[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 9.4.2010

COM(2010)138 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN

Raport anual privind politica în domeniul ajutorului umanitar și punerea acesteia în aplicare în anul 2009

SEC(2010)398

Uniunea Europeană este unul dintre cei mai mari donatori de ajutoare umanitare la nivel mondial. De asemenea, Uniunea Europeană promovează respectarea dreptului internațional în domeniul umanitar, precum și aderarea la acesta.

Ajutorul pe care îl acordă, unic în cadrul fondurilor puse la dispoziție de Uniunea Europeană, se întemeiază pe principiile umanității, imparțialității, independenței și neutralității.

Prin politica pe care o aplică în domeniul ajutorului umanitar, Uniunea Europeană poate demonstra în mod concret angajamentul său de a acorda sprijin celor din afara spațiului Uniunii care au nevoie de asistență atunci când sunt extrem de vulnerabili. Politica în domeniul ajutorului umanitar contribuie la îndeplinirea unui obiectiv strategic în relațiile externe, astfel cum este prevăzut în Tratatul Uniunii Europene.

Activitățile întreprinse în 2009 de Direcția Generală Ajutor Umanitar (ECHO) a Comisiei

Prin intermediul Direcției Generale Ajutor Umanitar (ECHO), în anul 2009 Comisia a acordat din fonduri UE, asistență umanitară în peste 70 de țări, victimelor calamităților naturale sau create de om, în funcție de necesitățile acestora. Ajutoarele acordate au ajuns la aproximativ 115 milioane de oameni, valoarea totală a ajutoarelor fiind de 930 de milioane EUR.

Bugetul inițial de 777 de milioane EUR prevăzut pentru 2009 a fost consolidat de două ori, din rezerva pentru ajutoare de urgență, astfel:

- cu 65 de milioane EUR pentru Pakistan și Somalia; și

- cu 45 de milioane EUR pentru Asia de sud-est și Cornul Africii.

De asemenea, bugetul a fost consolidat prin intermediul Fondurilor europene de dezvoltare, destinate ajutoarelor umanitare în țările din Africa, zona Caraibelor și Pacific.

Nevoia de ajutor umanitar a crescut în ultimii ani din cauza concertării mai multor elemente:

- creșterea numărului de refugiați și persoane strămutate din cauza conflictelor (prelungite);

- creșterea numărului de dezastre naturale cauzate de schimbările climatice; precum și

- impactul crizei economice, care afectează tot mai mulți oameni.

S-a înregistrat o creștere considerabilă a numărului de calamități naturale . Majoritatea acestor calamități naturale sunt rezultatul unor condiții meteorologice. În această privință, ECHO a adoptat o strategie pe două planuri:

- Reacție rapidă : ECHO are capacitatea de a acorda asistență în situații de urgență care depășesc capacitatea unei țări de a reacționa; precum și

- Capacitatea de intervenție rapidă în caz de calamități: obiectivul ECHO este de a identifica zonele geografice și populațiile cele mai vulnerabile la calamitățile naturale, acordând o mare prioritate punerii în aplicare, acolo unde este cazul, a proiectelor privind capacitatea de intervenție rapidă în caz de dezastre.

În 2009, ECHO a intervenit în următoarele tipuri de calamități naturale:

- inundații în Afganistan, India, Tadjikistan și vestul Africii;

- cicloane, furtuni tropicale și uragane în Laos, Vietnam, Cambodgia, Bangladesh, India, Filipine, El Salvador, Nicaragua, Cuba, Fiji și Papua Noua Guinee;

- secetă în Cornul Mare al Africii, regiunea Sahel din Africa de vest, Madagascar, Teritoriile Palestiniene și Republica Arabă Siriană;

- cutremur în Indonezia;

- epidemii în țările Africii de vest, Africa de Sud și Papua Noua Guinee; precum și

- alte fenomene : asistența de urgență a fost acordată, de asemenea, în Laos și Bangladesh, care s-au confruntat cu epidemii ale rozătoarelor care au afectat securitatea alimentară, dar și în Uganda, din cauza recoltelor proaste din nordul țării.

În ceea ce privește crizele „create de om” , ECHO a acordat asistență umanitară din fonduri UE în următoarele cazuri:

- Sri Lanka : conflictul dintre forțele guvernamentale și organizația „Tigrii Eliberării” (”Liberation Tigers”) din Tamil Eelam (LTTE) din Sri Lanka de nord a escaladat dramatic în februarie 2009. Au fost mobilizate ajutoare de urgență pentru ajutorarea populației strămutate în interiorul țării și a persoanelor afectate în orice alt mod de acest conflict. Spre sfârșitul anului, atunci când s-a pus capăt conflictului, peste 100 000 de persoane strămutate în interiorul țării s-au întors la casele lor și încă 25 000 de oameni au fost plasați la familii care i-au găzduit.

- Fâșia Gaza : forțele israeliene de apărare (FIA) au lansat un atac de mare amploare asupra Fâșiei Gaza la 27 decembrie 2008. Populația civilă a fost grav afectată și încă suportă consecințele acestui atac, având mare nevoie de ajutor umanitar. ECHO a oferit asistență medicală de urgență, inclusiv asistență psihologică, precum și ajutoare constând din alimente și alte produse de bază, adăposturi și apă / instalații sanitare.

- Pakistan : din august 2008, conflictul dintre armata pakistaneză și diferite grupări ale militanților din Zona de frontieră dintre nord și vest și Zonele tribale aflate sub administrație federală („Federally Administered Tribal Areas ”-FATA) a escaladat considerabil. După încălcarea unui acord de încetare a focului, talibanii s-au deplasat spre sud de Valea Swat la începutul lunii aprilie. Această ofensivă, precum și contraofensiva armatei pakistaneze s-au soldat cu un nivel de strămutare fără precedent a populației civile. Alte operațiuni militare majore au început la mijlocul lunii octombrie în regiunea de sud din Waziristan, consecința fiind strămutarea a cel puțin 260 000 de familii. Operațiunile militare au continuat, de asemenea, în alte zone din regiunea de sud a Waziristan-ului, ceea ce a determinat și mai multe strămutări. În total au fost afectați peste 2,5 milioane de oameni; ECHO a pus în practică acțiuni de ajutor umanitar de urgență în beneficiul victimelor conflictului.

- Afghanistan: situația s-a deteriorat din punct de vedere al securității. Acest fapt, precum și consecințele operațiunilor militare de mare amploare au fost agravate de anii de secetă și de numeroasele dezastre de mică amploare. Combinația acestor factori a determinat o creștere bruscă a necesității de ajutoare umanitare în cursul anului 2009, fapt ce pare să se continue în 2010. ECHO s-a axat pe nevoia de ajutoare umanitare a peste 5 milioane de persoane returnate, în special din Pakistan și Iran, persoane strămutate în interiorul țării și comunități cu un grad maxim de vulnerabilitate.

- Yemen: la începutul anului 2009 a escaladat conflictul din Guvernoratul Yemenit de Nord din Sa'ada. Conflictul a izbucnit pentru prima dată în 2004, și de atunci s-a repetat de șase ori, la intervale de timp diferite. Cu toate acestea, conflictele din 2009 au fost cele mai grave. Ajutorul de urgență al UE acordat prin intermediul ECHO a vizat, printre alte obiective, asigurarea asistenței integrate de salvare pentru persoanele care au fost strămutate în interiorul țării sau afectate de conflict.

- Republica Democrată Congo (RDC)/ Zona de frontieră a Republicii Democrate Congo : Regiunea Dongo, de-a lungul fluviului Ubangi, dintre RDC și Republica Congo a fost zguduită de un conflict violent, declanșat la sfârșitul lunii octombrie 2009. Din această cauză au avut loc strămutări masive de refugiați dinspre RDC spre Republica Congo .

- Somalia: în cursul anului 2009, criza umanitară a fost gravă și a cuprins o arie extinsă, astfel încât jumătate din populație, aproximativ 3, 76 milioane de oameni, au avut nevoie de asistență umanitară. Printre aceștia au fost: persoanele afectate de seceta severă; locuitorii din mediul urban care au trebuit să facă față unor prețuri foarte ridicate la alimente și la alte produse de bază; precum și peste 1,4 milioane de oameni strămutați din cauza luptelor.

De asemenea, Comisia a participat la acțiunile menite să atenueze efectele situațiilor de urgență complexe și prelungite . Din punct de vedere al finanțării, Sudan și RDC au rămas cele două țări în care UE a alocat cele mai mari fonduri partenerilor săi.

- În Sudan , UE a avut o participare considerabilă la acțiunile care vizau punerea la dispoziție a ajutoarelor umanitare pentru un număr de peste 6 500 000 de persoane strămutate în interiorul țării, refugiați, persoane returnate, comunități-gazdă și nomazi din toată țara. Acesta a fost reacția la nevoile generate de criza prelungită din Darfur, precum și din noile situații de urgență cauzate de conflicte, de acțiunile violente dintre triburi, de epidemia de holeră și de inundații. Aceste situații au produs, într-un fel sau altul, strămutări de mase mari de populație și au afectat grav mijloacele de subzistență pe tot teritoriul țării. În zonele din sud și în cele de tranziție, ECHO a pus în aplicare intervenții și servicii de salvare a vieții pentru persoanele cele mai vulnerabile în zonele în care persoanele returnate, populația strămutată și/sau comunitățile se confruntau cu greutăți enorme.

- În Republica Democrată Congo , ECHO a pus în practică acțiuni finanțate de UE, de care au beneficiat aproximativ 3 milioane de oameni din provinciile de nord-est din Kivu de nord și de sud și din Uele de Nord și de Sud. ECHO a acordat în continuare asistență populației strămutate în interiorul țării din Kivu de Nord și de Sud, precum și din Uele de Nord și de Sud, zone în care starea de securitate s-a deteriorat considerabil ca urmare a atacurilor Armatei de Rezistență a Domnului („Lord's Resistance Army”). Trebuie semnalat un aspect mai pozitiv, și anume faptul că persoanele care au fost strămutate au reușit să revină în acele zone din regiunile cu securitate ameliorată, iar ECHO a avut capacitatea de a implementa programe pentru sprijinirea persoanelor returnate. Toate programele de sănătate implementate de ECHO au avut o componentă care a abordat problema violenței sexuale, iar în Kivu de Sud a fost construită o clinică destinată în special victimelor violenței sexuale.

Cu toate că s-au înregistrat tot mai multe calamități naturale și provocate de om, cu toate că tributul plătit a fost foarte mare din cauza situațiilor de urgență complexe produse în ultimii ani, care au perturbat viața a milioane de civili, precum și în pofida nerespectării sau neaderării la principiile umanitare și la principiile referitoare la siguranța și securitatea lucrătorilor umanitari, există și cazuri în care situația umanitară s-a ameliorat . Există, cu certitudine, semnale pozitive că intervențiile umanitare nu sunt întotdeauna pe termen nelimitat, atunci când finanțarea nu este urmată de dezvoltare.

Așa a fost în 2009, în cazul Ugandei de Nord , unde Armata de Rezistență a Domnului nu a fost lăsată să pătrundă. Acest lucru înseamnă că cei care au fugit din calea violențelor se pot întoarce acum la casele lor. Cu toate că este mult în urmă și a avut un demaraj șovăitor în 2009, Planul de pace, de reconstrucție și dezvoltare pentru Uganda de Nord, ar putea, dacă totul merge bine, să-și accelereze ritmul în cursul anului 2010.

În Zimbabwe, nevoia de servicii medicale de bază și de aprovizionare cu apă/instalații sanitare a persistat, cu toate că situația generală s-a ameliorat ca urmare a liberalizării economiei la începutul anului și a recoltei bune. Acest lucru a permis partenerilor ECHO să-și îndrepte atenția spre demararea unor proiecte pilot privind crearea de locuri de muncă.

În fine, în Sri Lanka , unde în cele din urmă, armele au amuțit, mulți tamili au nevoie încă de ajutoare umanitare. Unele persoane strămutate au început deja să se întoarcă la casele lor, și se speră ca alții să-i urmeze. Dacă această stare de fapt se menține, ECHO va putea să se concentreze asupra cerințelor pe termen mediu ale persoanelor care se întorc acasă, precum și asupra comunităților-gazdă.

Tabelul de mai jos prezintă modul în care finanțarea ajutoarelor umanitare din fonduri UE a fost alocată pe regiuni în anul 2009, cu respectarea principiilor privind adecvarea la necesități.

Asistența umanitară în 2009 (în mii. EUR) |

Regiunea | Suma | % |

Africa | 489 560 | 53% |

Sudan și Ciad | 149 600 |

Africa Centrală | 79 500 |

Cornul Africii | 173 475 |

Africa de Sud, Oceanul Indian | 35 535 |

Africa de vest | 51 450 |

Orientul Mijlociu, zona Mediteranei, Caucaz și Asia Centrală | 121 775 | 13% |

Zona Mediteranei și Orientul Mijlociu | 109 475 |

Caucaz și Asia Centrală | 12 300 |

Asia și America Latină, zona Caraibelor și Oceanul Pacific | 248 175 | 27% |

Asia de sud | 157 500 |

Asia de sud-est și de est | 45 500 |

America Latină | 28 325 |

Zona Caraibelor | 14 000 |

Pacific | 2 850 |

La nivel mondial (consolidarea capacității instituționale, asistență tehnică și sprijin) | 70 940 | 8% |

TOTAL | 930 450 | 100% |

ECHO nu intervine direct în teren, ci își pune în aplicare mandatul prin alocarea de fonduri unui număr de aproximativ 200 de parteneri, și anume organizații neguvernamentale, agențiile ONU, alte organizații internaționale, cum ar fi Comitetul Internațional al Crucii Roșii, Federația Internațională a Crucii Roșii, Societățile de Semilună Roșie, precum și unele agenții specializate din statele membre ale Uniunii Europene.

Pentru ECHO este important să colaboreze cu o paletă tot mai mare de parteneri, întrucât acest lucru îi permite să acopere o listă cât mai mare de necesități din diferite părți ale lumii, adeseori în situații tot mai complexe. Subvențiile nerambursabile și contribuțiile gestionate de ECHO sunt acordate pe baza selectării celor mai bune propuneri primite pentru acoperirea necesităților categoriei celei mai vulnerabile. În 2009, finanțarea a fost repartizată partenerilor ECHO după cum urmează: ONG-uri 47 %, agenții ONU 39% și organizații internaționale 14%.

Organizațiile umanitare se confruntă cu un acces tot mai limitat la beneficiari , pe de o parte din cauza restrângerii de către guverne și actorii neguvernamentali a spațiului umanitar, care nu țin seama nici măcar de protecția minimă acordată în cadrul dreptului umanitar internațional și, pe de altă parte, din cauza constrângerilor în materie de securitate. Din ce în ce mai mult, guvernele impun restricții cu privire la furnizarea de ajutoare umanitare (de exemplu, Sri Lanka). În multe zone de conflict (de exemplu, RDC, Somalia, Sudan), lucrătorii umanitari trebuie să facă față unor metode de luptă extrem de brutale, care vizează și populația civilă, iar adeseori se recurge la violența sexuală ca armă de război. Incidența atacurilor asupra lucrătorilor în domeniul ajutorului umanitar, inclusiv expulzările și omorurile, pare să fie în creștere. Donatorii se confruntă cu situația în care nu numai siguranța personalului umanitar este pusă în pericol, ci și fondurile și infrastructura pe care o pun la dispoziție. Unele guverne sunt dispuse să ajungă în situația extremă în care expropriază ori „împrumută” fonduri și proprietăți finanțate de către donatori și/sau expulzează organizațiile umanitare după ce le-au deposedat de bunurile lor.

La nivel de politică și instituțional , anul 2009 s-a remarcat ca fiind mai pozitiv datorită activităților prin care s-a urmărit aplicarea la momentul oportun a planului de acțiune legat de Consensul european privind ajutorul umanitar, copreședinției Comisiei și Țărilor de Jos a Inițiativei privind principiile bunei practici în domeniul ajutorului umanitar, precum și datorită activității Grupului de lucru al Consiliului privind ajutorul umanitar și ajutorul alimentar (COHAFA), grup înființat recent.

Grupul de lucru al Consiliului s-a constituit rapid drept un forum util de schimburi constante la nivel de politică în domeniu și a facilitat o coordonare mai strânsă între experții UE în ceea ce privește politica în domeniul ajutorului umanitar și strategiile operaționale. Rolul Grupului a fost major, întrucât a ajutat Comisia și statele membre să întreprindă o analiză comună pe chestiuni tematice, printre care ajutorul alimentar, dar și pe chestiuni geografice. Grupul a consolidat profilul și relevanța chestiunilor umanitare în cadrul altor organisme de lucru ale Consiliului, în special grupele de lucru geografice (de ex., Sri Lanka), Comitetul politic și de securitate (PSC) și Comitetul Reprezentanților Permanenți (COREPER) care, la rândul său, contribuie la lucrările Consiliului Afaceri Externe. În timp, acest lucru ar trebui să aibă drept rezultat o mai mare consecvență și coerență în aplicarea principiilor umanitare și a bunelor practici, astfel cum se evidențiază în Consensul european privind ajutorul umanitar.

Pentru Parlamentul European, anul 2009 a fost un an-cheie, în contextul alegerilor pentru o nouă adunare parlamentară și un nou Comitet pentru dezvoltare (DEVE). Comisia, prin intermediul ECHO, a stabilit cu rapiditate legături de colaborare strânse cu membrii Comitetului, în special cu președintele acestuia și cu noul Raportor permanent pentru ajutorul umanitar. În acest fel s-a dat un nou impuls relațiilor interinstituționale în probleme umanitare, ceea ce este de bun augur pentru viitor.