Avizul Comitetului Economic și Social European pe tema „Pactul european privind finanțele și clima”

(aviz din proprie inițiativă)

(2019/C 62/02)

Raportor: Rudy DE LEEUW

Decizia Adunării Plenare 15.2.2018 Temei juridic Articolul 29 alineatul (2) din Regulamentul de procedură Secțiunea competentă Secțiunea pentru agricultură, dezvoltare rurală și protecția mediului Data adoptării în secțiune 5.10.2018 Data adoptării în sesiunea plenară 17.10.2018 Sesiunea plenară nr. 538 Rezultatul votului (voturi pentru/voturi împotrivă/abțineri) 172/4/1

1. Concluzii și recomandări

1.1. CESE se angajează ferm pentru Agenda 2030 pentru dezvoltare durabilă, stabilită de Națiunile Unite, și pentru Acordul de la Paris. Cu toate acestea, traiectoria pe care ne aflăm ar permite, în cel mai bun caz, o limitare a creșterii temperaturii la 3 o C sau mai mult, depășind considerabil nivelul stabilit prin acordul menționat.

1.2. În același timp, Europa are nevoie de un nou elan și de un nou proiect, bazat mai curând pe cooperare și convergență decât pe concurență, care să demonstreze valoarea adăugată concretă pe care o poate oferi cetățenilor săi, în special tinerilor. Din acest moment este esențial să adoptăm o politică europeană ofensivă și să dăm o direcție clară modelului socioeconomic pe care ni-l dorim nu doar pentru prezent, ci mai ales pentru generațiile viitoare.

1.3. Europa trebuie să demonstreze că poate să asigure un mediu propice creării de locuri de muncă de calitate bine remunerate și care țin seama de mediu și, în același timp, să relanseze o economie reală în beneficiul tuturor: antreprenori, lucrători și cetățeni europeni.

1.4. Cu toate acestea, volume imense de capital, care ar putea fi pompate în economia reală, alimentează noi bule speculative, iar instituții precum FMI anunță riscul de apariție a unei noi crize, chiar mai devastatoare decât cea din 2008 ( 1 )

1.5. Următorul cadru financiar multianual (2021-2027) trebuie pus în slujba dezvoltării economice ( 2 ) și a creării de locuri de muncă ( 3 ) și trebuie să permită UE să își îndeplinească obiectivele și să contribuie la tranziția către o economie cu emisii scăzute de dioxid de carbon până în 2050.

1.6. Pe o planetă moartă nu vor exista nici viață, nici locuri de muncă, nici antreprenoriat. Astfel, schimbările climatice reprezintă o oportunitate pentru crearea de locuri de muncă de calitate și ar trebui să poată oferi o soluție în avantajul angajatorilor, lucrătorilor și societății civile. Întârzierea adaptării sau lipsa oricărei acțiuni ar putea crește în mod considerabil costul total al schimbărilor climatice ( 4 )

1.7. Comisia, Curtea de Conturi Europeană și Banca Mondială fac trimitere la aceeași sumă: în UE vor fi necesare investiții anuale în valoare de 1 115 miliarde EUR începând cu anul 2021, pentru a desfășura acțiuni concrete și a atinge obiectivele Uniunii pentru 2030 ( 5 ) . În aceste 1 115 miliarde EUR este inclusă o parte semnificativă a investițiilor actuale, care trebuie să fie reorientate în favoarea dezvoltării durabile (orientare ecologică). În ceea ce privește costurile neintervenției, acestea s-ar ridica la 190 miliarde EUR pe an (adică 2 % din PIB-ul UE) ( 6 )

1.8. După exemplul pozițiilor susținute de numeroși economiști și personalități politice ale societății civile ( 7 ) , este important să se încurajeze și să se sprijine orice proiect care ar putea să reunească forțele europene în interesul lucrătorilor, al întreprinderilor și al tuturor cetățenilor europeni. Acesta este obiectivul unui pact privind finanțele și clima, pentru crearea unor locuri de muncă de calitate. Acesta este obiectivul unui pact privind finanțele și clima, pentru crearea unor locuri de muncă de calitate.

1.9. Pactul privind finanțele și clima urmărește să redirecționeze capitalurile care ar putea genera o nouă bulă speculativă către lupta împotriva schimbărilor climatice și economia reală și necesită, la rândul lui, noi finanțări, în special pentru întreprinderile mici și mijlocii. Pactul trebuie să constituie o nouă foaie de parcurs pentru un leadership european și necesită elaborarea unui plan integrat (în cooperare cu China și India, actori majori în lupta împotriva schimbărilor climatice).

1.10. În opinia CESE, această foaie de parcurs va trebui să includă toate aspectele unei politici privind lupta împotriva schimbărilor climatice: o tranziție echitabilă (măsuri care trebuie luate pentru a atenua efectele schimbărilor, dar și pentru a compensa daunele și pierderile), precum și politici reale de adaptare la schimbările climatice. Modelul economiei circulare trebuie să fie privilegiat ( 8 ) , pe cât posibil, iar cadrul său de reglementare trebuie să fie îmbunătățit. Întregul pachet va trebui să fie finanțat din bugete adecvate, pentru reorientarea investițiilor actuale (orientarea ecologică), și din noi surse de finanțare accesibile.

1.11. Această tranziție ar facilita transformările care se impun pe piața forței de muncă și ar putea contribui la crearea de locuri de muncă de calitate, în contextul Pilonului european al drepturilor sociale ( 9 )

1.12. Este indispensabil ca evoluția către un model de societate durabilă să fie susținută din punct de vedere social și să existe un plan de acțiune pentru o tranziție echitabilă, astfel încât nimeni să nu rămână pe dinafară.

1.13. Această tranziție implică investiții majore în domeniul cercetării și dezvoltării (CD) și în inovare pentru a stimula și a susține proiecte inovatoare care să răspundă taxonomiei europene.

1.14. Este important să nu se repete greșelile din trecut (subvenții pentru carburanți și supraexploatarea surselor de energie fosilă) și să se pună capăt oricărei forme de încurajare a proiectelor care pot aduce prejudicii climei și/sau care sunt în contradicție cu Acordul de la Paris.

1.15. În vederea atingerii obiectivelor acestui acord, o parte semnificativă a investițiilor care trebuie făcute pentru a lupta împotriva schimbărilor climatice ar trebui realizate de sectorul privat, în completarea finanțării publice.

1.16. Pactul impune instituirea unui cadru de politică european clar și previzibil pe termen lung, pentru a garanta siguranță în planificarea investițiilor ( 10 ) . Acest cadru va trebui să fie însoțit de mecanisme de ajustare la frontiere pentru produsele care nu ar fi supuse acelorași norme sociale și de mediu.

1.17. un sistem de clasificare unificat (taxonomie) la nivelul UE , pentru a selecționa proiectele durabile (și a le elimina pe cele care nu respectă acest criteriu) și pentru a identifica domenii în care investițiile pot avea cel mai mare impact. Parlamentul European susține această abordare și propune, de asemenea, crearea unei „etichete ecologice”. Această marcă ar trebui să fie acordată produselor de investiții care răspund taxonomiei UE și celor mai exigente norme în materie de durabilitate, în vederea unei dinamici virtuoase a investițiilor În opinia CESE și după cum a observat Comisia, este esențial să se instituie, pentru a selecționa proiectele durabile (și a le elimina pe cele care nu respectă acest criteriu) și pentru a identifica domenii în care investițiile pot avea cel mai mare impact. Parlamentul European susține această abordare și propune, de asemenea, crearea unei „etichete ecologice”. Această marcă ar trebui să fie acordată produselor de investiții care răspund taxonomiei UE și celor mai exigente norme în materie de durabilitate, în vederea unei dinamici virtuoase a investițiilor ( 11 )

1.18. Proiectele sprijinite, care vor trebui să fie conforme cu obiectivele de dezvoltare durabilă ale Națiunilor Unite și care necesită resurse considerabile în materie de inovare și de cercetare-dezvoltare, vor trebui să fie puse în aplicare printr-un instrument care să permită identificarea diferitelor surse de finanțare (printre care viitorul cadru financiar multianual) și prin diferite acțiuni: — redirecționarea finanțărilor spre investiții durabile printr-o „orientare ecologică” și, în acest cadru, promovarea creditelor „cu marcă ecologică” acordate de Banca Europeană de Investiții (BEI); — utilizarea relaxării cantitative a Băncii Centrale Europene (BCE) ca sursă de finanțare; — creșterea la 40 % a contribuției din Fondul european pentru investiții strategice consacrate luptei împotriva schimbărilor climatice; — UE trebuie să acționeze pe măsura mizei reprezentate de combaterea schimbărilor climatice: circa 40 % din bugetul său total (CFM 2021-2027) ar trebui atribuit acestui obiectiv; — creșterea contribuției din Fondul de coeziune peste cei 20 % actuali; — mobilizarea a 3 % din fondurile de pensii și de asigurare; — sprijinirea întreprinderilor, în special a IMM-urilor, în efectuarea de investiții în cercetare și dezvoltare de până la 100 miliarde EUR; — respectarea angajamentelor de asistență financiară față de țările din Sud care participă la lupta împotriva schimbărilor climatice; — introducerea unei clauze referitoare la Acordul de la Paris, care să aibă, cu adevărat, caracter obligatoriu în acordurile comerciale cu UE.

2. Introducere

2.1. Articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană prevede că aceasta trebuie să promoveze o creștere durabilă și favorabilă mediului. Urgența climatică a devenit acum prioritate absolută, inclusiv pentru CESE, impunându-se ca un cadru global de acțiune pentru autoritățile publice, dar și pentru actorii economici, lucrători și cetățeni. În consecință, se impune organizarea și, mai ales, finanțarea unei ample tranziții economice, sociale și de mediu ( 12 )

2.2. Astfel, dezbaterea lansată recent cu privire la viitorul cadru financiar multianual al UE pentru perioada 2021-2027 trebuie să vizeze o integrare orizontală a chestiunilor legate de schimbările climatice și să pună accentul pe obiectivul prioritar al tranziției către o lume mai durabilă.

2.3. Această tranziție ar facilita transformările care se impun pe piața forței de muncă și ar putea contribui la crearea de locuri de muncă de calitate, în contextul Pilonului european al drepturilor sociale.

2.4. Europa are nevoie de un nou proiect pentru a-și defini valoarea adăugată și a demonstra că poate să ofere un mediu propice pentru crearea de locuri de muncă de calitate și bine remunerate și, în același timp, să relanseze o economie reală și durabilă în beneficiul tuturor.

2.5. Europa va face parte din soluție, pentru că se va distinge de ceilalți actori economici internaționali dacă va avea capacitatea de a aborda tripla ecuație socială, de mediu și economică a dezvoltării durabile.

2.6. Studiile recente ale FMI și OCDE au criticat modul în care a fost gestionată criza financiară din 2008, prin adoptarea de măsuri economice care au constrâns cetățenii, întreprinderile și guvernele la reduceri bugetare.

2.7. Sunt necesare investiții suplimentare în materie de cercetare și dezvoltare, pentru a face față noilor provocări socioeconomice, cum ar fi tranziția energetică, economiile circulară și colaborativă sau automatizarea, prevenind astfel deteriorarea calității locurilor de muncă.

2.8. Acestor crize financiare și sociale li s-au adăugat o criză politică sau, în anumite țări, mari turbulențe de această natură, precum și o criză ecologică.

2.9. Astfel, combaterea schimbărilor climatice implică necesitatea, dar și oportunitatea de a ne reforma economiile, de a promova un model durabil de creștere, de a lupta mai eficient împotriva inegalităților și de a ne consolida democrațiile.

3. Constatările

3.1. CESE se angajează ferm pentru Agenda 2030 pentru dezvoltare durabilă, stabilită de Națiunile Unite, care vizează definirea unui ansamblu de obiective de dezvoltare durabilă pentru eradicarea sărăciei, protejarea planetei, asigurarea protecției drepturilor omului și garantarea prosperității pentru toți. Adoptarea acestei agende marchează o tranziție istorică către un nou model care abordează disparitățile economice, sociale și de mediu în cadrul unui demers universal și integrat.

3.2. Acordul de la Paris prevede menținerea, până în 2100, a încălzirii globale „cu mult sub 2 o C peste nivelurile preindustriale” și, dacă este posibil, „continuarea eforturilor de limitare a creșterii temperaturii la 1,5 o C”. Cu toate acestea, potrivit Națiunilor Unite, traiectoria pe care ne aflăm va permite, în cel mai bun caz, o limitare a creșterii temperaturii la 3 o C (sau mai mult).

3.3. Schimbările climatice au costuri umane și financiare foarte mari, în special din cauza creșterii numărului de catastrofe naturale: caniculele și creșterea nivelului apei au provocat decesul a opt milioane de persoane în întreaga lume de la începutul secolului al XX-lea și au implicat un cost de 7 000 de miliarde de dolari (USD) ( 13 ) . Se observă totodată o creștere a numărului de migranți climatici (250 de milioane până în 2050). În consecință, cei mai vulnerabili sunt și primii afectați de schimbările climatice, fapt care adâncește inegalitățile. Or, potrivit FMI, „adâncirea inegalităților pune în pericol creșterea economică durabilă” ( 14 )

3.4. Într-un scenariu în care se menține situația actuală, dacă nu se ia nicio măsură de adaptare, schimbările climatice preconizate până în 2080 ar costa gospodăriile din întreaga UE 190 miliarde EUR anual (doar pentru a acoperi costul asigurărilor ce vor acoperi daunele climatice), la prețuri constante ( 15 )

3.5. Progresele actuale în materie de finanțare a luptei împotriva schimbărilor climatice și a efectelor acestora nu sunt suficiente. Trebuie acordată prioritate politică unui sistem financiar și economic durabil, în special printr-un cadru de politică clar, stabil și stimulativ, care să încurajeze, de asemenea, punerea în practică a unor proiecte inovatoare, cu valoare adăugată mare și ecologice.

3.6. Deși Europa nu și-a revenit complet în urma crizei financiare din 2008, FMI trage deja un semnal de alarmă cu privire la riscul unei crize generalizate mai grave decât cea din 2008 ( 16 )

3.7. Potrivit autorilor P. Larrouturou și J. Jouzel, din 2 200 miliarde EUR generate de Banca Centrală Europeană începând cu anul 2015, doar 11 % au fost injectate în economia reală, 89 % alimentând speculația și o nouă bulă speculativă ( 17 ) . În plus, OCDE identifică aproape 800 de programe de cheltuieli și avantaje fiscale implementate în cele 35 de țări ale OCDE și în șase mari economii emergente ale G20, care stimulează producția sau consumul de combustibili fosili ( 18 ) , fapt care este pe deplin în contradicție cu orientările stabilite în Acordul de la Paris.

3.8. Aceste orientări ale finanțării, fie că țin de speculații, fie de o direcționare contrară obiectivelor privind lupta împotriva schimbărilor climatice pe care UE și le-a stabilit, costă foarte mult întreaga colectivitate europeană pe plan economic, social și ecologic.

3.9. Parlamentul European constată că cadrul financiar multianual pentru perioada 2014-2020 și-a demonstrat incapacitatea de a răspunde nevoilor actuale. În plus, acesta nu răspunde unei serii de crize și de provocări noi (printre altele, agricultura, ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor, investițiile durabile sau mediul). De aceea, acest viitor cadru financiar va trebui să se concentreze pe provocarea majoră reprezentată de lupta împotriva schimbărilor climatice, creând, astfel, locuri de muncă de calitate.

4. Oportunitățile

4.1. Marii proprietari de întreprinderi analizează posibilitățile oferite de schimbările climatice. Unii dintre ei consideră că întreprinderile trebuie să facă parte din soluție și subliniază că cele care au profitat de oportunitățile care au apărut în sectoarele cu emisii scăzute de dioxid de carbon sunt tot mai recompensate.

4.2. o C. Antreprenorii cred că se pot crea locuri de muncă și se poate inova în direcția unei economii prospere și cu emisii scăzute de dioxid de carbon ( 19 ) , generând în același timp profit. Acest lucru este cu atât mai important cu cât obiectivul privind „zero emisii de carbon” ar trebui realizat până la jumătatea secolului, pentru a atinge obiectivul unei încălziri mai mici de 2C.

4.3. Un pact privind finanțele și clima trebuie să contribuie la transformarea necesității de a răspunde schimbărilor climatice într-o oportunitate de reorientare a industriei europene și de înființare de noi întreprinderi. Prin urmare, este nevoie de investiții semnificative în economia reală și în cercetare și dezvoltare, pentru a crea locuri de muncă durabile și de calitate.

4.4. Rata de ocupare globală a crescut în Uniunea Europeană, în timp ce șomajul a scăzut odată cu recenta și timida îmbunătățire a stării economiei. Cu toate acestea, șomajul de lungă durată, locurile de muncă tot mai precare, în special în cazul femeilor, precum și șomajul în rândul tinerilor reprezintă în continuare motive de îngrijorări profunde. Tranziția spre dezvoltarea durabilă ar trebui să le permită întreprinderilor dinamice și inovatoare să profite de toate oportunitățile care li se prezintă și să contribuie pe cât posibil la reducerea șomajului.

4.5. De aceea, este esențial ca Uniunea Europeană să colaboreze cu statele membre pentru a elabora o strategie coordonată, în vederea asigurării unui mediu propice creării unor locuri de muncă durabile și de calitate. Comisia trebuie să analizeze posibilitatea excluderii din calculul datoriei ( 20 ) a investițiilor publice care contribuie la crearea unor locuri de muncă de calitate și la o economie durabilă care furnizează beneficii tuturor, întreprinderilor și lucrătorilor deopotrivă.

4.6. UE încurajează cooperarea dintre statele membre. Ea susține și evaluează eforturile acestora, în principal în cadrul semestrului european, al orientărilor pentru ocuparea forței de muncă și al monitorizării politicilor naționale (rapoartele comune privind ocuparea forței de muncă, programele naționale de reformă și recomandările specifice fiecărei țări). Nu mai puțin importantă este însă capacitatea Uniunii de a-și alinia politicile la scopurile și obiectivele care sprijină o prosperitate partajată pentru antreprenori, lucrători și pentru cetățenii europeni.

4.7. ADEME ( 21 ) estimează că potențialul de creare netă de locuri de muncă legate de climă în Europa este de 5 până la 6 milioane până în 2050, iar potrivit Comisiei Europene, 3 milioane de locuri de muncă pot fi create în domeniul energiei din surse regenerabile până în 2020.

4.8. Confederația industriei germane, BDI, anunță că, în ceea ce o privește, ar putea atinge obiectivul unei reduceri cu 80 % a emisiilor de CO 2 în 2050 dacă ar dispune de 50 miliarde EUR pe an în această perioadă.

4.9. Se constată o creștere a locurilor de muncă în echivalent normă întreagă în economia verde (de la 2,8 milioane în 2000 la 4,2 milioane în 2014). Anumite sectoare sunt foarte dinamice: energiile din surse regenerabile (1 milion de locuri de muncă create din 2000: + 182 %) sau gestionarea deșeurilor (de la 0,8 milioane în 2000 la 1,1 milioane în 2014: + 36 %).

4.10. Cu toate acestea, este esențial ca atât IMM-urile, cât și cooperativele și organizațiile mici, prezente la toate nivelurile locale, să poată participa la rândul lor la proiecte durabile și ca finanțările să le fie acordate cu prioritate. Prin urmare, trebuie să se garanteze că accesul la finanțări nu este un obstacol pentru ele ( 22 )

4.11. În plus, este necesară o abordare pe mai multe niveluri, care să implice toți actorii vizați, atât publici, cât și privați, astfel încât să fie încurajate și integrate inițiativele, planurile și acțiunile rețelelor din regiunile, orașele și comunele angajate în lupta împotriva schimbărilor climatice și în punerea în aplicare a Acordului de la Paris, astfel cum a afirmat Comitetul European al Regiunilor într-un aviz recent ( 23 )

4.12. În fine, pactul privind finanțele și clima, care trebuie să mobilizeze toate energiile și forțele disponibile, atât publice, cât și private, va trebui să ia în considerare măsurile de sprijin propuse de Comisie, cum ar fi, printre altele, taxonomia (clasificarea), obligația investitorilor instituționali de a integra „durabilitatea”, informarea investitorilor, recalibrarea capitalurilor proprii ale băncilor, consolidarea transparenței în ceea ce privește publicarea informațiilor de către întreprinderi, sau mărcile UE (propuse de Parlamentul European).

5. Diferitele surse de finanțare și acțiunile care trebuie întreprinse

Reorientare (orientare ecologică) și noi surse de finanțare

5.1. Comisia Europeană și Curtea de Conturi Europeană vehiculează aceleași cifre, convenind că lupta împotriva schimbărilor climatice și a efectelor acestora implică cheltuieli anuale de ordinul a 1 115 miliarde EUR.

5.2. În acest pachet de 1 115 miliarde EUR pentru perioada 2021-2030 este necesar să se facă diferența între două categorii de proiecte care necesită finanțare ( 24 ) — pe de o parte, proiectele ale căror investiții sunt rentabile și care fac parte din domeniile de intervenție ale BEI și ale băncilor publice de dezvoltare (25), ale băncilor private, ale fondurilor de pensii și de asigurare sau ale fondurilor suverane; — pe de altă parte, proiectele care necesită subvenții publice și care trebuie finanțate prin contribuții europene.

5.3. Este vorba de redirecționarea integrală sau parțială a finanțărilor actuale către investiții durabile, adică de „a înverzi” cadrul financiar european și de a orienta fondurile în direcția luptei împotriva efectelor schimbărilor climatice. Finanțările vizate sunt următoarele: — creditele acordate de BEI: băncile private ar putea obține finanțare de la BEI pentru investițiile care corespund taxonomiei (clasificării) UE; — crearea de capital de către BCE, prin orientarea masei monetare generate de relaxarea cantitativă către economia reală și durabilă: 50 % din relaxarea cantitativă anuală ar permite mobilizarea a sute de miliarde de euro în fiecare an; — 40 % (în loc de 20 % în prezent) din Fondul european pentru investiții strategice (BEI și Comisia) ar trebui să fie alocat luptei împotriva încălzirii globale și efectelor sale, inclusiv în dimensiunile sale socială și educativă; — UE trebuie să acționeze pe măsura mizei reprezentate de combaterea schimbărilor climatice: circa 40 % din buget ar trebui atribuit acestui obiectiv, mai ales prin intermediul Fondului european de coeziune, care nu alocă acestui domeniu decât 20 % din resursele sale bugetare pentru perioada 2014-2020; — pe lângă aceste finanțări, 3 % din investițiile fondurilor de pensii și de asigurare ar trebui să fie alocate luptei împotriva încălzirii globale.

5.4. Trebuie depuse eforturi mai ales în domeniile cercetării și dezvoltării și formării profesionale, cărora trebuie să li se aloce, în mod specific, 100 miliarde EUR pe an. Comitetul va prezenta propuneri în timp util, pentru a se decide ce instrument(e) trebuie utilizat(e) pentru a completa finanțarea actuală și viitoare necesară atingerii acestui scop.

Acțiunile care trebuie întreprinse

5.5. Numeroase instrumente financiare pot fi puse la dispoziția luptei împotriva schimbărilor climatice, dar finanțările depind de măsura în care Europa dispune de un plan coerent, cu o direcție clară și pe termen lung ( 26 ) . Acest plan ar trebui să ia în considerare elementele de mai jos:

5.5.1. Va trebui creat un cadru de politică clar, stabil și pe termen lung. Un astfel de cadru oferă siguranță pentru planificare și pentru investiții, principalul factor care subminează orice angajament fiind nesiguranța legată de schimbări constante ale direcției în elaborarea politicilor.

5.5.2. Din ianuarie 2018, BEI a devenit cel mai mare emitent de obligațiuni ecologice din lume. Dacă vrem ca BEI să acorde împrumuturi în condiții și mai favorabile promotorilor de proiecte în cadrul pactului privind finanțele și clima, ar putea fi adoptate două măsuri: — mai întâi, ar trebui extins „planul Juncker” pentru a acorda o atenție specială acestor proiecte, fapt care ar permite BEI să beneficieze de garanția „Fondului european pentru investiții strategice”; — ulterior, BEI ar putea să obțină mai multe finanțări din partea BCE. BEI are deja acces la programul de achiziționare de active al BCE, dar într-o măsură foarte limitată. Cu toate acestea, având în vedere sumele preconizate, BEI s-ar confrunta repede cu o problemă de proporție a capitalurilor proprii. Prin urmare, BEI ar putea deveni banca dezvoltării durabile, finanțând în principal tranziția energetică, mobilitatea ecologică și inovarea, și renunțând la finanțarea proiectelor tradiționale cărora le este încă alocată o parte majoritară a împrumuturilor sale.

5.5.3. Va trebui să se stabilească sectoarele în care aceste bugete ar fi cele mai utile și mai interesante din punctul de vedere al raportului cost-beneficiu pentru mediu, cetățeni și economie (energie, locuințe, agricultură, mobilitate, transporturi, reciclare, apă etc.). Deși trebuie să existe un acces echitabil la rețea, este important să se ia în considerare faptul că anumite sectoare sunt suficient de rentabile și nu mai necesită subvenții, cum ar fi, de exemplu, sectorul fotovoltaic.

5.5.4. Ar trebui să se consolideze acțiunea BEI, nu doar în ceea ce privește volumul, ci și în ceea ce privește capacitatea de a-și asuma mai multe riscuri. Astfel, BEI ar fi mai utilă în lupta împotriva schimbărilor climatice, susținând sectoarele emergente, chiar și de mici dimensiuni, decât alocând miliarde de euro industriei fotovoltaice sau eoliene clasice, deja finanțate într-o mare măsură de sectorul privat.

5.5.5. Astfel cum a propus Comisia, toate finanțările trebuie să fie în acord cu o taxonomie (clasificare) comună a UE. CESE, în calitate de reprezentant al societății civile, ar trebui să participe la modalitățile practice de elaborare a acestei clasificări.

5.5.6. Modelul economiei circulare trebuie să fie privilegiat, pe cât posibil, iar cadrul său de reglementare trebuie să fie îmbunătățit. Economia circulară trebuie să permită reducerea, sau, pe termen lung, chiar stoparea extracției de resurse naturale, datorită reciclării obiectelor (doar 3 % din telefoanele mobile sunt reciclate; alte obiecte nu sunt reciclate deloc) și a metalelor prețioase. Aceste metale, de exemplu, cobaltul sau litiul, care sunt utilizate pentru fabricarea produselor de viitor, nu sunt disponibile decât în cantități scăzute comparativ cu nevoile viitoare, pentru electrificarea vehiculelor și stocarea energiei electrice în general, nivelul producției acestor metale nefiind proporțional cu nevoile care se preconizează.

5.5.7. În egală măsură se va impune încurajarea investițiilor în materie de eficiență energetică a clădirilor, acestea producând 30 % din emisiile de CO 2 (cu atât mai mult cu cât investițiile se amortizează cu rapiditate). Prin urmare, vor fi necesare linii electrice și gazoducte perfect interconectate pentru crearea unei piețe energetice europene integrate, legate cu Africa și cu Orientul Mijlociu.

5.5.8. În vederea unei tranziții echitabile și sociale, astfel cum este prevăzută în Acordul de la Paris și promovată de Institutul Jacques Delors ( 27 ) , o parte a finanțărilor va trebui alocată unui fond de ajustare pentru regiunile și pentru lucrătorii vizați de sectoarele aflate în tranziție. În această privință, ar fi indicat ca o parte substanțială a Fondului european de coeziune destinat regiunilor să fie alocată obiectivelor climatice și efectelor socioeconomice pozitive ale acestora. Fondul de ajustare la tranziție va trebui să prevadă, de asemenea, o susținere a formării lucrătorilor aflați în curs de recalificare. Acesta va trebui, de asemenea, să anticipeze schimbările, în loc să le întâmpine cu pasivitate; în acest scop, ar trebui ca o parte din bugetele sale să fie alocată inovării și cercetării-dezvoltării în sectoarele identificate ca fiind prioritare.

5.5.9. În fiecare acord de liber schimb, va trebui să existe, pe lângă clauzele sociale și de mediu, o clauză cu caracter obligatoriu referitoare la angajamentul față de Acordul de la Paris (toți potențialii parteneri comerciali ai Europei ar fi vizați, deoarece 195 din cei 197 de membri ai Națiunilor Unite sunt semnatari ai acordului).

5.5.10. Pentru a evidenția importanța extrem de mare a acțiunii din punct de vedere politic, resursele bugetare și financiare special rezervate acesteia ar trebui utilizate prin intermediul unui instrument care să permită identificarea, cu precizie și transparență, a fondurilor vizate.

5.5.11. De altfel, deși acest lucru nu este direct legat de un fond european privind finanțele și clima, UE trebuie să își respecte angajamentele politice internaționale (conferința Națiunilor Unite privind clima din 2009) prin strângerea a 100 miliarde USD pe an pentru finanțarea luptei împotriva schimbărilor climatice în Africa și în regiunea Mediteranei până în 2020.

Bruxelles, 17 octombrie 2018. Președintele Comitetului Economic și Social European Luca JAHIER

(1) https://www.theguardian.com/business/2018/oct/03/world-economy-at-risk-of-another-financial-crash-says-imf; FMI: Global Financial Stability Report (Raport privind stabilitatea financiară mondială), octombrie 2018.

(2) Avizul CESE pe tema „Cadrul financiar multianual”, punctul 3.1.8 (adoptat la 19.9.2018, încă nepublicat în Jurnalul Oficial).

(3) CESE, „Prioritățile Secțiunii ECO pentru 2018 și ulterior”.

(4) OCDE, The Economic Consequences of Climate Change (Consecințele economice ale schimbărilor climatice), 2.9.2016.

(5) Comisia Europeană, Impact assessment accompanying the document „Proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council amending Directive 2012/27/EU on Energy Efficiency” (Evaluarea impactului care însoțește documentul propunere de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivei 2012/27/UE privind eficiența energetică), SWD(2016) 405 final/2 din 6.12.2016, tabelul 22 (scenariul EUCO30 – sursă: modelul PRIMES).

Curtea de Conturi Europeană, https://www.euractiv.fr/section/climat/news/la-cour-des-comptes-fustige-linefficacite-de-la-politique-climat-de-lue/

(6) M. Ciscar et al., Climate Impacts in Europe – The JRC PESETA II Project (Impactul schimbărilor climatice în Europa – proiectul PESETA II al JRC), 2014.

(7) https://www.pacte-climat.eu/en/the-first-signatories-of-the-call/

(8) Avizul CESE pe tema „Investițiile într-o industrie inteligentă, inovatoare și durabilă” (JO C 227, 28.6.2018, p. 70).

(9) Avizul CESE privind Pilonul european al drepturilor sociale (JO C 125, 21.4.2017, p. 10).

(10) Avizul CESE pe tema „Construirea unei coaliții a societății civile pentru a transpune în fapt angajamentele Acordului de la Paris” (JO C 389, 21.10.2016, p. 20).

(11) Raportul din 4 mai 2018 [2018/2007(INI)] referitor la finanțele sustenabile; raportor: Molly Scott Cato.

(12) Avizul CESE pe tema „Planul de acțiune privind finanțarea durabilă” (a se vedea pagina 73 din prezentul Jurnal Oficial).

(13) Studiu de James Daniell, Institutul de Tehnologie din Karlsruhe, aprilie 2016.

(14) https://blogs.imf.org/2017/02/22/the-imfs-work-on-inequality-bridging-research-and-reality/

(15) M. Ciscar et al., Climate Impacts in Europe – The JRC PESETA II Project (Impactul schimbărilor climatice în Europa – proiectul PESETA II al JRC), 2014.

(16) https://www.theguardian.com/business/2018/oct/03/world-economy-at-risk-of-another-financial-crash-says-imf; FMI: Global Financial Stability Report (Raport privind stabilitatea financiară mondială), octombrie 2018.

(17) Avoiding climate and financial chaos (Pentru evitarea haosului climatic și financiar, P. Larrouturou și J. Jouzel, – Editura Odile Jacob).

(18) OECD Companion to the Inventory of Support Measures for Fossil Fuels 2015 (Inventarul OCDE din 2015 al măsurilor de sprijin pentru combustibilii fosili).

(19) Paul Polman, directorul general al Unilever, și Jean-Pascal Tricoire, directorul general al Schneider Electric și președintele Pactului mondial Franța, cu ocazia Summitului Afaceri și Climă: http://www.businessclimatesummit.com/summit/2015/press-room

(20) Avizul CESE privind finanțarea Pilonului european al drepturilor sociale (JO C 262, 25.7.2018, p. 1).

(21) Agenția franceză pentru mediu și gestionarea energiei.

(22) Avizul CESE privind Calea de urmat după Acordul de la Paris (JO C 487, 28.12.2016, p. 24).

(23) Avizul CoR pe tema „Finanțarea combaterii schimbărilor climatice: un instrument esențial pentru punerea în aplicare a Acordului de la Paris” (JO C 54, 13.2.2018, p. 9).

(24) Potrivit lui Philippe Maystadt, fost președinte al BEI.

(25) KfW în Germania, CDC în Franța, CDP în Italia, ICO în Spania.

(26) Jeffrey Sachs, audierea CESE din 18 mai 2018.

(27) http://institutdelors.eu/wp-content/uploads/2018/01/Pactesocialtransitionénergétique-FernandesPellerinCarlin-janvier18.pdf