. Atât Autoritatea cât şi autorităţile naţionale de reglementare trebuie să dispună de mijloacele necesare îndeplinirii sarcinilor acestora, inclusiv de competenţele de a obţine informaţii suficiente pentru a fi în măsură să evalueze nivelul de securitate a reţelelor sau serviciilor, precum şi de datele complete şi corecte referitoare la incidentele reale privind securitatea care au avut un impact semnificativ asupra funcţionării reţelelor şi serviciilor. Având în vedere faptul că aplicarea eficientă a unui nivel adecvat de securitate nu este un exerciţiu singular ci un proces continuu de punere în aplicare, revizuire şi actualizare, furnizorii de reţele şi servicii de comunicaţii electronice trebuie să adopte măsuri de protejare a integrităţii şi securităţii acestora conform riscurilor calculate, luând în considerare nivelul tehnicii la momentul acestor măsuri.

(33) Atunci când este necesară stabilirea unui acord privind un set comun de cerinţe privind securitatea, trebuie conferită Comisiei competenţa de a adopta măsuri tehnice de executare pentru a realiza un nivel adecvat de securitate a reţelelor şi serviciilor de comunicaţii electronice de pe piaţa internă. Autoritatea trebuie să contribuie la armonizarea măsurilor de securitate tehnice şi organizaţionale corespunzătoare furnizând consultanţă de specialitate. Autorităţile naţionale de reglementare ar trebui să aibă competenţa de a emite instrucţiuni obligatorii referitoare la măsurile tehnice de executare adoptate în temeiul directivei-cadru. Pentru a-şi îndeplini sarcinile, acestea trebuie să aibă competenţa de a investiga şi de a impune sancţiuni în cazul nerespectării dispoziţiilor.

(34) Experienţa acumulată în domeniul punerii în aplicare a cadrului de reglementare indică faptul că piaţa în care este angrenată puterea semnificativă pe piaţă nu reprezintă sursa problemei ci mai curând obiectul efectului acesteia. Prin urmare, puterea semnificativă pe piaţă de care beneficiază o piaţă ar trebui să fie abordată de către autorităţile naţionale de reglementare la sursă şi nu pe pieţele adiacente în care sunt resimţite efectele acesteia.

(35) În cazul pieţelor care sunt identificate ca fiind transnaţionale, analiza pieţei ar fi simplificată şi mai eficientă prin abilitarea Comisiei, luând în considerare avizul Autorităţii, să desemneze întreprinderea (întreprinderile) cu putere semnificativă pe piaţă şi să impună una sau mai multe obligaţii specifice, permiţând astfel abordarea directă la nivel comunitar a aspectelor de natură transnaţională legate de reglementare.

(36) Pentru a oferi operatorilor de pe piaţă siguranţă în ceea ce priveşte condiţiile de reglementare, este necesară o limită de timp pentru analizele pieţei. Este important ca analiza pieţei să fie efectuată cu regularitate şi într-o limită de timp rezonabilă şi corespunzătoare care să ia în considerare dacă piaţa respectivă a făcut anterior obiectul unei analize a pieţei, precum şi să fie notificată în mod corespunzător. În cazul în care o autoritate naţională de reglementare nu efectuează analiza pieţei în limita de timp specificată, poate fi pusă în pericol piaţa internă şi este posibil ca procedurile normale privind încălcarea dreptului comunitar să nu aibă în timp efectul preconizat. În consecinţă, Comisia ar trebui să poată solicita Autorităţii să îndeplinească sarcinile care revin autorităţii naţionale de reglementare în cauză, în special să emită un aviz care să cuprindă un proiect de măsură, analiza pieţei în cauză şi obligaţiile corespunzătoare pe care Comisia ar putea apoi să le impună.

(37) Întrucât comunicaţiile electronice reprezintă un sector cu evoluţie rapidă, caracterizat printr-un înalt nivel al inovaţiilor tehnologice şi prin pieţe deosebit de dinamice, este necesară adaptarea regulamentelor la pieţele şi tehnologiile în schimbare în mod coordonat şi armonizat la nivel european, acolo unde experienţa a arătat faptul că divergenţa între autorităţile naţionale de reglementare pentru punerea în aplicare a cadrului de reglementare creează sau riscă să creeze un obstacol în calea dezvoltării pieţei interne. Prin urmare, ar trebui să fie conferită Comisiei competenţa de adoptare a măsurilor de executare în domenii precum cadrul normativ al noilor servicii, al sistemelor de numerotare, numire şi adresare, aspectele privind consumatorii inclusiv accesibilitatea electronică şi măsurile contabile de reglementare.

(38) O sarcină importantă care revine Autorităţii este emiterea de avize referitoare la litigiile transfrontaliere, acolo unde este cazul. Autorităţile naţionale de reglementare trebuie, prin urmare, să ia în considerare toate avizele Autorităţii în aceste cazuri.

(39) Experienţa dobândită în ceea ce priveşte punerea în aplicare a cadrului de reglementare indică faptul că dispoziţiile existente care abilitează autorităţile naţionale de reglementare să impună amenzi nu au furnizat un stimulent adecvat pentru respectarea cerinţelor de reglementare. Competenţele de executare corespunzătoare pot să contribuie la o punere în aplicare în timp util a cadrului de reglementare şi, astfel, să încurajeze certitudinile legislative, ceea ce reprezintă o motivaţie importantă pentru investiţii. Lipsa competenţelor efective în cazul nerespectării cerinţelor are efect asupra întregului cadru de reglementare. Introducerea unei noi dispoziţii în directiva-cadru care să analizeze încălcarea obligaţiilor prevăzute în cadru şi în directivele specifice ar trebui, prin urmare, să garanteze aplicarea unor principii de executare coerente şi stabile şi a sancţiunilor pentru întregul cadru de reglementare.

(40) Cadrul de reglementare existent cuprindea anumite dispoziţii pentru facilitarea trecerii de la vechiul cadru de reglementare din 1998 la noul cadru din 2002. Această trecere a fost încheiată în toate statele membre, iar măsurile ar trebui să fie abrogate întrucât au devenit redundante.

(41) Anexa I la directiva-cadru a identificat lista pieţelor care urmează să fie incluse în recomandarea privind pieţele relevante de produse şi servicii care pot asigura reglementările ex-ante. Această anexă trebuie abrogată deoarece scopul acesteia de a servi drept punct de plecare pentru formularea versiunii iniţiale a recomandării[27] a fost îndeplinit.

(42) Anexa II la directiva-cadru enumera criteriile care urmau să fie folosite de către autorităţile naţionale de reglementare pentru evaluarea dominanţei comune în conformitate cu articolul 14 alineatul (2) al doilea paragraf din directivă. Întrucât lista din anexa II este atât nenecesară cât şi incompletă, aceasta poate induce în eroare autorităţile naţionale de reglementare care efectuează analiza pieţei. Mai mult, noţiunea de dominanţă comună depinde, de asemenea, de jurisprudenţa Curţii Europene de Justiţie. În consecinţă, anexa II este nenecesară şi poate fi abrogată.

(43) Scopul separării funcţionale, prin care operatorului integrat vertical i se solicită să înfiinţeze două întreprinderi separate din punct de vedere operaţional, este de a garanta furnizarea de produse de acces echivalente către toţi operatorii în aval, inclusiv către propriile departamente în aval ale operatorului integrat vertical. Separarea funcţională are capacitatea de a îmbunătăţi concurenţa pe numeroase pieţe prin reducerea semnificativă a tendinţelor discriminatorii şi prin facilitarea respectării obligaţiilor în materie de nediscriminare care urmează să fie verificate şi puse în aplicare. În cazuri excepţionale, aceasta poate fi justificată ca măsură corectivă atunci când eforturile în privinţa nediscriminării eşuează şi există şanse reduse sau nule pentru o concurenţă în ceea ce priveşte infrastructura într-o limită de timp rezonabilă după ce s-a recurs la una sau mai multe măsuri corective considerate anterior ca fiind aplicabile. Impunerea acesteia necesită o analiză coordonată a diferitelor pieţe relevante asociate reţelei de acces, în conformitate cu analiza pieţei prevăzută la articolul 16 din directiva-cadru. În momentul efectuării analizei pieţei şi al stabilirii detaliilor măsurii corective, autorităţile naţionale de reglementare trebuie să acorde o atenţie specială produselor care urmează să fie gestionate de către întreprinderile separate, luând în considerare dimensiunea reţelei desfăşurate şi nivelul progresului tehnologic, care pot afecta caracterul substituibil al serviciilor fixe şi fără fir. Pentru a evita denaturarea concurenţei pe piaţa internă, Comisia trebuie să aprobe în avans propunerile pentru separarea funcţională.

(44) Punerea în aplicare a separării funcţionale nu ar trebui să împiedice mecanismele de coordonare adecvate dintre diferitele entităţi comerciale separate, cu scopul de a garanta protecţia drepturilor de supraveghere economică şi de gestionare a societăţii-mamă.

(45) În cazul în care o întreprindere integrată vertical alege să îşi separe activităţile prin transferul unei părţi substanţiale sau a totalităţii activelor reţelei locale de acces către o entitate juridică separată aflată în proprietatea altcuiva sau prin crearea unei entităţi economice separate pentru comercializarea produselor de acces, autoritatea naţională de reglementare trebuie să evalueze efectul tranzacţiei preconizate asupra tuturor obligaţiilor reglementare existente impuse asupra operatorului integrat vertical, pentru a garanta compatibilitatea oricăror noi acorduri cu Directiva 2002/19/CE (directiva privind accesul) şi Directiva 2002/22/CE (directiva privind serviciul universal). Autorităţile naţionale de reglementare în cauză ar trebui să efectueze o nouă analiză a pieţelor pe care operează entitatea separată şi să impună, să menţină, să modifice sau să retragă obligaţii în consecinţă. În acest scop, autoritatea naţională de reglementare trebuie să poată solicita informaţii de la întreprinderea în cauză.

(46) Cu toate că, în anumite circumstanţe, o autoritate naţională de reglementare poate să impună obligaţii operatorilor care nu au o putere semnificativă pe piaţă în scopul îndeplinirii scopurilor precum conectivitatea sau interoperabilitatea cap la cap a serviciilor, este totuşi necesară garantarea faptului că aceste obligaţii se impun în conformitate cu cadrul de reglementare şi în special cu procedurile de notificare ale acestuia.

(47) Comisia are competenţa de a adopta măsuri de executare în scopul adaptării condiţiilor de acces la serviciile de radio şi televiziune digitale menţionate în anexa I la textul privind evoluţia tehnologică şi cea a pieţei. De asemenea, acelaşi lucru se aplică în cazul listei minime de elemente de la anexa II care trebuie să fie făcută publică pentru a îndeplini obligaţia privind transparenţa.

(48) Facilitarea accesului la resursele de spectru radio pentru operatorii de pe piaţă va contribui la îndepărtarea obstacolelor care stau în calea intrării pe piaţă. Mai mult, progresul tehnologic reduce riscul bruiajelor dăunătoare în anumite benzi de frecvenţă, reducând astfel necesitatea drepturilor individuale de utilizare. De aceea, ar trebui precizate condiţiile de utilizare a spectrului pentru furnizarea de servicii de comunicaţii electronice în cazul în care nu sunt necesare drepturi individuale, având în vedere utilizarea spectrului, pentru protecţia împotriva bruiajului dăunător sau pentru îndeplinirea unui obiectiv specific de interes general. Deciziile cu privire la necesitatea drepturilor individuale ar trebui să fie luate într-o manieră transparentă şi proporţională.

(49) Introducerea cerinţei neutralităţii tehnologice şi a serviciilor în cadrul deciziilor de cesionare şi alocare, precum şi posibilitatea tot mai mare de a transfera drepturi între întreprinderi ar trebui să sporească libertatea şi mijloacele de livrare a comunicaţiilor electronice, precum şi conţinutul serviciilor media audiovizuale pentru public, facilitând astfel, de asemenea, îndeplinirea obiectivelor de interes general. Prin urmare, anumite obligaţii de interes general impuse radiodifuzorilor pentru livrarea de servicii media audiovizuale ar putea fi îndeplinite tot mai mult fără a mai fi nevoie de acordarea drepturilor individuale de utilizare a spectrului. Utilizarea criteriilor specifice de alocare a spectrului pentru radiodifuzori ar fi justificată numai în cazul în care acest lucru este esenţial pentru îndeplinirea unui obiectiv specific de interes general prevăzut în dreptul intern. Procedurile asociate realizării obiectivelor de interes general trebuie să fie, în toate circumstanţele, transparente, obiective, proporţionale şi nediscriminatorii.

(50) În vederea asigurării unui tratament egal, nici un utilizator al spectrului de frecvenţe nu trebuie exceptat de la obligaţia de a plăti taxele sau redevenţele normale pentru utilizarea spectrului.

(51) Având în vedere impactul restrictiv asupra accesului liber la spectrul radio, valabilitatea unui drept individual de utilizare care nu este negociabil ar trebui să fie limitată în timp. În cazul în care drepturile de utilizare cuprind dispoziţii privind reînnoirea valabilităţii acestora, statele membre ar trebui mai întâi să efectueze o revizuire, inclusiv o consultare publică, ţinând cont de evoluţiile din domeniul tehnologic, al pieţei şi al zonelor de acoperire. În ceea ce priveşte spectrul limitat, drepturile individuale acordate întreprinderilor ar trebui să fie revizuite cu regularitate. În efectuarea acestei revizuiri, statele membre ar trebui să păstreze echilibrul între interesele titularilor de drepturi şi necesitatea de a promova introducerea negocierii spectrului precum şi utilizarea mai flexibilă a spectrului prin autorizaţiile generale, atunci când acest lucru este posibil.

(52) Autorităţile naţionale de reglementare ar trebui să aibă competenţa de a garanta utilizarea eficientă a spectrului şi a numerelor şi, în cazul în care resursele de spectru şi de numerotare rămân nefolosite, să adopte măsuri pentru prevenirea acaparării anticoncurenţiale, care poate împiedica noile intrări pe piaţă.

(53) Îndepărtarea barierelor legislative şi administrative care se află în calea unei autorizaţii generale sau a drepturilor de utilizare a spectrului şi a numerelor cu implicaţii europene ar trebui să favorizeze evoluţia tehnologică şi a serviciilor şi să contribuie la îmbunătăţirea concurenţei. Deşi coordonarea condiţiilor tehnice pentru disponibilitatea şi utilizarea eficientă a spectrului radio se organizează în conformitate cu decizia privind spectrul radio[28], poate fi necesară de asemenea, în scopul realizării obiectivelor pieţei interne, coordonarea sau armonizarea procedurilor şi condiţiilor care se aplică în cazul drepturilor şi autorizaţiilor pentru anumite benzi, în cazul drepturilor de utilizare pentru numere şi al autorizaţiilor generale. Acest lucru se aplică în special serviciilor de comunicaţii electronice care, prin natura acestora, au o dimensiune a pieţei interne sau un potenţial transfrontalier, cum ar fi serviciile prin satelit a căror dezvoltare ar fi încetinită de discrepanţele în ceea ce priveşte repartiţia spectrului în rândul statelor membre. Comisia, asistată de Comitetul pentru comunicaţii şi ţinând cont în cea mai mare măsură de avizul Autorităţii, ar trebui astfel să poată adopta măsurile tehnice de punere în aplicare pentru îndeplinirea acestor obiective. Măsurile de punere în aplicare adoptate de Comisie pot cere statelor membre să pună la dispoziţie drepturi de utilizare a spectrului şi/sau a numerelor pe tot cuprinsul teritoriului acestora şi, dacă este cazul, să retragă orice alte drepturi de utilizare naţionale existente. În astfel de cazuri, statele membre nu ar trebui să acorde niciun drept nou de utilizare pentru banda de spectru sau seria de numere în cauză conform procedurilor naţionale.

(54) Evoluţia tehnologică şi cea a pieţei a făcut posibilă desfăşurarea serviciilor de comunicaţii electronice care se extind peste frontierele geografice ale statelor membre. Articolul 16 din directiva privind autorizarea cerea Comisiei să revizuiască funcţionarea sistemelor naţionale de autorizare şi dispoziţia privind dezvoltarea serviciilor transfrontaliere din cadrul Comunităţii. Dispoziţiile articolului 8 din directiva privind autorizarea, referitoare la repartiţia armonizată a frecvenţelor radio, s-au dovedit a fi ineficiente în faţa necesităţilor unei întreprinderi care doreşte să ofere servicii pe o bază intercomunitară şi, prin urmare, trebuie modificate.

(55) Cu toate că acordarea autorizaţiilor şi monitorizarea respectării condiţiilor privind utilizarea rămân în responsabilitatea fiecărui stat membru, statele membre ar trebui să se abţină de la impunerea unor condiţii, criterii sau proceduri suplimentare care ar restricţiona, modifica sau întârzia punerea corectă în aplicare a unei proceduri de selectare sau autorizare armonizate şi coordonate. În cazul în care acestea sunt justificate pentru facilitarea punerii în aplicare a acestora, astfel de măsuri privind coordonarea şi armonizarea ar putea cuprinde derogări tranzitorii sau, în cazul spectrului, mecanisme tranzitorii de utilizare în comun a spectrului care ar scuti un stat membru de la aplicarea acestor măsuri, cu condiţia ca acest lucru să creeze diferenţe nejustificate între situaţiile concurenţiale sau de reglementare ale statelor membre.

(56) Autorităţile naţionale de reglementare ar trebui să poată lua măsuri eficiente pentru a monitoriza şi asigura respectarea condiţiilor privind autorizarea generală sau drepturile de utilizare şi să aibă competenţa de a impune sancţiuni financiare şi/sau administrative efective în cazul în care aceste condiţii sunt încălcate.

(57) Condiţiile care pot însoţi autorizaţiile ar trebui să cuprindă condiţii specifice care reglementează accesibilitatea pentru utilizatorii cu handicap şi necesitatea ca autorităţile publice să comunice cu publicul general înaintea, în timpul şi în urma dezastrelor majore. De asemenea, având în vedere importanţa inovaţiei tehnologice, statele membre ar trebui să poată emite autorizaţii de utilizare a spectrului în scopuri experimentale, supuse unor restricţii şi condiţii specifice justificate în mod strict de natura experimentală a acestor drepturi.

(58) Regulamentul (CE) nr. 2887/2000 al Parlamentului European şi al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind accesul necondiţionat la bucla locală[29] s-a dovedit a fi eficient în faza iniţială a deschiderii pieţei. Directiva-cadru solicită Comisiei să monitorizeze trecerea de la vechiul cadru de reglementare din 1998 la cadrul din 2002 şi să aducă propuneri de abrogare a acestui regulament la o dată adecvată. Conform cadrului din 2002, autorităţile naţionale de reglementare au sarcina de a analiza piaţa pentru accesul necondiţionat şi nelimitat la buclele şi sub-buclele metalice cu scopul de a furniza servicii în bandă largă şi servicii vocale după cum prevede Recomandarea privind pieţele relevante de servicii şi produse. Întrucât toate statele membre au analizat această piaţă cel puţin o dată, iar obligaţiile corespunzătoare în temeiul cadrului din 2002 sunt respectate, Regulamentul nr. 2887/2000 a devenit nenecesar şi ar trebui, în consecinţă, abrogat.

(59) Măsurile necesare punerii în aplicare a directivelor privind cadrul, accesul şi autorizarea trebuie să fie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei[30].

(60) În special, Comisiei trebuie să i se acorde competenţa de a adopta măsuri de punere în aplicare privind notificările menţionate la articolul 7 din directiva-cadru; Armonizarea în domeniul spectrului de frecvenţe şi numerotării, precum şi în chestiuni legate de securitatea reţelelor şi serviciilor; identificarea pieţelor transnaţionale; punerea în aplicare a standardelor; aplicarea armonizată a dispoziţiilor cadrului de reglementare. De asemenea, trebuie să îi fie acordată şi competenţa de a adopta măsuri de punere în aplicare a actualizării anexelor I şi II la directiva privind accesul pe piaţă şi dezvoltările tehnologică şi de adoptare a măsurilor de punere în aplicare a armonizării a normelor, procedurilor şi condiţiilor de autorizare a reţelelor şi serviciilor de comunicaţii electronice. Întrucât aceste măsuri au un domeniu general de aplicare şi sunt destinate să completeze directiva sau directivele în cauză prin adăugarea de elemente noi neesenţiale, acestea ar trebui adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE. Atunci când, din motive imperative de urgenţă, termenele care se aplică în mod normal în cadrul acestei proceduri nu pot fi respectate, Comisia ar trebui să poată aplica procedura de urgenţă prevăzută la articolul 5a alineatul (6) din decizia menţionată mai sus.

ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:

Articolul 1 Modificări la Directiva 2002/21/CE (directiva-cadru)

Directiva 2002/21/CE se modifică după cum urmează:

(1) Articolul 1 alineatul (1) se înlocuieşte cu următorul text:

„1. Prezenta directivă stabileşte un cadru armonizat pentru reglementarea serviciilor de comunicaţii electronice, a reţelelor de comunicaţii electronice, a infrastructurilor asociate şi a serviciilor asociate, precum şi anumitor aspecte privind echipamentele terminale. Aceasta menţionează sarcinile autorităţilor naţionale de reglementare şi stabileşte o serie de proceduri care asigură aplicarea armonizată a cadrului de reglementare în întreaga Comunitate”.

(2) Articolul 2 se modifică după cum urmează:

(a) Litera (b) se înlocuieşte cu următorul text:

„(b) «pieţe transnaţionale» înseamnă pieţele care deservesc Comunitatea sau o parte importantă a acesteia acoperind mai mult de un stat membru”.

(b) Litera (d) se înlocuieşte cu următorul text:

„(d) «reţea publică de comunicaţii» înseamnă o reţea de comunicaţii electronice utilizată în întregime sau în principal pentru furnizarea de servicii de comunicaţii electronice puse la dispoziţia publicului, care facilitează transferul de informaţii între punctele de terminaţie a reţelei şi care cuprinde elementele de reţea care nu sunt active;”

(c) Litera (e) se înlocuieşte cu următorul text:

„(e) «infrastructură asociată» înseamnă acea infrastructură asociată unei reţele de comunicaţii electronice şi/sau unui serviciu de comunicaţii electronice care permit şi/sau facilitează furnizarea de servicii prin intermediul respectivei reţele şi/sau al respectivului serviciu sau dispun de acest potenţial şi cuprind inter alia sistemele de conversie a numerelor sau a adreselor, sistemele condiţionate de acces şi ghidurile de programe electronice, precum şi infrastructura fizică, cum ar fi conductele, pilonii, cutiile de distribuţie situate la nivelul străzilor şi clădirilor.”

(d) Punctul (1) se înlocuieşte cu următorul text:

„(l) «directive specifice» înseamnă Directiva 2002/20/CE (directiva privind autorizarea), Directiva 2002/19/CE (directiva privind accesul), Directiva 2002/22/CE (directiva privind serviciile universale) şi Directiva 2002/58/CE a Parlamentului European şi a Consiliului[31] [denumită în continuare «Directiva 2002/58/CE (directiva privind viaţa privată şi comunicaţiile electronice)»;]”

(e) Se adaugă literele (q), (r), şi (s) următoare:

„(q) «alocare» înseamnă desemnarea unei benzi de frecvenţă sau a unei serii de numere date pentru utilizarea de către unul sau mai multe tipuri de servicii, după caz, în condiţii specifice;

(r) «repartiţie» înseamnă autorizaţia emisă de către o autoritate naţională de reglementare unei entităţi juridice sau unei persoane fizice de a utiliza o frecvenţă radio sau un canal de frecvenţă radio, sau un număr [sau bloc(uri) de numere];

(s) «bruiaj dăunător» înseamnă bruiajul care pune în pericol funcţionarea unui serviciu de radionavigaţie sau a altor servicii de siguranţă sau care denaturează, blochează sau întrerupe în mod grav şi repetat funcţionarea unui serviciu de radiocomunicaţii utilizat în conformitate cu reglementările comunitare şi de drept intern aplicabile.”

(3) Articolul 3 alineatul (3) se înlocuieşte cu următorul text:

„3. Statele membre se asigură că autorităţile naţionale de reglementare îşi exercită competenţele în mod independent, imparţial şi transparent. Autorităţile naţionale de reglementare nu caută şi nu primesc instrucţiuni de la un alt organism în relaţie cu îndeplinirea obişnuită a sarcinilor care le revin în temeiul dreptului intern de punere în aplicare a dreptului comunitar. Numai organismele de apel instituite în conformitate cu articolul 4 sau instanţele naţionale sau europene au competenţa de a suspenda sau revoca deciziile luate de către autorităţile naţionale de reglementare.

Statele membre se asigură că directorul unei autorităţi naţionale de reglementare sau înlocuitorul acestuia nu poate fi demis decât în cazul în care acesta nu mai satisface condiţiile necesare îndeplinirii sarcinilor sale precizate în prealabil în dreptul intern, sau în cazul în care acesta se face vinovat de comportament din culpă gravă. Decizia de demitere a directorului autorităţii naţionale de reglementare se motivează şi se face publică la momentul demiterii.

Statele membre se asigură că autorităţile naţionale de reglementare beneficiază de resurse financiare şi umane adecvate pentru a îndeplini sarcinile care le revin şi că beneficiază de bugete anuale separate. Bugetele se fac publice.”

(4) Articolul 4 se modifică după cum urmează:

(a) Alineatul (1) se înlocuieşte cu următorul text:

„1. Statele membre se asigură că există, la nivel naţional, mecanisme eficiente prin care orice utilizator sau orice întreprindere care furnizează reţele şi servicii de comunicaţii electronice şi care este afectat de o decizie a unei autorităţi naţionale de reglementare are dreptul de a ataca decizia în faţa unui organism independent de părţile implicate. Acest organism, care poate fi un tribunal, dispune de competenţele necesare pentru a-şi putea exercita funcţiile. Statele membre se asigură că elementele cauzei sunt luate în considerare în mod corespunzător şi că există un mecanism efectiv de apel.

În aşteptarea deciziei într-o astfel de acţiune, decizia autorităţii naţionale de reglementare rămâne valabilă, cu excepţia cazului în care sunt acordate măsuri provizorii pe motiv că este necesară suspendarea urgentă a efectului deciziei pentru a preveni daune grave şi ireparabile aduse părţii care solicită măsurile şi atunci când echilibrul intereselor cere astfel.”

(b) Se adaugă următorul alineat (3):

„3. Statele membre obţin informaţii referitoare la subiectul apelurilor, numărul de cereri de apel, durata procedurilor de apel, numărul deciziilor de acordare a măsurilor provizorii luate în conformitate cu alineatul (1) şi motivele acestor decizii. Statele membre pun la dispoziţie aceste informaţii Comisiei şi Autorităţii europene pentru piaţa de comunicaţii (denumite în continuare «Autoritatea») pe o bază anuală.”

(5) Articolul 5 alineatul (1) se înlocuieşte cu următorul text:

„1. Statele membre se asigură că întreprinderile care furnizează reţele şi servicii de comunicaţii electronice transmit toate informaţiile, inclusiv informaţiile financiare, necesare autorităţilor naţionale de reglementare pentru a garanta conformitatea cu dispoziţiile sau deciziile adoptate în conformitate cu prezenta directivă şi cu directivele specifice. De asemenea, întreprinderile trebuie să ofere informaţii cu privire la viitoarele evoluţii în domeniul reţelelor şi serviciilor care ar putea avea un impact asupra serviciilor cu ridicata puse la dispoziţia concurenţilor. Întreprinderile respective furnizează astfel de informaţii rapid şi la cerere, respectând termenele şi nivelul de detalii solicitate de autoritatea naţională de reglementare. Informaţiile solicitate de autoritatea naţională de reglementare sunt proporţionale cu sarcina pe care aceasta o are de îndeplinit. Autoritatea naţională de reglementare prezintă motivele care justifică cererea sa de informaţii.”

(6) Articolele 6 şi 7 se înlocuiesc cu următorul text:

„Articolul 6 Mecanismul de consultare şi de transparenţă

Cu excepţia cazurilor care intră sub incidenţa articolului 7 alineatul (10), a articolului 20 sau a articolului 21, statele membre se asigură că, atunci când autorităţile naţionale de reglementare intenţionează să adopte măsuri, în conformitate cu dispoziţiile prezentei directive sau ale directivelor speciale, care au un impact major asupra pieţei în cauză, sau atunci când intenţionează să facă o derogare de la principiile neutralităţii tehnologice şi a serviciilor pe baza unor motive justificate în temeiul articolului 9 alineatul (3) şi al articolului 9 alineatul (4), acestea dau ocazia părţilor interesate să îşi prezinte observaţiile cu privire la proiectul de măsură într-un termen rezonabil.

Autorităţile naţionale de reglementare publică procedurile naţionale de consultare.

Statele membre asigură înfiinţarea unui singur punct de informare care să permită accesul la toate consultările în curs.

Rezultatele procedurii de consultare se fac publice de către autorităţile naţionale de reglementare, cu excepţia cazului în care este vorba de informaţii confidenţiale în sensul dreptului comunitar şi intern privind secretele de afaceri.

Articolul 7 Consolidarea pieţei interne a comunicaţiilor electronice

1. La îndeplinirea sarcinilor care decurg din prezenta directivă şi din directivele speciale, autorităţile naţionale de reglementare ţin seama în cea mai mare măsură de obiectivele prevăzute la articolul 8, inclusiv cele privind funcţionarea pieţei interne.

2. Autorităţile naţionale de reglementare contribuie la dezvoltarea pieţei interne cooperând cu Comisia şi cu Autoritatea, pentru a asigura aplicarea consecventă, în toate statele membre, a dispoziţiilor prezentei directive şi ale directivelor speciale. În acest scop, statele membre cooperează, în special, cu Comisia şi cu Autoritatea pentru identificarea tipurilor de instrumente şi de soluţii adecvate pe care să le aplice în cazul diferitelor situaţii de pe piaţă.

3. Cu excepţia cazurilor în care dispoziţiile de reglementare adoptate în temeiul articolului 7a prevăd altfel, la finalizarea consultării menţionate la articolul 6, în cazurile în care o autoritate naţională de reglementare intenţionează să ia o măsură:

(a) care intră sub incidenţa articolului 15 sau 16 din prezenta directivă, a articolului 5 sau 8 din Directiva 2002/…/CE (directiva privind accesul) şi

(b) care ar afecta comerţul între statele membre,

Comisia poate solicita, în special la cererea Autorităţii sau a unei autorităţi naţionale de reglementare, ca proiectul de măsură să fie pus la dispoziţia Comisiei, a Autorităţii şi a autorităţilor naţionale de reglementare din alte state membre, împreună cu motivaţia care stă la baza măsurii, în conformitate cu articolul 5 alineatul (3). Autorităţile naţionale de reglementare şi Comisia pot prezenta observaţii autorităţii naţionale de reglementare în cauză în termen de o lună. Acest termen nu poate fi prelungit.

Comisia informează autoritatea naţională de reglementare cu privire la necesitatea notificării unui proiect de măsură în termen de patru săptămâni de la data primirii informaţiilor menţionate la articolul 6 alineatul (2) sau înaintea încheierii consultării prevăzute la articolul 6, dacă aceasta din urmă se întinde pe o perioadă mai lungă.

4. Atunci când o măsură prevăzută la alineatul (3) are ca scop:

(a) să definească o piaţă relevantă diferită de cele prevăzute în recomandarea adoptată în conformitate cu articolul 15 alineatul (1); sau

(b) să decidă dacă desemnează sau nu o întreprindere care are, individual sau împreună cu altele, o putere semnificativă pe piaţă, în conformitate cu articolul 16 alineatul (3), (4) sau (5); sau

(c) să impună, să modifice sau să retragă o obligaţie asupra unui operator, fiind în conformitate cu articolul 16 coroborat cu articolul 5 şi articolele 9-13 din Directiva 2002/19/CE (directiva privind accesul) şi articolul 17 din Directiva 2002/22/CE (directiva privind serviciul universal);

şi ar putea afecta comerţul între statele membre, iar Comisia a indicat autorităţii naţionale de reglementare că estimează faptul că proiectul de măsură va crea o barieră în calea pieţei unice sau, în cazul în care are mari îndoieli în ceea ce priveşte compatibilitatea măsurii cu dreptul comunitar şi în special cu obiectivele prevăzute la articolul 8, adoptarea proiectului de măsură se amână cu încă două luni. Acest termen nu poate fi prelungit.

5. În termenul de două luni menţionat la alineatul (4), Comisia poate lua o decizie prin care să solicite autorităţii naţionale de reglementare în cauză retragerea proiectului de măsură. Comisia va ţine cont în cea mai mare măsură de avizul Autorităţii înaintat în temeiul articolului 5 din Regulamentul [……/CE] înaintea emiterii deciziei. Decizia este însoţită de o analiză detaliată şi obiectivă privind motivele pentru care Comisia consideră că proiectul de măsură nu ar trebui adoptat împreună cu propunerile specifice de modificare a proiectului de măsură.

6. În termen de trei luni de la emiterea, în conformitate cu alineatul (5), a deciziei Comisiei prin care solicită autorităţii naţionale de reglementare eliminarea unui proiect de măsură, autoritatea naţională de reglementare modifică sau elimină proiectul de măsură. În cazul în care proiectul de măsură se modifică, autoritatea naţională de reglementare întreprinde o consultare publică în conformitate cu procedurile menţionate la articolul 6 şi notifică din nou Comisiei proiectul de măsură modificat în conformitate cu dispoziţiile de la alineatul (3).

7. Autoritatea naţională de reglementare în cauză ţine seama în cea mai mare măsură de observaţiile formulate de alte autorităţi naţionale de reglementare şi de Comisie şi poate, cu excepţia cazurilor prevăzute la alineatului (4), să adopte proiectul de măsură final comunicând, după caz, acest lucru Comisiei. Orice alt organism naţional care exercită funcţii în conformitate cu prezenta directivă şi cu directivele speciale ţine seama în cea mai mare măsură, de asemenea, de observaţiile Comisiei.

8. În cazul unui proiect de măsură modificat menţionat la alineatul (6), Comisia poate lua o decizie, prin derogare de la alineatul (4a), prin care solicită autorităţii naţionale de reglementare să impună o obligaţie specifică prevăzută la articolele 9-13a din Directiva 2002/19/CE (directiva privind accesul) şi articolul 17 din Directiva 2002/22/CE (directiva privind serviciul universal) într-o limită de timp proporţională.

Procedând astfel, Comisia urmăreşte aceleaşi obiective politice ca cele prevăzute la articolul 8 pentru autorităţile naţionale de reglementare. Comisia ţine cont în cea mai mare măsură de avizul Autorităţii înaintat în temeiul articolului 6 din Regulamentul […./CE], în special în formularea detaliilor obligaţiei(iilor) care urmează să fie impusă(e).

9. Autoritatea naţională de reglementare transmite Comisiei toate măsurile finale care intră sub incidenţa condiţiilor a) şi b) de la articolul 7 alineatul (3).

10. În circumstanţe excepţionale, atunci când o autoritate naţională de reglementare consideră că trebuie acţionat de urgenţă, prin derogare de la procedura prevăzută la alineatele (3) şi (4), pentru a garanta concurenţa şi a proteja interesele utilizatorilor, aceasta poate adopta de îndată măsuri proporţionale şi provizorii. Aceasta comunică fără întârziere aceste măsuri, argumentate corespunzător, Comisiei şi celorlalte autorităţi naţionale de reglementare. Decizia autorităţii naţionale de reglementare de a face aceste măsuri permanente sau de a prelungi perioada lor de aplicare este reglementată de dispoziţiile alineatelor (3) şi (4).”

(7) Se inserează articolul 7a următor:

Articolul 7aDispozi ţii de punere în aplicare

„1. Comisia poate stabili dispoziţiile de executare aferente articolului 7 prin care se definesc forma, conţinutul şi nivelul de detaliu al notificărilor în conformitate cu articolul 7 alineatul (3), în cazurile în care pot fi solicitate notificări, precum şi calcularea limitelor de timp.

2. Măsurile menţionate la alineatul (1), destinate să modifice elementele neesenţiale din prezenta directivă şi să o completeze, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută la articolul 22 alineatul (3). Din motive imperative de urgenţă, Comisia poate să utilizeze procedura de urgenţă prevăzută la articolul 22 alineatul (4).”

(8) La articolul 8:

(a) La alineatul (1), al doilea paragraf se înlocuieşte cu următorul text:

„Fără a aduce atingere articolului 9 privind spectrul radio, statele membre ţin seama în cea mai mare măsură de faptul că este de dorit ca reglementarea tehnologică să fie neutră şi se asigură că, în realizarea sarcinilor de reglementare specificate în prezenta directivă şi în directivele specifice, în special cele destinate să garanteze concurenţa eficientă, autorităţile naţionale de reglementare procedează întocmai.”

(b) La alineatul (2), literele (a) şi (b) se înlocuiesc cu următorul text:

„(a) asigurându-se că utilizatorii, inclusiv utilizatorii cu handicap, au un beneficiu maxim în ceea ce priveşte alegerea, preţul şi calitatea;

(b) asigurându-se că nu există niciun fel de denaturare sau restricţie a concurenţei în sectorul comunicaţiilor electronice, în special cu privire la livrarea conţinutului;”

(c) La alineatul (3), litera (d) se înlocuieşte cu următorul text:

„(d) cooperând cu Comisia şi cu Autoritatea pentru a asigura dezvoltarea practicii normative consecvente şi aplicarea consecventă a prezentei directive şi a directivelor speciale.”

(d) La alineatul (4), litera (e) se înlocuieşte cu următorul text:

„(e) abordând necesităţile unor grupuri sociale specifice, în special ale persoanelor cu handicap, ale persoanelor în vârstă şi ale utilizatorilor cu nevoi sociale specifice;”

(e) La alineatul (4), se adaugă litera (g):

„(g) respectând principiul conform căruia utilizatorii ar trebui să poată să acceseze şi să distribuie orice conţinut legal şi să folosească orice aplicaţii legale şi/sau servicii la alegerea acestora.”

(9) Articolul 9 se înlocuieşte cu următorul text:

„Articolul 9 Gestionarea spectrului radio pentru serviciile de comunicaţii electronice

1. Statele membre asigură gestionarea eficientă a spectrului radio pentru serviciile de comunicaţii electronice pe teritoriul acestora în temeiul articolului 8. Acestea se asigură că alocarea şi repartiţia spectrului radio de către autorităţile naţionale de reglementare se bazează pe criterii obiective, transparente, nediscriminatorii şi proporţionale.

2. Statele membre promovează armonizarea utilizării spectrului radio în întreaga Comunitate, ţinându-se cont de necesitatea de a garanta utilizarea efectivă şi eficientă a acestora şi în conformitate cu Decizia nr. 676/2002/CE (Decizia privind spectrul radio).

3. În cazul în care al doilea paragraf sau măsurile adoptate în temeiul articolului (9c) nu prevăd altfel, statele membre se asigură că toate tipurile de tehnologie de reţea radio sau acces fără fir pot fi folosite în benzile de frecvenţă radio deschise serviciilor de comunicaţii electronice.

Cu toate acestea, statele membre pot să prevadă restricţii proporţionale şi nediscriminatorii în ceea ce priveşte tipurile de tehnologie de reţea radio sau acces fără fir folosite, în cazul în care acest lucru este justificat de:

(a) evitarea bruiajului dăunător,

(b) protejarea sănătăţii publice împotriva câmpurilor electromagnetice,

(c) garantarea optimizării partajării spectrului radio atunci când spectrul face obiectul unei autorizaţii generale, sau

(d) respectarea unei restricţii în conformitate cu alineatul (4) de mai jos.

4. În cazul în care al doilea paragraf sau măsurile adoptate în temeiul articolului (9c) nu prevăd altfel, statele membre se asigură că toate tipurile de servicii de comunicaţii electronice pot fi furnizate în benzile de frecvenţă radio deschise comunicaţiilor electronice. Cu toate acestea, statele membre pot să prevadă restricţii proporţionale şi nediscriminatorii în ceea ce priveşte tipurile de servicii de comunicaţii electronice care urmează să fie furnizate.

Restricţiile care reglementează furnizarea unui serviciu într-o bandă specifică sunt justificate, în scopul de a garanta îndeplinirea obiectivului de interes general conform dreptului comunitar, precum siguranţa vieţii sau evitarea utilizării ineficiente a spectrului, sau de a promova diversitatea culturală şi lingvistică şi pluralismul media astfel cum sunt definite în legislaţia naţională în conformitate cu dreptul comunitar.

O restricţie care interzice furnizarea oricărui alt serviciu într-o bandă specifică poate fi prevăzută numai atunci când aceasta este justificată de necesitatea protejării serviciilor de siguranţă a vieţii.

5. Statele membre revizuiesc cu regularitate necesitatea restricţiilor menţionate la alineatele (3) şi (4).

6. Alineatele (3) şi (4) se aplică pentru alocarea şi repartizarea spectrului radio după 31 decembrie 2009.”

(10) Se adaugă articolele 9a, 9b şi 9c:

„Articolul 9a Revizuirea restricţiilor impuse drepturilor existente

1. Pentru o perioadă de cinci ani care începe la [1 ianuarie 2010], statele membre se asigură că titularii drepturilor de utilizare a spectrului acordate înainte de această dată pot depune o solicitare către autoritatea naţională de reglementare competente în vederea unei reexaminări a restricţiilor impuse drepturilor acestora în conformitate cu articolul 9 alineatele (3) şi (4).

Înainte de adoptarea deciziei sale, autoritatea naţională de reglementare competentă notifică titularului în cauză reexaminarea restricţiilor, indicând dimensiunea dreptului după reexaminare şi acordându-i un termen rezonabil pentru a-şi retrage solicitarea.

În cazul în care titularul drepturilor îşi retrage solicitarea, drepturile acestuia nu se modifică fie până la expirarea termenului acordat, fie până la sfârşitul perioadei de cinci ani, fiind aleasă drept scadenţă prima dintre aceste date.

2. În cazul în care titularul drepturilor menţionat la alineatul (1) este furnizor de servicii de difuzare de conţinuturi radio sau de televiziune, iar dreptul de utilizare a spectrului radio i-a fost acordat în vederea îndeplinirii unui obiectiv specific de interes general, solicitarea de reexaminare nu poate fi întocmită decât cu privire la partea spectrului de frecvenţe radio necesară îndeplinirii unui astfel de obiectiv. Partea spectrului radio care nu mai este necesară pentru îndeplinirea obiectivului menţionat, ca urmare a aplicării articolului 9 alineatele (3) şi (4) va face obiectul unei noi proceduri de desemnare în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din directiva privind autorizarea.

3. La sfârşitul perioadei de cinci ani menţionate la alineatul (1), statele membre iau toate măsurile necesare pentru a garanta că articolul (9) alineatele (3) şi (4) se aplică tuturor desemnărilor şi alocărilor de spectru radio care existau la data intrării în vigoare a prezentei directive.

4. La aplicarea prezentului articol, statele membre iau toate măsurile adecvate pentru a garanta o concurenţă loială.

Articolul 9bTransferul drepturilor individualede utilizare a spectrului de frecven ţe radio

1. Statele membre se asigură că întreprinderile pot transfera sau închiria către alte întreprinderi drepturile individuale de utilizare a spectrului de frecvenţe radio în benzile pentru care această posibilitate este prevăzută în măsurile de punere în aplicare adoptate în temeiul articolului 9c fără aprobarea prealabilă a autorităţii naţionale de reglementare.

Pentru alte benzi, statele membre pot, de asemenea, prevedea posibilitatea ca întreprinderile să transfere sau să închirieze drepturi individuale de utilizare a spectrului de frecvenţe radio către alte întreprinderi.

2. Statele membre se asigură că intenţia unei întreprinderi de a transfera sau închiria către alte întreprinderi drepturile individuale de utilizare a spectrului de frecvenţe radio este notificată către autoritatea naţională de reglementare care răspunde de desemnarea spectrului şi că această intenţie este făcută publică. În cazul în care utilizarea spectrului de frecvenţe radio a fost armonizată prin aplicarea deciziei privind spectrul de frecvenţe radio sau alte măsuri comunitare, orice astfel de transfer se conformează utilizării astfel armonizate.

Articolul 9c Măsuri de armonizare a gestiunii frecvenţelor radio

Pentru a contribui la dezvoltarea pieţei interne, în scopul realizării principiilor prezentului articol, Comisia poate adopta măsuri de implementare corespunzătoare pentru a:

(a) armoniza identificarea benzilor pentru care drepturile de utilizare pot fi transferate sau închiriate între întreprinderi;

(b) armoniza condiţiile anexate acestor drepturi şi condiţiile, procedurile, limitele, restricţiile, retragerile şi normele tranzitorii aplicabile acestor transferuri sau închirieri;

(c) armoniza măsurile specifice în vederea asigurării unei competiţii loiale în cadrul căreia sunt transferate drepturi individuale;

(d) crea o excepţie la principiul neutralităţii serviciilor sau t