[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 30.11.2010

COM(2010) 713 final

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI CĂTRE COMITETUL ECONOMIC ȘI FINANCIAR

privind Mecanismul european de stabilizare financiară

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI CĂTRE COMITETUL ECONOMIC ȘI FINANCIAR

privind Mecanismul european de stabilizare financiară

INTRODUCERE

În luna mai 2010, Uniunea Europeană și statele membre din zona euro au instituit Mecanismul european de stabilizare, care constă din Mecanismul european de stabilizare financiară și Facilitatea europeană de stabilitate financiară, pentru a proteja stabilitatea financiară în UE, în contextul tensiunilor grave de pe piețele datoriei suverane din zona euro. Mecanismul european de stabilizare financiară (denumit în continuare „MESF”) a fost instituit prin Regulamentul (UE) nr. 407/2010[1] din 11 mai 2010 și reprezintă un pilon important al cadrului european pentru abordarea circumstanțelor excepționale actuale.

În conformitate cu articolul 9 alineatul (1) din regulament, Comisia transmite Comitetului economic și financiar și Consiliului, în termen de șase luni de la intrarea în vigoare a regulamentului și, după caz, la fiecare șase luni după acea dată, un raport referitor la punerea în aplicare a regulamentului și la menținerea circumstanțelor excepționale care au justificat adoptarea acestui regulament. În acest scop, Comisia adoptă prezenta comunicare.

Articolul 9 alineatul (2) din regulament subliniază că, atunci când este cazul, raportul este însoțit de o propunere de modificare a regulamentului, în vederea adaptării posibilității de a acorda asistență financiară, fără a afecta valabilitatea deciziilor deja adoptate. Cu toate acestea, Comisia este de părere că, în situația actuală și conform celor mai recente evoluții, modificarea regulamentului nu este necesară.

Caseta 1. Funcționarea MESF În esență, MESF reproduce, la nivelul UE-27, principiile de bază ale funcționării regulamentului existent privind balanța de plăți[2] aplicabil statelor membre din afara zonei euro. Atunci când mecanismul este activat, acesta permite Comisiei să împrumute de pe piețele financiare în numele Uniunii, sub acoperirea unei garanții implicite de la bugetul UE. Comisia împrumută apoi fondurile respective statului membru beneficiar. Acest aranjament special de creditare implică absența unor costuri aferente serviciului datoriei pentru Uniune. Dobânzile și capitalul împrumutului sunt rambursate integral de către statul membru beneficiar, prin intermediul Comisiei. Bugetul UE garantează rambursarea obligațiunilor printr-o linie p.m., în caz de neplată de către debitor. MESF face parte dintr-o „plasă de siguranță” mai amplă. Pe lângă acest mecanism, pentru statele membre din zona euro sunt disponibile Facilitatea europeană de stabilitate financiară (FESF), de exemplu fondurile garantate de statele membre din zona euro, precum și finanțarea din partea Fondului monetar internațional. Statele membre din afara zonei euro sunt, de asemenea, eligibile pentru asistență, în conformitate cu regulamentul privind balanța de plăți. MESF și FESF pot fi activate doar ca urmare a depunerii unei cereri de asistență financiară de către statul membru în cauză și doar după ce s-a convenit cu Comisia în privința unui program de ajustare macroeconomică, care încorporează condiții stricte, în colaborare cu BCE. |

1. PUNEREA ÎN APLICARE A REGULAMENTULUI

În urma adoptării Regulamentului nr. 407/2010, Uniunea Europeană a luat măsurile necesare pentru a permite o utilizare rapidă și fără probleme a FESF. Aceste acțiuni au cuprins: (i) adaptările bugetare necesare și (ii) o modernizare a capacității Comisiei de a obține fonduri de pe piețele financiare.

Acțiuni întreprinse cu referire la bugetul UE

Acțiunile întreprinse cu referire la bugetul UE includ: (i) crearea unei linii bugetare pentru garanția oferită de UE la împrumuturile Uniunii contractate pentru asistență financiară în cadrul MESF și (ii) o revizuire a estimării marjei disponibile în cadrul plafonului resurselor proprii.

Crearea unei noi linii bugetare

A fost creată o structură bugetară corespunzătoare pentru încadrarea acoperirii furnizate de la bugetul UE pentru eventuale operațiuni de asistență financiară efectuate în cadrul MESF[3] [4].

În condiții normale, asistența financiară în cadrul MESF nu ar implica niciun fel de cheltuieli bugetare (datorita naturii sale back-to-back ). Aceste cheltuieli ar putea apărea doar în cazul foarte puțin probabil în care un stat membru beneficiar nu și-ar îndeplini obligațiile de plată. Structura include o nouă linie bugetară (01 04 01 03) pentru garanția oferită de UE la împrumuturile Uniunii contractate pentru asistență financiară în cadrul MESF. Linia bugetară poartă o mențiune simbolică (p.m. – pro memoria ). Comisia se va asigura că obligațiile legale față de deținătorii de obligațiuni sunt îndeplinite în timp util și poate propune, dacă este necesar, punerea la dispoziție a creditele necesare prin această linie bugetară[5].

A fost creată de asemenea o nouă linie bugetară corespunzătoare (linia 802) pe partea de venituri, pentru a permite contabilizarea oricărei eventuale rambursări efectuate ulterior unei neplăți inițiale, sau a oricăror alte venituri generate în contextul garanției oferite de UE.

Revizuirea estimării privind marja disponibilă

Regulamentul nr. 407/2010 limitează volumul creditelor restante sau al liniilor de credit la marja disponibilă în cadrul plafonului resurselor proprii (RP). Într-adevăr, decizia privind resursele proprii limitează posibilitățile bugetului UE de a apela la plățile din resursele proprii ale statelor membre la echivalentul a 1,23 % din venitul național brut (VNB) al UE. Pentru a avea certitudinea că Comisia va putea solicita mărirea plafonului RP al statelor membre în caz de neefectuare a unei plăți garantate, totalul combinat al (i) plafonul cadrului financiar multianual (CFM) pentru creditele de plată (sau creditele de plată autorizate prin bugetul anual, în cazul în care acestea se cunosc deja) și (ii) al valorii totale a rambursărilor datorate garantate (principal + dobândă) nu trebuie să depășească 1,23 % din VNB al UE, în orice exercițiu bugetar dat.

La momentul adoptării regulamentului, s-a estimat că, prin gestionarea atentă a graficelor de rambursare, un volum de până la 60 miliarde EUR destinat MESF ar putea fi încadrat în plafonul RP, pe lângă volumul de 35 miliarde EUR care rămâne disponibil în cadrul Facilității privind balanța de plăți[6].

Marja disponibilă în cadrul plafonului OR a fost recent reevaluată pe baza celor mai recente date macroeconomice. Nu există niciun motiv pentru a schimba evaluarea de bază, care concluzionează că, printr-o gestionare atentă a graficelor de rambursare, atât MESF cât și facilitatea pentru balanțele de plăți se încadrează încă pe deplin în limitele plafonului OR.

Acțiuni întreprinse în legătură cu capacitatea Comisiei de a atrage fonduri

Acțiunile întreprinse în legătură cu capacitatea Comisiei de a atrage fonduri au inclus (i) o revizuire a Euro Medium Term Note Programme (EMTN) și (ii) o confirmare a valorii maxime a ratingului de investiții al Comisiei.

Programul EMTN revizuit

Uniunea Europeană și Euratom au emis note în cadrul Programului EMTN în scopul de a finanța: (i) împrumuturi pentru balanța de plăți; (ii) asistență macrofinanciară acordată țărilor terțe în conformitate cu articolele 212 și 213 din Tratatul privind funcționarea UE și (iii) împrumuturile Euratom pentru upgrade-uri în materie de siguranță a centralelor nucleare.

În așteptarea unei posibile intensificări a activității de împrumut a UE, datorată instituirii MESF, prospectul programului EMTN ( Programme Offering Circular ) a fost modificat în consecință și valoarea programului a fost majorată cu 60 miliarde EUR, ajungându-se la un total de 80 de miliarde EUR. Dacă va fi necesar, programul EMTN poate fi imediat majorat la 110 miliarde EUR.

Confirmarea ratingului AAA acordat UE

După instituirea MESF, principalele agenții de rating au confirmat ratingul AAA acordat notelor emise de UE și Euratom, aplicând în același timp aceste evaluări programului EMTN majorat[7].

Există multe caracteristici importante, care au permis confirmarea ratingului AAA acordat UE. În primul rând, UE și-a luat angajamentul irevocabil de a-și respecta obligațiile legale față de creditorii săi. În al doilea rând, Comisia Europeană are dreptul să recurgă la resursele statelor membre pentru a se asigura că, în orice moment, există suficiente venituri bugetare pentru a acoperi toate cheltuielile obligatorii, inclusiv serviciul datoriei. În fine, statele membre sunt obligate prin lege să echilibreze bugetul UE, inclusiv serviciul datoriei.

Practicile de gestionare a datoriei aplicate de UE creează un profil al serviciului datoriei (plata principalului și a dobânzii) care nu depășește marja fiscală reprezentată de diferența dintre plafonul RP și plățile bugetare anuale. Perspectivele UE sunt stabile, reflectând așteptările conform cărora nu se va înregistra nicio modificare de fond a factorilor-cheie care stau la baza ratingului. Principalele agenții de rating estimează că, datorită sprijinului solid primit din partea statelor membre și mecanismelor de protecție a serviciului datoriei existente, UE își va păstra probabil ratingul extrem de ridicat.

2. EVALUAREA CIRCUMSTANȚELOR CARE LEGITIMEAZĂ MENȚINEREA MESF

Criza financiară a avut un puternic impact asupra finanțelor publice din statele membre, care s-a manifestat prin luarea de măsuri de sprijin financiar destinate sectorului financiar, printr-un răspuns sub forma unei politici fiscale discreționare și prin funcționarea stabilizatorilor automați. Efectul combinat a fost o creștere puternică a deficitelor bugetelor publice și o creștere corespunzătoare a ratei datoriei publice raportată la PIB. În timp ce statele membre lucrează în prezent cu diligență la consolidarea propriilor finanțe publice, în conformitate cu angajamentele asumate în cadrul Pactului de stabilitate și creștere, pe piețele obligațiunilor suverane din zona euro au apărut tensiuni semnificative începând cu jumătatea anului 2009, după cum rezultă din creșterea semnificativă a decalajelor în materie de randament și de marje CDS, în special pentru statele membre periferice. În ciuda îmbunătățirilor survenite în săptămânile care au urmat anunțului referitor la crearea MESF și FESF, condițiile de piață s-au deteriorat din nou începând cu mijlocul lunii august, randamentul și marja CDS revenind la nivelurile înregistrate în mai 2010 în cazul statelor membre periferice. Ținând cont că emiterea de obligațiuni suverane în zona euro a continuat să fie supusă tensiunilor, se poate concluziona că circumstanțele de piață care au justificat crearea MESF persistă.

Statele membre se confruntă cu importante necesități de finanțare

Creșterea nivelului împrumuturilor ca urmare a crizei financiare s-a tradus prin necesități de finanțare sporite ale statelor membre. O mare parte a acestor necesități de finanțare au fost satisfăcute prin emiterea de titluri pe termen scurt. Privind în perspectivă, este prin urmare clar că guvernele UE vor continua să facă față unor provocări substanțiale în materie de finanțare în următorii ani.

La 21 noiembrie, Irlanda a solicitat asistență financiară din partea Uniunii Europene și a statelor membre din zona euro. În contextul unui program comun al UE/FMI, pachetul de asistență financiară pentru Irlanda va fi finanțat prin MESF și FESF, completate cu împrumuturi bilaterale care urmează să fie negociate de către statele membre ale UE.

Graficul 1: Necesități de refinanțare ale statelor membre din zona euro (în miliarde de euro, începând cu septembrie 2010) [pic] Surse: Bloomberg, calcule efectuate de CE |

În 2010, majoritatea statelor membre din zona euro au înregistrat deficite publice mari, care au condus la creșterea substanțială a emisiunilor totale de obligațiuni de stat denominate în euro și la creșterea ulterioară a datoriei publice. Această creștere generală a ofertei de obligațiuni suverane a sporit dificultățile în accesarea pieței pentru unii emitenți mai mici, ceea ce implică, de asemenea, persistența pe viitor a unui risc de refinanțare. Sumele care vor trebui atrase de pe piață în 2011 sunt în linii mari aceleași ca în 2010 și vor rămâne cel puțin la fel de ridicate timp de mai mulți ani. Graficul 1 prezintă volumul obligațiunilor suverane din zona euro restante la sfârșitul lunii septembrie și scadente în următorii 20 de ani.

În această situație, multe state membre au adoptat măsuri de consolidare fiscală care urmează să fie puse în aplicare în anii următori, cu scopul de a preveni sau încetini creșterea ulterioară a datoriei publice și a costurilor serviciului aferent. Cu toate acestea, necesitățile de refinanțare ale multor state membre vor rămâne probabil ridicate, deoarece impactul eforturilor de consolidare se va face simțit doar treptat.

Condițiile de emitere nu au revenit încă la normal

Graficul 2. Decalajul între randamentele obligațiunilor din zona euro pe zece ani, în raport cu bundul german [pic] Surse: Bloomberg, calcule efectuate de CE |

Tensiunile de pe piața obligațiunilor suverane din zona euro au determinat niveluri record ale decalajului între randamentele obligațiunilor emise de anumite state membre. În luna mai 2010, acesta era cuprins între 25 și 965 de puncte de bază în raport cu bundul german, un decalaj fără precedent de la crearea monedei euro. După anunțarea instituirii MESF și FESF, decalajele au scăzut temporar, dar apoi s-au extins din nou (a se vedea graficul 2).

Graficul 3. Achiziții în cadrul Programului de achiziționare de obligațiuni garantate al BCE (Covered Bond Purchase Programme – CBPP) și în cadrul Programului pentru piața valorilor mobiliare (Securities Market Program – SMP) în 2010 (în miliarde EUR) [pic] Surse: BCE, calcule efectuate de CE |

În afară de continuarea utilizării operațiunilor de politică monetară, cum ar fi programul de achiziționare de obligațiuni garantate ( Covered Bond Purchase Programme – CBPP) și măsurile sporite de sprijinire a creditării, tensiunile pe piața obligațiunilor suverane din zona euro a determinat lansarea de către BCE a Programului pentru piața valorilor mobiliare ( Securities Market Program – SMP) în mai 2010[8], pentru a „asigura profunzime și lichiditate în acele segmente de piață care au fost disfuncționale” și a restabili „un mecanism adecvat de transmitere a politicii monetare”. BCE a efectuat intervenții pe piețele titlurilor de creanță atât publice cât și private din zona euro, prin achiziționarea de obligațiuni de stat aparținând anumitor state membre (a se vedea graficul 3). Impactul monetar al acestor achiziții de obligațiuni este anulat prin efectuarea unor operațiuni de absorbție a lichidităților, astfel încât orientarea politicii monetare să nu fie afectată.

Până la 8 noiembrie 2010, BCE cumpărase obligațiuni de stat din zona euro în valoare de aproximativ 64,2 miliarde EUR în cadrul SMP (defalcarea pe categorie/țara de achiziții nu este făcută publică). BCE a redus în timp amploarea intervențiilor sale, neachiziționând sau achiziționând puține obligațiuni în perioada iulie-septembrie. Cu scopul de a calma instabilitatea care se înregistrează din nou pe piețele de obligațiuni, BCE și-a intensificat recent și în mod temporar achizițiile de obligațiuni de stat, cumpărând obligațiuni în valoare de aproximativ 2 miliarde EUR în săptămâna încheiată la 1 octombrie, precum și o cantitate suplimentară în valoare de 711 milioane EUR în săptămâna încheiată la 5 noiembrie.

Concurența în materie de finanțare de piață va rămâne probabil intensă

Necesitățile sporite de refinanțare ale guvernelor statelor membre vor coincide în anii următori cu necesitățile de refinanțare similare din sectorul bancar și sunt de natură să asigure o concurență intensă în materie de finanțare de piață. Presiunea semnificativă legată de necesitățile de refinanțare va fi resimțită până la sfârșitul anului 2012, valoarea datoriilor bancare UE care vor trebui finanțate în următoarele 24 de luni atingând aproximativ 1 800 miliarde EUR. Această presiune pe termen scurt poate fi explicată parțial prin condițiile favorabile în materie de rată a dobânzii la datoria pe termen scurt și prin refinanțarea semnificativă a obligațiunilor bancare, inclusiv a celor garantate de stat[9] (a se vedea graficele 4, 5, și 6). Un factor suplimentar ar putea fi creșterea necesităților de finanțare ca urmare a eforturilor de recapitalizare aflate în curs de desfășurare.

Graficul 4. Structura scadențelor obligațiunilor emise de băncile UE (în miliarde EUR, pe perioade de 12 luni, începând cu 1 iulie 2010) | Graficul 5. Structura scadenței datoriei băncilor UE în % din datoria totală (începând cu 1 iulie 2010) |

[pic] |

Surse: FMI; calcule efectuate de serviciile CE | Surse: FMI; calcule efectuate de serviciile CE |

Calculele efectuate de serviciile Comisiei indică faptul că este de așteptat ca valorile de vârf ale datoriei bancare garantate de stat să ajungă la scadență în perioada cuprinsă între al patrulea trimestru al anului 2011 și al doilea trimestru al anului 2012. Compararea graficelor 5 și 6 ilustrează strânsa corelație dintre structurile scadențelor celor două tipuri de datorie bancară (generală și garantată) și subliniază perioadele care vor fi cele mai dificile în lunile și anii următori.

Graficul 6: Structura scadențelor emisiunilor bancare de titluri de creanță cu garanție de stat ale băncilor UE

Valoare (în miliarde EUR) | Număr de obligațiuni |

[pic] | [pic] |

Notă: Se consideră că toate obligațiunile expiră la data scadenței. Nu este luată în calcul nicio rambursare intermediară. Surse: Bloomberg; calculele serviciilor Comisiei. |

În același timp, preocupările legate de riscul suveran au indus o „cursă către calitate”, determinând un declin potențial al cererii de obligațiuni emise de către economiile cu risc ridicat. Acest lucru ar putea genera concurență între emitenții de obligațiuni bancare suverane cu risc ridicat și cei cu rating AAA, atâta timp cât garanțiile vor rămâne în vigoare[10]. Deși schemele de garantare aflate încă în vigoare vor expira la 31 decembrie 2010[11], Comisia ar putea decide prelungirea acestora până la sfârșitul lunii iunie 2011 (unele scheme au fost deja prelungite) și, eventual, dincolo de această dată, dacă se consideră necesar. În acest răstimp, va fi probabil susținută o concurența severă pe piață, nu numai în privința calității, ci și a cantității. Concurența va fi deosebit de acerbă în perioada până la sfârșitul anului 2012 și din nou în 2014, deoarece emisiunile de titluri de creanță cu scadențe de 1-3 ani (majoritatea) și 5 ani vor ajunge la scadență pe ambele fronturi.

CONCLUZII

Situația pieței impune menținerea unei „plase de siguranță”

Prezenta comunicare descrie câteva dintre provocările cheie pentru guvernele statelor membre în ceea ce privește finanțarea deficitelor bugetare, ca urmare a crizei financiare și a tensiunilor provocate pe piața datoriei suverane. Mecanismul european de stabilizare financiară a fost creat ca răspuns la necesitatea de a dispune de un instrument politic care să contribuie la asigurarea stabilității financiare în UE și zona euro, prin atenuarea preocupărilor pieței cu privire la capacitatea UE de a face față unei crize severe a datoriei suverane.

Reformele fiscale ambițioase, sprijinite de ajutorul financiar extern obținut prin intermediul unui program de redresare macroeconomică au ajutat, în cazul Greciei, la limitarea efectelor celor mai devastatoare ale turbulențelor de pe piață. Cu toate acestea, riscurile suverane rămân ridicate, deoarece piețele continuă să se concentreze asupra viabilității finanțelor publice, iar anumite state membre se confruntă cu un acces limitat la finanțare și cu creșterea costurilor.

În acest context, în ultimele luni pare să fi avut loc o schimbare în percepția investitorilor, în timp ce acum se așteaptă ca tensiunile de pe piețele datoriei suverane să persiste pentru o perioadă mai lungă. Această revizuire a așteptărilor investitorilor reflectă nu doar amploarea redresării bugetare necesare în anumite state membre, dar și perspectiva unei redresări economice relativ treptate și a unui sector bancar a cărui fragilitate va persista.

Au fost instituite mecanisme naționale și supranaționale de protecție - inclusiv MESF și FESF - pentru a preveni contagiunea și a oferi o linie de apărare fundamentală. Dar aceste măsuri sunt temporare și trebuie să fie combinate cu măsuri suplimentare de politică, pentru a reconstrui reziliența sistemului financiar și a restabili funcționarea normală a pieței. Actualele circumstanțe excepționale justifică nu numai crearea, dar și menținerea pentru moment a acestor mecanisme, după cum demonstrează recenta solicitare din partea Irlandei pentru acordarea de sprijin în cadrul MESF. Retragerea prea timpurie sau prea bruscă a acestor mecanisme de protecție ar putea declanșa reacții puternice pe piață și ar putea redeclanșa o criză a datoriei suverane.

În acest context, Comisia concluzionează că evenimentele excepționale și circumstanțele care au justificat adoptarea Regulamentului nr. 407/2010 de instituire a unui mecanism european de stabilizare financiară sunt încă prezente și că mecanismul trebuie, prin urmare, menținut.

[1] Regulamentul (CE) nr. 407/2010 al Consiliului din 11 mai 2010 de instituire a unui mecanism european de stabilizare financiară (JO L 118, 12.5.2010, p. 1).

[2] Regulamentul (CE) nr. 332/2002 al Consiliului din 18 februarie 2002 de înființare a unui mecanism de asistență financiară pe termen mediu pentru balanțele de plăți ale statelor membre (JO L 53, 23.2.2002, p. 1).

[3] Bugetul rectificativ nr. 5 pentru anul 2010, care acoperă crearea structurii bugetare pentru Mecanismul european de stabilizare financiară, a fost adoptat de autoritatea bugetară la 22 septembrie 2010. Proiectul Comisiei de modificare a Scrisorii nr. 2/2011, care include de asemenea aceste modificări în proiectul de buget pentru 2011 a fost prezentat autorității bugetare la 11 octombrie 2010.

[4] Există deja o structură similară pentru Facilitatea pentru balanța de plăți a statele membre din afara zonei euro.

[5] În caz de nerespectare a obligațiilor de plată, Comisia va mobiliza mai întâi suma necesară achitării datoriei din propriile rezerve de numerar și, în cazul în care acestea nu sunt suficiente, va atrage resurse suplimentare în numerar din partea statelor membre pe baza articolului 12 din Regulamentul nr. 1150/2000/CE, Euratom al Consiliului din 22 mai 2000 de aplicare a Deciziei 2007/436/CE, Euratom privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților. Într-o a doua etapă, Comisia va propune includerea în buget a avansului în numerar.

[6] O sumă suplimentară de 15 miliarde EUR a fost deja alocată în conformitate cu regulamentul BDP cu titlul de ajutor financiar extern pentru Letonia, Ungaria și România.

[7] A se vedea, de exemplu, comunicarea Standard&Poor din 30 iunie 2010.

[8] Decizia Băncii Centrale Europene din 14 mai de instituire a unui program privind piețele titlurilor de valoare (BCE/2010/5) (2010/281/UE).

[9] Volumul mare cumulat al obligațiunilor emise de către bănci în perioada următoare crizei demonstrează că aproximativ 50% din obligațiunile restante la momentul prezent vor ajunge la scadență în următorii trei ani.

[10] Aproximativ 86 % din datoriile bancare garantate de stat emise în perioada octombrie 2008 - decembrie 2009, în valoare de aproximativ 600 de miliarde EUR, au primit ratingul AAA. O parte semnificativă a acestora va ajunge la scadență în 2012.

[11] Acest lucru ar însemna că, în caz de refinanțare sau de emitere de noi obligațiuni, acestor titluri de creanță li s-ar transfera ratingul băncilor emitente și nu ratingul garanților suverani.