P9_TA(2021)0404

Rolul politicii de dezvoltare în răspunsul la declinul biodiversității în țările în curs de dezvoltare, în contextul realizării Agendei 2030

Rezoluția Parlamentului European din 6 octombrie 2021 referitoare la rolul politicii de dezvoltare în răspunsul la declinul biodiversității în țările în curs de dezvoltare, în contextul realizării Agendei 2030 (2020/2274(INI))

(2022/C 132/01)

Parlamentul European,

— având în vedere Uniunea Internațională pentru Conservarea Naturii,

— având în vedere Convenția ONU privind diversitatea biologică (CDB) din 1992 și cea de a 15-a reuniune viitoare a Conferinței părților la aceasta (COP15),

— având în vedere Tratatul internațional privind resursele fitogenetice pentru alimentație și agricultură,

— având în vedere Declarația Organizației Națiunilor Unite privind drepturile popoarelor indigene din 2007,

— având în vedere Declarația ONU privind drepturile agricultorilor și ale altor persoane care își desfășoară activitatea în zonele rurale din 2018,

— având în vedere raportul special al Grupului interguvernamental privind schimbările climatice (IPCC) referitor la schimbările climatice și teritoriu din 2019,

— având în vedere raportul special privind oceanele și criosfera într-un climat în schimbare al IPCC din 2019,

— având în vedere raportul de evaluare globală privind biodiversitatea și serviciile ecosistemice al Platformei interguvernamentale științifico-politice privind biodiversitatea și serviciile ecosistemice (IPBES) din 2019,

— având în vedere raportul atelierului IPBES privind biodiversitatea și pandemiile din 29 octombrie 2020,

— având în vedere raportul prezentat Adunării Generale a ONU în 2016 de raportorul special al ONU privind drepturile populațiilor indigene,

— având în vedere Convenția nr. 169 a Organizației Internaționale a Muncii privind popoarele indigene și tribale din 1989,

— având în vedere cea de a cincea ediție a Perspectivelor mondiale privind biodiversitatea ale Secretariatului Convenției privind diversitatea biologică din 15 septembrie 2020,

— având în vedere summitul de la ONU privind biodiversitatea din 30 septembrie 2020,

— având în vedere Agenda 2030 pentru dezvoltare durabilă a ONU și obiectivele de dezvoltare durabilă (ODD),

— având în vedere Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării,

— având în vedere Declarația de la Cancun privind promovarea pastoralismului și producției animaliere sustenabile pentru conservarea biodiversității pe pajiști și pășuni din cadrul COP 13 a CBD din 14 decembrie 2016,

— având în vedere raportul din iulie 2019 al Grupului de experți la nivel înalt pentru securitate alimentară și nutriție al Comitetului pentru securitatea alimentară mondială, intitulat „O abordare agroecologică și alte abordări inovatoare pentru sisteme agricole și alimentare sustenabile, care să mărească securitatea alimentară și nutriția”,

— având în vedere raportul FAO intitulat „Stadiul cunoștințelor despre biodiversitatea solului – stare, provocări și potențiale”, publicat în 2020,

— având în vedere Convenția privind comerțul internațional cu specii ale faunei și florei sălbatice pe cale de dispariție (CITES) și Convenția privind conservarea speciilor migratoare de animale sălbatice,

— având în vedere analiza globală a Front Line Defenders pe 2020,

— având în vedere documentul „Streamlining European Biodiversity Indicators (SEBI) 2020” (Integrarea indicatorilor europeni ai biodiversității – SEBI 2020), publicat de Agenția Europeană de Mediu,

— având în vedere comunicarea comună a Comisiei și a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate din 9 martie 2020 intitulată „Către o strategie cuprinzătoare cu Africa” (JOIN(2020)0004),

— având în vedere comunicarea Comisiei din 24 februarie 2021 intitulată „Construirea unei Europe reziliente la schimbările climatice – Noua strategie a UE privind adaptarea la schimbările climatice” (COM(2021)0082),

— având în vedere comunicarea Comisiei din 20 mai 2020 intitulată „O strategie «De la fermă la consumator» pentru un sistem alimentar echitabil, sănătos și ecologic” (COM(2020)0381),

— având în vedere comunicarea Comisiei din 25 mai 2020 intitulată „Strategia UE privind biodiversitatea pentru 2030 – Readucerea naturii în viețile noastre” (COM(2020)0380),

— având în vedere recomandarea Comisiei 2013/396/UE din 11 iunie 2013 privind principii comune aplicabile acțiunilor colective în încetare și în despăgubire introduse în statele membre în cazul încălcării drepturilor conferite de legislația Uniunii (1),

— având în vedere Comunicarea Comisiei din 23 iulie 2019 privind intensificarea acțiunii UE pentru protejarea și refacerea pădurilor la nivel mondial”, (COM(2019)0352) și concluziile subsecvente ale Consiliului,

— având în vedere concluziile Consiliului din 15 mai 2017 privind popoarele indigene,

— având în vedere noul Consens european privind dezvoltarea din 2017,

— având în vedere Planul de acțiune FLEGT al UE privind asigurarea respectării legislației, guvernanța și schimburile comerciale în sectorul forestier adoptat în noiembrie 2003,

— având în vedere analiza aprofundată privind comerțul și biodiversitatea, publicată de Direcția Generală Politici Externe în iunie 2020 (2),

— având în vedere evaluarea la jumătatea perioadei a Strategiei UE în domeniul biodiversității (3),

— având în vedere analiza aprofundată intitulată „The link between biodiversity loss and the increasing spread of zoonotic diseases” (Legătura dintre declinul biodiversității și răspândirea tot mai mare a bolilor zoonotice), publicată de Direcția Generală Politici Externe în decembrie 2020 (4),

— având în vedere rezoluția sa din 3 iulie 2018 referitoare la încălcarea drepturilor popoarelor indigene în lume, inclusiv acapararea de terenuri (5),

— având în vedere studiul intitulat „Indigenous peoples, extractive industries and human rights” (Popoarele indigene, industriile extractive și drepturile omului), publicat de Direcția Generală Politici Externe în septembrie 2014 (6),

— având în vedere analiza aprofundată intitulată „Challenges for environmental and indigenous peoples’ rights in the Amazon region” (Amenințări la adresa drepturilor de mediu și a drepturilor popoarelor indigene în regiunea amazoniană), publicată de Direcția Generală Politici Externe în iunie 2020 (7),

— având în vedere rezoluția sa din 22 octombrie 2020 conținând recomandări adresate Comisiei privind un cadru juridic al UE pentru stoparea și inversarea defrișărilor la nivel mondial în frunte cu UE (8),

— având în vedere Pactul verde european,

— având în vedere articolul 54 din Regulamentul său de procedură,

— având în vedere raportul Comisiei pentru dezvoltare (A9-0258/2021),

A. întrucât subzistența a 70 % din populația săracă a lumii depinde direct de diversitatea biologică;

B. întrucât pierderea diversității se produce, în cea mai mare parte, în țările în curs de dezvoltare;

C. întrucât biodiversitatea rămâne o sursă fundamentală pentru dezvoltarea de medicamente;

D. întrucât, potrivit celei mai amănunțite estimări globale, serviciile ecosistemice aduc beneficii de 125-140 mii de miliarde USD pe an, adică de peste o dată și jumătate valoarea PIB-ului mondial (9);

E. întrucât biodiversitatea este afectată de schimbările climatice și, totodată, aduce o contribuție importantă la atenuarea schimbărilor climatice și la adaptarea la acestea, prin serviciile ecosistemice pe care le sprijină;

F. întrucât se preconizează că biodiversitatea și serviciile ecosistemice vor scădea în următoarele decenii, în timp ce cererea și oferta de materiale obținute din resurse naturale cu o valoare curentă de piață (alimentele, furajele, lemnul și bioenergia) vor crește;

G. întrucât printre principalele presiuni exercitate asupra biodiversității terestre, a celei marine și a celei acvatice de alt tip se numără pierderea și fragmentarea habitatelor (în special din cauza expansiunii și intensificării agriculturii), exploatarea excesivă a resurselor naturale (de exemplu, a peștelui), poluarea, speciile alogene invazive și schimbările climatice;

H. întrucât, potrivit raportului de evaluare globală al IPBES privind biodiversitatea și serviciile ecosistemice din 2019, majoritatea țintelor de la Aichi pe 2020 privind biodiversitatea nu au fost atinse;

I. întrucât, potrivit raportului din 2020 privind riscurile globale al Forumului Economic Mondial, riscurile de mediu sunt cele mai mari riscuri sistemice pentru economia noastră mondială;

J. întrucât OCDE estimează că fluxurile financiare potențial dăunătoare pentru biodiversitate (bazate pe combustibili fosili și pe subvenții agricole) au o valoare de 500 de miliarde USD pe an, având un ordin de mărime de zece ori mai mare decât fluxurile financiare globale destinate conservării și utilizării sustenabile a biodiversității; întrucât costurile inacțiunii atunci când este vorba de declinul biodiversității sunt mari și se prevede că vor crește (10);

K. întrucât IPBES informează că schimbarea destinației terenurilor, expansiunea agriculturii și urbanizarea sunt responsabile pentru peste 30 % din bolile emergente;

L. întrucât unele studii recente arată că între 1,65 și 1,87 miliarde de persoane aparținând unor popoare indigene, comunități locale și de descendență africană trăiesc în zonele importante de conservare a biodiversității ale lumii; întrucât s-a constatat și că 56 % din persoanele care locuiesc în zone importante de conservare a biodiversității se află în țări cu venituri mici și cu venituri medii inferioare; întrucât doar 9 % din aceste persoane trăiesc în țări cu venituri mari; întrucât acest lucru scoate în evidență impactul disproporționat al conservării asupra țărilor din sudul global, potrivit Inițiativei pentru drepturi și resurse;

M. întrucât există dovezi științifice ale unei legături complexe între declinul biodiversității și riscul tot mai mare de apariție a unor boli zoonotice, cum ar fi COVID-19;

N. întrucât, pentru a-și satisface nevoile de bază și a avea mijloace de subzistență, popoarele indigene și comunitățile locale depind în mare măsură de terenuri, resurse naturale și ecosisteme, ținând seama de faptul că nivelul lor de trai scăzut și excluderea lor din viața politică și economică pot ațâța conflicte majore pentru folosirea resurselor naturale și drepturile asupra terenurilor;

O. întrucât teritoriile indigene tradiționale cuprind aproximativ 22 % din suprafața de uscat a lumii și adăpostesc 80 % din biodiversitatea planetei;

P. întrucât zonele protejate pot apăra biodiversitatea, în avantajul întregii umanități, dar au fost și asociate, în unele cazuri, cu săvârșirea unor încălcări pe scară largă ale drepturilor fundamentale ale popoarelor indigene și ale comunităților locale;

Q. întrucât popoarele indigene rămân printre cele mai sărace dintre popoarele sărace și întrucât o problemă majoră cu care se confruntă ele peste tot în lume constă în a obține recunoașterea juridică a proprietății colective asupra pământurilor lor strămoșești, mai ales atunci când acestea au fost declarate teritorii protejate;

R. întrucât se estimează că 50 % din zonele protejate din întreaga lume au fost create pe terenuri ocupate și folosite tradițional de popoarele indigene și că această proporție este cea mai ridicată pe continentul american, unde, în America Centrală, poate depăși 90 %;

S. întrucât faptul că popoarelor și comunităților indigene nu li se recunosc drepturile cutumiare asupra terenurilor generează riscuri de acaparare a terenurilor, punându-le astfel în pericol mijloacele de subzistență și capacitatea de a reacționa la schimbările climatice sau la declinul biodiversității;

T. întrucât raportorul special al ONU privind popoarele indigene a identificat industriile extractive ca fiind principala sursă de conflict și violență de pe teritoriile popoarelor indigene;

U. întrucât, potrivit analizei globale din 2020 a Front Line Defenders, cel puțin 331 de apărători ai drepturilor omului au fost uciși în 2020, din care 69 % erau apărători ai mediului, iar 26 % se ocupau expres de drepturile popoarelor indigene

V. întrucât UE urmărește să impună un obiectiv de protecție a biodiversității de cel puțin 30 % în temeiul Convenției privind diversitatea biologică;

W. întrucât un corpus tot mai amplu de studii de cercetare arată că popoarele indigene și comunitățile locale dețin cunoștințe foarte importante și au un rol fundamental în gestionarea sustenabilă a resurselor naturale și în conservarea biodiversității, precum și în îmbunătățirea mijloacelor de subzistență din mediul rural și în mărirea rezilienței populațiilor și comunităților locale; întrucât nu se pot îndeplini obiectivele globale în materie de biodiversitate fără a recunoaște și a respecta drepturile popoarelor indigene și ale comunităților locale;

X. întrucât, prin Pactul verde european, UE a prezentat angajamente și obiective ecologice ferme, dar amprenta ecologică totală a UE este în continuare mare, lucru ce are consecințe negative asupra mediului în țările în curs de dezvoltare; întrucât Strategia UE în domeniul biodiversității urmărește să ajungă în situația în care toate ecosistemele lumii să fie refăcute, reziliente și protejate corespunzător până în 2050, în concordanță cu Agenda 2030 pentru dezvoltare sustenabilă, și își exprimă angajamentul față de obiectivul de a pune capăt dispariției speciilor cauzate de om până în 2050, în concordanță cu principiul responsabilității intergeneraționale și cu principiul egalității, care presupun respectarea drepturilor popoarelor indigene și ale comunitățile locale și implicarea lor deplină și efectivă; întrucât strategia de sprijinire a țărilor în curs de dezvoltare a Uniunii și a statelor sale membre ar trebui concepută astfel încât să anticipeze efectele schimbărilor climatice și ale declinului biodiversității;

Y. întrucât biodiversitatea este crucială pentru securitatea alimentară, pentru bunăstarea oamenilor și pentru dezvoltare la nivel mondial; întrucât printre avantajele pe care le obțin oamenii de pe urma ecosistemelor se numără, printre altele, purificarea apei și a aerului, controlul dăunătorilor și al bolilor, polenizarea culturilor, fertilitatea solului, diversitatea genetică, aprovizionarea cu apă dulce, apărarea de inundații, sechestrarea carbonului și reziliența la schimbările climatice; întrucât pădurile găzduiesc peste 75 % din biodiversitatea terestră a lumii și subzistența a peste 25 % din populația lumii depinde de resursele forestiere; întrucât pandemia de COVID-19 a scos la iveală zone de inegalități între sistemele agroalimentare și a evidențiat că producția micilor agricultori trebuie adaptată și îmbunătățită sustenabil în țările în curs de dezvoltare, că sistemele agroalimentare trebuie transformate, iar agricultura, reorientată către sustenabilitatea climatică;

Z. întrucât raportul special al IPCC din 8 august 2019 privind schimbările climatice și terenurile demonstrează că popoarele indigene se adaptează de mult timp la variabilitatea climei, bazându-se pe cunoștințele lor tradiționale, ceea ce le mărește reziliența;

AA. întrucât și raportul special al IPCC privind oceanele și criosfera într-un climat în schimbare din 24 septembrie 2019 prezintă dovezi cu privire la avantajele îmbinării cunoștințelor științifice cu cunoștințele locale și cu cele tradiționale locale pentru a asigura reziliența;

AB. întrucât articolul 8 litera (j) din Convenția privind diversitatea biologică obligă statele-părți să respecte și să păstreze cunoștințele, inovațiile și practicile comunităților indigene și locale, care prezintă interes pentru conservarea și utilizarea sustenabilă a diversității biologice; întrucât Convenția privind diversitatea biologică omite să prevadă explicit recunoașterea drepturilor fundamentale ale popoarelor indigene;

AC. întrucât Organizația Națiunilor Unite pentru Alimentație și Agricultură (FAO) estimează că la nivel mondial s-a pierdut circa 75 % din diversitatea genetică a plantelor, iar 75 % din hrana din întreaga lume provine în prezent de la doar douăsprezece specii de plante și cinci specii de animale, ceea ce reprezintă un risc grav pentru securitatea alimentară mondială;

AD. întrucât pierderea diversității genetice, mai cu seamă înlocuirea raselor locale, bine adaptate, crește vulnerabilitatea la dăunători, boli și schimbări ale mediului, inclusiv la schimbările climatice; întrucât globalizarea piețelor agricole a fost un factor care a accentuat această diminuare a biodiversității agricole, lucru ce a determinat scăderea capacității de inovare și de adaptare la schimbările climatice;

AE. întrucât se estimează că la nivel mondial comerțul internațional generează 30 % din amenințările la adresa speciilor;

AF. întrucât traficul cu specii de faună și floră sălbatică și comerțul ilegal cu lemn și materii prime pot accelera degradarea și distrugerea biodiversității în țările cu instituții slabe și reglementări de mediu relaxate;

AG. întrucât oceanele sunt rezervoare uriașe de biodiversitate și dețin rolul principal în reglarea climei planetare; întrucât conservarea oceanelor este esențială pentru dezvoltarea sustenabilă și pentru eradicarea sărăciei, asigurând mijloace de subzistență sustenabile și securitate alimentară pentru miliarde de oameni; întrucât poluarea ecosistemelor marine cu plastic este atât o problemă globală, cât și una locală, putând avea consecințe grave asupra faunei sălbatice, a activităților economice și a sănătății umane din țările în curs de dezvoltare; întrucât s-a subestimat mult amploarea acestei poluări și în continuare se duce lipsă de cunoștințe, mai ales referitoare la impactul asupra terenurilor și comunităților costiere; întrucât, potrivit raportului recent al Programului Organizației Națiunilor Unite pentru Mediu, intitulat: „Neglected: Environmental Justice Impacts of Marine Litter and Plastic Pollution” (Neglijate: consecințele deșeurilor marine și ale poluării cu plastic asupra justiției de mediu”), aceste deșeuri și această poluare au un efect disproporționat asupra persoanelor vulnerabile, amenință exercitarea deplină și efectivă a drepturilor omului și constituie obstacole semnificative în calea realizării ODD;

AH. întrucât Strategia UE în domeniul biodiversității s-a angajat să împartă corect și echitabil beneficiile asociate biodiversității obținute din utilizarea resurselor genetice și să promoveze un cadru favorabil cu ajutorul instrumentelor din domeniile cercetării, inovării și tehnologiei;

AI. întrucât infracțiunile împotriva mediului, ale căror costuri estimate de Programul Organizației Națiunilor Unite pentru Mediu și Interpol sunt de până la două ori mai mari decât bugetul alocat ajutorului global, mai ales infracțiunile silvice, accelerează declinul biodiversității și schimbările climatice;

AJ. întrucât „zonele fierbinți” din punctul de vedere al biodiversității se suprapun uneori cu zone afectate de sărăcie, fiindcă majoritatea acestor „zone fierbinți” sunt situate în țări în care predomină sărăcia și insecuritatea alimentară;

AK. întrucât în declarația sa din 3 decembrie 2019 Republica Maldivelor a cerut să se modifice Statutul de la Roma al Curții Penale Internaționale pentru a recunoaște infracțiunile care pot constitui ecocid;

AL. întrucât IPBES relatează că valoarea comerțului internațional legal cu specii de faună și floră sălbatică a crescut cu 500 % din 2005 și cu 2 000 % din anii 1980 (11);

AM. întrucât UE este unul dintre cei mai mari importatori de specii de faună și floră sălbatică și de produse obținute din specii de faună și floră sălbatică din lume;

AN. întrucât traficul mondial cu specii de faună și floră sălbatică este una din cele mai profitabile forme de activitate infracțională transfrontalieră organizată;

AO. întrucât, într-un scenariu „business as usual”, se preconizează că schimbările climatice vor reduce biomasa peștilor cu 30-40 % în unele regiuni tropicale până în 2100 și vor influența puternic biodiversitatea marină; întrucât țările din aceste zone depind în mare măsură de pescuit, dar nu dispun de resursele sociale și financiare necesare pentru a se adapta și a se pregăti pentru viitor;

AP. întrucât Uniunea Internațională pentru Conservarea Naturii susține transformarea a cel puțin 30 % din toate habitatele marine într-o rețea de zone marine strict protejate până în 2020;

AQ. întrucât pescuitul ilegal, nedeclarat și nereglementat (INN) amenință sustenabilitatea resurselor marine mondiale, contribuind la supraexploatarea lor,

1. este îngrijorat deoarece declinul biodiversității și al serviciilor ecosistemice subminează progresele înregistrate în vederea atingerii a circa 80 % din țintele evaluate în cadrul ODD; invită UE să își continue eforturile de a-și reduce amprenta asupra biodiversității la nivel mondial și să o alinieze la limitele planetei;

2. subliniază că subzistența a aproape jumătate din omenire depinde direct de resursele naturale și că mulți dintre cei mai vulnerabili și cei mai săraci oameni depind direct de biodiversitate pentru a-și satisface nevoile zilnice de subzistență; reliefează deci că declinul biodiversității riscă să accentueze inegalitatea și marginalizarea persoanelor celor mai vulnerabile, reducându-le accesul la o viață sănătoasă și libertatea de alegere și de acțiune; reamintește că biodiversitatea este amenințată de schimbările climatice, lucru ce face aceste persoane și mai vulnerabile și le subminează drepturile fundamentale și demnitatea; consideră că țările în curs de dezvoltare trebuie sprijinite pentru a elabora și a pune în aplicare politici eficace de atenuare a schimbărilor climatice și de adaptare la acestea;

3. invită UE să trateze minuțios cauzele profunde ale declinului biodiversității și să integreze obligațiile privind conservarea, folosirea sustenabilă a resurselor și refacerea ecosistemelor în politica sa externă de cooperare pentru dezvoltare și în parteneriatele sale, în concordanță cu principiul coerenței politicilor pentru dezvoltare, pentru a reduce presiunea asupra biodiversității la nivel mondial;

4. reamintește că, pentru a avea dezvoltare sustenabilă, trebuie să se ajungă la un echilibru just între dimensiunea economică, cea socială și cea de mediu; reamintește și că conservarea, folosirea sustenabilă și refacerea biodiversității sunt fundamentale pentru a îndeplini multe obiective ale politicii de dezvoltare, inclusiv cele privind sănătatea umană, atenuarea schimbărilor climatice și adaptarea la acestea, alertarea timpurie, reducerea riscului de dezastre, securitatea aprovizionării cu apă, securitatea alimentară și nutrițională, dezvoltarea rurală și crearea de locuri de muncă, utilizarea sustenabilă a pădurilor, ecosistemele agricole și crearea sau conservarea unor sisteme alimentare reziliente; amintește că efectele dăunătoare ale degradării ecosistemelor sunt suportate în mod disproporționat de persoanele sărace, mai cu seamă de femei și tineri, precum și de popoarele indigene și de alte comunități dependente de resurse naturale;

5. accentuează că și UE este responsabilă de conservarea biodiversității la nivel mondial și de utilizarea sustenabilă a diversității biologice; subliniază că obiectivele și țintele UE în materie de biodiversitate ar trebui să se bazeze pe cunoștințe științifice temeinice și să fie pe deplin integrate în acțiunile externe ale UE, mai ales în cadrul strategiilor și acordurilor de parteneriat, inclusiv al acordurilor în domeniul pescuitului cu țările în curs de dezvoltare; insistă să se intensifice eforturile de conservare și refacere în aceste țări, mai ales la nivel regional;

6. reamintește responsabilitatea care le revine UE și țărilor terțe dezvoltate în ceea ce privește declinul biodiversității la nivel mondial; invită UE să acorde mai mult sprijin financiar și tehnic țărilor în curs de dezvoltare din întreaga lume, pentru a atinge noile obiective globale, a combate infracțiunile împotriva mediului și factorii ce provoacă declinul biodiversității;

7. evidențiază că statele au datoria de a proteja și a gestiona sustenabil ecosistemele naturale și bogate în biodiversitate și de a apăra drepturile omului și drepturile asupra terenurilor ale popoarelor indigene sau de descendență africană și ale comunităților locale a căror supraviețuire depinde de aceste ecosisteme;

8. invită UE și statele sale membre să introducă recunoașterea dreptului la un mediu sigur, curat, sănătos și sustenabil în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, să susțină recunoașterea acestui drept ca drept al omului în întreaga lume și să sprijine consacrarea protecției și apărării cuprinzătoare a naturii, a biodiversității și a ecosistemelor ca temelie a vieții, recunoscând interdependența și dreptul la natură al tuturor oamenilor, inclusiv al generațiilor viitoare, mai ales prin asigurarea respectării unor standarde stricte de transparență, participare publică și acces la justiție, în conformitate cu Convenția de la Aarhus și cu dreptul internațional; în acest context, dat fiind că cele mai grave daune se aduc ecosistemelor în țările în curs de dezvoltare, consideră că trebuie combătute toate daunele de mediu aduse ecosistemelor, inclusiv în toate țările terțe cu care cooperează UE și în mediile de care depinde populația săracă a lumii și că, acolo unde este necesar, trebuie analizat dacă acordarea de drepturi naturii este relevantă și prezintă interes;

9. este profund îngrijorat de lacunele majore în materie de date, de indicatori și de finanțare necesară pentru a stopa declinul biodiversității, precum și de inconsecvențele în raportarea și urmărirea finanțării biodiversității; reamintește că, pentru a mări capacitatea de a monitoriza progresele, este esențial să se stabilească ținte și indicatori speciali, măsurabili și cantitativi pentru cadrul post-2020;

10. consideră oportună inițiativa africană „Marele zid verde” și invită Comisia să susțină acest proiect;

11. invită UE și statele membre să facă mai multe eforturi pentru a evalua și a prețui mai bine biodiversitatea și serviciile ecosistemice și să integreze aceste valori în procesul decizional;

12. consideră binevenit faptul că Instrumentul de vecinătate, cooperare pentru dezvoltare și cooperare internațională – „Europa globală” (IVCDCI) va contribui la obiectivul global privind biodiversitatea al cadrului financiar multianual (CFM); subliniază că planificarea, controlul și monitorizarea IVCDCI – Europa globală sunt esențiale pentru a urmări obiectivele globale ale UE în materie de biodiversitate; reamintește că IVCDCI – Europa globală ar trebui să contribuie la realizarea obiectivului ambițios de a aloca 7,5 % din cheltuielile anuale din CFM obiectivelor în materie de biodiversitate în 2024 și 10 % din cheltuielile anuale din CFM obiectivelor în materie de biodiversitate începând din 2026; cere ca principiul de „a nu provoca prejudicii semnificative” să se aplice efectiv în toate cheltuielile și programele UE; solicită să se îmbunătățească cadrul de raportare și monitorizare a politicii externe a UE în domeniul biodiversității, printre altele, cu ajutorul unor dispoziții amănunțite privind obiectivele și indicatorii privind biodiversitatea; cere, în sens mai larg, ca UE și statele sale membre să promoveze cercetarea și inovarea în domeniul conservării și protejării biodiversității, precum și soluții agroecologice, pentru a obține beneficii importante în materie de dezvoltare și a contribui astfel la punerea în practică a ODD;

13. regretă că bugetul extern al UE prevăzut pentru sprijinirea politicii în domeniul biodiversității este în continuare foarte mic în comparație cu bugetul alocat politicilor privind schimbările climatice; cere să se majoreze efectiv fondurile pentru protejarea biodiversității, în conformitate cu acordul privind CFM, și să se acorde asistență tehnică pentru a crea noi instrumente de mobilizare a resurselor, astfel încât să se onoreze angajamentele globale privind biodiversitatea; accentuează că subvențiile dăunătoare mediului trebuie urmărite, raportate și eliminate treptat și trebuie direcționate către activități prielnice biodiversității, în concordanță cu Agenda 2030 și cu convențiile și obligațiile internaționale pertinente; cere ca o mare parte din asistența oficială pentru dezvoltare destinată acțiunilor climatice a UE să fie direcționată către beneficiile conexe pe care le prezintă conservarea biodiversității pentru atenuarea schimbărilor climatice și adaptarea la acestea;

14. invită UE să adopte o lege prin care să impună obligația de diligență, astfel încât companiile și finanțatorii lor să fie direct răspunzători de asigurarea faptului că importurile lor nu sunt compromise de încălcări ale drepturilor omului, cum ar fi acaparările de terenuri și degradarea mediului (printre care și defrișările și declinul biodiversității); în sens mai general, invită UE să ceară companiilor și instituțiilor financiare să își asume mai multe angajamente privind biodiversitatea, de exemplu, prin elaborarea unor dispoziții ferme și obligatorii privind evaluarea impactului, gestionarea riscurilor, publicarea de informații și cerințele de raportare externă; invită OCDE să elaboreze un set de acțiuni practice privind obligația de diligență și biodiversitatea, pentru a sprijini eforturile depuse de companii;

15. salută angajamentul Comisiei de a elabora o propunere legislativă privind drepturi fundamentale ale omului cu caracter obligatoriu și obligația de diligență a companiilor în materie de mediu în lanțurile lor de aprovizionare; recomandă ca această propunere legislativă să sprijine și să înlesnească elaborarea unor metodologii comune de măsurare a impactului asupra mediului și în materie de schimbări climatice; evidențiază că este important să fie consultate efectiv, serios și în cunoștință de cauză toate părțile afectate sau potențial afectate, cum ar fi apărătorii drepturilor omului și ai mediului, societatea civilă, sindicatele, popoarele indigene și comunitățile locale; regretă lipsurile grave ale punerii în aplicare a cadrului ONU „Protecție, respect și măsuri reparatorii” și ale Principiilor directoare privind afacerile și drepturile omului în ceea ce privește drepturile și drepturile asupra terenurilor ale popoarelor indigene; invită din nou UE să se implice în mod constructiv în activitatea Consiliului ONU pentru Drepturile Omului cu privire la un instrument internațional obligatoriu din punct de vedere juridic pentru a reglementa, în dreptul internațional al drepturilor omului, activitățile corporațiilor transnaționale și ale altor întreprinderi comerciale, care ar trebui să includă standarde specifice pentru protecția popoarelor indigene;

16. cere din nou Comisiei să prezinte de urgență o propunere privind un cadru juridic al UE pentru stoparea și inversarea defrișărilor la nivel mondial în frunte cu UE, care să impună companiilor să își îndeplinească obligația de diligență pentru a se asigura că produsele introduse pe piața UE nu au de-a face cu defrișările, cu transformarea ecosistemelor naturale și cu încălcarea drepturilor popoarelor indigene și ale comunităților locale;

Coerența politicilor UE în favoarea dezvoltării

17. reamintește că eficacitatea politicii externe a UE în domeniul biodiversității depinde de coerența dintre această politică și alte politici externe esențiale ale UE, cum ar fi acordurile comerciale și de investiții;

18. observă că raportul de evaluare globală din 2019 privind biodiversitatea și serviciile ecosistemice al IPBES dezvăluie limitele abordării protecției biodiversității prin întinderea spațială a zonelor terestre și marine protejate, care reprezintă unele dintre puținele ținte în materie de biodiversitate de la Aichi parțial atinse;

19. evidențiază că multe activități economice se sprijină pe biodiversitate, mai ales cele ce au de-a face cu cultura plantelor și zootehnia, silvicultura, pescuitul și multe forme de turism bazat direct pe natură și pe ecosisteme sănătoase; cere insistent Uniunii să integreze biodiversitatea și serviciile ecosistemice în toate domeniile de politică conexe, îndeosebi în agricultură, pescuit, silvicultură, energie, minerit, comerț, turism și schimbări climatice, precum și în politicile și acțiunile de dezvoltare și de reducere a sărăciei și să promoveze soluții inovatoare și realizabile de combatere a declinului biodiversității, asigurând totodată alimente sănătoase, sigure, accesibile și la prețuri rezonabile pentru toți;

20. constată cu profundă îngrijorare că consumul din UE este responsabil pentru aproximativ 10 % din defrișările din lume, din cauză că depinde de importuri de produse agricole de bază precum uleiul de palmier, carnea, soia, cacaua, porumbul, lemnul și cauciucul; invită din nou Comisia să prezinte în 2021 o propunere de cadru juridic al UE pentru stoparea și inversarea defrișărilor la nivel mondial în frunte cu UE, asigurând faptul că piața și modelele de consum ale UE nu afectează pădurile și biodiversitatea în țările în curs de dezvoltare, ținând seama de efectele de domino ale defrișărilor asupra popoarelor acestora; invită UE să ajute aceste țări să facă sistemele alimentare sustenabile, prin crearea unor lanțuri scurte de aprovizionare, dezvoltarea agroecologiei, sprijinirea micilor fermieri, garantând totodată drepturile asupra terenurilor și drepturile comunităților locale

21. invită UE să încurajeze practicile agricole sustenabile în acțiunile sale internaționale de dezvoltare, pentru a proteja și a reface pădurile la nivel mondial, acordând o atenție deosebită gestionării sustenabile a resurselor de apă, refacerii terenurilor degradate și protejării și refacerii zonelor bogate în biodiversitate, care oferă multe servicii ecosistemice și au un mare potențial de atenuare a schimbărilor climatice; invită UE să grăbească punerea în aplicare a planului său de acțiune privind asigurarea respectării legislației, guvernanța și schimburile comerciale în domeniul forestier (FLEGT), mai ales cea a acordurilor de parteneriat voluntare, pentru a reduce cererea de lemn ilegal și comerțul aferent și pentru a consolida drepturile popoarelor indigene și ale comunităților locale afectate de exploatarea forestieră;

22. reamintește că cererea tot mai mare de lemn pentru materiale, energie și bioeconomie a UE depășește limitele ofertei sale, ceea ce crește riscul de producere a unor defrișări provocate de importuri, de acaparare a terenurilor, de strămutare forțată și de încălcare a drepturilor popoarelor indigene și ale comunităților locale; afirmă din nou că politica UE în domeniul bioenergiei ar trebui să respecte niște criterii sociale și de mediu stricte;

23. subliniază că, pentru a proteja ecosistemele și a preveni declinul biodiversității, investițiile sprijinite de UE în agricultură, silvicultură sau pescuit ori în companii ale căror activități influențează solul, pajiștile, pădurile, apa sau marea trebuie să fie în conformitate cu Orientările voluntare privind guvernanța responsabilă a proprietății funciare, a locurilor de pescuit și a pădurilor în contextul securității alimentare naționale ale FAO/Comitetului pentru securitatea alimentară mondială (CSA) și cu Principiile pentru investiții responsabile în agricultură și în sistemele alimentare ale FAO/CSA, printre altele;

24. cere ca viitorul IVCDCI să acorde prioritate protecției și refacerii pădurilor și apărării biodiversității; subliniază că pădurile își pot dezvolta pe deplin funcțiile climatice și de mediu numai dacă sunt gestionate sustenabil;

25. subliniază că protejarea biodiversității și atenuarea schimbărilor climatice nu se întăresc reciproc în mod automat; solicită ca Directiva privind energia din surse regenerabile (RED) să fie revizuită pentru a-i asigura coerența cu angajamentele internaționale asumate de UE în cadrul Agendei 2030, al Acordului de la Paris și al Convenției privind diversitatea biologică, ceea ce presupune, printre altele, introducerea unor criterii de sustenabilitate socială și luarea în considerare a riscurilor de acaparare a terenurilor; accentuează că, în acest scop, RED II ar trebui să fie conformă cu standardele internaționale în materie de drepturi asupra terenurilor, cum sunt, spre exemplu, cele instituite de Convenția nr. 169 a OIM și de Orientările voluntare privind proprietatea funciară și Principiile privind investițiile responsabile în agricultură și sisteme alimentare ale FAO;

Agricultura și pescuitul

26. reamintește că sistemele agroalimentare și micii fermieri depind de biodiversitate și totodată o influențează foarte mult; subliniază că, pentru ca biodiversitatea să fie integrată în mod eficace în agricultură, trebuie să se acorde stimulente financiare și să se prevadă acțiuni voluntare și de reglementare care să încurajeze fermierii să adopte și să implementeze practici benefice pentru biodiversitate și mediu, cu ajutorul unor cursuri de formare, al recurgerii la tehnologie și inovare, precum și al bunelor practici sustenabile în agricultură, ceea ce implică, printre altele, refacerea resurselor de apă limitate și găsirea de soluții la degradarea și deșertificarea terenurilor; evidențiază că, în conformitate cu principiul coerenței politicilor în favoarea dezvoltării, subvențiile dăunătoare mediului ar trebui identificate și eliminate treptat, în concordanță cu deciziile luate la nivelul UE; solicită să se evalueze obligatoriu impactul ex ante și ex post asupra mediului al investițiilor conexe sprijinite de UE; cere ca, în acest scop, UE, să acorde mai mult sprijin financiar și tehnic țărilor în curs de dezvoltare;

27. reamintește că capacitatea unică a agroecologiei de a reconcilia dimensiunea economică, cea de mediu și cea socială a sustenabilității a fost recunoscută în rapoartele istorice ale IPCC și IPBES, precum și de Banca Mondială și în evaluarea agricolă globală realizată de FAO; cere insistent ca finanțarea externă pentru agricultură a UE să fie în concordanță cu caracterul transformator al Agendei 2030, al Acordului de la Paris privind schimbările climatice și al Convenției privind diversitatea biologică a ONU; consideră că, în consecință, ar trebui considerate prioritare investițiile în culturi adaptate la condițiile locale și eficiente din punctul de vedere al utilizării resurselor, în agroecologie, agrosilvicultură și diversificarea culturilor;

28. reamintește că folosirea semințelor modificate genetic este condiționată de niște brevete, lucru ce subminează drepturile micilor fermieri și ale popoarelor indigene de a-și obține, folosi, schimba și vinde semințele, drepturi consacrate în acorduri internaționale precum Tratatul internațional privind resursele fitogenetice pentru alimentație și agricultură (ITPGRFA), Declarația ONU privind drepturile popoarelor indigene (UNDRIP) și Declarația ONU privind drepturile agricultorilor și ale altor persoane care își desfășoară activitatea în zonele rurale (UNDROP); reamintește că adesea culturile modificate genetic sunt asociate cu folosirea pe scară largă a erbicidelor; cere insistent Comisiei și statelor membre să țină seama de obligațiile care îi revin Uniunii în temeiul acordurilor internaționale și să se asigure că ajutorul pentru dezvoltare nu este folosit pentru a promova tehnologii de modificare genetică în țările în curs de dezvoltare;

29. reamintește că este esențial să se mărească diversitatea semințelor și a culturilor, trecând la cultivarea unor soiuri rezistente, pentru a face agricultura mai rezilientă și a se adapta la condițiile în schimbare, cum ar fi schimbările climatice, declinul biodiversității, noi boli zoonotice, dăunătorii, seceta sau inundațiile, ținând seama de cererea de alimente și de securitatea alimentară în țările în curs de dezvoltare; invită Comisia ca în cadrul politicii sale privind ajutorul pentru dezvoltare și al politicii sale comerciale și de investiții să sprijine agricultura ce respectă dispozițiile ITPGRFA, care apără drepturile micilor agricultori de a-și obține, controla, proteja și dezvolta propriile semințe și cunoștințe tradiționale [inclusiv din punct de vedere financiar, tehnic, prin înființarea de bănci de semințe pentru conservarea și schimbul de semințe tradiționale, precum și în cadrul acordurilor de liber schimb (ALS)]; reliefează că sistemul Uniunii Internaționale pentru Protecția Noilor Soiuri de Plante (sistemul UPOV) nu corespunde intereselor țărilor în curs de dezvoltare în care predomină sistemele de semințe gestionate de fermieri (sectorul informal al semințelor) și practicile de obținere, folosire, schimb și vânzare a semințelor; cere insistent UE să promoveze sistemul de semințe informal și să reformeze sistemul UPOV, astfel încât să permită micilor fermieri să folosească semințe pe care le-au obținut ei înșiși și prin introducerea unui mecanism de împărțire echitabilă a beneficiilor; reamintește angajamentul Comisiei de a acorda prioritate punerii efective în aplicare a Convenției privind diversitatea biologică în acordurile comerciale și de investiții; invită insistent UE să sprijine crearea unor soiuri de semințe adaptate la condițiile locale și a unor soiuri de semințe obținute de fermieri, apărând astfel drepturile fermierilor de a păstra resursele genetice în scopul securității alimentare și al adaptării la schimbările climatice;

30. invită UE să sprijine regimurile drepturilor de proprietate intelectuală care favorizează dezvoltarea de soiuri de semințe adaptate la condițiile locale și de semințe obținute de fermieri;

31. reamintește că practicile nesustenabile din agricultură și silvicultură, cum ar fi extragerea excesivă de apă și poluarea cu substanțe chimice periculoase, degradează considerabil mediul și provoacă declinul biodiversității; invită UE să sprijine țările în curs de dezvoltare în eforturile lor de a reglementa mai strict riscurile legate de pesticide, de a-și evalua omologarea pesticidelor și a o alinia la Codul de conduită internațional privind gestionarea pesticidelor al FAO/OMS, inclusiv prin cooperarea sud-sud, de a consolida cercetarea privind alternativele la pesticide și instruirea în acest domeniu, de a investi mai mult în practici și producții agroecologice și ecologice, inclusiv în practici sustenabile de irigare și gestionare a apei; în plus, cere UE să pună capăt tuturor exporturilor de produse de protecție a plantelor care sunt interzise în UE, în concordanță cu angajamentele sale față de coerența politicilor în favoarea dezvoltării, cu Pactul verde, cu principiul de „a nu face rău” și cu Convenția de la Rotterdam din 1998; invită Comisia să ia măsuri pentru a interzice exportul din UE al substanțelor periculoase care nu sunt autorizate în UE; invită Comisia să se asigure că produsele exportate respectă aceleași standarde ca cele impuse producătorilor europeni, evitând substanțele periculoase care nu sunt autorizate în UE și asigurând condiții de concurență echitabile la nivel mondial;

32. constată că tehnologiile de propagare preferințială a genelor, așa cum este cea folosită în cazul țânțarilor modificați genetic pentru a controla bolile cu transmitere prin vectori, reprezintă amenințări grave și noi pentru mediu și natură, printre care și schimbările ireversibile aduse lanțurilor alimentare și ecosistemelor și declinul biodiversității, de care depinde subzistența celor mai sărace persoane din lume; își exprimă din nou îngrijorarea cu privire la noile provocări juridice, de mediu, de siguranță biologică și de guvernanță care ar putea apărea ca urmare a eliberării în mediu a unor organisme modificate genetic prin propagarea preferențială a genelor, inclusiv în scopul conservării naturii; repetă că, înainte de a introduce orice tehnologie care poate influența cunoștințele tradiționale, inovarea, practicile, mijloacele de subzistență și modul de folosire a terenurilor, a resurselor și a apei ale popoarelor indigene și ale comunităților locale, trebuie cerut și obținut consimțământul lor liber, prealabil și în cunoștință de cauză; subliniază că acest lucru trebuie făcut în mod participativ, implicând toate comunitățile care ar putea fi afectate înainte de introducerea oricărei tehnologii; consideră că, în conformitate cu principiul precauției, dat fiind că tehnologiile de propagare preferențială a genelor fac ca comportamentul lor să fie greu de prevăzut și că organismele modificate genetic prin aceste tehnologii ar putea deveni specii invazive în sine, nu ar trebui să se permită eliberarea de organisme modificate genetic prin propagarea preferențială a genelor, nici măcar pentru conservarea naturii;

33. reamintește că conservarea, refacerea și gestionarea sustenabilă a ecosistemelor marine sunt esențiale pentru strategiile de atenuare a schimbărilor climatice, asigurând totodată respectarea drepturilor și a mijloacelor de subzistență ale micilor pescari și ale comunităților costiere subliniază că raportul special al IPCC privind oceanele și criosfera într-un climat în schimbare dovedește că este avantajos să se îmbine cunoștințele științifice cu cunoștințele locale și cu cele tradiționale locale pentru a îmbunătăți reziliența; invită UE să conceapă o abordare bazată pe drepturile omului a guvernanței oceanelor;

34. evidențiază că pentru circa 3 miliarde de oameni din întreaga lume produsele pescărești reprezintă sursa principală de proteine; evidențiază că capacitatea de pescuit excesivă din cadrul comerțului internațional cu pește amenință securitatea alimentară a comunităților costiere și ecosistemele marine din țările în curs de dezvoltare, așa cum se întâmplă în cazul tonului cu aripioare galbene din apele Republicii Seychelles; amintește de angajamentul asumat de UE față de principiul coerenței politicilor în favoarea dezvoltării și al bunei guvernanțe; este de părere că ar trebui îmbunătățite acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului sustenabil, pentru a deveni cu adevărat sustenabile, a fi în concordanță cu cele mai bune avize științifice disponibile și a ține seama de efectele cumulative ale diferitelor acorduri în vigoare în domeniul pescuitului; invită UE să susțină activitățile de pescuit sustenabil din țările în curs de dezvoltare, în vederea refacerii și protejării ecosistemelor marine și costiere; evidențiază că este important să se combată în continuare și cu mai multă forță pescuitul ilegal, nedeclarat și nereglementat (INN),impunând sancțiuni mai mari pentru practicile infracționale asociate acestuia și alocând resurse financiare în acest scop;

35. invită Comisia să sprijine crearea unui program mondial de consolidare a capacităților de utilizare și gestionare a biodiversității solului și înființarea Observatorului mondial al biodiversității solului; invită Comisia să sprijine eforturile de a elabora un plan de acțiune mondial care să combată declinul biodiversității în alimentație și agricultură și să promoveze gestionarea durabilă a acesteia, eforturi depuse de depuse în prezent de Comisia pentru resurse genetice pentru alimentație și agricultură a FAO;

36. evidențiază că subzistența micilor pescari depinde direct de biodiversitatea costieră și marină; subliniază că oceanele și zonele costiere ale lumii sunt grav amenințate, de exemplu, de practicile de pescuit nesustenabile, de schimbările climatice rapide, de poluarea terestră care ajunge în mări și oceane, de poluarea marină, de degradarea oceanelor, de eutrofizare și de acidifiere; invită insistent UE și statele sale membre să ia toate măsurile necesare pentru a combate global cauzele care stau la baza poluării marine și a epuizării peștilor printr-o abordare cuprinzătoare și integrată, care să ia în considerare impactul extern al tuturor politicilor sectoriale ale UE, în care se încadrează și poluarea marină provocată de politica sa agricolă, astfel încât să își onoreze efectiv angajamentele internaționale privind biodiversitatea și schimbările climatice;

37. atrage atenția asupra importanței pe care o au resursele marine pentru satisfacerea nevoilor umane de bază din țările în curs de dezvoltare; cere ca, pentru a contribui la îndeplinirea ODD-urilor în țările în curs de dezvoltare și a proteja efectiv oceanul, să se recunoască că el este o resursă mondială comună; invită deci Comisia să promoveze în forurile internaționale multilaterale, cum ar fi organizațiile regionale de gestionare a pescuitului, un model ambițios de guvernanță internațională în domeniul biodiversității marine care să depășească competențele naționale; evidențiază, în plus, că trebuie aplicată o abordare științifică integrată și ecosistemică pentru toate sectoarele economiei albastre; subliniază, așadar, că statele membre au datoria de a nu lua măsuri, inclusiv de a nu lansa proiecte de dezvoltare ample ce ar putea afecta mijloacele de subzistență, teritoriile sau drepturile de acces ale micilor pescari la apele continentale și marine, dacă nu se obține consimțământul lor liber, prealabil și în cunoștință de cauză, și datoria de a se asigura că instanțele judecătorești protejează aceste drepturi; accentuează că proiectele din industria extractivă ar trebui evaluate ex ante, în special pentru a aprecia posibilele efecte negative asupra drepturilor fundamentale ale comunităților locale de pescari;

Comerțul

38. reliefează că UE are responsabilitatea de a reduce factorii indirecți de declin al biodiversității, prin includerea sistematică a biodiversității și a unor garanții împotriva acaparărilor de terenuri în negocierile comerciale și în dialogurile cu țările în curs de dezvoltare;

39. invită Comisia să analizeze cu atenție, în evaluările impactului asupra dezvoltării sustenabile (SIA), efectele acordurilor comerciale asupra defrișărilor, a declinului biodiversității și a drepturilor omului, pe baza unor date științifice și a unor metodologii de evaluare amănunțite și temeinice;

40. evidențiază că, potrivit FAO, circa o treime din alimentele produse la nivel mondial se pierd sau se risipesc, aproximativ o treime din alimentele recoltate pierzându-se în timpul transportului sau în lanțul de transformare; invită insistent UE și statele sale membre să promoveze practici de reducere a pierderilor și risipei de alimente la nivel mondial și să apere drepturile țărilor în curs de dezvoltare la suveranitate alimentară, ca mijloc prin care să realizeze securitatea nutrițională, reducerea sărăciei, lanțuri de aprovizionare globale și piețe locale și regionale incluzive, sustenabile și echitabile, acordând o atenție deosebită agriculturii familiale, pentru a obține alimente accesibile și la prețuri rezonabile; cere, în acest sens, să se acorde prioritate producției locale și consumului local, care susțin agricultura în ferme mici, aduc avantaje femeilor și tinerilor, asigură crearea de locuri de muncă la nivel local, garantează prețuri corecte pentru producători și consumatori și reduc dependența țărilor de importuri și vulnerabilitatea lor, mai ales a celor în curs de dezvoltare, la fluctuațiile prețurilor internaționale;

41. constată că nu se poate asigura efectiv respectarea capitolelor privind comerțul și dezvoltarea durabilă ale acordurilor de liber schimb (ALS) ale UE; cere Comisiei să facă mai stricte capitolele privind comerțul și dezvoltarea durabilă ale ALS încheiate de UE, mai ales atunci când este vorba de dispozițiile referitoare la biodiversitate; accentuează că, pentru a putea asigura efectiv respectarea dispozițiilor referitoare la biodiversitate și ale obiectivelor de mediu ale ALS ale UE, ele trebuie să fie clare și concrete și trebuie să se poată verifica punerea lor în aplicare; invită Comisia să aibă în vedere, la viitoarea revizuire a planului de acțiune în 15 puncte, realizarea unor acțiuni și alocarea unor resurse suplimentare, pentru a permite implementarea efectivă a capitolelor privind comerțul și dezvoltarea durabilă, aplicând principiul coerenței politicilor în favoarea dezvoltării sustenabile;

42. evidențiază că UE introduce deja dispoziții ce nu privesc comerțul legate de biodiversitate în acordurile comerciale, remarcând totodată că se poate lua în considerare prevederea unor garanții aplicabile, măsurabile și realiste;

43. subliniază că, din cauza comerțului internațional, biodiversitatea culturilor și a animalelor de fermă a scăzut; cere să se facă o evaluare completă a impactului direct și indirect pe care îl au ALS ale UE asupra biodiversității;

44. invită Comisia să își revizuiască cu atenție politica comercială, mai ales acordurile de parteneriat economic, pentru a se asigura că nu este în contradicție cu principiile coerenței politicilor în favoarea dezvoltării, cu Acordul de la Paris și cu Pactul verde; cere Comisiei și Consiliului să nu încheie noi ALS care ar putea contribui la amplificarea defrișărilor și a declinului biodiversității la nivel mondial;

Sănătatea publică

45. evidențiază că degradarea biodiversității și a ecosistemelor are atât efecte directe, cât și indirecte asupra sănătății publice;

46. observă că, împreună cu tendința globală de a consuma cu moderație calorii și carne, diverse regimuri alimentare ar îmbunătăți sănătatea și securitatea alimentară în multe zone și ar reduce mult și efectele asupra biodiversității;

47. evidențiază că înmulțirea agenților patogeni zoonotici este legată de declinul biodiversității; reamintește că riscul de pandemii este amplificat de schimbările provocate de om care determină înmulțirea contactelor dintre animalele sălbatice, cele domestice și oameni, cum ar fi schimbarea destinației terenurilor, defrișările, expansiunea și intensificarea agriculturii, comerțul legal și ilegal cu specii de faună și floră sălbatică și consumul acestor specii, precum și presiunea demografică; reamintește că refacerea ecologică este esențială pentru a pune în practică abordarea de tipul „O singură sănătate”; evidențiază, în sens mai larg, că pandemia de COVID-19 a demonstrat că e important să se recunoască legătura intrinsecă dintre sănătatea umană, sănătatea animală și biodiversitate; pune în evidență deci importanța abordării de tip „O singură sănătate” și necesitatea care decurge din ea de a pune un accent mai puternic pe asistența medicală, prevenirea bolilor și accesul la medicamente în țările în curs de dezvoltare, asigurând coerența politicii comerciale și a politicilor în domeniul sănătății, cercetării și inovării cu obiectivele politicii de dezvoltare; invită Comisia ca, în cooperare cu Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor, să înăsprească acțiunile UE de combatere a pandemiilor și a altor amenințări la adresa sănătății, ținând seama de legăturile dintre pandemiile zoonotice și declinul biodiversității, în concordanță cu noua propunere a Comisiei privind amenințările transfrontaliere grave pentru sănătate și, totodată, să folosească cooperarea UE cu țările partenere pentru a reduce riscul unor viitoare pandemii zoonotice și să susțină elaborarea unui tratat internațional privind pandemiile în cadrul OMS;

48. reamintește că majoritatea medicamentelor folosite pentru îngrijirea sănătății și prevenirea bolilor sunt obținute mulțumită biodiversității, mai ales plantelor din întreaga lume, iar multe terapii importante sunt obținute mulțumită cunoștințelor tradiționale locale și medicinei tradiționale;

49. scoate în evidență problemele pe care le creează drepturile de proprietate intelectuală asupra resurselor genetice și a cunoștințelor tradiționale locale în țările în curs de dezvoltare în ceea ce privește accesul la medicamente, producția de medicamente generice și accesul fermierilor la semințe;

50. subliniază că trebuie să se asigure că beneficiile oferite de resursele genetice naturale sunt repartizate corect și echitabil și că acordurile internaționale trebuie să fie coerente din acest punct de vedere; reliefează că reglementările adoptate în vederea protejării resurselor genetice și a cunoștințelor tradiționale asociate acestora trebuie să respecte angajamentele internaționale privind promovarea și respectarea drepturilor popoarelor indigene, consacrate în Declarația ONU privind drepturile popoarelor indigene din 2007 și în Convenția OIM nr. 169 privind popoarele indigene și tribale din 1989; accentuează că trebuie dezvăluită originea resurselor genetice în cursul procedurilor de acordare a brevetelor, atunci când este cunoscută, în conformitate cu Directiva 98/44/CE ( 12 ) ; invită Comisia să insiste pentru ca normele OMC să devină coerente cu Protocolul de la Nagoya la Convenția ONU privind diversitatea biologică, pentru a preveni în mod eficace biopirateria;

Popoarele indigene și comunitățile locale

51. evidențiază că raportul de evaluare globală al IPBES a demonstrat importanța popoarelor indigene și a comunităților locale pentru conservarea biodiversității și gestionarea ecosistemelor la nivel mondial; regretă că, deși au un mare potențial, cunoștințele tradiționale locale nu au fost folosite cu eficacitate, iar recunoașterea explicită a popoarelor indigene și tribale și a drepturilor lor lipsește în continuare din cadrele juridice, politice și instituționale ale multor țări și concretizarea acesteia rămâne o problemă majoră;

52. accentuează că păstorii și alte persoane care utilizează natural pășunile și pajiștile naturale contribuie la conservarea și utilizarea sustenabilă a biodiversității naturale și naționale;

53. pune în evidență numeroasele acuzații de comitere a unor încălcări larg răspândite ale drepturilor popoarelor indigene semnalate de raportorul special al ONU pentru drepturile popoarelor indigene, ca urmare, de exemplu, a creșterii extracției de minereuri, a dezvoltării unor proiecte de energie regenerabilă, a expansiunii industriei agroalimentare, a dezvoltării infrastructurilor de mari dimensiuni și a măsurilor de conservare;

54. invită UE și statele sale membre să controleze mai bine proiectele și acordurile comerciale finanțate de UE, pentru a preveni și a depista încălcările drepturilor omului și pentru a permite să se ia măsuri împotriva acestor încălcări, acordând o atenție deosebită proiectelor și acordurilor care pot afecta terenurile, teritoriile sau activele naturale ale popoarelor indigene și ale comunităților locale, inclusiv atunci când este vorba de crearea unei zone protejate sau de extinderea oricărei astfel de zone existente; subliniază că mecanismul de dezvoltare sustenabilă ar trebui urmărească să finanțeze care aduc beneficii persoanelor celor mai vulnerabile la impactul schimbărilor climatice și al declinului biodiversității și că aceste proiecte ar trebui să fie supuse unei evaluări a impactului asupra drepturilor omului, doar proiectele cu impact pozitiv fiind eligibile pentru înregistrare; insistă ca toate activitățile desfășurate de instituțiile financiare ale UE în țări terțe, în special de Banca Europeană de Investiții și de Banca Europeană pentru Reconstrucție și Dezvoltare, să fie coerente cu angajamentele UE în materie de climă și să adopte o abordare bazată pe drepturi; invită fiecare dintre aceste bănci să își îmbunătățească și să își consolideze mecanismele de tratare a plângerilor depuse de persoanele sau grupurile ale căror drepturi ar fi putut fi încălcate de aceste activități și care ar putea fi eligibile pentru măsuri reparatorii;

55. reamintește obligația care le revine statelor în temeiul dreptului internațional de a recunoaște și apăra drepturile popoarelor indigene de a deține, dezvolta, controla și utiliza terenurile lor deținute în comun și de a participa la gestionarea și conservarea resurselor naturale de pe aceste terenuri; invită insistent UE să se asigure că se aplică o abordare bazată pe drepturi tuturor proiectelor finanțate prin asistența oficială pentru dezvoltare, mai ales în ceea ce privește drepturile păstorilor și ale popoarelor indigene și comunităților locale, inclusiv să li se recunoască pe deplin drepturile la autodeterminare și accesul la drepturile asupra terenurilor, astfel cum sunt consacrate în tratatele privind drepturile omului, mai ales în Declarația Organizației Națiunilor Unite privind drepturile popoarelor indigene; evidențiază că trebuie respectat principiul consimțământului liber, prealabil și în cunoștință de cauză, astfel cum este prevăzut în Convenția nr. 169 privind populațiile indigene și tribale a OIM din 1989, inclusiv în toate procesele decizionale privind zonele protejate, și că trebuie stabilite mecanisme de responsabilizare, de tratare a plângerilor și de atac pentru încălcările drepturilor populațiilor indigene, mai ales în contextul activităților de conservare; invită statele membre ale UE care nu au ratificat încă Convenția nr. 169 a UE să facă acest lucru; subliniază că Convenția nr. 169 a OIM obligă toate statele care au ratificat-o să conceapă acțiuni coordonate de protejare a drepturilor popoarelor indigene;

56. pune în evidență numeroasele acuzații de comitere a unor încălcări larg răspândite ale drepturilor apărătorilor mediului semnalate de raportorul special al ONU privind situația apărătorilor drepturilor omului, care a condamnat numărul tot mai mare de atacuri, amenințări cu moartea și asasinate comise împotriva lor; reamintește obligația statelor de a-i proteja pe apărătorii mediului și familiile lor de hărțuire, intimidare și acte de violență, așa cum este consacrată în dreptul internațional al drepturilor omului, precum și de a le garanta libertățile fundamentale,; invită UE să investească mai mult în mecanisme și programe specifice de protecție a apărătorilor drepturilor omului din domeniul mediului, a populațiilor indigene și a comunităților locale și să consolideze aceste mecanisme și programe, inclusiv să asigure continuarea proiectelor ProtectDefenders.eu; reliefează că acestora trebuie să li se recunoască drepturile, cunoștințele și experiența în combaterea declinului biodiversității și a degradării mediului;

57. cere insistent UE să se asigure că inițiativa NaturAfrica protejează speciile de faună și floră sălbatică și ecosistemele aferente acestora, în concordanță cu abordarea bazată pe drepturi a conservării, lucru ce presupune obținerea consimțământului liber, prealabil și în cunoștință de cauză al popoarelor indigene și a comunităților locale în cauză, precum și al grupurilor societății civile care le sprijină; cere UE să ofere asistență tehnică și financiară în acest sens;

58. încurajează UE și statele sale membre să sprijine arhitectura de guvernanță africană, în special Curtea Africană a Drepturilor Omului și ale Popoarelor, pentru a pune în aplicare cadrul de politici al Uniunii Africane privind păstoritul în Africa și, în sens mai larg, pentru a recunoaște drepturile păstorilor și ale popoarelor indigene;

59. subliniază că garantarea drepturilor asupra terenurilor este o condiție prealabilă pentru integrarea efectivă a biodiversității; reliefează însă că faptul că popoarele indigene nu dețin drepturi colective asupra terenurilor reprezintă un obstacol major în calea punerii în practică a conservării bazate pe drepturi;

60. reamintește că tranziția la o economie verde și digitală are implicații uriașe pentru sectorul minier și că există preocupări tot mai mari cu privire la faptul că mineritul se va răspândi în peisaje forestiere sensibile, contribuind la defrișări și la degradarea pădurilor; reamintește că 80 % din pădurile din întreaga lume se află pe pământurile și teritoriile tradiționale ale popoarelor indigene; invită UE și statele sale membre să facă mai multe eforturi pentru a promova practici miniere responsabile și sustenabile, accelerându-le totodată tranziția la o economie circulară; invită UE să creeze mai ales un cadru regional pentru industriile extractive care să impună sancțiuni companiilor ce încalcă drepturile omului și să ofere căi de atac populațiilor indigene ale căror drepturi au fost încălcate; accentuează că trebuie interzisă explorarea și exploatarea minereurilor în toate zonele protejate, inclusiv în parcurile naționale și siturile din patrimoniul mondial;

Infracțiunile împotriva mediului

61. subliniază că infracțiunile împotriva mediului reprezintă o amenințare globală la adresa conservării naturii, a dezvoltării sustenabile, a stabilității și a securității;

62. evidențiază că, pentru a înlesni cooperarea internațională, traficul cu specii de faună și floră sălbatică ar trebui considerat infracțiune gravă în conformitate cu Convenția Națiunilor Unite împotriva criminalității transnaționale organizate, îndeosebi în contextul în care comerțul cu specii de faună și floră sălbatică și consumul acestora prezintă un risc important de izbucnire a unor viitoare pandemii;

63. invită Comisia să revizuiască Planul de acțiune al UE pentru combaterea traficului cu specii de faună și floră sălbatică, pentru a pune capăt acestui trafic; consideră binevenite proiectele de măsuri publicate de Comisie care vizează interzicerea efectivă a comerțului cu fildeș în UE; invită, în acest sens, Comisia și statele membre să lanseze o acțiune internațională care să pună capăt cererii de fildeș de elefant și să combată cauzele care stau la baza crizei provocate de braconajul de elefanți, intensificându-și cooperarea cu țările africane și asistența acordată acestora; cere să se revizuiască Directiva privind infracțiunile împotriva mediului ( 13 ) prin extinderea domeniului său de aplicare și introducerea unor dispoziții concrete privind sancțiunile, pentru a se asigura că infracțiunile împotriva mediului, cum ar fi pescuitul ilegal, infracțiunile contra faunei și florei sălbatice și infracțiunile împotriva fondului forestier, sunt recunoscute ca infracțiuni grave care ar trebui pedepsite corespunzător, în special în contextul criminalității organizate, creând astfel mecanisme eficiente de descurajare;

64. îndeamnă țările de origine, de tranzit și de consum ale traficului de specii sălbatice de faună și floră să coopereze mai intens pentru a combate acest trafic de-a lungul întregului său lanț; îndeamnă mai ales guvernele țărilor de origine: i) să consolideze statul de drept și să creeze mecanisme eficiente de descurajare prin procese mai temeinice de cercetare, urmărire și condamnare penală; ii) să adopte acte legislative mai ferme care să trateze traficul cu specii de faună și floră sălbatică drept „infracțiune gravă” ce merită același nivel de atenție ca alte forme de criminalitate transnațională organizată; iii) să aloce mai multe resurse pentru combaterea infracțiunilor în domeniul speciilor de faună și floră sălbatică, mai cu seamă să asigure respectarea în mai mare măsură a legislației privind protecția speciilor de faună și floră sălbatică și să eficientizeze controlul schimburilor comerciale, monitorizarea și depistarea și confiscarea de către autoritățile vamale; iv) să adopte o politică de toleranță zero față de corupție;

65. observă că infracțiunile împotriva mediului amenință securitatea oamenilor, degradând resurse foarte importante pentru subzistență, generând violență și conflicte, alimentând corupția și cauzând alte prejudicii; cere insistent UE să facă din combaterea infracțiunilor împotriva mediului o prioritate politică strategică absolută în cadrul cooperării judiciare internaționale și al forurilor multilaterale, încurajând mai ales respectarea acordurilor multilaterale în domeniul mediului prin adoptarea de sancțiuni penale și schimburi de bune practici și promovând extinderea sferei de acțiune a Curții Penale Internaționale pentru a acoperi infracțiunile care constituie ecocid; invită Comisia și statele membre să aloce resurse financiare și umane adecvate pentru a preveni, investiga și urmări penal infracțiunile împotriva mediului;

66. subliniază că dreptul internațional a evoluat către integrarea unor noi concepte, cum ar fi „patrimoniul comun al umanității”, „dezvoltarea sustenabilă” și „generațiile viitoare”, dar că nu există niciun mecanism internațional permanent de monitorizare și tratare a daunelor aduse mediului sau a distrugerii acestuia prin care bunurile comune sau serviciile ecosistemice mondiale sunt modificate; invită, în acest scop, UE și statele sale membre să sprijine o schimbare de paradigmă prin care să se includă ecocidul și dreptul generațiilor viitoare în dreptul internațional al mediului;

o

o o

67. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei.

(1) JO L 201, 26.7.2013, p. 60.

(2) https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/IDAN/2020/603494/EXPO_IDA(2020)603494_EN.pdf

(3) https://eur-lex.europa.eu/resource.html?uri=cellar:a3c806a6-9ab3-11ea-9d2d-01aa75ed71a1.0023.02/DOC_2&format=PDF și https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2016-0034_RO.html

(4) https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/IDAN/2020/658217/IPOL_IDA(2020)658217_EN.pdf

(5) JO C 118, 8.4.2020, p. 15.

(6) https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2014/534980/EXPO_STU(2014)534980_EN.pdf

(7) https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/IDAN/2020/603488/EXPO_IDA(2020)603488_EN.pdf

(8) Texte adoptate, P9_TA(2020)0285.

(9) Biodiversity: Finance and the Economic and Business Case for Action (Biodiversitatea: argumente financiare, economice și de afaceri pentru a acționa). Rezumat și sinteză, Organizația pentru Cooperare și Dezvoltare Economică (OCDE), mai 2019, p. 7.

(10) Biodiversity: Finance and the Economic and Business Case for Action (Biodiversitatea: argumente financiare, economice și de afaceri pentru a acționa). Rezumat și sinteză, OCDE, mai 2019.

(11) Atelierul IPBES privind biodiversitatea și pandemiile, raport al atelierului, 2020, p. 23.

(12) Directiva 98/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iulie 1998 privind protecția juridică a invențiilor biotehnologice (JO L 213, 30.7.1998, p. 13).

(13) Directiva 2008/99/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind protecția mediului prin intermediul dreptului penal (JO L 328, 6.12.2008, p. 28).