INTRODUCERE ȘI CONTEXT

CIFRE ESENȚIALE: Suprafața utilizată pentru agricultura ecologică a crescut cu aproape 66 % în ultimul deceniu, mai concret de la 8,3 milioane de hectare în 2009 la 13,8 milioane de hectare în 2019. În prezent, această suprafață reprezintă 8,5 % din „suprafața agricolă totală utilizată” din UE. Această creștere a suprafeței a fost însoțită de o majorare substanțială a distribuției cu amănuntul, care s-a dublat ca valoare în ultimul deceniu, ajungând de la aproximativ 18 miliarde de euro în 2010 la peste 41 de miliarde de euro în 2019.

Pactul verde european se află în centrul agendei politice a Comisiei. Obiectivul său primordial este ca, până în 2050, Europa să devină durabilă și neutră din punct de vedere climatic, acționând ca vector pentru investiții și creștere.

Pactul verde subliniază că agricultura ecologică are un rol esențial în gestionarea tranziției către un sistem alimentar mai sustenabil, consolidând îndeosebi eforturile depuse de fermieri „în vederea combaterii schimbărilor climatice, a protejării mediului și a conservării biodiversității”. Comunitatea agricolă va juca un rol esențial în realizarea acestor obiective. Fermierii sunt în avangarda consecințelor schimbărilor climatice și ale pierderii biodiversității și cu toate acestea practicile agricole nesustenabile sunt în continuare principalul factor care determină pierderea biodiversității. Fermierii din sectorul agriculturii ecologice sunt pionieri ai agriculturii durabile a viitorului. Ei sunt deschizători de drumuri în ceea ce privește ecologizarea agriculturii și tehnicile de producție inovatoare favorabile mediului, promovarea circularității și a bunăstării animalelor. Logoul ecologic reflectă angajamentele fermierilor față de aceste standarde ridicate de producție, iar consumatorii sunt asigurați că produsul a fost obținut cu respectarea unor norme foarte specifice și stricte în materie de sustenabilitate. Un aspect și mai important este că, prin intermediul agriculturii ecologice, natura este mult mai prezentă pe câmpurile noastre, iar fermierii devin mai rezilienți atât la schimbările economice, cât și la cele pe care le exercită asupra lor natura și clima tot mai imprevizibile.

Iată de ce strategia privind biodiversitatea pentru 2030 și strategia „De la fermă la consumator” – împreună cu viitorul Plan de acțiune privind reducerea la zero a poluării apei, aerului și solului – prevăd acțiuni concrete care includ întregul lanț, de la producția la consumul produselor alimentare, acțiuni printre care se numără și cooperarea internațională în domeniul sistemelor alimentare sustenabile. Aceste strategii urmăresc să armonizeze producția alimentară cu protecția mediului, stimulându-se totodată investițiile și producția sustenabilă, un obiectiv pe care Comisia încearcă să îl promoveze în contextul obiectivelor de dezvoltare durabilă. În plus, strategia „De la fermă la consumator” a anunțat inițiativa UE privind sechestrarea carbonului în solurile agricole pentru acest an, care urmărește, în contextul pactului climatic, să îi recompenseze pe fermieri pentru prestarea (verificată) a unor servicii de refacere a ecosistemului, de reducere a emisiilor și de sechestrare a carbonului.

Între timp, pandemia de COVID-19 a creat pentru UE o provocare fără precedent, având efecte complexe asupra economiei, a sănătății oamenilor și a sistemelor alimentare. Răspunsul UE include un plan de redresare sprijinit de instrumentul „Next Generation EU” și de noul cadru financiar multianual. Fondurile aferente inițiativei „Next Generation EU” ar putea fi folosite pentru a veni în sprijinul investițiilor din sectorul producției ecologice, dacă acestea îndeplinesc condițiile aplicabile și urmăresc obiectivele corespunzătoare. Redresarea Europei după criza provocată de pandemia de COVID-19 reprezintă o ocazie timpurie de a transforma în realitate Pactul verde, furnizând o platformă amplă pentru modele de producție și de consum sustenabile, inclusiv în domeniul agriculturii și al acvaculturii.

Agricultura ecologică joacă un rol esențial în redresarea Europei, care trebuie să fie verde și digitală, prin consolidarea veniturilor rurale. Acest tip de agricultură presupune, de regulă, lanțuri de aprovizionare mai scurte și pune la dispoziția micilor fermieri oportunități sporite prin noile dispoziții introduse prin Regulamentul 2018/848 privind producția ecologică. Acest regulament vizează modernizarea sectorului și armonizarea normelor, furnizând un cadru de reglementare stabil.

Există un consens amplu cu privire la rolul esențial al producției și al consumului de produse ecologice. În strategia „De la fermă la consumator” și în strategia privind biodiversitatea, Comisia a definit următorul obiectiv: „cel puțin 25 % din terenurile agricole ale UE să fie cultivate ecologic și o creștere semnificativă a acvaculturii ecologice până în 2030”. În rezoluția din 15 ianuarie 2020 privind Pactul verde european, Parlamentul European a subliniat că agricultura are potențialul de a contribui la reducerea emisiilor din UE prin intermediul unor practici sustenabile precum agricultura ecologică. În concluziile din 19 octombrie 2020 privind strategia „De la fermă la consumator”, Consiliul a evidențiat rolul produselor ecologice în cadrul unui sistem alimentar sustenabil. În același timp, oamenii de peste tot din UE privesc favorabil agricultura și producția alimentară sustenabile, iar logoul ecologic al UE a devenit în mod evident mult mai cunoscut publicului, după cum o confirmă raportul special Eurobarometru 504.

De aceea, Comisia propune prezentul plan de acțiune pentru agricultura ecologică, pornind de la planul de acțiune aferent perioadei 2014-2020, care a tratat deja unele dintre problemele identificate cu ocazia revizuirii politicii UE în materie de agricultură ecologică, revizuire care a dus la adoptarea Regulamentului (UE) 2018/848 privind agricultura ecologică. Au fost implementate integral toate cele 18 acțiuni aferente perioadei 2014-2020. Printre realizările majore fără caracter reglementar se numără: implementarea certificatului de inspecție (E-CoI) electronic în Traces, care a ameliorat trasabilitatea și, în consecință, și integritatea produselor ecologice și a ameliorat informațiile referitoare la importurile de produse ecologice în UE, finanțarea specifică pentru cercetare și inovare în ceea ce privește produsele ecologice în contextul programelor-cadru pentru cercetare și inovare ale UE și includerea produselor ecologice în „achizițiile publice verzi”.

Noul plan de acțiune (2021-2027) ține seama și de concluziile consultării publice desfășurate în perioada septembrie-noiembrie 2020, care a confirmat sprijinul puternic al părților interesate și al publicului larg deopotrivă față de planul de acțiune și de acțiunile propuse de acesta.

Estimările actuale prognozează o creștere remarcabilă a sectorului producției ecologice pe parcursul acestui deceniu. Chiar și în cazul în care situația actuală rămâne neschimbată, ponderea agriculturii ecologice ar urma să atingă, conform unor surse, între 15 % și 18 % din terenurile agricole până în 2030. Ținta de 25 % reflectă un nivel de ambiție mai mare din partea noastră. Scopul prezentului plan de acțiune este de a încuraja o creștere marcată a ponderii agriculturii ecologice în UE, încurajându-i pe fermieri să treacă la agricultura ecologică, și de a spori gradul de accesibilitate a alimentelor ecologice pentru a elimina discrepanțele dintre curba de creștere aferentă scenariului de statu-quo și „efortul suplimentar” necesar pentru atingerea țintei de 25 % până în 2030.

PRINCIPALELE BENEFICII: Terenurile cultivate în mod ecologic sunt caracterizate de un grad de biodiversitate cu aproximativ 30 % mai ridicat decât terenurile lucrate în mod convențional. Agricultura ecologică este, de exemplu, favorabilă polenizatorilor. Fermierii din sectorul ecologic nu au voie să folosească îngrășăminte minerale și pot folosi doar o gamă limitată de pesticide chimice. De asemenea, este interzisă folosirea OMG și a radiațiilor ionizante, iar utilizarea antibioticelor este strict interzisă.

Cetățenii europeni au la dispoziție alimente sigure, de calitate superioară. Cu toate acestea, timp de decenii întregi, ponderea sumei cheltuite de gospodării pentru alimente a scăzut, iar reducerea prețurilor la produsele alimentare a determinat stagnarea veniturilor fermierilor. Agricultura ecologică implică mai multe costuri, întrucât fermierii din acest sector lucrează în mod mai extensiv și recurg la procese și substanțe naturale, neutilizând produse sintetice, iar randamentele sunt mai mici. Fermierii din sectorul agriculturii ecologice au însă adesea venituri mai mari deoarece produsele ecologice se vând de regulă la prețuri mai ridicate decât produsele convenționale, iar consumatorii apreciază contribuția agriculturii ecologice la protecția mediului.

Prin includerea produselor ecologice în mesele servite în cadrul școlilor și al cantinelor de la locul de muncă prin intermediul procedurilor de achiziții publice, în sectorul ospitalității grație stimulentelor și vizibilității, în supermarketuri prin intermediul campaniilor de promovare și în gătitul de zi cu zi de acasă, mai mulți cetățeni europeni vor avea acces la mai multe alimente ecologice. Este totodată necesar să se abordeze aspectul caracterului accesibil, inclusiv din punctul de vedere al prețului, al alimentelor ecologice, pentru ca familiile cu venituri reduse să aibă mai ușor acces la alimentele ecologice. Planul de acțiune vizează totodată sprijinirea fermierilor în procesul de conversie la producția ecologică, încurajând oportunitățile de educație și de formare, sprijinind piața produselor ecologice și identificând în paralel stimulentele potrivite.

Agricultura ecologică ar trebui să fie un exemplu de urmat. Nu reprezintă singurul sistem agricol sustenabil, însă este deocamdată, până la implementarea deplină a inițiativei sechestrării carbonului în solurile agricole, singurul sistem care a fost recunoscut printr-o metodă solidă de certificare. În această calitate, ar trebui să fie un exemplu de urmat pe calea către adoptarea unor practici agricole mai sustenabile, către utilizarea mai bună a resurselor regenerabile, către atingerea unor standarde mai ridicate de bunăstare a animalelor și către asigurarea unor venituri mai consistente pentru fermieri. Agricultura ecologică poate de asemenea să stimuleze în diverse feluri sustenabilitatea socială și să sprijine dezvoltarea zonelor rurale, în concordanță cu viitoarea „Viziune pe termen lung pentru zonele rurale”, precum și dezvoltarea zonelor costiere. Acest sector agricol poate pune la îndemâna tinerilor fermieri diferite oportunități și poate contribui la asigurarea unui acces egal și a unor venituri egale pentru femei și bărbați în acest sector. Pe baza studiilor reiese că agricultura ecologică le oferă fermierelor antreprenoare un punct de intrare în acest sector mai ușor decât sectorul convențional. Agricultura ecologică trebuie să constituie o inspirație pentru agricultura convențională și să fie deschizătoare de drumuri.

În decembrie 2020, Comisia a publicat recomandări adresate statelor membre cu privire la viitoarele lor planuri strategice PAC. Aceste recomandări tratează aspecte economice, de mediu și sociale problematice care țin de agricultura și de zonele rurale europene, concentrându-se pe obiectivele Pactului verde european, inclusiv pe obiectivul ca 25 % dintre terenurile agricole să aparțină până în 2030 agriculturii ecologice. Statele membre sunt așadar invitate să stabilească, în propriile planuri strategice PAC, valori la nivel național pentru aceste obiective din Pactul verde. Pornind de la mediile și tendințele europene, statele membre ar trebui să se axeze pe majorarea suprafeței cultivate ecologic, definind procente-țintă sau încurajând tendințele pozitive. Se va solicita statelor membre ca, atunci când își întocmesc planurile strategice naționale PAC, să țină seama de recomandările sus-menționate.

Având în vedere faptul că volumul producției și al consumului de produse ecologice diferă semnificativ de la un stat membru la altul – ponderea terenurilor din sectorul agriculturii ecologice se situează între un nivel scăzut de 0,5 % și un nivel ridicat de peste 25 % – este esențial ca fiecare stat membru să își elaboreze cât mai curând propria strategie națională referitoare la agricultura ecologică, bazându-se pe o analiză cuprinzătoare a sectorului, implementând acțiuni conexe și stimulente, stabilind termene și obiective naționale clare. Toate statele membre ar trebui să explice cum intenționează să contribuie la realizarea obiectivului de la nivelul UE, stabilind o valoare la nivel național în ceea ce privește ponderea pe care terenurile dedicate agriculturii ecologice trebuie să o atingă până în 2030, fără a pierde din vedere punctele de plecare diferite ale fiecărui stat. În scopul de a garanta succesul planurilor lor de acțiune naționale pentru sectorul ecologic, statele membre trebuie să creeze capacitatea necesară pentru implementarea lor. Comisia va monitoriza progresul statelor membre în ceea ce privește realizarea propriilor obiective naționale, oferind Comisiei și statelor membre posibilitatea de a discuta implementarea acțiunilor propuse și furnizând îndrumări cu privire la ajustările necesare și relevante.

În ceea ce privește acvacultura, noile Orientări strategice pentru dezvoltarea sustenabilă a acvaculturii în UE, care urmează a fi adoptate de Comisie în primăvara anului 2021, vor promova acvacultura ecologică. În plus, Comisia încurajează statele membre ale UE să includă dezvoltarea acvaculturii ecologice în obiectivele planurilor lor strategice naționale multianuale pentru acvacultură revizuite. De asemenea, documentul de lucru al serviciilor Comisiei privind o perspectivă asupra bazinului maritim destinată să orienteze programarea Fondului european pentru pescuit și afaceri maritime (FEPAM) precizează că FEPAM (viitorul Fond european pentru afaceri maritime, pescuit și acvacultură, FEAMPA) ar trebui utilizat pentru promovarea practicilor sustenabile de acvacultură, precum producția ecologică.

Planul de acțiune este organizat în jurul a trei axe care reflectă structura lanțului de aprovizionare alimentar (producția, prelucrarea și, pe de altă parte, distribuitorii cu amănuntul și consumatorii). Pentru a sprijini evoluțiile pozitive din sectorul producției ecologice și a menține o piață echilibrată și profitabilă pentru operatorii din acest sector, este extrem de important să se stimuleze cererea generală de produse ecologice. Sporirea consumului de produse ecologice este vitală pentru ca fermierii să fie încurajați să treacă la producția ecologică (axa 1). Sunt necesare și alte stimulente pentru producție în scopul atingerii obiectivului de 25 % suprafață agricolă utilizată în cadrul practicilor ecologice și pentru o creștere semnificativă a sectorului acvaculturii ecologice până în 2030 (axa 2). În fine, trebuie și mai mult intensificată contribuția sectorului producției ecologice la sustenabilitate și la provocările de mediu (axa 3). Pe lângă continuarea unora dintre acțiunile de succes existente, prezentul plan de acțiune propune și o serie de acțiuni noi și mobilizează diferite surse de finanțare.

Comisia intenționează să majoreze ponderea cercetării și inovării (C&I) și să dedice cel puțin 30 % din bugetul aferent acțiunilor de cercetare și inovare în domeniul agriculturii, silviculturii și al zonelor rurale unor acțiuni cu tematică specifică sau importantă pentru sectorul producției ecologice. În sfera cercetării se vor înscrie, printre altele, modificarea comportamentelor fermierilor și ale consumatorilor, randamente mai mari ale culturilor, biodiversitatea genetică și alternative la produse controversate. În acest context, Comisia va consolida coordonarea programelor naționale de C&I privind alimentele ecologice și va pune la dispoziție oportunități noi, prin intermediul misiunii propuse în cadrul programului Orizont Europa în domeniul solului și al alimentației sănătoase, precum și prin intermediul parteneriatelor, în special cele în materie de agroecologie și de sisteme alimentare. Diseminarea rezultatelor C&I va fi încurajată prin intermediul parteneriatului european pentru inovare AGRI și al sistemului de cunoștințe și inovare în agricultură (AKIS), în scopul promovării unei creșteri generale a producției ecologice în toate statele membre.

Toate instituțiile, statele membre și părțile interesate din UE trebuie să fie pe deplin angajate în procesul de dezvoltare a măsurilor necesare pentru realizarea obiectivului primordial al planului de acțiune: asigurarea unui teren solid pentru viitorul acestui sector.