[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 24.6.2008

COM(2008) 386 final

2008/0129 (CNS)

Propunere de

REGULAMENT (CE) NR. …/… AL CONSILIULUI

din […]

privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenţii din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene

(Versiune codificată)

(prezentată de Comisie)

EXPUNERE DE MOTIVE

1. În contextul unei Europe a cetăţenilor, Comisia acordă o mare importanţă simplificării şi clarităţii dreptului comunitar în scopul de a-l face mai lizibil şi mai accesibil cetăţeanului, oferindu-i astfel posibilităţi sporite de a face uz de drepturile specifice care îi sunt conferite.

Dar acest obiectiv nu va putea fi atins atât timp cât va persista un număr mult prea mare de dispoziţii care, fiind modificate de nenumărate ori şi adeseori în mod substanţial, se găsesc dispersate parte în actul originar, parte în actele modificatoare ulterioare. Astfel, pentru a identifica dispoziţiile în vigoare, este necesară o muncă de cercetare şi de comparare a unui număr mare de acte.

Prin urmare, claritatea şi transparenţa dreptului comunitar depind şi de codificarea legislaţiei adeseori modificată.

2. La 1 aprilie 1987, Comisia a dat instrucţiuni[1] serviciilor sale de a realiza codificarea tuturor actelor legislative cel mai târziu după a zecea lor modificare, menţionând că este vorba despre o cerinţă minimală şi că, în vederea clarităţii şi a bunei înţelegeri a legislaţiei comunitare, serviciile responsabile ar trebui să codifice textele la intervale şi mai scurte.

3. Concluziile preşedinţiei Consiliului European de la Edimbourg, din decembrie 1992, au confirmat aceste imperative[2], subliniind importanţa codificării care asigură o securitate juridică în ceea ce priveşte dreptul aplicabil la un moment dat în legătură cu o problemă specifică.

Codificarea trebuie realizată respectând cu stricteţe procesul legislativ comunitar normal.

Întrucât nicio modificare de substanţă nu poate fi introdusă în actele care fac obiectul codificării , Parlamentul European, Consiliul şi Comisia au convenit, prin acordul interinstituţional din 20 decembrie 1994, că, în vederea adoptării rapide a actelor codificate, ar putea fi utilizată o procedură accelerată.

4. Obiectul prezentei propuneri este codificarea Regulamentului (CE) nr. 2026/97 al Consiliului din 6 octombrie 1997 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenţii din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene[3]. Noul regulament se substituie diverselor acte care îi sunt încorporate[4]; prezenta propunere păstrează în totalitate conţinutul actelor astfel codificate şi se limitează la a le regrupa, aducând numai modificările de formă cerute de însăşi operaţia de codificare.

5. Prezenta propunere de codificare a fost elaborată pe baza unei consolidări prealabile a textului Regulamentului (CE) nr. 2026/97 şi a actelor care l-au modificat, în toate limbile oficiale, efectuată prin intermediul unui sistem informatic , de către Oficiul Publicaţiilor Oficiale ale Comunităţilor Europene. În cazul articolelor renumerotate, corelaţia între vechea numerotare şi cea nouă este prezentată în tabelul de corespondenţă din anexa VI la regulamentul codificat.

ê 2026/97

2008/0129 (CNS)

Propunere de

REGULAMENT (CE) NR. …/… AL CONSILIULUI

din […]

privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenţii din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 133,

având în vedere regulamentele privind organizarea comună a pieţelor agricole, precum şi regulamentele adoptate în temeiul articolului 308 din tratat şi aplicabile mărfurilor care rezultă din transformarea produselor agricole, în special dispoziţiile acestor regulamente care permit o derogare de la principiul general de înlocuire a tuturor măsurilor de protecţie la frontiere doar prin măsurile prevăzute de regulamentele respective,

având în vedere propunerea Comisiei,

având în vedere avizul Parlamentului European[5],

având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social European[6],

întrucât:

ê

(1) Regulamentul (CE) nr. 2026/97 al Consiliului din 6 octombrie 1997 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenţii din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene[7] a fost modificat de mai multe ori[8] şi în mod substanţial. Este necesar, din motive de claritate şi de raţionalizare, să se codifice regulamentul menţionat.

ê 2026/97 considerentul 3

(2) Încheierea negocierilor comerciale multilaterale purtate în cadrul Rundei Uruguay a dus la crearea Organizaţiei Mondiale a Comerţului (OMC).

ê 2026/97 considerentul 4 (adaptat)

(3) Anexa 1A la Acordul de instituire a OMC (”Acordul privind OMC”), aprobat prin Decizia 94/800/CE a Consiliului din 22 decembrie 1994 privind încheierea, în numele Comunităţii Europene, referitor la domeniile de competenţa sa, a acordurilor obţinute în cadrul negocierilor comerciale multilaterale din Runda Uruguay (1986-1994)[9], conţine, inter alia, Acordul General pentru Tarife şi Comerţ din 1994 (”GATT 1994”), un acord privind agricultura („Acordul privind Agricultura”), Acordul privind aplicarea articolului VI din GATT 1994 (denumit în continuare „Acordul antidumping din 1994”) şi un Acord privind subvenţiile şi măsurile compensatorii (”Acordul privind subvenţiile”).

ê 2026/97 considerentul 5 (adaptat)

(4) Pentru a spori eficacitatea şi transparenţa în aplicarea, de către Comunitate, a normelor stabilite în Acordul antidumping din 1994 şi în Acordul privind subvenţiile, Ö s-a considerat necesară Õ adoptarea a două regulamente distincte, care să stabilească, într-o formă suficient de detaliată, normele de aplicare a celor două instrumente de protecţie comercială.

ê 2026/97 considerentul 7 (adaptat)

(5) Este necesar, în vederea asigurării aplicării adecvate şi transparente a Ö normelor prevăzute de cele două acorduri Õ, să se transpună, în măsura posibilului, dispoziţiile Ö acestora Õ în legislaţia comunitară.

ê 2026/97 considerentul 8

(6) În afară de aceasta, este de dorit să se explice, într-o formă suficient de detaliată, condiţiile care determină existenţa unei subvenţii, principiile care stau la baza aplicării de taxe compensatorii (în special în cazul în care subvenţia a fost acordată în mod specific) şi criteriile aplicate la calcularea valorii subvenţiei care face obiectul unor măsuri compensatorii.

ê 2026/97 considerentul 9

(7) Este necesar, la stabilirea existenţei unei subvenţii, să se demonstreze acordarea unei contribuţii financiare de către autorităţile publice sau de către orice organism public, pe teritoriul unei ţări, sau existenţa unei forme de protecţie a veniturilor sau de susţinere a preţurilor în sensul articolului XVI din GATT 1994 şi că o întreprindere a beneficiat de un avantaj.

ê 1973/2002 considerentul 2 (adaptat)

(8) Ö Pentru Õ calcularea avantajului conferit beneficiarului, atunci când nu există o astfel de valoare de referinţă pe piaţa din ţara respectivă, este necesar să se stabilească valoarea de referinţă prin ajustarea condiţiilor şi a modalităţilor predominante în ţara în cauză pe baza factorilor reali disponibili în ţara respectivă. În cazul în care acest lucru nu este posibil, deoarece, inter alia , nu există astfel de preţuri sau costuri sau acestea nu sunt fiabile, este necesar să se stabilească valoarea de referinţă adecvată recurgând la condiţii şi modalităţi prezente pe alte pieţe.

ê 2026/97 considerentul 13

(9) Este de dorit să se stabilească orientări clare şi detaliate în ceea ce priveşte factorii care pot contribui la a stabili dacă importurile care fac obiectul unor subvenţii au cauzat sau ameninţă să cauzeze un prejudiciu important. În cazul în care se depun eforturi să se demonstreze că volumul şi preţul importurilor respective sunt responsabile de prejudiciul suferit de o industrie comunitară, este necesar să se ia în considerare efectele celorlalţi factori şi, în special, ale condiţiilor pieţei în Comunitate.

ê 2026/97 considerentul 14

(10) Este necesar să se definească noţiunea de „industrie comunitară” şi să se prevadă că părţile care au legătură cu exportatorii pot fi excluse din această industrie şi să se definească noţiunea de „legătură”. Este necesar, de asemenea, să se prevadă că o procedură în materie de taxe compensatorii poate fi iniţiată în numele producătorilor dintr-o regiune a Comunităţii şi să se stabilească orientări pentru definirea unei astfel de regiuni.

ê 2026/97 considerentul 15

(11) Este necesar să se stabilească cine are dreptul de a face o reclamaţie în materie de taxe compensatorii, precum şi importanţa sprijinului de care acesta trebuie să beneficieze din partea industriei comunitare şi să se precizeze informaţiile privind subvenţia care face obiectul măsurii compensatorii, prejudiciul şi legătura de cauzalitate pe care o astfel de plângere trebuie să le conţină. Este indicat, de asemenea, să se precizeze procedurile aplicabile la respingerea reclamaţiilor sau la deschiderea procedurilor.

ê 2026/97 considerentul 16

(12) Este necesar să se stabilească modul în care sunt notificate părţile în cauză cu privire la informaţiile pe care autorităţile le solicită şi să li se ofere ample posibilităţi de a prezenta toate elementele de probă pertinente şi de a-şi apăra interesele. Este, de asemenea, de dorit să se definească în mod clar normele şi procedurile de urmat în cursul anchetei şi să se prevadă, în special, condiţiile în care părţile în cauză trebuie să se facă cunoscute, să îşi prezinte punctul de vedere şi să furnizeze informaţiile la termenele stabilite, pentru a se putea ţine seama de acestea. Este necesar, de asemenea, să se indice condiţiile în care o parte interesată poate avea acces la informaţiile furnizate de alte părţi interesate şi să prezinte observaţii cu privire la acestea. Este necesar, de asemenea, să se instituie o cooperare între statele membre şi Comisie în ceea ce priveşte strângerea informaţiilor.

ê 2026/97 considerentul 17

(13) Este necesar să se determine condiţiile în care pot fi impuse taxe provizorii şi să se prevadă, în special, că nu pot fi impuse mai devreme de şaizeci de zile sau mai târziu de nouă luni de la iniţierea procedurii. Este necesar, de asemenea, să se prevadă că aceste taxe nu pot fi impuse, în toate cazurile, de către Comisie, decât pentru o perioadă de patru luni.

ê 2026/97 considerentul 18

(14) Este necesar să se stabilească proceduri care să permită acceptarea de angajamente care elimină sau compensează subvenţia care face obiectul unor măsuri compensatorii şi prejudiciul, în loc să se impună taxe provizorii sau definitive. Este, de asemenea, oportun să se precizeze care sunt consecinţele unei încălcări sau retrageri a angajamentelor şi să se prevadă că pot fi impuse taxe provizorii în caz de suspiciune de încălcare sau în cazul în care este necesară o anchetă suplimentară pentru a completa concluziile. Este necesar să se asigure, la acceptarea angajamentelor, că angajamentele propuse şi aplicarea acestora nu duce la un comportament anticoncurenţial.

ê 461/2004 considerentul 18 (adaptat)

(15) Se consideră oportun să se permită retragerea unui angajament şi aplicarea taxei printr-un singur act juridic. De asemenea, este necesar să se asigure ca procedura de retragere să fie finalizată în termen de şase luni, în condiţii normale, şi în niciun caz în mai mult de nouă luni, pentru a permite aplicarea corectă a măsurilor în vigoare.

ê 2026/97 considerentul 19

(16) Este necesar să se prevadă că, în mod normal, procedura este încheiată, fie că au fost sau nu adoptate măsuri definitive, în termen de douăsprezece luni şi cel târziu în termen de treisprezece luni de la deschiderea anchetei.

ê 2026/97 considerentul 20

(17) Ancheta sau procedura trebuie încheiată în cazul în care se stabileşte că valoarea subvenţiei este de minimis sau, în special în cazul importurilor originare din ţări în curs de dezvoltare, atunci când volumul importurilor care fac obiectul unor subvenţii sau prejudiciul este neglijabil şi că este necesar să se definească aceste criterii. În cazul în care trebuie instituite măsuri, este necesar să se prevadă încheierea anchetelor şi să se stipuleze că valoarea taxelor trebuie să fie mai mică decât valoarea subvenţiei care face obiectul unor măsuri compensatorii, în cazul în care această valoare mai mică este suficientă pentru a elimina prejudiciul şi să se precizeze metoda de calcul a valorii taxelor, în caz de eşantionare.

ê 2026/97 considerentul 21

(18) Este necesar să se prevadă perceperea retroactivă a taxelor provizorii, în cazul în care se consideră necesar, şi să se definească circumstanţele care pot duce la aplicarea retroactivă a taxelor pentru a evita ca măsurile definitive care urmează să se aplice să fie golite de substanţă. Este necesar, de asemenea, să se prevadă că taxele pot fi aplicate retroactiv în caz de încălcare sau de denunţare a angajamentelor.

ê 2026/97 considerentul 22

(19) Este necesar să se prevadă că măsurile încetează să fie aplicabile după cinci ani, cu excepţia cazului în care în urma unei reexaminări rezultă că trebuie menţinute. Este, de asemenea, necesar să se prevadă reexaminări provizorii sau anchete, în cazul în care se prezintă dovezi suficiente că circumstanţele s-au modificat, pentru a stabili dacă se justifică rambursarea taxelor compensatorii.

ê 461/2004 considerentul 20 (adaptat)

(20) Anchetele pot fi redeschise pe baza elementelor de probă prezentate de industria comunitară. Şi alte părţi interesate pot avea un interes să se redeschidă anumite anchete, în vederea corectării efectelor absorbirii taxei de către exportator. Este necesar, prin urmare, să se permită oricărei părţi interesate să ceară deschiderea unei anchete împotriva absorbirii. Pentru a stabili dacă există sau nu absorbţie, este necesar de asemenea să se includă în noţiunea de modificare a preţurilor diminuarea preţurilor la export, deoarece aceasta este una dintre situaţiile posibile în care, prin reducerea nivelului preţurilor pe piaţa comunitară, se compromite efectul corectiv al măsurilor.

ê 2026/97 considerentul 23

(21) Chiar dacă Acordul privind subvenţiile nu conţine dispoziţii referitoare la eludarea măsurilor compensatorii, această posibilitate există, în mod similar, dar nu identic cu riscul de eludare a măsurilor antidumping. Se consideră, prin urmare, că este de dorit să se prevadă în prezentul regulament dispoziţii în acest sens.

ê 461/2004 considerentul 23 (adaptat)

(22) Se recomandă să fie precizate care sunt părţile abilitate să solicite deschiderea unei anchete privind eludarea.

ê 461/2004 considerentul 24 (adaptat)

(23) Ar fi, de asemenea, de dorit să se precizeze ce practici constituie o eludare a măsurilor în vigoare. Practicile de eludare a măsurilor pot apărea fie în interiorul, fie în afara Comunităţii. Este necesar, prin urmare, să se prevadă ca scutirile de plată a taxelor extinse prevăzute pentru importatori să poată fi acordate şi exportatorilor, atunci când taxele sunt extinse pentru a face faţă unei eludări care are loc în afara Comunităţii.

ê 2026/97 considerentul 24

(24) Este oportun să se autorizeze suspendarea măsurilor compensatorii în cazul unei modificări temporare a condiţiilor pieţei datorită căreia menţinerea lor temporară este inadecvată.

ê 2026/97 considerentul 25

(25) Este necesar să se prevadă ca importurile care fac obiectul unei anchete să poată face obiectul unei înregistrări la efectuarea importului, astfel încât să poată fi aplicate ulterior măsuri împotriva acestor importuri.

ê 2026/97 considerentul 26 şi 461/2004 considerentul 27 (adaptat)

(26) Pentru a garanta aplicarea corectă a măsurilor, este necesar ca statele membre să supravegheze şi să întocmească rapoarte către Comisie cu privire la importurile de produse care fac obiectul unor anchete sau al unor măsuri şi cu privire la valoarea taxelor percepute în temeiul prezentului regulament. Este Ö , de asemenea, Õ necesar să se prevadă posibilitatea Comisiei de a cere statelor membre să îi comunice, sub rezerva normelor de confidenţialitate, informaţii pe care le poate utiliza la monitorizarea angajamentelor privind preţurile şi la verificarea eficacităţii măsurilor în vigoare.

ê 2026/97 considerentul 27

(27) Este necesar să se prevadă consultarea regulată a unui comitet consultativ în anumite etape ale anchetei. Acest comitet este compus din reprezentanţi ai statelor membre şi un reprezentant al Comisiei, în calitate de preşedinte.

ê 2026/97 considerentul 28

(28) Este oportun să se prevadă vizite pentru a verifica informaţiile furnizate privind subvenţia care face obiectul unor măsuri compensatorii şi prejudiciul, aceste vizite depinzând de calitatea răspunsurilor la chestionarele primite.

ê 2026/97 considerentul 29

(29) Este esenţial să se recurgă la eşantionare în cazul în care numărul părţilor sau al tranzacţiilor respective este mare, astfel încât anchetele să poată fi încheiate la termenele stabilite.

ê 2026/97 considerentul 30

(30) Este necesar să se prevadă că, în cazul în care părţile nu cooperează în mod satisfăcător, se pot utiliza alte informaţii pentru a stabili concluziile şi că aceste informaţii pot fi mai puţin favorabile părţilor respective decât în cazul în care acestea ar fi cooperat.

ê 2026/97 considerentul 31 (adaptat)

(31) Trebuie adoptate dispoziţii în ceea ce priveşte tratamentul informaţiilor confidenţiale pentru a preveni divulgarea de secrete de afaceri sau de stat.

ê 2026/97 considerentul 32

(32) Este indispensabil ca părţile care au dreptul la un astfel de tratament să fie informate corect cu privire la faptele şi considerentele esenţiale şi ca această informare să fie făcută, ţinând seama de procesul decizional din cadrul Comunităţii, într-o perioadă care să le permită părţilor să îşi apere interesele.

ê 2026/97 considerentul 33

(33) Este rezonabil să se prevadă un sistem administrativ în temeiul căruia să poată fi prezentate argumente privind conformitatea măsurilor cu interesul Comunităţii, în special cu cel al consumatorilor, să se stabilească termenele în care trebuie furnizate aceste informaţii şi să se stabilească drepturile la informare ale părţilor în cauză.

ê 2026/97 considerentul 34

(34) La aplicarea normelor din Acordul privind subvenţiile este esenţial, pentru a se menţine echilibrul drepturilor si obligaţiilor pe care acest acord urmăreşte să-l stabilească, să se ţină seama de către Comunitate de interpretarea lor de către principalii ei parteneri comerciali, astfel cum este aceasta reflectată în legislaţie sau în practica încetăţenită,

ê 2026/97

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Articolul 1

Principii

(1) O taxă compensatorie poate fi impusă pentru a compensa orice subvenţie acordată, direct sau indirect, la fabricarea, producţia, exportul sau transportul oricărui produs a cărui punere în liberă circulaţie în Comunitate cauzează un prejudiciu.

(2) Fără a aduce atingere alineatului (1), în cazul în care produsele nu sunt importate direct din ţara de origine, ci sunt exportate către Comunitate tranzitând printr-o ţară intermediară, dispoziţiile prezentului regulament se aplică integral, iar tranzacţia sau tranzacţiile sunt considerate, după caz, ca fiind efectuate între ţara de origine şi Comunitate.

ê 2026/97 (adaptat)

Ö Articolul 2 Õ

Ö Definiţii Õ

ê 2026/97

În sensul prezentului regulament:

(a) se consideră că face obiectul unei subvenţii orice produs care beneficiază de o subvenţie care face obiectul unor măsuri compensatorii în sensul articolului 3. Subvenţia poate fi acordată fie de către autorităţile publice ale ţării de origine a produsului importat, fie de către autorităţile publice ale unei ţări intermediare din care produsul este exportat către Comunitate şi care, în sensul prezentului regulament, este desemnată cu numele de „ţară de export”.

ê 2026/97 (adaptat)

(b) se înţelege prin „autorităţi publice” orice organism public Ö de Õ pe teritoriul ţării de origine sau de export;

(c) se înţelege prin „produs similar” un produs identic, şi anume asemănător din toate punctele de vedere produsului respectiv, sau, în absenţa unui astfel de produs, alt produs care, deşi nu este asemănător în toate privinţele, prezintă caracteristici asemănătoare celor ale produsului respectiv;

(d) se înţelege prin „prejudiciu”, în cazul în care nu se specifică altfel, un prejudiciu important adus unei industrii comunitare, ameninţarea unui prejudiciu important adus unei industrii comunitare sau o întârziere semnificativă în crearea unei industrii comunitare şi se interpretează în conformitate cu dispoziţiile Ö articolului 8 Õ.

ê 2026/97

Articolul 3

Definiţia unei subvenţii

Se consideră că există subvenţie:

1. (a) în cazul în care există o contribuţie financiară a autorităţilor publice ale ţării de origine sau de export, şi anume atunci când:

(i) o practică a autorităţilor publice implică un transfer direct de fonduri (de exemplu sub formă de donaţii, împrumuturi sau participări la capitalul social) sau transferuri directe potenţiale de fonduri sau de pasiv (de exemplu garanţii de împrumut),

(ii) se anulează sau nu sunt percepute încasări publice care în mod normal sunt exigibile (de exemplu, în cazul stimulentelor fiscale precum creditele fiscale). În această privinţă, exonerarea, în favoarea produsului exportat, a impozitelor sau taxelor care se aplică produsului similar, în cazul în care acesta este destinat consumului intern sau reducerea taxelor până la concurenţa sumelor datorate nu este considerată subvenţie atât timp cât a fost acordată în conformitate cu dispoziţiile anexelor I, II şi III,

(iii) autorităţile publice furnizează bunuri sau servicii, altele decât o infrastructură generală, sau achiziţionează bunuri,

(iv) autorităţile publice:

- efectuează plăţi către un mecanism de finanţare sau

- însărcinează un organism privat să execute una sau mai multe funcţii de tipul celor enumerate la punctele (i), (ii) şi (iii), care le incumbă în mod normal sau îi ordonă să facă acest lucru, practica urmată nefiind diferită realmente de practica normală a autorităţilor publice sau

(b) în cazul în care există o formă oarecare de susţinere a veniturilor sau de susţinere a preţurilor, în sensul articolului XVI din GATT din 1994 şi

2. în cazul în care se conferă un astfel de avantaj.

Articolul 4

Subvenţii care fac obiectul unor măsuri compensatorii

(1) Subvenţiile nu fac obiectul unor măsuri compensatorii decât în cazul în care sunt specifice, în sensul alineatelor (2), (3) şi (4).

(2) Pentru a stabili dacă o subvenţie este specifică unei întreprinderi, unei industrii sau unui grup de întreprinderi sau de industrii (denumite în continuare „anumite întreprinderi”) care intră sub jurisdicţia autorităţii care acordă subvenţia, se aplică următoarele principii:

(a) în cazurile în care autoritatea care acordă subvenţia sau legislaţia aplicabilă limitează, în mod expres, posibilitatea anumitor întreprinderi de a beneficia de subvenţie, există specificitate;

(b) în cazurile în care autoritatea care acordă subvenţia sau legislaţia aplicabilă subordonează unor criterii sau condiţii obiective dreptul de a beneficia de subvenţie şi valoarea acesteia, nu există specificitate, cu condiţia ca dreptul de a beneficia de subvenţie să fie automat şi criteriile sau condiţiile respective să fie riguros respectate;

(c) în cazul în care, fără a aduce atingere oricărei aparenţe de nespecificitate care rezultă din aplicarea principiilor enunţate la literele (a) şi (b), există motive să se creadă că subvenţia poate, de fapt, să fie specifică, pot fi luaţi în considerare alţi factori. Aceşti factori sunt următorii: utilizarea unui program de subvenţii de către un număr limitat de anumite întreprinderi, utilizarea predominantă de către anumite întreprinderi, acordarea unor subvenţii disproporţionate anumitor întreprinderi şi maniera în care autoritatea care acordă subvenţia a exercitat o putere discreţionară în decizia de a acorda o subvenţie. În această privinţă, se ţine seama, în special, de informaţiile cu privire la frecvenţa cu care cererile privind o subvenţie au fost respinse sau aprobate şi motivele acestor decizii.

ê 2026/97 (adaptat)

În sensul Ö literei (b) Õ, se înţelege prin „criterii sau condiţii obiective” criterii sau condiţii neutre, care nu favorizează anumite întreprinderi în raport cu altele şi care au caracter economic şi aplicaţie orizontală, precum numărul angajaţilor sau mărimea întreprinderii.

ê 2026/97

Criteriile sau condiţiile trebuie enunţate clar în acte cu putere de lege, norme administrative sau în alte documente oficiale, astfel încât să poată fi verificate.

ê 2026/97 (adaptat)

În aplicarea primului, Ö celui de-al doilea şi celui de-al treilea Õ paragraf, se ţine seama de amploarea diversificării activităţilor economice în cadrul jurisdicţiei autorităţii care acordă subvenţia, precum şi de perioada în care a fost aplicat programul de subvenţii.

ê 2026/97

(3) O subvenţie care este limitată la anumite întreprinderi situate în interiorul unei regiuni geografice determinate aflate sub jurisdicţia autorităţii care acordă subvenţia este specifică. Stabilirea sau modificarea ratei de impunere de aplicare generală de către autorităţile publice de la toate nivelurile care sunt competente în acest sens nu este considerată o subvenţie specifică, în sensul prezentului regulament.

(4) Fără a aduce atingere dispoziţiilor alineatelor (2) şi (3), următoarele subvenţii sunt considerate specifice:

(a) subvenţiile subordonate, în drept sau în fapt, fie exclusiv, fie printre multe alte condiţii, rezultatelor la export, inclusiv cele enumerate, cu titlu de exemplu, în anexa I;

(b) subvenţiile subordonate, fie exclusiv, fie printre multe alte condiţii, utilizării produselor naţionale, preferate produselor importate.

ê 2026/97 (adaptat)

Ö În sensul literei (a), Õ subvenţiile sunt considerate subordonate în fapt rezultatelor la export în cazul în care faptele demonstrează că acordarea unei subvenţii, fără a fi fost subordonată juridic rezultatelor exportului, este în fapt legată de exporturile sau încasările de la export efective sau anticipate. Simplul fapt că se acordă o subvenţie unor întreprinderi care efectuează exporturi nu este, numai pentru acest motiv, considerat ca o subvenţie la export în sensul prezentei dispoziţii.

ê 2026/97

(5) Orice stabilire a specificităţii, în temeiul dispoziţiilor prezentului articol, se susţine în mod clar prin elemente de probă pozitive.

Articolul 5

Calcularea valorii subvenţiei care nu face obiectul unor măsuri compensatorii

ê 2026/97 (adaptat)

Valoarea subvenţiei care face obiectul unor măsuri compensatorii este calculată în termeni de avantaj conferit beneficiarului, aşa cum s-a constatat şi s-a determinat pentru perioada în care se efectuează ancheta. Această perioadă corespunde, în mod normal, ultimului exerciţiu contabil al beneficiarului, dar poate acoperi oricare altă perioadă cu o durată minimă de şase luni, care este anterioară deschiderii anchetei şi pentru care sunt disponibile date fiabile, financiare şi de altă natură.

ê 2026/97

Articolul 6

Calcularea avantajului conferit beneficiarului

Calcularea avantajului conferit beneficiarului se efectuează prin aplicarea următoarelor norme:

(a) nu se consideră că o cotă de participare a autorităţilor publice la capitalul social al unei întreprinderi conferă un avantaj, cu excepţia cazului în care investiţia poate fi considerată incompatibilă cu practica obişnuită privind investiţiile (inclusiv în ceea ce priveşte furnizarea de capital de risc) investitorilor privaţi de pe teritoriul ţării de origine şi/sau de export;

(b) nu se consideră că un împrumut acordat de autorităţile publice conferă un avantaj, cu excepţia cazului în care există o diferenţă între suma pe care întreprinderea beneficiară o plăteşte pentru împrumutul acordat de autorităţile publice şi suma pe care ar plăti-o pentru un împrumut comercial comparabil pe care l-ar putea obţine efectiv pe piaţă. În acest caz, avantajul corespunde diferenţei dintre cele două sume;

(c) nu se consideră că o garanţie la împrumut acordată de autorităţile publice conferă un avantaj, cu excepţia cazului în care există o diferenţă între suma pe care întreprinderea beneficiară a garanţiei o plăteşte pentru împrumutul garantat de autorităţile publice şi suma pe care ar plăti-o pentru un împrumut comercial comparabil, în absenţa acestei garanţii. În acest caz, avantajul corespunde diferenţei dintre cele două sume, ajustate pentru a ţine seama de diferenţele dintre comisioane;

(d) nu se consideră că furnizarea de bunuri sau de servicii sau achiziţionarea de bunuri de către autorităţile publice conferă un avantaj, cu excepţia cazului în care furnizarea se efectuează prin intermediul unei remuneraţii mai mici decât ar fi adecvată sau a cazului în care achiziţionarea se efectuează prin intermediul unei remuneraţii mai mari decât ar fi adecvată. Adecvarea remunerării se stabileşte în raport cu condiţiile existente pe piaţă pentru bunul sau serviciul respectiv în ţara de furnizare sau de cumpărare (inclusiv preţul, calitatea, disponibilitatea, valoarea comercială, transportul şi alte condiţii de achiziţionare sau de vânzare).

ê 1973/2002 art. 1 pct. 1

În cazul în care în ţara furnizoare sau în ţara de achiziţie nu există, pentru produsul sau serviciul respectiv, condiţii de piaţă care să poată fi utilizate ca referinţe corespunzătoare, se aplică următoarele norme:

(i) condiţiile şi modalităţile predominante din ţara în cauză se ajustează, pe baza costurilor, preţurilor şi a altor factori reali disponibili în ţara respectivă, cu o valoare adecvată, care să reflecte condiţiile normale de pe piaţă; sau

(ii) după caz, se recurge la condiţiile şi modalităţile predominante pe piaţa altei ţări sau pe piaţa mondială şi la care are acces beneficiarul.

ê 2026/97

Articolul 7

Dispoziţii generale privind calculul

(1) Valoarea subvenţiei care face obiectul unor măsuri compensatorii se calculează pe unitate de produs subvenţionat exportat către Comunitate.

La stabilirea valorii respective, următoarele elemente pot fi deduse din subvenţia totală:

(a) orice taxe de înscriere şi alte costuri suportate, în mod necesar, pentru a avea drept la subvenţie sau pentru a beneficia de aceasta;

(b) taxele de export, impozitele sau alte costuri suportate la exportul produsului către Comunitate, destinate în mod specific compensării subvenţiei.

În cazul în care o parte interesată solicită să se efectueze o astfel de deducere, îi revine sarcina de a aduce dovada că această cerere este justificată.

(2) În cazul în care subvenţia nu este acordată în funcţie de cantităţile fabricate ce au fost produse, exportate sau transportate, valoarea subvenţiei care face obiectul unor măsuri compensatorii se determină prin repartizarea, în mod adecvat, a valorii subvenţiei totale la nivelul producţiei, vânzării sau exportului produsului în cauză, în cursul perioadei în care se efectuează ancheta.

(3) În cazul în care poate fi stabilit un raport între subvenţie şi achiziţia, prezentă sau viitoare, de active imobile, valoarea subvenţiei care poate face obiectul unor măsuri compensatorii se calculează prin repartizarea acesteia la o perioadă corespunzătoare duratei de amortizare normală a acestor bunuri, în industria respectivă.

Valoarea astfel calculată, aferentă perioadei în care se efectuează ancheta, inclusiv partea corespunzătoare activelor imobilizate achiziţionate înaintea acestei perioade, se repartizează în conformitate cu dispoziţiile alineatului (2).

În cazul bunurilor care nu se depreciază, subvenţia este asimilată unui împrumut fără dobândă şi este reglementată de dispoziţiile articolului 6 litera (b).

(4) În cazul în care subvenţia nu se acordă în vederea achiziţionării activelor imobile, valoarea avantajului conferit în decursul perioadei de efectuare a anchetei este, în principiu, atribuită acestei perioade şi repartizată în conformitate cu alineatul (2), cu excepţia cazului în care circumstanţe speciale justifică atribuirea acesteia pentru altă perioadă.

Articolul 8

Stabilirea prejudiciului

(1) Stabilirea existenţei unui prejudiciu se bazează pe elemente de probă pozitive şi implică o examinare obiectivă, a:

(a) volumului importurilor care fac obiectul unor subvenţii şi efectul acestor importuri asupra preţurilor produselor similare pe piaţa Comunităţii şi a

(b) impactului acestor importuri asupra industriei comunitare.

(2) În ceea ce priveşte volumul importurilor care fac obiectul unor subvenţii, se analizează dacă a avut loc o creştere substanţială a importurilor care fac obiectul unor subvenţii, fie în cantităţi absolute, fie în raport cu producţia sau cu consumul în cadrul Comunităţii. În ceea ce priveşte efectul importurilor care fac obiectul unor subvenţii asupra preţurilor se analizează dacă a existat, în cazul importurilor care fac obiectul unor subvenţii asupra preţurilor, o subcotare semnificativă a preţului în raport cu preţul unui produs similar din industria comunitară sau dacă aceste importuri au ca efect, în alt mod, diminuarea semnificativă a preţurilor sau împiedicarea în mod semnificativ a creşterii preţurilor care, altfel, s-ar fi produs. Unul sau mai mulţi dintre aceşti factori nu constituie neapărat o bază decisivă de analiză.

(3) În cazul în care importurile unui produs provenite din mai multe ţări fac simultan obiectul unor anchete în materie de taxe compensatorii, efectele acestor importuri nu pot face obiectul unei evaluări cumulative decât în cazul în care:

(a) valoarea subvenţiei care face obiectul unor măsuri compensatorii stabilită în raport cu importurile provenite din fiecare ţară este superioară nivelului de minimis, în sensul articolului 14 alineatul (5) şi în cazul în care volumul importurilor provenite din fiecare ţară nu este neglijabil şi

(b) o evaluare cumulativă a efectelor importurilor este adecvată, având în vedere condiţiile de concurenţă între produsele importate şi condiţiile de concurenţă între produsele importate şi produsul comunitar similar.

(4) Examinarea impactului importurilor care fac obiectul unor subvenţii asupra industriei comunitare respective implică o evaluare a tuturor factorilor şi indicilor economici relevanţi care influenţează situaţia acestei industrii, inclusiv faptul că o industrie nu a surmontat în totalitate efectele practicilor de subvenţionare sau de dumping din trecut, importanţa valorii subvenţiei care face obiectul unor măsuri compensatorii, diminuarea efectivă şi potenţială a vânzărilor, a profiturilor, a producţiei, a cotei de piaţă, a productivităţii, a randamentului investiţiilor sau a utilizării capacităţilor; factorii care influenţează preţurile în Comunitate, efectele negative, efective şi potenţiale, asupra fluxului numerarului, asupra stocurilor, asupra ocupării forţei de muncă, asupra salariilor, asupra creşterii economice, asupra capacităţii de a mobiliza capitaluri sau investiţii şi, în cazul agriculturii, utilizarea sporită a programelor de sprjin din partea autorităţilor publice. Această listă nu este exhaustivă şi unul sau mai mulţi dintre aceşti factori nu constituie neapărat o bază decisivă de analiză.

ê 2026/97 (adaptat)

(5) Trebuie demonstrat, cu ajutorul tuturor elementelor de probă pertinente prezentate în conformitate cu alineatul (1), că importurile care fac obiectul unor subvenţii cauzează un prejudiciu. Concret, acest lucru implică demonstrarea faptului că volumul şi/sau preţul menţionate la alineatul (2) au un impact asupra industriei comunitare în sensul alineatului (4) şi că acest impact este de asemenea natură încât poate fi considerat important.

ê 2026/97

(6) Factorii cunoscuţi, alţii decât importurile care fac obiectul unor subvenţii, care aduc în acelaşi timp un prejudiciu industriei comunitare, sunt de asemenea analizaţi, astfel încât prejudiciul adus de aceşti alţi factori să nu fie atribuit importurilor care fac obiectul unor subvenţii în sensul alineatului (5). Factorii care pot fi consideraţi ca fiind relevanţi în această privinţă includ volumul şi preţul importurilor care nu fac obiectul unor subvenţii, reducerea cererii sau modificările configuraţiei consumului, practicile comerciale restrictive ale producătorilor din ţări terţe şi comunitare şi concurenţa dintre aceşti producători, evoluţia tehnologiei, precum şi rezultatele la export şi productivitatea industriei comunitare.

(7) Efectul importurilor care fac obiectul unor subvenţii este evaluat în raport cu producţia comunitară a produsului similar în cazul în care datele disponibile permit identificarea acestei producţii separat pe baza unor criterii precum procedeele de producţie, vânzările şi profiturile producătorilor. În cazul în care această producţie nu poate fi identificată separat, efectele importurilor care fac obiectul unor subvenţii se evaluează prin examinarea producţiei celui mai restrâns grup sau celei mai restrânse game de produse care include produsul similar, pentru care pot fi furnizate informaţiile necesare.

(8) Stabilirea existenţei unei ameninţări de prejudiciu important se bazează pe fapte, nu doar pe afirmaţii, conjuncturi sau posibilităţi îndepărtate. Modificarea circumstanţelor care ar crea o situaţie în care subvenţia ar cauza un prejudiciu trebuie să fie previzibilă în mod clar şi iminentă.

Pentru a stabili existenţa unei ameninţări de prejudiciu important, este necesar să se examineze, printre altele, factori precum:

(a) natura subvenţiilor respective şi efectele comerciale pe care le pot antrena;

(b) o rată de creştere semnificativă a importurilor care fac obiectul unor subvenţii pe piaţa comunitară, ceea ce denotă probabilitatea unei creşteri substanţiale a importurilor;

(c) capacitatea suficientă şi liber disponibilă a exportatorului sau creşterea iminentă şi semnificativă a acestei capacităţi, ceea ce denotă probabilitatea unei creşteri substanţiale a exporturilor care fac obiectul unor subvenţii către Comunitate, având în vedere existenţa altor pieţe de export care pot absorbi exporturile suplimentare;

(d) intrarea importurilor la preţuri care pot determina diminuarea substanţială a preţurilor interne sau pot împiedica în mod semnificativ creşterea preţurilor şi care ar putea determina o creştere a cererii de noi importuri;şi

(e) stocurile produsului care face obiectul anchetei.

Niciunul dintre aceşti factori în particular nu constituie în mod necesar o bază de analiză decisivă, dar totalitatea factorilor în cauză trebuie să conducă la concluzia că alte exporturi care fac obiectul unor subvenţii sunt iminente şi că se va produce un prejudiciu important în cazul în care nu se iau măsuri de protecţie.

Articolul 9

Definiţia industriei comunitare

(1) În sensul prezentului regulament, se înţelege prin „industrie comunitară” totalitatea producătorilor comunitari de produse similare sau aceia dintre ei ale căror producţii suplimentare constituie o proporţie majoră, în sensul articolului 10 alineatul (6) din producţia comunitară totală a acestor produse; cu toate acestea:

(a) în cazul în care producătorii au legătură cu exportatorii sau cu importatorii sau sunt ei înşişi importatori ai produsului presupus a face obiectul unor subvenţii, expresia „industrie comunitară” poate fi interpretată ca desemnând restul producătorilor;

(b) în circumstanţe excepţionale, teritoriul Comunităţii poate fi împărţit, în ceea ce priveşte producţia în cauză, în două sau mai multe pieţe competitive şi se poate considera că producătorii din interiorul fiecărei pieţe constituie o industrie distinctă în cazul în care:

(i) producătorii din interiorul unei astfel de pieţe vând în totalitate sau aproape în totalitate din producţia produsului în cauză pe această piaţă şi

(ii) cererea pe această piaţă nu este satisfăcută într-o măsură semnificativă de către producătorii produsului în cauză stabiliţi în altă parte a Comunităţii.

În aceste circumstanţe, se poate concluziona că există un prejudiciu chiar dacă nu este afectată o proporţie majoră a întregii industrii comunitare, cu condiţia ca importurile care fac obiectul unor subvenţii să se concentreze pe această piaţă izolată şi ca, în afară de aceasta, importurile care fac obiectul unor subvenţii să aducă un prejudiciu producătorilor producţiei totale sau aproape totale din interiorul acestei pieţe.

(2) În sensul alineatului (1), nu se consideră că producătorii au legătură cu exportatorii sau cu importatorii decât:

(a) în cazul în care unul dintre ei îl controlează, în mod direct sau indirect, pe celălalt; sau

(b) în cazul în care ambii sunt controlaţi, în mod direct sau indirect, de un terţ;sau

(c) în cazul în care ei controlează împreună, în mod direct sau indirect, un terţ, cu condiţia să existe motive pentru a se crede sau a se presupune că efectul relaţiei este de aşa natură încât producătorul în cauză se comportă diferit de producătorii care nu au astfel de legătură.

În sensul prezentului alineat, se consideră că unul îl controlează pe celălalt în cazul în care este, în drept sau în fapt, în măsură să exercite asupra acestuia o putere de constrângere sau de direcţionare.

(3) În cazul în care se interpretează că expresia „industrie comunitară” desemnează producătorii dintr-o anumită regiune, exportatorilor sau autorităţilor publice care acordă subvenţia li se acordă posibilitatea de a oferi angajamente în conformitate cu articolul 13 regiunii în cauză. Într-un astfel de caz şi în momentul evaluării interesului comunitar în ceea ce priveşte măsurile, trebuie acordată o atenţie specială interesului regiunii. În cazul în care nu se oferă repede un angajament satisfăcător sau în cazul în care se aplică situaţiile prevăzute la articolul 13 alineatele (9) şi (10), poate fi impusă pentru întreaga Comunitate o taxă compensatorie provizorie sau definitivă. În aceste cazuri, taxele pot fi limitate la producători sau exportatori specifici, în măsura în care acest lucru este posibil.

(4) Dispoziţiile articolului 8 alineatul (7) se aplică prezentului articol.

Articolul 10

Deschiderea procedurii

(1) Sub rezerva dispoziţiilor alineatului (8), se deschide o anchetă care vizează stabilirea existenţei, gradului şi efectului oricărei subvenţii presupusă a fi fost acordată în urma înaintării în scris a unei plângeri de către orice persoană fizică sau juridică sau de către orice asociaţie care nu are personalitate juridică, care acţionează în numele industriei comunitare.

Plângerea poate fi adresată Comisiei sau unui stat membru care o transmite acesteia. Comisia trimite statelor membre o copie a oricărei plângeri primite. Se consideră că plângerea a fost depusă în prima zi lucrătoare următoare datei în care aceasta a fost primită la Comisie prin scrisoare recomandată sau următoare celei în care a fost emisă confirmarea de primire de către Comisie.

În cazul în care, în absenţa unei plângeri, un stat membru este în posesia unor elemente de probă suficiente referitoare la o subvenţie şi la un prejudiciu care rezultă din aceasta pentru industria comunitară le comunică de îndată Comisiei.

(2) O plângere în sensul alineatului (1) trebuie să conţină elemente de probă suficiente cu privire la existenţa unei subvenţii care poate face obiectul unor măsuri compensatorii (care să conţină, pe cât posibil, valoarea subvenţiei), a unui prejudiciu şi a unei legături de cauzalitate între importurile care se presupune că fac obiectul unor subvenţii şi prejudiciul presupus a fi adus. Plângerea trebuie să conţină informaţiile care pot fi în mod rezonabil la dispoziţia reclamantului cu privire la următoarele puncte:

(a) identitatea reclamantului şi o descriere a volumului şi a valorii producţiei comunitare a produsului similar efectuată de către reclamant. În cazul în care o plângere este prezentată în scris în numele industriei comunitare, aceasta precizează industria în numele căreia este înaintată şi se prezintă o listă a tuturor producătorilor comunitari cunoscuţi ai produsului similar (sau a asociaţiilor de producători comunitari ai produsului similar) şi, în măsura posibilului, o descriere a volumului şi a valorii producţiei comunitare a produsului similar care reprezintă aceşti producători;

(b) o descriere completă a produsului care se presupune că face obiectul unor subvenţii, numele ţării sau a ţărilor de origine şi/sau de export în cauză, identitatea fiecărui exportator sau producător străin cunoscut şi o listă a persoanelor cunoscute pentru importul produsului în cauză;

(c) elementele de probă privind existenţa, valoarea şi natura subvenţiei în cauză, precum şi aplicabilitatea măsurilor compensatorii;

(d) informaţii privind evoluţia volumului importurilor care se presupune că fac obiectul unor subvenţii, efectul acestor importuri asupra preţurilor produsului similar pe piaţa Comunităţii şi impactul acestor importuri asupra industriei comunitare, demonstrat prin factori şi indici pertinenţi care influenţează situaţia acestei industrii, cum ar fi cei enumeraţi la articolul 8 alineatele (2) şi (4).

(3) Comisia examinează, în măsura posibilului, exactitatea şi adecvarea elementelor de probă furnizate în plângere pentru a stabili dacă există probe suficiente pentru a justifica deschiderea unei anchete.

(4) Poate fi deschisă o anchetă pentru a determina dacă subvenţiile pretinse sunt specifice, în sensul articolului 4 alineatele (2) şi (3).

(5) Poate fi deschisă o anchetă şi pentru măsurile de tipul celor enumerate în anexa IV, în măsura în care conţin un element de subvenţie în sensul articolului 3, pentru a stabili dacă măsurile în cauză respectă în totalitate dispoziţiile anexei respective.

(6) Nu se deschide o anchetă, în conformitate cu alineatul (1), decât în cazul în care s-a determinat, pe baza unei examinări a gradului de susţinere sau de opoziţie la plângerea exprimată de către producătorii comunitari ai produsului similar, că plângerea a fost prezentată de către industria comunitară sau în numele acesteia. Plângerea este considerată a fi fost depusă de către industria comunitară sau în numele acesteia în cazul în care este susţinută de către producătorii comunitari ale căror producţii adunate constituie mai mult de 50 % din producţia totală a produsului similar realizată de către partea industriei comunitare care îşi exprimă susţinerea sau opoziţia faţă de plângere. Cu toate acestea, nu se deschide o anchetă în cazul în care producătorii comunitari care susţin în mod expres plângerea reprezintă mai puţin de 25 % din producţia totală a produsului similar din industria comunitară.

(7) Autorităţile evită să facă publică cererea de deschidere a unei anchete, cu excepţia cazului în care a fost luată o decizie de deschidere a acesteia. Cu toate acestea, imediat după primirea unei plângeri documentate în mod corespunzător în conformitate cu prezentul articol şi, în orice caz, înainte de a proceda la deschiderea anchetei, Comisia înştiinţează ţara de origine şi/sau ţara de export în cauză şi o invită să demareze consultări în vederea clarificării situaţiei privind problemele prevăzute la alineatul (2) şi pentru a găsi o soluţie acceptată de ambele părţi.

(8) În cazul în care, în circumstanţe speciale, Comisia decide deschiderea unei anchete fără a fi fost sesizată cu o plângere în scris în acest sens din partea unei industrii comunitare sau în numele acesteia, nu deschide ancheta decât în cazul în care este în posesia unor elemente de probă suficiente cu privire la existenţa unei subvenţii care poate face obiectul unor măsuri compensatorii, a unui prejudiciu şi a unei legături de cauzalitate în sensul alineatului (2) care justifică deschiderea unei anchete.

(9) Elementele de probă privind subvenţia şi prejudiciul sunt examinate în acelaşi timp pentru a decide dacă este necesar să fie deschisă o anchetă. O plângere este respinsă în cazul în care elementele de probă privind subvenţia care poate face obiectul unor măsuri compensatorii sau prejudiciul sunt insuficiente pentru a justifica continuarea procedurii. Nu se deschide o procedură împotriva ţărilor ale căror importuri reprezintă o cotă a pieţei mai mică de 1 %, numai în cazul în care, împreună, aceste ţări reprezintă 3 % sau mai mult din consumul comunitar.

(10) Plângerea poate fi retrasă înainte de deschiderea anchetei, caz în care se consideră că nu a fost depusă.

(11) În cazul în care, după consultări, se constată că există elemente de probă suficiente pentru a justifica deschiderea unei proceduri, Comisia deschide această procedură în termen de patruzeci şi cinci de zile de la data depunerii plângerii şi anunţă deschiderea procedurii în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. În cazul în care elementele de probă sunt insuficiente, reclamantul trebuie înştiinţat, după consultări, în termen de patruzeci şi cinci de zile de la data depunerii plângerii la Comisie.

(12) În avizul de deschidere a procedurii se anunţă deschiderea unei anchete, se indică produsul şi ţările în cauză, se prezintă un rezumat al informaţiilor primite şi se prevede că orice informaţie utilă trebuie comunicată Comisiei.

Se stabileşte termenul în care părţile interesate se pot face cunoscute, îşi pot prezenta punctul de vedere în scris şi pot comunica informaţii, în cazul în care aceste puncte de vedere şi aceste informaţii trebuie luate în considerare în cursul anchetei. Se precizează, de asemenea, termenul în care părţile interesate pot cere să fie ascultate de către Comisie în conformitate cu articolul 11 alineatul (5).

(13) Comisia informează exportatorii, importatorii, asociaţiile reprezentative ale importatorilor sau exportatorilor despre care se ştie că sunt interesaţi, precum şi ţara de origine şi/sau de export şi reclamanţii cu privire la deschiderea procedurii şi, având grijă să protejeze informaţiile confidenţiale, transmite exportatorilor cunoscuţi, autorităţilor ţării de origine şi/sau de export şi, la cerere, celorlalte părţi interesate textul integral al plângerii scrise prevăzute la alineatul (1). În cazul în care numărul exportatorilor în cauză este deosebit de mare, este suficient ca textul integral al plângerii scrise să fie trimis numai autorităţilor ţării de origine şi/sau de export sau asociaţiei profesionale în cauză.

(14) O anchetă în materie de taxe compensatorii nu reprezintă un obstacol în calea operaţiunilor de vămuire.

Articolul 11

Ancheta

(1) În urma deschiderii procedurii, Comisia, în cooperare cu statele membre, începe ancheta la nivel comunitar. Această anchetă are ca obiect, în mod simultan, atât subvenţia, cât şi prejudiciul.

Pentru a realiza o determinare reprezentativă, se alege o perioadă de anchetă care, în cazul subvenţiilor, corespunde, în mod normal, perioadei de anchetă prevăzute la articolul 5.

Informaţiile referitoare la o perioadă posterioară perioadei în care se desfăşoară ancheta nu se iau, în mod normal, în considerare.

(2) Destinatarii chestionarelor utilizate într-o anchetă în materie de taxe compensatorii au la dispoziţie cel puţin treizeci de zile pentru a răspunde. Termenul pentru exportatori începe să curgă de la data primirii chestionarului, care se consideră primit în cele şapte zile care urmează datei la care a fost trimis exportatorului sau transmis reprezentantului diplomatic corespunzător al ţării de origine şi/sau de export. Se poate acorda o prorogare a termenului de treizeci de zile, ţinându-se seama de termenul stabilit pentru anchetă şi sub rezerva ca partea în cauză să prezinte un motiv întemeiat, în sensul existenţei unor circumstanţe speciale, pentru a beneficia de o astfel de prorogare.

(3) Comisia poate cere statelor membre să îi furnizeze informaţii, caz în care statele membre iau toate măsurile necesare pentru a da curs acestor cereri.

Statele membre comunică Comisiei informaţiile cerute, precum şi rezultatul tuturor verificărilor, controalelor sau anchetelor efectuate.

În cazul în care aceste informaţii sunt de interes general sau în cazul în care transmiterea acestora a fost cerută de către un stat membru, Comisia le transmite statelor membre, cu condiţia să nu aibă caracter confidenţial, caz în care transmite un rezumat neconfidenţial.

(4) Comisia poate solicita statelor membre să efectueze toate verificările şi toate controalele necesare, mai ales cu privire la importatori, la comercianţi şi la producătorii comunitari şi să efectueze anchete în ţările terţe, sub rezerva acordului întreprinderilor în cauză şi a lipsei opoziţiei din partea autorităţilor publice din ţările respective, înştiinţate oficial.

Ţările membre iau toate măsurile necesare pentru a da curs cererilor Comisiei.

Agenţi ai Comisiei pot, la cererea acesteia sau a unui stat membru, să îi asiste pe agenţii statelor membre în exercitarea funcţiei acestora.

ê 2026/97 (adaptat)

(5) Părţile interesate care s–au făcut cunoscute în conformitate cu articolul 10 alineatul (12) Ö al doilea paragraf Õ sunt ascultate în cazul în care au făcut o cerere scrisă în termenul stabilit în avizul publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene , demonstrând că sunt efectiv părţi interesate care pot fi afectate de rezultatul procedurii şi că există motive speciale pentru a fi ascultate.

(6) La cerere, importatorilor, exportatorilor şi reclamanţilor care s-au făcut cunoscuţi în conformitate cu articolul 10 alineatul (12) Ö al doilea paragraf Õ, precum şi autorităţilor publice ale ţării de origine şi/sau de export li se oferă posibilitatea de a întâlni părţile care au interese contrare pentru a permite confruntarea tezelor opuse.

ê 2026/97

În cazul în care se oferă astfel de posibilităţi, trebuie să se ţină seama de necesitatea păstrării caracterului confidenţial al informaţiilor, precum şi de convenienţa părţilor.

Nicio parte nu este obligată să asiste la o întâlnire şi absenţa unei părţi nu aduce prejudicii cauzei sale.

Informaţiile furnizate oral în temeiul prezentului alineat se iau în considerare de către Comisie în măsura în care sunt confirmate ulterior în scris.

ê 2026/97 (adaptat)

(7) Reclamanţii, autorităţile publice ale ţării de origine şi/sau de export, importatorii şi exportatorii, precum şi asociaţiile lor reprezentative, utilizatorii şi asociaţiile de consumatori care s-au făcut cunoscute în conformitate cu articolul 10 alineatul (12) Ö al doilea paragraf Õ pot, prin cerere scrisă, să ia cunoştinţă de toate informaţiile furnizate Comisiei de oricare parte implicată în anchetă, cu excepţia documentelor interne întocmite de autorităţile Comunităţii sau ale statelor membre, cu condiţia ca aceste informaţii să fie relevante pentru protejarea intereselor lor, să nu fie confidenţiale în sensul articolului 29 şi să fie utilizate în anchetă.

ê 2026/97

Aceste părţi pot răspunde acestor informaţii şi observaţiile lor se iau în considerare în măsura în care ele sunt suficient de bine documentate.

(8) Cu excepţia circumstanţelor prevăzute la articolul 28, exactitatea informaţiilor furnizate de părţile interesate şi pe care se bazează concluziile trebuie verificate în măsura posibilului.

(9) În cazul procedurilor deschise în temeiul articolului 10 alineatul (11), o anchetă trebuie să se încheie, în cazul în care este posibil, în termen de un an. Oricum, anchetele trebuie să se încheie, în toate cazurile, în termen de treisprezece luni de la deschiderea acestora, în conformitate cu concluziile adoptate în temeiul articolului 13 în ceea ce priveşte angajamentele sau cu cele adoptate în temeiul articolului 15 în ceea ce priveşte acţiunea definitivă.

(10) Pe toată durata anchetei, Comisia îi acordă ţării de origine şi/sau de export o posibilitate rezonabilă de a continua consultările, în vederea precizării faptelor şi pentru a ajunge la o soluţie reciproc acceptată.

Articolul 12

Măsuri provizorii

(1) Se pot impune taxe provizorii în cazul în care:

(a) a fost deschisă o anchetă în conformitate cu articolul 10;

ê 2026/97 (adaptat)

(b) a fost publicat un aviz în acest sens, în cazul în care părţilor interesate li s-au oferit posibilităţi adecvate de a da informaţii şi de a formula observaţii în conformitate cu articolul 10 alineatul (12) Ö al doilea paragraf Õ;

ê 2026/97

(c) o constatare preliminară pozitivă a stabilit că produsul importat beneficiază de o subvenţie care poate face obiectul unor măsuri compensatorii şi că rezultă un prejudiciu pentru industria comunitară, ca urmare a acesteia; şi

(d) interesul Comunităţii necesită o acţiune în vederea împiedicării producerii unui astfel de prejudiciu.

Taxele provizorii trebuie impuse cel mai devreme în termen de şaizeci de zile şi cel mai târziu în termen de nouă luni de la deschiderea procedurii.

Valoarea taxei compensatorii provizorii nu trebuie să depăşească valoarea totală a subvenţiei care poate face obiectul unor măsuri compensatorii stabilite în mod provizoriu şi trebuie să fie mai mică decât această valoare în cazul în care o taxă mai mică este suficientă pentru a elimina prejudiciul suferit de industria comunitară.

(2) Taxele provizorii se acoperă printr-o garanţie şi punerea în liberă circulaţie a produselor respective pe teritoriul Comunităţii este condiţionată de constituirea acestei garanţii.

(3) Comisia ia o măsură provizorie după consultări sau, în caz de extremă urgenţă, după ce a informat statele membre. În acest din urmă caz, au loc consultări în termen de cel mult zece zile de la notificarea statelor membre cu privire la măsura luată de Comisie.

(4) În cazul în care un stat membru solicită acţiunea imediată a Comisiei şi atunci când sunt întrunite condiţiile prevăzute la alineatul (1) primul şi al doilea paragraf, Comisia decide, în termen de cel mult cinci zile lucrătoare de la primirea cererii, dacă este necesar să fie impusă o taxă compensatorie provizorie.

(5) Comisia informează de îndată Consiliul şi statele membre cu privire la orice decizie luată în temeiul alineatelor (1)–(4). Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, poate lua o decizie diferită.

(6) Se pot impune taxe compensatorii provizorii pe o perioadă de cel mult patru luni.

Articolul 13

Angajamente

ê 461/2004 art. 2 pct. 1

(1) Cu condiţia ca în urma unei examinări preliminare pozitive să se fi constatat existenţa unei subvenţii şi a unui prejudiciu, Comisia poate accepta oferte de angajament voluntare şi satisfăcătoare în temeiul cărora:

(a) ţara de origine şi/sau de export acceptă eliminarea subvenţiei, limitarea acesteia sau luarea unor măsuri privind efectele acesteia; sau

(b) exportatorul se angajează să îşi revizuiască preţurile sau să nu mai exporte în zona în cauză produse care beneficiază de subvenţia pasibilă de măsuri compensatorii, astfel încât Comisia, după consultări specifice ale comitetului consultativ, să fie convinsă că prejudiciul cauzat de subvenţie este eliminat.

În acest caz şi atât timp cât aceste angajamente rămân în vigoare, taxele provizorii instituite de Comisie în conformitate cu articolul 12 alineatul (3) şi taxele definitive instituite de Consiliu în conformitate cu articolul 15 alineatul (1) nu se aplică importurilor produsului în cauză fabricat de întreprinderile prevăzute în decizia Comisiei privind acceptarea angajamentelor şi în modificările ulterioare ale acesteia.

Creşterile de preţuri operate în temeiul acestor angajamente nu trebuie să depăşească ceea ce este necesar pentru a compensa valoarea subvenţiei pasibile de măsuri compensatorii şi ele trebuie să fie mai mici decât valoarea subvenţiei pasibile de măsuri compensatorii în cazul în care sunt suficiente pentru a elimina prejudiciul cauzat industriei comunitare.

ê 2026/97

(2) Comisia poate sugera angajamente, dar nici ţara, nici exportatorii în cauză nu sunt obligaţi să le accepte. Faptul că ţara sau exportatorii nu oferă astfel de angajamente sau declină invitaţia de a le accepta nu aduce atingere în niciun mod examinării cazului.

Cu toate acestea, se poate stabili că materializarea unei ameninţări de prejudiciu este mai probabilă în cazul în care importurile care fac obiectul unor subvenţii continuă. Nu se cer sau nu se acceptă angajamente din partea ţărilor sau exportatorilor decât în cazul în care existenţa unei subvenţii şi a unui prejudiciu care rezultă din aceasta a făcut obiectul unei examinări preliminare pozitive.

Cu excepţia cazurilor excepţionale, nu poate fi oferit niciun angajament după încheierea perioadei în cursul căreia pot fi prezentate observaţii în temeiul articolului 30 alineatul (5).

(3) Angajamentele oferite nu trebuie să fie în mod necesar acceptate în cazul în care acceptarea lor este considerată nerealistă, de exemplu în cazul în care numărul de exportatori actuali sau potenţiali este prea mare sau din alte motive, inclusiv din motive de politică generală. Exportatorii şi/sau ţara de origine şi/sau de export în cauză pot fi informaţi cu privire la motivele pentru care se propune respingerea ofertei de angajamente şi li se poate oferi posibilitatea de a-şi prezenta observaţiile cu privire la acest subiect. Motivele respingerii se indică în decizia definitivă.

(4) Părţile care oferă un angajament sunt obligate să furnizeze o versiune neconfidenţială a acestuia, astfel încât angajamentul să poată fi comunicat părţilor implicate în anchetă.

(5) Atunci când sunt acceptate angajamente după consultări şi în cazul în care nu se ridică nicio obiecţie în cadrul comitetului consultativ, ancheta este închisă. În toate celelalte cazuri, Comisia înaintează de îndată Consiliului un raport cu privire la rezultatele consultărilor, însoţit de o propunere de închidere a anchetei. Ancheta este considerată închisă în cazul în care, în termen de o lună, Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, nu a luat altă decizie.

(6) În cazul acceptării unui angajament, în mod normal se încheie ancheta privind subvenţiile şi prejudiciul. În acest caz, dacă analiza privind existenţa unei subvenţii sau a unui prejudiciu este negativă, angajamentul se stinge în mod automat, cu excepţia cazului în care concluzia unei astfel de analize se datorează în mare parte existenţei unui angajament. În acest caz, se poate cere ca angajamentul să fie menţinut o perioadă rezonabilă.

În cazul unei concluzii pozitive privind existenţa unei subvenţii şi a unui prejudiciu, angajamentul este menţinut în conformitate cu termenii săi şi cu dispoziţiile prezentului regulament.

(7) Comisia trebuie să solicite oricărei ţări sau oricărui exportator de la care s-a acceptat un angajament să furnizeze periodic informaţii privind executarea angajamentului respectiv şi să autorizeze verificarea informaţiilor pertinente. Nerespectarea acestor obligaţii se consideră o încălcare a angajamentului.

(8) În cazul în care, în cursul unei anchete, se acceptă angajamente din partea anumitor exportatori, se consideră, în sensul articolelelor 18, 19, 20 şi 22, că aceste angajamente au efect de la data la care ancheta este încheiată pentru ţara de origine şi/sau de export.

ê 461/2004 art. 2 pct. 2

(9) În caz de încălcare sau de retragere a unui angajament de către o parte sau în caz de retragere a acceptării angajamentului de către Comisie, acceptarea angajamentului se retrage, după consultări, printr-o decizie sau printr-un regulament al Comisiei, după caz, iar taxa provizorie instituită de Comisie în conformitate cu articolul 12 sau taxa definitivă instituită de Consiliu în conformitate cu articolul 15 alineatul (1) se aplică, cu condiţia ca exportatorul în cauză sau ţara de origine şi/sau de export să fi avut posibilitatea să-şi prezinte observaţiile, cu excepţia cazului în care angajamentul a fost retras de exportatorul sau ţara respectivă.

Orice parte interesată sau orice stat membru poate furniza informaţii care să conţină elemente care atestă la prima vedere existenţa unei încălcări a unui angajament. Evaluarea ulterioară efectuată pentru a stabili dacă a avut sau nu loc o încălcare a angajamentului se încheie, în mod normal, în termen de şase luni, dar în niciun caz în mai mult de nouă luni de la prezentarea unei cereri argumentate corespunzător.

Comisia poate cere ajutorul autorităţilor competente din statele membre în vederea monitorizării angajamentelor.

ê 2026/97

(10) Se poate institui o taxă provizorie, după consultări, în conformitate cu articolul 12, pe baza celor mai bune informaţii disponibile, în cazul în care există motive să se creadă că un angajament este încălcat sau, în cazul încălcării sau retragerii angajamentului, atunci când ancheta care a avut ca rezultat acest angajament nu a fost încheiată.

Articolul 14

Încheierea procedurii fără impunerea de măsuri

(1) În cazul în care o plângere este retrasă, procedura poate fi încheiată, cu excepţia cazului în care încheierea ei nu este în interesul Comunităţii.

(2) Atunci când, după consultări, reiese că nu este necesară nicio măsură de protecţie şi în cazul în care nu a fost exprimată nicio obiecţie în cadrul comitetului consultativ, ancheta sau procedura se încheie. În celelalte cazuri, Comisia înaintează de îndată Consiliului un raport cu privire la rezultatele consultărilor, însoţit de o propunere de încheiere a procedurii. Procedura este considerată încheiată în cazul în care Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, nu ia altă decizie în termen de o lună.

(3) În conformitate cu alineatul (5), procedura este încheiată de îndată în cazul în care se constată că valoarea subvenţiei care poate face obiectul unor măsuri compensatorii este de minimis sau în cazul în care volumul importurilor, reale sau potenţiale, care fac obiectul subvenţiilor sau prejudiciul este neglijabil.

(4) În ceea ce priveşte procedurile demarate în temeiul articolului 10 alineatul (11), în mod normal prejudiciul este considerat ca fiind neglijabil în cazul în care cota de piaţă a importurilor este inferioară valorilor stabilite în articolul 10 alineatul (9). În anchetele privind importurile originare din ţări în curs de dezvoltare, volumul importurilor care fac obiectul unor subvenţii este considerat neglijabil în cazul în care reprezintă mai puţin de 4 % din importurile totale ale produsului similar în Comunitate, cu excepţia cazului în care importurile originare din ţările în curs de dezvoltare ale căror cote individuale reprezintă mai puţin de 4 % din importurile totale contribuie cu mai mult de 9 % la importurile totale ale produsului similar în Comunitate.

(5) Cu condiţia ca doar ancheta să fie încheiată în cazul în care valoarea subvenţiei care poate face obiectul unor măsuri compensatorii este mai mică decât nivelul de minimis aplicabil unor exportatori individuali şi ca aceştia să facă în continuare obiectul procedurii şi să poată face din nou obiectul unei anchete în cadrul unei reexaminări efectuate pentru ţara respectivă, în aplicarea articolelor 18 şi 19, valoarea subvenţiei care poate face obiectul unor măsuri compensatorii este considerată de minimis în cazul în care ea este mai mică de 1 % ad valorem , cu excepţia cazurilor următoare:

(a) în anchetele privind importurile originare din ţări în curs de dezvoltare, nivelul de la care este considerată de minimis este de 2 % ad valorem ;şi

(b) [pentru ţările în curs de dezvoltare membre ale OMC menţionate în anexa VII la Acordul privind subvenţiile, precum şi pentru ţările în curs de dezvoltare membre ale OMC care au eliminat complet subvenţiile la export, în sensul articolului 4 alineatul (4) litera (a) din prezentul regulament, nivelul de la care este considerată de minimis este de 3 % ad valorem ; în cazul în care aplicarea prezentei dispoziţii este subordonată eliminării subvenţiilor la export, ea se aplică de la data la care această eliminare este notificată Comitetului privind subvenţiile şi măsurile compensatorii al OMC şi pentru perioada în care ţara în curs dezvoltare respectivă nu acordă subvenţii la export. Această dispoziţie expiră la opt ani de la data intrării în vigoare a Acordului OMC.]

[Alternative if point b should become obsolete]

[5. valoarea subvenţiei care poate face obiectul unor măsuri compensatorii este considerată de minimis în cazul în care ea este mai mică de 1 % ad valorem , cu excepţia cazurilor anchetelor privind importurile originare din ţări în curs de dezvoltare unde nivelul de la care este considerată de minimis este de 2 % ad valorem , cu condiţia ca doar ancheta să fie încheiată în cazul în care valoarea subvenţiei care poate face obiectul unor măsuri compensatorii este mai mică decât nivelul de minimis aplicabil unor exportatori individuali şi ca aceştia să facă în continuare obiectul procedurii şi să poată face din nou obiectul unei anchete în cadrul unei reexaminări efectuate pentru ţara respectivă, în aplicarea articolelor 18 şi 19.]

Articolul 15

Impunerea de taxe definitive

ê 461/2004 art. 2 pct. 3

(1) În cazul în care din constatarea definitivă a faptelor reiese că există o subvenţie pasibilă de măsuri compensatorii şi un prejudiciu care rezultă din aceasta şi că interesul Comunităţii necesită o acţiune în conformitate cu articolul 31, se impune o taxă compensatorie definitivă de către Consiliu, care hotărăşte cu privire la propunerea Comisiei prezentată după consultarea comitetului consultativ.

Propunerea este adoptată de Consiliu, cu excepţia cazului în care hotărăşte cu majoritate simplă să respingă propunerea, în termen de o lună de la prezentarea acesteia de către Comisie.

În cazul în care sunt în vigoare taxe provizorii, se prezintă o propunere de măsuri definitive cu cel puţin o lună înaintea expirării acestor taxe.

Nu se instituie nicio măsură în cazul în care se procedează la eliminarea subvenţiei sau a subvenţiilor sau în cazul în care se demonstrează că acestea nu mai aduc un beneficiu exportatorilor în cauză.

Valoarea taxei compensatorii nu trebuie să depăşească valoarea totală a subvenţiei pasibile de măsuri compensatorii stabilită, ci ar trebui să fie inferioară valorii totale a subvenţiei pasibile de măsuri compensatorii stabilită şi trebuie să fie mai mică decât această valoare în cazul în care această valoare mai mică este suficientă pentru a elimina prejudiciul adus industriei comunitare.

ê 2026/97

(2) Asupra importurilor unui produs, indiferent de sursa acestora, care s-a constatat că beneficiază de o subvenţie care poate face obiectul unor măsuri compensatorii şi cauzează un prejudiciu, cu excepţia importurilor care fac obiectul unui angajament acceptat în temeiul prezentului regulament, se impune, în mod nediscriminatoriu, o taxă compensatorie a cărei valoare este adecvată fiecărui caz. Regulamentul care impune taxa precizează valoarea taxei impuse fiecărui furnizor sau, în cazul în care acest lucru nu este posibil, ţării furnizoare în cauză.

(3) În cazul în care Comisia şi-a limitat examinarea în conformitate cu articolul 27, taxa compensatorie aplicată importurilor care provin de la exportatorii sau de la producătorii care s-au făcut cunoscuţi în conformitate cu articolul 27, dar nu au fost incluşi în anchetă, nu trebuie să depăşească valoarea mediei ponderate a subvenţiei care poate face obiectul unor măsuri compensatorii, stabilite pentru părţile care constituie eşantionul.

În sensul prezentului alineat, Comisia nu ţine seama de valorile nule şi de minimis , nici de valorile stabilite în circumstanţele prevăzute la articolul 28.

Se aplică taxe individuale importurilor care provin de la exportatorii sau producătorii pentru care s-a calculat o valoarea individuală a subvenţiei, în conformitate cu articolul 27.

Articolul 16

Retroactivitate

(1) Nu se aplică măsuri provizorii şi taxe compensatorii definitive decât produselor puse în liberă circulaţie după data la care a intrat în vigoare măsura luată în conformitate cu articolul 12 alineatul (1) sau cu articolul 15 alineatul (1), după caz, sub rezerva excepţiilor menţionate de prezentul regulament.

(2) În cazul în care a fost aplicată o taxă provizorie şi atunci când faptele constatate definitiv indică existenţa unei subvenţii care poate face obiectul unor măsuri compensatorii şi a unui prejudiciu, Consiliul decide, indiferent dacă trebuie sau nu instituită o taxă compensatorie definitivă, în ce măsură trebuie percepută definitiv taxa provizorie.

În acest sens, „prejudiciul” nu include o întârziere semnificativă în crearea unei industrii comunitare, nici o ameninţare de prejudiciu important, cu excepţia cazului în care se stabileşte că această ameninţare s-ar fi transformat în prejudiciu important în cazul în care nu ar fi fost aplicate măsuri provizorii. În toate celelalte cazuri care implică o ameninţare sau o întârziere, valorile provizorii trebuie eliberate şi taxele definitive nu pot fi impuse decât începând cu data determinării finale a ameninţării sau a întârzierii semnificative.

(3) În cazul în care taxa compensatorie definitivă este mai mare decât taxa provizorie, diferenţa nu este recuperată. În cazul în care taxa definitivă este mai mică decât taxa provizorie, taxa se recalculează. Atunci când determinarea finală este negativă, taxa provizorie nu se confirmă.

(4) Poate fi percepută o taxă compensatorie definitivă pentru produsele puse în liberă circulaţie în termen de cel mult 90 zile înainte de data aplicării măsurilor provizorii, dar nu anterior deschiderii anchetei.

ê 2026/97 (adaptat)

Ö Se aplică primul paragraf Õ cu condiţia ca:

ê 2026/97 (adaptat)

(a) importurile să fi fost înregistrate în conformitate cu articolul 24 alineatul (5);

(b) Comisia să le fi dat importatorilor în cauză posibilitatea de a-şi prezenta observaţiile;

(c) să existe circumstanţe critice în care, pentru produsele în cauză care fac obiectul subvenţiilor, un prejudiciu dificil de reparat este cauzat de importuri masive, efectuate într-un timp relativ scurt, ale unui produs care beneficiază de subvenţii care pot face obiectul unor măsuri compensatorii, în sensul prezentului regulament; şi

(d) pentru a împiedica faptul ca un asemenea prejudiciu să se repete, apare ca necesar să se impună retroactiv taxe compensatorii asupra acestor importuri.

(5) În caz de încălcare sau de retragere a angajamentelor, pot fi percepute taxe definitive pentru mărfurile puse în liberă circulaţie cu cel mult nouăzeci de zile înainte de data aplicării măsurilor provizorii, cu condiţia ca importurile să fi fost înregistrate în conformitate cu articolul 24 alineatul (5) şi ca evaluarea retroactivă să nu se aplice importurilor efectuate anterior încălcării sau retragerii angajamentului.

Articolul 17

Durata

O măsură compensatorie nu rămâne în vigoare decât pe perioada şi în măsura necesare pentru a compensa subvenţiile care aduc prejudicii, care pot face obiectul unor măsuri compensatorii.

Articolul 18

Reexaminarea la expirarea măsurilor

(1) O măsură compensatorie definitivă expiră la cinci ani de la impunerea ei sau la cinci ani de la data încheierii reexaminării celei mai recente care a avut ca obiect atât subvenţia, cât şi prejudiciul, cu excepţia cazului în care reexaminarea a stabilit că expirarea măsurilor ar favoriza continuarea sau reapariţia subvenţiei şi a prejudiciului. O reexaminare a măsurilor care urmează să expire are loc fie la iniţiativa Comisiei, fie pe baza cererii formulate de către producătorii comunitari sau în numele acestora şi măsurile rămân în vigoare până la stabilirea rezultatelor reexaminării.

(2) Se efectuează o reexaminare a măsurilor care urmează să expire atunci când cererea conţine suficiente elemente de probă potrivit cărora expirarea măsurilor ar favoriza probabil continuarea sau reapariţia subvenţiei şi a prejudiciului. Această probabilitate poate fi susţinută, de exemplu, de dovada continuării subvenţiei şi a prejudiciului sau de dovada că eliminarea prejudiciului se datorează, total sau parţial, existenţei măsurilor sau de dovada că situaţia exportatorilor sau condiţiile pieţei sunt de asemenea natură încât implică probabilitatea unor noi subvenţii prejudiciabile.

(3) În cadrul anchetelor efectuate în temeiul prezentului alineat, exportatorii, importatorii, autorităţile publice ale ţării de origine şi/sau de export şi producătorii din Comunitate au posibilitatea de a dezvolta, de a respinge sau de a comenta tezele expuse în cererea de reexaminare, iar concluziile ţin seama de toate elementele de probă pertinente şi documentate corespunzător prezentate pentru a stabili dacă expirarea măsurilor ar fi sau nu de natură să favorizeze continuarea sau reapariţia subvenţiei şi a prejudiciului.

(4) În Jurnalul Oficial al Uniunii Europene se publică un aviz de expirare iminentă, la o dată adecvată, în decursul ultimului an din perioada de aplicare a măsurilor în sensul prezentului articol. Ulterior, producătorii din Comunitate au dreptul să prezinte o cerere de reexaminare în conformitate cu alineatul (2), cu cel mult trei luni înaintea încheierii perioadei de cinci ani. Trebuie, de asemenea, publicat un aviz în care se anunţă expirarea efectivă a măsurilor în temeiul dispoziţiilor prezentului Ö articol Õ.

Articolul 19

Reexaminări intermediare

(1) Necesitatea menţinerii măsurilor poate fi, de asemenea, reexaminată, în cazul în care acest lucru se justifică, la cererea Comisiei sau a unui stat membru sau, cu condiţia să treacă o perioadă rezonabilă de cel puţin un an de la impunerea măsurilor definitive, la cererea oricărui exportator, importator sau a producătorilor din Comunitate sau din ţara de origine şi/sau de export, cerere care conţine elemente de probă suficiente care stabilesc necesitatea unei reexaminări intermediare.

(2) Se efectuează o reexaminare intermediară în cazul în care cererea conţine elemente de probă suficiente cu privire la faptul că menţinerea măsurilor nu mai este necesară pentru a compensa subvenţia care poate face obiectul unor măsuri compensatorii şi/sau continuarea sau reapariţia prejudiciului ar fi improbabilă în cazul în care măsurile ar fi anulate sau modificate sau că măsurile existente nu sunt sau nu mai sunt suficiente pentru a compensa subvenţia care poate face obiectul unor măsuri compensatorii şi care este la originea prejudiciului.

ê 461/2004 art. 2 pct. 4 (adaptat)

(3) În cazul în care măsurile compensatorii instituite sunt inferioare valorii subvenţiilor pasibile de măsuri compensatorii, se poate iniţia o reexaminare intermediară în cazul în care producătorii Comunităţii sau orice altă parte interesată furnizează, în mod normal, în termen de doi ani de la intrarea în vigoare a măsurilor, elemente de probă suficiente pentru a stabili că preţurile la export s-au micşorat după perioada iniţială de anchetă şi înainte sau după instituirea de măsuri sau că taxele nu au modificat sau au modificat insuficient preţurile de revânzare a produsului importat în Comunitate. În cazul în care ancheta confirmă veridicitatea afirmaţiilor, taxele compensatorii pot fi mărite pentru a obţine creşterea preţului necesară pentru a elimina prejudiciul. Ö Cu toate acestea Õ, taxa majorată nu va depăşi valoarea subvenţiilor pasibile de măsuri compensatorii.

Reexaminarea intermediară poate fi, de asemenea, iniţiată, în condiţiile prevăzute anterior, la iniţiativa Comisiei sau la cererea unui stat membru.

ê 2026/97 (adaptat)

(4) În cadrul anchetelor efectuate în temeiul prezentului articol, Comisia poate, printre altele, să examineze dacă împrejurările privind subvenţiile şi prejudiciul s-au modificat semnificativ sau dacă măsurile existente au produs efectele scontate şi au eliminat prejudiciul Ö determinat Õ anterior, în conformitate cu articolul 8. În acest sens, la determinarea finală se ţine seama de toate elementele de probă pertinente şi documentate corespunzător.

ê 2026/97

Articolul 20

Reexaminări accelerate

Orice exportator ale cărui exporturi sunt afectate de o taxă compensatorie definitivă, dar care nu a făcut, în mod individual, obiectul anchetei iniţiale pentru alte motive decât refuzul de a coopera cu Comisia, are dreptul să ceară o reexaminare accelerată, astfel încât Comisia să poată stabili, cât mai repede posibil, o rată a taxei compensatorii specifică acestui exportator.

Se efectuează o reexaminare de acest tip după consultarea comitetului consultativ şi după ce se acordă producătorilor Comunităţii posibilitatea de a-şi prezenta observaţiile.

Articolul 21

Rambursări

(1) Fără a aduce atingere articolului 18, un importator poate cere rambursarea taxelor percepute în cazul în care se demonstrează că valoarea subvenţiei care poate face obiectul unor măsuri compensatorii pe baza căreia au fost achitate taxele a fost eliminată sau redusă la un nivel inferior nivelului taxei în vigoare.

(2) Pentru a obţine rambursarea taxelor compensatorii, importatorul trebuie să înainteze o cerere Comisiei. Această cerere se înaintează prin intermediul statului membru pe teritoriul căruia au fost puse în liberă circulaţie produsele, în termen de şase luni de la data la care valoarea taxelor definitive care urmează a fi percepute a fost stabilită în mod corespunzător de către autorităţile competente sau de la data la care s-a decis perceperea definitivă a sumelor depuse cu titlu de taxe provizorii. Statele membre transmit de îndată cererea Comisiei.

(3) O cerere de rambursare nu este considerată ca fiind susţinută în mod corespunzător de elemente de probă decât în cazul în care conţine informaţii precise cu privire la valoarea taxelor compensatorii a căror rambursare este solicitată şi este însoţită de toate documentele vamale referitoare la calcularea şi la plata acestei sume. Ea trebuie, de asemenea, să conţină probe, pentru o perioadă reprezentativă, privind valoarea subvenţiei care poate face obiectul unor măsuri compensatorii pentru exportatorul sau producătorul căruia i se aplică taxa. În cazul în care importatorul nu are legătură cu exportatorul sau cu producătorul în cauză şi atunci când această informaţie nu este disponibilă de îndată sau atunci când exportatorul sau producătorul refuză să o comunice importatorului, cererea trebuie să conţină o declaraţie a exportatorului sau a producătorului cu privire la faptul că valoarea subvenţiei care poate face obiectul unor măsuri compensatorii a fost redusă sau eliminată, în conformitate cu prezentul articol, şi că vor fi furnizate Comisiei elementele de probă pertinente. În cazul în care aceste elemente de probă nu sunt furnizate de către exportator sau de către producător într-un termen rezonabil, cererea este respinsă.

(4) După consultarea comitetului consultativ, Comisia decide dacă şi în ce măsură este necesar să se aprobe cererea sau poate decide în orice moment iniţierea unei reexaminări intermediare; informaţiile şi concluziile care decurg din această reexaminare, stabilite în conformitate cu dispoziţiile aplicabile acestui tip de reexaminare, sunt utilizate pentru a stabili dacă şi în ce măsură se justifică o rambursare.

Rambursarea taxelor trebuie în mod normal să intervină în termen de douăsprezece luni şi, în orice caz, nu mai târziu de optsprezece luni de la data la care o cerere de rambursare, susţinută în mod corespunzător de elemente de probă, a fost introdusă de către un importator al produsului supus taxei compensatorii.

O rambursare autorizată trebuie efectuată, în mod normal, de către statele membre în termen de nouăzeci de zile de la luarea deciziei menţionate în primul paragraf.

Articolul 22

Dispoziţii generale în materie de reexaminări şi rambursări

ê 461/2004 art. 2 pct. 5

(1) Dispoziţiile pertinente din prezentul regulament referitoare la procedurile şi la desfăşurarea anchetelor, cu excepţia celor privind termenele, se aplică oricărei reexaminări efectuate în temeiul articolelor 18, 19 şi 20.

Reexaminările efectuate în temeiul articolelor 18 şi 19 se desfăşoară cu diligenţă şi sunt finalizate, în mod normal, în termen de douăsprezece luni de la data deschiderii lor. Reexaminările efectuate în temeiul articolelor 18 şi 19 se finalizează, în oricare dintre cazuri, în termen de cincisprezece luni de la data iniţierii lor.

Reexaminările efectuate în temeiul articolului 20 se finalizează, în oricare dintre cazuri, în termen de nouă luni de la data iniţierii lor.

În cazul în care o reexaminare efectuată în temeiul articolului 18 este iniţiată în timp ce o reexaminare în temeiul articolului 19 este în desfăşurare în cadrul aceleiaşi proceduri, reexaminarea în temeiul articolului 19 se finalizează în acelaşi termen prevăzut anterior pentru reexaminarea în temeiul articolului 18.

Comisia prezintă o propunere de acţiune Consiliului cu cel puţin o lună înainte de expirarea termenelor menţionate anterior.

În cazul în care ancheta nu este finalizată în termenele menţionate anterior, măsurile:

(a) expiră, în cazul anchetelor efectuate în temeiul articolului 18;

(b) expiră, în cazul anchetelor efectuate în paralel în temeiul articolelor 18 şi 19, în cazul în care fie ancheta efectuată în temeiul articolului 18 a fost deschisă în timp ce o revizuire efectuată în temeiul articolului 19 era în desfăşurare în cadrul aceleiaşi proceduri, fie astfel de reexaminări au fost iniţiate în acelaşi timp; fie

(c) rămân neschimbate, în cazul anchetelor efectuate în temeiul articolelor 19 şi 20.

Se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene un aviz cu privire la expirarea sau menţinerea măsurilor în temeiul prezentului alineat.

ê 2026/97

(2) Reexaminările efectuate în temeiul articolelor 18, 19 şi 20 sunt iniţiate de Comisie după consultarea comitetului consultativ.

(3) În cazul în care reexaminările justifică, măsurile se abrogă sau se menţin, în temeiul articolului 18, sau se abrogă, se menţin sau se modifică, în temeiul articolelor 19 şi 20, de către instituţia Comunităţii care este responsabilă de luarea acestora.

(4) În cazul în care se abrogă măsuri pentru exportatori individuali, dar nu pentru întreaga ţară, aceşti exportatori rămân supuşi procedurii şi pot face obiectul unei noi anchete, în cadrul oricărei reexaminări efectuate pentru ţara respectivă, în temeiul prezentului articol.

(5) În cazul în care o reexaminare a măsurilor în conformitate cu articolul 19 este în curs la încheierea perioadei de aplicare a măsurilor, în sensul articolului 18, măsurile sunt, de asemenea, examinate în conformitate cu dispoziţiile articolului 18.

(6) În toate anchetele realizate în cadrul procedurilor de reexaminare sau de rambursare efectuate în temeiul articolelor 18-21, Comisia aplică, atât timp cât circumstanţele nu s-au schimbat, aceeaşi metodă ca în cazul anchetei care a dus la impunerea taxei, ţinând seama de articolele 5, 6, 7 şi 27.

Articolul 23

Eludare

ê 461/2004 art. 2 pct. 6

(1) Taxele compensatorii instituite în temeiul prezentului regulament pot fi extinse:

(a) importurilor de produse similare cărora li s-au adus mici modificări sau nu au fost modificate, care provin din ţări terţe, sau

(b) importurilor de produse similare cărora li s-au adus mici modificări care provin dintr-o ţară care face obiectul măsurilor; sau

ê 461/2004 art. 2 pct. 6 (adaptat)

(c) Ö părţilor Õ acestor produse, atunci când măsurile în vigoare sunt eludate.

ê 461/2004 art. 2 pct. 6

(2) În caz de eludare a măsurilor în vigoare, taxe compensatorii care să nu depăşească taxa reziduală instituită în conformitate cu articolul 15 alineatul (2) pot fi extinse importurilor provenind de la întreprinderi care beneficiază de o taxă individuală în ţările care fac obiectul măsurilor.

(3) Prin „eludare” se înţelege o modificare a fluxurilor comerciale între ţările terţe şi Comunitate sau între întreprinderi din ţara care face obiectul măsurilor şi Comunitate, care decurge din practici, operaţiuni sau prelucrări pentru care nu există o motivaţie suficientă sau justificare economică alta decât instituirea taxei compensatorii, fiind dovedit de altfel că există prejudiciu sau că efectele corective ale taxei sunt neutralizate în ceea ce priveşte preţul şi/sau cantităţile de produse similare şi că produsul similar importat şi/sau piesele acestui produs beneficiază în continuare de subvenţie.

Practicile, operaţiunile sau prelucrările menţionate în primul paragraf includ, printre altele:

(a) o mică modificare a produsului în cauză pentru a face obiectul unor coduri vamale care, în mod normal, nu intră sub incidenţa măsurilor, cu condiţia ca modificarea să nu schimbe caracteristicile esenţiale ale produsului;

(b) expedierea via ţări terţe a produsului care face obiectul măsurilor; şi

(c) reorganizarea, de către exportatori sau producători, a schemelor lor şi a circuitelor lor de vânzări în ţara care face obiectul măsurilor astfel încât produsele lor sunt în cele din urmă exportate în Comunitate prin intermediul unor producători care beneficiază de o taxă vamală individuală mai mică decât taxa aplicabilă produselor fabricanţilor.

ê 461/2004 art. 2 pct. 7

(4) Se deschide o anchetă în temeiul prezentului articol, la iniţiativa Comisiei sau la cererea unui stat membru sau a oricărei părţi interesate, pe baza unor elemente de probă suficiente în ceea ce priveşte factorii menţionaţi la alineatele (1), (2) şi (3). Ancheta este deschisă, după consultarea comitetului consultativ, printr-un regulament al Comisiei care poate cere autorităţilor vamale să prevadă obligativitatea înregistrării importurilor în temeiul articolului 24 alineatul (5) sau să solicite garanţii.

Ancheta se efectuează de către Comisie, cu un eventual ajutor din partea autorităţilor vamale, şi se finalizează în termen de nouă luni.

În cazul în care faptele stabilite definitiv justifică extinderea măsurilor, acest lucru este decis de către Consiliu, care hotărăşte cu privire la propunerea Comisiei, după consultarea comitetului consultativ. Propunerea se adoptă de către Consiliu, cu excepţia cazului în care acesta hotărăşte cu majoritate simplă să respingă propunerea, în termen de o lună de la prezentarea ei de către Comisie.

Extinderea intră în vigoare începând cu data la care înregistrarea a devenit obligatorie în conformitate cu articolul 24 alineatul (5) sau cu data la care au fost cerute garanţii. Dispoziţiile procedurale pertinente din prezentul regulament cu privire la deschiderea şi desfăşurarea anchetelor se aplică în conformitate cu prezentul articol.

(5) Nu este necesar ca importurile să fie supuse înregistrării în temeiul articolului 24 alineatul(5) sau să facă obiectul măsurilor, în cazul în care sunt efectuate de întreprinderi care beneficiază de scutiri.

(6) Cererile de scutiri argumentate corespunzător cu elemente de probă trebuie prezentate în termenele stabilite în regulamentul Comisiei privind deschiderea anchetei.

ê 461/2004 art. 2 pct. 7 (adaptat)

În cazul în care practicile, operaţiunile sau prelucrările care constituie o eludare au loc în afara Comunităţii, pot fi acordate scutiri producătorilor produsului în cauză care pot demonstra că nu au legături cu un producător care face obiectul măsurilor şi care s-a constatat că nu sunt angajaţi în practici de eludare, astfel cum sunt acestea definite la Ö alineatul (3) Õ.

ê 461/2004 art. 2 pct. 7

În cazul în care practicile, operaţiunile sau prelucrările care constituie o eludare au loc în interiorul Comunităţii, pot fi acordate scutiri importatorilor care pot demonstra că nu au legături cu producătorii care fac obiectul măsurilor.

Aceste scutiri se acordă printr-o decizie a Comisiei, după consultarea comitetului consultativ, sau printr-o decizie a Consiliului de instituire a unor măsuri şi rămân valabile pe perioada şi în condiţiile prevăzute în acestea.

În cazul în care sunt îndeplinite condiţiile prevăzute la articolul 20, se pot acorda scutiri şi după încheierea anchetei care a avut ca rezultat extinderea măsurilor.

(7) În cazul în care numărul părţilor care cer sau pot cere o scutire este mare, Comisia poate decide iniţierea unei reexaminări a extinderii măsurilor, cu condiţia să fi trecut cel puţin un an de la extinderea măsurilor. Astfel de reexaminări se desfăşoară în conformitate cu dispoziţiile articolului 22 alineatul (1) aplicabile reexaminărilor efectuate în temeiul articolului 19.

ê 2026/97

Articolul 24

Dispoziţii generale

(1) Taxele compensatorii, provizorii sau definitive, se impun prin regulament şi sunt percepute de statele membre în conformitate cu forma, rata specifică şi celelalte elemente stabilite de regulamentul care le impune. Aceste taxe sunt, de asemenea, percepute în mod independent de taxele vamale, de taxe şi de alte impuneri percepute în mod normal la import.

Niciun produs nu poate fi supus în acelaşi timp taxelor antidumping şi taxelor compensatorii pentru a remedia o aceeaşi situaţie care rezultă din dumping sau din acordarea unei subvenţii la export.

(2) Regulamentele care impun taxe compensatorii provizorii sau definitive, precum şi regulamentele sau deciziile care prevăd acceptarea angajamentelor sau încheierea anchetelor sau a procedurilor sunt publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .

Aceste regulamente sau decizii menţionează în special, ţinând seama de necesitatea de a proteja informaţiile confidenţiale, numele exportatorilor, în cazul în care este posibil, sau al ţărilor în cauză, o descriere a produsului şi o sinteză a faptelor şi a considerentelor esenţiale cu privire la stabilirea subvenţiei şi a prejudiciului. În toate cazurile, se trimite o copie a regulamentului sau a deciziei părţilor cunoscute ca fiind interesate. Dispoziţiile prezentului alineat se aplică mutatis mutandis reexaminărilor.

(3) În temeiul prezentului regulament, pot fi adoptate norme specifice, referitoare în special la definiţia comună a noţiunii de origine prevăzută de Regulamentul (CEE) nr. 2913/92[10].

ê 461/2004 art. 2 pct. 8

(4) În interesul Comunităţii, măsurile instituite în temeiul prezentului regulament pot fi suspendate pentru o perioadă de nouă luni printr-o decizie a Comisiei, după consultarea comitetului consultativ. Suspendarea poate fi prelungită cu o nouă perioadă, care nu depăşeşte un an, în cazul în care Consiliul decide astfel, hotărând cu privire la propunerea Comisiei.

Propunerea este adoptată de Consiliu, cu excepţia cazului în care hotărăşte cu majoritate simplă să respingă propunerea, în termen de o lună de la prezentarea acesteia de către Comisie.

Măsurile pot fi suspendate numai în cazul în care condiţiile pieţei s-au schimbat temporar în aşa fel încât este improbabil ca prejudiciul să reapară în urma suspendării şi sub rezerva ca industria comunitară să fi avut posibilitatea să îşi formuleze observaţiile, iar aceste observaţii să fi fost luate în considerare. Pot fi puse din nou în aplicare măsuri, oricând, în urma consultărilor, în cazul în care suspendarea lor nu mai este justificată.

ê 2026/97

(5) Comisia poate, după consultarea comitetului consultativ, să dea instrucţiuni autorităţilor vamale cu privire la luarea măsurilor adecvate pentru a înregistra importurile astfel încât să poată fi aplicate măsuri cu privire la aceste importuri de la data înregistrării lor.

Se poate impune obligativitatea înregistrării importurilor la cererea motivată corespunzător a industriei comunitare.

Înregistrarea se instituie printr-un regulament care precizează obiectul măsurii şi, după caz, valoarea estimată a taxelor care ar putea fi obligatorii în viitor. Perioada în care importurile trebuie înregistrate nu trebuie să depăşească nouă luni.

(6) Statele membre întocmesc lunar un raport către Comisie cu privire la importurile de produse care fac obiectul unor anchete sau al unor măsuri şi cu privire la valoarea taxelor percepute în aplicarea prezentului regulament.

ê 461/2004 art. 2 pct. 9

(7) Fără a aduce atingere alineatului (6), Comisia poate cere statelor membre să furnizeze informaţiile necesare verificării eficiente a aplicării măsurilor. În acest caz, se aplică dispoziţiile articolului 11 alineatele (3) şi (4). Informaţiile comunicate de statele membre în temeiul prezentului articol fac obiectul dispoziţiilor articolului 29 alineatul (6).

ê 2026/97

Articolul 25

Consultări

(1) Consultările prevăzute de prezentul regulament, cu excepţia celor prevăzute la articolul 10 alineatul (7) şi la articolul 11 alineatul (10) se desfăşoară în cadrul unui comitet consultativ compus din reprezentanţi ai fiecărui stat membru şi prezidat de un reprezentant al Comisiei. Au loc consultări de îndată, fie la cererea unui stat membru, fie la iniţiativa Comisiei şi, în orice caz, într-un interval care permite respectarea termenelor stabilite de prezentul regulament.

ê 461/2004 art. 2 pct. 10

(2) Comitetul se întruneşte la convocarea preşedintelui. Acesta comunică statelor membre toate informaţiile utile, cât mai curând posibil, dar cu cel puţin zece zile lucrătoare înaintea reuniunii.

ê 2026/97

(3) În cazul în care este necesar, consultările pot avea loc numai în scris. În acest caz, Comisia informează statele membre şi precizează termenul în care acestea îşi pot exprima opinia sau pot cere o consultare orală pe care o organizează preşedintele, sub rezerva ca această consultare orală să se poată desfăşura într-un interval de timp care să permită respectarea termenelor stabilite de prezentul regulament.

(4) Consultările se referă în principal la:

(a) existenţa unei subvenţii care poate face obiectul unor măsuri compensatorii şi metodele care permit determinarea valorii acesteia;

(b) existenţa şi importanţa prejudiciului;

(c) legătura de cauzalitate între importurile care fac obiectul unor subvenţii şi prejudiciu;

(d) măsurile care, având în vedere circumstanţele, sunt adecvate pentru a preveni prejudiciul cauzat de subvenţia care poate face obiectul unor măsuri compensatorii sau pentru a-l remedia, precum şi normele de aplicare a acestor măsuri.

Articolul 26

Vizite de verificare

(1) În cazul în care consideră oportun, Comisia efectuează vizite pentru a examina documentele importatorilor, exportatorilor, comercianţilor, agenţilor, producătorilor, asociaţiilor şi organizaţiilor comerciale şi pentru a verifica informaţiile furnizate cu privire la subvenţie şi la prejudiciu. În absenţa unui răspuns adecvat în timp util, este posibil să nu se efectueze o vizită de verificare.

(2) În cazul în care este necesar, Comisia poate proceda la anchete în ţările terţe sub rezerva acordului întreprinderilor respective şi în absenţa opoziţiei din partea ţării în cauză, înştiinţată oficial. De îndată ce obţine acordul întreprinderilor respective, Comisia trebuie să comunice ţării de origine şi/sau de export denumirile şi adresele întreprinderilor care urmează să fie vizitate, precum şi datele convenite.

(3) Întreprinderile în cauză sunt informate cu privire la natura informaţiilor care urmează să fie verificate şi cu privire la toate celelalte informaţii care urmează să fie furnizate în cursul acestor vizite, ceea ce nu împiedică, cu toate acestea, solicitarea, la faţa locului, a altor precizări, ţinând seama de informaţiile obţinute.

(4) În cursul verificărilor efectuate în temeiul alineatelor (1), (2) şi (3), Comisia este asistată de agenţii statelor membre care solicită acest lucru.

Articolul 27

Eşantionare

(1) În cazurile în care numărul reclamanţilor, exportatorilor sau importatorilor, al tipurilor de produse sau de tranzacţii este mare, ancheta se poate limita la:

(a) un număr rezonabil de părţi, de produse sau de tranzacţii, utilizând eşantioane reprezentative statistic, întocmite pe baza informaţiilor disponibile în momentul efectuării selecţiei sau

(b) cel mai mare volum de producţie, de vânzări sau de exporturi care pot face în mod rezonabil obiectul anchetei, ţinând seama de timpul disponibil.

(2) Selecţia finală a părţilor, a tipurilor de produse sau a tranzacţiilor, efectuată în aplicarea dispoziţiilor prezentului articol, revine Comisiei, dar este de preferat ca eşantionul să fie selectat în urma consultării părţilor interesate sau cu consimţământul acestora, sub rezerva ca aceste părţi să se facă cunoscute şi să furnizeze informaţii suficiente în termen de trei săptămâni de la deschiderea anchetei, pentru a permite selectarea unui eşantion reprezentativ.

ê 2026/97 (adaptat)

(3) În cazul în care examinarea este limitată în conformitate cu prezentul ar