COMISIA EUROPEANĂ Bruxelles, 30.11.2022 COM(2022) 677 final 2022/0396(COD) Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI privind ambalajele și deșeurile de ambalaje, de modificare a Regulamentului (UE) 2019/1020 și a Directivei (UE) 2019/904 și de abrogare a Directivei 94/62/CE (Text cu relevanță pentru SEE) {SEC(2022) 425 final} - {SWD(2022) 384 final} - {SWD(2022) 385 final}



EXPUNERE DE MOTIVE 1.CONTEXTUL PROPUNERII •Motivele și obiectivele propunerii Ambalajele sunt necesare pentru protejarea și transportul mărfurilor. Fabricarea ambalajelor este, de asemenea, o activitate economică majoră în UE. Cu toate acestea, abordările în materie de reglementare diferă de la un stat membru la altul, ceea ce creează obstacole care împiedică funcționarea deplină a pieței interne a ambalajelor. Diferențele observate recent se referă, de exemplu, la cerințele de etichetare pentru ambalaje, la abordările privind definirea ambalajelor reciclabile sau reutilizabile, la abordările privind modularea taxelor de răspundere extinsă a producătorilor (REP) și la restricțiile de comercializare pentru anumite formate de ambalaje. Astfel de discrepanțe creează insecuritate juridică pentru întreprinderi, conducând la scăderea investițiilor în ambalaje inovatoare care respectă mediul și în noi modele de afaceri circulare. De asemenea, ambalajele reprezintă o preocupare esențială pentru mediu. Sectorul ambalajelor este unul dintre principalii utilizatori de materiale prime virgine (40 % din materialele plastice și 50 % din hârtia utilizată în UE sunt destinate ambalajelor) și reprezintă 36 % din deșeurile municipale solide. Utilizarea sporită a ambalajelor, combinată cu rate scăzute de reutilizare și reciclare, împiedică dezvoltarea unei economii circulare cu emisii scăzute de dioxid de carbon. În ultimii ani, ambalajele au avut o creștere mai rapidă decât venitul național brut, ceea ce duce la creșterea emisiilor de CO2 și a altor emisii, precum și la supraexploatarea resurselor naturale, la pierderea biodiversității și la poluare. Datele furnizate de Eurostat și rapoartele privind datele de piață indică o utilizare sporită a caracteristicilor de proiectare a ambalajelor care pot inhiba reciclarea. Ambalajele sunt „nereciclabile” atunci când nu pot fi colectate separat sau când prezintă provocări pentru procesele de sortare și reciclare de ultimă generație existente în UE. În perioada 2012-2020, ponderea ambalajelor nereciclabile a crescut semnificativ. În plus, adesea, ambalajele reciclabile din punct de vedere tehnic nu sunt reciclate deoarece procesele necesare pentru colectarea, sortarea și reciclarea lor nu sunt disponibile în practică sau nu sunt eficiente din punctul de vedere al costurilor sau deoarece calitatea producției nu este suficientă pentru a satisface cererea de materii prime secundare de pe piețele finale. În plus, rezultatele preliminare ale celui de-al doilea raport de alertă timpurie al Comisiei arată că multe state membre întâmpină dificultăți în îndeplinirea obiectivelor de reciclare stabilite la articolul 6 din Directiva 94/62/CE. Strategia industrială pentru Europa subliniază importanța pieței interne pentru competitivitatea și prosperitatea UE. Printre obstacolele care împiedică operatorii și publicul larg să beneficieze pe deplin de piața internă se numără normele naționale restrictive și complexe, capacitățile administrative limitate, transpunerea imperfectă a normelor UE și aplicarea lor inadecvată. Concluziile Consiliului din decembrie 2020 au salutat intenția Comisiei de a se asigura că toate ambalajele vor fi reutilizabile sau reciclabile într-un mod fezabil din punct de vedere economic până în 2030, reducând volumul de ambalaje, utilizarea în exces a ambalajelor și, astfel, deșeurile de ambalaje. Rezoluția Parlamentului din 10 februarie 2021 referitoare la noul plan de acțiune privind economia circulară a reiterat acest obiectiv și a invitat Comisia să prezinte o propunere legislativă care să includă măsuri și obiective privind reducerea deșeurilor, cerințe ambițioase pentru a reduce ambalajele excesive - precum și măsuri pentru a crește potențialul de reciclare și a reduce la minimum complexitatea ambalajelor, a crește ponderea conținutului reciclat, a elimina treptat substanțele periculoase și nocive și a promova reutilizarea, fără a compromite siguranța alimentară și standardele de igienă. În sfârșit, Conferința privind viitorul Europei a demonstrat că cetățenii și organizațiile societății civile din întreaga UE solicită acțiuni ferme în ceea ce privește prevenirea generării de deșeuri, gestionarea deșeurilor de ambalaje și circularitatea ambalajelor prin utilizarea sporită a materialelor reciclate. O economie circulară a ambalajelor va contribui la decuplarea dezvoltării economice de utilizarea resurselor naturale, la realizarea neutralității climatice până în 2050 și la stoparea pierderii biodiversității, precum și la reducerea dependenței strategice a economiei UE de multe materiale. În plus, aceasta poate avea un impact pozitiv asupra ocupării forței de muncă, inclusiv și în mod specific în economia socială, prin crearea mai multor locuri de muncă de calitate „verzi”, cu condiția să fie puse în aplicare investițiile necesare în competențe și să se țină seama de particularitățile statelor membre, ale regiunilor și ale tipurilor de muncă. Deși modificarea Directivei 94/62/CE din 2018 nu a abordat toate deficiențele legate de punerea sa în aplicare, aceasta a inclus trei clauze de revizuire care sunt în curs de punere în aplicare prin prezenta inițiativă. Prezenta inițiativă actualizează cadrul legislativ al UE privind ambalajele și deșeurile de ambalaje, oferind statelor membre și întreprinderilor un sprijin adecvat pentru a atinge obiectivele de reducere a deșeurilor. Acest sprijin ia forma unui cadru de reglementare armonizat care sprijină investițiile, reduce deșeurile și promovează reciclarea de înaltă calitate, care se va aplica în mod egal în toate statele membre ale UE. •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat Propunerea de regulament actualizează cadrul legislativ al UE privind ambalajele și deșeurile de ambalaje. Făcând parte integrantă din Pactul verde european și din noul plan de acțiune al UE privind economia circulară, regulamentul va contribui la strategia de creștere a UE pentru o economie modernă, eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor, curată și competitivă, fără emisii nete de gaze cu efect de seră până în 2050 și cu o creștere economică decuplată de utilizarea resurselor. Propunerea este în deplină conformitate cu legislația UE în materie de mediu și deșeuri, în special cu Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile, cu Directiva (UE) 2019/904 a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iunie 2019 privind reducerea impactului anumitor produse din plastic asupra mediului, cu Decizia (UE, Euratom) 2020/2053 a Consiliului din 14 decembrie 2020 privind sistemul de resurse proprii ale Uniunii Europene și cu Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH). De asemenea, aceasta completează propunerile Comisiei de regulamente ale Parlamentului European și ale Consiliului privind expedierile de deșeuri, privind un cadru pentru stabilirea cerințelor în materie de proiectare ecologică pentru produsele sustenabile și Comunicarea Comisiei referitoare la un cadru de politică al UE privind bioplasticul, materialele plastice biodegradabile și compostabile. •Coerența cu alte politici ale UE Inițiativa asigură nediscriminarea între produsele fabricate în UE și produsele importate și este în concordanță cu obligațiile internaționale ale UE în domeniul politicii comerciale. De asemenea, propunerea urmărește să armonizeze obligațiile de monitorizare și de raportare, inclusiv obligațiile de raportare ale producătorilor în cadrul schemelor de răspundere extinsă a producătorilor, pentru a limita sarcina administrativă a statelor membre și a operatorilor economici, în conformitate cu abordarea UE privind o mai bună reglementare și cu verificarea adecvării în materie de raportare și monitorizare. În plus, în conformitate cu angajamentul UE față de Agenda 2030 pentru dezvoltare durabilă a ONU, inclusiv față de cele 17 obiective de dezvoltare durabilă (ODD) ale sale, prezenta inițiativă va îmbunătăți punerea în aplicare de către UE a ODD 12.5 prin reducerea semnificativă a producției de deșeuri până în 2030 prin prevenire, reducere, reciclare și reutilizare.

În ceea ce privește cazul specific al deșeurilor de ambalaje din plastic, inițiativa completează, de asemenea, resursa proprie bazată pe plastic nereciclat în conformitate cu Decizia (UE, Euratom) 2020/2053 privind sistemul de resurse proprii ale Uniunii Europene. Această resursă proprie stimulează statele membre să instituie măsuri de reducere a cantității de deșeuri de ambalaje din plastic nereciclate de pe teritoriul lor. 2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE •Temeiul juridic Temeiul juridic al propunerii îl constituie articolul 114 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE). În conformitate cu noua abordare privind produsele anunțată în Pactul verde european1 și în planul de acțiune privind economia circulară, propunerea acoperă întregul ciclu de viață al ambalajelor. Aceasta urmează abordarea legislației „tradiționale” privind piața internă prin crearea unor condiții armonizate pentru introducerea pe piață a ambalajelor. Cu toate acestea, luând în considerare întregul ciclu de viață al ambalajelor, această abordare a pieței interne se extinde până la sfârșitul ciclului de viață, creând astfel o adevărată piață internă a ambalajelor, fără obstacole în calea liberei circulații și cu condiții egale de producție, comercializare și tratare a deșeurilor în întreaga UE. Articolul 114 din TFUE constituie temeiul juridic al Directivei 94/62/CE privind ambalajele și deșeurile de ambalaje, aflată în vigoare. Acest articol permite UE să armonizeze normele și măsurile administrative în toate statele membre. Acest temei juridic va permite abordarea unei serii de aspecte-cheie ale pieței interne care împiedică aplicarea armonizată a normelor privind ambalajele, inclusiv: (i) cerințe de sustenabilitate, (ii) criterii armonizate pentru ecomodularea taxelor în cadrul schemelor de răspundere extinsă a producătorilor, (iii) cerințe de etichetare armonizate; și (iv) cerințe privind sfârșitul ciclului de viață pentru finalizarea acestei abordări bazate pe ciclul de viață. Lăsând la latitudinea statelor membre cerințele administrative detaliate, propunerea reglementează aspectele a căror armonizare va împiedica denaturările pieței și va înlătura obstacolele în calea liberei circulații. Un astfel de aspect este răspunderea extinsă a producătorilor, în cazul căreia normele armonizate – inclusiv în ceea ce privește raportarea – vor elimina barierele din calea operatorilor economici care vând ambalaje în mai multe state membre sau în întreaga UE, cauzate de norme diferite de la un stat membru la altul. De asemenea, este necesară stabilirea unui cadru comun pentru sistemele de colectare, garanție și returnare a ambalajelor, precum și pentru sistemele de reutilizare, atât pentru a atinge obiectivele de mediu, cât și pentru a crea condiții egale pentru întreprinderile care își desfășoară activitatea pe piețele respective. Acest cadru comun va avea un impact major asupra posibilității de reciclare a ambalajelor și asupra disponibilității materiilor prime secundare. •Subsidiaritate (pentru competență neexclusivă) Preocupările și problemele de mediu legate de ambalaje (și anume barierele în calea pieței interne și a economiei circulare, cantitățile tot mai mari de deșeuri de ambalaje și alte aspecte negative) nu pot fi abordate în mod suficient de către statele membre în mod individual. Fiind caracterizată de niveluri ridicate ale schimburilor comerciale între statele membre, piața ambalajelor din UE este, în multe privințe, mai degrabă o piață mare decât 27 de piețe individuale. Deși inițiativele naționale abordează unele dintre aceste provocări, ele creează, de asemenea, o fragmentare suplimentară a pieței interne. Stabilirea unor cerințe comune la nivelul UE va avea o valoare adăugată clară, deoarece va asigura buna funcționare a pieței interne și, prin urmare, condiții de concurență echitabile pentru operatorii economici (de exemplu, producători, furnizori, comercianți cu amănuntul). Având în vedere cerințele și obiectivele stabilite la nivelul UE, tranziția către ambalaje durabile va fi coerentă în toate statele membre, creând o piață eficientă. •Proporționalitatea Măsurile propuse sunt menite să ofere certitudinea în materie de reglementare necesară pentru a încuraja investițiile la scară largă în soluții de ambalaje durabile. Acestea abordează întregul lanț valoric al ambalajelor, asigurând, totodată, un nivel ridicat de protecție a mediului și a sănătății umane. Obiectivul prezentei inițiative este de a moderniza și consolida cadrul legislativ existent pentru a permite economii de scară prin abordări comune, oferind în același timp industriei și statelor membre flexibilitatea necesară, atunci când acest lucru este necesar pentru inovare sau din cauza circumstanțelor locale. Pentru unele dintre opțiunile de politică propuse, se consideră că o abordare graduală în ceea ce privește consolidarea cerințelor respectă cel mai bine principiul proporționalității. Prin urmare, propunerea include o creștere treptată a nivelului de ambiție și a cerințelor, cum ar fi cerința privind sustenabilitatea ambalajelor reciclabile și reanalizarea necesității unor derogări de la limitele de concentrație pentru substanțele care prezintă motive de îngrijorare din anumite materiale de ambalare. În general, măsurile propuse nu depășesc ceea ce este necesar pentru a asigura conformitatea cu reglementările, garantând în același timp protecția sănătății umane și a mediului. •Alegerea instrumentului În pofida măsurilor sale concrete, legislația actuală nu și-a atins obiectivele în materie de mediu și de piață internă. Abordările naționale diferite ale anumitor state membre în ceea ce privește transpunerea și măsurile unilaterale de politică în materie de ambalare au condus la cadre de reglementare naționale inegale. Se preconizează că această tendință va continua, având în vedere provocările la adresa sustenabilității ambalajelor, prezentate în raportul de evaluare a impactului, în special cantitățile tot mai mari de deșeuri de ambalaje, barierele în calea circularității ambalajelor și nivelul scăzut de utilizare a conținutului reciclat în ambalajele din plastic. Diversele norme naționale reduc eficacitatea politicii și periclitează instituirea eficace a unei economii circulare. Deficiențele directivei actuale în materie de reglementare (de exemplu, cerințele esențiale prost concepute pentru ambalare și dificultățile întâmpinate de statele membre în asigurarea respectării acestora) au arătat în mod clar că armonizarea este necesară și că normele armonizate ar trebui să ia forma unui regulament, mai degrabă decât a unei revizuiri a directivei actuale. Pentru a promova în continuare trecerea la o economie circulară și cu emisii scăzute de dioxid de carbon și pentru a elimina barierele din calea pieței interne, este necesar un nou set cuprinzător de soluții de reglementare, inclusiv cerințe specifice pentru întreprinderi. Trecerea la un regulament care să stabilească norme armonizate este susținută cu convingere de toate părțile interesate din mediul de afaceri. Un regulament va garanta că toate cele 27 de state membre își îndeplinesc obligațiile în același timp și în același mod. Cerințele identice pentru toți actorii de pe piață vor oferi securitatea juridică necesară, vor reduce denaturarea concurenței și vor transmite semnale clare actorilor de pe piață din afara UE care intenționează să introducă produse pe piața UE. De asemenea, Comisia va fi mandatată să elaboreze măsuri de punere în aplicare pentru a detalierea suplimentară a regulamentului, dacă este necesar, astfel încât să poată fi stabilite rapid norme comune. 3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI •Evaluări ex post/verificarea adecvării legislației existente

O verificare a adecvării efectuată în 2014 a identificat deficiențe ale cerințelor esențiale pentru ambalaje și a recomandat ca acestea să fie „mai concrete și mai ușor de aplicat”, observând că consolidarea cerințelor esențiale ar fi „un instrument esențial pentru obținerea unei performanțe de mediu mai bune a ambalajelor”. Cu toate acestea, modificarea Directivei 94/62/CE în 2018 nu a abordat în mod direct aceste deficiențe, ci mai degrabă a introdus trei clauze de revizuire: (1) examinarea fezabilității consolidării cerințelor esențiale în vederea, printre altele, a îmbunătățirii proiectării în vederea reutilizării și a promovării reciclării de înaltă calitate, precum și a consolidării punerii lor în aplicare; (2) examinarea fezabilității stabilirii de obiective cantitative privind reutilizarea ambalajelor și a oricăror măsuri suplimentare pentru a promova reutilizarea ambalajelor; și (3) evaluarea eficacității măsurilor care vizează reducerea consumului de pungi de transport din plastic subțire și examinarea altor modalități posibile de realizare a acestui obiectiv. De asemenea, clauzele de revizuire au acordat Comisiei un mandat de a prezenta o propunere legislativă cu privire la aceste aspecte, dacă este cazul. În aprilie 2020, Comisia a publicat un studiu de evaluare privind eficacitatea cerințelor esențiale pentru ambalaje și deșeuri de ambalaje și propuneri de consolidare. Principalele constatări ale evaluării au contribuit la definirea problemei și la elaborarea setului inițial de măsuri pentru evaluarea impactului. Acest studiu a contribuit la evaluarea inițială a impactului publicată de Comisie la 11 iunie 2020. Prezenta propunere include măsuri care abordează problemele identificate în cadrul verificării adecvării și în studiul de evaluare din 2020, precum și alte măsuri identificate în evaluarea impactului și în consultarea extinsă a părților interesate. •Consultarea părților interesate Evaluarea impactului care însoțește Directiva 94/62/CE privind ambalajele și deșeurile de ambalaje a implicat o consultare aprofundată a părților interesate pentru a se asigura că au fost prezentate și luate în considerare opiniile unei game largi de organizații. La consultare au contribuit peste 800 de organizații cu peste 1 800 de puncte de contact. Printre metodele specifice și mai ample utilizate pentru consultarea părților interesate s-au numărat: colectarea de feedback cu privire la evaluarea inițială a impactului, un chestionar public, un chestionar pentru statele membre, ateliere online și seminare online, precum și interviuri individuale. Consultarea privind evaluarea inițială a impactului a generat 110 răspunsuri, iar o consultare publică deschisă a generat 425 de răspunsuri. De asemenea, a fost efectuată o consultare specifică pentru a consolida baza de date concrete, care a implicat, printre alte evenimente, colectarea de feedback mai specializat de la grupuri specifice de părți interesate în cursul atelierelor cu părțile interesate. În iunie 2021 au avut loc șase seminare online cu părțile interesate pentru a prezenta și a colecta feedback cu privire la rezultatele intermediare ale studiului. Peste 950 de persoane (din 250 de organizații) au participat la aceste seminare online, iar aproape 100 de organizații au oferit feedback detaliat și documente de poziție. La 30 mai 2022 a avut loc un atelier suplimentar la care au participat 517 participanți, în cursul căruia au intervenit 50 de părți interesate. În paralel, atât consultantul care sprijină evaluarea impactului realizată de Comisie, cât și departamentele relevante ale Comisiei au efectuat consultări specifice suplimentare cu experți din statele membre, părți interesate, ONG-uri și asociații ale consumatorilor. Majoritatea părților interesate au considerat că evoluțiile tehnologice, economice și sociale justifică crearea unui nou cadru de reglementare privind ambalajele. Majoritatea au convenit, de asemenea, asupra necesității unei armonizări suplimentare a normelor existente și au solicitat un cadru european care să acopere întregul ciclu de viață al ambalajelor și întregul lanț valoric. Multe părți interesate au considerat că acest cadru ar trebui să includă norme comune mai stricte privind sustenabilitatea ambalajelor pentru a asigura funcționarea pieței interne a UE și au subliniat necesitatea unei abordări comune în ceea ce privește definirea posibilității de reciclare a ambalajelor, în special abordarea bazată pe criterii de „proiectare în vederea reciclării”. Mai precis, reprezentanții industriei au subliniat necesitatea: (i) unui cadru juridic stabil și armonizat care să asigure securitatea investițiilor; (ii) unor condiții de concurență echitabile care să încurajeze producția de ambalaje durabile; și (iii) funcționării eficiente a piețelor de reciclare pentru a îmbunătăți disponibilitatea și calitatea materiilor prime secundare. Reprezentanții societății civile au solicitat punerea în aplicare cu eficacitate a ierarhiei deșeurilor în lanțul valoric al ambalajelor, cu măsuri de stimulare a prevenirii generării de deșeuri de ambalaje și a reutilizării acestora. Concluziile detaliate ale consultărilor cu părțile interesate se regăsesc în anexa 2 la evaluarea impactului. •Obținerea și utilizarea expertizei Pe lângă consultarea părților interesate, pentru evaluarea impactului au fost utilizate și alte surse de informații esențiale. Pentru a analiza în continuare diferitele opțiuni, Comisia a angajat consultanți externi în cadrul a două contracte de sprijin. Aceste studii au elaborat „metodologia de modelare a impactului” și „metodologia de referință”. Cea dintâi este utilizată pentru a modela impactul măsurilor propuse, și anume pentru a modela modificarea fluxurilor de masă, costurile financiare, impactul social și de mediu (asupra ocupării forței de muncă). Cea de a doua (metodologia de referință) oferă o imagine de ansamblu a consumului de deșeuri de ambalaje, a generării și gestionării deșeurilor pentru cele 27 de state membre ale UE. Aceasta include atât tendințele istorice bazate pe datele existente, cât și previziunile viitoare până în 2050. Scenariul de referință este, în esență, un scenariu de menținere a politicilor actuale, și anume o modelare a tendințelor viitoare în care toate politicile și măsurile relevante de la nivelul UE și de la nivel național rămân în vigoare, completate de orice propuneri legislative viitoare din partea Comisiei. Un alt studiu justificativ a fost efectuat de Centrul Comun de Cercetare (JRC) al Comisiei pentru a analiza impactul măsurilor care combină simboluri asupra recipientelor pentru deșeuri cu etichetele corespondente de pe ambalaje (acesta din urmă a fost elaborat în cadrul celor două studii menționate mai sus). Consultantul și experții săi au colaborat îndeaproape cu departamentele relevante ale Comisiei pe parcursul diferitelor etape ale studiului. Au fost colectate date și observații suplimentare prin interviuri specifice cu părțile interesate și prin consultări aprofundate cu statele membre. Posibilele măsuri privind pungile de transport din plastic au fost elaborate pentru prima dată în „Studiul privind punerea în aplicare a Directivei privind pungile din plastic”, combinat cu Studiul preliminar pentru evaluarea fezabilității unor măsuri suplimentare ale UE privind prevenirea generării de deșeuri și punerea în aplicare a Directivei privind pungile din plastic, iar în cadrul celui de-al doilea studiu de sprijin a fost efectuată o evaluare a impactului măsurilor propuse. În sfârșit, au fost elaborate măsuri privind ambalajele compostabile în cadrul studiului din 2020 privind „Relevanța produselor și ambalajelor din plastic de consum biodegradabile și compostabile într-o economie circulară”. Acest studiu a oferit, de asemenea, o nouă sursă de inspirație pentru Comunicarea Comisiei referitoare la un cadru de politică al UE privind bioplasticul, materialele plastice biodegradabile și compostabile. •Evaluarea impactului Propunerea se bazează pe o evaluare a impactului. După ce a abordat observațiile Comitetului de control normativ din avizul său negativ din 13 mai 2022 și a efectuat modificările și completările necesare, evaluarea impactului a primit un aviz pozitiv cu rezerve la 30 septembrie 2022. Evaluarea impactului a identificat trei probleme principale: (1)creșterea nivelului generării de deșeuri de ambalaje: Directiva 94/62/CE nu a reușit să inverseze această tendință, în pofida dispozițiilor specifice privind reducerea la minimum a ambalajelor. Tendința de creștere a fost accentuată de noile obiceiuri de consum (de exemplu, consumul „la pachet”, creșterea vânzărilor online și a livrărilor la domiciliu);

(2)obstacole în calea reciclării și reutilizării ambalajelor: printre acestea se numără factori precum utilizarea sporită a caracteristicilor de proiectare a ambalajelor care împiedică reciclarea, creșterea contaminării încrucișate a fluxurilor de reciclare compostabile, substanțele din ambalaje care pot fi periculoase și etichetarea neclară a ambalajelor pentru sortare. Prin urmare, prioritatea reutilizării și reciclării în raport cu valorificarea și depozitarea deșeurilor nu este încă pe deplin pusă în aplicare; (3)calitatea scăzută a reciclării ambalajelor din plastic și utilizarea scăzută a materiilor prime secundare: acest lucru limitează capacitatea UE de a reduce utilizarea materialelor prime virgine în ambalajele noi. Disfuncționalitățile pieței și deficiențele cadrului de reglementare actual împiedică rentabilitatea activităților de reciclare și afectează investițiile în tehnologie și logistică de aprovizionare necesare pentru a asigura colectarea, sortarea și reciclarea ambalajelor la un nivel înalt de calitate. Având în vedere cele de mai sus, obiectivele generale ale prezentei propuneri legislative sunt reducerea impactului negativ asupra mediului al ambalajelor și al deșeurilor de ambalaje, îmbunătățind în același timp funcționarea pieței interne. Obiectivele specifice sunt următoarele: (i) reducerea generării de deșeuri de ambalaje; (ii) promovarea unei economii circulare a ambalajelor într-un mod eficient din punctul de vedere al costurilor; și (iii) promovarea utilizării conținutului reciclat în ambalaje. Evaluarea impactului a compilat toate măsurile posibile pentru analiză, pe baza a trei studii efectuate de un consultant extern, a unor ateliere cu părțile interesate, a unei consultări publice online și a unor interviuri specifice. Măsurile diverse, complexe și adesea interconectate au fost grupate în trei opțiuni de politică, care sunt comparate cu un scenariu de statu-quo. Opțiunile 1-3 sporesc cerințele în ceea ce privește eficacitatea de mediu a acestora, dar și sarcina de punere în aplicare și caracterul lor intruziv, după cum urmează: ·opțiunea 1 stabilește măsuri de creștere a standardizării și stabilește cerințe esențiale mai clare, care tind să fie condiții prealabile pentru măsurile din alte grupuri; ·opțiunea 2 stabilește obiective obligatorii de reducere a deșeurilor, reutilizare pentru anumite sectoare și conținut minim reciclat în ambalajele din plastic, cerințe de asigurare a posibilității totale de reciclare până în 2030 și norme armonizate privind produsele; ·opțiunea 3 stabilește obiective obligatorii mai ridicate decât opțiunea 2 și cerințe suplimentare privind produsele. Principalele opțiuni de politică pentru factorii de decizie din cele 27 de state membre ale UE în cele trei domenii de intervenție sunt obiectivele naționale de reducere a deșeurilor, obiectivele de reutilizare pentru operatorii economici din anumite sectoare, măsurile de creștere a posibilității de reciclare și obiectivele privind conținutul reciclat din ambalajele din plastic. Dintre măsurile de facilitare, opțiunile politice remarcabile sunt sistemele obligatorii de garanție-returnare și normele de etichetare pentru a facilita sortarea de către consumatori. Măsurile cuprinse în fiecare opțiune sunt prezentate în tabelul următor. Pentru a demonstra interconexiunile dintre acestea, măsurile alternative au același număr, de exemplu M2b și M2c. Măsurile privind principalele opțiuni de politică sunt marcate cu caractere aldine. Opțiunea 1: O mai bună standardizare și cerințe esențiale mai clare Opțiunea 2: Obiective obligatorii și cerințe mai stricte Opțiunea 3: Obiective și cerințe ambițioase M5: Reducerea la minimum a spațiului liber în ambalaje în anumite sectoare, inclusiv comerțul electronic M1: Actualizarea cerințelor esențiale pentru reducerea la minimum a utilizării în exces a ambalajelor M10a: Revizuirea standardului CEN pentru definirea ambalajelor reutilizabile M19: clarificarea definiției activității de reutilizare în raport cu activitatea de „pregătire pentru reutilizare” M8b: Obiective de reutilizare obligatorii pentru anumite grupuri de ambalaje pentru 2030/2040 în anumite sectoare + M19 + M10a + M10b: Definiții și cerințe obligatorii privind formatele ambalajelor reutilizabile stabilite în legislația UE și standarde pentru anumite formate + M10c: Definiție și standarde obligatorii pentru sistemele de reutilizare M7: Eliminarea treptată a ambalajelor evitabile/inutile M2b: Obiectivul obligatoriu de reducere cu 19 % a deșeurilor de ambalaje pe cap de locuitor în 2030 comparativ cu scenariul de referință + M1 + M5 M8c: Obiective obligatorii la nivel înalt de creștere a gradului de reutilizare a ambalajelor până în 2030/2040 în anumite sectoare + M10a + M10b + M10c + M19 M2c: Obiectivul obligatoriu de reducere cu 23 % a deșeurilor de ambalaje pe cap de locuitor în 2030 comparativ cu scenariul de referință + M1 + M5 + M7 + M3: Interzicerea, până în 2030, a celor mai grele ambalaje pentru anumite articole, pe baza alternativelor mai ușoare existente M21a: Toate ambalajele trebuie să fie reutilizabile sau reciclabile până în 2030 – clarificarea cerințelor esențiale și definirea posibilității de reciclare + M21b: Toate ambalajele reutilizabile trebuie să fie reciclabile începând cu 2030 M22a: Definiția calitativă a ambalajelor reciclabile M28: Clarificarea caracterului biodegradabil și compostabil și actualizarea cerințelor esențiale respective și a standardului EN 13432 M29a: Permiterea materialelor plastice compostabile și convenționale pentru anumite tipuri de ambalaje M22b: Definirea ambalajelor reciclabile pe baza criteriilor de proiectare în vederea reciclării (DfR), completată de procedura de evaluare a posibilității de reciclare și o listă negativă a caracteristicilor ambalajelor nereciclabile + M21a + M21b + M22a + M23: Armonizarea criteriilor de modulare a taxelor REP M29d: Compostare obligatorie pentru anumite tipuri de ambalaje din plastic selectate și facilitarea compostării pentru restul de materiale plastice compostabile sau convenționale + M28 M22c: Definiția cantitativă a ambalajelor reciclabile +M21a + M21b + M22a + M23 M29b: Compostare obligatorie pentru toate tipurile de ambalaje din plastic selectate + M28 M37: Definirea conținutului reciclat și a metodei de măsurare M35em: Obiective ample privind conținutul reciclat din ambalajele din plastic bazate pe sensibilitatea la contact pentru 2030 și 2040 + M37 M35eh: Obiective ample, cu un nivel mai ridicat de ambiție, privind conținutul reciclat din ambalajele din plastic bazate pe sensibilitatea la contact pentru 2030 și 2040 + M37 Mx: Actualizarea etichetării actuale pe bază de materiale: Eliminarea codurilor alfanumerice pentru sortatorii de deșeuri M31: Actualizarea definițiilor privind substanțele periculoase M32a: Extinderea informațiilor privind substanțele periculoase Ma&b: SGR obligatoriu și cerințe minime pentru toate SGR M27c-y: Etichetare armonizată a produselor și a recipientelor pentru deșeuri pentru a facilita sortarea de către consumatori (sistem avansat de pictograme nordice) + Mx + Mk: Restricții privind utilizarea etichetelor neclare M12-u: Etichetare armonizată și obligatorie pentru ambalajele reutilizabile M38-j: Criterii de etichetare pentru conținutul reciclat M32b: Notificarea substanțelor care prezintă motive de îngrijorare din ambalaje + M33a: Restricții privind substanțele în temeiul REACH + M31 M40b: Criterii minime obligatorii privind achizițiile publice verzi pentru ambalajele produselor și serviciilor prioritare M42b: Armonizarea sistemului de raportare privind răspunderea extinsă a producătorilor MPCB: Extinderea obligației de raportare privind PCB Mc: Utilizarea cu prioritate a ambalajelor reciclate din SGR + Ma&b M26cc: Sisteme de colectare a deșeurilor alternative la SGR +Mx + M12-u + M38-j + M27c-y + Mk M32c: Notificarea tuturor substanțelor din ambalaje + M33b: Restricții privind substanțele în temeiul Directivei revizuite privind ambalajele și deșeurile de ambalaje + M31 M40c: Criterii minime obligatorii privind achizițiile publice verzi pentru ambalajele tuturor produselor și serviciilor. M34b: Cerința de raportare obligatorie pentru conținutul reciclat pentru toate ambalajele + M42b + MPCB Pe baza evaluării impactului măsurilor, Comisia este în favoarea opțiunii 2. •Adecvarea reglementărilor și simplificarea Măsurile propuse au niveluri diferite ale sarcinii administrative, care ar rezulta în principal din monitorizarea și raportarea conformității, atât pentru autoritățile publice, cât și pentru întreprinderi. În același timp, prezenta propunere utilizează pe deplin digitalizarea pentru a reduce sarcina administrativă. De exemplu, se preconizează adoptarea de către Comisie a unui act de punere în aplicare pentru a stabili condițiile de identificare a compoziției materialelor ambalajelor prin intermediul tehnologiilor digitale de marcare. De asemenea, se recomandă ca ambalajele reutilizabile să aibă coduri QR sau mijloace echivalente pentru a facilita valorificarea acestora și etichete specifice armonizate care să informeze în mod corespunzător consumatorii cu privire la posibilitatea de reutilizare a ambalajelor și la disponibilitatea sistemelor de reutilizare. În plus, etichetarea armonizată a ambalajelor în vederea sortării de către consumatori ar trebui să îmbunătățească separarea deșeurilor și să reprezinte o simplificare semnificativă pentru operatori. •Drepturi fundamentale Propunerea nu are consecințe asupra protecției drepturilor fundamentale. 4.IMPLICAȚIILE BUGETARE Fișa financiară inclusă prezintă implicațiile bugetare detaliate și resursele umane și administrative necesare pentru prezenta propunere. Comisia Europeană, în special Direcția Generală Mediu (DG ENV), va fi responsabilă de negocierea regulamentului prin procedura obișnuită de codecizie, precum și de punerea în aplicare generală a acestuia și de adoptarea tuturor actelor de punere în aplicare și a actelor delegate avute în vedere în acesta. Printre alte departamente și agenții care vor furniza contribuții se numără Eurostat, Centrul Comun de Cercetare (JRC) și Agenția Europeană pentru Produse Chimice (ECHA).

Simulările financiare actuale se bazează pe trei posturi de administrator (AD) echivalent normă întreagă numai pentru a realiza: (i) negocierea și punerea în aplicare generală a regulamentului; și (ii) lucrările pregătitoare pentru elaborarea legislației secundare. Se preconizează că sarcinile tehnice vor fi îndeplinite de doi experți naționali detașați în echivalent normă întreagă (având în vedere calendarul preconizat) și de doi agenți contractuali. Costurile cu personalul Comisiei se ridică la un total de 6 537 000 EUR, pe baza celor mai recente grile de salarizare, care sunt puse la dispoziția publicului. 5.ALTE ELEMENTE •Planuri de punere în aplicare și măsuri de monitorizare, evaluare și raportare Propunerea include mai multe dispoziții pentru a îmbunătăți monitorizarea și înțelegerea fluxurilor de ambalaje. Acestea se vor adăuga cerințelor existente de calcul și de raportare pentru statele membre în temeiul Deciziilor 2005/270/CE și 2018/896/CE ale Comisiei. Aceste decizii vor trebui înlocuite pentru a include cerințe de raportare suplimentare necesare pentru a sprijini monitorizarea și punerea în aplicare pe deplin a cerințelor de fond legate de: (1) pungile de transport din plastic (și anume raportare defalcată și obligatorie și diferite categorii de pungi de transport din plastic); (2) rata de colectare a ambalajelor care fac obiectul obligației de instituire a sistemelor de garanție-returnare; și (3) date referitoare la categorii specifice de ambalaje, care sunt necesare pentru a dezvolta metodologia de evaluare a posibilității de reciclare a ambalajelor. Pentru a sprijini monitorizarea răspunderii extinse a producătorilor (REP) la nivelul statelor membre și a armoniza cerințele în materie de REP pentru a le face mai eficace în întreaga UE, prezenta inițiativă propune, de asemenea, o cerință de înregistrare pentru operatorii economici (producători) și organizațiile lor care implementează răspunderea extinsă a producătorilor atunci când pun la dispoziție ambalaje pe o piață a unui stat membru pentru prima dată. Aceasta este însoțită de cerințe armonizate de raportare către autoritățile naționale a datelor referitoare la aceste ambalaje. Acest lucru va reduce sarcina administrativă a producătorilor care trebuie în prezent să se adapteze la cerințele naționale din ce în ce mai divergente privind raportarea REP și va permite statelor membre să își îndeplinească obligațiile de raportare și să furnizeze nivelul necesar de granularitate a datelor pentru a sprijini viitoarele ajustări ale politicilor, în special în ceea ce privește posibilitatea de reciclare a ambalajelor. Propunerea limitează raportarea datelor privind obiectivele de reutilizare și de reumplere la cele prezentate autorităților competente de operatorii economici care au această obligație; nu se are în vedere nicio raportare suplimentară către Comisie. Normele de calcul vor fi adoptate de Comisie prin acte de punere în aplicare. • Explicare detaliată a dispozițiilor specifice ale propunerii Capitolul I stabilește dispozițiile generale. Articolul 1 stabilește obiectul prezentului regulament. Acesta explică faptul că introduce cerințe pe parcursul întregului ciclu de viață al ambalajelor în ceea ce privește durabilitatea mediului și etichetarea, pentru a permite introducerea pe piață a ambalajelor, precum și cerințe privind răspunderea extinsă a producătorilor, colectarea, tratarea și reciclarea deșeurilor de ambalaje. În acest articol se explică faptul că prezentul regulament contribuie la funcționarea eficientă a pieței interne, urmărind în același timp obiectivele de mediu în ceea ce privește prevenirea sau reducerea impactului negativ al ambalajelor și al deșeurilor de ambalaje asupra mediului și a sănătății umane. Astfel, regulamentul contribuie la tranziția către o economie circulară în conformitate cu ierarhia deșeurilor. Articolul 2 prevede că prezentul regulament se aplică tuturor ambalajelor, indiferent de materialul utilizat, precum și tuturor deșeurilor de ambalaje. Articolul 3 stabilește definițiile necesare în sensul prezentului regulament. O parte dintre aceste definiții sunt preluate din noul cadru legislativ [Regulamentul (CE) nr. 765/2008 și Decizia nr. 768/2008/CE], din directiva abrogată privind ambalajele și deșeurile de ambalaje sau din legislația de existentă a Uniunii (cum ar fi Directiva-cadru privind deșeurile și Regulamentul privind supravegherea pieței). Este introdus un set de definiții noi, în special pentru a pune în aplicare principalele măsuri ale prezentei inițiative, cu accent pe ambalajele reciclabile, utilizarea conținutului reciclat în ambalajele din plastic, ambalajele reutilizabile și prevenirea generării de deșeuri de ambalaje. Articolul 4 stabilește principiul liberei circulații pe piața unică a ambalajelor care respectă cerințele de sustenabilitate și cerințele de etichetare prevăzute în prezentul regulament. Capitolul II conține cerințe de sustenabilitate pentru ambalaje. Articolul 5 stabilește cerințe pentru substanțele din ambalaje, în special o restricție privind nivelul concentrației de plumb, cadmiu, mercur și crom hexavalent. Comisia este împuternicită să adopte acte delegate care să reducă nivelul acestei restricții, precum și să stabilească derogări de la aceasta. Articolul 6 impune ca ambalajele să fie reciclabile și stabilește cerințele care vor trebui îndeplinite într-o abordare în două etape. Începând cu 1 ianuarie 2030, ambalajele vor trebui să respecte criteriile de proiectare în vederea reciclării și, începând cu 1 ianuarie 2035, cerințele vor fi ajustate în continuare pentru a se asigura că ambalajele reciclabile sunt, de asemenea, colectate, sortate și reciclate în mod suficient și eficace („reciclate la scară largă”). Criteriile de proiectare a reciclării și metodologia de evaluare a reciclării ambalajelor la scară largă vor fi stabilite în acte delegate care urmează să fie adoptate de Comisie. Aplicarea diferită a acestor dispoziții este necesară pentru a adopta legislația necesară care detaliază cerințele privind posibilitatea de reciclare și pentru a acorda suficient timp industriei în vederea adaptării la noile norme. Această dispoziție stabilește, de asemenea, regula conform căreia contribuțiile financiare care trebuie plătite de producători pentru a-și respecta obligațiile în materie de răspundere extinsă a producătorilor sunt modulate pe baza claselor de performanță în ceea ce privește posibilitatea de reciclare din cadrul criteriilor de proiectare în vederea reciclării, care vor fi actualizate pentru a include praguri privind posibilitatea de reciclare la scară largă care urmează să fie aplicate începând din 2035. În sfârșit, se stabilesc norme specifice pentru ambalajele inovatoare pentru care cerințele privind posibilitatea de reciclare trebuie să fie documentate numai după cinci ani de la prima introducere a acestora pe piață. În plus, ambalajele primare care corespund definiției ambalajului primar de la articolul 4 punctul 25 din Regulamentul (UE) 2019/6, precum și ambalajele din plastic pentru produse sensibile la contact ale dispozitivelor medicale care intră sub incidența Regulamentului (UE) 2017/745 și ale dispozitivelor medicale pentru diagnostic in vitro care intră sub incidența Regulamentului (UE) 2017/746 sunt exceptate de la cerințele privind posibilitatea de reciclare stabilite în temeiul prezentului articol până în 2034, pentru a ține seama de considerentele privind sănătatea umană și animală și siguranța. Articolul 7 prevede că, începând cu 1 ianuarie 2030, ambalajele din plastic trebuie să conțină o anumită cantitate minimă de conținut reciclat recuperat din deșeurile de plastic postconsum, pe unitate de ambalaj din plastic; ambalajele specifice au fost exceptate, după caz. Aceste cantități cresc până la 1 ianuarie 2040, iar derogările ar trebui revizuite. Comisia va adopta un act de punere în aplicare pentru a stabili metodologia de calcul și verificarea procentului de conținut reciclat recuperat din deșeurile de plastic postconsum și formatul documentației tehnice aferente. Această dispoziție împuternicește, de asemenea, Comisia să adopte acte delegate pentru a modifica procentul minim de conținut reciclat recuperat din deșeurile de plastic postconsum. Articolul 8, coroborat cu definiția de la articolul 3, definește condițiile în care ambalajele pot fi considerate compostabile și prevede că filtrele de cafea sub formă de capsule, etichetele adezive aplicate pe fructe și legume și pungile de transport din plastic foarte subțire trebuie să fie compostabile în termen de 24 de luni de la intrarea în vigoare a prezentului regulament. Cu excepția pungilor de transport din plastic subțire, alte ambalaje pentru care s-a acordat o flexibilitate statelor membre, sunt eligibile pentru reciclarea materialelor. De asemenea, Comisia este împuternicită să adopte acte delegate pentru a modifica lista ambalajelor care trebuie să fie compostabile. Articolul 9 prevede că greutatea și volumul ambalajelor trebuie reduse la minimum, ținând seama în mod corespunzător de siguranța și funcționalitatea ambalajelor. Respectarea acestei obligații se dovedește prin documentația tehnică. Articolul 10 stabilește cerințele pentru ambalajele reutilizabile. Una dintre cerințe este, de exemplu, ca ambalajele să fie concepute, proiectate și introduse pe piață cu scopul de a fi reutilizate sau reumplute de un număr maxim de ori. Ambalajele reutilizabile trebuie, de asemenea, să facă parte dintr-un sistem de reutilizare care respectă condițiile minime stabilite în anexa VI la prezentul regulament. Capitolul III stabilește cerințele privind etichetarea, marcarea și informarea.

Articolul 11 impune ca ambalajele să fie marcate cu o etichetă care să conțină informații privind materialele din compoziția sa, pentru a facilita sortarea de către consumatori. Aceleași etichete se aplică pe recipientele pentru deșeuri, astfel încât consumatorul să poată identifica cu ușurință calea adecvată de eliminare (articolul 12). Eticheta armonizată este concepută, de asemenea, pentru a informa, la alegerea fabricantului, cu privire la conținutul reciclat din ambalajele din plastic. Ambalajele reutilizabile trebuie să poarte un cod QR sau un alt tip de suport de date care să permită accesul la informațiile relevante care facilitează reutilizarea acestora. Comisia este împuternicită să stabilească, prin acte de punere în aplicare, cerințe și formate de etichetare armonizate pentru ambalaje și recipientele pentru deșeuri, precum și pentru identificarea materialelor din compoziția ambalajelor prin intermediul tehnologiilor digitale de marcare. Capitolul IV stabilește obligațiile operatorilor economici, iar dispozițiile sunt în cea mai mare parte dispoziții standard din Decizia 768/2008/CE. Cu toate acestea, merită menționate articolul 14 și articolele 21-28. Articolul 14 impune furnizorilor de ambalaje sau de materiale de ambalare să furnizeze fabricantului toate informațiile și documentele necesare pentru ca fabricantul să demonstreze conformitatea ambalajului. Articolul 21 prevede că operatorii economici care furnizează produse distribuitorilor finali sau utilizatorilor finali în ambalaje grupate, pentru transport sau pentru comerț electronic trebuie să se asigure că raportul dintre spațiul gol din ambalaj și produsul (produsele) ambalat(e) este de maximum 40 %. Articolul 22 prevede că operatorii economici nu ar trebui să introducă pe piață ambalaje în formatele și în scopurile enumerate în anexa V la regulament. Comisia este împuternicită să modifice această listă prin adoptarea unui act delegat. Articolele 23 și 24 impun ca operatorul economic care introduce pe piață ambalaje reutilizabile să asigure existența unui sistem de reutilizare a ambalajelor respective. De asemenea, operatorii economici care utilizează ambalaje reutilizabile instituie un sistem de reutilizare a acestor ambalaje sau participă la un astfel de sistem. Cerințele privind sistemul de reutilizare și de recondiționare a ambalajelor reutilizabile sunt prevăzute în anexa VI la regulament. Articolul 25 impune operatorilor economici care oferă produse spre cumpărare prin reumplere să furnizeze anumite informații utilizatorilor finali și să asigure conformitatea stațiilor de reumplere cu cerințele prevăzute în anexa VI partea C. Articolul 26 stabilește o serie de obiective privind reutilizarea și reumplerea pentru diferite sectoare și formate de ambalaje. De asemenea, acesta stabilește derogări de la obligația de a îndeplini obiectivele privind reutilizarea și reumplerea. Comisia poate adopta acte delegate care să stabilească obiective mai specifice în materie de reutilizare și derogări suplimentare. Articolele 27 și 28 stabilesc normele privind calcularea atingerii diferitelor obiective de reutilizare și de reumplere prevăzute la articolul 26 și privind raportarea către autoritatea competentă cu privire la obiectivele respective. Până la 31 decembrie 2028, Comisia adoptă un act de punere în aplicare care stabilește normele detaliate de calcul și metodologia privind obiectivele prevăzute la articolul 26. Capitolul V (articolul 29) prevede că, până la 31 decembrie 2025, consumul anual de pungi de transport din plastic subțire nu poate depăși 40 de astfel de pungi pe persoană. Statele membre pot exclude de la obligația de a îndeplini obiectivul privind pungile de transport din plastic foarte subțire, care sunt necesare din motive de igienă sau sunt furnizate ca ambalaje de vânzare pentru alimente în vrac pentru a preveni risipa de alimente. Capitolul VI privind conformitatea ambalajelor constă, în cea mai mare parte, în dispoziții standard din Decizia 768/2008/CE privind modul de evaluare a conformității ambalajelor. Acesta se referă la: – utilizarea unor metode fiabile, exacte și reproductibile pentru încercări, măsurători și calcule (articolul 30); – standarde armonizate care oferă o prezumție de conformitate (articolul 31); – posibilitatea Comisiei de a adopta specificații tehnice comune în cazul în care nu sunt disponibile standarde armonizate (articolul 32); – procedura de evaluare a conformității (articolul 33); și – declarația de conformitate UE (articolul 34). Capitolul VII se referă la gestionarea ambalajelor și a deșeurilor de ambalaje. Articolul 35 impune statelor membre să desemneze o autoritate competentă pentru punerea în aplicare și asigurarea respectării obligațiilor care decurg din articolele 29-26 și din capitolul VII. Articolul 36 se referă la raportul de alertă timpurie, care urmează să fie elaborat de Comisie în cooperare cu Agenția Europeană de Mediu, cu privire la progresele înregistrate în atingerea obiectivelor prevăzute la articolele 38 și 46. Articolul 37 impune statelor membre să introducă un capitol privind gestionarea ambalajelor și a deșeurilor de ambalaje în planurile lor de gestionare a deșeurilor, astfel cum se prevede la articolul 28 din Directiva 2008/98/CE.

Articolul 38 impune fiecărui stat membru să reducă treptat deșeurile de ambalaje generate pe cap de locuitor în comparație cu deșeurile de ambalaje generate pe cap de locuitor în 2018, cu 5 % până în 2030, cu 10 % până în 2035 și cu 15 % până în 2040. Statele membre pun în aplicare măsuri, cum ar fi instrumente economice și alte măsuri, pentru a oferi stimulente pentru aplicarea ierarhiei deșeurilor, pentru a preveni generarea de deșeuri de ambalaje și pentru a reduce la minimum impactul ambalajelor asupra mediului. Articolul 39 prevede obligația statelor membre de a institui un registru care să servească la monitorizarea respectării de către producătorii de ambalaje a cerințelor prevăzute în capitolul VII. Producătorii, organizațiile care implementează răspunderea extinsă a producătorilor în cazul în care o astfel de organizație a fost desemnată de un producător sau reprezentantul desemnat pentru răspunderea extinsă a producătorilor se înregistrează în registrul statului membru în care producătorul pune la dispoziție ambalaje pentru prima dată. Producătorii care nu sunt înregistrați nu pun la dispoziție ambalaje pe piața unui stat membru. Articolul 40 prevede că producătorii care pun la dispoziție ambalaje pe piață pentru prima dată pe teritoriul unui stat membru vor avea răspunderea extinsă a producătorilor pentru ambalajele lor, în conformitate cu articolele 8 și 8a din Directiva 2008/98/CE. Articolul 41 se referă la organizațiile care implementează răspunderea extinsă a producătorilor. În cazul în care există mai multe organizații care implementează răspunderea extinsă a producătorilor, trebuie să se asigure că acestea își îndeplinesc obligațiile pe întreg teritoriul unui stat membru. Articolul 42 impune producătorilor sau unei organizații desemnată care implementează răspunderea extinsă a producătorilor să solicite o autorizație din partea autorității competente. Articolul 43 impune statelor membre să se asigure că sunt instituite sisteme care să permită returnarea și/sau colectarea tuturor ambalajelor și a deșeurilor de ambalaje de la consumatori, de la alt utilizator final sau din fluxul de deșeuri. Articolul 44 prevede un sistem de garanție-returnare (SGR) pentru sticlele din plastic de unică folosință pentru băuturi cu o capacitate de până la trei litri și pentru recipientele din metal și aluminiu de unică folosință pentru băuturi cu o capacitate de până la trei litri. Propunerea prevede, de asemenea, derogări de la această regulă. Până la 1 ianuarie 2029, statele membre trebuie să se asigure că toate SGR respectă cerințele minime prevăzute în anexa X. Statele membre sunt, de asemenea, autorizate să includă sticla în SGR și ar trebui să se asigure că, atunci când acest lucru este fezabil din punct de vedere tehnic și economic, SGR pentru ambalaje de unică folosință, în special pentru recipientele de unică folosință din sticlă pentru băuturi, sunt de asemenea disponibile pentru ambalajele reutilizabile. Articolul 45 impune statelor membre să ia măsuri pentru a încuraja extinderea sistemelor care permit reutilizarea. Astfel de măsuri pot fi, de exemplu, utilizarea sistemelor de garanție­returnare pentru ambalaje care nu sunt vizate de sistemele de garanție-returnare prevăzute la articolul 44. Articolul 46 stabilește obiective de reciclare a deșeurilor de ambalaje pe care statele membre trebuie să le îndeplinească până la 31 decembrie 2025 și până la 31 decembrie 2030, care sunt identice cu cele din Directiva 94/62/CE. În cazul în care statele membre amână termenele pentru atingerea obiectivelor pentru 2025, acestea trebuie să prezinte un plan de punere în aplicare în conformitate cu anexa XI. Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască planul de punere în aplicare. Articolele 47 și 48 stabilesc normele privind calcularea îndeplinirii obiectivelor de reciclare prevăzute la articolul 46 alineatul (1). Articolul 49 impune producătorilor sau organizațiilor care implementează răspunderea extinsă a producătorilor să pună la dispoziție informații privind prevenirea și gestionarea deșeurilor de ambalaje pentru ambalajele pe care le furnizează pe teritoriul unui stat membru. Articolul 50 se referă la raportarea pentru fiecare an calendaristic de către statele membre către Comisie cu privire la: - atingerea obiectivelor de reciclare; - consumul de pungi de transport din plastic foarte subțire, subțire și gros; - rata de colectare a ambalajelor care fac obiectul obligației de instituire a sistemelor de garanție-returnare și - ambalajele introduse pe piață și ratele de reciclare pentru formatele/tipurile de ambalaje, astfel cum se indică în anexa II partea 3 tabelul 3. Articolul 51 stabilește norme pentru bazele de date privind ambalajele și informațiile pe care acestea trebuie să le conțină. Capitolul VIII se referă la procedurile de salvgardare și se bazează pe dispoziții standard. Capitolul IX (articolul 57) se referă la achizițiile publice verzi și, mai precis, la posibilitatea Comisiei de a adopta acte delegate pentru a stabili cerințe aplicabile contractelor de achiziții publice (de exemplu, specificații tehnice, criterii de selecție, criterii de atribuire etc.), pe baza cerințelor de sustenabilitate prevăzute în prezentul regulament. Capitolul X este un capitol standard cu articole privind actele delegate (articolul 58) și actele de punere în aplicare (articolul 59).

Capitolul XI stabilește modificările aduse Regulamentului (UE) 2019/1020 și Directivei (UE) 2019/904. Capitolul XII este un capitol standard privind dispozițiile finale, cu articole privind sancțiunile (articolul 62), privind efectuarea unei evaluări a regulamentului la opt ani de la adoptare (articolul 63) și privind abrogarea și dispozițiile tranzitorii (articolul 64). 2022/0396 (COD) Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI privind ambalajele și deșeurile de ambalaje, de modificare a Regulamentului (UE) 2019/1020 și a Directivei (UE) 2019/904 și de abrogare a Directivei 94/62/CE (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114, având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European, având în vedere avizul Comitetului Regiunilor, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: (1)Produsele au nevoie de ambalaje pentru a fi protejate și ușor de transportat din locul unde sunt fabricate până la locul în care sunt utilizate sau consumate. Prevenirea barierelor în calea pieței interne a ambalajelor este esențială pentru funcționarea pieței interne a produselor. Normele fragmentate și cerințele vagi generează costuri suplimentare pentru operatorii economici. (2)În plus, ambalajele utilizează cantități mari de materiale prime virgine (40 % din materialele plastice și 50 % din hârtia utilizată în Uniune sunt destinate ambalajelor) și reprezintă 36 % din deșeurile municipale solide. Nivelurile ridicate și în continuă creștere ale ambalajelor generate, precum și nivelurile scăzute de reutilizare și reciclarea deficitară reprezintă obstacole semnificative în calea realizării unei economii circulare cu emisii scăzute de dioxid de carbon. Din aceste motive, prezentul regulament ar trebui să stabilească norme pe parcursul întregului ciclu de viață al ambalajelor, contribuind la funcționarea eficientă a pieței interne prin armonizarea măsurilor naționale, prevenind și reducând totodată efectele dăunătoare ale ambalajelor și ale deșeurilor de ambalaje asupra mediului și a sănătății umane. Prin stabilirea de măsuri în conformitate cu ierarhia deșeurilor, acesta ar trebui să contribuie la tranziția către o economie circulară. (3)Directiva 94/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului stabilește cerințe pentru statele membre privind ambalajele, cum ar fi cerințele esențiale, care se referă la compoziția ambalajelor și la natura refolosibilă și recuperabilă a acestora, precum și la obiective de valorificare și reciclare. (4)În 2014, o verificare a adecvării Directivei 94/62/CE a recomandat adaptări ale cerințelor esențiale astfel încât acestea să fie „mai concrete și mai ușor de aplicat” și pentru a le consolida, iar acestea au fost considerate un instrument-cheie pentru obținerea unei performanțe de mediu mai bune a ambalajelor.

(5)În conformitate cu Pactul verde, noul Plan de acțiune privind economia circulară (CEAP) se angajează să consolideze cerințele esențiale pentru ambalaje, astfel încât toate ambalajele să devină reutilizabile sau reciclabile până în 2030, și să ia în considerare alte măsuri pentru reducerea ambalării (excesive) și a deșeurilor de ambalaje, pentru stimularea proiectării ambalajelor pentru a fi reutilizate și reciclate, pentru reducerea complexității materialelor de ambalare și pentru introducerea de cerințe privind conținutul de materiale reciclate din ambalajele din plastic. Acesta impune Comisiei să evalueze fezabilitatea unei etichetări la nivelul UE care să faciliteze separarea corectă a deșeurilor de ambalaje la sursă. (6)Ambalajele din plastic sunt materialele cu cea mai mare intensitate a emisiilor de dioxid de carbon și, în ceea ce privește utilizarea combustibililor fosili, reciclarea deșeurilor de plastic este de aproximativ cinci ori mai bună decât incinerarea cu valorificare energetică. La fel cum se afirmă în Strategia europeană pentru materialele plastice, CEAP se angajează să sporească utilizarea de materiale plastice reciclate și să contribuie la o utilizare mai sustenabilă a materialelor plastice. Bugetul Uniunii și sistemul de resurse proprii contribuie la reducerea poluării cauzate de deșeurile de ambalaje din plastic. Începând cu 1 ianuarie 2021, Decizia (UE, Euratom) 2020/2053 a Consiliului din 14 decembrie 2020 privind sistemul de resurse proprii ale Uniunii Europene a introdus o contribuție națională proporțională cu greutatea deșeurilor de ambalaje din plastic nereciclate din fiecare stat membru. Această resursă proprie face parte din stimulentele pentru reducerea consumului de produse din plastic de unică folosință, pentru stimularea reciclării și a economiei circulare. (7)În concluziile sale din decembrie 2020, Consiliul a subliniat că revizuirea Directivei 94/62/CE ar trebui să actualizeze și să stabilească dispoziții mai concrete, mai eficace și mai ușor de pus în aplicare pentru a facilita ambalajele durabile pe piața internă și pentru a reduce la minimum complexitatea ambalajelor, pentru a promova soluții fezabile din punct de vedere economic, pentru a îmbunătăți posibilitățile de reutilizare și de reciclare, precum și pentru a reduce la minimum substanțele care prezintă motive de îngrijorare din materialele de ambalare, acordând o atenție deosebită materialelor din care sunt fabricate ambalajele alimentare și pentru a prevedea etichetarea ambalajelor într-un mod ușor de înțeles, pentru a informa consumatorii cu privire la posibilitatea de reciclare a acestora și la locul unde trebuie eliminate deșeurile pentru a facilita sortarea și reciclarea. (8)Rezoluția Parlamentului European din 10 februarie 2021 referitoare la noul Plan de acțiune privind economia circulară a reiterat obiectivul de a garanta ca toate ambalajele să fie reutilizabile sau reciclabile într-un mod viabil din punct de vedere economic până în 2030 și a solicitat Comisiei să prezinte o propunere legislativă, care să includă măsuri și obiective privind reducerea deșeurilor și să prevadă introducerea unor cerințe indispensabile ambițioase în Directiva privind ambalajele și deșeurile de ambalaje, cu scopul de a reduce ambalajele excesive, inclusiv în cadrul comerțului electronic, a crește potențialul de reciclare și a reduce la minimum complexitatea ambalajelor, a crește ponderea conținutului reciclat, a elimina treptat substanțele periculoase și nocive și a promova reutilizarea. (9)Prezentul regulament completează Regulamentul [privind proiectarea ecologică a produselor sustenabile], în cadrul căruia ambalajele nu sunt abordate ca o categorie specifică de produse. Cu toate acestea, ar trebui reamintit faptul că, în ceea ce privește anumite produse, actele delegate adoptate în temeiul Regulamentului [privind proiectarea ecologică a produselor sustenabile] pot stabili cerințe suplimentare sau mai detaliate pentru ambalajele acestora, în special în ceea ce privește reducerea la minimum a ambalajelor atunci când proiectarea sau reproiectarea produselor poate conduce la ambalaje cu impact mai redus asupra mediului. (10)Prezentul regulament ar trebui să se aplice tuturor ambalajelor introduse pe piață în Uniune și tuturor deșeurilor de ambalaje, indiferent de tipul ambalajului sau de materialul utilizat. Din motive de claritate juridică, definiția ambalajelor din Directiva 94/62/CE anterioară ar trebui restructurată fără a modifica substanța. Ambalajele de vânzare, ambalajele grupate și ambalajele pentru transport ar trebui definite separat, evitându-se duplicarea terminologiei. În consecință, ambalajele de vânzare corespund ambalajelor primare, ambalajele grupate corespund ambalajelor secundare și ambalajele pentru transport corespund ambalajelor terțiare. (11)Un articol care face parte integrantă dintr-un produs și care este necesar pentru a conține, susține sau conserva produsul pe toată durata sa de viață și în cazul în care toate elementele sunt destinate a fi utilizate, consumate sau eliminate împreună, nu ar trebui să fie considerat ambalaj, având în vedere că funcționalitatea sa este legată în mod intrinsec de faptul că face parte din produs. Cu toate acestea, având în vedere comportamentul de eliminare al consumatorilor în ceea ce privește pliculețele de ceai și de cafea, precum și unitățile sistemelor de cafea sau de ceai în doză unică, care, în practică, sunt eliminate împreună cu produsul rezidual, conducând la contaminarea fluxurilor compostabile și de reciclare, aceste articole specifice ar trebui tratate ca ambalaje. Acest lucru este în conformitate cu obiectivul de a spori colectarea separată a biodeșeurilor, astfel cum se prevede la articolul 22 din Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului. În plus, pentru a asigura coerența în ceea ce privește obligațiile financiare și operaționale la sfârșitul ciclului de viață, toate unitățile sistemelor de cafea sau de ceai în doză unică necesare pentru păstrarea ceaiului sau a cafelei ar trebui tratate ca ambalaje. (12)În conformitate cu ierarhia deșeurilor prevăzută la articolul 4 alineatul (2) din Directiva 2008/98/CE și cu abordarea bazată pe ciclul de viață pentru a obține cel mai bun rezultat global din punctul de vedere al mediului, măsurile prevăzute în prezentul regulament vizează reducerea cantității de ambalaje introduse pe piață în ceea ce privește volumul și greutatea lor, precum și prevenirea generării de deșeuri de ambalaje, în special prin reducerea la minimum a ambalajelor, evitarea ambalajelor acolo unde nu sunt necesare și creșterea gradului de reutilizare a ambalajelor. În plus, măsurile vizează creșterea gradului de utilizare a conținutului reciclat în ambalaje, în special în ambalajele din plastic în care gradul de utilizare a conținutului reciclat este foarte scăzut, precum și rate mai ridicate de reciclare pentru toate ambalajele și o calitate ridicată a materiilor prime secundare rezultate, reducând în același timp alte forme de valorificare și eliminare finală. (13)Ambalajele ar trebui să fie proiectate, fabricate și comercializate astfel încât să permită reutilizarea sau reciclarea lor de înaltă calitate și să reducă la minimum impactul lor asupra mediului pe parcursul întregului ciclu de viață al acestora și al produselor pentru care au fost concepute. (14)În conformitate cu obiectivele Planului de acțiune privind economia circulară și ale Strategiei pentru promovarea sustenabilității în domeniul substanțelor chimice și pentru a asigura buna gestionare a substanțelor chimice pe parcursul întregului lor ciclu de viață și tranziția către o economie fără substanțe toxice și circulară și având în vedere relevanța ambalajelor în viața de zi cu zi, este necesar ca prezentul regulament să abordeze impactul asupra sănătății umane și asupra mediului și asupra performanței mai ample în materie de sustenabilitate, inclusiv circularitatea, care rezultă din impactul substanțelor care prezintă motive de îngrijorare asupra întregului ciclu de viață al ambalajelor, de la fabricare la utilizare și la sfârșitul ciclului de viață, inclusiv gestionarea deșeurilor. (15)Ținând seama de progresul științific și tehnologic, ambalajele ar trebui proiectate și fabricate astfel încât să se limiteze prezența anumitor metale grele și a altor substanțe care prezintă motive de îngrijorare, în compoziția lor. Astfel cum se menționează în Strategia pentru promovarea sustenabilității în domeniul substanțelor chimice, substanțele care prezintă motive de îngrijorare trebuie reduse la minimum și înlocuite pe cât posibil, eliminându-le treptat pe cele mai dăunătoare pentru utilizări neesențiale în societate, în special în produsele de consum. În consecință, substanțele care prezintă motive de îngrijorare în calitate de componente ale materialelor de ambalaje sau ale oricăruia dintre componentele ambalajului ar trebui reduse la minimum, cu scopul de a se asigura că ambalajele, precum și materialele reciclate din ambalaje nu au efecte adverse asupra sănătății umane sau asupra mediului, pe parcursul întregului lor ciclu de viață. (16)În conformitate cu Planul de acțiune privind reducerea la zero a poluării, politicile Uniunii ar trebui să se bazeze pe principiul conform căruia măsurile preventive ar trebui luate la sursă. În Strategia pentru promovarea sustenabilității în domeniul substanțelor chimice, Comisia subliniază că Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului și Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului ar trebui consolidate ca elemente fundamentale pentru reglementarea substanțelor chimice în Uniune, iar acestea ar trebui completate cu abordări coerente pentru evaluarea și gestionarea substanțelor chimice în legislația sectorială existentă. Prin urmare, substanțele din ambalaje și componentele ambalajelor sunt restricționate la sursă și sunt abordate în principal în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1907/2006, în conformitate cu normele și procedurile prevăzute la titlul VIII din regulamentul respectiv, pentru a proteja sănătatea umană și mediul, pe parcursul tuturor etapelor ciclului de viață al substanței, inclusiv stadiul de deșeu. Prin urmare, ar trebui reamintit faptul că dispozițiile regulamentului respectiv se aplică pentru adoptarea sau modificarea restricțiilor privind substanțele fabricate pentru a fi utilizate sau care sunt utilizate la producerea ambalajelor sau a componentelor ambalajelor, precum și privind introducerea pe piață a substanțelor prezente în ambalaje sau în componentele ambalajelor. În ceea ce privește ambalajele care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 1935/2004 al Parlamentului European și al Consiliului, ar trebui reamintit faptul că regulamentul respectiv se aplică pentru a asigura un nivel ridicat de protecție a consumatorilor de produse alimentare ambalate. (17)În plus față de restricțiile prevăzute în anexa XVII la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 și, după caz, pentru ambalajele destinate să intre în contact cu produsele alimentare, în plus față de dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1935/2004, este oportun, din motive de coerență, să se mențină restricțiile existente pentru plumb, cadmiu, mercur și crom hexavalent prezente în ambalaje sau în componentele ambalajelor. (18)Derogările de la nivelurile de concentrație de plumb, cadmiu, mercur și crom hexavalent prezente în ambalaje sau în componentele ambalajelor sunt stabilite în Decizia 2001/171/CE a Comisiei și Decizia 2009/292/CE a Comisiei adoptate în temeiul Directivei 94/62/CE și ar trebui menținute, de asemenea, în temeiul prezentului regulament. Cu toate acestea, pentru a le modifica sau a le abroga, precum și pentru a stabili, dacă este cazul, alte derogări de la nivelurile de concentrație de plumb, cadmiu, mercur și crom hexavalent prezente în ambalaje sau în componentele ambalajelor sau pentru a modifica valoarea-limită de concentrație pentru aceste metale în prezentul regulament în vederea adaptării sale la progresul tehnic și științific, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene ar trebui delegată Comisiei. (19)Prezentul regulament nu ar trebui să permită restricționarea substanțelor din motive de siguranță chimică sau din motive legate de siguranța alimentară, cu excepția restricțiilor privind plumbul, cadmiul, mercurul și cromul hexavalent care au fost deja stabilite în temeiul Directivei 94/62/CE, iar acestea ar trebui să fie abordate în continuare în temeiul prezentului regulament, având în vedere că astfel de restricții sunt abordate în temeiul altor acte legislative ale Uniunii. Cu toate acestea, ar trebui să permită restricționarea, în primul rând din alte motive decât siguranța chimică sau alimentară, a substanțelor prezente în ambalaje și în componentele ambalajelor sau utilizate în procesele lor de fabricație, care afectează în mod negativ sustenabilitatea ambalajelor, în special în ceea ce privește circularitatea, și anume reutilizarea sau reciclarea. (20)Proiectarea ambalajelor având în vedere obiectivul de reciclare, odată ce devin deșeuri de ambalaje, este una dintre cele mai eficiente măsuri de îmbunătățire a circularității ambalajelor și de creștere a ratelor de reciclare a ambalajelor și de utilizare a conținutului reciclat în ambalaje. Criteriile de proiectare a ambalajelor în vederea reciclării au fost stabilite pentru o serie de formate de ambalaje în cadrul sistemelor voluntare din sector sau de către unele state membre în scopul modulării taxelor de răspundere extinsă a producătorilor. Pentru a preveni barierele în calea pieței interne, a oferi industriei condiții de concurență echitabile și a promova sustenabilitatea ambalajelor, este important să se stabilească cerințe obligatorii privind posibilitatea de reciclare a ambalajelor, prin armonizarea criteriilor și a metodologiei de evaluare a posibilității de reciclare a ambalajelor pe baza unei metodologii de proiectare în vederea reciclării la nivelul Uniunii. Pentru a îndeplini obiectivul stabilit în CEAP ca, până în 2030, toate ambalajele să fie reciclabile sau reutilizabile într-un mod viabil din punct de vedere economic, ar trebui stabilite clase de performanță în ceea ce privește posibilitatea de reciclare a ambalajelor pe baza criteriilor de proiectare în vederea reciclării pentru categoriile de ambalaje enumerate în anexa II. Cu toate acestea, ambalajele ar trebui să fie conforme cu acestea numai începând cu 1 ianuarie 2030, pentru a acorda suficient timp de adaptare operatorilor economici. (21)Întrucât evaluarea proiectării în vederea reciclării în sine nu asigură faptul că ambalajele sunt reciclate în practică, este necesar să se stabilească o metodologie și criterii uniforme pentru evaluarea posibilității de reciclare a ambalajelor în practică, pe baza celor mai avansate procese de colectare separată, sortare și reciclare și a infrastructurii disponibile efectiv în Uniune. Rapoartele aferente din partea statelor membre și, după caz, a operatorilor economici ar trebui să sprijine stabilirea pragurilor de reciclare „la scară largă” și să actualizeze, pe această bază, clasele de performanță în ceea ce privește posibilitatea de reciclare cu privire la materialele și categoriile de ambalaje specifice. (22)În vederea stabilirii unor norme armonizate privind proiectarea ambalajelor pentru a asigura posibilitatea de reciclare a acestora, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta acte delegate pentru a stabili criterii detaliate pentru proiectarea ambalajelor în vederea reciclării în funcție de material și categorii de ambalaje, precum și a evaluării posibilității de reciclare a ambalajelor la scară largă, inclusiv pentru categoriile de ambalaje care nu sunt enumerate în prezentul regulament. Pentru a acorda operatorilor economici și statelor membre suficient timp pentru a colecta și a raporta datele necesare pentru stabilirea metodologiei de reciclare „la scară largă”, fabricanții ar trebui să se asigure că ambalajele sunt reciclate la scară largă începând din 2035. Acest lucru ar trebui să asigure faptul că ambalajele respectă criteriile de proiectare în vederea reciclării și că sunt, de asemenea, reciclate în practică pe baza celor mai avansate procese de colectare separată, sortare și reciclare. (23)Pentru a stimula inovarea în domeniul ambalajelor, este oportun să se permită ca ambalajele care prezintă caracteristici inovatoare care au ca rezultat o îmbunătățire semnificativă a funcției principale a ambalajelor și care prezintă beneficii demonstrabile pentru mediu să beneficieze de o perioadă suplimentară limitată de cinci ani pentru a se conforma cerințelor privind posibilitatea de reciclare. Caracteristicile inovatoare ar trebui explicate în documentația tehnică care însoțește ambalajul. (24)Pentru a proteja sănătatea și siguranța oamenilor și a animalelor, având în vedere natura produselor ambalate și cerințele aferente, este oportun ca cerințele privind posibilitatea de reciclare să nu se aplice ambalajelor directe, astfel cum sunt definite la articolul 1 din Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului și la articolul 4 punctul 25 din Regulamentul (UE) 2019/6 al Parlamentului European și al Consiliului , care intră în contact direct cu medicamentul, precum și ambalajelor din plastic pentru produse sensibile la contact ale dispozitivelor medicale care intră sub incidența Regulamentului (UE) 2017/745 al Parlamentului European și al Consiliului și ale dispozitivelor medicale pentru diagnostic in vitro care intră sub incidența Regulamentului (UE) 2017/746 al Parlamentului European și al Consiliului . Aceste derogări ar trebui să se aplice până la 1 ianuarie 2035.

(25)Unele state membre iau măsuri pentru a încuraja posibilitatea de reciclare a ambalajelor prin modularea taxelor de răspundere extinsă a producătorilor; astfel de inițiative luate la nivel național pot crea insecuritate în materie de reglementare pentru operatorii economici, în special atunci când aceștia furnizează ambalaje în mai multe state membre. În același timp, modularea taxelor de răspundere extinsă a producătorilor este un instrument economic eficace pentru a stimula proiectarea de ambalaje mai durabile, conducând la ambalaje reciclabile mai bune, îmbunătățind în același timp funcționarea pieței interne. Prin urmare, este necesară armonizarea criteriilor de modulare a taxelor de răspundere extinsă a producătorilor pe baza clasei de performanță în ceea ce privește posibilitatea de reciclare obținute prin evaluarea posibilității de reciclare, fără a se stabili cuantumurile efective ale acestor taxe. Întrucât criteriile ar trebui să fie legate de criteriile privind posibilitatea de reciclare a ambalajelor, este oportun să se confere Comisiei competența de a adopta astfel de criterii armonizate în același timp cu stabilirea criteriilor detaliate de proiectare în vederea reciclării pentru fiecare categorie de ambalaje. (26)Pentru a asigura circularitatea ambalajelor, ambalajele ar trebui proiectate și fabricate astfel încât să permită un nivel mai ridicat de înlocuire a materialelor prime virgine cu materiale reciclate. Utilizarea sporită a materialelor reciclate sprijină dezvoltarea economiei circulare cu piețe funcționale pentru materialele reciclate, reduce costurile, dependențele și impactul negativ asupra mediului legate de utilizarea materiilor prime principale și permite o utilizare mai eficientă a materialelor din punctul de vedere al utilizării resurselor. În ceea ce privește diferitele materiale de ambalare, ambalajele din plastic au cel mai scăzut consum de materiale reciclate. Pentru a aborda aceste preocupări în modul cel mai adecvat, este necesar să se intensifice utilizarea materialelor plastice reciclate, prin stabilirea unor obiective obligatorii pentru conținutul reciclat din ambalajele din plastic la diferite niveluri, în funcție de sensibilitatea la contact a diferitelor aplicații ale ambalajelor din plastic, și prin asigurarea faptului că obiectivele devin obligatorii până în 2030. Pentru a asigura treptat circularitatea ambalajelor, ar trebui să se aplice obiective mai ambițioase începând cu 2040. (27)Ar trebui să se clarifice faptul că materialele din hârtie rezultate în urma procesului de fabricare a celulozei pe bază de lemn nu sunt considerate a fi incluse în definiția plasticului de la articolul 3 punctul 43. (28)Pentru a asigura un nivel ridicat de protecție a sănătății umane și animale în conformitate cu cerințele din legislația Uniunii și a evita orice risc pentru securitatea aprovizionării și pentru siguranța medicamentelor și a dispozitivelor medicale, este oportun să se prevadă excluderea de la obligația de a avea un conținut minim de material reciclat în ambalajele din plastic pentru ambalajele directe, astfel cum sunt definite la articolul 1 punctul 23 din Directiva 2001/83/CE și la articolul 4 punctul 25 din Regulamentul (UE) 2019/6, precum și pentru ambalajele din plastic pentru produse sensibile la contact ale dispozitivelor medicale care intră sub incidența Regulamentului (UE) 2017/745 și pentru ambalajele pentru produse sensibile la contact ale dispozitivelor medicale pentru diagnostic in vitro care intră sub incidența Regulamentului (UE) 2017/746. Această excludere ar trebui să se aplice, de asemenea, ambalajelor exterioare ale medicamentelor de uz uman și veterinar, astfel cum sunt definite la articolul 1 punctul 24 din Directiva 2001/83/CE și la articolul 4 punctul 26 din Regulamentul (UE) 2019/6, în cazurile în care acestea trebuie să respecte cerințe specifice pentru menținerea calității medicamentului. (29)Pentru a preveni barierele din calea pieței interne și a asigura punerea în aplicare eficientă a obligațiilor, operatorii economici ar trebui să se asigure că partea din plastic a fiecărei unități de ambalaj conține un anumit procent minim de conținut reciclat recuperat din deșeurile de plastic postconsum. (30)Operatorii economici ar trebui să fie stimulați să crească conținutul reciclat în partea de plastic a ambalajelor. Cel mai adecvat mijloc de a realiza acest lucru este de a asigura modularea taxelor de răspundere extinsă a producătorilor pe baza procentului de conținut reciclat din ambalaje. Modularea taxelor ar trebui să se bazeze pe norme comune pentru calcularea și verificarea conținutului reciclat din aceste ambalaje. (31)În vederea asigurării unor condiții uniforme pentru punerea în aplicare a normelor privind calcularea și verificarea, pe unitate de deșeuri de plastic postconsum din ambalaje, a ponderii conținutului reciclat recuperat din deșeurile de plastic postconsum prezente și privind stabilirea formatului documentației tehnice, Comisia ar trebui să fie împuternicită să adopte dispoziții de punere în aplicare, în conformitate cu articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului . (32)În ceea ce privește ambalajele din plastic, cu excepția cazului în care sunt fabricate din polietilentereftalat (PET), se va impune, cu suficient timp înainte de data aplicării cerințelor privind conținutul reciclat aferent, reevaluarea disponibilității tehnologiilor de reciclare adecvate pentru astfel de ambalaje din plastic, inclusiv în ceea ce privește stadiul autorizării în temeiul normelor relevante ale Uniunii, precum și instalarea în practică a unei astfel de tehnologii. Pe baza acestei evaluări, ar putea fi necesar să se prevadă derogări de la cerințele privind conținutul reciclat pentru anumite ambalaje din plastic pentru produse sensibile la contact vizate sau să se revizuiască derogările. În acest scop, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat ar trebui delegată Comisiei. (33)Pentru a ține seama de riscurile legate de o posibilă ofertă insuficientă de anumite deșeuri de plastic destinate reciclării, care ar putea duce la prețuri excesive sau la efecte negative asupra sănătății, siguranței și mediului, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat ar trebui delegată Comisiei în ceea ce privește modificarea temporară a obiectivelor privind conținutul obligatoriu de material reciclat din ambalajele din plastic. La evaluarea justificării unui astfel de act delegat, Comisia ar trebui să evalueze cererile bine motivate din partea persoanelor fizice și juridice. (34)Pentru alte materiale decât plasticul, cum ar fi sticla sau aluminiul, tendința de înlocuire a materiei prime primare cu materiale reciclate este evidentă și se preconizează că va continua din cauza evoluției mediului juridic și economic și a așteptărilor consumatorilor. Cu toate acestea, Comisia ar trebui să monitorizeze îndeaproape utilizarea conținutului reciclat în alte materiale de ambalare decât materialele plastice și să evalueze oportunitatea propunerii de a stabili măsuri suplimentare, inclusiv obiective, cu scopul de a crește nivelul de utilizare a conținutului reciclat în alte ambalaje decât ambalajele din plastic. (35)Fluxul de biodeșeuri este adesea contaminat cu materiale plastice convenționale, iar fluxurile de reciclare a materialelor sunt adesea contaminate cu materiale plastice compostabile. Această contaminare încrucișată determină o risipă de resurse, materii prime secundare de calitate inferioară și ar trebui prevenită la sursă. Întrucât calea adecvată de eliminare a ambalajelor din plastic compostabile devine din ce în ce mai confuză pentru consumatori, este justificat și necesar să se stabilească norme clare și comune privind utilizarea ambalajelor din plastic compostabile, care să fie obligatorii numai atunci când utilizarea lor aduce un beneficiu clar pentru mediu sau pentru sănătatea umană. Acest lucru este valabil în special atunci când utilizarea ambalajelor compostabile contribuie la colectarea sau eliminarea biodeșeurilor. (36)Pentru aplicațiile limitate de ambalare realizate din polimeri de plastic biodegradabil, există un beneficiu ecologic demonstrabil al utilizării ambalajelor compostabile, care intră în instalațiile de compostare, inclusiv în instalațiile de degradare anaerobă în condiții controlate. În plus, atunci când într-un stat membru sunt disponibile scheme de colectare a deșeurilor și infrastructuri de tratare a deșeurilor corespunzătoare, ar trebui să existe o flexibilitate limitată în a decide dacă să se impună utilizarea de materiale plastice compostabile pentru pungile de transport din plastic subțire pe teritoriul său. Pentru a evita confuzia consumatorilor cu privire la eliminarea corectă și având în vedere beneficiile pentru mediu ale circularității carbonului, toate celelalte ambalaje din plastic ar trebui să facă obiectul reciclării materialelor, iar proiectarea unor astfel de ambalaje ar trebui să asigure faptul că nu afectează posibilitatea de reciclare a altor fluxuri de deșeuri. (37)Atunci când acest lucru este justificat și adecvat având în vedere evoluțiile tehnologice și în materie de reglementare care afectează eliminarea materialelor plastice compostabile și în condiții specifice care garantează că utilizarea acestor materiale este benefică pentru mediu și sănătatea umană, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat ar trebui delegată Comisiei pentru a modifica sau a extinde lista ambalajelor compostabile. (38)Pentru a facilita evaluarea conformității cu cerințele privind ambalajele compostabile, este necesar să se prevadă prezumția de conformitate pentru ambalajele compostabile care sunt în conformitate cu standardele armonizate adoptate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 al Parlamentului European și al Consiliului în scopul exprimării specificațiilor tehnice detaliate ale cerințelor respective și să se ia în considerare, în conformitate cu cele mai recente evoluții științifice și tehnologice, parametrii, inclusiv timpii de compostare și nivelurile admisibile de contaminare, care reflectă condițiile reale din instalațiile de tratare a biodeșeurilor, inclusiv procesele de degradare anaerobă. (39)Ar trebui reamintit faptul că toate ambalajele compostabile care constituie un material care intră în contact cu produsele alimentare trebuie să îndeplinească cerințele prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1935/2004. (40)Ambalajele ar trebui să fie proiectate astfel încât să se reducă la minimum volumul și greutatea acestora, menținând, în același timp, capacitatea de a îndeplini funcțiile de ambalare. Fabricantul ambalajelor ar trebui să evalueze ambalajele pe baza criteriilor de performanță enumerate în anexa IV la prezentul regulament. Având în vedere obiectivul prezentului regulament de a reduce generarea de ambalaje și de deșeuri de ambalaje și de a îmbunătăți circularitatea ambalajelor pe piața internă, este oportun să se precizeze mai în detaliu criteriile existente și ca acestea să fie mai stricte. Prin urmare, ar trebui modificată lista criteriilor de performanță a ambalajelor, astfel cum sunt enumerate în standardul armonizat actual EN 13428:2000 . Deși comercializarea și acceptarea de către consumatori rămân relevante pentru proiectarea ambalajelor, acestea nu ar trebui să fie incluse în criteriile de performanță și să justifice singure greutatea și volumul suplimentare ale ambalajului. Totuși, acest lucru nu ar trebui să compromită specificațiile de produs pentru produsele artizanale și industriale și pentru produsele alimentare și agricole care sunt înregistrate și protejate în cadrul sistemului de protecție a indicațiilor geografice al UE, ca parte a obiectivului Uniunii de a proteja patrimoniul cultural și know-how-ul tradițional. Pe de altă parte, posibilitatea de reciclare, utilizarea conținutului reciclat și reutilizarea pot justifica creșterea greutății sau a volumului ambalajului și ar trebui adăugate la criteriile de performanță. Ambalajele cu pereți dubli, funduri false și alte caracteristici care vizează doar creșterea volumului perceput al produsului nu ar trebui introduse pe piață, deoarece nu îndeplinesc cerința privind reducerea la minimum a ambalajelor. Aceeași regulă ar trebui să se aplice ambalajelor inutile care nu sunt necesare pentru asigurarea funcționalității ambalajului. (41)Pentru a respecta cerințele de reducere la minimum a ambalajelor, ar trebui să se acorde o atenție deosebită limitării spațiului gol, ambalajelor grupate și pentru transport, inclusiv ambalajelor pentru comerț electronic. (42)Pentru a facilita evaluarea conformității cu cerințele privind reducerea la minimum a ambalajelor, este necesar să se prevadă prezumția de conformitate pentru ambalajele care sunt în conformitate cu standardele armonizate adoptate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 în scopul exprimării specificațiilor tehnice detaliate ale cerințelor respective și să se specifice criterii de proiectare măsurabile, inclusiv, după caz, limite maxime privind greutatea sau spațiul gol pentru anumite formate de ambalaje, precum și, implicit, modele standardizate de ambalaje care respectă cerința de reducere la minimum a ambalajelor. (43)Pentru a promova circularitatea și utilizarea durabilă a ambalajelor, ar trebui stimulate ambalajele reutilizabile și sistemele de reutilizare. În acest scop, este necesar să se clarifice noțiunea de ambalaj reutilizabil și să se asigure că acesta are legătură nu numai cu proiectarea ambalajului, care ar trebui să permită un număr maxim de returnări sau rotații și să mențină cerințele de siguranță, calitate și igienă atunci când sunt golite, descărcate, reumplute sau reîncărcate, ci și cu instituirea unor sisteme de reutilizare care respectă cerințele minime prevăzute în prezentul regulament. Pentru a facilita evaluarea conformității cu cerințele privind ambalajele reutilizabile, este necesar să se prevadă prezumția de conformitate pentru ambalajele care sunt în conformitate cu standardele armonizate adoptate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 în scopul exprimării specificațiilor tehnice detaliate ale cerințelor respective și să se definească criterii și formate privind ambalajele reutilizabile, inclusiv numărul minim de returnări sau rotații, modele standardizate, precum și cerințe privind sistemele de reutilizare, inclusiv cerințe de igienă. (44)Este necesar să se informeze consumatorii și să li se permită să elimine în mod corespunzător deșeurile de ambalaje, inclusiv pungile de transport din plastic subțire și foarte subțire compostabile. Cea mai adecvată modalitate de a realiza acest lucru este de a stabili un sistem de etichetare armonizat bazat pe compoziția materială a ambalajelor pentru sortarea deșeurilor și de a stabili corespondența acestora cu etichetele corespunzătoare pe recipientele pentru deșeuri.

(45)Pentru a facilita sortarea și eliminarea deșeurilor de ambalaje de către consumatori, ar trebui introdus un sistem de simboluri armonizate care să fie aplicate atât pe ambalaje, cât și pe recipientele pentru deșeuri, permițând astfel consumatorilor să potrivească simbolurile în scopul eliminării. Simbolurile ar trebui să permită gestionarea adecvată a deșeurilor, deoarece ar trebui să ofere consumatorilor informații cu privire la proprietățile de compostare ale unor astfel de ambalaje, în special pentru a evita confuzia consumatorilor cu privire la faptul că ambalajele compostabile nu sunt adecvate ca atare pentru compostarea la domiciliu. Această abordare ar trebui să îmbunătățească colectarea separată a deșeurilor de ambalaje, contribuind la creșterea calității reciclării deșeurilor de ambalaje, și să introducă un nivel de armonizare a sistemelor de colectare a deșeurilor de ambalaje pe piața internă. De asemenea, este necesar să se armonizeze simbolurile asociate sistemelor obligatorii de garanție-returnare. Având în vedere că nu sunt colectate prin intermediul sistemelor municipale de colectare a deșeurilor, utilizarea acestor simboluri nu ar trebui să fie obligatorie pentru ambalajele pentru transport, cu excepția ambalajelor pentru comerț electronic. (46)Etichetarea conținutului reciclat din ambalaje nu ar trebui să fie obligatorie, deoarece aceste informații nu sunt esențiale pentru a asigura tratarea adecvată a ambalajelor la sfârșitul ciclului de viață. Cu toate acestea, fabricanții vor avea obligația să îndeplinească obiectivele privind conținutul reciclat în temeiul prezentului regulament și ar putea dori să afișeze aceste informații pe ambalajul lor pentru a informa consumatorii în acest sens. Pentru a se asigura că aceste informații sunt comunicate în mod armonizat în întreaga Uniune, ar trebui să existe o etichetă armonizată care să indice conținutul de material reciclat. (47)Pentru a informa utilizatorii finali cu privire la posibilitatea de reutilizare, la disponibilitatea sistemelor de reutilizare și la locul punctelor de colectare în ceea ce privește ambalajele reutilizabile, aceste ambalaje ar trebui să poarte un cod QR sau un alt suport de date care furnizează astfel de informații. Totodată, codul QR ar trebui să faciliteze urmărirea și calcularea returnărilor și a rotațiilor. În plus, ambalajele de vânzare reutilizabile ar trebui identificate în mod clar în punctul de vânzare. (48)Etichetele de pe ambalaje nu ar trebui să fie multiplicate. Pentru a evita acest lucru, în cazul în care alte acte legislative ale Uniunii impun ca informațiile privind produsul ambalat să fie disponibile în format digital prin intermediul unui suport de date, informațiile necesare pentru ambalaj în temeiul prezentului regulament și informațiile necesare pentru produsul ambalat ar trebui să fie accesibile prin intermediul aceluiași suport de date. Suportul de date respectiv ar trebui să respecte cerințele prevăzute în prezentul regulament sau în alte acte legislative aplicabile ale Uniunii. În special, în cazul în care produsul ambalat intră sub incidența Regulamentului [privind proiectarea ecologică a produselor sustenabile] sau a altor acte legislative ale Uniunii care impun un pașaport digital al produsului, respectivul pașaport digital al produsului ar trebui să fie utilizat și pentru furnizarea informațiilor relevante în temeiul prezentului regulament. (49)Pentru a sprijini punerea în aplicare a obiectivelor prezentului regulament, consumatorii ar trebui să fie protejați împotriva informațiilor care induc în eroare și care sunt confuze cu privire la caracteristicile ambalajelor și la tratarea adecvată a acestora la sfârșitul ciclului de viață, pentru care au fost stabilite etichete armonizate în temeiul prezentului regulament. Ar trebui să fie posibilă identificarea ambalajelor incluse în schema de răspundere extinsă a producătorilor prin intermediul unui simbol de acreditare pe întregul teritoriu al sistemului respectiv. Simbolul respectiv ar trebui să fie clar și lipsit de ambiguitate pentru consumatori sau utilizatori în ceea ce privește posibilitatea de reciclare a ambalajelor. În acest scop, s-ar putea considera că simbolul „Green Dot”, utilizat în unele state membre pentru a indica faptul că un producător a avut o contribuție financiară la un sistem național de valorificare a ambalajelor , ar putea induce în eroare consumatorii să creadă că ambalajele care poartă acest simbol sunt întotdeauna reciclabile. (50)În vederea asigurării unor condiții uniforme pentru punerea în aplicare a cerințelor de etichetare, competența de a adopta acte de punere în aplicare în conformitate cu articolul 291 din tratat ar trebui delegată Comisiei pentru a îmbunătăți în continuare sortarea deșeurilor, a stabili condițiile de identificare a compoziției materialelor ambalajelor prin intermediul tehnologiilor digitale de marcare și a stabili specificații armonizate detaliate pentru cerințele de etichetare aplicabile ambalajelor și recipientelor pentru deșeuri stabilite în temeiul prezentului regulament. La elaborarea acestor specificații, Comisia ar trebui să țină seama de informațiile științifice sau de alte informații tehnice disponibile, inclusiv de standardele internaționale relevante. Având în vedere noul sistem, Decizia 97/129/CE a Comisiei ar trebui abrogată în termen de 42 de luni de la data intrării în vigoare a prezentului regulament, iar conținutul său ar trebui încorporat în acest act de punere în aplicare. (51)Operatorii economici ar trebui să se asigure că ambalajele respectă cerințele prevăzute în prezentul regulament. Aceștia ar trebui să ia măsurile adecvate pentru a asigura o astfel de conformitate în raport cu rolurile lor respective în lanțul de aprovizionare, pentru a asigura libera circulație a ambalajelor pe piața internă și pentru a îmbunătăți sustenabilitatea acesteia. (52)Întrucât are cele mai detaliate cunoștințe privind procesul de proiectare și de producție, fabricantul este cel mai în măsură să efectueze procedura de evaluare a conformității prevăzută în prezentul regulament. Această evaluare a conformității ar trebui, așadar, să rămână exclusiv obligația fabricantului. (53)Ar trebui să se asigure faptul că furnizorii de ambalaje sau de materiale de ambalare furnizează fabricantului toate informațiile și documentele necesare pentru ca fabricantul să demonstreze conformitatea ambalajului și a materialelor de ambalare. Informațiile și documentele ar trebui furnizate pe suport de hârtie sau în format electronic. (54)Pentru a proteja funcționarea pieței interne, este necesar să se asigure că ambalajele din țări terțe care intră pe piața Uniunii respectă prezentul regulament, indiferent dacă sunt importate ca ambalaje de sine stătătoare sau într-un produs ambalat. În special, este necesar să se asigure că fabricanții au aplicat proceduri adecvate de evaluare a conformității în ceea ce privește ambalajele respective. Prin urmare, importatorii ar trebui să se asigure că ambalajele pe care le introduc pe piață respectă cerințele respective și că documentația elaborată de fabricanți este pusă la dispoziția autorităților naționale competente pentru inspecție. (55)Atunci când introduce un ambalaj pe piață, fiecare importator ar trebui să indice pe ambalaj numele său, denumirea sa comercială înregistrată sau marca sa înregistrată, precum și adresa poștală și, dacă este cazul, mijloacele electronice de comunicare prin care poate fi contactat. Ar trebui să fie prevăzute excepții în cazurile în care ambalajul nu permite aceste indicații. (56)Întrucât distribuitorul pune la dispoziție pe piață un ambalaj după ce acesta a fost introdus pe piață de către fabricant sau importator, acesta ar trebui să acționeze cu grija cuvenită în ceea ce privește cerințele aplicabile din prezentul regulament. De asemenea, distribuitorul ar trebui să se asigure că modul în care manipulează ambalajul nu afectează conformitatea acestuia cu cerințele respective. (57)Întrucât distribuitorii și importatorii sunt aproape de piață și au un rol important în asigurarea conformității ambalajului, ar trebui să fie implicați în sarcinile de supraveghere a pieței desfășurate de autoritățile naționale competente și să fie pregătiți să participe activ, furnizând autorităților respective toate informațiile necesare referitoare la produsul vizat. (58)Orice importator sau distribuitor