Raportul special Sistemul UE de certificare 
a biocarburanților durabili RO 2016  nr. 18
CURTEA DE
CONTURI
EUROPEANĂ

CURTEA DE CONTURI EUROPEANĂ  
12, rue Alcide de Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tel. +352 4398-1
Întrebări:  eca.europa.eu/ro/Pages/ContactForm.aspx
Website:  eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA
Numeroase alte informații despre Uniunea Europeană sunt disponibile pe internet pe serverul Europa ( http://europa.eu ).
Luxemburg: Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, 2016
Print ISBN 978-92-872-5250-0 ISSN 1831-0966 doi:10.2865/214647 QJ-AB-16-017-RO-C
PDF ISBN 978-92-872-5235-7 ISSN 1977-5806 doi:10.2865/962279 QJ-AB-16-017-RO-N
EPUB ISBN 978-92-872-5232-6 ISSN 1977-5806 doi:10.2865/642045 QJ-AB-16-017-RO-E
© Uniunea Europeană, 2016
Reproducerea textului este autorizată cu condiția menționării sursei.
Printed in Luxembourg
Sistemul UE de certificare 
a biocarburanților durabili
[prezentat în temeiul articolului 287 alineatul (4) al doilea 
paragraf TFUE]Raportul specialRO 2016  nr. 18
02
 Echipa de audit
Rapoartele speciale ale Curții de Conturi Europene prezintă rezultatele unor audituri de conformitate sau ale unor audi -
turi ale performanței care au ca obiect domenii specifice ale bugetului sau aspecte specifice legate de gestiune. Curtea 
selectează și concepe aceste sarcini de audit astfel încât impactul lor să fie maxim, luând în considerare riscurile existente 
la adresa performanței sau a conformității, nivelul de venituri sau de cheltuieli implicat, schimbările preconizate și intere -
sul existent în mediul politic și în rândul publicului larg.
Acest audit al performanței a fost efectuat de Camera de audit I – condusă de doamna Kersti Kaljulaid, membru al Curții 
de Conturi Europene –, cameră specializată pe domeniile de cheltuieli aferente conservării și gestionării resurselor natu -
rale. Auditul a fost condus de domnul Jan Kinšt, membru al Curții, și a fost apoi preluat, în etapa finală a elaborării rapor -
tului, de către doamna Bettina Jakobsen, membru al Curții; echipa care și-a adus sprijinul la realizarea auditului a fost for -
mată din: Alejandro Ballester Gallardo, șeful cabinetul domnului Kinšt; Bernard Moya, atașat în cadrul cabinetului; Davide 
Lingua, manager principal; Krzysztof Zalega, coordonator; Paul Toulet-Morlane, Joao Nuno Coelho Dos Santos, Felipe 
Andres Miguelez, Zoltan Papp și Paivi Piki, auditori. Asistența în materie de secretariat a fost asigurată de Murielle Siffert.
De la stânga la dreapta:  J. N. Coelho Dos Santos, B. Jakobsen, P . Toulet-Morlane, D. Lingua, 
A. Ballester Gallardo.

03
 Cuprins
Puncte
 Glosar
I-X Sinteză
1-17  Introducere
1-3 Definiția biocarburanților
4-5 Piața biocarburanților din Uniunea Europeană
6 -17  Biocarburanții ca sursă de energie regenerabilă în sectorul transporturilor din UE
6-9 Obiectivul de 10 % energie din surse regenerabile în sectorul transporturilor până în 2020
10-12  Criterii de durabilitate pentru biocarburanți
13-17  Certificarea biocarburanților durabili prin sistemele voluntare recunoscute de Comisie
18-24  Sfera și abordarea auditului
25-71  Observații
25-49  Cadrul de evaluare al Comisiei destinat recunoașterii sistemelor voluntare nu includea o serie de 
aspecte importante privind durabilitatea legate de producția de biocarburanți
28-29  Nu a fost asigurată respectarea cerințelor de mediu ale UE pentru agricultură
30-33  Aspecte fără caracter obligatoriu privind durabilitatea
34-37  Impactul schimbării indirecte a utilizării terenurilor nu era luat în considerare
38-42  Verificarea provenienței deșeurilor sau a reziduurilor utilizate în producția de biocarburanți era 
necorespunzătoare
43-45  Până recent, pășunile bogate în biodiversitate nu erau protejate în mod adecvat
46-49  Nu s-a acordat o atenție suficientă transparenței și guvernanței
50-61  Nu exista o supraveghere a sistemelor voluntare
50-56  Nu s-a asigurat o supraveghere adecvată a modului de funcționare a sistemelor, …
57-61  … iar îmbunătățirile solicitate ale procedurilor acestora nu au fost puse în aplicare în mod corespunzător
04 Cuprins 
62-71  Statisticile privind biocarburanții certificați ca fiind durabili ar putea fi supraestimate …
65-66  … deoarece includeau biocarburanți a căror durabilitate nu fusese verificată …
67-71  … și deoarece proveniența biomasei utilizate în producția de biocarburanți dublu contabilizați nu era 
verificată suficient
72-80  Concluzii și recomandări
 Anexa I — Carburanții și biocarburanții din sectorul transporturilor – ktep în 2014
 Anexa II  — Guvernanța sistemelor voluntare
 Anexa III  — Transparența sistemelor voluntare
 Anexa IV  — Cerințe în materie de ecocondiționalitate
 Răspunsul Comisiei
05
 Glosar
Audit independent : Auditul informațiilor furnizate de operatorii economici. Auditul ar trebui să verifice dacă 
sistemele utilizate de operatorii economici sunt precise, fiabile și protejate împotriva fraudei. Auditul independent 
este realizat de organisme de certificare.
Biocarburant : Orice carburant obținut din materii prime de origine vegetală sau animală (denumite „biomasă”). 
Cele mai întâlnite tipuri de biocarburant sunt bioetanolul și biomotorina.
Biocarburanți conformi : Biocarburanți care îndeplinesc criteriile obligatorii de durabilitate stabilite de Directiva 
privind energia din surse regenerabile.
Biocarburanți dublu contabilizați : Biocarburanți obținuți din deșeuri, reziduuri, material celulozic de origine 
nealimentară și material ligno-celulozic, a căror contribuție la atingerea obiectivului privind utilizarea energiei 
din surse regenerabile în toate formele de transport este considerată (contabilizată) a fi dublul conținutului lor 
energetic.
Bioetanol : Biocarburant pe bază de alcool, obținut în general din culturi bogate în amidon sau în zahăr, 
precum grâul, porumbul, orzul, sfecla de zahăr sau trestia de zahăr, și utilizat ca aditiv pentru benzină destinat 
autovehiculelor.
Biomasă : Biomasa este materie organică utilizată în producția de biocarburanți. Ea reprezintă fracțiunea 
biodegradabilă a produselor, a deșeurilor și a reziduurilor de origine biologică provenite din agricultură (inclusiv 
substanțe vegetale și animale), din silvicultură și din industriile conexe, inclusiv din pescuit și acvacultură, precum și 
fracțiunea biodegradabilă a deșeurilor industriale și municipale.
Biomotorină : Biocarburant pe bază de ulei, obținut în general din grăsimi vegetale precum semințele de rapiță, de 
floarea-soarelui, de soia și uleiul de palmier, și utilizat ca aditiv pentru motorină destinat autovehiculelor.
Certificare : Procedură de control (audit de certificare) prin intermediul căreia un organism de certificare evaluează 
îndeplinirea condițiilor pentru obținerea unui certificat de către un operator economic.
Certificat : Document emis de un organism de certificare independent prin care se atestă că un operator economic 
îndeplinește cerințele de durabilitate pentru biocarburanți stabilite de Directiva privind energia din surse 
regenerabile.
Consultant : Contractantul selectat de Comisia Europeană pentru a furniza acesteia o evaluare a sistemelor 
voluntare pe baza cerințelor obligatorii de durabilitate stabilite de Directiva privind energia din surse regenerabile, 
precum și rapoarte privind impactul producției de biocarburanți asupra durabilității sociale.
Criterii de durabilitate : Criterii aferente biocarburanților, definite de Directiva privind energia din surse 
regenerabile, referitoare la reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră, precum și la utilizarea terenurilor.
DG Energie : Direcția Generală Energie a Comisiei Europene, responsabilă de elaborarea și de punerea în aplicare 
a politicii energetice a UE.
Directiva privind energia din surse regenerabile : Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului 
din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de 
abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE (JO L 140, 5.6.2009, p. 16).
06 Glosar 
Dublă contabilizare : Contribuția biocarburanților obținuți din deșeuri, reziduuri, material celulozic de origine 
nealimentară și material ligno-celulozic la atingerea obiectivului privind utilizarea energiei din surse regenerabile în 
transporturi este contabilizată ca dublul conținutului energetic al acestor biocarburanți.
Ecocondiționalitate : Obligația ca un fermier să îndeplinească anumite cerințe generale legale în materie de 
gestionare, referitoare la mediu, la sănătatea publică, la sănătatea plantelor și a animalelor, la identificarea și 
înregistrarea animalelor și la bunăstarea acestora, precum și bunele condiții agricole și de mediu.
Elemente ale lanțului de aprovizionare : Operatori economici precum fermele/plantațiile, primele puncte de 
recoltare/colectare, comercianții/depozitele, unitățile de prelucrare (fabrici, rafinării, instalații de prelucrare), 
sectorul transporturilor, actorii de pe piață (cei care plasează pe piață biocarburanți durabili).
Eurostat : Oficiul pentru Statistică al Uniunii Europene, o direcție generală a Comisiei Europene care furnizează 
Uniunii Europene statistici la nivel european ce permit realizarea de comparații între țări și regiuni.
Gaze cu efect de seră : Un gaz cu efect de seră este un gaz care contribuie la efectul natural de seră. Protocolul de la 
Kyoto se referă la șase gaze cu efect de seră rezultate în urma activității umane, și anume: dioxidul de carbon (CO2), 
metanul (CH4), protoxidul de azot (N2O), hidrofluorocarburile (HFC), perfluorocarburile (PFC) și hexafluorura de sulf (SF6).
Ktep : O kilotonă (o mie de tone) echivalent petrol. Tona echivalent petrol (tep) definește puterea calorifică 
a carburanților. Este o unitate de măsură a energiei definită drept cantitatea de energie emisă la arderea unei tone 
de țiței. Ktep este unitatea utilizată de Eurostat pentru a prezenta utilizarea raportată a biocarburanților în sectorul 
transporturilor.
Lanț de custodie/lanț de aprovizionare : Întregul lanț de producție, de la fermierul care cultivă materia primă 
pentru producția de biocarburanți până la producătorul sau comerciantul de biocarburanți. A se vedea: Elemente 
ale lanțului de aprovizionare.
Obiectiv/„obiectivul de 10 % energie din surse regenerabile în transporturi” : Obiectivul general al Directivei 
privind energia din surse regenerabile: fiecare stat membru se asigură că ponderea energiei din surse regenerabile 
utilizată în toate formele de transporturi în 2020 reprezintă cel puțin 10 % din consumul final de energie în 
transporturi în statul membru respectiv. Numai biocarburanții durabili pot fi luați în considerare la calcularea acestei 
ponderi.
Operator economic : O întreprindere care produce și/sau comercializează biomasă sau biocarburanți. Operatorii 
economici trebuie să dovedească faptul că îndeplinesc cerințele de durabilitate, demers care poate fi realizat 
în conformitate cu un sistem național sau prin sisteme voluntare. Operatorii economici fac parte din lanțul de 
aprovizionare cu biocarburanți.
Organism de certificare : Societate de control (de audit) independentă care furnizează servicii de certificare 
a biocarburanților. Un organism de certificare încheie, cu un sistem voluntar, un acord privind certificarea 
operatorilor economici care folosesc sistemul de certificare al unui sistem voluntar. Organismele de certificare emit 
certificate în numele sistemelor voluntare.
PAC : Politica agricolă comună a Uniunii Europene.
Platformă în materie de transparență : Platformă online prevăzută de Directiva privind energia din surse 
regenerabile cu scopul de a crește transparența, de a facilita și a promova cooperarea între statele membre, precum 
și de a publica informațiile relevante pe care Comisia sau un stat membru le consideră deosebit de importante 
pentru Directiva privind energia din surse regenerabile și pentru îndeplinirea obiectivelor acesteia.
07 Glosar 
Recunoaștere : Aprobarea de către Comisia Europeană, pentru o perioadă de cinci ani, a unui sistem voluntar, 
pe baza unei evaluări prin care se stabilește că sistemul voluntar îndeplinește în mod corespunzător criteriile de 
durabilitate, aplică metoda echilibrării masei și respectă standardele adecvate în materie de fiabilitate și de audit 
independent, în conformitate cu dispozițiile Directivei privind energia din surse regenerabile.
Schimbare indirectă a utilizării terenurilor : Schimbare a utilizării terenurilor care apare în mod indirect  ca urmare 
a înlocuirii cererii de produse destinate anterior pieței alimentelor/furajelor/fibrelor de cererea de biocarburanți.
Sistem național : Cadrul legal instituit de statele membre pentru a verifica respectarea de către operatorii 
economici a criteriilor de durabilitate stabilite de Directiva privind energia din surse regenerabile.
Sistem voluntar : Un sistem de certificare a durabilității instituit pentru a dovedi îndeplinirea criteriilor de 
durabilitate a biocarburanților.
Ulei de gătit uzat : Materie primă comună utilizată pentru producția de biocarburanți avansați.
08
 Sinteză
I
Directiva privind energia din surse regenerabile stabilește obligația fiecărui stat membru de a se asigura că ponde -
rea energiei din surse regenerabile utilizată în toate formele de transporturi în 2020 reprezintă cel puțin 10 % din 
consumul final de energie în transporturi în statul membru respectiv. În practică, dat fiind nivelul actual al progre -
sului tehnic și posibilitățile de utilizare a unor surse de energie alternative în sectorul transporturilor, obiectivul de 
10 % poate fi îndeplinit numai prin utilizarea pe scară largă a biocarburanților.
II
În comparație cu carburanții fosili, biocarburanții emit mai puține gaze cu efect de seră, în special CO2, deoarece 
cantitatea de carbon emis în timpul arderii nu depășește cantitatea absorbită de plantele-sursă în timpul creșterii. 
Totuși, durabilitatea biocarburanților ca sursă de energie regenerabilă este compromisă de alte emisii cauzate de 
schimbarea utilizării terenurilor.
III
Pentru a garanta că biocarburanții introduși pe piața UE sunt durabili, Directiva privind energia din surse regenera -
bile stabilește o serie de criterii de durabilitate pe care operatorii economici trebuie să le respecte. În plus, numai 
biocarburanții certificați ca durabili pot să fie luați în considerare de statele membre pentru atingerea obiectivului 
de 10 % energie din surse regenerabile în transporturi. Durabilitatea majorității biocarburanților introduși pe piața 
UE este certificată de sisteme voluntare recunoscute de Comisia Europeană. Deciziile de recunoaștere au o valabi -
litate de cinci ani și sunt emise în urma unei evaluări pozitive a procedurilor de certificare utilizate de aceste sisteme.
IV
Întrebarea de audit a fost următoarea: „Au reușit Comisia și statele membre să instituie un sistem fiabil de certificare 
a biocarburanților durabili?” Curtea concluzionează că, date fiind deficiențele constatate în ceea ce privește proce -
dura de recunoaștere aplicată de Comisie și supravegherea ulterioară a sistemelor voluntare, sistemul de certificare 
al UE pentru durabilitatea biocarburanților nu este pe deplin fiabil.
V
Curtea a constatat că evaluările realizate de Comisie, care stau la baza recunoașterii sistemelor voluntare, nu acope -
reau în mod corespunzător anumite aspecte importante necesare pentru garantarea durabilității biocarburanților. 
Mai precis, Comisia nu a stabilit obligația ca sistemele voluntare să verifice dacă producția de biocarburanți pe care 
ele o certifică nu prezintă riscuri semnificative de generare a unor efecte socioeconomice negative, precum conflic -
tele legate de proprietatea funciară, munca forțată sau munca copiilor, condițiile precare de muncă pentru fermieri 
și pericolele pentru sănătate și securitate. În mod similar, aceste evaluări nu acopereau nici impactul schimbării 
indirecte a utilizării terenurilor asupra durabilității biocarburanților. Curtea recunoaște dificultățile tehnice pe care le 
presupune evaluarea impactului schimbării indirecte a utilizării terenurilor, însă lipsa acestor informații subminează 
relevanța sistemului UE de certificare a durabilității.
09 Sinteză 
VI
De asemenea, Comisia a emis decizii de recunoaștere a unor sisteme voluntare care nu dispuneau de proceduri de 
verificare corespunzătoare prin care să se garanteze că materiile prime utilizate în producția de biocarburanți din 
deșeuri erau într-adevăr deșeuri sau că, așa cum prevede Directiva privind energia din surse regenerabile, mate -
riile prime pentru biocarburanți cultivate în Uniunea Europeană îndeplineau cerințele de mediu ale UE pentru 
agricultură.
VII
Unele dintre sistemele recunoscute nu erau suficient de transparente sau aveau structuri de guvernanță alcătuite 
numai din reprezentanți ai unui număr mic de operatori economici, ceea ce crește riscul conflictelor de interese și 
împiedică o comunicare eficace cu celelalte părți interesate.
VIII
Comisia Europeană nu supraveghează funcționarea sistemelor voluntare recunoscute. Întrucât decizia de recunoaș -
tere este emisă pe baza unei verificări documentare a procedurilor de certificare, lipsa supravegherii înseamnă că 
Comisia nu poate avea garanția că sistemele voluntare aplică în mod efectiv standardele de certificare prezentate în 
vederea recunoașterii. De asemenea, Comisia nu dispune de mijloace pentru a detecta posibile încălcări ale norme -
lor sistemelor voluntare, deoarece nu există un sistem specific de prezentare a plângerilor, iar Comisia nu verifică 
dacă plângerile adresate direct sistemelor voluntare sunt soluționate în mod corect de către acestea.
IX
În ceea ce privește atingerea obiectivului de 10 % energie din surse regenerabile în transporturi, statelor membre 
le revine responsabilitatea de a garanta fiabilitatea statisticilor privind biocarburanții durabili raportate Comisiei. 
Curtea a constatat că este posibil ca aceste statistici să fie supraestimate întrucât statele membre ar putea raporta 
ca durabil un biocarburant a cărui durabilitate nu a fost verificată. De asemenea, existau probleme și în ceea ce 
privește posibilitatea comparării datelor raportate de statele membre.
X
Pe baza observațiilor de audit, Curtea formulează următoarele recomandări:
1. În contextul viitoarelor activități de recunoaștere, Comisia ar trebui să realizeze o evaluare mai cuprinzătoare 
a sistemelor voluntare pentru a se asigura că acestea:
(i) evaluează în ce măsură producția de biocarburanți certificați prezintă un risc semnificativ de generare 
a unor efecte socioeconomice negative și de schimbare indirectă a utilizării terenurilor. În acest scop, Comi -
sia ar trebui să solicite sistemelor voluntare să raporteze anual, pe baza activităților de certificare desfășura -
te, toate informațiile relevante referitoare la riscul menționat mai sus;
(ii) verifică în mod efectiv că producătorii europeni de materii prime destinate producției de biocarburanți 
respectă cerințele de mediu ale UE pentru agricultură;
(iii) furnizează suficiente dovezi privind proveniența deșeurilor și a reziduurilor utilizate în producția de 
biocarburanți.
10 Sinteză 
2. În contextul viitoarelor activități de recunoaștere, Comisia ar trebui să evalueze dacă guvernanța sistemelor 
voluntare reduce riscul conflictelor de interese și să solicite acestora să garanteze transparența.
3. Comisia ar trebui să supravegheze sistemele voluntare recunoscute și, în acest sens:
(i) să verifice dacă operațiunile de certificare ale sistemelor respectă standardele prezentate în vederea 
recunoașterii;
(ii) să impună sistemelor voluntare obligația de a institui mecanisme transparente de prezentare a plângerilor;
4. Comisia ar trebui să propună statelor membre să își susțină statisticile cu dovezi privind fiabilitatea cantităților 
de biocarburanți raportate.
5. În vederea asigurării caracterului comparabil al statisticilor privind biocarburanții durabili și pentru a consolida 
încrederea în fiabilitatea datelor privind biocarburanții avansați, Comisia ar trebui să propună statelor membre 
o armonizare a definiției substanțelor considerate deșeuri.
11
 Introducere
Definiția biocarburanților
01 
În comparație cu carburanții fosili, biocarburanții emit o cantitate mai redusă 
de gaze cu efect de seră, în special de CO2, întrucât cantitatea de CO2 emisă în 
timpul arderii biocarburantului a fost capturată în procesul de creștere a materiei 
prime (materialele-sursă, și anume plantele, absorb dioxid de carbon pe măsură 
ce cresc)1. Totuși, această ecuație funcționează numai dacă nu există și alte emisii 
cauzate de schimbarea utilizării terenurilor, care se poate produce în mod direct 
(de exemplu, o suprafață împădurită este transformată în teren agricol, rezultând 
o pierdere a carbonului stocat) sau în mod indirect (pentru a compensa utiliza -
rea culturilor alimentare pentru producția de biocarburanți, trebuie să se cultive 
o suprafață mai mare pentru a se asigura necesarul de alimente); acest lucru 
înseamnă că, pe lângă emisiile de gaze cu efect de seră generate de cultivarea 
plantelor destinate producției de biocarburanți, se generează și alte emisii prin 
schimbarea destinației terenurilor și prin cultivarea unor suprafețe noi destinate 
culturilor alimentare. Această concurență cu producția de alimente nu apare în 
cazul biocarburanților obținuți din deșeuri, din reziduuri sau din alte tipuri de 
biomasă de origine nealimentară.
02 
În legislația relevantă a Uniunii Europene, biocarburantul este definit drept „com -
bustibil lichid sau gazos pentru transport, produs din biomasă”2, și anume din 
produse, deșeuri sau reziduuri agricole, forestiere sau piscicole biodegradabile 
sau din deșeuri industriale și municipale biodegradabile. În prezent, singurii bio -
carburanți produși și utilizați în cantități relevante la nivelul Uniunii sunt bioben -
zina (inclusiv bioetanolul) și biomotorina.
03 
În funcție de materia primă utilizată, biocarburanții pot fi încadrați în următoarele 
categorii:
— biocarburanți convenționali (de primă generație), obținuți în principal din 
culturi agricole, care sunt și culturi alimentare sau furajere (și anume, destina -
te consumului uman sau animal, precum cerealele, trestia de zahăr, sfecla și 
plantele oleaginoase);
— biocarburanți avansați (de a doua sau a treia generație), obținuți din materii 
prime precum deșeurile sau reziduurile și care nu fac o concurență directă 
culturilor alimentare și furajere.1 Cu alte cuvinte, emisiile de 
gaze cu efect de seră, în 
special de CO2, generate la 
transformarea biomasei în 
energie (arderea 
biocarburantului) sunt 
echivalente cu cantitatea de 
CO2 absorbită de plante în 
cursul ciclului lor de creștere.
2 Articolul 2 litera (i) din 
Directiva 2009/28/CE 
(Directiva privind energia din 
surse regenerabile) și 
articolul 2 alineatul (9) din 
Directiva 98/70/CE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului din 
13 octombrie 1998 privind 
calitatea benzinei și 
a motorinei și de modificare 
a Directivei 93/12/CEE 
a Consiliului (JO L 350, 
28.12.1998, p. 58).
12 Introducere 
Piața biocarburanților din Uniunea Europeană
04 
Potrivit datelor furnizate de Eurostat3, în anul 2014, cantitatea totală de biocarbu -
ranți utilizați în Uniunea Europeană s-a ridicat la 14 370 ktep (kilotone echivalent 
petrol), dintre care 11 367 ktep de biomotorină (aproximativ 4 % din cantitatea to -
tală de carburanți utilizați în sectorul transporturilor) și 2 637 ktep de biobenzină 
(aproximativ 0,9 % din cantitatea totală de carburanți utilizați în același sector) (a 
se vedea anexa I ). Cele mai recente date publicate de Comisia Europeană4 indică 
faptul că, în anul 2012, din cantitățile de biomotorină și de bioetanol consumate 
în UE, 79 % și, respectiv, 71 % au fost produse în Uniunea Europeană. Importurile 
au provenit în principal din Argentina și Indonezia, în cazul biomotorinei, și din 
Statele Unite și Brazilia, în cazul bioetanolului.
05 
Suprafața agricolă totală necesară pentru obținerea materiei prime destinate 
producerii biocarburanților consumați în UE a fost, în 2012, de 7,8 milioane de 
hectare, din care 4,4 milioane de hectare în UE (3 % din suprafața totală a terenu -
rilor cultivate la nivelul Uniunii) și 3,5 milioane de hectare în afara Uniunii5. Utili -
zarea unor culturi precum porumbul, grâul, sfecla de zahăr sau trestia de zahăr în 
producția de biocarburanți a generat îngrijorare în rândul populației în legătură 
cu riscul schimbării destinației culturilor și a terenurilor agricole de la producția 
de alimente la producția de biocarburanți.
Biocarburanții ca sursă de energie regenerabilă în 
sectorul transporturilor din UE
Obiectivul de 10 % energie din surse regenerabile în sectorul 
transporturilor până în 2020
06 
Directiva 2009/28/CE privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile 
(denumită în continuare „Directiva privind energia din surse regenerabile”) face 
parte din pachetul de măsuri al UE în domeniul energiei și al schimbărilor clima -
tice6, adoptat de Consiliu la 6 aprilie 2009. Până în 2017, se preconizează prezen -
tarea unui nou pachet privind energia din surse regenerabile, care să includă 
o politică privind durabilitatea bioenergiei pentru 20307.3 Tabelele „SHARES 2014” 
elaborate de Eurostat; 
rezultate și rezultate detaliate; 
a se vedea, de asemenea, 
anexa I  la prezentul raport.
4 COM(2015) 293 final din 
15 iunie 2015: „Raport privind 
progresele înregistrate în 
domeniul energiei 
regenerabile”.
5 SWD (2015) 117 final din 
15 iunie 2015: Technical 
assessment of the EU biofuels 
sustainability and feasibility of 
10 % renewable energy in 
transport  (Evaluare tehnică 
a durabilității biocarburanților 
în UE și a fezabilității 
obiectivului de 10 % energie 
din surse regenerabile în 
sectorul transporturilor), p. 3.
6 Pachetul pentru 2020 este un 
set de acte legislative cu 
caracter obligatoriu; a se 
vedea http://ec.europa.eu/
clima/policies/strategies/2020/
index_en.htm
7 COM(2015) 572 final din 
18 noiembrie 2015: „Starea 
uniunii energetice 2015”.
13 Introducere 
07 
Directiva privind energia din surse regenerabile a stabilit obiectivul obligatoriu 
ca, până în anul 2020, o pondere de 20 % din consumul total de energie la nivelul 
UE să fie reprezentată de energie din surse regenerabile. În plus, Directiva privind 
energia din surse regenerabile prevede că fiecare stat membru trebuie să se 
asigure că „ponderea energiei din surse regenerabile utilizată în toate formele 
de transporturi în 2020 reprezintă cel puțin 10 % din consumul final de energie în 
transporturi în statul membru respectiv”8. Obiectivul poate fi atins prin intensifi -
carea utilizării energiei electrice și a altor energii alternative provenite din surse 
regenerabile în sectorul transporturilor, precum și prin utilizarea biocarburanților 
alături de carburanții fosili. În practică însă, dat fiind nivelul actual al progresului 
tehnic și posibilitățile de utilizare în transporturi a energiei electrice din surse 
regenerabile sau a altor energii alternative, obiectivul de 10 % poate fi îndeplinit 
numai prin utilizarea pe scară largă a biocarburanților. În anul 2014, ponderea 
biocarburanților în cadrul carburanților utilizați în sectorul transporturilor în Uni -
unea Europeană era de aproximativ 5 %9.
08 
Întrucât biocarburanții obținuți din culturi agricole intră în concurență cu pro -
ducția de alimente, legiuitorul european a introdus10, în 2015, un plafon de 7 % 
pentru contribuția acestui tip de biocarburanți la obiectivul de 10 % energie din 
surse regenerabile în transporturi care trebuie atins până în 2020.
09 
După cum s-a afirmat mai sus, concurența cu producția de alimente nu există în 
cazul biocarburanților obținuți din deșeuri, din reziduuri sau din alte tipuri de 
biomasă de origine nealimentară. De aceea, Directiva privind energia din surse 
regenerabile prevede că participarea acestora la obiectivul UE de 10 % energie 
din surse regenerabile în transporturi ar trebui să fie contabilizată dublu. Cu alte 
cuvinte, statele membre ar putea, în mod teoretic, să atingă obiectivul de 10 % cu 
un nivel de 5 % de biocarburanți obținuți din material ligno-celulozic, din mate -
rial celulozic de origine nealimentară, din deșeuri sau din reziduuri. Potrivit sta -
tisticilor Eurostat pentru 2014, ponderea biocarburanților – ținând cont de dubla 
contabilizare – din volumul total raportat de biocarburanți utilizați în transporturi 
la nivelul tuturor statelor membre era de aproximativ 20 % (a se vedea anexa I ).8 Articolul 3 alineatul (4) din 
Directiva privind energia din 
surse regenerabile.
9 Biofuels Barometer  (Barometrul 
privind biocarburanții), 
Eurobserver , iulie 2015.
10 Directiva (UE) 2015/1513 
a Parlamentului European și 
a Consiliului din 
9 septembrie 2015 de 
modificare a Directivei 98/70/
CE privind calitatea benzinei și 
a motorinei și de modificare 
a Directivei 2009/28/CE 
privind promovarea utilizării 
energiei din surse 
regenerabile (JO L 239, 
15.9.2015, p. 1).
14 Introducere 
Criteriile de durabilitate stabilite la articolul 17 alineatele (2)-(6) din Directiva 
privind energia din surse regenerabile
(a) Reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră ca urmare a utilizării biocarburanților trebuie să fie de cel 
puțin 35 %.
(b) Biocarburanții nu se obțin din materii prime care provin de pe terenuri bogate în biodiversitate (și anume 
păduri primare și alte terenuri împădurite, zone naturale protejate, pășuni bogate în biodiversitate).
(c) Biocarburanții nu se obțin din materii prime care provin de pe terenuri cu stocuri mari de carbon (și anu -
me zone umede, suprafețe împădurite, turbării).
(d) Materiile prime agricole cultivate în UE și utilizate în producția de biocarburanți se obțin în conformitate 
cu cerințele minime privind bunele condiții agricole și de mediu și cu anumite cerințe legale în materie de 
gestionare definite de politica agricolă comună.Caseta 1Criterii de durabilitate pentru biocarburanți
10 
Pentru a diminua efectele negative pentru mediu ale schimbării directe a utilizării 
terenurilor (a se vedea punctul 1), Directiva privind energia din surse regene -
rabile stabilește că biocarburanții trebuie să îndeplinească o serie de criterii de 
durabilitate, prezentați în caseta 1 . Directiva se mai referă și la alte aspecte care 
pot afecta durabilitatea biocarburanților, cum ar fi posibile efecte socioeconomi -
ce negative (precum conflictele legate de proprietatea funciară, munca forțată 
sau munca copiilor, condițiile precare de muncă etc.), emisiile de gaze cu efect de 
seră cauzate de schimbarea indirectă a utilizării terenurilor, prevenirea fraudei și 
transparența în ceea ce privește producția de biocarburanți.
11 
Numai biocarburanții durabili pot fi luați în considerare pentru atingerea obiec -
tivului de 10 % energie din surse regenerabile în transporturi. Statelor membre 
le revine responsabilitatea de a garanta că volumele declarate sunt susținute 
de certificate valabile și de a colecta și a transmite aceste date către Eurostat. 
Pentru a se asigura de durabilitatea biocarburanților introduși pe piața UE, statele 
membre trebuie să impună operatorilor economici din lanțul de aprovizionare cu 
biocarburanți obligația de a dovedi îndeplinirea criteriilor de durabilitate11. Ope -
ratorii pot dovedi că loturile lor de biocarburanți respectă criteriile de durabilita -
te fie îndeplinind cerințele sistemelor naționale de control, fie utilizând sisteme 
voluntare recunoscute de Comisie12.11 Articolul 18 alineatul (3) din 
Directiva privind energia din 
surse regenerabile.
12 Articolul 18 alineatul (4) din 
Directiva privind energia din 
surse regenerabile.
15 Introducere 
12 
În general, sistemele naționale solicită sau acceptă drept dovadă a durabilității 
certificatele emise în cadrul sistemelor voluntare recunoscute de Comisie. În 
ansamblu, toate sistemele naționale autorizează utilizarea unor sisteme voluntare 
recunoscute și, de regulă, există mai multe sisteme voluntare care funcționează 
în fiecare stat membru. Prin urmare, majoritatea biocarburanților durabili intro -
duși pe piața UE sunt certificați de sisteme voluntare.
Certificarea biocarburanților durabili prin sistemele 
voluntare recunoscute de Comisie
13 
Un sistem voluntar este un sistem de certificare a durabilității biocarburanților. 
În marea lor majoritate, sistemele voluntare sunt operate de entități private. 
Numeroase sisteme voluntare au fost create de grupuri de operatori economici 
și de alte părți interesate („mese rotunde” sau consorții). De asemenea, există și 
sisteme voluntare înființate de producători de biocarburanți. Sistemele voluntare 
pot aplica criterii mai stricte decât cele prevăzute în Directiva privind energia din 
surse regenerabile, precum și criterii suplimentare, cum ar fi criterii sociale sau 
criterii adaptate la condițiile locale, și criterii de promovare a celor mai bune prac -
tici agricole. De asemenea, sistemele pot ține seama și de alte aspecte legate de 
durabilitate, precum protecția solului, a apei și a aerului.
14 
În scopul certificării, ar trebui să fie verificat întreg lanțul de producție, de la 
fermierul care cultivă materia primă până la producătorul de biocarburant. În 
vederea efectuării controalelor, sistemele voluntare apelează la auditori indepen -
denți („organisme de certificare”, care pot fi persoane fizice sau juridice) al căror 
rol este să ateste respectarea criteriilor de durabilitate de către operatorii econo -
mici, în numele unui sistem voluntar și în conformitate cu un contract încheiat cu 
respectivul sistem. Auditorii din cadrul organismelor de certificare pot desfășura 
verificări documentare și controale la fața locului având ca obiect fermierii, pri -
mele puncte de colectare a biomasei, depozitele, fabricile de ulei, uzinele de bio -
carburanți și comercianții de biomasă sau de biocarburanți (a se vedea figura 1 ).
16 Introducere Figura 1Certificarea în cadrul sistemelor voluntare
Notă:  SV – sistem voluntar; OC – organism de certificare.
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană.
15 
Operatorul care produce biomasă sau biocarburanți plătește costurile de certi -
ficare cerute de organismul de certificare, precum și taxele datorate sistemului 
voluntar și obține un certificat pe care figurează logoul sistemului voluntar. Toți 
operatorii economici din lanțul de cultivare și transformare a biomasei în bio -
carburanți trebuie să furnizeze cumpărătorilor de biomasă și de biocarburanți 
informații privind certificatul obținut și caracteristicile în materie de durabilitate 
ale produselor furnizate.Fiecare operator economic 
solicită să ﬁe certiﬁcat de un organism de certiﬁcare la alegerea sa.Dacă cerințele Directivei privind energia din surse regenerabile sunt îndeplinite, organismele de 
certiﬁcare emit un certiﬁcat 
ﬁecărui operator economic.
Pe baza certiﬁcatelor emise de organismele de certiﬁcare, ﬁecare operator economic poate furniza dovezi privind durabilitatea și își poate comercializa produsul la nivelul următor al lanțului de aprovizionare.Fermier Comerciant RaﬁnărieDupă contractarea organismelor de certiﬁcare de către sistemele voluntare 
recunoscute, acestea au dreptul să certiﬁce operatori economici.Certiﬁcarea în cadrul SV
VSSistemele voluntare încheie contracte cu organismele de certiﬁcare 
caliﬁcate să desfășoare audituri de conformitate în ceea ce privește 
cerințele Directivei privind energia din surse regenerabile.
OC1 OC2 OC3 OC4 OC5
Stație de 
distribuție
17 Introducere 
16 
În cazul în care un operator economic este certificat de un sistem voluntar 
recunoscut, un stat membru nu îi poate solicita să prezinte dovezi suplimentare 
privind respectarea criteriilor de durabilitate13. Prin urmare, un certificat emis de 
un sistem voluntar recunoscut este valabil în toate statele membre ale UE. Siste -
mele voluntare recunoscute certifică biomasa produsă în UE și pe cea importată 
din țări terțe.
17 
Comisiei Europene îi revine responsabilitatea de a recunoaște sistemele volunta -
re. De asemenea, Comisia dispune de posibilitatea anulării unei decizii de recu -
noaștere în cazul în care sistemul respectiv nu pune în aplicare toate elementele 
care au stat la baza deciziei în cauză. Deciziile de recunoaștere au o valabilitate 
de cinci ani. Prima decizie de recunoaștere a fost emisă în anul 2011. Până în 
luna decembrie 2015, Comisia recunoscuse 19 sisteme voluntare (a se vedea 
anexa II )14.13 Articolul 18 alineatul (7) din 
Directiva privind energia din 
surse regenerabile.
14 A se vedea articolul 2 
alineatul (2) din fiecare decizie 
de recunoaștere.
18
 Sfera și abordarea auditului
18 
Având în vedere rolul fundamental al sistemelor voluntare în procesul de veri -
ficare a durabilității biocarburanților, este esențial ca Comisia să se asigure că 
sunt recunoscute numai sistemele voluntare fiabile. Prin urmare, auditul s-a axat 
asupra procedurii aplicate de Comisie pentru recunoașterea sistemelor voluntare 
(altfel spus, asupra cadrului de evaluare destinat recunoașterii).
19 
În plus, întrucât pentru atingerea obiectivului UE de 10 % energie din surse rege -
nerabile în transporturi pot fi luați în considerare numai biocarburanții durabili, 
este esențial să se colecteze date fiabile privind cantitățile de biocarburanți dura -
bili certificați introduse pe piața fiecărui stat membru în parte. Un alt obiectiv al 
auditului a fost, așadar, determinarea gradului de fiabilitate a datelor colectate de 
statele membre și transmise către Eurostat referitoare la ponderea biocarburanți -
lor durabili în transporturi.
20 
Întrebarea principală de audit a fost următoarea:
Au reușit Comisia și statele membre să instituie un sistem fiabil de certificare 
a biocarburanților durabili?
21 
Această întrebare principală a fost divizată în următoarele întrebări secundare:
— Recunoașterea de către Comisie a sistemelor voluntare garantează durabilita -
tea biocarburanților certificați?
— Se asigură Comisia că sistemele voluntare recunoscute funcționează conform 
așteptărilor?
— Sunt fiabile datele naționale privind ponderea biocarburanților în totalul 
carburanților utilizați în transporturi?
22 
Auditul s-a desfășurat în perioada mai-noiembrie 2015 și a acoperit activitățile 
de evaluare desfășurate de Comisie între 2011 și 2015 în vederea recunoașterii 
sistemelor voluntare. La nivelul Comisiei, auditul a vizat procedurile de achiziții 
aplicate pentru selectarea consultantului extern care urma să asiste Comisia la 
evaluarea sistemelor voluntare, la evaluarea și recunoașterea sistemelor volunta -
re și la supravegherea ulterioară a acestora.
19 Sfera și abordarea auditului 
23 
Curtea a vizitat, de asemenea, patru state membre (Germania, Franța, Polonia și 
Regatul Unit). Acestea au fost selectate deoarece produc și/sau consumă cele mai 
mari cantități de biocarburanți. În statele membre vizitate, auditul s-a axat asupra 
sistemelor utilizate pentru colectarea și verificarea datelor privind utilizarea bio -
carburanților durabili pe care statele membre le transmit în vederea publicării lor 
în statisticile Eurostat.
24 
Sistemele voluntare și organismele lor de certificare nu beneficiază de fonduri 
din partea UE și, prin urmare, nu fac obiectul auditului efectuat de Curtea de Con -
turi Europeană. Prin urmare, Curtea nu a fost în măsură să examineze eficacitatea 
funcționării sistemelor voluntare și nici fiabilitatea certificatelor de durabilitate 
emise de acestea. Operatorii sistemelor voluntare au acceptat, totuși, să prezinte 
o imagine generală a activității și a modului lor de organizare în cursul vizitelor 
de informare desfășurate de auditorii Curții. Curtea a efectuat vizite similare și la 
operatori certificați din lanțul de producție al biocarburanților.
20
 Observații
15 Articolul 17 alineatul (1) și 
articolul 17 alineatul (6) din 
Directiva privind energia din 
surse regenerabile.
16 Aceste condiții și cerințe fac 
parte din așa-numitele 
obligații în materie de 
„ecocondiționalitate”. A se 
vedea anexa IV  la prezentul 
raport.Cadrul de evaluare al Comisiei destinat recunoașterii 
sistemelor voluntare nu includea o serie de aspecte 
importante privind durabilitatea legate de producția 
de biocarburanți
25 
Dat fiind că sistemele voluntare certifică un volum mare de biocarburanți și întrucât 
numai sistemele voluntare recunoscute de Comisie pot emite certificate de durabili -
tate valide, este esențial ca deciziile de recunoaștere să se întemeieze pe o evaluare 
completă și riguroasă a standardelor de certificare și a guvernanței sistemelor volun -
tare. De asemenea, pentru a se asigura faptul că sistemele voluntare certifică biocar -
buranți cu adevărat durabili, procesul de recunoaștere ar trebui să includă o evaluare 
a tuturor aspectelor de durabilitate relevante legate de producerea biocarburanților.
26 
Astfel cum s-a menționat anterior, evaluarea sistemelor voluntare de către Co -
misie era efectuată de un contractant extern în numele Comisiei, pe baza unor 
proceduri aprobate în prealabil de către aceasta (cadrul de evaluare destinat 
recunoașterii sistemelor voluntare). Selectarea contractantului extern de către 
Comisie s-a bazat pe criterii solide și, în ansamblu, respecta dispozițiile relevante 
ale Regulamentului financiar aplicabil bugetului general al Uniunii. Examinarea 
evaluărilor efectuate de consultant în cazul a patru sisteme voluntare a arătat că 
se aplica în mod corect cadrul de evaluare convenit cu Comisia.
27 
Curtea a evaluat, de asemenea, dacă durabilitatea producției de biocarburanți era 
abordată în mod riguros în cadrul de evaluare destinat recunoașterii sistemelor 
voluntare Potrivit constatărilor Curții, acest cadru evaluează doar criteriile obliga -
torii de durabilitate stabilite de Directiva privind energia din surse regenerabile. 
Prin urmare, o serie de alte aspecte importante, necesare pentru garantarea 
durabilității biocarburanților, nu au fost acoperite de evaluare.
Nu a fost asigurată respectarea cerințelor de mediu ale UE 
pentru agricultură
28 
Directiva privind energia din surse regenerabile stabilește drept criteriu de durabi -
litate15 pentru materiile prime cultivate în Uniunea Europeană respectarea cerințe -
lor de mediu și a bunelor condiții agricole și de mediu definite de politica agricolă 
comună16. Potrivit constatărilor Curții, Comisia nu verifica, înainte de acordarea 
recunoașterii, dacă sistemele voluntare se asigurau că producătorii (fermierii) 
de materii prime destinate producției de biocarburanți respectă aceste condiții 
și cerințe. În consecință, s-a constatat că, în cazul a trei dintre cele patru sisteme 
voluntare examinate, standardele aferente nu permiteau o verificare eficace și cu -
prinzătoare a îndeplinirii acestui criteriu de durabilitate. Aceste sisteme se bazau 
pe controale desfășurate de autoritățile naționale în cadrul PAC, dar, de fapt, nu 
aveau acces la rezultatele controalelor respective (a se vedea caseta 2 ).
21 Observații 
29 
Trebuie menționat faptul că, în rapoartele sale anuale, Curtea semnalează în mod 
sistematic încălcarea de către fermieri a acestor cerințe de mediu ale UE (a se 
vedea punctul 28)17.
Aspecte fără caracter obligatoriu privind durabilitatea
30 
În Directiva privind energia din surse regenerabile18 sunt menționate anumite 
aspecte privind durabilitatea în contextul producției de biocarburanți care nu 
constituie însă cerințe obligatorii. De exemplu, această directivă nu conține 
criterii obligatorii prin care să se garanteze că producția de biocarburanți din UE 
nu generează efecte socioeconomice negative. Prin urmare, eventualitatea unor 
astfel de efecte negative nu este evaluată în cadrul procedurii de recunoaștere 
a sistemelor voluntare de către Comisie. Totuși, producția de biocarburanți ar 
putea să pună în pericol comunități locale și să aibă efecte nefaste asupra socie -
tății în ansamblu. Printre principalele probleme care trebuie rezolvate se numără 
conflictele legate de proprietatea funciară, munca forțată sau munca copiilor, 
condițiile de muncă precare și riscurile privind sănătatea și securitatea19.Bune practici și practici necorespunzătoare de verificare a respectării acestor 
cerințe
Dintre sistemele voluntare la care s-au efectuat vizite, numai unul dispunea de standarde care prevedeau 
o verificare completă și cuprinzătoare a respectării acestor cerințe. Aceste standarde specifică în mod explicit 
necesitatea de a controla faptul că fermierii respectă cerințele respective. „Norma privind efectuarea auditu -
rilor” a sistemului în cauză stabilește că organismele de certificare trebuie să verifice dacă fermele respectă 
cerințele de durabilitate prevăzute de Directiva privind energia din surse regenerabile.
În cazul celorlalte trei sisteme voluntare, principiile lor fie prevedeau proceduri incomplete (listă de verificare) 
care nu acopereau toate cerințele de mediu ale UE pentru agricultură menționate în Directiva privind energia 
din surse regenerabile, fie permiteau verificarea conformității numai pe baza declarațiilor pe proprie răspun -
dere ale fermierilor, fie se bazau pe controalele efectuate de autoritățile naționale responsabile de ecocon -
diționalitate în cadrul sistemului de control al PAC, deși sistemele voluntare nu au acces la rezultatele acestor 
controale la momentul certificării fermierilor.Caseta 2
17 Punctele 7.22 și 7.33 din 
Raportul anual pe 2014 al 
Curții (JO C 373, 10.11.2015).
18 Articolul 17 alineatul (7).
19 Riscuri asociate producției de 
biocarburanți sunt identificate, 
de exemplu, în raportul 
2050 Criteria Overview  al 
organizației World Wildlife 
Fund , septembrie 2012, http://
assets.worldwildlife.org/
publications/458/files/
original/2050_criteria_final_
low_res_online_viewing.
pdf ?1348517472
22 Observații 
31 
În pofida faptului că, în iunie 2012, consultantul care evalua sistemele voluntare 
a furnizat Comisiei o metodologie prin care se putea evalua dacă sistemele volun -
tare abordau aspecte fără caracter obligatoriu privind durabilitatea, Comisia nu 
a aplicat această metodologie până în prezent. În consecință, sistemele voluntare 
nu erau obligate să includă astfel de aspecte în standardele propuse spre recu -
noaștere. Curtea a constatat totuși că unul dintre cele patru sisteme voluntare 
examinate instituise proceduri de certificare care includeau verificarea efectelor 
socioeconomice (a se vedea caseta 3 ).
20 Articolul 17 alineatul (7) 
al doilea paragraf din Directiva 
privind energia din surse 
regenerabile.
21 COM(2013)175 final, însoțit de 
SWD (2013) 102 final, și 
COM(2015)293 final, însoțit de 
SWD(2015)117 final. Curtea 
a analizat atât documentele 
COM, cât și documentele SWD.Caseta 3Exemplu de bune practici în materie de verificare a aspectelor de durabilitate 
socială
În vederea asigurării unei producții de biomasă durabile, ecologice și responsabile din punct de vedere so -
cial, standardul de producție durabilă adoptat de un sistem voluntar are drept obiectiv nu numai să prevină 
daunele ecologice, ci și să asigure condiții de lucru corespunzătoare și protecția sănătății lucrătorilor agricoli. 
Acest standard include protecția solului, a apei și a aerului, condiții de muncă sigure (prin formare și instrui -
re, utilizarea de echipamente de protecție, precum și asistență corespunzătoare și promptă în eventualitatea 
unor accidente), precum și respectarea drepturilor omului, a drepturilor lucrătorilor și a drepturilor de utilizare 
a terenurilor. Potrivit principiilor acestui sistem, producția de biomasă trebuie să promoveze condiții de mun -
că responsabile, precum și sănătatea, securitatea și bunăstarea lucrătorilor și trebuie să se bazeze pe relații 
responsabile cu comunitatea.
32 
În conformitate cu Directiva privind energia din surse regenerabile, Comisia are 
obligația de a prezenta Parlamentului European și Consiliului, o dată la doi ani, un 
raport cu privire la impactul creșterii cererii de biocarburanți asupra durabilității 
sociale în UE și în țările terțe, la impactul politicii UE în domeniul biocarburanților 
asupra disponibilității produselor alimentare la prețuri accesibile, în special pen -
tru populația din țările în curs de dezvoltare, precum și la aspecte mai generale 
privind dezvoltarea. Rapoartele Comisiei trebuie să facă referire și la respectarea 
drepturilor de utilizare a terenurilor și la măsurile naționale adoptate pentru 
protejarea solului, a apei și a aerului20. Curtea constată că, deși această obligație 
de raportare nu poate compensa lipsa certificării sistematice a acestor aspecte de 
durabilitate, ea ar putea totuși să ofere imaginea de ansamblu necesară asupra 
importanței chestiunilor respective.
33 
Până în prezent, Comisia a prezentat două rapoarte21. Curtea consideră că acestea 
au o utilitate limitată deoarece cuprind puține informații, iar concluziile lor sunt 
neclare, după cum se ilustrează în caseta 4.  Aceste rapoarte nu oferă suficiente 
date pentru a evalua impactul cererii de biocarburanți asupra durabilității sociale 
și pentru a putea propune măsuri corective acolo unde este necesar.
23 Observații Caseta 4Exemple de informații insuficiente în rapoartele Comisiei referitoare la aspectele 
sociale afectate de producția de biocarburanți
Raportul din 2013 al Comisiei nu abordează „alte aspecte mai cuprinzătoare referitoare la dezvoltare” în țările 
în curs de dezvoltare22 (de exemplu, dezvoltarea rurală și socială în termeni de prosperitate locală, bunăstare 
socială și acces la energie, dezvoltarea capacităților și transferul de tehnologie). Evaluarea condițiilor de mun -
că23 în cadrul raportului general se bazează doar pe stadiul în care se află ratificarea convențiilor internaționa -
le de către țările care exportă biocarburanți către UE.
În aceste rapoarte nu sunt evaluate aspecte legate de condițiile de muncă, precum remunerarea, sănătatea și 
securitatea (inclusiv expunerea la substanțe chimice), acordurile contractuale sau impactul specific în funcție 
de gen.
Raportul din 2015 al Comisiei nu se referă câtuși de puțin la aspecte mai cuprinzătoare privind dezvoltarea 
în țările în curs de dezvoltare. Documentul pregătitor de la baza acestui raport oferă o concluzie vagă, afir -
mându-se că „aspectele mai cuprinzătoare referitoare la dezvoltarea în țările în curs de dezvoltare ar putea fi 
afectate în mod pozitiv sau negativ de producția de biocarburanți”24.
22 Directiva privind energia din surse regenerabile prevede o raportare cu privire la „alte aspecte mai cuprinzătoare referitoare la dezvoltare” în 
țările în curs de dezvoltare, însă nu precizează care sunt aceste aspecte.
23 Ecofys et al., Renewable energy progress and biofuel sustainability , 2012.
24 Ecofys et al., Renewable energy progress and biofuel sustainability , 2014, p. 173.
Impactul schimbării indirecte a utilizării terenurilor nu era 
luat în considerare
34 
În general, producția de biomasă are loc pe un teren cultivat care, anterior, a avut 
o destinație agricolă, de producție de alimente sau de furaje. Dat fiind că aceas -
tă producție agricolă este încă necesară, ea ar putea fi transferată parțial către 
terenuri care anterior nu aveau această destinație, precum pășunile sau pădurile. 
Acest proces, cunoscut sub denumirea de „schimbare indirectă a utilizării terenu -
rilor”, riscă să anuleze reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră determinată 
de creșterea utilizării biocarburanților, prin faptul că pășunile și pădurile absorb 
cantități ridicate de CO2. Prin transformarea acestor tipuri de terenuri în terenuri 
cultivate, s-ar putea înregistra o creștere a nivelului de CO2 din atmosferă, întrucât 
transformarea ar putea conduce la generarea unui volum suplimentar semnifica -
tiv de emisii de gaze cu efect de seră.
24 Observații 
35 
Importanța evaluării impactului schimbării indirecte a utilizării terenurilor a fost 
evidențiată într-o evaluare la jumătatea perioadei a Directivei privind energia din 
surse regenerabile25, în care se afirmă că biocarburanții pot determina reduce -
rea emisiilor de gaze cu efect de seră, însă volumul acestei reduceri depinde în 
mod semnificativ de tipul materiei prime utilizate și de luarea în considerare sau 
nu a impactului incert al schimbării indirecte a utilizării terenurilor. Atunci când 
acest impact este luat în considerare, anumiți biocarburanți, precum cei obținuți 
din deșeuri și reziduuri sau din trestie de zahăr, pot antrena o reducere mai mare 
a emisiilor, în timp ce alți biocarburanți obținuți pe bază de culturi pot chiar să 
determine, în anumite cazuri, o creștere netă a emisiilor de gaze cu efect de seră.
36 
Totuși, Directiva privind energia din surse regenerabile nu impune furnizorilor de 
biomasă și de biocarburanți obligația de a include emisiile de gaze cu efect de 
seră asociate schimbării indirecte a utilizării terenurilor în calculul reducerii emisi -
ilor de gaze cu efect de seră26. Prin urmare, impactul schimbării indirecte a utiliză -
rii terenurilor asupra durabilității biocarburanților nu face obiectul evaluării și al 
procedurii de recunoaștere a sistemelor voluntare.
37 
Curtea recunoaște dificultățile tehnice pe care le presupune evaluarea impactului 
schimbării indirecte a utilizării terenurilor asupra emisiilor de gaze cu efect de 
seră (în special lipsa unei metodologii de calcul a emisiilor rezultate din aceste 
schimbări, care pot avea loc oriunde în lume, nu numai în zonele în care se pro -
duce biomasă pentru biocarburanți). Directiva privind energia din surse regene -
rabile modificată27 abordează această problemă prin limitarea la 7 % a ponderii 
biocarburanților obținuți din culturi alimentare care pot fi luați în considerare 
pentru atingerea obiectivului fixat pentru 2020 și prin introducerea unor obligații 
de raportare suplimentare pentru statele membre și pentru Comisie28. La data 
desfășurării auditului, nu existau informații disponibile privind sursele pe care 
Comisia le-ar putea utiliza în activitatea sa de raportare cu privire la schimbarea 
indirectă a utilizării terenurilor.
Verificarea provenienței deșeurilor sau a reziduurilor 
utilizate în producția de biocarburanți era 
necorespunzătoare
38 
Biocarburanții obținuți din deșeuri și reziduuri, precum biomotorina obținută 
din ulei de gătit uzat, sunt considerați a fi mai benefici pentru mediu, întrucât nu 
intră în concurență cu producția de alimente în ceea ce privește utilizarea terenu -
rilor agricole.25 CE Delft, Mid-term evaluation 
of the Renewable Energy 
Directive. A study in the context 
of the REFIT programme , Delft, 
aprilie 2015 ( www.cedelft.eu ).
26 Totuși, articolul 3 din 
Directiva (UE) 2015/1513, care 
modifică Directiva privind 
energia din surse regenerabile, 
obligă Comisia să prezinte 
Parlamentului European și 
Consiliului, până la 
31 decembrie 2016, un raport 
care să includă, printre altele, 
o evaluare a „celor mai bune 
dovezi științifice privind 
emisiile de gaze cu efect de 
seră provenite din schimbarea 
indirectă a utilizării terenurilor 
asociate cu producerea de 
biocarburanți și biolichide”.
27 Directiva (UE) 2015/1513.
28 Anexa VIII la Directiva privind 
energia din surse regenerabile 
modificată stabilește emisii 
estimate provizorii în legătură 
cu schimbarea indirectă 
a utilizării terenurilor, pe care 
statele membre și Comisia 
trebuie să le ia în considerare 
în scopuri de raportare.
25 Observații 
39 
Posibilitatea dublei contabilizări a biocarburanților obținuți din deșeuri și rezi -
duuri a condus la o situație în care biomotorina obținută din ulei de gătit uzat (a 
se vedea punctul 9) „este adesea comercializată la un preț superior biomotori -
nei obținute din ulei vegetal29, ceea ce atrage riscul ca uleiul virgin să fie alterat 
cu scopul de a fi comercializat ca ulei de gătit uzat. Acest risc a fost evidențiat 
într-un studiu recent30 care a preluat anumite preocupări exprimate de operatori 
și de alte părți interesate referitor la „riscul de fraudă care constă în vânzarea de 
ulei vegetal virgin ca ulei de gătit uzat”.
40 
Așadar, ar fi fost esențial ca, în cadrul procesului de recunoaștere a sistemelor 
voluntare, Comisia să evalueze procedurile prin care aceste sisteme se asigură că 
biocarburanții din deșeuri sunt într-adevăr obținuți din deșeuri. Or, Curtea a con -
statat că, de fapt, situația era alta, deoarece Comisia nu evalua dacă sistemele 
voluntare verifică proveniența deșeurilor utilizate în producția de biocarburanți.
41 
În luna octombrie 2014, Comisia a recunoscut că sistemele voluntare nu furnizea -
ză dovezi suficiente cu privire la proveniența deșeurilor (de exemplu, restaurante -
le în cazul uleiului de gătit uzat) și a transmis o notă de orientare tuturor sisteme -
lor recunoscute. Nota recomanda acestor sisteme să instituie proceduri de audit 
specifice care să vizeze proveniența deșeurilor și a reziduurilor, „adică operatorul 
economic de la care provin deșeurile sau materialul rezidual”. Nota menționa de 
asemenea că, în ceea ce privește deșeurile și reziduurile, există „un risc real de 
fraudă” determinat de stimulente economice (de exemplu, dacă „prețul care poa -
te fi obținut pentru materia primă declarată a fi deșeu sau reziduu este mai mare 
decât prețul produsului virgin”31).
42 
Prin urmare, se poate concluziona că, din 2011, când au fost recunoscute prime -
le sisteme voluntare, și cel puțin până în 2014, biocarburanții certificați ca fiind 
obținuți din deșeuri și, astfel, supuși dublei contabilizări în raport cu obiectivele 
naționale, au fost certificați fără ca proveniența deșeurilor utilizate să fie verifica -
tă în mod corespunzător. Întrucât auditul Curții a identificat deficiențe la nivelul 
supravegherii sistemelor voluntare (a se vedea punctele 50-56) și al punerii în 
aplicare a cerințelor stabilite în notele de orientare (a se vedea punctele 57-58), 
Curtea nu poate concluziona că s-a produs o îmbunătățire reală a procedurii de 
verificare.29 Nota CE din 10 octombrie 2014 
privind verificarea lanțului de 
custodie a biocarburanților 
obținuți din deșeuri și din 
reziduuri de prelucrare, p. 2, 
punctul 5.
30 Ecofys, Trends in the UCO 
market , 2013, p. 2.
31 Nota de orientare din 
10 octombrie 2014, p. 2.
26 Observații 
Până recent, pășunile bogate în biodiversitate nu erau 
protejate în mod adecvat
43 
Unul dintre criteriile de durabilitate prevăzute de Directiva privind energia din 
surse regenerabile32 se referă la protejarea „pășuni[lor] bogate în biodiversita -
te” (inclusiv a speciilor pe cale de dispariție sau vulnerabile de pe acel teren)33. 
Pentru a se pune în aplicare această cerință, Comisiei i s-a solicitat să stabileas -
că34 „criteriile și limitele geografice în vederea identificării pășunilor” care pot fi 
considerate „cu un nivel înalt de biodiversitate”. Această definiție a fost formulată 
de Comisie în decembrie 201435, fiind aplicată începând cu 1 octombrie 2015, deși 
Directiva privind energia din surse regenerabile trebuia să fie transpusă de state -
le membre înainte de 5 decembrie 2010.
44 
Deși noțiunea „pășune bogată în biodiversitate” a fost definită târziu, unele sis -
teme voluntare au asigurat respectarea implicită a acestui criteriu încă de la înce -
putul activităților lor de certificare, prin interzicerea oricărui tip de transformare 
a pășunilor. De exemplu, trei dintre cele patru sisteme voluntare examinate pre -
vedeau că „până la stabilirea de către Comisie a definițiilor, a criteriilor și a limite -
lor geografice privind pășunile bogate în biodiversitate, se interzice orice trans -
formare a pășunilor începând cu ianuarie 2008”. Alte sisteme voluntare nu au 
inclus elementul „pășuni bogate în biodiversitate” în procesul de recunoaștere, 
ceea ce înseamnă că certificatele de durabilitate emise de aceste sisteme înainte 
de 1 octombrie 2015 nu au inclus verificarea eventualei proveniențe a materiilor 
prime de pe astfel de terenuri. În consecință, Comisia a acordat o „recunoaștere 
parțială”, excluzând în mod explicit acest criteriu de durabilitate.
45 
Până în prezent, trei dintre cele 19 sisteme voluntare recunoscute au obținut o re -
cunoaștere parțială în aceste condiții. Așadar, aceste sisteme au certificat durabi -
litatea biocarburanților fără a verifica dacă materia primă fusese produsă în urma 
transformării unei pășuni care ar fi putut fi o pășune bogată în biodiversitate. În 
pofida garanțiilor insuficiente oferite de aceste sisteme în ceea ce privește re -
spectivul aspect privind durabilitatea, Curtea a constatat că, de fapt, se considera 
că certificatele lor acopereau toate criteriile de durabilitate stabilite în Directiva 
privind energia din surse regenerabile. Acest lucru înseamnă că, de exemplu, 
biocarburantul certificat de aceste sisteme a fost contabilizat în demersul de 
stabilire a nivelului de progres în direcția atingerii, până în 2020, a obiectivului de 
10 % energie din surse regenerabile în transporturi.32 Articolul 17 alineatul (3) 
litera (c).
33 Pășunile bogate în diversitate 
diferă în funcție de zonele 
climatice și pot include, printre 
altele, bărăgane, pășuni, 
fânețe, savane, stepe, 
lăstărișuri, tundre și preerii, 
potrivit considerentului 3 al 
Regulamentului (UE) 
nr. 1307/2014 al Comisiei din 
8 decembrie 2014 privind 
criteriile și limitele geografice 
pentru identificarea pășunilor 
cu biodiversitate ridicată în 
sensul articolului 7b 
alineatul (3) litera (c) din 
Directiva 98/70/CE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului privind calitatea 
benzinei și a motorinei și al 
articolului 17 alineatul (3) 
litera (c) din Directiva 2009/28/
CE a Parlamentului European 
și a Consiliului privind 
promovarea utilizării energiei 
din surse regenerabile 
(JO L 351, 9.12.2014, p. 3).
34 Articolul 17 alineatul (3) al 
doilea paragraf din Directiva 
privind energia din surse 
regenerabile, în versiunea 
aplicabilă până în 
septembrie 2015.
35 Regulamentul (UE) 
nr. 1307/2014.
27 Observații 
Nu s-a acordat o atenție suficientă transparenței și 
guvernanței
46 
În afară de aspectele privind durabilitatea analizate anterior, procesul de evaluare 
și recunoaștere de către Comisie nu includea guvernanța sistemelor voluntare 
(calificările conducerii și ale personalului). Modul de guvernanță al unui sistem 
voluntar și capacitatea tehnică a personalului său au o influență semnificativă 
asupra solidității standardelor sistemului și asupra punerii în aplicare a acesto -
ra. O guvernanță transparentă, care garantează reprezentarea corespunzătoare 
a părților interesate, combinată cu un know-how  solid al conducerii și al persona -
lului, crește probabilitatea ca standardele să fie puse în practică în mod corect și 
reduce riscul de a favoriza interesele specifice ale anumitor operatori economici 
din sectorul biocarburanților. Atunci când guvernanța unui sistem voluntar se 
află în responsabilitatea reprezentanților unui număr limitat de operatori eco -
nomici, aceasta crește riscul apariției unui conflict de interese și, totodată, riscul 
ca verificarea respectării standardelor sistemului să fie ineficace. În mod similar, 
atunci când capacitatea tehnică a conducerii și a personalului sistemului voluntar 
este redusă, crește riscul ca prin controlul calității efectuat de organismele de cer -
tificare să nu se asigure respectarea efectivă a standardelor sistemului de către 
operatorii economici.
47 
Pe baza informațiilor publice, Curtea a examinat transparența și guvernanța celor 
19 sisteme voluntare recunoscute (a se vedea anexele II  și III). Curtea a identifi -
cat cinci tipuri de sisteme: sisteme voluntare înființate sub forma unei asociații 
de persoane sau entități interesate individuale, sisteme voluntare înființate sub 
forma unor consorții de organizații sau asociații, sisteme voluntare înființate de 
un organism public, sisteme voluntare înființate de întreprinderi private, precum 
și un instrument de calcul al emisiilor de gaze cu efect de seră gestionat de un 
institut de cercetare și recunoscut numai ca sistem de măsurare a reducerilor de 
emisii de gaze cu efect de seră.
48 
Analiza Curții, prezentată în anexa II , confirmă faptul că, în ansamblu, există un 
grad mai mare de transparență în ceea ce privește guvernanța în cazul sistemelor 
voluntare bazate pe participare „deschisă” și al celor create de organisme publi -
ce decât în cazul sistemelor înființate de întreprinderi sau de consorții, care, în 
general, publică mai puține informații. În cazul unui sistem voluntar, nu s-a putut 
identifica nici măcar o pagină web a sistemului. Informațiile publice sugerează 
că, în cazul sistemelor înființate de întreprinderi, nu au fost create organisme sau 
proceduri de guvernanță specifice și că sistemele voluntare sunt gestionate de 
conducerea și de personalul curent al întreprinderilor în cauză. În opinia Curții, 
aceste forme de guvernanță prezintă un risc sporit de conflict de interese.
28 Observații 
49 
Unele sisteme voluntare includ în organismele lor de conducere diferite grupuri 
de părți interesate, cum ar fi producători, comercianți, activiști de mediu, cerce -
tători etc. Aceasta constituie o bună practică, întrucât reprezentarea diferitelor 
grupuri de interese asigură un proces decizional mai echilibrat, precum și o ela -
borare mai cuprinzătoare a standardelor sistemului și o supraveghere mai amplă 
a punerii lor în aplicare.
Nu exista o supraveghere a sistemelor voluntare
Nu s-a asigurat o supraveghere adecvată a modului de 
funcționare a sistemelor, …
50 
Sistemele voluntare sunt recunoscute pe baza unei verificări documentare a stan -
dardelor și a procedurilor lor de certificare, care urmează să fie aplicate după 
obținerea recunoașterii. Curtea consideră, prin urmare, că supravegherea ope -
rațiunilor sistemelor voluntare este esențială pentru a se garanta că certificatele 
de durabilitate sunt emise în conformitate cu standardele care au făcut obiectul 
recunoașterii.
51 
Directiva privind energia din surse regenerabile nu obligă Comisia să suprave -
gheze sistemele voluntare. Curtea a constatat că, odată sistemele recunoscute, 
Comisia nu asigura o supraveghere a acestora (a se vedea punctul 57). Potrivit 
Comisiei, singurul instrument de control aflat la dispoziția sa este retragerea 
recunoașterii unui sistem în cazul în care există dovezi ale unei încălcări grave 
a normelor și a cerințelor de certificare. Totuși, întrucât Comisia nu supraveghea -
ză modul de funcționare a sistemelor voluntare, este puțin probabil ca ea să 
poată obține suficiente dovezi în acest sens.
52 
De fapt, examinarea de către Curte a activității desfășurate de organismele de 
certificare arată că standardele prezentate de sistemele voluntare ca bază pentru 
obținerea recunoașterii nu sunt întotdeauna puse în practică. Aceasta demon -
strează că este necesară o supraveghere activă, de către Comisie, a funcționării 
sistemelor voluntare.
29 Observații 
36 Articolul 17 alineatele (4) și (5).53 
De exemplu, standardele unui sistem voluntar pentru care s-au efectuat vizite 
prevăd că organismul de certificare trebuie să efectueze un audit al mai multor 
producători de biomasă și să confirme că biomasa declarată durabilă are o prove -
niență cunoscută și durabilă și că se poate demonstra conformitatea cu criteriile 
de durabilitate stabilite de Directiva privind energia din surse regenerabile. 
Potrivit instrucțiunilor sistemului voluntar, auditurile pot consta în verificări do -
cumentare și/sau controale la fața locului, în funcție de context, de situație și de 
nivelul de risc. Totuși, Curtea a constatat că, în practică, auditorii organismului de 
certificare nu efectuau controale la fața locului în cazul fermierilor, deși standar -
dul sistemului prevedea astfel de controale în anumite circumstanțe.
54 
Un alt exemplu vizează obligația de a proteja zonele umede și turbăriile. În 
conformitate cu Directiva privind energia din surse regenerabile36, biocarburanții 
durabili nu pot fi obținuți din materii prime care provin de pe terenuri rezultate 
în urma transformării unor astfel de zone cu stocuri mari de carbon. Sistemele vo -
luntare trebuie să stabilească orientări specifice privind acest aspect și să organi -
zeze un sistem exhaustiv de control al conformității care să fie utilizat de auditorii 
independenți. În Franța, auditul a arătat că, deși sistemul voluntar vizitat elabora -
se standarde cuprinzătoare privind transformarea unor astfel de zone protejate, 
organismele de certificare întâmpinau dificultăți la verificarea respectării standar -
delor respective. Cauza acestor dificultăți, confirmată și de autoritățile naționale 
franceze, era faptul că Franța nu dispunea de un sistem de cartografiere precis în 
care să fie identificate zonele umede și turbăriile. Baza națională de date carto -
grafice este în curs de constituire și nu poate garanta acuratețea, actualizarea, 
integritatea și exhaustivitatea datelor privind zonele umede și turbăriile. Prin 
urmare, sistemul de control instituit de sistemul voluntar pentru zonele umede și 
turbării nu a putut fi pus în practică. Evaluarea documentară realizată de contrac -
tantul Comisiei în scopul recunoașterii nu a permis identificarea acestei probleme 
specifice.
55 
De asemenea, nu există un sistem specific de prezentare a plângerilor prin care 
Comisia să poată fi informată cu privire la presupuse încălcări ale normelor sis -
temelor voluntare, iar Comisia nu verifică dacă plângerile adresate în mod direct 
sistemelor voluntare sau publicate în alte medii sunt soluționate în mod corect 
de aceste sisteme. Comisia se bazează pe faptul că părților interesate le este cu -
noscută existența unui sistem general de prezentare online a plângerilor privind 
încălcări ale legislației Uniunii. Totuși, pe pagina web a acestui sistem se preci -
zează următoarele: „Comisia Europeană poate admite plângerea dumneavoastră 
numai dacă aceasta se referă la încălcarea legislației Uniunii de către autoritățile 
unui stat membru al UE”, lucru care nu se aplică sistemelor voluntare.
30 Observații 
56 
Curtea a constatat că anumite state membre au impus cerințe specifice siste -
melor voluntare și organismelor de certificare (a se vedea caseta 5 ). Deși acest 
demers poate fi considerat o încercare de a compensa, la nivel național, activita -
tea de supraveghere care nu este asigurată la nivelul UE, Curtea consideră că el 
subminează armonizarea, în Uniune, a certificării biocarburanților durabili. Ex -
plicația ar fi că, în anumite state membre, recunoașterea de către Comisie nu are 
în practică nicio valoare dacă sistemul voluntar nu îndeplinește anumite condiții 
specifice impuse de respectivele state membre. Lipsa unei supravegheri armoni -
zate a sistemelor voluntare la nivelul UE sporește riscul apariției unor practici de 
control discriminatorii în statele membre.
Exemple de cerințe la nivel național care limitează efectele recunoașterii acordate 
de Comisia Europeană
Pentru a putea desfășura activitățile de certificare contractate cu un sistem voluntar, organismele de certi -
ficare cu sediul în Germania trebuie să obțină recunoaștere din partea administrației germane și să se supu -
nă unor controale suplimentare față de cele aplicate deja de sistemul voluntar. În special, administrația are 
dreptul de a fi prezentă la orice audit desfășurat de organismul de certificare, ceea ce se numește „audit prin 
observare directă”, iar dacă auditul are loc în afara Germaniei, organismul de certificare trebuie să suporte 
costurile de deplasare ale funcționarilor desemnați pentru a efectua „auditul prin observare directă”.  
În Polonia, pentru a putea desfășura activități de certificare, atât sistemele voluntare, cât și organismele de 
certificare care acționează în numele acestora trebuie să își deschidă un punct de lucru în această țară.Caseta 5
… iar îmbunătățirile solicitate ale procedurilor acestora nu 
au fost puse în aplicare în mod corespunzător
57 
Cu toate că supravegherea directă a sistemelor voluntare este cea mai eficace 
modalitate de identificare și corectare a deficiențelor lor de funcționare, promo -
varea celor mai bune practici prin intermediul unor note de orientare poate, de 
asemenea, să contribuie la îmbunătățirea eficacității sistemelor. Până în prezent, 
Comisia a emis trei note de orientare (care nu au caracter juridic obligatoriu) 
destinate sistemelor voluntare recunoscute, menite să amelioreze procesul de 
verificare a provenienței deșeurilor și a reziduurilor utilizate în producția de 
biocarburanți, să permită identificarea pășunilor bogate în biodiversitate și să 
sporească transparența sistemelor37.37 Notele Comisiei Europene: 
Verification of the chain of 
custody of biofuels made from 
waste and processing residues  
(Verificarea lanțului de 
custodie al biocarburanților 
obținuți din deșeuri și din 
reziduuri de prelucrare) 
(10 octombrie 2014), 
Implementation of the recently 
adopted criteria and geographic 
ranges of highly biodiverse 
grassland  (Punerea în aplicare 
a criteriilor și a limitelor 
geografice recent adoptate 
privind pășunile bogate în 
biodiversitate) 
(29 ianuarie 2015) și Update of 
Commission web site, 
notifications and transparency 
measures  (Actualizarea 
site-ului Comisiei, notificări și 
măsuri în materie de 
transparență) (12 martie 2015).
31 Observații 
58 
Curtea a constatat că, în pofida importanței aspectelor abordate în notele de 
orientare, Comisia nu a insistat asupra respectării cerințelor formulate în aceste 
note, de exemplu prin stabilirea unor termene-limită pentru punerea în aplicare 
de către sistemele voluntare a îmbunătățirilor solicitate. De exemplu, în nota 
emisă la 12 martie 2015 referitoare la măsurile în materie de transparență, siste -
melor voluntare recunoscute li se solicita să furnizeze un link către site-urile lor și 
să prezinte alte informații relevante, după cum se arată în detaliu în anexa III  la 
prezentul raport. Curtea a examinat site-urile sistemelor voluntare și a constatat 
că, la aproape un an de la emiterea notei de orientare, cerințele erau încă departe 
de a fi îndeplinite: existau încă numeroase lacune, informațiile nefiind publicate 
sau fiind neclare ori incomplete.
59 
Pentru legiuitor, transparența constituie o preocupare deosebit de importantă în -
trucât articolul 24 din Directiva privind energia din surse regenerabile stabilește 
obligația Comisiei de a înființa o platformă publică online în materie de transpa -
rență care să servească „la creșterea transparenței și la facilitarea și promovarea 
cooperării între statele membre”. Același articol 24 prevede următoarele: „plat -
forma poate fi utilizată pentru a face publice informații relevante pe care Comisia 
sau un stat membru le consideră ca fiind de importanță majoră pentru prezenta 
directivă și pentru îndeplinirea obiectivelor acesteia”.
60 
Comisia consideră că un site web specific al Direcției Generale Energie38, care 
conține toate informațiile obligatorii din punct de vedere legal primite din partea 
statelor membre și alte informații utile, constituie o platformă în materie de trans -
parență. În forma sa actuală, platforma în materie de transparență, gestionată 
exclusiv de Comisie, nu răspunde întru totul cerinței privind „facilitarea și promo -
varea cooperării între statele membre” stabilită de Directiva privind energia din 
surse regenerabile. Acest lucru a fost confirmat de părțile interesate întâlnite (au -
torități naționale și sisteme voluntare), care s-a pronunțat în mod ferm în favoarea 
îmbunătățirii transparenței și a partajării informațiilor.
61 
Caseta 6  ilustrează faptul că necesitatea de a intensifica schimburile de informații 
nu există doar la nivelul Comisiei și al statelor membre, ci și la nivelul sistemelor 
voluntare.38 https://ec.europa.eu/energy/
en/
renewable-energy-
transparency-platform
32 Observații 
Exemplu de posibilă încălcare a normelor cauzată de schimbul insuficient de 
informații
În prezent, un operator economic căruia îi este refuzată certificarea de către un organism de certificare se 
poate adresa altui organism de acest tip în vederea obținerii certificării, fără a pune în practică îmbunătățirile 
solicitate de primul organism.
Deși noul organism are obligația de a solicita ultimul raport de certificare, iar operatorul economic este obli -
gat să îl prezinte, de fapt, nu există nicio posibilitate de a se garanta că acest lucru se întâmplă efectiv.
În cazul anumitor sisteme voluntare, informațiile sunt transparente și rapoartele de audit elaborate de un 
organism de certificare sunt accesibile celorlalte organisme de certificare care funcționează în cadrul siste -
mului în cauză. Totuși, în situația în care cele două organisme de certificare țin de sisteme voluntare diferite, 
noul organism de certificare nu poate vedea raportul care a condus la refuzarea certificării dacă operatorul nu 
dorește să îl prezinte.Caseta 6
Statisticile privind biocarburanții certificați ca fiind 
durabili ar putea fi supraestimate…
62 
Cea mai mare parte a energiei utilizate în transporturi este asigurată de carbu -
ranți. Obiectivul de 10 % energie din surse regenerabile în transporturi până în 
anul 2020 nu poate fi atins fără o contribuție semnificativă a biocarburanților. Dat 
fiind că numai biocarburanții care respectă criteriile de durabilitate pot fi luați în 
considerare la calcularea ponderii energiei din surse regenerabile în transporturi, 
este esențial ca datele privind utilizarea biocarburanților durabili să fie fiabile. 
Eurostat publică astfel de date în tabele specifice (tabelele „SHARES”) privind 
ponderea energiei din surse regenerabile în raport cu consumul de energie în 
sectorul transporturilor și în alte sectoare economice care fac obiectul Directivei 
privind energia din surse regenerabile.
63 
Statelor membre le revine responsabilitatea de a garanta că volumele declarate 
sunt susținute de certificate valabile și că ele pot fi, așadar, considerate conforme 
cu criteriile de durabilitate pentru biocarburanți.
33 Observații 
64 
După ce primește datele trimise de statele membre, Eurostat efectuează o ve -
rificare generală a coerenței acestora39 și se asigură, pe cât posibil, că datele 
raportate respectă metodologia armonizată. Problemele identificate de Eurostat 
se referă în general la introducerea datelor (greșeli de redactare) și la lacune în 
informații. În cazul în care, după ce a contactat autoritățile naționale, Eurostat 
identifică în continuare probleme legate de datele raportate, acesta informează 
Direcția Generală Energie a Comisiei, care este responsabilă de supravegherea 
punerii în aplicare a Directivei privind energia din surse regenerabile de către 
statele membre și care este abilitată să ia măsuri suplimentare.
… deoarece includeau biocarburanți a căror durabilitate nu 
fusese verificată…
65 
În Polonia, conformitatea biocarburanților cu criteriile de durabilitate stabilite 
de Directiva privind energia din surse regenerabile și verificarea acestei confor -
mități au fost introduse în cadrul legal abia la 1 ianuarie 2015. Cu alte cuvinte, în 
perioada 2011-2014, operatorii economici nu aveau obligația să prezinte o dovadă 
a durabilității pentru cantitățile de biocarburanți amestecați cu carburanți fosili. 
Totuși, Polonia a raportat că toți biocarburanții utilizați erau „conformi” cu criterii -
le de durabilitate prevăzute de directiva în cauză. Eurostat a acceptat și a publicat 
respectivele date, deși nu existau dispoziții obligatorii cu privire la conformitatea 
biocarburanților cu criteriile de durabilitate stabilite de Directiva privind energia 
din surse regenerabile și la verificarea acestei conformități.
66 
În ceea ce privește Franța, sistemul național de certificare a biocarburanților 
durabili nu era pe deplin funcțional în 2011. Această țară a declarat „0” biocarbu -
ranți conformi pentru anul respectiv, aceasta fiind și cifra publicată în statisticile 
Eurostat. În opinia Curții, Polonia ar fi trebuit să procedeze în mod similar.
… și deoarece proveniența biomasei utilizate în producția de 
biocarburanți dublu contabilizați nu era verificată suficient
67 
Statisticile naționale delimitează în mod clar cantitățile de biocarburanți supuși 
dublei contabilizări față de restul biocarburanților, însă numai autoritățile nați -
onale pot garanta trasabilitatea provenienței fiecărui tip de biocarburant (a se 
vedea punctul 63). Având în vedere deficiențele controalelor prin care se verifică 
proveniența biomasei constând în deșeuri și reziduuri, descrise la punctele 38-42, 
nu se poate exclude posibilitatea ca datele privind biocarburanții dublu contabi -
lizați să includă cantități de biomotorină certificată ca fiind obținută din ulei de 
gătit uzat, deși, în realitate, materia primă ar putea să fi fost ulei virgin sau ulei 
virgin alterat în mod fraudulos.39 De exemplu, comparând 
datele primite cu alte surse 
publice (cum ar fi publicațiile 
pregătite anterior de alte 
organisme etc.) sau verificând 
că datele raportate sunt 
complete și nu conțin erori de 
redactare.
34 Observații 
68 
Dubla contabilizare este o responsabilitate a statelor membre. Înainte de mo -
dificarea Directivei privind energia din surse regenerabile, dubla contabilizare 
era posibilă în mod generic pentru biocarburanții obținuți din deșeuri, statele 
membre fiind cele care decideau ce substanțe pot fi clasificate ca deșeuri. Curtea 
a constatat că nu exista o identificare unică la nivelul Uniunii a substanțelor con -
siderate deșeuri40. În consecință, datele dublu contabilizate raportate de diferi -
tele state membre nu erau direct comparabile: într-un stat membru, o substanță 
putea fi considerată ca având o utilizare, nefiind, deci, deșeu, în timp ce, în alt stat 
membru, aceeași substanță era considerată deșeu și putea fi utilizată în producția 
de biocarburanți dublu contabilizați41.
69 
În urma modificării sale în septembrie 201542, Directiva privind energia din surse 
regenerabile cuprinde o listă a materiilor prime care pot fi utilizate în producția 
de biocarburanți dublu contabilizați43. Totuși, directiva permite încă, în scopul 
producerii de biocarburanți avansați în instalațiile existente înainte de adoptarea 
modificării, utilizarea unor materii prime care nu figurează pe listă, dar care au 
fost clasificate ca deșeuri de către autoritățile naționale competente44.
70 
Statele membre au subliniat faptul că verificarea lanțului de custodie al biocar -
buranților obținuți din deșeuri și reziduuri este un domeniu care necesită o moni -
torizare strictă, dat fiind riscul de fraudă identificat. Exemple de riscuri de fraudă 
detectate în legătură cu deșeurile și reziduurile:
— operatorul ar putea clasifica ca deșeu sau reziduu o substanță care nu este 
deșeu sau reziduu (ori care a fost alterată); sau
— operatorul poate încerca să obțină o certificare dublă, de la sisteme voluntare 
diferite, pentru același produs dublu contabilizat.
71 
Monitorizarea și posibilele măsuri de prevenire a fraudelor au fost discutate de 
statele membre, în principal la inițiativa Germaniei și a Franței, însă discuțiile au 
fost amânate întrucât alte state membre consideră că numai Comisia are legitimi -
tatea de a coordona astfel de discuții.40 A se vedea secțiunea 2 din 
documentul The sustainability 
of advanced biofuels in the EU , 
IEEP, Londra, 2013.
41 De exemplu, uleiul de tal 
(rezultat din industriile de 
prelucrare a lemnului) este 
considerat deșeu, fiind astfel 
contabilizat dublu în Suedia, în 
timp ce, în Regatul Unit, el nu 
este contabilizat dublu pentru 
că este utilizat ca precursor 
chimic.
42 Directiva (UE) 2015/1513.
43 Articolul 3 litera (f) și anexa IX, 
la care statele membre trebuie 
să se alinieze până la 
10 septembrie 2017.
44 Articolul 3 alineatul (4) litera (e) 
din Directiva privind energia 
din surse regenerabile, astfel 
cum a fost modificată.
35
 Concluzii și recomandări
72 
În urma adoptării de către Consiliu, în 2009, a pachetului de măsuri al UE în do -
meniul energiei și al schimbărilor climatice, statelor membre le revine obligația 
de a se asigura că ponderea energiei din surse regenerabile care va fi utilizată în 
toate formele de transporturi în 2020 va reprezenta cel puțin 10 % din consumul 
final de energie din acest sector în statul membru respectiv. Energia din surse re -
generabile utilizată cu preponderență de statele membre în sectorul transportu -
rilor este asigurată de biocarburanți. Totuși, pentru îndeplinirea acestui obiectiv 
de 10 %, statele membre nu pot lua în considerare decât biocarburanții certificați 
ca durabili de către sistemele voluntare recunoscute de Comisie45.
73 
Întrebarea de audit a fost următoarea: „Au reușit Comisia și statele membre să 
instituie un sistem fiabil de certificare a biocarburanților durabili?” Curtea con -
cluzionează că, date fiind deficiențele constatate în ceea ce privește procedura 
de recunoaștere aplicată de Comisie, precum și în legătură cu supravegherea ul -
terioară a sistemelor voluntare, sistemul de certificare al UE pentru durabilitatea 
biocarburanților nu este pe deplin fiabil.
74 
Recunoașterea de către Comisie a sistemelor voluntare, limitată la cerințele 
obligatorii de verificare prevăzute de Directiva privind energia din surse rege -
nerabile, nu garantează faptul că biocarburanții certificați sunt durabili. Curtea 
a constatat că evaluările efectuate de Comisie, care stau la baza recunoașterii 
sistemelor voluntare, nu acopereau în mod corespunzător anumite aspecte 
importante necesare pentru garantarea durabilității biocarburanților certificați. 
Mai precis, Comisia nu a stabilit obligația ca sistemele voluntare să verifice dacă 
producția de biocarburanți pe care ele o certifică nu prezintă riscuri semnificative 
de generare a unor efecte socioeconomice negative, precum conflictele legate 
de proprietatea funciară, munca forțată sau munca copiilor, condițiile precare de 
muncă pentru fermieri și pericolele pentru sănătate și securitate. În mod similar, 
aceste evaluări nu acopereau nici impactul schimbării indirecte a utilizării terenu -
rilor asupra durabilității biocarburanților. Curtea recunoaște dificultățile tehnice 
pe care le presupune evaluarea impactului schimbării indirecte a utilizării terenu -
rilor, însă lipsa acestor informații subminează relevanța sistemului UE de certifica -
re a durabilității (punctele 30-37).
75 
De asemenea, Comisia a emis decizii de recunoaștere a unor sisteme voluntare 
care nu dispuneau de proceduri de verificare corespunzătoare prin care să se 
garanteze că materiile prime utilizate în producția de biocarburanți din deșeuri 
erau într-adevăr deșeuri (cu alte cuvinte, operatorul economic care producea 
deșeurile nu era verificat). Comisia și-a dat seama de existența acestei probleme 
abia în luna octombrie 2014 și, ulterior, a emis o notă de orientare în care sugera 
că sistemele voluntare ar trebui să elaboreze proceduri de audit specifice vizând 
proveniența deșeurilor (punctele 38-42).45 Statele membre pot crea de 
asemenea sisteme de 
certificare naționale, însă 
majoritatea biocarburanților 
utilizați în UE sunt certificați de 
sisteme voluntare.
36 Concluzii și recomandări 
76 
În temeiul Directivei privind energia din surse regenerabile, respectarea cerin -
țelor de mediu ale UE pentru agricultură constituie un criteriu de durabilitate 
pentru materiile prime cultivate în Uniunea Europeană și destinate producției 
de biocarburanți. Curtea a constatat că sisteme voluntare care nu dispuneau de 
proceduri de verificare specifice pentru a garanta respectarea acestui criteriu de 
durabilitate fuseseră, totuși, recunoscute de Comisie (punctul 28).
Recomandarea 1  – Evaluarea cuprinzătoare a sistemelor 
voluntare care solicită recunoaștere
În cadrul viitoarelor activități de recunoaștere, Comisia ar trebui să realizeze 
o evaluare mai cuprinzătoare a sistemelor voluntare. În mod special, cadrul de 
evaluare destinat recunoașterii ar trebui să verifice, de asemenea, dacă sistemele 
voluntare:
(a) evaluează în ce măsură producția de biocarburanți certificați prezintă un risc 
semnificativ de generare a unor efecte socioeconomice negative, precum 
conflictele legate de proprietatea funciară, munca forțată sau munca copiilor, 
condițiile precare de muncă pentru fermieri, pericolele pentru sănătate și 
securitate și generarea de emisii ca urmare a schimbării indirecte a utilizării 
terenurilor. În acest scop, Comisia ar trebui să solicite sistemelor voluntare 
să raporteze anual, pe baza activităților de certificare desfășurate, toate 
informațiile relevante referitoare la riscurile enumerate mai sus. Comisia ar 
trebui să țină seama de aceste rapoarte ale sistemelor voluntare atunci când 
își îndeplinește propriile obligații de raportare, astfel cum au fost stabilite în 
Directiva privind energia din surse regenerabile;
(b) verifică în mod efectiv că producătorii europeni de materii prime destina -
te producției de biocarburanți respectă cerințele de mediu ale UE pentru 
agricultură;
(c) furnizează suficiente dovezi privind proveniența deșeurilor și a reziduurilor 
utilizate în producția de biocarburanți.
77 
Curtea a constatat că unele sisteme nu erau suficient de transparente sau aveau 
structuri de guvernanță alcătuite numai din reprezentanți ai unui număr mic de 
operatori economici, ceea ce crește riscul conflictelor de interese și împiedică 
o comunicare eficace cu celelalte părți interesate (și anume Comisia, autoritățile 
naționale, alte sisteme, organismele de certificare și operatorii economici). În 
opinia Curții, la baza problemei stă faptul că aceste aspecte nu au fost luate în 
considerare de către Comisie în cadrul procesului de recunoaștere. În 2015, Comi -
sia a emis o notă de orientare menită să îmbunătățească transparența la nivelul 
sistemelor voluntare recunoscute. Totuși, cerințele Comisiei nu au fost puse în 
aplicare (punctele 46-49 și punctul 59).
37 Concluzii și recomandări 
Recomandarea 2  – Asigurarea unei guvernanțe și a unei 
transparențe corespunzătoare a sistemelor voluntare
În cadrul viitoarelor activități de recunoaștere, Comisia ar trebui:
(a) să evalueze dacă guvernanța sistemelor voluntare reduce riscul conflictelor 
de interese;
(b) să solicite sistemelor voluntare să creeze site-uri web oficiale în care să fie 
puse la dispoziția publicului informații în conformitate cu cerințele minime în 
materie de transparență. Printre aceste cerințe se numără cel puțin: datele de 
contact oficiale (adresă, telefon, e-mail); informații privind guvernanța siste -
mului voluntar respectiv, precum și calificările și experiența conducerii și ale 
personalului din funcțiile-cheie; o listă completă a organismelor de certificare 
care operează în cadrul sistemului; liste detaliate (cu date) ale certificatelor 
valabile, ale celor expirate și ale celor retrase; rapoarte de audit; informații 
privind mecanismele de prezentare a plângerilor/de solicitare de informații 
ale sistemului voluntar, precum și informații privind încălcările identificate. 
Sistemele voluntare ar trebui să se angajeze să actualizeze cu promptitudine 
informațiile prezentate.
78 
Curtea a constatat de asemenea că funcționarea sistemelor voluntare recunoscu -
te nu este supravegheată de Comisie. Întrucât decizia de recunoaștere este emisă 
pe baza unei verificări documentare a procedurilor de certificare, lipsa suprave -
gherii înseamnă că Comisia nu poate avea garanția că sistemele voluntare aplică 
în mod efectiv standardele de certificare prezentate în vederea recunoașterii. 
Mai mult, Comisia nu dispune de mijloace pentru a detecta posibile încălcări ale 
normelor sistemelor voluntare, deoarece nu există un sistem specific de prezen -
tare a plângerilor, iar Comisia nu verifică dacă plângerile adresate în mod direct 
sistemelor voluntare sunt soluționate în mod corect de către acestea (punctul 55).
38 Concluzii și recomandări 
Recomandarea 3  – Supravegherea asigurată de Comisia 
Europeană
Comisia ar trebui să supravegheze cu efect imediat sistemele voluntare recunos -
cute și, în acest sens:
(a) să verifice dacă operațiunile de certificare ale sistemelor respectă standarde -
le prezentate în vederea recunoașterii;
(b) să impună sistemelor voluntare obligația de a institui mecanisme transpa -
rente de prezentare a plângerilor, care ar trebui să aibă cel puțin următoarele 
caracteristici: (i) să fie ușor accesibile pe site-urile sistemelor; (ii) să ofere 
informații cu privire la modul în care se formulează o plângere, la calendarul 
procedurii și la posibilitățile de contestare a respingerii plângerii; (iii) să ges -
tioneze atât plângerile împotriva organismelor de certificare, cât și plângerile 
împotriva operatorilor economici în cadrul sistemului voluntar; (iv) să dispună 
de un sistem de urmărire bazat pe registre. Comisia ar trebui să verifice în 
mod sistematic informațiile din registre și să ia măsuri dacă este cazul.
79 
Statelor membre le revine responsabilitatea de a garanta fiabilitatea datelor 
privind biocarburanții durabili raportate Comisiei. Este posibil ca datele naționale 
privind ponderea biocarburanților conformi în totalul carburanților utilizați în 
transporturi să nu fie fiabile, întrucât statisticile privind biocarburanții certificați 
ca fiind durabili ar putea fi supraestimate. Curtea a constatat că este posibil ca 
unele state membre (cum este cazul Poloniei) să fi raportat ca fiind durabili car -
buranți a căror durabilitate nu fusese demonstrată (punctul 65).
Recomandarea 4  – Colectarea și raportarea datelor privind 
biocarburanții durabili
În vederea consolidării încrederii în fiabilitatea datelor privind biocarburanții 
durabili, Comisia ar trebui să propună statelor membre să își susțină statisticile cu 
dovezi privind fiabilitatea cantităților de biocarburanți raportate. Această mă -
sură ar putea să fie pusă în practică sub forma unui certificat general sau a unei 
declarații generale emise de entitatea responsabilă de colectarea datelor privind 
biocarburanții durabili și de transmiterea lor către autoritatea națională, care le 
trimite ulterior către Eurostat.
39 Concluzii și recomandări 
80 
Caracterul fiabil și comparabil al statisticilor privind biocarburanții durabili este 
subminat de faptul că nu există o identificare unică, la nivelul UE, a substanțe -
lor considerate deșeuri. În consecință, definiția deșeurilor variază de la un stat 
membru la altul: într-un stat membru, o substanță poate fi considerată ca având 
o utilizare, nefiind deci deșeu, în timp ce, în alt stat membru, aceeași substanță 
este considerată deșeu și poate fi utilizată în producția de biocarburanți dublu 
contabilizați. Una dintre modificările adoptate în septembrie 2015 introduce 
o anexă la Directiva privind energia din surse regenerabile, care conține o listă 
a materiilor prime și a carburanților a căror contribuție la atingerea obiectivului 
de 10 % energie din surse regenerabile în transporturi poate fi contabilizată du -
blu. Totuși, directiva permite încă utilizarea unor materii prime care nu se regă -
sesc pe listă, dar care au fost clasificate ca deșeuri de către autoritățile naționale 
competente46 (punctele 68 și 69).
Recomandarea 5  – Armonizarea definiției deșeurilor utilizate 
în producția de biocarburanți avansați
Deși definiția materiilor prime care pot fi utilizate pentru producția de biocarbu -
ranți dublu contabilizați este inclusă acum în versiunea modificată a Directivei 
privind energia din surse regenerabile, posibilitatea ca aceeași substanță să fie 
considerată deșeu într-un stat membru, dar nu și în altul, există în continuare. În 
vederea asigurării caracterului comparabil al statisticilor privind biocarburanții 
durabili și pentru a consolida încrederea în fiabilitatea datelor privind biocar -
buranții avansați, Comisia ar trebui să propună cât mai repede statelor membre 
o armonizare a definiției substanțelor considerate deșeuri care nu se regăsesc 
pe lista inclusă în Directiva privind energia din surse regenerabile, dar care sunt 
utilizate în producția de biocarburanți avansați în instalațiile înființate înainte de 
adoptarea Directivei (UE) 2015/1513 de modificare a Directivei privind energia din 
surse regenerabile.
Prezentul raport a fost adoptat de Camera I, condusă de doamna Kersti KALJULAID, 
membru al Curții de Conturi, la Luxemburg, în ședința sa din 25 mai 2016.
 Pentru Curtea de Conturi
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 Președinte
46 Articolul 3 alineatul (4) litera (e) 
din Directiva privind energia 
din surse regenerabile, astfel 
cum a fost modificată.
40
 Anexe
Carburanții și biocarburanții din sectorul transporturilor – ktep în 2014
Combustibili fosili Biocarburanți
Stat membru Benzină (1) Motorină (2) Total benzină 
și motorină 
(3=1+2)Toți 
biocarburanții a)Biocarburanți 
conformiDin care : 
biocarburanți dublu 
contabilizați 
BE 1 241,74 6 862,66 8 104,40 3 87, 6 0 3 87, 6 0 0,00
BG 495,06 1 610,39 2 105,45 110,87 110,87 0,00
CZ 1 509,78 3 75 7,93 5 267,71 316,76 316,76 0,00
DK 1 299,22 2 375,54 3 674,76 213,42 213,42 0,00
DE 17 474,16 31 813,51 49 2 87, 67 2 806,49 2 806,49 518,25
EE 236,22 494,00 730,22 5,76 0,00 0,00
IE 1 136,93 2 420,73 3 55 7, 6 6 116,18 116,18 76,96
EL 2 583,00 2 175,27 4 758,26 135,21 30,05 30,05
ES 4 405,03 20 616,75 25 021,78 944,88 0,00 0,00
FR 6 522,12 32 159,62 38 681,74 2 955,35 2 955,35 133,91
HR 536,15 1 216,01 1 752,16 29,86 29,86 0,00
IT 8 303,64 2 2 9 87,15 31 290,79 1 065,17 1 063,47 185,80
CY 350,22 230,06 580,28 9,72 9,72 6,09
LV 201,30 688,12 889,41 22,02 22,02 0,00
LT 197,19 1 213,96 1 411,15 63,20 59,71 0,00
LU 313,25 1 707,9 6 2 021,21 68,68 68,57 41,37
HU 1 211,90 2 332,40 3 544,31 193,27 193,27 52,77
MT 73,95 102,70 176,65 4,65 4,32 4,32
NL 3 715,85 5 770,92 9 486,77 349,06 336,56 212,56
AT 1 581,62 5 483,35 7 064,97 593,41 531,91 0,00
PL 3 462,26 9 090,31 12 552,57 705,37 705,37 0,00
PT 1 119,49 3 813,39 4 932,88 261,25 151,54 15,82
RO 1 339,28 3 615,17 4 954,45 166,96 166,65 0,00
SI 439,60 1 288,93 1 728,53 42,37 42,37 0,00
SK 540,22 1 350,55 1 890,78 133,87 130,60 0,00
FI 1 364,95 2 101,32 3 466,27 497, 6 5 496,28 451,01
SE 2 731,97 3 676,79 6 408,76 992,10 992,10 419,80
UK 12 678,62 24 554,41 37 233,03 1 179,00 1 179,00 686,00
Total 77 064,72 195  509,91 272  574,63 14 370,13 13 120,04 2 834,71
din care:
Biomotorină 11 3 67, 62 4,0 %% din carburanții din 
sectorul transporturilor
Biobenzină 2 636,91 0,9 %
Total carburanți în sectorul 
transporturilor286  944,76
a) Cifrele din această coloană includ biomotorina, biobenzina și, pentru anumite state membre, mici cantități de biogaz.
Sursa:  EUROSTAT SHARES 2014, rezultate detaliate.Anexa I
41 Anexe 
Guvernanța sistemelor voluntare
Sistem 
voluntar 
(SV)Apartenență GuvernanțăStatut sau 
echivalent
Sisteme voluntare deținute de membrii acestora (participare deschisă)
SV01 MembriAdunarea generală  numește șase membri ai Consiliului de administrație.  
Consiliul de administrație gestionează activitatea asociației și este obligat să respecte hotărârile 
Adunării generale , la care participă toți membrii.  
Consiliul de administrație  raportează Adunării generale și este sprijinit de un consiliu director  
și de comitete tehnice . 
Consiliul director asigură activitatea operațională a sistemului de certificare.Da
SV02 MembriMembrii  sunt repartizați în grupuri de electori. Grupurile de electori numesc între doi și 18 directori 
pentru Consiliul de administrație . Consiliul este responsabil de supravegherea și de gestionarea 
sistemului. Consiliul numește directorul executiv și organismul executiv al sistemului, și anume di-
rectorul general  și secretariatul . De asemenea, Consiliul creează și un comitet de guvernanță . 
Consiliul stabilește și deleagă anumite competențe comitetelor , grupurilor  de lucru  și grupuri -
lor operative .Da
SV03 MembriAdunarea generală  este cel mai înalt organism decizional al sistemului și alege un consiliu 
director  alcătuit din maximum 15 membri. Consiliul director numește un secretariat , căruia îi 
încredințează gestionarea operațională a sistemului.  
În funcție de nevoile legate de anumite tematici, sunt constituite grupuri de lucru  ad hoc .Da
SV04 MembriMembrii sistemului sunt organizați în șapte camere  care aleg organismul de conducere al organiza -
ției ( Adunarea generală a delegaților ). Adunarea alege un consiliu de administrație  (compus 
din 5-9 membri) care este responsabil de gestionarea sistemului și reprezintă asociația în relațiile 
cu terții. Consiliul de administrație asigură supravegherea Secretariatului  și poate desemna un 
director executiv . Directorul executiv este responsabil de punerea în aplicare a strategiei și a 
politicilor asociației și coordonează activitățile Secretariatului, care este responsabil de activitatea 
curentă a sistemului. Consiliul de administrație mai poate constitui comitete , grupuri de lucru  și 
grupuri consultative .Da
SV05 MembriAdunarea generală  ordinară este alcătuită din toți membrii sistemului. Adunarea generală 
alege trei până la 16 membri care alcătuiesc Consiliul de administrație . Gestionarea generală a 
sistemului este responsabilitatea Consiliului de administrație, în colaborare cu Secretarul General . 
Consiliul de administrație încredințează gestionarea curentă a sistemului Secretarului General și 
Secretariatului . Consiliul poate numi grupuri de lucru , comitete permanente  sau grupuri  
operative  cărora le poate delega o parte din competențele și responsabilitățile sale.DaAnexa II
42 Anexe 
Sistem 
voluntar 
(SV)Apartenență GuvernanțăStatut sau 
echivalent
Sisteme voluntare deținute de consorții, organizații sau asociații
SV06Consorțiu alcătuit 
din șapte entitățiConsorțiul celor șapte membri fondatori desemnează membrii Comitetului director al sistemului. 
Comitetul director este organismul de conducere al sistemului și mandatează (prin selecție și 
contractare) un consilier tehnic – și el membru al Comitetului director – care dispune de competențe 
tehnice corespunzătoare pentru a asigura gestionarea tehnică a sistemului.Da
SV07Organism-um -
brelă care 
reunește mai 
multe sisteme de 
asigurareConsiliul de administrație al organismului-umbrelă  este alcătuit dintr-o echipă de experți 
și coordonează funcționarea companiei. Acesta supraveghează mai multe sisteme, gestionate de 
consilii sectoriale. Consiliile sectoriale  de asigurare  supraveghează gestionarea sistemelor sec -
toriale, printre care se numără și sistemul voluntar , precum și activitățile acestora. Aceste sisteme 
sectoriale sunt alcătuite din experți și reprezentanți din diferite sectoare.  
Sectoarele de asigurare dispun fiecare de comitete consultative tehnice  alcătuite din experți 
din sectorul respectiv. Aceștia sunt responsabili de menținerea și dezvoltarea în permanență a 
standardelor sistemului voluntar.  
Diferitele sisteme operează în diferite sectoare alimentare, iar organismul-umbrelă contribuie la 
elaborarea de standarde detaliate și de sisteme de inspecție pentru fiecare sector.Nu s-au găsit 
informații
SV08Societate cu 
răspundere 
limitată de 
garanții, ai cărei 
membri/garanți 
reprezintă opt 
entități diferite.Potrivit informațiilor disponibile online, care nu sunt foarte clare, Consiliul de administrație al 
sistemului raportează directorului executiv  al companiei-mamă.  
Sistemul este controlat de un consiliu de administrație  responsabil de conducerea, gestionarea 
generală și administrarea companiei.  
Două grupuri de lucru  sunt responsabile de dezvoltarea și de monitorizarea aspectelor tehnice și 
de marketing ale funcționării sistemului. Nu s-au găsit 
informații
SV09Zece asociații și 
organizații din 
sectorul agricol, 
comercial, al 
carburanților, al 
biocarburanților 
și al biogazului. Adunarea acționarilor  numește conducerea executivă  și desemnează un comitet consulta -
tiv și un comitet de sancționare  care oferă sprijin conducerii executive.  
Gestionarea și operarea sistemului a fost delegată unei companii (prin intermediul unui contract de 
agenție).  
Comitetul consultativ este cel care inițiază și coordonează măsurile de menținere și de dezvoltare în 
continuare a mecanismului de certificare al sistemului.Nu s-au găsit 
informații
SV10Asociație 
profesională Grupul tehnic consultativ  al sistemului este alcătuit din reprezentanți ai asociației profesionale, 
în calitate de deținători ai sistemului, și dintr-un organism de certificare „lider”. Acest grup de 
experți adoptă decizii și recomandări cu privire la aspecte operaționale referitoare la aplicarea și la 
activitatea sistemului.Nu s-au găsit 
informații
SV11 Confederație Sistemul este deținut și gestionat de o confederație , care l-a dezvoltat și l-a implementat. Nu s-au găsit 
informații
SV12 Confederație Sistemul este deținut și gestionat de o confederație , care l-a dezvoltat și l-a implementat. Nu s-au găsit 
informațiiAnexa II
43 Anexe 
Sistem 
voluntar 
(SV)Apartenență GuvernanțăStatut sau 
echivalent
Sisteme voluntare deținute de organisme publice
SV13Organism 
național de 
standardizareSistemul este gestionat de un organism național de standardizare în conformitate cu structurile sta -
bilite pentru gestionarea sistemelor acestuia. Organismul național de standardizare este responsabil 
de elaborarea standardelor.  
El include următoarele organisme implicate în gestionarea sistemelor sale: conducerea sistemului, 
Comitetul de conducere al sistemului, Comitetul de experți și Comitetul de evaluare.Nu s-au găsit 
informații
SV14Institut național 
de cercetareAdministratorul sistemului  este directorul institutului național de cercetare. Directorul instituie 
Consiliul de administrație al sistemului . Consiliul de administrație al sistemului supraveghează 
organismele de certificare în cadrul sistemului și formulează direcțiile de dezvoltare ale acestuia. 
Consiliul de administrație este supravegheat atât de Administratorul sistemului, cât și de Consiliul  
sistemului . Biroul sistemului  oferă sprijin Consiliului de administrație în contextul activităților 
acestuia și răspunde în fața Administratorului sistemului.  
 
Consiliul sistemului este alcătuit din cinci până la 10 membri (experți externi numiți de directo -
rul institutului național de cercetare). Principalele atribuții ale Consiliului sunt: supravegherea 
independenței și a transparenței sistemului, evitarea conflictelor de interese între participanții la 
sistem și organismele de certificare, examinarea plângerilor și a propunerilor, stabilirea direcțiilor de 
dezvoltare a sistemului.Nu s-au găsit 
informații
Sisteme voluntare deținute de companii
SV15 Companie privatăGestionarea sistemului se află în responsabilitatea generală a companiei, care va delega responsabi -
lități propriului personal sau unor companii terțe specializate.Nu s-au găsit 
informații
SV16 Companie privată Nu s-au găsit informațiiNu s-au găsit 
informații
SV17 Companie privatăInformații preluate de pe site-ul DG Energie: „Documentele la care se face trimitere în cadrul acestui 
sistem fac parte din sistemul de management al [compania] și sunt actualizate și menținute în 
conformitate cu procedurile prevăzute de acesta. Persoana responsabilă de actualizarea acestui 
sistem în cadrul [compania] este directorul Departamentului pentru Durabilitate și Conformitatea 
Furnizorilor. Acest sistem de verificare este evaluat anual de Departamentul pentru Sănătate, Sigu -
ranță, Mediu și Calitate și de Departamentul pentru Durabilitate din cadrul [compania]. Participanții 
la sistem sunt informați în mod corespunzător. În cazul introducerii unor modificări semnificative, 
sistemul este prezentat Comisiei Europene spre informare și aprobare.”Nu s-au găsit 
informații
SV18 Companie privată Nu s-au găsit informațiiNu s-au găsit 
informații
Instrument de calcul recunoscut ca sistem voluntar
SV19Institut de 
cercetareÎn prezent, sistemul voluntar este gestionat de Institutul de cercetare , unul dintre partenerii 
anteriori ai proiectului.Nu se aplică
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană, pe baza site-urilor internet.
În calitatea sa de instituție a Uniunii Europene, Curtea de Conturi Europeană trebuie să asigure un echilibru între, pe de o parte, interesul UE pentru garantarea 
transparenței actelor sale și asigurarea utilizării optime a fondurilor publice și, pe de altă parte, interferența cu dreptul persoanelor și al entităților vizate 
la respectarea vieții private, în general, și la protecția datelor cu caracter personal, în special. Prin urmare, în prezentul raport, Curtea nu identifică după 
denumire sistemele voluntare care fac obiectul observațiilor formulate. O descriere obiectivă a faptelor care demonstrează deficiențele raportate ar trebui să 
fie suficientă pentru ca instituțiile competente să își formuleze propriile concluzii pe baza prezentului raport și să adopte măsurile corespunzătoare ca răspuns 
la acesta.Anexa II
44 Anexe Anexa III
Sistem 
voluntar 
(SV) a)Elemente privind transparența enumerate în scrisoarea de orientare elaborată 
de Comisie b) Alte elemente importante privind transparența
Date de 
contact 
(telefon, 
e-mail, 
adresă)Operatori 
economici care 
fac parte din 
SV (certificate 
valide)Operatori 
economici care 
nu mai fac parte 
din SV (certificate 
expirate)Organisme 
de certificareDenumirea 
altor SV 
recunoscuteGuvernanțăStatut sau 
echivalentCalificările 
echipei 
(CV-uri  etc.)Mecanism de 
depunere a 
plângerilorÎncălcări 
depistate 
(certificare 
retrase)
Sisteme voluntare deținute de membrii acestora (participare deschisă) sau de organisme publice
SV02 Da Da Da DaNu s-au găsit 
informațiiRidicată Da Da Da (nu online) Da
SV03 Da DaNu s-au găsit 
informațiiDaNu s-au găsit 
informațiiRidicată Da Da Da (nu online)Nu s-au găsit 
informații
SV13 Da Da Da DaNu s-au găsit 
informațiiScăzutăNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNecesită 
îmbunătățiriDa
SV05 Parțiale c)DaNu s-au găsit 
informațiiDaNu s-au găsit 
informațiiRidicată Da Da DaNu s-au găsit 
informații
SV04 Da Da Da DaNu s-au găsit 
informațiiRidicată Da Da Da (nu online)Nu s-au găsit 
informații
SV14 Da DaNu s-au găsit 
informațiiDaNu s-au găsit 
informațiiRidicatăNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNecesită 
îmbunătățiriNu s-au găsit 
informații
SV01 Da Da Da DaNu s-au găsit 
informațiiRidicată DaNu s-au găsit 
informațiiDa (nu online) Da
Bune practici Se recomandă îmbunătățiri. Situație neclară. Se recomandă îmbunătățiri.
a) Dată fiind natura sa diferită, instrumentul de calcul nu este inclus în listă.
b) Elementele enumerate includ și cele mai recente versiuni ale sistemului, însă Comisia este singura care poate confirma conformitatea acestuia.
c) Lipsește cel puțin una dintre datele de contact enumerate.
d) Informații privind entitățile care dețin sistemul. Nu se menționează dacă aceste informații sunt aplicabile sistemului voluntar. 
Guvernanță: Ridicată = informațiile publicate sunt suficiente.
Medie = informațiile publicate trebuie să fie îmbunătățite.
Scăzută = informațiile publicate sunt insuficiente.Transparența sistemelor voluntare
45 Anexe Anexa III
Sistem 
voluntar 
(SV) a)Elemente privind transparența enumerate în scrisoarea de orientare elaborată 
de Comisie b) Alte elemente importante privind transparența
Date de 
contact 
(telefon, 
e-mail, 
adresă)Operatori 
economici care 
fac parte din 
SV (certificate 
valide)Operatori 
economici care 
nu mai fac parte 
din SV (certificate 
expirate)Organisme 
de certificareDenumirea 
altor SV 
recunoscuteGuvernanțăStatut sau 
echivalentCalificările 
echipei 
(CV-uri  etc.)Mecanism de 
depunere a 
plângerilorÎncălcări 
depistate 
(certificare 
retrase)
Alte tipuri de sisteme voluntare 
SV08 DaNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiMedieNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informații
SV17Nu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiScăzutăNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informații
SV11 Da d)DaNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiScăzutăNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNecesită 
îmbunătățiriDa
SV06 Parțiale c)Da Da DaNu s-au găsit 
informațiiRidicată DaNu s-au găsit 
informațiiNecesită 
îmbunătățiriDa
SV16 DaNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiScăzutăNu s-au găsit 
informațiiDa d) Nu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informații
SV07 DaNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiDaNu s-au găsit 
informațiiMedieNu s-au găsit 
informațiiDaNecesită 
îmbunătățiriNu s-au găsit 
informații
SV09 Da Da Da DaNu s-au găsit 
informațiiRidicatăNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiDa
SV12 Da d)DaNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiScăzutăNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNecesită 
îmbunătățiriDa
SV10 Da d)DaNu s-au găsit 
informațiiDa Da MedieNu s-au găsit 
informațiiDa d) Necesită 
îmbunătățiriNu s-au găsit 
informații
SV18 DaNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiDaNu s-au găsit 
informațiiScăzutăNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informații
SV15 Da d)DaNu s-au găsit 
informațiiDa Da ScăzutăNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informațiiNu s-au găsit 
informații
Bune practici Se recomandă îmbunătățiri. Situație neclară. Se recomandă îmbunătățiri.
a) Dată fiind natura sa diferită, instrumentul de calcul nu este inclus în listă.
b) Elementele enumerate includ și cele mai recente versiuni ale sistemului, însă Comisia este singura care poate confirma conformitatea acestuia.
c) Lipsește cel puțin una dintre datele de contact enumerate.
d) Informații privind entitățile care dețin sistemul. Nu se menționează dacă aceste informații sunt aplicabile sistemului voluntar. 
Guvernanță: Ridicată = informațiile publicate sunt suficiente.
Medie = informațiile publicate trebuie să fie îmbunătățite.
Scăzută = informațiile publicate sunt insuficiente.
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană, pe baza site-urilor internet.
În calitatea sa de instituție a Uniunii Europene, Curtea de Conturi Europeană trebuie să asigure un echilibru între, pe de o parte, interesul UE pentru garantarea transparenței actelor sale și asigurarea utilizării optime a fondu -
rilor publice și, pe de altă parte, interferența cu dreptul persoanelor și al entităților vizate la respectarea vieții private, în general, și la protecția datelor cu caracter personal, în special. Prin urmare, în prezentul raport, Curtea 
nu identifică după denumire sistemele voluntare care fac obiectul observațiilor formulate. O  descriere obiectivă a  faptelor care demonstrează deficiențele raportate ar trebui să fie suficientă pentru ca instituțiile competente 
să își formuleze propriile concluzii pe baza prezentului raport și să adopte măsurile corespunzătoare ca răspuns la acesta.
46 Anexe 
Punctul 9:Anexa IVCerințe în materie de ecocondiționalitate
Cerințele în materie de ecocondiționalitate menționate la articolul 17 alineatul (6) din Directiva 
privind energia din surse regenerabile
[„cerințele și standardele menționate în titlul «Mediu» partea A și la punctul 9 din anexa II la Regulamentul (CE) 
nr. 73/2009 al Consiliului din 19 ianuarie 2009” și „cerințele minime pentru bunele condiții agricole și ecologice 
definite în temeiul articolului 6 alineatul (1) din respectivul regulament”]
Partea A din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 73/2009:
Articolul 6 alineatul (1):
„Bune condiții agricole și de mediu
(1) Statele membre se asigură că toate terenurile agricole, în special cele care nu mai sunt exploatate în scopul pro -
ducției, sunt menținute în bune condiții agricole și de mediu. Statele membre definesc, la nivel național sau regional, 
cerințele minime pentru bunele condiții agricole și de mediu, în baza cadrului stabilit în anexa III, ținând seama de 
caracteristicile zonelor în cauză, în special de condițiile pedologice și climatice, de tipurile de exploatații existente, 
de gradul de utilizare a terenurilor în cauză, de rotația culturilor, de practicile agricole și de structura exploatațiilor.”

47 Anexe Anexa IV
Anexa III:
48 Răspunsul  
Comisiei
Sinteză
IV
Comisia a efectuat evaluări riguroase ale tuturor sistemelor voluntare care au fost recunoscute ca îndeplinind toate 
cerințele legale din directivă. Comisia consideră că sistemele voluntare oferă asigurări că biocarburanții certificați 
respectă criteriile obligatorii pentru care sistemele au fost recunoscute pe baza unor evaluări riguroase ale tuturor 
sistemelor voluntare certificate. Cu toate acestea, Comisia este întotdeauna deschisă să promoveze dezvoltarea în 
continuare a standardelor pentru a îmbunătăți și mai mult sistemul, să abordeze provocările care apar în timpul 
funcționării sistemului și să ia în considerare modificări ale temeiului juridic.
V
Directiva privind energia din surse regenerabile definește o serie de criterii de durabilitate obligatorii pentru biocar -
buranți care trebuie îndeplinite pentru ca aceștia să fie eligibili pentru sprijin și să fie luați în calcul în vederea atin -
gerii obiectivelor privind energia din surse regenerabile. Evaluările sistemelor voluntare au acoperit în mod adecvat 
aceste criterii de durabilitate obligatorii și sistemele voluntare au fost recunoscute numai în măsura în care au putut 
să demonstreze respectarea acestor criterii.
În plus, Directiva privind energia din surse regenerabile menționează o serie de alte aspecte de durabilitate, cum 
ar fi efectele socioeconomice negative. Multe sisteme voluntare includ criterii de durabilitate suplimentare care nu 
sunt obligatorii. Aceasta poate fi considerată o bună practică, dar este strict voluntară. Sistemele voluntare nu au 
fost evaluate pentru a stabili în ce măsură includ, de asemenea, criterii neobligatorii. Prin urmare, niciunul dintre 
sistemele voluntare nu a fost recunoscut ca incluzând astfel de aspecte.
În opinia Comisiei, nu ar fi oportun să se impună sistemelor voluntare să includă criteriile de durabilitate care nu 
sunt obligatorii. În cazul în care includerea acestor criterii ar trebui să fie obligatorie, legiuitorul ar fi decis să le 
includă în setul de criterii obligatorii.
Comisia va continua să evalueze dacă recunoașterea sistemelor voluntare ar trebui extinsă la aspectele de dura -
bilitate neobligatorii. Cu toate acestea, se observă că evaluarea sistemelor în raport cu criteriile neobligatorii este 
complexă, întrucât acestea sunt explicate în textul legislativ într-un mod mult mai puțin detaliat decât criteriile 
obligatorii.
Pentru a atenua riscul impactului schimbării indirecte a utilizării terenurilor, Directiva privind energia din surse 
regenerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513, include un plafon al cantității de biocarbu -
ranți care au la bază culturi alimentare care poate fi luată în calcul în vederea atingerii obiectivelor privind energia 
din surse regenerabile (7 % din consumul de energie în sectorul transporturilor). Criteriile de durabilitate în sine nu 
acoperă impactul schimbării indirecte a utilizării terenurilor. Prin urmare, nu se poate impune sistemelor voluntare 
care vizează verificarea conformității cu criteriile obligatorii pentru fiecare lot de biocarburant separat să acopere 
impactul schimbării indirecte a utilizării terenurilor.
VI
Verificarea originii deșeurilor și a reziduurilor a fost inclusă în evaluare. În toate evaluările, sistemele voluntare tre -
buiau să aplice dispozițiile relevante ale directivei. Aceasta acoperă toate tipurile de materii prime, inclusiv deșeuri 
și reziduuri. În directivă nu sunt prevăzute criterii de audit specifice pentru biocarburanții produși din deșeuri și 
reziduuri. În nota de orientare, serviciile Comisiei au reacționat la evoluțiile pieței care nu puteau fi prevăzute la 
momentul în care au fost recunoscute sistemele voluntare și au solicitat ca punerea în aplicare de măsuri specifice 
să țină cont de un risc crescut de fraudă care a apărut de-a lungul timpului, atunci când statele membre au pus 
în aplicare un mecanism de dublă contabilizare. Sistemele voluntare și-au actualizat în consecință procedurile de 
verificare.
Răspunsul Comisiei 49
În plus, Directiva privind energia din surse regenerabile nu stabilește nicio obligație specifică de verificare pentru 
statele membre în legătură cu articolul 17 alineatul (6) din Directiva privind energia din surse regenerabile [care este 
legat de standardele PAC privind bunele condiții agricole și de mediu (BCAM) și alte directive și regulamente]. De 
asemenea, Comisia trebuie să recunoască sistemele voluntare din alte motive decât cele prevăzute la articolul 17 
alineatul (6) din Directiva privind energia din surse regenerabile. Prin urmare, nu ar fi oportun să se includă acest 
element în evaluarea sistemelor voluntare.
VII
Directiva privind energia din surse regenerabile nu include cerințe privind structura de guvernanță a sistemelor 
voluntare și, prin urmare, structura de guvernanță nu a fost vizată de primele evaluări. Obiectivul a fost de a se asi -
gura că operatorii fac obiectul auditului întreprins de o parte terță, fapt menționat în mod explicit în directivă.
Cu toate acestea, atât structura de guvernanță, cât și măsurile de asigurare a transparenței necesită o mai mare 
atenție în viitor. Principalul motiv pentru acest lucru este reprezentat de cerințele mai stricte în materie de transpa -
rență și de guvernanță reflectate în modificările din Directiva (UE) 2015/1513.
VIII
Competența de supraveghere a Comisiei în ceea ce privește punerea în aplicare a tuturor operațiunilor a fost limi -
tată de organul legislativ. Cu toate acestea, Comisia solicită un audit independent întreprins de o parte terță.
Comisia supraveghează sistemele voluntare în conformitate cu competențele legale prevăzute de Directiva privind 
energia din surse regenerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513, care prevede ca sistemele 
voluntare să prezinte un raport anual cu privire la funcționarea acestora. Comisia va prezenta, din propria inițiativă, 
un raport cu privire la funcționarea sistemelor voluntare în aprilie 2017.
Comisia este de acord că supravegherea și transparența, inclusiv procedurile de reclamație, ar putea fi consolidate.
IX
Statele membre au transpus parțial Directiva privind energia din surse regenerabile, inclusiv criteriile de durabilitate 
pentru biocarburanți, cu o întârziere semnificativă.
În țările în care criteriile de durabilitate pentru biocarburanți nu au fost încă puse în aplicare, nu exista nici sistemul 
de verificare și nu era posibil să se demonstreze că biocarburanții respectă criteriile de durabilitate. Potrivit înțele -
gerii Comisiei, acest lucru a provocat problema de raportare. Cu toate acestea, obiectivul privind energia din surse 
regenerabile pentru transporturi trebuie să fie îndeplinit în 2020. Comisia are încredere că statele membre vor pune 
în aplicare în mod corect Directiva privind energia din surse regenerabile, inclusiv modificările recente, până în 
2020. Dacă este necesar, Comisia va lua măsura prevăzută în tratat pentru a asigura respectarea dreptului Uniunii.
X 1. (i)
Comisia acceptă parțial această recomandare. Comisia nu poate obliga sistemele voluntare să includă criterii socioe -
conomice care nu sunt obligatorii. Cu toate acestea, sistemele voluntare ar trebui să raporteze o dată pe an pe baza 
activităților de certificare ale acestora, în conformitate cu Directiva privind energia din surse regenerabile, astfel 
cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513. Comisia va lua în considerare rapoartele primite din partea 
sistemelor voluntare în vederea propriilor rapoarte.
X 1. (ii)
Comisia acceptă această recomandare în măsura în care ar trebui să se verifice respectarea articolului 17 alineatul (6) 
din Directiva privind energia din surse regenerabile (care este legat de standardele PAC privind BCAM și de alte 
directive și regulamente). Respectarea standardelor PAC privind BCAM și a altor directive și regulamente este verifi -
cată ca parte a PAC.
Răspunsul Comisiei 50
X 1. (iii)
Comisia acceptă această recomandare și este de acord că biocarburanții pe bază de deșeuri ar trebui să fie vizați 
de proceduri de verificare specifice. Comisia a acționat deja în acest sens, având în vedere că a inclus aplicarea de 
măsuri specifice în toate evaluările sale începând din octombrie 2014.
X 2
Comisia acceptă această recomandare și este de acord cu faptul că atât structura de guvernanță, cât și măsurile de 
asigurare a transparenței necesită o mai mare atenție și a luat deja măsurile necesare prin intermediul cerințelor 
privind creșterea transparenței și guvernanței reflectate în modificările din Directiva (UE) 2015/1513.
X 3. (i)
Comisia acceptă această recomandare.
Aceasta va aborda acest aspect în contextul raportării cu privire la funcționarea sistemelor voluntare, în conformi -
tate cu Directiva privind energia din surse regenerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513. 
Punerea în aplicare a procedurilor sistemului de către operatorii economici este verificată de auditori terți 
independenți.
X 3. (ii)
Comisia acceptă recomandarea și a luat deja măsurile necesare.
X 4
Comisia acceptă parțial această recomandare și va continua să colaboreze cu statele membre cu privire la fiabilita -
tea datelor furnizate, întrucât statele membre vor primi de la operatorii economici informații cu privire la respecta -
rea criteriilor de durabilitate. De asemenea, statele membre furnizează Comisiei un raport privind calitatea datelor 
transmise o dată la cinci ani. Cu toate acestea, solicitarea de dovezi suplimentare (certificate/declarații) pentru 
o anumită colectare de date statistice nu este justificată.
X 5
Comisia este de acord cu necesitatea unei armonizări a definiției deșeurilor utilizate pentru producția de biocarbu -
ranți avansați.
Organul legislativ a luat deja măsuri pentru a armoniza definiția deșeurilor în Directiva privind energia din surse 
regenerabile. Directiva privind energia din surse regenerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 
2015/1513 include o definiție a deșeurilor prin stabilirea unei legături cu Directiva 2008/98/CE.
Introducere
05
În multe cazuri, numai o parte din recoltă este utilizată pentru producerea biocarburanților, în timp ce alte părți, 
uneori părțile principale, sunt utilizate pentru produse alimentare și furaje. Prin urmare, efectul de dislocare a bio -
carburanților convenționali este considerabil mai scăzut, dar încă semnificativ.
Răspunsul Comisiei 51
06
Comisia intenționează să prezinte o propunere de politică pentru pachetul legislativ privind energia din surse rege -
nerabile până la sfârșitul anului 2016.
09
Directiva privind energia din surse regenerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513 include 
o anexă (anexa IX) cu o listă de materii prime și combustibili din surse regenerabile care se contabilizează dublu 
pentru atingerea obiectivului privind energia regenerabilă pentru transporturi. Anexa IX cuprinde, cu siguranță, 
deșeuri, reziduuri sau alt tip de biomasă nealimentară, însă nu există nicio legătură formală cu aceste definiții.
Toate sursele de energie regenerabilă consumate în transporturi, inclusiv energia electrică din surse regenerabile, 
se contabilizează pentru îndeplinirea obiectivului privind energia din surse regenerabile. Se preconizează că aportul 
de energie electrică din surse regenerabile va fi semnificativ (~ 2 %).
10
Directiva privind energia din surse regenerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513, prevede 
că reducerile emisiilor de gaze cu efect de seră al biocarburanților produse în noua instalație sunt de cel puțin 60 %. 
Cerința generală va crește la 50 % începând din ianuarie 2018.
Observații
28
Directiva privind energia din surse regenerabile nu obligă statele membre să verifice respectarea articolului 17 
alineatul (6) din Directiva privind energia din surse regenerabile (care este legat de standardele PAC privind BCAM 
și alte directive și regulamente), deși acestea fac parte dintre criterii. Comisia este obligată să recunoască sistemele 
voluntare din alte motive decât cele prevăzute la articolul 17 alineatul (6) din Directiva privind energia din surse 
regenerabile.
Răspuns comun al Comisiei la punctele 30 și 31
Comisia nu este obligată să recunoască sistemele voluntare și, până în prezent, a recunoscut doar schemele 
care respectă dispozițiile articolului 17 alineatele (2)-(5) din Directiva privind energia din surse regenerabile. Prin 
urmare, aceasta nu era obligată nici să evalueze conformitatea cu alte aspecte legate de durabilitate fără caracter 
obligatoriu.
Comisia observă că nu ar fi oportun să se impună sistemelor voluntare să includă criterii de durabilitate care nu sunt 
obligatorii, întrucât legiuitorul nu a decis să le includă în setul de criterii obligatorii. În ceea ce privește în mod spe -
cific aspectele de durabilitate socială (caseta 3), Comisia observă că includerea acestor criterii în cadrul certificării 
poate fi considerată o bună practică, însă notează că aceasta se face în mod voluntar.
Cu toate acestea, Comisia va continua să evalueze dacă recunoașterea sistemelor voluntare ar trebui extinsă la 
aspectele de durabilitate neobligatorii. Cu toate acestea, se observă că evaluarea sistemelor în raport cu criteriile 
neobligatorii este complexă, întrucât acestea sunt explicate în textul legislativ într-un mod mult mai puțin detaliat 
decât criteriile obligatorii.
Caseta 3
Comisia consideră că includerea acestor criterii în cadrul certificării poate fi considerată o bună practică, însă 
observă că aceasta se face în mod voluntar.
Răspunsul Comisiei 52
33
Deși Comisia recunoaște lipsa datelor, în toate rapoartele, aceasta a furnizat trimiteri la datele disponibile și o evalu -
are a acestora, inclusiv studii specifice suplimentare cu privire la impactul politicii UE în domeniul biocarburanților 
asupra țărilor în curs de dezvoltare.
În ceea ce privește aspectele sociale menționate în caseta 4, Comisia observă că, întrucât exporturile de biocarbu -
ranți din țările în curs de dezvoltare sunt limitate, aceasta a furnizat rapoarte privind impactul politicii UE în dome -
niul biocarburanților asupra țărilor în curs de dezvoltare mai mari în diferite rapoarte prezentate în 2013 și în 2015 
care includ, de asemenea, informații privind țările în curs de dezvoltare care nu exportă biocarburanți către UE1.
Răspuns comun al Comisiei la punctele 34-37
Directiva privind energia din surse regenerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513, a intro -
dus un plafon (de 7 % din consumul de energie din sectorul transporturilor) în ceea ce privește cantitatea de biocar -
buranți care au la bază culturi alimentare care poate fi luată în calcul în vederea atingerii obiectivelor privind ener -
gia din surse regenerabile. Această măsură limitează stimulentul de a utiliza biocarburanți care au la bază culturi 
alimentare în vederea atingerii obiectivelor privind energia regenerabilă și, prin urmare, limitează riscul impactului 
schimbării indirecte a utilizării terenurilor determinat de politica UE în domeniul biocarburanților.
Criteriile de durabilitate în sine nu acoperă impactul schimbării indirecte a utilizării terenurilor. Prin urmare, nu se 
poate impune sistemelor voluntare care verifică respectarea acestor criterii în mod separat pentru fiecare lot de 
biocarburanți să acopere impactul schimbării indirecte a utilizării terenurilor.
Comisia va analiza în continuare chestiunea și va publica rezultatele analizei într-un raport care trebuie prezentat 
până sfârșitul anului 2016.
40
Comisia recunoaște că biocarburanții pe bază de deșeuri ar trebui să fie vizați de proceduri de verificare specifice. 
Comisia a acționat deja în acest sens, întrucât aceasta a inclus aplicarea de măsuri specifice în toate evaluările sale 
începând din octombrie 2014.
Răspuns comun al Comisiei la punctele 41-42
În nota de orientare, serviciile Comisiei au reacționat la evoluțiile pieței care nu puteau fi prevăzute la momentul în 
care au fost recunoscute sistemele voluntare și au solicitat ca punerea în aplicare de măsuri specifice să țină cont 
de un risc crescut de fraudă care a apărut de-a lungul timpului, atunci când statele membre au pus în aplicare un 
mecanism de dublă contabilizare.
Comisia a emis nota sistemelor voluntare pentru a atrage atenția asupra acestui subiect și pentru a se asigura că 
toate sistemele iau măsurile corespunzătoare. Acest lucru nu indică faptul că această chestiune a fost tratată în 
general în mod necorespunzător în trecut. Într-adevăr, conform informațiilor disponibile, multe dintre sistemele 
voluntare relevante au luat măsuri din proprie inițiativă. În opinia Comisiei, posibilitatea ca sistemele voluntare să 
reacționeze rapid și în mod proactiv la provocările identificate este unul dintre avantajele sistemelor de certificare.
45
După adoptarea definiției, Comisia a solicitat sistemelor recunoscute parțial să prezinte verificarea respectării noii 
definiții. Trei sisteme care au fost recunoscute doar parțial au prezentat informații actualizate și au fost evaluate. 
Actualizarea deciziilor este în curs de desfășurare.
1 SWD(2013) 102 final; SWD(2015) 117 final.
Răspunsul Comisiei 53
46
Evaluările Comisiei sunt în conformitate cu cerințele prevăzute de Directiva privind energia din surse regenerabile. 
Directiva privind energia din surse regenerabile nu include cerințe privind structura de guvernanță a sistemelor 
voluntare și, prin urmare, structura de guvernanță nu a fost vizată de primele evaluări. Obiectivul a fost de a se 
asigura că operatorii fac obiectul auditului întreprins de către o parte terță, ceea ce este menționat în mod explicit 
în directivă.
Cu toate acestea, Comisia consideră că structura de guvernanță ar trebui să beneficieze de mai multă atenție în 
viitor pentru a îmbunătăți în continuare cele mai bune practici. Acest lucru se explică, în principal, prin majorarea 
pragului de calculare a emisiilor de gaze cu efect de seră care necesită calcularea frecventă a reducerilor emisiilor de 
gaze cu efect de seră reale, ceea ce necesită un control și mai strict.
Răspuns comun al Comisiei la punctele 50-51
Competența de supraveghere a Comisiei în ceea ce privește punerea în aplicare a tuturor operațiunilor a fost limi -
tată de către legiuitor. Cu toate acestea, Comisia solicită un audit independent întreprins de o parte terță.
Comisia supraveghează sistemele voluntare în conformitate cu competențele legale oferite de Directiva privind 
energia din surse regenerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513, care prevede că sistemele 
voluntare prezintă un raport anual cu privire la funcționarea acestora. Comisia va prezenta, din propria inițiativă, un 
raport cu privire la funcționarea sistemelor voluntare în aprilie 2017.
53
Comisia a inițiat un dialog cu sistemele pentru clarificarea situației și pentru a examina posibilitatea unor îmbună -
tățiri. Comisia verifică, în prezent, un caz specific și, prin urmare, este prea devreme pentru a formula observații în 
această fază.
Cu toate acestea, în termeni generali, necesitatea de a consolida guvernanța internă a sistemelor care au fost luate 
în considerare în evaluările în curs poate contribui la o mai bună viziune de ansamblu cu privire la punerea în apli -
care a normelor sistemului de către organismele de certificare.
54
Multe sisteme voluntare funcționează la nivel mondial. În practică, aceasta înseamnă că auditorul care efectuează 
verificarea conformității are o responsabilitate semnificativă și trebuie să decidă, de la caz la caz, dacă dovezile fur -
nizate oferă suficiente asigurări privind respectarea criteriilor de durabilitate. Comisia încurajează sistemele volun -
tare să inițieze un dialog strâns cu auditorii pentru a îmbunătăți în mod continuu standardele de certificare.
55
Deși nu există niciun sistem specific de reclamație, părțile interesate au posibilitatea să contacteze Comisia în cazul 
în care au îndoieli cu privire la funcționarea sistemelor voluntare. Într-adevăr, sistemul de durabilitate pentru bio -
carburanți este un subiect foarte tehnic care necesită cunoștințe de specialitate și părțile interesate ar trebui să fie 
conștiente de faptul că sistemul a fost recunoscut de Comisie.
56
Directiva privind energia din surse regenerabile indică în mod clar că statele membre sunt obligate să accepte dove -
zile furnizate de sistemele voluntare. Atât timp cât această dispoziție este respectată, statele membre sunt invitate 
să contribuie la îmbunătățirea proceselor de certificare. În opinia Comisiei, nu există niciun motiv, de exemplu, 
împotriva implicării statelor membre în supravegherea organismelor de certificare, întrucât organismele de certifi -
care în sine nu sunt recunoscute de către Comisie. Cu toate acestea, statele membre nu ar trebui să conteste validi -
tatea certificatelor emise de sistemele voluntare.
Răspunsul Comisiei 54
În ceea ce privește cazul specific al Poloniei menționat în caseta 5, Comisia verifică în prezent conformitatea cerinței 
cu legislația UE.
58
Aceste note nu sunt obligatorii din punct de vedere juridic pentru sistemele voluntare și sunt menite să pro -
moveze cele mai bune practici prin indicarea aspectelor pe care Comisia le poate solicita în viitor. Comisia va 
impune adaptarea unor standarde mai ridicate atunci când sistemele voluntare vor depune o cerere de prelungire 
a recunoașterii.
De asemenea, Comisia poate abroga deciziile dacă s-a demonstrat în mod clar că un sistem nu a pus în aplicare 
elemente considerate a fi esențiale pentru decizie și dacă se constată neconformități grave și structurale ale respec -
tivelor elemente.
Răspuns comun al Comisiei la punctele 59-60
Comisia acordă cea mai mare importanță transparenței.
Cerința privind transparența inclusă în Directiva privind energia din surse regenerabile este abordată prin interme -
diul site-ului internet dedicat2. De asemenea, aceasta include o serie de informații utile, care nu sunt obligatorii din 
punct de vedere juridic, cum ar fi informații cu privire la noile evenimente și documentele relevante ale Comisiei. 
Toate informațiile obligatorii din punct de vedere juridic primite de la statele membre sunt disponibile pe acest 
site internet și paginile asociate. Ca parte a site-ului internet s-a creat3, de asemenea, o pagină dedicată tipurilor de 
informații menționate în Directiva privind energia din surse regenerabile.
61
În versiunea actualizată a cadrului de evaluare publicat în noiembrie 2015, Comisia solicită o verificare întreprinsă 
de către auditori externi. Auditorii ar trebui să aibă acces la toate informațiile relevante. În cazul în care sistemul nu 
include informațiile respective, acesta nu ar trebui să fie acceptate în contextul sistemului voluntar. De asemenea, 
auditorii ar trebui să solicite acces la informațiile referitoare la materialele care sunt certificate în numele altor sis -
teme voluntare. Sistemele voluntare trebuie să publice numele operatorilor care sunt sau au fost certificați în cadrul 
sistemului. Acest lucru va spori transparența și schimbul de informații.
66
Polonia a transpus Directiva privind energia din surse regenerabile, inclusiv sistemul UE de durabilitate pentru bio -
carburanți, abia în 2015. Prin urmare, în perioada 2011-2014, dispozițiile Directivei privind energia din surse regene -
rabile nu erau încă în vigoare. Statele membre asigură calitatea datelor transmise; Comisia nu dispune de mijloace 
juridice pentru a contesta datele pentru 2014 privind biocarburanții durabili.
Cu toate acestea, între timp, Polonia a transpus Directiva privind energia din surse regenerabile. Comisia are încre -
dere că Polonia și alte state membre vor pune în aplicare Directiva privind energia din surse regenerabile în mod 
corect în 2020, inclusiv modificările recente până în 2020. Dacă este necesar, Comisia va lua măsura prevăzută în 
tratat pentru a asigura respectarea dreptului Uniunii.
2 https://ec.europa.eu/energy/en/topics/renewable-energy
3 https://ec.europa.eu/energy/en/renewable-energy-transparency-platform
Răspunsul Comisiei 55
67
Statele membre asigură calitatea datelor transmise. În ceea ce privește transmiterea de date către Eurostat, Franța 
a raportat valoarea zero și Polonia a raportat o valoare diferită de zero. Toate datele transmise au respectat regulile de 
validare (verificări ale plauzibilității, coerenței și consecvenței), având în vedere informațiile de care dispune Eurostat la 
momentul respectiv. Eurostat a publicat datele astfel cum au fost transmise de țări, fără nicio modificare sau schimbare.
72
Punerea în aplicare a unor măsuri de combatere a fraudei este de competența statelor membre. Comisia sprijină 
eforturile statelor membre de a reduce riscul de fraudă și a creat un grup de lucru în cadrul Comitetului privind 
durabilitatea biocarburanților și a biolichidelor care să analizeze diferite aspecte și măsuri relevante în acest context. 
De asemenea, acest subiect a fost luat în considerare în Directiva privind energia din surse regenerabile, astfel cum 
a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513, care solicită statelor membre să prezinte un raport privind măsurile 
pe care le-au luat pentru combaterea fraudei și pledează pentru o mai bună cooperare între sistemele naționale și 
între sistemele naționale și sistemele voluntare.
Concluzii și recomandări
74
Comisia consideră că sistemele voluntare oferă asigurări că biocarburanții certificați respectă criteriile obligatorii 
pentru care sistemele care au fost recunoscute pe baza unor evaluări riguroase ale tuturor sistemelor voluntare cer -
tificate. Cu toate acestea, Comisia este întotdeauna deschisă să promoveze dezvoltarea în continuare de standarde 
pentru a îmbunătăți și mai mult sistemul, să abordeze provocările care apar în timpul funcționării sistemului și să ia 
în considerare modificări ale temeiului juridic.
75
Directiva privind energia din surse regenerabile definește o serie de criterii de durabilitate obligatorii pentru biocar -
buranți care trebuie îndeplinite pentru ca aceștia să fie eligibili pentru sprijin și să fie luați în calcul în vederea atin -
gerii obiectivelor privind energia din surse regenerabile. Evaluările sistemelor voluntare au acoperit în mod adecvat 
aceste criterii de durabilitate obligatorii.
Multe sisteme voluntare includ criterii de durabilitate suplimentare care nu sunt obligatorii. Aceasta poate fi con -
siderată o bună practică, dar este strict voluntară. Sistemele voluntare nu au fost evaluate pentru a stabili în ce 
măsură includ, de asemenea, criterii neobligatorii. Prin urmare, niciunul dintre sistemele voluntare nu a fost recu -
noscut ca incluzând astfel de aspecte.
În opinia Comisiei, nu ar fi oportun să se impună sistemelor voluntare să includă criteriile de durabilitate care nu 
sunt obligatorii. În cazul în care includerea acestor criterii ar trebui să fie obligatorie, legiuitorul ar fi decis să le 
includă în setul de criterii obligatorii.
Comisia va continua să evalueze dacă recunoașterea sistemelor voluntare ar trebui extinsă la aspectele de durabili -
tate neobligatorii. Cu toate acestea, trebuie notat faptul că evaluarea sistemelor în ceea ce privește criteriile neobli -
gatorii este complexă, întrucât acestea sunt explicate în textul legislativ într-un mod mult mai puțin detaliat decât 
criteriile obligatorii. În plus, recunoașterea nu ar avea efecte juridice directe.
Pentru a atenua riscul impactului schimbării indirecte a utilizării terenurilor, Directiva privind energia din surse rege -
nerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513, a introdus un plafon (de 7 % din consumul de 
energie din sectorul transporturilor) în ceea ce privește cantitatea de biocarburanți care au la bază culturi alimen -
tare care poate fi luată în calcul în vederea atingerii obiectivelor privind energia din surse regenerabile. Criteriile de 
durabilitate în sine nu acoperă impactul schimbării indirecte a utilizării terenurilor. Prin urmare, nu se poate impune 
sistemelor voluntare care vizează verificarea conformității cu criteriile obligatorii pentru fiecare lot de biocarburant 
separat să acopere impactul schimbării indirecte a utilizării terenurilor.
Răspunsul Comisiei 56
76
În ceea ce privește materiile prime convenționale, trasabilitatea este asigurată prin dispozițiile directivei. Prin nota 
de orientare, serviciile Comisiei au reacționat la evoluțiile pieței care nu puteau fi prevăzute la momentul în care au 
fost recunoscute sistemele voluntare și au solicitat ca punerea în aplicare de măsuri specifice să țină cont de un risc 
crescut de fraudă care a apărut în principal la punerea în aplicare a unui mecanism de dublă contabilizare în obliga -
țiile de aprovizionare.
77
Comisia este obligată să lucreze în cadrul stabilit de organul legislativ. Prin urmare, aceasta trebuie să accepte că 
Directiva privind energia din surse regenerabile nu obligă statele membre să verifice conformitatea cu articolul 17 
alineatul (6) din Directiva privind energia din surse regenerabile (care este legat de standardele PAC privind BCAM 
și alte directive și regulamente), deși acestea fac parte dintre criterii. Comisia este obligată să recunoască sistemele 
voluntare din alte motive decât cele prevăzute la articolul 17 alineatul (6) din Directiva privind energia din surse 
regenerabile. Prin urmare, nu ar fi fost oportun să se includă acest element în evaluarea sistemelor voluntare.
Recomandarea 1 (a)
Comisia acceptă parțial această recomandare. Comisia nu poate obliga sistemele voluntare să includă criterii socio -
economice, întrucât acestea nu sunt obligatorii. Cu toate acestea, sistemele voluntare ar trebui să raporteze o dată 
pe an pe baza activităților de certificare ale acestora, în conformitate cu Directiva privind energia din surse regene -
rabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513, care prevede aspectele cu privire la care trebuie 
să raporteze sistemele voluntare [articolul 18 alineatul (6)]. Aceste cerințe juridice de raportare se concentrează pe 
teme legate de audit, dar sistemul poate, bineînțeles, să utilizeze această ocazie pentru a include și alte subiecte. 
Comisia va lua în considerare rapoartele primite din partea sistemelor voluntare în vederea propriilor rapoarte.
Recomandarea 1 (b)
Comisia acceptă această recomandare în măsura în care ar trebui să se verifice respectarea articolului 17 alineatul 
(6) din Directiva privind energia din surse regenerabile (care este legat de standardele PAC privind BCAM și de alte 
directive și regulamente). Cu toate acestea, Directiva privind energia din surse regenerabile nu obligă statele mem -
bre să verifice conformitatea cu articolul 17 alineatul (6) din Directiva privind energia din surse regenerabile, deși 
acestea fac parte dintre criterii. Comisia este obligată să recunoască sistemele voluntare din alte motive decât cele 
prevăzute la articolul 17 alineatul (6) din Directiva privind energia din surse regenerabile. Respectarea standardelor 
PAC privind BCAM și a altor directive și regulamente este verificată ca parte a PAC.
Recomandarea 1 (c)
Comisia acceptă această recomandare și este de acord că biocarburanții pe bază de deșeuri ar trebui să fie vizați 
de proceduri de verificare specifice. Comisia a acționat deja în acest sens, având în vedere că a inclus aplicarea de 
măsuri specifice în toate evaluările sale începând din octombrie 2014.
78
Comisia acordă întotdeauna cea mai mare importanță transparenței și a luat deja măsuri. Serviciile sale au emis 
o notă de orientare pentru sistemele voluntare, solicitând punerea în aplicare a unei serii de măsuri de asigurare 
a transparenței. Acest lucru a fost realizat parțial pentru a se asigura că sistemele voluntare se pregătesc de la 
început pentru creșterea nevoii de transparență prevăzute în Directiva (UE) 2015/1513, care se afla într-o etapă finală 
a negocierilor la acel moment. Aceste măsuri vor fi puse în aplicare atunci când sistemele voluntare vor solicita reîn -
noirea recunoașterii. Acest proces este deja în curs de desfășurare.
Răspunsul Comisiei 57
Recomandarea 2 (a)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că ar trebui să fie luate în considerare potențialele conflicte de 
interese, inclusiv drepturile de proprietate asupra sistemelor. Comisia a luat deja măsuri în această direcție și pre -
zintă, în evaluările sale, o analiză privind structura de proprietate și de guvernanță a sistemelor voluntare.
Recomandarea 2 (b)
Comisia acceptă această recomandare și consideră că sistemele voluntare trebuie să îndeplinească cerințe minime 
de transparență. Aceasta le solicită să publice o serie de informații foarte similare recomandărilor formulate de 
Curte. În plus, Comisia va prezenta un raport privind funcționarea sistemelor voluntare, în aprilie 2017. În acest con -
text, Comisia va avea posibilitatea să evalueze necesitatea de a preciza în continuare informațiile care urmează să fie 
publicate de sisteme și de a preciza cerințele în materie de audit pentru sistemele voluntare, într-un act de punere 
în aplicare.
79
Competența de supraveghere a Comisiei în ceea ce privește punerea în aplicare a tuturor operațiunilor a fost limi -
tată de organul legislativ.
Directiva privind energia din surse regenerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513, prevede 
o procedură privind modul de supraveghere a funcționării sistemelor voluntare.
Sistemele voluntare sunt obligate să prezinte Comisiei un raport anual cu privire la funcționarea sistemului.
La rândul său, Comisia raportează Parlamentului European și Consiliului și ar putea, de asemenea, în cazul în care 
se consideră necesar, să precizeze cerințele în materie de audit pentru sistemele voluntare, într-un act de punere 
în aplicare. Cu toate acestea, supravegherea nu include verificări la fața locului la sediile operatorilor economici 
care sunt certificați prin intermediul sistemelor voluntare, întrucât Directiva privind energia din surse regenerabile 
prevede că responsabilitatea de a verifica punerea în aplicare a normelor sistemului revine auditului întreprins de 
o parte terță
Recomandarea 3 (a)
Comisia acceptă această recomandare.
Aceasta va aborda acest aspect în contextul raportării cu privire la funcționarea sistemelor voluntare, în conformi -
tate cu Directiva privind energia din surse regenerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513. 
Punerea în aplicare a procedurilor sistemului de către operatorii economici este verificată de auditori terți 
independenți.
Recomandarea 3 (b)
Comisia acceptă recomandarea conform căreia sistemele voluntare ar trebui să aibă un sistem de reclamații și pre -
vede deja acest lucru în cadrul evaluărilor sale. Cu toate acestea, Comisia consideră că este necesar să se efectueze 
o evaluare suplimentară înainte de stabilirea cerințelor tehnice ale unui astfel de sistem de reclamații. O astfel de 
evaluare va fi realizată în contextul raportării cu privire la funcționarea sistemelor voluntare, prevăzută în Directiva 
privind energia din surse regenerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513. Primul raport 
trebuie prezentat în aprilie 2017.
Răspunsul Comisiei 58
80
Comisia este de acord cu faptul că statele membre trebuie să garanteze calitatea datelor transmise.
Recomandarea 4
Comisia acceptă parțial această recomandare și va continua să colaboreze cu statele membre cu privire la fiabilita -
tea datelor furnizate, întrucât statele membre vor primi de la operatorii economici informații cu privire la respecta -
rea criteriilor de durabilitate. De asemenea, statele membre furnizează Comisiei un raport privind calitatea tuturor 
datelor transmise, o dată la cinci ani. Cu toate acestea, solicitarea de dovezi suplimentare (certificate/declarații) 
pentru o anumită colectare de date statistice nu este justificată.
81
Legiuitorul a luat deja măsuri pentru a armoniza definiția deșeurilor în Directiva privind energia din surse regene -
rabile. Directiva privind energia din surse regenerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513, 
include o definiție a deșeurilor prin stabilirea unei legături cu Directiva 2008/98/CE.
Directiva privind energia din surse regenerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513, prevede, 
într-adevăr, o clauză de anterioritate care permite statelor membre să calculeze biocarburanții produși din substanțe 
care au fost identificate de autoritățile naționale competente ca fiind deșeuri și care sunt utilizate în instalațiile exis -
tente înainte de adoptarea Directivei (UE) 2015/1513 în scopul atingerii obiectivului național pentru combustibili din 
surse regenerabile. Cu toate acestea, combustibilii nu se contabilizează dublu în raport cu obiectivul privind energia 
din surse regenerabile în transporturi. În opinia Comisiei, această dispoziție juridică poate conduce la o situație în 
care anumite tipuri de biocarburanți sunt tratate în mod diferit în statele membre și acest lucru este permis în teme -
iul Directivei privind energia din surse regenerabile în limitele stabilite de directivă.
Recomandarea 5
Comisia este de acord cu necesitatea unei armonizări a definiției deșeurilor utilizate pentru producția de biocarbu -
ranți avansați.
Legiuitorul a luat deja măsuri pentru a armoniza definiția deșeurilor în Directiva privind energia din surse regene -
rabile. Directiva privind energia din surse regenerabile, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/1513, 
include o definiție a deșeurilor prin stabilirea unei legături cu Directiva 2008/98/CE.
În cadrul politicii privind energiile din surse regenerabile după 2020, ar putea fi luate în considerare măsuri pentru 
o mai bună armonizare a combustibililor avansați din surse regenerabile.
CUM VĂ PUTE/uni021AI PROCURA PUBLICA/uni021AIILE UNIUNII EUROPENE?
Publica/uni021Bii gratuite:
  un singur exemplar:  
pe site-ul EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);
  mai multe exemplare/postere/hăr/uni021Bi:  
de la reprezentan/uni021Bele Uniunii Europene (http://ec.europa.eu/represent_ro.htm),  
de la delega/uni021Biile din /uni021Bările care nu sunt membre ale UE (http://eeas.europa.eu/delegations/index_ro.htm)  
sau contactând re/uni021Beaua Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_ro.htm)  
la numărul 00 800 6 7 8 9 10 11 (gratuit în toată UE) (*).
(*)  Informa/uni021Biile primite sunt gratuite, la fel ca și cea mai mare parte a apelurilor telefonice (unii operatori și unele cabine  
telefonice și hoteluri taxează totuși aceste apeluri).
Publica/uni021Bii contra cost:
 pe site-ul EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Etapă Data
Adoptarea planului de audit / Demararea auditului 11.3.2015
Trimiterea oficială către Comisie (sau către o altă entitate auditată) a proiectului de 
raport31.3.2016
Adoptarea raportului final după procedura contradictorie 25.5.2016
Primirea răspunsurilor Comisiei (sau ale altei entități auditate) în toate versiunile 
lingvistice22.6.2016
Statele membre trebuie să se asigure că ponderea energiei 
din surse regenerabile care va fi utilizată în sectorul 
transporturilor în 2020 va reprezenta cel puțin 10 % din 
consumul final de energie din acest sector. În vederea 
atingerii acestui obiectiv, statele membre pot include în 
calcul biocarburanții certificați ca durabili de către 
sistemele voluntare recunoscute de Comisia Europeană.
Curtea concluzionează că, date fiind deficiențele 
constatate în ceea ce privește procedura de recunoaștere 
aplicată de Comisie, precum și în legătură cu 
supravegherea ulterioară a  sistemelor voluntare, sistemul 
de certificare al UE pentru durabilitatea biocarburanților 
nu este pe deplin fiabil.
În ceea ce privește atingerea obiectivului de 10 % în 
sectorul transporturilor, Curtea a constatat că este posibil 
ca statisticile să fie supraestimate, întrucât statele membre 
ar putea raporta ca durabil un biocarburant a cărui 
durabilitate nu a fost verificată.
CURTEA DE
CONTURI
EUROPEANĂ