RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 120/82

Avizul Comitetului Economic și Social European privind migrația și dezvoltarea: șanse și provocări

(2008/C 120/18)

În sesiunea plenară din 16 februarie 2007, Comitetul Economic și Social European a hotărât să elaboreze un aviz, în conformitate cu articolul 29 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, cu privire la

Migrație și dezvoltare: șanse și provocări.

Secțiunea pentru relații externe, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 3 octombrie 2007. Raportor: dl Sukhdev Sharma.

În cea de-a 440-a sesiune plenară, care a avut loc la 12 și 13 decembrie 2007 (ședința din 12 decembrie 2007), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 125 voturi pentru, 0 voturi împotrivă și 5 abțineri.

1. Rezumat

1.1 Prezentul aviz din proprie inițiativă cuprinde sugestii politice cu privire la chestiuni care țin de domeniile puternic interconectate ale migrației și dezvoltării.

1.2 Dacă se concentrează pe exemple și sugestii practice și pe potențiale acorduri de cooperare reciproc avantajoase, migrația poate fi privită ca un „instrument de dezvoltare”. Prin introducerea unor măsuri specifice, Comitetul dorește să mute dezbaterea de la nivelul politicilor la cel al planificării.

1.3 Cea mai bună metodă de punere în aplicare a politicilor de migrație și dezvoltare este prin facilitarea transferurilor de fonduri trimise de migranți (3.4-3.8) cu scopul de a crește nivelul veniturilor destinatarilor și, eventual, poate prin reglementarea fluxurilor migratoare astfel încât să favorizeze țările cele mai puțin dezvoltate sau anumite sectoare cu venituri reduse din țările în curs de dezvoltare (4.2). Grație conceptului de co-dezvoltare, devine posibilă canalizarea transferurilor de fonduri private înspre proiecte de infrastructură de care să beneficieze publicul larg (5.1-5.2). Alte forme de co-dezvoltare implică organizațiile din diaspora în mobilizarea resurselor umane sau a resurselor financiare pentru investiții străine directe, transferuri de cunoștințe și tehnologie și transferuri sociale și culturale (5.3-5.8). Politicile de migrație și dezvoltare pot contribui la atenuarea efectelor negative ale exodului de creiere prin crearea de „trusturi de creiere” și prin facilitarea modelelor de migrație circulară și virtuală (6.2-6.6.4). În sfârșit, Comitetul este de părere că politicile de migrație și dezvoltare pot avea succes numai prin includerea lor în alte domenii politice relevante și cu asigurarea coerenței acestor politici (7.1-7.3).

1.4 Prezentul aviz completează Avizul Comitetului privind politica comunitară în domeniul imigrației și al cooperării cu țările de origine pentru promovarea dezvoltării, pentru care raportor a fost dl Pariza Cataños (1). În afară de aceasta, avizul susține Comunicarea Comisiei „Migrația circulară și parteneriatele pentru mobilitate încheiate de Uniunea Europeană cu țări terțe” (2).

2. Migrație și globalizare

2.1 Procesul de globalizare a condus la libera circulație a capitalurilor, mărfurilor și serviciilor. Circulația persoanelor rămâne însă domeniul cel mai restricționat al globalizării. Pentru a permite economiilor mai puțin dezvoltate să profite mai mult de creșterea economică generată de globalizare, ar trebui să se acorde mai multă atenție îmbunătățirii liberei circulații a persoanelor. Prezentul aviz se înscrie în curentul de gândire conform căruia migrația reprezintă, pentru țările în curs de dezvoltare, o șansă de a participa într-un mod mai echitabil la economia globalizată a zilelor noastre. Migrația poate într-adevăr să reducă inegalitățile; cu toate acestea, ea nu trebuie privită ca un substitut pentru ajutoarele tradiționale pentru dezvoltare.

2.2 Crearea unui concept care consideră migrația o legătură între globalizare și dezvoltare se bazează pe două considerente. În primul rând, tendințele demografice ne arată că penuria de forță de muncă deja existentă în țările UE va deveni probabil și mai acută în viitorul apropiat, în special în cadrul sectoarelor serviciilor cu utilizare intensivă a forței de muncă. În al doilea rând, estimările Băncii Mondiale arată că o migrație bine gestionată ar putea genera în viitorul apropiat o asistență monetară semnificativă sub formă de fonduri transferate de migranți către populația țărilor sărace (3). Fluxurile de fonduri transferate de către migranți în interiorul țărilor OCDE, dar și dinspre țări OCDE către țări în curs de dezvoltare sau chiar între țări în curs de dezvoltare sunt în continuă creștere (4). În aceste condiții, migrația internațională poate constitui un element important pentru realizarea obiectivelor de dezvoltare ale mileniului. Fondurile transferate de către migranți, precum și conceptele de co-dezvoltare și de migrație circulară prezintă un important potențial pentru dezvoltare. Mai mult, acest potențial este stimulat de nevoile pieței muncii din Europa Occidentală.

2.3 Prezentul aviz subliniază necesitatea de a aborda politicile de migrație și dezvoltare într-o manieră bine elaborată, cuprinzătoare și integrată, astfel încât toate părțile să aibă de câștigat din acest proces.

2.4 O astfel de abordare recunoaște dezechilibrul dintre impactul pozitiv și cel negativ al migrației asupra țărilor în curs de dezvoltare și abordează factorii costuri și beneficii în mod corespunzător. În timp ce, în unele țări, migrația atenuează presiunea reprezentată de suprapopulare și de șomaj, iar exportul deliberat de forță de muncă calificată creează peste hotare surse potențiale de transferuri de fonduri către țările de origine, de investiții străine directe și de transferuri de cunoștințe, în alte țări, exodul continuu al resurselor umane pune serioase piedici în calea dezvoltării. În consecință, o migrație bine gestionată potențează efectele pozitive ale migrației, atenuându-i, în același timp, impactul negativ.

2.5 Comitetul subscrie evaluărilor realizate de unele dintre cele mai importante organizații internaționale pentru dezvoltare — Banca Mondială, Departamentul Britanic pentru Dezvoltare Internațională, precum și Oxfam; toate aceste evaluări au subliniat potențialul de dezvoltare al migrației internaționale, în sensul reducerii sărăciei și al unei dezvoltări economice durabile în țările de origine. Fondurile transferate de migranți către țările de origine au ca rezultat o creștere importantă a veniturilor familiilor beneficiare și constituie un puternic instrument de reducere a sărăciei pe termen scurt, iar, în cazul unei gestionări atente, chiar și de dezvoltare durabilă pe termen lung. Dezvoltarea durabilă este, de altfel, susținută prin concepte care țin de „co-dezvoltare”, cum ar fi activitățile filantropice ale diasporei, transferurile sociale, transferurile de cunoștințe, precum și rețelele economice transnaționale.

2.6 Punctul forte al unor politici de migrație și dezvoltare bine gestionate ar trebui să fie capacitatea lor de a proteja țările vulnerabile — majoritatea acestora țări din Africa Subsahariană — de constrângerile pe care migrația le exercită asupra dezvoltării. Țările în curs de dezvoltare care profită cel mai puțin de pe urma transferurilor de fonduri și a activităților filantropice sunt în general și cele care suportă cele mai ridicate costuri legate de migrație, prin pierderea unei forțe de muncă înalt calificate și talentate. Problemele legate de emigrarea necontrolată pot fi remediate, într-o oarecare măsură, prin modele de migrație circulară și de migrație virtuală. Politicile de migrație și dezvoltare pot ține seama de nevoile și particularitățile sectoarelor deosebit de expuse, cum ar fi sectorul educației sau al asistenței medicale. Dacă nu se instituie regimuri stricte de migrație care să împiedice pierderea personalului calificat din domeniul sănătății în zonele cele mai afectate de virusul HIV/SIDA, orice alte eforturi de dezvoltare riscă să nu fie durabile. Parteneriatele bilaterale și regionale privind migrația dintre țările de destinație și țările de origine pot juca un rol important în protejarea acestor sectoare, care sunt esențiale pentru eforturile de dezvoltare.

2.7 Comitetul a remarcat că migrația afectează profund atât țările de origine, cât și pe cele de destinație, în mai multe moduri. Unele pot fi identificate abia la ani de zile după ce a început fluxul migrator. O problemă din ce în ce mai îngrijorătoare este cea a copiilor migranților care rămân în țările de origine, în special a perspectivelor lor în materie de sănătate și de educație într-o familie monoparentală. La scara societății, zonele afectate de migrație prezintă semnele unui dezechilibru în proporția numărului de bărbați și femei, ceea ce va afecta cu siguranță condițiile socio-economice generale de dezvoltare pe termen lung. Toate aceste preocupări trebuie luate în considerare la planificarea și punerea în aplicare a politicilor internaționale privind migrația.

2.8 Comitetul insistă asupra interdependenței socio-economice care există între țările gazdă și țările de origine. Migranții care reușesc din punct de vedere economic în țările gazdă au tendința să transfere sume mai mari către țara de origine. Similar, migranții bine integrați din punct de vedere social au un impact potențial mai mare asupra co-dezvoltării țării lor de origine, prin activități filantropice, transferuri sociale și migrație circulară și virtuală, decât migranții mai puțin integrați. În consecință, țările gazdă trebuie să țină seama de factorii de prevenire a „irosirii creierelor”: aceștia variază de la mai buna integrare socială în general, la egalitatea de plată pentru aceeași muncă și la îmbunătățirea condițiilor de lucru, incluzând accesul la sindicate și reglementarea statutului juridic adesea problematic al migranților. O astfel de abordare maximizează contribuția migranților la societățile-gazdă și, în plus, le sporește potențialul de dezvoltare.

2.9 O interdependență similară există și între conceptele destinate limitării migrației clandestine. Migrația clandestină are efecte negative asupra țărilor de destinație, din cauza legăturii sale strânse cu exploatarea ilegală a forței de muncă. Ea constituie un pericol și pentru migranți (pentru cei clandestini), întrucât îi pune într-o poziție inferioară în cadrul unor relații de exploatare periculoase, expunându-i unor condiții de muncă foarte grele, cu prea puține garanții în materie de sănătate sau siguranță. Mai mult, migrația clandestină are consecințe negative asupra dezvoltării: șansele de integrare ale migranților clandestini în țara gazdă sunt foarte reduse, iar costurile ridicate ale unei astfel de migrații reduc perspectivele de transferuri de fonduri către țările de origine. Cu toate acestea, reglementarea statutului migranților fără documente legale rămâne o exigență de natură umană și în același timp o necesitate economică și socială. Încurajarea posibilităților de emigrare legală mărește contribuția potențială a migrației la dezvoltare, reducând în același timp nevoia migranților de a recurge la organizații criminale implicate în contrabandă și în traficul de ființe umane. În concluzie, migrația legală minimizează exploatarea.

2.10 Comitetul recunoaște faptul că migrația sud-sud reprezintă cea mai răspândită formă de migrație internațională. Țările vecine sau regiunea cea mai apropiată sunt cele mai frecvente destinații alese de migranții internaționali (5). Mai mult, dacă luăm în considerare faptul că migrația implică asumarea unor riscuri și necesită resurse financiare, competențe și rețele specifice, devine evident că, în special în rândul persoanelor celor mai sărace, mișcările din interiorul granițelor naționale sunt de departe forma predominantă de migrație (6). Așadar, o abordare globală a politicii de migrație și dezvoltare trebuie să ia în considerare și impactul potențial al migrației de la nivel intern și regional asupra reducerii sărăciei și dezvoltării economice.

2.11 Comitetul îndeamnă statele membre să aplice standardele codificate de Convenția internațională privind protecția drepturilor tuturor lucrătorilor migranți și ale membrilor familiilor acestora (1990).

3. Migrația și reducerea sărăciei — favorizarea transferurilor de fonduri către țările de origine

3.1 Comitetul recunoaște potențialul pentru dezvoltare reprezentat de fondurile trimise de către migranți familiilor lor rămase în țara de origine. Cercetările existente sugerează că sumele trimise de migranți au ca rezultat o creștere directă a veniturilor destinatarilor, prin urmare o reducere a sărăciei.

3.2 Cu toate acestea, o proporție nespecificată, dar semnificativă a acestor fonduri (între o treime și două treimi) este transferată pe căi informale, ceea ce are consecințe negative atât pentru migrant și destinatar, cât și pentru țara gazdă și țara de origine. Lipsa de concurență între furnizorii de servicii financiare din sectorul informal face ca atât migranții, cât și destinatarii transferurilor să fie nevoiți să accepte costuri de tranzacție ridicate, care diminuează și ele venitul migranților. În țările în curs de dezvoltare cu o slabă infrastructură financiară, sumele transferate de migranți reprezintă o sursă esențială de valută, iar atunci când transferul are loc prin instituțiile bancare oficiale se constată o mai bună dezvoltare financiară prin creșterea globală a nivelurilor depozitelor și creditelor intermediate de sectorul bancar local (7). Fondurile transferate de migranți generează astfel o dezvoltare macroeconomică pozitivă. Țările gazdă au tendința de a asocia sectorul bancar informal cu preocupări legate de securitate; spălarea banilor sau finanțarea organizațiilor teroriste se produc de cele mai multe ori prin intermediul metodelor de tranzacționare financiară informale.

3.3 Există numeroase motive pentru care migranții aleg adesea să transfere banii pe căi ilegale în loc să recurgă la serviciile bancare oficiale. Un mare număr de migranți aleg căile ilegale pentru a transfera bani, deoarece furnizorii oficiali de servicii sunt prea costisitori, lucrează prea încet, au proceduri mult prea birocratice sau pur și simplu nu sunt accesibili. De asemenea, adesea migranții nu au încredere în instituțiile bancare din țările lor de origine sau se tem de fluctuațiile ratei de schimb. Mulți destinatari săraci, mai ales cei care trăiesc în zone rurale izolate, nu au acces fizic la servicii sau infrastructuri bancare. Un număr și mai mare de destinatari nu-și pot permite să plătească taxele necesare pentru a păstra activ un cont bancar. Taxele pe transferurile de fonduri afectează în mod disproporționat familiile cu venituri reduse, care trimit regulat sume mici de bani. Pentru migranții fără documente, serviciile bancare sunt inaccesibile, deoarece aceștia nu pot furniza documentele necesare pentru deschiderea unui cont.

3.4 Comitetul încurajează statele membre, Comisia, Parlamentul și Consiliul să ia în considerare următoarele inițiative pentru a încuraja dezvoltarea:

3.4.1 Instituțiile bancare din țările de origine ar trebui să pună conturi de economii în valută la dispoziția migranților care trăiesc și lucrează în străinătate.

3.4.2 Ar trebui să se asigure accesul familiilor cu venituri mici la serviciile bancare prin oferirea unor comisioane bancare abordabile. De asemenea, accesul la serviciile bancare trebuie oferit și comunităților în care nu există o infrastructură bancară, de exemplu, prin asocierea serviciilor bancare unor servicii cu o acoperire mai largă, cum ar fi rețelele de poștă, de vânzare cu amănuntul sau cooperativele de credit. Reducerea comisioanelor bancare nu trebuie însă în nici un caz compensată prin impunerea unei rate de schimb defavorabile, de care să beneficieze numai instituția bancară.

3.4.3 Trebuie încurajată concurența între furnizorii de servicii de transfer de fonduri, pentru reducerea costurilor de transfer. ONG-urile și autoritățile publice din țările gazdă pot încuraja la rândul lor concurența, prin difuzarea informațiilor comparative privind tarifele furnizorilor de servicii. Pagina web www.sendmoneyhome.org este o măsură exemplară în acest sens. Societatea civilă, în colaborare cu instituțiile financiare, ar trebui, de asemenea, să faciliteze acțiuni de formare pentru migranți în domeniul cunoștințelor financiare de bază.

3.4.4 Perfecționarea tehnologiei bancare în țările de origine ar putea duce la o reducere a costurilor de tranzacționare, o mai mare rapiditate în efectuarea transferurilor și o securitate sporită a tranzacțiilor. Utilizarea tehnologiei informației prin satelit în zonele izolate, pentru o mai bună gestionare a transferurilor, precum și pentru transferurile bancare electronice, ar crește și mai mult eficiența. Introducerea cardurilor de debit sau a serviciilor de telefonie mobilă complementare reprezintă o soluție inovatoare pentru a extinde accesibilitatea serviciilor bancare. Toate aceste măsuri de consolidare a capacităților necesită investiții care ar putea fi încurajate prin asistență oficială pentru dezvoltare sau prin parteneriate public-privat.

3.4.5 Cerințele stricte legate de identificarea personală îi descurajează pe migranții fără documente legale care doresc să deschidă un cont în bancă. Băncile ar trebui să elaboreze idei pentru a îmbunătăți accesul migranților fără documente legale la serviciile bancare. La rândul lor, statele membre ar trebui să prevadă introducerea unor modificări rezonabile aduse cadrului de reglementare al sectorului bancar, astfel încât să se faciliteze acest proces.

3.5 Diminuarea costurilor transferurilor de fonduri către țările de origine este un prim pas necesar pentru a mări impactul acestora asupra dezvoltării. Facilitarea circulației propriu-zise a acestor fonduri este o a doua etapă. Țările de destinație ar trebui, în consecință, să creeze parteneriate privind transferurile de fonduri de către migranți cu principalele țări de origine. Aceste parteneriate ar putea să faciliteze într-un mod adecvat accesul persoanelor sărace la instituțiile bancare, să consolideze capacitatea furnizorilor de servicii bancare de a facilita transferurile de fonduri de la migranți către țările de origine și să încurajeze utilizarea canalelor oficiale de transfer de fonduri.

3.6 Comitetul îndeamnă instituțiile bancare care operează din interiorul Uniunii Europene să dezvolte politici de servicii bancare care să traducă în fapte puternica lor responsabilitate socială și care să îndeplinească rolul crucial al băncilor în satisfacerea nevoilor migranților și ale familiilor acestora.

3.7 Comitetul susține cu tărie parteneriatele public-privat care includ inițiative pilot, pentru a pune transferurile de fonduri în slujba dezvoltării prin diminuarea costurilor și extinderea accesului la aceste tranzacții. Două modele exemplare sunt prezentate în continuare:

3.7.1 Asociația operatorilor de telefonie mobilă (GSM Association) și compania de plăți Mastercard au creat împreună un sistem care va permite migranților să depună bani în numerar pe cartelele telefoanelor mobile și să comande trimiterea unei sume către un număr de telefon mobil în străinătate, unde destinatarul primește un mesaj pe telefonul mobil care îl avertizează cu privire la sosirea banilor.

3.7.2 Banca Lloyds TSB, cu sediul în Regatul Unit, în colaborare cu banca indiană ICICI, permite cetățenilor indieni nerezidenți să transfere gratuit bani în India, cu condiția păstrării unei sume minime în contul lor de la banca ICICI.

3.8 În special în situații de conflict, de criză sau de catastrofe naturale, s-a demonstrat că fondurile transferate de emigranți constituie un mecanism eficace și rapid de a răspunde nevoilor refugiaților și victimelor din țările de origine. Organizațiile umanitare și cele care intervin în primele momente în situații de criză ar trebui să examineze posibilitatea includerii accesului la fondurile trimise de migranți în pachetele de intervenții și asistență prevăzute pentru astfel de situații.

4. Migrația și reducerea inegalităților — reglementarea fluxurilor migratoare regulate în favoarea regiunilor subdezvoltate

4.1 Deși transferurile private de fonduri au capacitatea de contribui la o reducere imediată a sărăciei în rândul beneficiarilor, impactul lor asupra dezvoltării este limitat de faptul că persoanele cele mai sărace au, în general, puține șanse să primească bani din străinătate. Spre deosebire de acestea, persoanele care își pot permite să suporte costurile inițiale ale migrației fac parte din pătura familiilor cu venituri mijlocii. În plus, transferurile de fonduri din străinătate au ca primă destinație țări de emigrație mari, care au o politică explicită de export de capital uman. Mai puțin de o treime din totalul fondurilor trimise de migranți este destinat țărilor celor mai puțin dezvoltate. Continuarea fluxului de fonduri din străinătate este condiționată în mod esențial de continuarea fluxului de migranți către exterior, fiind, așadar, vulnerabilă la schimbările politicilor de imigrație sau la modificările ritmului de dezvoltare economică al țărilor gazdă.

4.2 Pentru a amplifica impactul transferurilor de fonduri în materie de reducere a sărăciei și pentru a reduce în același timp inegalitățile existente, țările de destinație trebuie nu doar să gestioneze mai bine și să faciliteze transferurile în sine, așa cum s-a explicat mai sus, ci să gestioneze mai bine și fluxurile migratoare precedente. Restricțiile privind acceptarea migranților legali în țările de destinație vor avea, prin urmare, un impact negativ asupra fluxurilor de transferuri de fonduri către țările de origine. Țările de destinație pot, la rândul lor, să influențeze direcția fluxurilor de fonduri prin acordarea unui „statut preferențial” unor grupuri specifice de imigranți din anumite țări sau regiuni de origine. Acest lucru garantează că rețelele de migranți preexistente nu duc la distorsiuni regionale în anumite țări și la creșterea inegalităților din țările de origine. Astfel, țara gazdă sprijină în mod activ regiunile mai puțin dezvoltate din țările de origine și ajută, în felul acesta, la reducerea inegalităților. În sfârșit, o altă măsură pentru a garanta că transferurile de fonduri de către migranți sunt în beneficiul celor mai săraci constă în încurajarea migrației membrilor acestor familii cu venituri reduse și în facilitarea procesului de migrație a acestora.

5. Migrația și (co)-dezvoltarea

5.1 Co-dezvoltarea se referă la acele activități ale migranților care completează dezvoltarea, fără a i se substitui. Astfel de activități se caracterizează prin programarea bazată pe evaluarea necesităților, prin caracterul durabil, precum și prin capacitatea de a pune în legătură grupurile din diaspora cu comunitățile din țările de origine. O formă de co-dezvoltare de care beneficiază toți membrii comunității destinare, indiferent de nivelul veniturilor, sunt investițiile bazate pe transferurile de fonduri în sectorul educației și al serviciilor de bază din domeniul sănătății. În consecință, Comitetul sprijină integrarea transferurilor de fonduri de către migranți în inițiativele de co-dezvoltare.

5.1.1 O inițiativă exemplară este programul de cofinanțare în părți egale (matching fund programme). Fiecare sumă transferată de migranți în beneficiul dezvoltării comunitare în țara lor de origine este completată cu o sumă egală de către fiecare dintre partenerii instituționali ai programului (8). În mod ideal, partenerii provin din rândul organizațiilor de asistență pentru dezvoltare, care contribuie la programe cu propria expertiză managerială și cu personal cu experiență; acestea colaborează cu autoritățile locale, pentru a asigura durabilitatea programului. Aceste programe de cofinanțare în părți egale ar trebui făcute publice și ușor accesibile, prin intermediul unor platforme de informare, care să promoveze utilizarea canalelor bancare oficiale pentru transferul fondurilor. După identificarea programelor de cofinanțare în părți egale, trebuie incluși în acestea și parteneri „cu contribuție egală” din sectorul privat. AR trebui să se încurajeze în special companiile care angajează un număr semnificativ de migranți, precum și furnizorii de servicii financiare care facilitează transferurile de fonduri să participe și să-și asume responsabilitatea socială care le revine. Astfel de parteneriate public-privat au efecte benefice pentru toți participanții: impactul asupra dezvoltării crește datorită creșterii transferurilor colective de fonduri, iar companiile și băncile se bucură treptat de tot mai multă încredere din partea clienților lor. Cu toate acestea, Comitetul este conștient de faptul că o cooperare între țările de origine și țările gazdă trebuie să ia în considerare toate nivelurile: guvernele și autoritățile instituționale, dar și partenerii sociali și organizațiile societății civile. Astfel, dezvoltarea de practici și elaborarea de carte anticorupție ar împiedica extinderea practicilor de deturnare a fondurilor transferate.

5.2 Alte forme de co-dezvoltare se axează pe orientarea transferurilor de fonduri către activități antreprenoriale sau investiționale.

5.2.1 Țările de origine dispun de diferite modalități pentru a stimula creșterea globală a transferurilor de fonduri destinate co-dezvoltării: acestea variază de la scutirile de impozite pentru migranții care investesc la nivel local până la scutiri de taxe de import pentru investițiile întreprinderilor.

5.2.2 Comitetul încurajează instituțiile bancare și agențiile de dezvoltare să testeze programe-pilot care să pună în legătură transferurile de fonduri de către migranți și instituțiile care acordă micro-credite în țările în curs de dezvoltare.

5.2.3 Atât instituțiile bancare din țările de origine, cât și cele din țările gazdă ar trebui să fie încurajate să dezvolte parteneriate pentru transferurile de fonduri, pentru facilitarea vânzării combinate de servicii financiare complementare, de exemplu oferirea de mici credite pentru afaceri sau pentru locuințe în același timp cu serviciile de transferuri de fonduri.

5.2.4 Pentru a sprijini și dezvolta aceste activități, atât organismele de dezvoltare, cât și organizațiile societății civile ar trebui să informeze comunitățile de migranți din țările gazdă în legătură cu posibilitățile de investiții, să le furnizeze programe de formare antreprenorială și să faciliteze crearea de rețele care să pună în legătură migranții cu întreprinzătorii în căutare de capital din țările de origine. Întreprinzătorii migranți din țările gazdă și întreprinzătorii din țările de origine ar trebui puși în legătură prin intermediul unor rețele strategice de întreprinderi și dezvoltare.

5.3 Unele dintre măsurile menționate anterior necesită cooperarea organizațiilor din diaspora din țările gazdă. Rețeaua de legături dintre diaspora și țara de origine reprezintă în primul rând rezultatul eforturilor individuale sau ale unor grupuri care acționează din proprie inițiativă. Aceste rețele constituie o sursă majoră de investiții străine directe, transferuri de cunoștințe și de tehnologie, activități filantropice și transferuri de fonduri sociale și culturale. Ele pot juca un rol chiar și în procesele de pace și de reconstrucție. Cu toate acestea, țărilor celor mai puțin dezvoltate le lipsește capacitatea de a-i identifica pe migranții din străinătate și de a construi rețele cu scopul de a profita de aceste resurse pentru dezvoltare (transferuri de fonduri, investiții, competențe, cunoștințe).

5.4 În consecință, provocarea constă în consolidarea capacității organizațiilor din diaspora ai căror membri provin din țările cele mai puțin dezvoltate și în focalizarea dezvoltării asupra categoriilor de populație cu cele mai reduse venituri.

5.5 Procesul consolidării capacităților trebuie să țină seama de faptul că, în majoritatea cazurilor, comunitățile din diaspora sunt organizate informal și prea puțin structurată; structurile lor păstrează un specific național și funcționează potrivit unor dinamici proprii de interacțiune cu țara de origine.

5.6 Identificarea unor grupuri adecvate în rândul diasporei și consolidarea capacității acestora de a contribui la dezvoltarea țărilor de origine poate avea ca rezultat crearea unor „trusturi de creiere” (brain trust). Acestea pot fi realizate cu ajutorul programelor de capital uman care mobilizează migranți (sau descendenți ai acestora) în realizarea programelor de dezvoltare publice sau private. Astfel de programe beneficiază de competențele lingvistice și culturale ale persoanelor identificate și pun la dispoziția țărilor în curs de dezvoltare o serie de competențe nou dobândite, expertiză și contacte.

5.6.1 Un pas necesar în vederea inițierii eforturilor de consolidare a capacităților organizațiilor diasporei și ale țărilor de origine celor mai puțin dezvoltate îl reprezintă procesul de identificare și de organizare a acestor organizații și rețele. În consecință, Comitetul recomandă constituirea de registre voluntare ale migranților calificați rezidenți în țările gazdă, dar provenind din țări afectate de exodul de creiere, precum și ale întreprinderilor din țările gazdă conduse de migranți proveniți din țări în curs de dezvoltare mici și mijlocii.

5.6.2 Odată identificate, organizațiile din diaspora ar trebui să fie ajutate să ia contact cu țările de origine și să contribuie la dezvoltarea acestora. Țările de destinație și organizațiile internaționale de dezvoltare ar trebui să ofere platforme și forumuri, indemnizații de călătorie, burse și întâlniri de afaceri care să faciliteze acest proces.

5.6.3 Existența comunităților din diaspora nu garantează în mod automat un impact pozitiv asupra dezvoltării țării de origine. Condițiile și strategiile politice și socioeconomice din țările în curs de dezvoltare joacă un rol la fel de important, dacă nu chiar predominant. Chiar și în aceste condiții, organizațiile migranților ar trebui implicate mai mult, în general, în problemele legate de dezvoltare. De aceea, organizațiile pentru dezvoltare sunt invitate să stabilească contacte cu organizațiile migranților, pentru a discuta modalitățile utile de cooperare.

5.7 Comitetul sprijină instituirea unui fond special pentru migrație și dezvoltare pentru a sprijini desfășurarea activităților de dezvoltare menționate anterior.

6. Migrația și atenuarea efectelor exodului de creiere — crearea de trusturi de creiere și facilitarea migrației circulare și a migrației virtuale

6.1 Canalizarea deliberată a capitalului uman către exterior generează adesea consecințe economice pozitive pentru țările de origine. În multe dintre ele, migrația internațională reduce presiunea reprezentată de suprapopulare și șomaj. Unele țări exportă intenționat și cu succes forță de muncă pentru a crea în străinătate adevărate rezervoare pentru transferuri de fonduri, investiții străine directe și transferuri de cunoștințe. Cu toate acestea, scurgerea continuă a resurselor umane către exterior, în special a persoanelor talentate și cu calificare înaltă, pune serioase piedici în calea dezvoltării în țările cele mai puțin dezvoltate, care nu dispun nici de capacitatea economică, nici de cea instituțională pentru a înlocui această forță de muncă.

6.2 În consecință, Comitetul îndeamnă toate părțile interesate să ia, în primul rând, toate măsurile necesare pentru a atenua efectele exodului de creiere, iar în al doilea rând, să elaboreze planuri pentru a preveni deprecierea continuă a capitalului uman în economiile și sectoarele vulnerabile. Comisia a subliniat deja, în recenta ei comunicare, faptul că atenuarea efectelor exodului de creiere implică conceptele de migrație circulară și de migrație virtuală (9). Codurile etice de conduită, asigurarea unor venituri mai ridicate și crearea unor fonduri compensatorii sunt câteva dintre modalitățile de a împiedica plecarea din țară a profesioniștilor calificați. Mai mult, o externalizare bine adaptată dinspre țările OCDE către țările în curs de dezvoltare poate diminua presiunea migratoare în aceste țări. Cu toate acestea, la fel ca în țările de destinație dezvoltate, ar trebui evitată irosirea creierelor (brain waste) și în cazul lucrătorilor din sectoarele externalizate din țările în curs de dezvoltare.

6.3 Facilitarea migrației circulare și a celei virtuale se bazează pe capacitățile menționate anterior ale grupurilor din diaspora, precum și pe capacitatea acestora de a crea legături cu țara lor de origine — crearea de trusturi de creiere. Migranții calificați care și-au efectuat studiile superioare sau pregătirea profesională în țările de destinație pot constitui un atu pentru țările de origine, cu condiția să li se permită să-și transfere competențele și serviciile.

6.4 Crearea de trusturi de creiere este un concept complementar celui de exod de creiere, deoarece, la modul ideal, pierderea netă din țările de origine alimentează trusturile de creiere din țările de destinație. Un aspect și mai important este că un astfel de trust ar putea atenua unele dintre efectele negative ale exodului de creiere în țările de origine. La nivel individual, migranții își pot oferi competențele sau capacitățile organizatorice țării lor de origine, fie temporar — printr-o întoarcere temporară —, fie pe bază virtuală, prin intermediul unor aplicații web și al unor platforme online.

6.4.1 Regimul de vize ar trebui modificat în mod corespunzător, astfel încât să permită profesioniștilor „să facă naveta” mai ușor între țara gazdă și țara de origine. Organizațiile internaționale de dezvoltare ar trebui să conceapă planuri de dezvoltare care să permită transferul virtual de servicii și cunoștințe ale migranților cu calificare înaltă, cum ar fi cardiologii din țările de destinație, care ar putea utiliza internetul pentru a analiza fișe medicale întocmite în țara de origine, geologii, care ar putea asigura accesul la laboratoare ultra-performante din țările gazdă, sau analiștii financiari, care ar putea evalua planuri de afaceri pentru programele de micro-credite. Acordarea de vize cu intrări multiple este unul dintre mecanismele prin care se poate facilita migrația circulară.

6.4.2 Portabilitatea pensiilor și a prestațiilor de asigurări sociale ale migranților din țara gazdă către țara de origine este un alt stimulent puternic pentru întoarcere sau pentru o migrație circulară.

6.4.3 Țările în curs de dezvoltare trebuie să fie sensibilizate în legătură cu posibilitățile existente de co-dezvoltare și, mai mult, să fie încurajate și ajutate să creeze rețele de legături cu comunitățile lor din diaspora.

6.4.4 Aceste concepte sunt condiționate, bineînțeles, de integrarea cu succes a migranților în societatea gazdă. Țările de destinație trebuie să reducă irosirea creierelor din prezent (angajarea migranților pentru locuri de muncă sub nivelul lor de educație și pregătire), printr-o evaluare mai bună a competențelor acestora și, ulterior, prin recunoașterea diplomelor și certificatelor obținute în țările de origine. Astfel de măsuri sporesc contribuția migranților la societățile gazdă, precum și impactul lor asupra dezvoltării țărilor de origine.

6.5 Reglementarea emigrației trebuie să fie un principiu fundamental în anumite sectoare, cum ar fi educația și asistența medicală. Pentru a proteja aceste sectoare deosebit de vulnerabile la exodul creierelor, sunt necesare măsuri care să abordeze factorii de atragere și de respingere a migrației.

6.5.1 Comitetul solicită insistent țărilor dezvoltate să nu recruteze capital uman provenit din aceste țări în curs de dezvoltare deosebit de vulnerabile. Guvernul britanic a pus în aplicare un cod de conduită exemplară privind recrutarea pe baze etice, care obligă instituțiile medicale publice și private să nu angajeze personal nou din țările în curs de dezvoltare care se confruntă cu o criză a resurselor umane în domeniul asistenței medicale.

6.5.2 În mod similar, politicile privind imigrarea forței de muncă ale țărilor de destinație pot fi adaptate pentru a menține la un nivel minim fluxul de persoane cu calificare înaltă provenind din țări în curs de dezvoltare vulnerabile.

6.6 În funcție de resursele disponibile în țările în curs de dezvoltare deosebit de vulnerabile și de expuse riscului de exod al creierelor, există mai multe alternative pentru a contracara impactul acestuia.

6.6.1 O opțiune ar fi formarea de capital uman în surplus, ceea ce ar deschide posibilitatea aplicării unei strategii de dezvoltare (umană) orientate spre export. Aceste eforturi de formare ar putea fi finanțate prin taxele de ieșire pentru profesioniștii înalt calificați care aleg să emigreze. Taxele de ieșire pot fi prelevate fie direct de la emigrant, fie de la țara de destinație.

6.6.2 Încheierea unor acorduri de rambursare (fonduri compensatorii) între emigrant și țara sa de origine înaintea plecării poate descuraja migrația permanentă, țării de origine rambursându-i-se astfel costurile educației și pregătirii furnizate inițial (10).

6.6.3 În cazul țărilor de origine grav afectate de exodul creierelor, se recomandă crearea de trusturi de creiere.

6.6.4 Profesioniștilor înalt calificați care își continuă formarea sau se specializează în țările dezvoltate li se pot acorda clauze de readmitere de către țările gazdă sau vize de scurtă ședere ușor accesibile. Astfel de mecanisme de migrație circulară pot încuraja întoarcerile în țările de origine.

7. Integrarea politicilor de migrație și dezvoltare și asigurarea coerenței la nivelul politicilor

7.1 Așa cum s-a menționat anterior, Comitetul recunoaște că migrația sud-sud, precum și migrația regională au o amploare mult mai importantă decât migrația internațională între țările în curs de dezvoltare și țările dezvoltate. În consecință, ar trebui să se acorde mai multă atenție abordărilor regionale ale chestiunilor legate de migrație și dezvoltare, conform exemplului Uniunii Africane.

7.2 Comitetul dorește să sublinieze necesitatea de a integra „politicile cu privire la migrație și dezvoltare” în politicile țărilor gazdă privind migrația și integrarea și în strategiile naționale de dezvoltare din țările de origine, precum și în strategiile de reducere a sărăciei ale organizațiilor internaționale de dezvoltare.

7.3 Comitetul ia act de efectul deosebit de benefic pe care coerența politicilor îl are asupra rezultatelor preconizate ale politicilor referitoare la migrație și dezvoltare. Politicile comerciale și de securitate nu trebuie să submineze eforturile politicilor referitoare la migrație și dezvoltare. La fel de important, Comitetul recomandă statelor membre să garanteze coerența politicilor prin renunțarea la susținerea unor politici diferite la nivel național față de cele susținute la nivelul Uniunii Europene.

Bruxelles, 12 decembrie 2007 Președintele Comitetului Economic și Social European Dimitris DIMITRIADIS

(1) SOC/268 Imigrație și cooperare pentru dezvoltare, 4 iunie 2007.

(2) 16.5.2007, COM(2007) 248 final.

(3) Banca Mondială 2006. Global Economic Prospects.

(4) Conform Băncii Mondiale, fondurile transferate de migranți spre țările de origine s-au dublat între 2001 și 2005, atingând valoarea record de 249 miliarde USD în 2005, dintre care țările în curs de dezvoltare au primit 180 miliarde — o sumă de patru până la cinci ori mai mare decât volumul asistenței oficiale pentru dezvoltare [Banca Mondială (2006): International Migration Agenda and the World Bank — Managing Risks and Enhancing Benefits]. Oxfam estimează că valoarea fluxului anual al fondurilor trimise de migranți în țările în curs de dezvoltare este de 80 miliarde USD (ancheta Comitetului pentru dezvoltare internațională privind migrația și dezvoltarea, Oxfam, 2003). Comisia mondială privind migrația internațională estimează ca fondurile trimise de migranți în țările în curs de dezvoltare ating valoarea de 93 miliarde USD pe an (Migrație și dezvoltare, Programul de analiză a politicilor și de cercetare, 2003). În ansamblu, fondurile trimise de migranți reprezintă 2,2 % din produsul intern brut al tuturor țărilor în curs de dezvoltare (Fondul Monetar Internațional 2005).

(5) Africa de Sud în special se confruntă cu povara suplimentară a faptului de a fi o țară de destinație foarte căutată de migranții din întreaga regiune.

(6) A se vedea raportul Departamentului Britanic pentru Dezvoltare Internațională (DFID): „Moving out of poverty — making migration work better for poor people”

(http://www.dfid.gov.uk/pubs/files/migration-policy-paper-draft.pdf).

(7) În consecință, prin securizarea transferurilor viitoare, băncile au posibilitatea de obține de pe piețele de capital internaționale finanțări pe termen mai lung și la un cost mai mic.

(8) Un exemplu în acest sens este comunitatea de imigranți în Statele Unite originari din statul Zacatecas, Mexic. În cadrul programului „Trei pentru unu”, la fiecare dolar trimis de asociațiile de migranți, se adaugă un dolar din partea guvernului mexican federal și un dolar din partea statului Zacatecas. Oricum, pentru ca astfel de programe să poată avea succes, este nevoie ca imigranții să fie bine integrați în societatea din țările gazdă, pentru a putea să se organizeze.

(9) Comunicarea Comisiei „Migrația circulară și parteneriatele pentru mobilitate încheiate de Uniunea Europeană cu țări terțe”.

(10) Pentru mai multe detalii cu privire la posibile fonduri compensatorii între țările de origine și țările gazdă, a se vedea Avizul exploratoriu al CESE privind sănătatea și migrațiile (raportor: dl Sharma, coraportor: dna Cser) (JO C 256, 27.10.2007).