RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 62/32

Avizul Comitetului Regiunilor privind crearea unor sinergii mai puternice între bugetul UE, bugetele naționale și cele subnaționale

2013/C 62/07

COMITETUL REGIUNILOR

— subliniază faptul că autoritățile locale și regionale sunt răspunzătoare de o parte substanțială a cheltuielilor publice în Europa și că investițiile publice de la nivel subnațional au tendința de a se concentra într-o serie de sectoare-cheie prioritare, esențiale pentru reușita Strategiei Europa 2020 și solicită, în consecință, să se acorde o prioritate politică accentuată creării unor sinergii mai puternice între bugetul UE, bugetele naționale și cele subnaționale (ale autorităților locale și regionale);

— constată că, în ciuda proporțiilor reduse, bugetul UE și Banca Europeană de Investiții (BEI) trebuie să joace un rol esențial de pârghie pentru stimularea investițiilor pe întreg teritoriul UE;

— salută dezbaterile aflate în desfășurare la nivel european privind modalitatea prin care actuala uniune economică și monetară (UEM) ar putea fi completată de introducerea la nivelul UE a unui cadru bugetar integrat și consideră că gradul ridicat de interdependență și întrepătrundere a economiilor și politicilor bugetare din zona euro impune cu necesitate dezvoltarea unei capacități fiscale care să poată facilita adaptările la șocuri economice;

— cu toate acestea, își exprimă îngrijorarea în legătură cu tendința crescândă de centralizare a puterii și a procesului decizional, fără ca autoritățile subnaționale să fie implicate efectiv în aceste discuții, și constată că nu poate exista o uniune fiscală veritabilă, fără definirea drepturilor și responsabilităților diverselor niveluri de guvernanță (federalism fiscal), o legătură mai clară între armonizarea politicilor și deciziile bugetare, precum și o viziune ambițioasă privind modul în care pot fi consolidate sinergiile verticale între bugetul UE, bugetele naționale și cele locale/regionale, prin mecanisme de coordonare adecvate;

— salută includerea – pentru prima oară – în raportul pe 2012 al Comisiei Europene privind finanțele publice în UEM, a unui capitol dedicat descentralizării fiscale în UE și solicită Comisiei Europene să includă un asemenea capitol pe tema stării finanțelor publice la nivel subnațional și în următoarele ediții anuale ale acestui raport;

— solicită Comisiei Europene să ia în considerare avantajele și modalitățile (precum și eventualele provocări/costuri administrative) unei treceri la o mai bună armonizare a ciclurilor bugetare în cadrul UE, precum și promovarea și încurajarea utilizării cadrelor bugetare pe termen mediu (CBTM) la nivel subnațional;

— solicită Comisiei Europene să publice o carte verde care să abordeze aceste chestiuni.

Raportor dl Rhodri Glyn THOMAS (UK-AE), membru al Adunării Naționale din Țara Galilor

I. RECOMANDĂRI POLITICE

COMITETUL REGIUNILOR

Introducere

1. subliniază faptul că autoritățile locale și regionale sunt răspunzătoare de o parte substanțială a cheltuielilor publice în Europa: în anul 2011, cheltuielile sectorului public la nivel subnațional au reprezentat 16,7 % din PIB și 34 % din totalitatea cheltuielilor publice din Europa [11,9 % (272,2 miliarde de euro) și, respectiv, 24,3 % numai pentru sectorul public local], reprezentând, în același timp, aproximativ două treimi din investițiile directe din Europa, în 2011 (1);

2. constată că investițiile publice de la nivel subnațional au tendința de a se concentra într-o serie de sectoare-cheie prioritare, esențiale pentru reușita Strategiei Europa 2020, precum economia, educația, mediul, facilitățile pentru locuințe și comunitate, acest lucru însemnând că impactul măsurilor de austeritate (26 % în Regatul Unit și peste 30 % în Spania) vor avea un repercusiuni considerabile asupra realizării obiectivelor Strategiei Europa 2020 (de exemplu, bugetul investițiilor de capital a fost redus cu 42 % în Țara Galilor);

3. în consecință, solicită să se acorde o prioritate politică accentuată creării unor sinergii mai puternice între bugetul UE, bugetele naționale și cele subnaționale (ale autorităților locale și regionale), axate pe realizarea priorităților UE convenite, în special Strategia Europa 2020, reiterând rezultatele studiului Parlamentului European din 2010 conform căruia „… sinergiile de ansamblu dintre obiectivele politice strategice ale UE și politicile bugetare sunt slabe … bugetele naționale fac rar referire la contribuția lor în realizarea obiectivelor de la Lisabona [Strategia Europa 2020] sau alte strategii UE (2)”;

4. subliniază că, în contextul actualei crize, prevalența măsurilor de austeritate la nivelul național și subnațional și presiunea enormă pe care acestea o exercită asupra cheltuielilor publice fac ca îmbunătățirea eficacității și eficienței să devină un obiectiv politic important;

5. salută concluziile Consiliului European, care accentuează faptul că „posibilitățile oferite de cadrul fiscal existent al UE de echilibrare a necesităților de investiții publice cu obiectivele de disciplină fiscală” ar trebui „exploatate” în continuare, în cadrul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. Acest obiectiv devine de și mai mare actualitate în contextul concluziilor recente ale Fondului Monetar Internațional, conform cărora așa-numiții multiplicatori fiscali care măsoară impactul consolidării fiscale asupra creșterii au fost „considerabil mai mari” decât s-a anticipat în analizele efectuate pe durata crizei datoriilor. Prin urmare, CoR se așteaptă ca, în continuare, Comisia să aprofundeze această problemă în cadrul comunicării anunțate privind calitatea cheltuielilor publice, care ar trebui să abordeze, printre altele, chestiunea separării cheltuielilor curente de cele pentru investiții, în procesul de calcul al deficitului bugetar, pentru a se evita contabilizarea negativă a investițiilor publice cu beneficii nete pe termen lung;

6. accentuează că discuțiile pe tema sinergiilor nu ar trebui, în niciun caz, folosite ca pretext pentru reducerile bugetare propuse în cadrul financiar multianual (CFM), nici ca o scuză pentru renaționalizarea finanțării unor elemente ale bugetului UE (de exemplu, fondurile structurale în așa-numitele state membre „mai bogate”) sau pentru legitimarea condiționalității macroeconomice;

Sinergiile dintre bugetul UE și bugetele locale/regionale

7. reiterează faptul că bugetul UE reprezintă o mică parte (aproximativ 2 %) din cheltuielile publice totale din UE și nu este suficient în sine pentru a furniza investițiile directe orientate spre viitor, de 1 800 miliarde EUR, necesare pentru inițiativele emblematice din cadrul Strategiei Europa 2020 (așa cum reiese din raportul Parlamentului European pe tema propunerilor privind CFM). Acest lucru înseamnă că realizarea obiectivelor generale ale Strategiei Europa 2020 necesită o mobilizare eficientă a resurselor financiare publice și private de la nivelul național și de la cel subnațional, inclusiv prin finanțarea cu ajutorul împrumuturilor și promovarea parteneriatelor public-privat;

8. constată că, în ciuda proporțiilor reduse, bugetul UE și Banca Europeană de Investiții (BEI) trebuie să joace un rol esențial de pârghie pentru stimularea investițiilor pe întreg teritoriul UE, în special (dar nu exclusiv), prin fondurile din cadrul strategic comun (CSC) care sunt realizate și puse în aplicare la nivel teritorial (în cele mai multe cazuri, de autoritățile locale și regionale) și care generează un important efect multiplicator asupra economiei;

9. scoate în evidență faptul că, în perioada crizei economice, finanțarea UE, în special cea din fondurile CSC, a reprezentat o sursă de finanțare stabilă și sigură pentru autoritățile locale și regionale și, în multe cazuri, au fost singurii bani disponibili pentru susținerea investițiilor publice și a inițiativelor-cheie, acolo unde bugetele locale, regionale și naționale au fost tăiate, iar în cazul creditării de către BEI, aceasta a contribuit la eliminarea unei mari lacune în finanțarea prin împrumuturi, ca urmare a efectelor crizei financiare. CoR scoate în evidență impactul negativ pe care l-ar putea avea condiționalitățile macroeconomice propuse asupra stabilității percepute a finanțării din CSC;

10. subliniază efectul multiplicator și de pârghie pe care îl au asemenea investiții în termeni de beneficii directe și indirecte pentru economia locală și cea de la niveluri superioare: — Comisia Europeană estimează că, în perioada de programare 2000-2006, fondurile structurale ale UE au avut, în medie, un efect de pârghie de 2,1 euro pentru fiecare euro provenit din contribuția la UE; — pentru perioada 2014-2020, Comisia Europeană a stabilit o țintă de 4,2 euro pentru fiecare euro investit prin politica de coeziune; — DG Politică Regională estimează că efectul multiplicator provenit din creșterea PIB-ului în perioada 2007-2013 va fi de 1 % în Spania, 3 % în Polonia, Slovacia și România și peste 5 % în statele baltice; — alte estimări situează creșterea PIB-ului la aproximativ 8,5 % în Irlanda și 19,6 % în Spania, în perioada 1999-2010, însă efectele crizei vor duce la scăderea acestor cifre. Ar mai trebui reținut și faptul că există dificultăți de ordin metodologic în calcularea efectelor multiplicatoare;

11. reamintește că efectele de pârghie ale fondurilor CSC nu sunt numai de natură financiară, ci sunt considerate și pârghii politice, prin concentrarea priorităților strategice locale și regionale în jurul priorităților de la nivelul UE, precum și alte beneficii cum ar fi consolidarea parteneriatului și implicarea în activități de cooperare transnațională, cu o mulțime de exemple de bune practici în toată Europa în acest sens. CoR scoate în evidență valoarea susținerii oferite de BEI prin intermediul diferitelor instrumente de creditare, în consolidarea capacităților la nivel local și regional, pentru a permite gestionarea și implementarea unor sisteme noi și inovatoare;

12. recunoaște, cu toate acestea, că ratele scăzute de absorbție în anumite părți ale Europei dovedesc existența unor blocaje în implementarea fondurilor structurale și de coeziune în teritoriu. CoR reține, în special, punctele slabe identificate de un studiu recent al OCDE (3), în ceea ce privește măsurile administrative, capacitățile și cadrele de reglementare din anumite state membre și de la nivelul unor autorități subnaționale, precum și nevoia de a interveni pentru a le remedia;

13. salută eforturile depuse de Comisia Europeană în vederea raționalizării și simplificării regulilor privind gestionarea, punerea în aplicare și raportarea proiectelor susținute prin fonduri CSC, care ar trebui să contribuie la îmbunătățirea ratelor de absorbție. CoR recunoaște nevoia de a atinge un echilibru între eficiența controalelor și nevoia de a avea destulă flexibilitate, pentru a se înlătura sarcinile inutile de reglementare, și salută, prin urmare, pașii făcuți în direcția unei abordări bazate mai mult pe risc în ceea ce privește auditul;

14. regretă faptul că autorităților naționale sau regionale care îndeplinesc funcția de autorități de management al programelor europene li se impune în continuare efortul de a asigura prefinanțarea investițiilor, un efort financiar greu de asumat în situația actuală, de restricții pe piețele financiare. Prin impunerea principiului prefinanțării investițiilor, Uniunea Europeană ar rata o șansă unică, aceea de a injecta resurse financiare destinate nemijlocit relansării economiei și schimbărilor structurale, prin furnizarea unor avansuri mai consistente, care să permită finanțarea în ritmul necesar, astfel încât rambursările să înceapă să sosească;

15. consideră inacceptabil un cadru financiar multianual care să aloce cadrului strategic comun fonduri mai mici decât cele prevăzute în propunerea Comisiei Europene pentru perioada 2014-2020, întrucât aceasta ar duce la slăbirea Uniunii Europene când ea are nevoie, mai mult decât oricând, de consolidare;

16. solicită o mai transparență sporită în ceea ce privește procedurile bugetare locale și regionale, pentru a se vedea clar contribuția pe care o au fondurile CSC la strategiile de investiții din regiune, și să se arate în proiectele anuale de buget modul în care este prevăzută finanțarea UE în cadrul ciclului bugetar. CoR solicită autorităților locale și regionale să prezinte exemple de bune practici în privința unei asemenea abordări în planificarea bugetară;

17. scoate în evidență îngrijorarea autorităților locale din întreaga UE privind rolul pe care îl pot juca guvernele statelor membre (și cele regionale) în a preveni să se facă uz pe deplin de instrumentele legale din cadrul regulamentelor privind fondurile structurale, care permit subdelegarea unor părți din elaborarea și punerea în aplicare a programelor, și solicită ca această stare de fapt să fie remediată în programele pentru perioada 2014-2020, pentru a se optimiza utilizarea noilor instrumente (precum investițiile teritoriale integrate, operațiunile integrate, planurile de acțiune comune și dezvoltarea locală gestionată de comunitate) prevăzute în proiectul de regulament privind dispozițiile comune al fondului CSC;

18. salută, în acest sens, raportul din proprie inițiativă al Parlamentului European, adoptat la 15 ianuarie 2013, privind sinergiile din cadrul bugetului UE care se axează în principal pe fondurile CSC. CoR ia notă cu interes de exemplele de inițiative pe teren, care au ca obiectiv simplificarea pentru beneficiari a punerii în aplicare a programelor de finanțare;

19. este pe deplin de acord cu faptul că Parlamentul European, în rezoluția sa intitulată „Semestrul european pentru coordonarea politicilor economice: punerea în aplicare a priorităților pentru 2012”, a solicitat Comisiei „să trateze în detaliu”, în următoarea sa Analiză anuală a creșterii, „rolul bugetului UE în cadrul procesului Semestrului european, furnizând date bazate pe fapte și date concrete privind efectele sale de stimulare, catalizare și sinergie, precum și efectele complementare asupra cheltuielilor publice globale la nivel local, regional și național”;

20. salută viitoarele discuții pe tema marjei alocate în cadrul legislativ al UE raționalizării și simplificării execuției programelor pe teren, concentrând energiile pe susținerea proiectelor și inițiativelor care oferă o schimbare transformațională. Printre acestea s-ar putea număra examinarea creării unui fond unic de investiții teritoriale (care să unească diverse fonduri UE, naționale și subnaționale) sau crearea unui ghișeu unic ("one stop shop") pentru accesarea fondurilor, cu regulamente armonizate, directive cuprinzătoare și clare și un accent mai puternic pe obținerea unor rezultate durabile, care să permită o accesare mai rapidă a fondurilor de către beneficiarii finali și o aplicare mai strategică pe teren. Un asemenea proces de planificare și aplicare comună în cadrul tuturor fondurilor va avea ca rezultat o mai bună coordonare și reducerea duplicării;

21. susține că o dezbatere privind sinergiile între bugetul UE, bugetele naționale și cele subnaționale trebuie să acopere și tema sinergiilor din cadrul bugetului UE, inclusiv programe tematice precum „Orizont 2020”, „Erasmus pentru toți”, Programul pentru schimbări sociale și inovare socială (PSCI), mecanismul „Conectarea Europei”, „COSME” etc., care au relevanță și consecințe directe la nivel teritorial și vizează nemijlocit priorități precum C&D și inovarea, educația și formarea și competitivitatea IMM-urilor în cadrul fondurilor CSC;

22. salută, prin urmare, eforturile depuse în vederea îmbunătățirii cadrului legislativ în 2014-2020, încurajând sinergiile, de exemplu, prin introducerea articolului 55 alineatul (8) al regulamentului privind fondurile CSC, și solicită o mediatizare largă a proiectelor/inițiativelor elaborate pe baza acestor noi prevederi, pentru a se promova conștientizarea modului în care pot fi obținute sinergiile în practică;

23. îndeamnă Comisia să explice în detaliu modul în care reglementarea guvernanței politicii economice de la nivelul UE și a altor chestiuni legate de finanțele publice va afecta capacitatea autorităților locale și regionale de a lua decizii cu privire la conținutul propriilor bugete;

24. regretă că actuala dezbatere privind consolidarea uniunii economice, monetare și politice din cadrul uniunii economice și monetare (UEM) și din restul UE se limitează la principalele instituții UE și la guvernele statelor membre, luându-se în considerare prea puțin sau deloc nivelul subnațional, în ciuda impactului pe care o mai puternică centralizare a controlului la nivelul UE l-ar putea avea asupra drepturilor și responsabilităților bugetare la nivel subnațional și asupra descentralizării fiscale;

25. regretă, de asemenea – așa cum reiese și din cel de-al treilea Raport de monitorizare privind Strategia Europa 2020, publicat în luna octombrie de Comitetul Regiunilor – că nu s-a reușit, în continuare, o implicare concretă și utilă în cadrul semestrului european a autorităților locale și regionale din întreaga UE și reamintește faptul că sinergiile dintre procedurile bugetare nu pot fi obținute fără realizarea sinergiilor din cadrul proceselor de elaborare și monitorizare a politicilor;

Către o uniune fiscală: o guvernanță economică și politică în schimbare

26. salută dezbaterile aflate în desfășurare la nivel european privind modalitatea prin care actuala uniune economică și monetară (UEM) ar putea fi completată de introducerea la nivelul UE a unui cadru bugetar integrat, pentru asigurarea unor politici bugetare sustenabile în statele membre;

27. constată că este vorba de o dezbatere care evoluează și care ar putea avea efecte considerabile asupra modului în care sunt abordate, în viitor, chestiunile legate de sinergiile între bugetul UE, bugetele naționale și cele subnaționale;

28. își exprimă îngrijorarea în legătură cu tendința crescândă de centralizare a puterii și a procesului decizional, fără ca autoritățile subnaționale să fie implicate efectiv în aceste discuții, și constată că raportul Comisiei Europene din 2012 privind finanțele publice în UEM scoate în evidență viabilitatea unui model fiscal federalist, care să transfere autorităților subnaționale responsabilitățile legate de colectarea veniturilor și de cheltuieli;

29. observă că modificările din cadrul guvernanței economice a UE (introduse prin semestrul european, pachetul de șase, tratatul privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța și propunerile pachetului privind supravegherea și monitorizarea bugetului) au avut ca rezultat elaborarea unor reguli mai stricte de supraveghere a finanțelor publice locale și regionale de la nivelul statelor membre (prin transpunerea așa-numitei reguli de aur de la nivelul național la cel subnațional în multe state membre);

30. își exprimă îngrijorarea în legătură cu faptul că transpunerea în constituțiile sau legislațiile naționale a reglementărilor din inițiativele interguvernamentale, precum Tratatul privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța în cadrul uniunii economice și monetare (pactul fiscal), s-a făcut fără o consultare prealabilă adecvată a Comitetului Regiunilor pe tema dimensiunii regionale și locale a chestiunilor vizate și subliniază importanța respectării metodei comunitare pe parcursul următorilor pași către uniunea fiscală;

31. solicită de urgență o implicare mai transparentă și eficientă a autorităților subnaționale cu prerogative bugetare în dezbaterile care se desfășoară pe marginea acestor chestiuni, precum și implicarea formală a Comitetului Regiunilor în posibilele modificări de tratate care ar putea rezulta de aici;

32. constată o diferență de abordare între istoria federalismului fiscal din SUA și primii pași către o uniune fiscală în UE. SUA au ales într-adevăr o cale prin care guvernul federal nici nu le prescrie, nici nu le impune statelor sale reglementări pentru un buget echilibrat (tot la fel se întâmplă în cazul autorităților federale în raport cu municipalitățile). Aceste reglementări au fost adoptate în mod autonom și au fost puse în aplicare în mod independent față de guvernul federal, în urma unei reguli clare stabilite de acesta din urmă, conform căreia nu sunt permise subvențiile de salvare („no bail out”). Acestea au ca rezultat preluarea completă a responsabilității de nivelul de guvernare vizat, având în vedere caracterul endogen al procesului. Dimpotrivă, în Uniunea Europeană, limitele de îndatorare sunt stabilite la nivel central și puse în aplicare de curțile de justiție, iar scenariu conform căruia un stat membru (sau chiar o municipalitate din cadrul unui stat membru) ar da faliment pare a fi exclus de la bun început;

33. consideră, prin urmare, că gradul ridicat de interdependență și întrepătrundere a economiilor și politicilor bugetare din zona euro impune cu necesitate dezvoltarea unei capacități fiscale care să poată facilita adaptările la șocuri economice, în contextul unui cadru bugetar integrat al UE;

34. susține că dezvoltarea unei capacități fiscale în contextul unui cadru bugetar integrat al UE ar putea porni de la aprofundarea ideii unei rezerve de flexibilitate în cadrul bugetului UE. În condițiile respectării principiilor bugetare ale anualității și transparenței, un astfel de mecanism ar permite ca resursele necheltuite de la o linie bugetară să fie transferate în vederea sprijinirii altor măsuri, în loc să fie returnate în mod automat statelor membre, acest lucru fiind în conformitate cu rezoluțiile privind CFM, adoptate de Parlamentul European la 13 iunie și 23 octombrie 2012;

35. constată, cu toate acestea, că nu poate exista o uniune fiscală veritabilă, fără definirea drepturilor și responsabilităților diverselor niveluri de guvernanță (federalism fiscal), o legătură mai clară între armonizarea politicilor și deciziile bugetare, precum și o viziune ambițioasă privind modul în care pot fi consolidate sinergiile verticale între bugetul UE, bugetele naționale și cele locale/regionale, prin mecanisme de coordonare adecvate;

36. solicită Comisiei Europene să publice o carte verde în prima jumătate a anului 2013, care să abordeze aceste chestiuni și punctele ce urmează;

Schițarea unor principii de bază care trebuie respectate pentru a crea sinergii mai puternice

37. solicită stabilirea și respectarea unui set de principii de bază pentru crearea unor sinergii bugetare mai puternice, printre care se numără următoarele: — autonomia fiscală: clarificarea rolurilor și responsabilităților diverselor autorități bugetare de la nivelul UE și de la nivelurile național și subnațional, inclusiv clarificarea rolului și menirii intervenției politice și financiare a UE, respectarea subsidiarității și a drepturilor bugetare ale autorităților locale și regionale (rolul acestora în procesul de luare a deciziilor și de control), adică a răspunderii lor democratice în fața comunităților care-i aleg, și asigurarea autonomiei fiecărui nivel de guvernanță în stabilirea priorităților și a cheltuielilor; — transparența: asigurarea transparenței procedurilor bugetare la toate nivelurile de guvernanță (inclusiv identificarea explicită a surselor de finanțare UE în bugetele naționale și subnaționale) și a disponibilității datelor de la nivelul UE privind profilurile de cheltuieli ale programelor de finanțare UE la nivel regional (acolo unde este posibil acest lucru); — simplificarea procedurilor: clarificarea modului în care prioritățile și finanțările de la nivel UE, național și subnațional sunt corelate cu prioritățile convenite la nivelul UE, angajamentul de a depune eforturi în vederea depășirii blocajelor (simplificarea administrativă, de reglementare și politică), pentru a obține sinergii mai puternice în cadrul bugetelor/politicilor, și evitându-se sarcinile administrative suplimentare; — parteneriat: asumarea angajamentului față de o abordare de tip parteneriat, pornind de la premisa unui parteneriat de egalitate între diferitele niveluri de guvernanță (UE, național și subnațional) și cu sprijinul mecanismelor formale și informale care încurajează cooperarea, inclusiv, de exemplu, prin extinderea dialogului existent între Parlamentul European și parlamentele statelor membre prin includerea unor reprezentanți ai puterilor legislative de la nivel subnațional;

38. înțelege că, în prezent, rolul bugetului UE este, în primul rând: (i) de finanțare a politicilor comune de bază ale UE, precum agricultura și pescuitul și (ii) de sprijinire a altor obiective și țeluri politice convenite la nivelul UE, printre care se numără politica de coeziune, prin partajarea competențelor cu statele membre și prin investiții pe termen mediu și lung. Aceste intervenții se bazează și pe noțiuni consacrate precum (a) valoarea adăugată a intervenției UE, (b) adiționalitatea măsurilor sprijinite și (c) efectele multiplicatoare și de pârghie ale intervențiilor UE;

39. salută, în contextul evoluției dezbaterilor privind consolidarea uniunii economice, monetare și fiscale, viitoarele discuții și clarificări privind posibilele implicații pe care o asemenea evoluție le-ar putea avea asupra rolului și menirii intervențiilor UE și relația acestora cu procedurile bugetare de la nivel național și subnațional;

40. crede că o coordonare verticală mai bună a politicilor bugetare ar duce la realizarea unor sinergii mai puternice acolo unde sunt respectate și consolidate subsidiaritatea și adiționalitatea, valoarea adăugată europeană și avantajele economiilor de scară (4). Prin urmare, este pe deplin compatibilă cu principiul subsidiarității consacrat în tratatele UE;

Blocaje în realizarea unor sinergii verticale mai puternice

41. subliniază că este important ca, la nivelul UE, să se dispună de date și analize corecte și fiabile privind finanțele publice și procedurile bugetare, până la nivelul subnațional;

42. constată complexitatea provocării de a genera sinergii, din cauza eterogenității structurilor subnaționale din întreaga UE;

43. salută includerea – pentru prima oară – în raportul pe 2012 al Comisiei Europene privind finanțele publice în UEM, a unui capitol dedicat descentralizării fiscale în UE și solicită Comisiei Europene să includă un asemenea capitol pe tema stării finanțelor publice la nivel subnațional și în următoarele ediții anuale ale acestui raport;

44. salută celelalte studii de cercetare pe tema finanțelor publice, a capacităților de investiții publice și a impactului crizei sociale, economice și fiscale la nivel subnațional, în special Raportul Dexia Crédit local și CLRE și studiile OCDE;

45. constată, cu toate acestea, relativa sărăcie de informații în ceea ce privește finanțele publice locale și regionale din UE și, în general, sărăcia de informații privind sinergiile între finanțele UE, naționale și subnaționale;

46. solicită Comisiei Europene să ia măsuri suplimentare pentru soluționarea acestei lipse de informații și sugerează crearea unei rețele europene de cercetare între universități, care să contribuie la dezvoltarea cunoștințelor de specialitate în acest important domeniu de activitate. În plus, CoR solicită Comisiei Europene să sprijine schimburile de experiențe pe bază de proiecte între diferitele autorități locale și regionale, încurajând promovarea bunelor practici care se referă la sinergiile create între nivelurile subnațional și național, în statele membre ale Uniunii Europene;

47. recunoaște că există o serie de blocaje în ceea ce privește procedurile și ciclurile bugetare din UE, exacerbate de eterogenitatea procedurilor bugetare de la nivel subnațional. Ciclurile bugetare de la nivel național și subnațional nu sunt armonizate cu ciclul bugetar al UE (care operează cu ani calendaristici), în plus, elaborarea bugetelor la nivel local și regional are la bază în general cicluri anuale, nu o planificare multianuală (care caracterizează cadrul bugetar al UE);

48. solicită Comisiei Europene să ia în considerare avantajele și modalitățile (precum și eventualele provocări/costuri administrative) unei treceri la o mai bună armonizare a ciclurilor bugetare în cadrul UE, precum și promovarea și încurajarea utilizării cadrelor bugetare pe termen mediu (CBTM) la nivel subnațional (în conformitate cu măsurile introduse prin pachetul de șase), inclusiv clarificarea modalității în care acest lucru ar funcționa în cadrul ciclurilor anuale ale semestrului european;

49. ia notă de negocierile în curs pe tema propunerilor privind Sistemul european de conturi naționale și regionale din Uniunea Europeană [COM(2010) 774 final] și regretă lipsa posibilității de a compara bugetele locale și regionale din UE (în ceea ce privește structura, claritatea și conținutul), precum și lipsa armonizării la nivelul UE, ceea ce îngreunează efectuarea unor comparații și analize semnificative;

50. constată că articolul 3 din Directiva 2011/85/EU (parte a pachetului de șase) mandatează statele membre să pună în aplicare standardele SEC 95 în sistemele lor naționale de contabilitate publică și „asigură publicarea periodic și în timp util a datelor bugetare pentru toate subsectoarele administrației publice”. CoR regretă faptul că marea majoritate a statelor membre s-a opus propunerii Eurostat de a adăuga ca noi elemente diverși indicatori privind investițiile publice la nivelul regional NUTS2;

51. salută faptul că Eurostat evaluează, în prezent, oportunitatea utilizării unor norme armonizate de contabilitate publică la diferite niveluri de guvernare din întreaga UE, ca o modalitate de a îmbunătăți sinergiile între bugetul UE, bugetele naționale și cele subnaționale;

52. evidențiază necesitatea unei posibile îmbunătățiri a standardelor SEC 95 pentru autoritățile locale și regionale în ceea ce privește chestiunea costurilor împrumuturilor. Metoda de contabilizare SEC 95 tratează într-adevăr operațiunile financiare (deci și împrumuturile) în mod diferit și penalizează autoritățile locale și regionale care doresc să efectueze investiții, în încercarea de a-și echilibra bugetele. În cadrul SEC 95, sunt luate în considerare numai operațiunile din anul financiar în cauză, ceea ce nu permite autorităților locale și regionale să elimine un deficit temporar legat de investiții, prin utilizarea rezervelor sau a surplusului reportat. Pentru a atinge rezultate similare în cadrul lor de contabilizare, aceste autorități locale și regionale ar trebui să-și finanțeze investițiile integral, utilizând fondurile proprii;

53. constată că statele membre care au asociat în mod formal autoritățile locale și regionale în procedurile bugetare (Pactul de stabilitate internă, de exemplu, în Belgia, Spania sau Austria) au implementat, în general, mecanisme care fac ca standardele SEC 95 să fie mai flexibile, astfel încât să le rămână spațiu de manevră pentru investiții. Acestea pot, de exemplu, lua forma unor ajustări multianuale ale obiectivelor bugetare sau ale sistemelor de derogări parțiale de la obiectivul cheltuielilor pentru investiții, pentru a ține seama de ciclul investițional;

54. solicită ca această problemă să fie rezolvată la nivelul UE prin armonizarea legislației, astfel încât standardele SEC 95 să devină mai flexibile, pentru a le permite autorităților locale și regionale să facă investiții în acest sens, respectând, în același timp, cerințele Pactului de stabilitate și de creștere privind buna gestionare a finanțelor publice;

55. solicită să se utilizeze mai mult noile mecanisme inovatoare de finanțare, precum împrumuturile și alte fonduri de rulment („revolving funds”); ia notă, de asemenea, de oportunitățile oferite de parteneriatele public-privat și de BEI pentru stimularea investițiilor creative și inovatoare la nivel teritorial, și salută măsurile prevăzute pentru perioada de programare 2014-2020, inclusiv cele privind fondurile CSC, care continuă promovarea acestor activități;

56. constată că accesul la piețele financiare prezintă mari diferențe în cadrul UE și că acesta nu se face cu ușurință în anumite părți ale Europei în cazul autorităților locale și regionale; prin urmare, aceste deficiențe trebuie remediate la nivelul UE;

57. așteaptă cu interes discuțiile viitoare pe tema posibilităților oferite de alte instrumente inovatoare la nivelul UE, pentru a stimula investițiile și a sprijini solidaritatea, în încercarea de a scoate Europa din criză, inclusiv pe tema obligațiunilor UE pentru finanțarea proiectelor și a euro-obligațiunilor.

Bruxelles, 31 ianuarie 2013 Președintele Comitetului Regiunilor Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

(1) Raportul Dexia Crédit local și CLRE (2012), „Finanțele publice la nivel subnațional în Uniunea Europeană” (Subnational public finance in the European Union), iulie 2012.

(2) Parlamentul European (2010): „Crearea unei sinergii mai puternice între bugetele naționale și bugetul European” (Studiu elaborat de Deloitte Consulting, la solicitarea Comisiei pentru bugete). Citat de la pagina 4, din Sinteză.

(3) „Capacități de reglementare la nivel subnațional în ceea ce privește punerea în aplicare a strategiilor de investiții publice legate de absorbția fondurilor structurale ale UE” (Regulatory Capacities at Sub-National Level for the Implementation of Public Investment Strategies related to the Absorption of EU Structural Funds) de Allio-Rodrigo Consulting pentru OCDE, iunie 2012.

(4) Studiul Parlamentului European (2010): „Crearea unei sinergii mai puternice între bugetele naționale și bugetul European”.