EXPUNERE DE MOTIVE

1.CONTEXTUL PROPUNERII

•Motivele și obiectivele propunerii

Această propunere este legată de propunerea Comisiei de decizie a Consiliului privind aderarea Uniunii la Actul de la Geneva al Acordului de la Lisabona privind denumirile de origine și indicațiile geografice („Actul de la Geneva”).

Scopul prezentei propuneri a Comisiei este de a asigura cadrul juridic pentru participarea efectivă a Uniunii Europene la Uniunea de la Lisabona a OMPI după ce Uniunea Europeană va fi devenit parte contractantă la Actul de la Geneva.

Articolul 9 din Actul de la Geneva stabilește angajamentul fiecărei părți contractante de a proteja denumirile de origine și indicațiile geografice înregistrate pe teritoriul său, în cadrul propriului său sistem juridic și al propriei sale practici juridice, dar în conformitate cu condițiile acestui act, sub rezerva oricărui refuz sau a oricărei renunțări din partea părții contractante de origine și sub rezerva oricărei invalidări sau anulări ce poate intra în vigoare cu privire la teritoriul său. Articolul 6 alineatul (5) litera (a) din Actul de la Geneva prevede că o denumire de origine sau o indicație geografică înregistrată este protejată începând de la data înregistrării internaționale, pe teritoriul fiecărei părți contractante care nu a refuzat protecția în conformitate cu articolul 15 sau care a trimis la Biroul Internațional al Organizației Mondiale a Proprietății Intelectuale o notificare de acordare a protecției în conformitate cu articolul 18. Norma 9 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul comun al Acordului de la Lisabona și al Actului de la Geneva al Acordului de la Lisabona („regulamentul comun”) specifică faptul că refuzul este notificat în termen de un an de la data primirii notificării de înregistrare internațională prevăzute la articolul 6 alineatul (4). În cazul articolului 29 alineatul (4), acest termen poate fi prelungit cu încă un an.

În acest context, după ce devine parte contractantă la Actul de la Geneva, Uniunea ar trebui să prezinte o listă a indicațiilor geografice ale UE, plecând de la registrele UE pentru indicații geografice (care urmează să fie convenite cu statele membre ale UE), care să beneficieze de protecție în cadrul sistemului de la Lisabona. Această listă ar trebui să fie întocmită în strânsă consultare cu statele membre, respectând această practică și metodologie consacrate, care se utilizează pentru unele dintre acordurile internaționale bilaterale privind indicațiile geografice pe care UE le-a încheiat (luând în considerare valoarea producției și valoarea exporturilor, protecția în temeiul altor acorduri, precum și utilizarea abuzivă actuală sau potențială în țările terțe în cauză și echilibrul dintre statele membre), ținând seama de sfera de aplicare a indicațiilor geografice înregistrate de țări terțe membre ale Acordului de la Lisabona. După aderarea Uniunii Europene la Uniunea de la Lisabona, cererile de înregistrare internațională a indicațiilor geografice suplimentare protejate și înregistrate în Uniune sunt posibile la inițiativa Comisiei sau la solicitarea unui stat membru sau a unui grup de producători interesat.

Ținând cont de particularitățile Actului de la Geneva, ar trebui să se instituie proceduri adecvate pentru evaluarea de către Comisie a denumirilor de origine și a indicațiilor geografice originare din părți contractante terțe și înregistrate în registrul internațional, precum și pentru procedura de opoziție aferentă.

Punerea în aplicare de către Uniune a denumirilor de origine și a indicațiilor geografice originare din părți contractante terțe și înregistrate în registrul internațional se realizează în conformitate cu capitolul III din Actul de la Geneva. Articolul 14 din Actul de la Geneva impune, în special, ca fiecare parte contractantă să pună la dispoziție căi de atac legale eficace pentru protecția denumirilor de origine înregistrate și a indicațiilor geografice înregistrate și să prevadă că procedurile judiciare pentru asigurarea protecției acestora pot fi inițiate de o autoritate publică sau de orice parte interesată, indiferent dacă este o persoană fizică sau o entitate juridică, publică sau privată, în funcție de sistemul său juridic și de practicile sale juridice. Coexistența unor mărci anterioare și a unor denumiri de origine sau indicații geografice înregistrate în registrul internațional, cărora li se acordă protecție sau care sunt utilizate în Uniune ar trebui să fie posibilă dacă sunt îndeplinite mutatis mutandis condițiile prevăzute la articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 noiembrie 2012.

Șapte state membre ale UE sunt membre ale Uniunii de la Lisabona și, în această calitate, au acceptat protecția denumirilor din țări terțe. Pentru a le oferi mijloacele necesare de a-și îndeplini obligațiile internaționale asumate înainte de aderarea Uniunii Europene la Uniunea de la Lisabona, ar trebui instituită o dispoziție tranzitorie care ar trebui să producă efecte doar la nivel național și să nu aibă niciun efect asupra comerțului în interiorul Uniunii sau asupra comerțului internațional.

Pare echitabil ca taxele care trebuie plătite în temeiul Actului de la Geneva și al regulamentului comun pentru depunerea unei cereri la Biroul Internațional în vederea înregistrării internaționale a unei denumiri de origine sau a unei indicații geografice, și taxele care trebuie plătite cu privire la alte mențiuni din registrul internațional, precum și pentru furnizarea de extrase, atestări sau alte informații cu privire la conținutul unei înregistrări internaționale să fie suportate de statul membru din care este originară denumirea de origine sau indicația geografică respectivă.

•Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică

În ceea ce privește produsele agricole, UE a instituit sisteme uniforme și exhaustive de protecție a indicațiilor geografice pentru vinuri (1970), băuturi spirtoase (1989), vinuri aromatizate (1991) și alte produse agricole și alimentare (1992). Prin intermediul acestor sisteme, denumirile protejate pentru produsele vizate beneficiază de protecție amplă pe întreg teritoriul UE, pe baza unui singur proces de cerere de înregistrare. În prezent, dispozițiile-cheie sunt prevăzute, pentru vin în Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 din 17 decembrie 2013, pentru vinuri aromatizate în Regulamentul (UE) nr. 251/2014 din 26 februarie 2014, pentru băuturi spirtoase în Regulamentul (CE) nr. 110/2008 din 15 ianuarie 2008 și pentru produse agricole și alimentare în Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 din 21 noiembrie 2012.

•Coerența cu alte politici ale Uniunii

Propunerea este în concordanță cu politica generală a UE de promovare și consolidare a protecției indicațiilor geografice prin acorduri bilaterale, regionale și multilaterale.

2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

•Temei juridic

Având în vedere obiectul tratatului, regulamentul ar trebui să se bazeze pe articolul 207 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

•Subsidiaritatea (pentru competență neexclusivă)