COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Orientări pentru o analiză a echilibrului dintre capacitatea de pescuit și posibilitățile de pescuit în conformitate cu articolul 22 din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind politica comună în domeniul pescuitului /* COM/2014/0545 final */





COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Orientări pentru o analiză a echilibrului dintre capacitatea de pescuit și posibilitățile de pescuit în conformitate cu articolul 22 din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind politica comună în domeniul pescuitului[1]. 1. Introducere Existența unor flote care nu sunt în echilibru cu resursele pe care acestea le exploatează a constituit o forță motrice importantă a exploatării excesive în trecut a resurselor din apele europene. Noua politică comună în domeniul pescuitului confirmă necesitatea unor măsuri de gestionare a capacității de pescuit: statele membre au obligația de a institui în timp măsuri de adaptare a capacității de pescuit a flotelor lor la posibilitățile de pescuit de care dispun. Analiza și evaluarea echilibrului între flote și resursele pe care acestea le exploatează se realizează de către fiecare stat membru, în conformitate cu prezentele orientări comune elaborate de Comisie[2]. Prezentele orientări ar trebui, de asemenea, să fie utilizate pentru raportul anual al Comisiei către Consiliu și Parlamentul European privind echilibrul dintre capacitatea de pescuit a flotelor statelor membre și posibilitățile de pescuit ale acestora[3]. Orientările comune elaborate de Comisie vor juca, de asemenea, un rol important, începând din 2014, prin stabilirea unei legături directe între raportul referitor la flota fiecărui stat membru și măsurile privind flota de pescuit din cadrul noului Fond european pentru pescuit și afaceri maritime (FEPAM)[4], care va continua să pună la dispoziție sprijin public pentru încetarea definitivă a activităților de pescuit ale navelor de pescuit în perioada 2014-2020[5]. A fost stabilită o condiționalitate ex-ante specifică referitoare la raportul privind flota, care ar putea avea un impact direct asupra realizării obiectivelor specifice ale noului FEPAM[6]. În conformitate cu normele FEPAM, sprijinul pentru încetarea definitivă a activităților este limitat și direcționat către cazurile în care un segment de flotă nu este echilibrat în mod efectiv cu posibilitățile de pescuit disponibile pentru segmentul respectiv[7]. Noile orientări pentru raportul privind flota cuprinse în prezentul document stabilesc o abordare comună pentru estimarea în timp a echilibrului dintre capacitatea de pescuit și posibilitățile de pescuit. Trebuie să se țină seama de posibilitățile de pescuit disponibile, precum și de impactul flotelor asupra acestora. În acest scop, este recomandat să se evalueze, pentru fiecare segment de flotă, măsura în care fiecare flotă depinde de stocurile care sunt exploatate peste nivelurile țintă, precum și câte stocuri care alcătuiesc o parte importantă a capturilor lor se află în pericol biologic din cauza abundenței scăzute și sunt afectate în mod semnificativ de flotă. Acest lucru va permite o evaluare a dezechilibrului dintre fiecare segment de flotă și stocurile de care acesta depinde. Este posibil, de asemenea, să se deducă un dezechilibru și pe baza altor parametri. De exemplu, segmentele de flotă neprofitabile sau prea puțin utilizate pot indica faptul că segmentul de flotă nu este în echilibru cu resursele. În cazul în care multe nave dintr-un segment de flotă de pescuit sunt în mod recurent sau în permanență imobile și inactive, sau în cazul în care multe nave își petrec mai puțin timp decât ar putea cu pescuitul, atunci segmentul de flotă în cauză ar putea fi prea mare pentru resursele disponibile de care navele depind, în special în cazul în care performanța economică este slabă. 2. Obiectiv și principii Scopul prezentelor orientări este acela de a oferi o metodologie comună pentru evaluarea, în timp, a echilibrului între capacitatea flotei și posibilitățile de pescuit la nivelul segmentelor de flotă. Aceste orientări vizează: să folosească metode standard, pentru a se asigura condiții de concurență echitabile atunci când sunt comparate diferite segmente ale flotei; să urmeze cele mai bune practici științifice, economice și tehnice[8], precum și să asigure compatibilitatea cu evaluările biologice, economice și sociale standard; să utilizeze date colectate în conformitate cu Cadrul pentru colectarea datelor pentru a facilita comparațiile și pentru a evita suprapunerea eforturilor. Evaluarea segmentului de flotă ar trebui să fie o evaluare de sinteză pe baza componentelor sus-menționate. Este descrisă în continuare o metodologie standard pentru a ajunge la o evaluare globală pentru fiecare segment de flotă. 3. Măsurarea parametrilor Statele membre sunt invitate să calculeze un număr mic de parametri biologici, economici și tehnici în fiecare an și să compare rezultatele în raport cu valorile standard. Pentru a păstra sarcina de lucru la un nivel ușor de gestionat și pentru a dispune de analize standardizate, acești parametri ar trebui calculați utilizând date colectate în conformitate cu Cadrul pentru colectarea datelor[9]. Indicatorii biologici sunt concepuți astfel încât să reflecte măsura în care dimensiunea fiecărui segment de flotă nu este în echilibru cu stocurile pe care le exploatează. Atunci când este posibil și în măsura în care sunt disponibili, acești indicatori vor identifica unde se situează dezechilibrele. Indicatorii de rentabilitate pe termen scurt și pe termen lung ar trebui, de asemenea, să fie calculați, precum și indicatorii privind utilizarea navelor. Acești indicatori furnizează informații despre starea economică și operațională a unui segment de flotă de pescuit, care pot fi utile atât în analiza echilibrului, cât și pentru alte decizii operaționale care trebuie realizate la nivelul statului membru. 4. Evaluarea echilibrului Indicatorii sunt destinați a fi utilizați în combinație pentru a trage concluzii cu privire la dezechilibru, în mod separat pentru fiecare segment de flotă. Analizele agregate asupra mai multor zone de pescuit diferite dintr-un stat membru nu sunt utile. În general, segmentele de flotă care sunt bazate pe stocuri sănătoase și care sunt, de asemenea profitabile, atât pe termen scurt, cât și pe termen lung, sunt, după toate probabilitățile, în echilibru. Segmentele de flotă care nu sunt în echilibru cu posibilitățile de pescuit pe care le exploatează sunt considerate în mod normal ca fiind în dezechilibru, chiar dacă indicatorii economici arată rentabilitate pe termen scurt și pe termen lung. Politica comună în domeniul pescuitului se referă la echilibru (și dezechilibru) de-a lungul timpului, astfel încât este oportun să se ia în considerare mai mulți ani, în loc de un singur an. Întrucât lipsa unei evaluări complete a stocurilor pentru un număr semnificativ de stocuri de pește a împiedicat calcularea indicatorilor biologici, ar trebui să fie selectați sau elaborați indicatori alternativi. În cazul în care indicatorul biologic nu este disponibil din cauza absenței valorilor F și Fmsy pentru peste 60 % din stocurile care reprezintă captura, indicatorul de exploatare sustenabilă nu poate fi utilizat în mod judicios pentru a evalua echilibrul sau dezechilibrul unui segment de flotă. În astfel de cazuri, statele membre ar trebui, în scopul de a ajuta la evaluarea dezechilibrului, să utilizeze informațiile disponibile cu privire la una sau mai multe specii care, din motive de abundență istorică sau de coerență, ar putea fi luate în considerare ca indicatori ai impactului pescuitului asupra unui ecosistem exploatat. Segmente de flotă cu slabe performanțe economice care pescuiesc stocuri sănătoase se pot confrunta cu o rentabilitate scăzută legată de alți factori (de exemplu, nivelul scăzut al prețurilor de vânzare a peștelui, costurile de producție ridicate, preferințele consumatorilor, cerere redusă, creșterea prețurilor la combustibil, importuri ridicate sau efecte de substituție), care nu sunt neapărat legate de un dezechilibru între capacitate și resursele disponibile. Autoritățile naționale vor trebui să urmărească îndeaproape segmentele de flotă în această situație pentru a evita ca aceasta să conducă la efecte negative asupra stocurilor pe termen mediu și lung. În absența unor indicatori biologici și economici clari, în cazul în care indicatorii de utilizare a navelor sunt în afara pragurilor, acest lucru ar putea indica în egală măsură o situație de dezechilibru. În fiecare caz, analiza situației ar trebui realizată în funcție de parametri standardizați pentru a formula concluzii pe o bază comună. Valorile corespunzătoare sunt indicate în secțiunea 7. În cazul în care indicatorii sugerează o situație de dezechilibru, dar cu toate acestea un stat membru consideră că segmentul de flotă în cauză este în echilibru cu resursele (sau invers), Comisia se va aștepta la furnizarea unei analize justificative. 5. Punerea în aplicare progresivă Obiectivul general ar trebui să fie ca statele membre să ajungă la un echilibru stabil și durabil între capacitatea de pescuit a flotelor lor de pescuit și posibilitățile de pescuit de-a lungul timpului. În timp ce posibilitățile de pescuit nu sunt întotdeauna neapărat în conformitate cu obiectivul producției maxime durabile (MSY) , primul indicator biologic a fost conceput având în vedere acest obiectiv general. În cazul în care o trecere treptată la obiectivul MSY este în curs de desfășurare, posibilitățile de pescuit anuale în cadrul tranziției la MSY pot depăși ceea ce ar rezulta din aplicarea imediată a obiectivul MSY. În astfel de situații, este posibil ca indicatorii biologici să depășească valorile limită referitoare la MSY. Cu toate acestea, nu ar fi adecvat să se concluzioneze că un segment de flotă este în mod necesar în dezechilibru dacă tranziția este în curs, pentru a alinia posibilitățile de pescuit cu obiectivul MSY, astfel cum este prevăzut în conformitate cu PCP. Astfel de circumstanțe ar trebui explicate de către statele membre în rapoartele lor anuale. 6. Plan de acțiune Pentru segmentele de flotă pentru care s-a demonstrat în mod clar un dezechilibru, statul membru în cauză întocmește și include în raportul privind echilibrul între capacitatea de pescuit și posibilitățile de pescuit, un plan de acțiune care stabilește țintele de ajustare și instrumentele pentru realizarea echilibrului, precum și un calendar clar pentru punerea sa în aplicare. Planul trebuie să specifice cauzele dezechilibrului și, în special, dacă acesta rezultă dintr-un context biologic, economic sau tehnic, calculat în conformitate cu secțiunea 7. 7. Indicatori 7.1 Indicatori biologici Doi indicatori sunt utilizați pentru a evalua dacă navele depind de stocuri supraexploatate sau sunt implicate în producerea unui risc biologic ridicat pentru un stoc epuizat. Descrierea indicatorilor și a metodelor de calcul sunt prezentate în secțiunea 10. Indicatorul de exploatare sustenabilă este conceput să fie o măsură a nivelului de dependență al segmentului de flotă de stocurile supraexploatate. În acest caz, stocul „supraexploatat” este evaluat în raport cu valorile Fmsy în timp, iar dependența este calculată în termeni economici. Atunci când Fmsy este definit ca un interval, depășirea extremității superioare a intervalului se interpretează ca supraexploatare. Prag: Valorile indicatorului de peste 1 indică faptul că un segment de flotă depinde, în medie, pentru veniturile sale, de posibilități de pescuit care sunt structural stabilite peste nivelurile corespunzătoare exploatării la niveluri care să corespundă MSY. Acesta ar putea fi un indiciu al dezechilibrului dacă a avut loc timp de trei ani consecutivi. Perioade de timp mai scurte ar trebui să fie luate în considerare în cazul speciilor pelagice de mici dimensiuni. Indicatorul de stocuri cu risc este o măsură a numărului de stocuri afectate de activitățile segmentului de flotă, care sunt vulnerabile din punct de vedere biologic – cu alte cuvinte, stocurile care se află la niveluri scăzute și riscă să nu se mai poată reface și care sunt importante pentru capturile segmentului de flotă sau pentru care segmentul de flotă este important în efectele generale ale pescuitului asupra stocului. În cazul în care un segment de flotă are un impact asupra unuia sau mai multor stocuri cu grad ridicat de risc biologic, este vorba de un indicator al unui dezechilibru de capacitate potențial. Prag: în cazul în care un segment de flotă obține mai mult de 10 % din capturile sale dintr-un stoc cu risc, această situație ar putea fi considerată drept o indicație de dezechilibru. 7.2 Indicatori economici Doi indicatori sunt utilizați pentru a evalua dacă segmentele de flotă sunt sustenabile din punct de vedere economic pe termen lung (permițând investiții de capital) și sunt capabile să își acopere costurile pe termen scurt. Baza tehnică pentru calcularea acestor indicatori este furnizată în secțiunea 11. Primul indicator (randamentul investițiilor) face o comparație a rentabilității pe termen lung a segmentului de flotă de pescuit cu alte investiții disponibile. În cazul în care această valoare este mai mică decât ratele dobânzii pe termen lung cu grad scăzut de risc disponibilă în altă parte, acest fapt sugerează că segmentul de flotă ar putea fi supracapitalizat. Prag: În cazul în care randamentul investițiilor (RI)[10] este mai mic decât zero și mai mic decât cele mai bune rate ale dobânzilor fără risc pe termen lung disponibile, acesta este un indiciu de ineficiență economică pe termen lung care ar putea indica existența unui dezechilibru. Al doilea indicator este raportul dintre venituri curente și venituri corespunzătoare pragului de rentabilitate. Acest indicator măsoară capacitatea economică a segmentului de flotă de a continua să pescuiască zilnic: venitul acoperă plata echipajului precum și combustibilul și costurile de exploatare a navei? Dacă nu, ar putea exista un dezechilibru. Prag: În cazul în care raportul dintre venitul curent și venitul corespunzător pragului de rentabilitate este mai mic decât 1, acesta este un indiciu de ineficiență economică pe termen scurt care ar putea indica existența unui dezechilibru. 7.3 Indicatorii de utilizare a navelor Acești indicatori descriu cât de intens sunt utilizate navele dintr-un segment de flotă. Calcularea acestor indicatori este descrisă în secțiunea 12. Primul indicator descrie procentul navelor care de fapt nu sunt active deloc (adică care nu au pescuit în niciun moment în cursul anului). Al doilea indicator se referă la niveluri medii de activitate a navelor care au pescuit cel puțin o dată pe an, ținând cont de caracterul sezonier al activităților de pescuit și alte restricții. În condiții normale, se poate estima că 10 % sau mai puțin din navele dintr-un segment de flotă ar trebui să fie inactive, ceea ce s-ar putea datora unor reparații majore, reamenajări, transformări sau vânzărilor și transferurilor în curs. Prag: în cazul în care mai mult de 20 % din segmentul de flotă este inactiv în mod recurent sau dacă nivelul mediu de activitate a navelor dintr-un segment de flotă este mai puțin de 70 % din activitatea operațională, potențială a navelor comparabile, acest lucru ar putea indica ineficiență tehnică, care poate dezvălui existența unui dezechilibru, cu excepția cazului în care poate fi explicat prin alte motive, cum ar fi evenimentele neprevăzute sau climatice provocate de om sau măsurile de urgență astfel cum sunt prevăzute în cadrul PCP. 8. Metoda de lucru și utilizarea datelor Pentru a evita dublarea eforturilor și pentru a păstra coerența cu alte date economice și biologice, evaluările prezentate aici ar trebui calculate pornind de la datele colectate și structurate conform Cadrului pentru colectarea datelor în vigoare. În mod natural, ar trebui depuse toate eforturile pentru a garanta exhaustivitatea datelor colectate conform Cadrului pentru colectarea datelor, în conformitate cu obligațiile asumate de statele membre în temeiul PCP. Este esențial să se evalueze indicatorii separat pe fiecare segment de flotă, deoarece diferitele segmente de flotă din fiecare stat membru pot avea caracteristici foarte diferite. Întrucât parametrii economici și biologici variază în timp, se recomandă ca statele membre să calculeze și să ia în considerare o serie cronologică de cel puțin trei ani, atunci când se are în vedere evaluarea echilibrului. Este posibil ca problemele de coerență să persiste, în special pentru datele și indicatorii economici. În cazul în care segmentele de flotă arată performanțe economice eratice, statele membre trebuie să verifice și după caz, să indice dacă veniturile sau costurile au fost afectate de șocuri bruște și pe termen scurt. 9. Informații suplimentare care trebuie să fie incluse în rapoartele naționale privind flota de pescuit. Rapoartele naționale privind flota de pescuit ar trebui să conțină, de asemenea, următoarele informații: (a) o descriere a segmentelor flotei de pescuit în raport cu zonele de pescuit: evoluția din anul anterior, inclusiv pescuitul care face obiectul planurilor de gestionare multianuale sau al planurilor de recuperare; (b) impactul asupra capacității de pescuit al programelor de reducere a efortului de pescuit, adoptate în conformitate cu planurile de gestionare sau de recuperare multianuale sau, dacă este cazul, în conformitate cu programele naționale; (c) informații cu privire la respectarea programului de intrare/ieșire; (d) un raport de sinteză cu privire la punctele slabe și punctele tari ale sistemului de gestionare a flotei, împreună cu un plan de îmbunătățiri și informații cu privire la nivelul general de respectare a instrumentelor politicii privind flota; (e) orice informație referitoare la schimbările procedurilor administrative relevante pentru gestionarea flotei. Este acceptabil să se abordeze aceste puncte prin trimiteri la alte documente, cu condiția ca acestea să fie disponibile public. (f) în cazul segmentelor de flotă în cazul în care dezechilibrul a fost demonstrat, trebuie inclus un plan de acțiune care stabilește țintele de ajustare și instrumentele pentru realizarea echilibrului, cu un calendar clar pentru punerea în aplicare a planului. 10. Indicatori ai sustenabilității biologice 10.1 Indicatorul de exploatare sustenabilă Acest indicator reflectă măsura în care un segment de flotă este dependent de stocuri supraexploatate. În acest caz, „supraexploatat” înseamnă că un stoc este exploatat dincolo de Fmsy, rata mortalității prin pescuit corespunzând randamentului maxim sustenabil. Cerințele în materie de date sunt următoarele: evaluările biologice complete ale stocurilor pescuite și anume acolo unde a fost determinată mortalitatea prin pescuit actuală; estimări ale Fmsy sau indicatori de înlocuire existenți (Fmax sau F0.1) și valoarea capturii fiecărui stoc pescuit. În cazul în care un segment de flotă pescuiește un stoc unic, indicatorul este calculat simplu ca fiind unde F este valoarea cea mai recentă a ratei mortalității prin pescuit disponibilă din evaluări științifice (de exemplu, consultanța ICES și CSTEP). Acest parametru este foarte asemănător indicatorului precedent F/Ft, diferența fiind că Fmsy este în prezent utilizat drept criteriu standard în cadrul întregii politici comune în domeniul pescuitului. Indicatorul a fost extins pentru a acoperi flotele care își desfășoară activitatea în diferite zone de pescuit (în cursul anului) și situațiile din pescăriile mixte. În cazul în care un segment de flotă capturează pește provenind dintr-un anumit număr de specii (n), indicatorul este în acest caz o medie a indicatorului mai sus-menționat pentru fiecare stoc (i), ponderat prin valoarea debarcărilor Vi din stocul respectiv([11]). Prin urmare, indicatorul este Acest indicator funcționează în același mod dacă segmentul de flotă obține capturi din diferite stocuri în cursul acelorași operațiuni de pescuit sau dacă acest lucru are loc succesiv în cadrul diferitelor pescării vizate în cadrul aceluiași an de pescuit. Întrucât calcularea acestui indicator necesită o anumită pregătire și recurgerea la o bază de date, Comisia ia măsuri ca aceste valori să fie furnizate statelor membre, pe baza datelor din Cadrul pentru colectarea datelor și a evaluărilor efectuate de ICES și de CSTEP. Calcularea indicatorului depinde de disponibilitatea unor recomandări științifice cuantificate pentru stocurile în cauză[12]. În general, nu este recomandată calcularea indicatorilor biologici pe baza capturii pe unitatea de efort (cpue) sau a indicilor de biomasă deoarece, cel mai adesea, acești indici nu aduc informații semnificative. 10.2 Indicatorul de stocuri cu risc Indicatorul de stocuri cu risc descris în secțiunea 7.1 nu identifică cazurile în care stocurile exploatate sunt stocuri expuse la niveluri ridicate de risc biologic. Ca un indicator complementar pentru a identifica astfel de situații, statelor membre li se cere să contabilizeze numărul de stocuri evaluate în prezent ca fiind expuse unui risc biologic ridicat și exploatate de flota în cauză. În acest context, „exploatat de către” înseamnă că stocul (stocurile) cu un nivel ridicat de risc fiecare reprezintă mai mult de 10 % din capturile flotei, sau că flota realizează mai mult de 10 % din capturile din stocul respectiv. Pentru acest calcul, prin „stoc cu risc biologic ridicat” se înțelege un stoc: a) al cărui nivel este evaluat ca fiind inferior nivelului biologic Blim sau, b) pentru care un organism consultativ internațional a recomandat încheierea activităților pescărești, interzicerea pescuitului direcționat, reducerea activităților de pescuit la nivelul minim posibil sau o recomandare similară, chiar și în cazul în care astfel de recomandări sunt furnizate pe o bază cu date limitate; sau, c) care face obiectul unui regulament privind posibilitățile de pescuit care stipulează ca peștele să fie returnat în mare nevătămat, sau că debarcările sunt interzise; sau, d) care se află pe lista roșie a IUCN sau este înscris pe listele CITES. Acest lucru poate fi exprimat, pentru fiecare segment al flotei care exploatează n stocuri de pește astfel: unde: Ci = capturi, Ct = totalul capturilor din toate stocurile realizate pe segment de flotă, Ti = captura totală din stocul i realizată de toate segmentele, pentru n stocuri care se încadrează în oricare dintre categoriile (a) - (c) de mai sus. 11. Indicatori economici Indicatorii economici ar putea indica gradul de supra sau subcapitalizare economică a unei flote, atât pe termen scurt, cât și pe termen lung. Trebuie calculați doi indicatori: randamentul investițiilor în comparație cu randamentul potențial care ar fi obținut din investirea valorii activelor de capital în altă parte (viabilitate pe termen lung) și raportul dintre veniturile curente și veniturile corespunzătoare pragului de rentabilitate (viabilitate pe termen scurt). Ambii indicatori presupun, în scopuri de comparație, utilizarea ratei dobânzii, în fiecare stat membru, a unei investiții pe termen lung și cu risc scăzut. Comisia propune utilizarea ratelor dobânzilor pe termen lung armonizate pentru evaluarea convergenței calculate de Banca Centrală Europeană, disponibile la adresa http://www.ecb.int/stats/money/long/html/index.en.html. Pentru a lua în considerare marea variabilitate a ratelor dobânzii observate în ultimii ani în majoritatea statelor membre din cauza crizei economice, Comisia propune utilizarea mediei aritmetice a ratei dobânzii pentru ultimii 5 ani. Prin urmare, în scopul evaluării echilibrului pentru anul 2013, rata dobânzii care trebuie utilizată va fi cea corespunzătoare perioadei 2008-2012. În 2013, Comisia solicită CSTEP să pună acești parametri la dispoziția statelor membre pe baza informațiilor din Cadrul pentru colectarea datelor. Ca și în cazul celorlalți indicatori, acești parametri ar trebui să fie calculați pe baza unui segment de flotă. 11.1 Randamentul investițiilor (RI) vs cea mai bună soluție alternativă Randamentul investițiilor (RI) pentru o flotă corespunde profitului net (profit după amortizarea stocului de capital) al flotei, împărțit la valoarea totală a activelor de capital ale flotei. Valoarea comercială a eventualelor drepturi de pescuit deținute nu este inclusă. Toate datele pentru calcularea randamentului investițiilor ar trebui să fie disponibile în Cadrul pentru colectarea datelor. Datele privind subvențiile directe la venit ar trebui să fie excluse din calcul. Cu toate acestea, statele membre sunt invitate să furnizeze un tabel care indică valoarea subvențiilor acordate pentru fiecare segment de flotă începând din 2008. Metoda de calcul propusă este după cum urmează: RI = profit net/valoarea activelor de capital unde: Profit net = (veniturile din debarcări + alte venituri) — (costurile cu echipajele + forța de muncă nesalarizată + costurile de energie + costuri pentru reparații și întreținere + alte costuri variabile + costuri non-variabile + amortizare) și unde: Valoarea activelor de capital = Valoarea de înlocuire a navei + valoarea estimată a drepturilor de pescuit În mod ideal, valoarea activelor de capital ar trebui să cuprindă atât activele corporale fixe (nave, echipamente și aparatură electronică etc.), precum și active necorporale (valoarea estimată a drepturilor de pescuit, cum ar fi cote, licențe etc.). La calcularea valorii activelor de capital ale flotei, statele membre sunt invitate să ia în considerare posibilitatea de a utiliza metoda inventarului permanent (MIP) și să țină seama de avizul emis recent de Grupul de lucru PGECON[13] privind cele mai bune practici pentru calculul valorilor de înlocuire nete ale amortizării flotei. În cazuri în care datele privind activele necorporale nu sunt disponibile, randamentul imobilizărilor corporale (ROFTA) ar trebui să fie calculat în schimb, utilizând exact aceeași metodă de calcul, dar fără a include o valoare estimată pentru drepturile de pescuit. Randamentul investițiilor (sau randamentul imobilizărilor corporale) astfel calculat reprezintă rentabilitatea pe unitate (în procente) a capitalului investit în sectorul pescuitului. Randamentul investițiilor (sau randamentul imobilizărilor corporale) ar fi apoi comparat cu rata dobânzii unei investiții cu risc scăzut pe termen lung, calculată după cum s-a propus mai sus. Această rată a dobânzii reprezintă rentabilitatea pe care același capital investit o va obține în cazul în care ar fi investit în cea mai bună soluție alternativă disponibilă (în mod normal, obligațiunile de stat pe termen lung). Formula astfel obținută pentru indicator ar fi Randamentul investițiilor – rata dobânzii cu risc scăzut pe termen lung. În cazul în care valoarea activelor de capital nu este disponibilă sau lipsește pentru câțiva ani sau nu este fiabilă, din orice motiv, statele membre ar putea utiliza profitul net în procentaj pentru a efectua comparația mai sus-menționată. În orice caz, statele membre ar trebui să precizeze ce indicator au folosit, pentru ce perioadă și segment de flotă. 11.2 Aplicare și interpretare În cazul în care valorile randamentului investițiilor sunt pozitive și superioare ratei dobânzii cu risc scăzut pe termen lung, valoarea indicatorului ar fi pozitivă, sugerând faptul că sunt generate profituri extraordinare, semn al unei subcapitalizări economice. Valori ale randamentului investițiilor pozitive, dar inferioare ratei dobânzii cu risc scăzut ar genera valori negative ale indicatorului care indică faptul că, pe termen lung, ar fi mai avantajos să se investească în altă parte, ceea ce înseamnă că flota este probabil supracapitalizată și, prin urmare, ineficientă din punct de vedere economic. Randamente ale investițiilor negative pot să indice în sine o supracapitalizare economică. Exemplu de calcul (presupunând o rată a dobânzii cu risc scăzut pe termen lung de 5 %) Valori pentru anul calendaristic (în mii de EUR) || Segment de flotă 1 || Segment de flotă 2 || Segment de flotă 3 Veniturile din debarcări + alte venituri || 1 500 || 700 || 1 000 Costurile cu echipajele + forța de muncă nesalarizată + costurile combustibilului + costuri pentru reparații și întreținere + alte costuri variabile + costuri non-variabile || 800 || 481 || 850 Costurile de capital (amortizare și plata dobânzilor) || 400 || 200 || 200 Profit net || 300 || 39 || -50 Valoarea activelor de capital ale flotei (valoarea de înlocuire a navei + valoarea estimată a drepturilor de pescuit) || 2 000 || 1 500 || 1 500 Randamentul investițiilor = profit net/valoarea activelor de capital || 15 % || 2,6 % || -2,5 % Randamentul investițiilor – rata dobânzii fără risc pe termen lung || +10 % || -2,4 % || -7,5 % 11.3 Raportul dintre veniturile curente și veniturile corespunzătoare pragului de rentabilitate Veniturile corespunzătoare pragului de rentabilitate (denumite în continuare „BER” - break even revenue) sunt veniturile necesare pentru a acoperi costurile fixe și costurile variabile, astfel încât nu este suportată nicio pierdere și nu este generat niciun profit. Veniturile curente (denumite în continuare „CR” - current revenue) sunt veniturile totale din exploatare ale segmentului de flotă, care constau în venituri din debarcări și venituri din alte activități decât cele de pescuit. Toate datele pentru acest calcul, cu excepția costurilor de oportunitate, trebuie să fie disponibile în cadrul programelor naționale adoptate de statele membre în temeiul DCF. Datele privind subvențiile directe la venit ar trebui să fie excluse din calcul. În plus, eventualele venituri și cheltuieli legate de închirierea drepturilor de pescuit ar trebui să fie incluse în calcul. Includerea acestor date ar trebui să fie menționată. Formula pentru calcularea BER este după cum urmează: BER = (costuri fixe)/(1- [costuri variabile/venituri curente]) unde: Costuri variabile = costurile cu echipajele + forța de muncă nesalarizată + costurile de energie + costuri pentru reparații și întreținere + alte costuri variabile și unde: Costuri fixe = costuri non-variabile + amortizare și venituri curente = venituri din debarcări + alte venituri Raportul se calculează prin împărțirea veniturilor curente la BER și anume Raport = Venituri curente (CR) / BER Calcularea raportului indicat mai sus oferă o imagine pe termen scurt a viabilității financiare. În cazul în care datele permit, statele membre ar putea, de asemenea, să opteze pentru furnizarea unei analize a viabilității economice pe termen lung a CR/BER. Acest lucru ar necesita adăugarea costurilor de oportunitate la costurile fixe: Costuri fixe = costuri non-variabile + amortizare + costul de oportunitate al capitalului Costul de oportunitate al capitalului = valoarea activelor de capital * rata dobânzii cu risc scăzut pe termen lung. Statele membre vor trebui să declare ce concept utilizează pentru valoarea CR/BER. 11.4 Aplicare și interpretare Raportul dintre veniturile curente și veniturile corespunzătoare pragului de rentabilitate ale unei flote indică în ce măsură veniturile curente ale unei flote sunt apropiate de veniturile necesare pentru ca flota să atingă pragul de rentabilitate pe termen scurt. Dacă raportul este mai mare decât 1, venitul generat este suficient pentru acoperirea costurilor variabile, a costurilor fixe și a costurilor de capital , ceea ce indică faptul că segmentul este rentabil, cu o subcapitalizare potențială. În mod contrar, dacă raportul este mai mic decât 1, venitul generat este insuficient pentru acoperirea costurilor variabile,a costurilor fixe și a costurilor de capital, ceea ce indică faptul că segmentul este nerentabil, cu o supracapitalizare potențială. În cazul în care rezultatul CR/BER este negativ, aceasta înseamnă că numai costurile variabile în sine depășesc veniturile curente, indicând faptul că pierderile vor fi cu atât mai mari cu cât sunt generate mai multe venituri. În cazul în care parametrii privind amortizarea și costul de oportunitate al capitalului sunt omiși din calcul, raportul oferă doar o indicație a cantității de venit necesar pentru a acoperi numai costurile de exploatare pe termen scurt, fără a ține seama de existența unor profituri excepționale. Includerea acestor concepte va adăuga o imagine pe termen lung cu privire la așteptările legate de viitoarea viabilitate a flotei, dar se vor suprapune într-o oarecare măsură cu utilizarea randamentului investițiilor (sau a randamentului imobilizărilor corporale) ca un indicator pe termen lung. Exemplu de calcul: raportul dintre veniturile curente și veniturile corespunzătoare pragului de rentabilitate (CR/BER) || Valorile pentru un an calendaristic (în mii de EUR) Se utilizează cifrele totale ale segmentului || Segment de flotă 1 || Segment de flotă 2 1 || Venituri curente (CR) = veniturile din debarcări + alte venituri || 113 000 || 115 000 2 || Costuri fixe = costuri non-variabile + amortizări + costul de oportunitate al capitalului || 24 000 || 28 000 3 || Costuri variabile = costurile cu echipajul + forța de muncă nesalarizată + costurile de energie + costuri pentru reparații și întreținere + alte costuri variabile || 90 000 || 85 000 4 || BER = 2 / ( 1 - [ 3 / 1 ] ) || 117 913 || 107 333 5 || CR / BER = 1 / 4 || 0,96 || 1,07 12. Indicatorii de utilizare a navelor 12.1 Indicatorul de flotă inactivă Navele inactive constituie o capacitate neutilizată și, ca atare, acestea reduc eficiența tehnică globală și rata de utilizare a capacității flotei în ansamblul său. Indicatorul se calculează mai curând pe baza claselor de lungime ale navelor segmentului în conformitate cu DCF decât pe cea a segmentelor navelor, dat fiind faptul că informațiile privind echipamentele de pescuit și speciile vizate nu sunt disponibile. Un tabel indicând proporția de nave inactive în ansamblul flotei ar trebui să fie furnizat cu privire la numărul de nave, în GT și în kW. 12.2 Indicatorul de utilizare a navelor Indicatorul de utilizare a navelor este media, pentru fiecare segment de flotă, a raportului dintre efortul efectiv depus de flotă și efortul maxim care ar putea fi exercitat de către flotă. Acest indicator se bazează pe date preconizate a fi fiabile și asigură o evaluare rapidă a utilizării flotei în condiții obișnuite aferente activității de pescuit. Există două versiuni ale acestui indicator, bazate pe nivelurile de activitate maximă, fie teoretice, fie observate. Statele membre ar trebui să aleagă indicatorul cel mai adecvat și să raporteze doar acest indicator Comisiei. Indicatorul bazat pe activitatea maximă observată se calculează după cum urmează: Raportul dintre efortul mediu per navă într-un segment de flotă și efortul maxim observat depus efectiv de către o navă în acest segment (în kW-zile sau în GT-zile) în anul de referință. Acest indicator poate fi, de asemenea, calculat în funcție de zile de pescuit, după cum urmează: Raportul dintre numărul mediu de zile pe mare per navă și numărul maxim de zile pe mare observat într-un segment de flotă. Cealaltă versiune a indicatorului tehnic se aplică în cazurile în care numărul maxim de zile pe mare observat în cadrul unui segment de flotă pentru fiecare an de referință ar fi putut fi limitat de factori externi. Ar putea exista motive de natură economică (de exemplu, criza combustibilului), de mediu (de exemplu, condițiile meteorologice excepționale) și socială (de exemplu, nu desfășoară activități de pescuit la sfârșit de săptămână) care afectează numărul maxim de zile pe mare per navă observat pentru anumiți ani, astfel încât acest număr ar putea să nu reflecte adevărata capacitate tehnică a flotei. În astfel de cazuri, statul membru poate, de asemenea, să calculeze raportul pe baza numărului maxim teoretic de zile pe mare. Pentru acest calcul, „efortul maxim observat efectiv depus de o navă din segment” utilizat în calculele precedente se înlocuiește cu numărul maxim teoretic de zile pe mare care pot fi dedicate pescuitului în absența constrângerilor externe (de exemplu, în cazul în care nu s-a aplicat regimul efortului). În cazul în care nu există date disponibile, s-ar putea considera implicit că această valoare ar fi de 220 de zile, însă dacă există date, ea ar trebui să fie estimată în funcție de condițiile fizice, tehnice și sociale. Această valoare ar trebui să fie determinată de fiecare stat membru utilizând opinia unui expert și informațiile disponibile. Indicatorul ales ar trebui prezentat și evaluat pe o perioadă de mai mulți ani pentru a arăta dacă procentajele sunt stabile în timp. Calculul se poate efectua fie în kW-zile, fieîn GT-zile în funcție de ceea ce este mai adecvat pentru flota în cauză; se poate de exemplu, prefera calculul în kW pentru uneltele de pescuit remorcate, întrucât navele echipate cu motoare mai mari au tendința de a avea capturi mai mari decât cele cu motoare mai mici și în GT-zile pentru uneltele de pescuit pasive. 12.3 Aplicare și interpretare Datele (zile pe mare per navă, GT și kW) sunt disponibile la nivel de stat membru din colectarea de date conform cerințelor RCD și DCF. Cu toate acestea, numărul maxim de zile pe mare constituie un calcul suplimentar care nu este prevăzut actualmente în DCF-ul de bază, dar o solicitare de date va fi publicată anual cu privire la acest parametru. Toate navele active din flota de pescuit ar trebui să fie luate în considerare la calcularea acestui indicator. O navă activă este o navă autorizată să pescuiască la un moment dat în cursul anului de referință și care a înregistrat cel puțin o zi pe mare în cursul anului de referință. O navă inactivă este o navă care poate sau nu poate fi autorizată să pescuiască în cursul anului de referință, dar care nu a înregistrat nicio zi petrecută pe mare și nicio debarcare în cursul anului de referință. Acești indicatori arată în ce măsură capacitatea flotei ar putea fi redusă fără a reduce randamentul global al flotei (debarcări). Indicatorul tehnic poate, prin urmare, fi luat în considerare ca indicator de referință pentru fiecare segment de flotă. Marja dintre valoarea calculată și 1 indică subutilizarea tehnică a navelor. Pentru „sistemul de semaforizare”, un indicator mai mare de 0,9 (de exemplu, în cazul în care activitatea medie reprezintă mai mult de 90 % din activitatea maximă) va fi respectat doar în segmentele de flotă care prezintă un nivel de activitate în mare măsură omogen, și care, în practică, ar putea fi clasificat ca fiind o lumină verde. Valorile mai mici de 0,7 (în funcție de omogenitatea flotei) ar putea fi considerate ca prezentând subutilizări substanțiale, care ar putea indica o supracapacitate tehnică (lumină roșie). În cazul în care un număr de zile maxim teoretic este utilizat în locul numărului de zile maxim observat, pot apărea diferențe semnificative între valorile indicatorului tehnic calculat și ar trebui luate măsuri pentru a explica implicațiile. Exemplu de calcul: raportul dintre efortul real depus per navă și efortul maxim (observat și teoretic) pentru un grup de trei nave. Navă || Capacitate 1) || Efort actual 2) || Efort maxim (bazat pe efort maxim observat) 3) || Efort maxim teoretic 4) || Indicator tehnic (obs.) 5) || Indicator tehnic (teor.)6) kW || zile || kW-zile || zile || kW-zile || zile || kW-zile Nava 1 || 100 || 80 || 8 000 || 150 || 15 000 || 220 || 22 000 || 0,53 || 0,36 Nava 2 || 200 || 110 || 22 000 || 150 || 30 000 || 220 || 44 000 || 0,73 || 0,50 Nava 3 || 400 || 150 || 60 000 || 150 || 60 000 || 220 || 88 000 || 1,00 || 0,68 || || || Total 90 000 || || Total 105 000 || || Total 154 000 || Medie 0,86 || Medie 0,58 1) Capacitatea ar trebui să fie indicată în kW pentru toate segmentele; atunci când este posibil și în special pentru segmentul uneltelor pasive, se recomandă să se utilizeze, de asemenea, GT. 2) Această coloană prezintă datele de activitate și ale efortului de pescuit pentru diferitele nave. 3) Această coloană conține utilizarea maximă observată (150 zile) pentru fiecare navă a flotei. 4) Această coloană conține utilizarea maximă teoretică (220 zile) pentru fiecare navă a flotei. 5) Această coloană arată indicatorul tehnic calculat pe baza ratei de utilizare maxim observată (kW-zile în coloana 2 împărțite la kW-zile în coloana 3, apoi media pentru segment). 6) Această coloană prezintă indicatorul tehnic calculat pe baza ratei de utilizare maxime teoretice (kW-zile în coloana 2 împărțite la kW-zile în coloana 4, apoi media pentru segment). Fiecare stat membru ar trebui să facă o alegere cu privire la indicatorii tehnici de prezentat, astfel cum este descris în secțiunea 7.3. Alegerea trebuie să fie explicată. [1] Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 privind politica comună în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1954/2003 și (CE) nr. 1224/2009 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 2371/2002 și (CE) nr. 639/2004 ale Consiliului și a Deciziei 585/CE a Consiliului (JO L 354/22 din 28.12.2013). [2] Articolul 22 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013. [3] Articolul 22 alineatul (4) al doilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 1380/2013. [4] Regulamentul (UE) nr. 508/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 privind Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 2328/2003, (CE) nr. 861/2006, (CE) nr. 1198/2006 și (CE) nr. 791/2007 ale Consiliului și a Regulamentului (UE) nr. 1255/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 149/1, 20.5.2014). [5] Sprijinul public pentru încetarea definitivă în cadrul FEPAM este, de asemenea, limitat în timp (31 decembrie 2017). [6] Anexa IV la Regulamentul (UE) nr. 508/2014. [7]Articolul 34 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 508/2014. [8] Aceste orientări se bazează pe avizele CSTEP (SGBRE 10-01, EWG 11-10 și PLEN 10-03), incluzând observații din partea a patru state membre, și ținând cont de experiența acumulată în 2013 raportată în CSTEP EWG 13-28. [9] A se vedea Regulamentul (CE) nr. 199/2008 al Consiliului din 25 februarie 2008 privind instituirea unui cadru comunitar pentru colectarea, gestionarea și utilizarea datelor din sectorul pescuitului și sprijinirea consultanței științifice cu privire la politica comună în domeniul pescuitului (JO L 60, 5.3.2008). [10] Experiența arată că valoarea activelor de capital nu este adesea disponibilă sau nu este fiabilă. Profitul net ar putea înlocui randamentul investițiilor (sau randamentul imobilizărilor corporale) în astfel de cazuri. [11] În cazul în care valorile nu sunt disponibile, ar putea fi utilizat volumul, însă SM trebuie să indice dacă sunt specii cu valoare ridicată sau scăzută. [12] În cazul în care peste 60 % din valoarea capturilor este alcătuită din stocurile pentru care valorile F și Fmsy sunt indisponibile, indicatorul este, de asemenea, considerat a fi indisponibil. [13] Grupul de planificare pentru aspecte economice (PGECON), 16-19 aprilie 2012, Salerno (Italia)