[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 1.10.2010

COM(2010) 538 final

RAPORT AL COMISIEI

AL 27-LEA RAPORT ANUAL AL COMISIEI PRIVIND MONITORIZAREA APLICĂRII DREPTULUI UNIUNII EUROPENE (2009)

SEC(2010) 1143 SEC(2010) 1144

RAPORT AL COMISIEI

AL 27-LEA RAPORT ANUAL AL COMISIEI PRIVIND MONITORIZAREA APLICĂRII DREPTULUI UNIUNII EUROPENE (2009)

INTRODUCERE

În comunicarea intitulată „Către o Europă a rezultatelor”[1] prezentată în 2007, Comisia menționează că va pune un accent deosebit în raportul anual pe aspectele strategice, pe evaluarea stadiului actual al legislației, pe prioritățile și programarea activităților viitoare.

Prezentul raport va avea o structură similară cu cea a raportului de anul trecut, modificată pentru a lua în calcul cele mai relevante aspecte derulate pe parcursul anului 2009.

INFORMAȚII GENERALE

Introducere

Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE) și Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) au intrat în vigoare la 1 decembrie 2009. Aceste tratate modifică unele competențe ale UE și atribuie Comisiei câteva funcții de monitorizare și de aplicare, menținând în același timp unele dintre regulile generale. Articolul 4 din TUE menține obligația fundamentală a statelor membre de a asigura aplicarea corectă a legislației UE [fostul articol 10 din Tratatul de instituire a Comunității Europene (TCE)]. Articolul 17 din TUE menține responsabilitatea Comisiei de a asigura punerea în aplicare a legislației UE (fostul articol 211 din TCE). Articolele 258 și 260 din TFUE se referă autoritatea Comisiei de a iniția procedura de nerespectare a obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru (fostele articole 226 și 228 din TCE). Articolul 260 din TFUE conține două elemente noi:

- Comisia poate solicita Curții de Justiție a Uniunii Europene (CEJ) să impună sancțiuni financiare unui stat membru pentru transpunerea tardivă a unei directive adoptate printr-o procedură legislativă atunci când aduce un caz în fața Curții de Justiție în temeiul articolului 258 din TFUE, precum și

- după o primă hotărâre a Curții în temeiul articolului 258 din TFUE, Comisia trebuie doar să dea posibilitatea statului membru în cauză de a face observații înainte de a sesiza a doua oară CEJ, în conformitate cu articolul 260 alineatul (2) din TFUE.

Comisia intenționează să adopte o comunicare prin care să actualizeze abordarea sa în legătură cu aceste dispoziții.

La sfârșitul anului 2009[2], dreptul UE includea, în afara normelor tratatului, aproximativ 6 140 de regulamente și aproape 1 820 de directive în vigoare pe teritoriul celor 27 de state membre.

Statistici generale privind plângerile și procedurile de sancționare a nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru

Procedurile privind sancționarea nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru au un rol esențial în garantarea aplicării corecte a legislației. La sfârșitului anului 2009, aproximativ 77 % dintre plângeri au fost clasate înainte de prima etapă oficială a procedurii de sancționare a nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru; încă aproximativ 12% din numărul total de cazuri au fost clasate înainte de emiterea avizului motivat și 7% suplimentari înainte de pronunțarea unei hotărâri de către CEJ.

La sfârșitul anului 2009, Comisia examina în jur de 2 900 de dosare de plângeri sau încălcări ale dreptului UE. Numărul total al dosarelor a scăzut cu 16 % față de sfârșitul anului 2008, în cazul acțiunilor în constatarea neîndeplinirii obligației de notificare a măsurilor de transpunere a directivelor înregistrându-se o scădere de 26 %. Plângerile reprezentau 54 % din numărul total de dosare, respectiv 63 % din totalitatea cazurilor care nu se refereau la transpunerea tardivă a directivelor, reprezentând o scădere cu 15 % față de 2008. Numărul cazurilor de autosesizare în curs de examinare la sfârșitul lui 2009 a scăzut cu 11 % față de 2008.

În 2009, o medie de 51 % din totalul măsurilor necesare de transpunere au înregistrat întârzieri, față de 55 % în 2008, în contextul unui număr redus de directive care nu au fost transpuse în 2009.

Făcând o comparație între perioada 1999-2003 de înregistrare a cazurilor de nerespectare a obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru și cea cuprinsă între 1999 și 2008, se observă că durata medie de soluționare a cazurilor de nerespectare a obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru, de la deschiderea dosarului până la trimiterea acestuia la CEJ în temeiul articolului 258 din TFUE, a scăzut de la aproximativ 27 de luni la 24 de luni. Durata medie de soluționare a acțiunilor în constatarea neîndeplinirii obligației de notificare a măsurilor adoptate de statele membre pentru transpunerea directivelor este în continuare de aproximativ 15 luni. Pe parcursul anului 2009 au existat 2 cazuri care au făcut obiectul unei a doua sesizări către Curte în temeiul articolului 228 TCE (în prezent articolul 260 din TFUE) față de anul 2008, când nu s-au înregistrat astfel de cazuri.

Comisia constată că schimbările din metodele sale de lucru, în curs de testare[3], afectează volumul plângerilor înregistrate și al procedurilor de sancționare a nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru. Dat fiind că aceste schimbări vor presupune un timp pentru a fi pe deplin efective, este prea devreme să se tragă concluzii.

Petiții

Numărul petițiilor adresate Parlamentului European având ca obiect aspecte legate de aplicarea corectă a dreptului UE depinde de deciziile cetățenilor, ale societăților comerciale și ale societății civile de a-și manifesta preocupările în acest mod. Chiar dacă majoritatea petițiilor nu se referă la proceduri privind sancționarea nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru, acestea furnizează Parlamentului și Comisiei informații utile privind preocupările cetățenilor.

Protecția mediului înconjurător și piața internă sunt domeniile care generează în continuare cele mai multe petiții: 173 și, respectiv, 82 de noi petiții. În domeniul protecției mediului cele mai multe petiții au avut ca obiect evaluarea impactului (52), natura (50), apele reziduale (26), gestionarea calității apei și protecția resurselor (17), calitatea aerului și zgomotul (13), precum și emisiile industriale (6). În cadrul pieței interne, recunoașterea calificărilor profesionale (28), serviciile (19), dreptul societăților comerciale (10), contractele de achiziții publice (8) și instituțiile financiare (17) au fost subiectele cele mai abordate. Drepturile fundamentale (43), libera circulație a persoanelor (36), cetățenia și drepturile electorale (12) în domeniul justiției, libertății și securității, siguranța rutieră, inclusiv recunoașterea permiselor de conducere și a normelor privind traficul rutier (30), cofinanțarea de proiecte în cadrul politicii regionale (18), și societatea informațională (9) au ocupat, de asemenea, o poziție importantă.

Printre problemele numeroase și variate care au făcut obiectul petițiilor, se pot menționa în mod special cele privind atragerea atenției asupra situației deșeurilor din Campania în Italia și o gamă mai largă de probleme de gestionare a deșeurilor, în special în Grecia și Spania. În ceea ce privește piața internă, multe petiții au identificat aspecte uneori complexe ale unor situații individuale de recunoaștere a calificărilor profesionale. Restricțiile privind activitățile farmaciilor, precum și cele legate de jocurile de noroc și de pariurile sportive au fost vizate, de asemenea, în domeniul serviciilor, în general, în timp ce instituțiile de credit, titlurile de valoare, libera circulație a capitalurilor și problemele legate de plăți au atras atenția în domeniul serviciilor financiare. Mai multe petiții au vizat acțiunea de sancționare a nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru pendinte în fața Curții de Justiție cu privire la legislația urbanistică în Valencia[4].

ASPECTE ACTUALE PRIVIND PUNEREA ÎN APLICARE, GESTIONAREA ȘI ASIGURAREA RESPECTĂRII

Transpunerea și raportarea tardivă; acțiunea preventivă

a) Transpunerea tardivă

În ciuda îmbunătățirii recente a deficitului general de transpunere, numărul cazurilor de nerespectare a obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru inițiate din cauza transpunerii tardive a directivelor a continuat să reprezinte o preocupare majoră. Un număr mare de transpuneri tardive a fost evident în domenii precum: aparatura medicală (22 de cazuri noi), condițiile de lucru la sistemele feroviare interoperabile transfrontaliere (17), normele modificate privind sistemele de garantare a depozitelor (17) și Directiva privind apele subterane (17). Transpunerea cu întârziere a fost frecventă, de asemenea, în domeniul actualizării tehnice a directivelor în domeniul întreprinderilor. Un număr de 24 de state membre au primit scrisori de somare pentru comunicarea cu întârziere sau comunicarea necorespunzătoare a rapoartelor în domeniul prioritar al emisiilor de gaze cu efect de seră.

În unele cazuri termenul a fost prelungit: CEJ a pronunțat hotărâri în șapte cazuri privind Directiva privind recunoașterea calificărilor profesionale din 2005, întârzierea în transpunere fiind de peste doi ani. În domeniul dreptului societăților comerciale, al guvernanței corporative și al combaterii spălării banilor au fost inițiate aproximativ 140 de proceduri privind sancționarea nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru pentru transpunerea tardivă, din care 11 au ajuns în stadiul unei hotărâri a CEJ. Patru cazuri au făcut obiectul hotărârilor CEJ în domeniul Directivei 2004/83 privind statutul de refugiat al resortisanților țărilor terțe sau apatrizilor. În domeniul justiției civile, Grecia a făcut obiectul unei a doua sesizări a CEJ, cerându-se impunerea de sancțiuni financiare pentru întârzierea de peste trei ani în transpunerea Directivei 2004/80 privind despăgubirea victimelor infracționalității.

Concluzii : transpunerea tardivă și raportarea cu întârziere constituie în continuare o problemă larg răspândită, sistematică, care afectează atât actualizarea tehnică a măsurilor importante pentru industria UE, cât și politicile și măsurile prioritare de interes pentru cetățeni. Deși au fost înregistrate unele îmbunătățiri în acest an, întârzierea pe scară largă și constantă continuă să submineze realizarea obiectivelor UE.

b) Măsuri preventive

Au continuat să fie create rețele de contact pentru transpunerea directivei și instrumente electronice de tip întrebări și răspunsuri. Un bun exemplu este instrumentul electronic creat pentru Directiva 2007/64 privind serviciile de plată, care a inclus ulterior și Directiva 2009/110 privind moneda electronică. Instrumentul conține informații cu privire la directiva în sine și la progresul în materie de transpunere, inclusiv utilizarea opțiunilor. De asemenea, în domeniul practicilor comerciale neloiale a fost creată o bază de date publică cuprinzând textele legislațiilor naționale, precum și jurisprudența europeană și națională.

Grupurile de experți au jucat un rol important în transpunerea și punerea în aplicare a legislației UE, marcând evoluții semnificative în domenii precum: munca temporară, comitetele europene de întreprindere și siguranța aeriană. S-au stabilit orientări și ajutoare interpretative destinate părților interesate în domenii precum: gestionarea vibrațiilor și a zgomotului la locul de muncă, căile de atac în domeniul achizițiilor publice și controlarea procesului de obținere a țesuturilor și celulelor. Au fost puse la dispoziție orientări pentru comercializarea produselor de uz fitosanitar (47 în total) și pentru calitatea apei de scăldat.

Grupul privind transpunerea Directivei serviciilor de plăți a organizat zece reuniuni din ianuarie 2008, la care au participat inclusiv reprezentanți ai pieței de plată și ai consumatorilor, colectând aproximativ 300 de întrebări și oferind observații scrise care au contribuit la o înțelegere comună. Au continuat să se organizeze reuniuni ale grupului de contact pentru a se examina modul în care pot fi îndeplinite cerințele directivei privind returnarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație ilegală, inclusiv ateliere la care au fost invitate organizații internaționale și ONG-uri.

A continuat activitatea importantă de prevenire în temeiul Directivei 98/34 cu consilierea și îndrumările furnizate de Comisie și de statele membre cu privire la peste 700 de proiecte de reglementări tehnice naționale referitoare la produsele care nu fac obiectul armonizării UE și la serviciile societății informaționale. Comitetul pentru standarde și reglementări tehnice s-a reunit de trei ori pentru a discuta despre modul de funcționare a directivei și a fost instituit un nou grup de lucru pentru a lua în calcul posibilele evoluții.

Transpunerea și punerea în aplicare a directivei privind serviciile au constituit subiectul a 20 de întâlniri bilaterale cu statele membre și a 9 reuniuni ale grupului de experți.

Un nou organism al autorităților europene de reglementare (BEREC) a fost instituit prin Regulamentul 1211/2009 pentru a asigura, printre altele, dezvoltarea în continuare a unei practici unitare de reglementare în domeniul comunicațiilor electronice. Prin Regulamentul 713/2009 s-a instituit Agenția pentru cooperarea autorităților de reglementare din domeniul energetic (ACER) pentru a asigura un cadru integrat pentru punerea în aplicare uniformă a legislației privind piața internă de electricitate și gaze.

Ca urmare a intrării în vigoare a TUE, cooperarea polițienească și judiciară în materie penală este reglementată, sub rezerva unei perioade de tranziție, de aceleași proceduri și reguli ca restul legislației UE. O serie de măsuri au fost concepute pentru a îmbunătăți punerea în aplicare a acquis-ului, inclusiv: organizarea de seminarii regionale cu organismele legislative și practicienii la nivel național, Simplificarea contactelor și organizării reuniunilor bilaterale cu administratorii naționali, publicarea de manuale, sprijin pentru rețele de părți interesate și implicarea serviciilor Comisiei naționale în formarea practicienilor în drept la nivel național.

Comisia a analizat, de asemenea, măsurile generale preventive folosite de statele membre în cadrul grupurilor de experți în transpunerea și punerea în aplicare a legislației UE pentru a asigura transparența și a identifica evoluții utile.

Concluzii : Comisia invită statele membre să participe activ la identificarea și adoptarea unor măsuri preventive pentru fiecare nouă măsură legislativă, reducând astfel recurgerea la interpretarea judiciară care presupune mai mult timp sau la revizuirea legislativă.

Tabelele de corespondență și evaluarea conformității legislației statelor membre cu cerințele directivelor UE

Tabelele de corespondență reprezintă unul dintre principalele elemente de acțiune preventivă prin enumerarea prevederilor normelor statului membru care transpun obligațiile directivelor în sistemul juridic național. Într-o primă fază, acestea ajută la asigurarea conformității cu măsurile propuse de transpunere. Mai apoi, acestea ajută la garantarea faptului că procesul de transpunere este complet și corect încheiat sprijinind, de asemenea, întreprinderile și consumatorii să înțeleagă modul în care legislația UE a fost transpusă la nivel național. Aceste tabele facilitează cooperarea între statele membre și Comisie în momentul verificării transpunerii, permițând identificarea timpurie a problemelor și facilitând dialogul. De asemenea, acestea contribuie la transparența normelor legislative și la accesul la lege, subliniind dispozițiile legale relevante pentru diferiți cetățeni și pentru interesele întreprinderilor. Tabelele pot fi extrem de utile pentru activitatea desfășurată în prezent în cadrul Consiliului Uniunii Europene, care vizează să conecteze UE cu bazele de date naționale care conțin texte legislative.

Comisia va continua să insiste asupra necesității unor astfel de tabele de corespondență, în discuțiile cu statele membre și celelalte instituții.

Concluzii : tabelele de corespondență contribuie la sporirea gradului de transparență și la îmbunătățirea accesului la lege. Acestea reprezintă un element important al cooperării statelor membru cu Comisia în asigurarea unei puneri în aplicare corecte a directivelor. Comisia va continua să încurajeze toate instituțiile UE pentru a completa în mod cuprinzător aceste tabele.

Administrarea articolelor din tratat și a legislației UE de către grupurile de experți

Comisia a continuat să dezvolte activitatea de administrare a legislației UE cu statele membre prin intermediul grupurilor de experți.

Grupul de experți al autorităților de omologare (TAAEG) a fost creat pentru a asigura aplicarea uniformă a cerințelor tehnice pentru comercializarea de autovehicule dat fiind că sistemul va deveni obligatoriu în 2012. Grupul de coordonatori a adoptat Codul de conduită privind practicile administrative naționale în temeiul Directivei privind recunoașterea calificărilor profesionale (Directiva 2005/36) care clarifică cerințele impuse prin directivă și cele mai bune practici în aplicarea sa. În domeniul mențiunilor nutriționale și de sănătate permise, înscrise pe produsele alimentare (Regulamentul 1924/2006), au avut loc întâlniri lunare cu statele membre pentru a soluționa aproximativ 44 000 de solicitări din partea acestora.

În urma hotărârii Metock[5], au fost discutate orientările în cadrul grupului de experți privind aplicarea Directivei 2004/38 înainte de lansarea unui program de întâlniri bilaterale cu toate statele membre cu privire la transpunerea normelor UE privind libera circulație a cetățenilor și a membrilor de familie ai acestora.

În ianuarie 2009, UE a reacționat în mod eficient la criza majoră a gazelor naturale care a implicat întreruperi semnificative ale aprovizionării. Securitatea aprovizionării fost efectiv asigurată printr-un răspuns comun, bazat pe activitatea Grupului de coordonare pentru gaz instituit prin Directiva 2004/67/CE a Consiliului, confirmând faptul că o abordare la nivelul UE poate răspunde specificităților tuturor statelor membre și că o acțiune comună este cea mai eficientă.

În domeniul serviciilor financiare, Grupul pentru transpunerea directivei privind cerințele de capital a continuat să lucreze la problemele de interpretare și clarificare, pentru a asigura punerea în aplicare coerentă a normelor existente. Grupul a sprijinit Comisia în pregătirea a două directive de punere în aplicare și a unei propuneri a Comisiei cu privire la tratamentul prudențial al operațiunilor de resecurizare. Aceste măsuri au constituit un răspuns la criza financiară prin consolidarea normelor privind lichiditățile, expunerile mari și calitatea capitalului, asigurând în același timp măsurile de urgență necesare pentru a menține încrederea în sistemele de garantare a depozitelor.

De asemenea, a fost instituit un nou grup de experți pentru gestionarea rețelei Natura 2000 pentru a colecta și a face schimb de informații privind cele mai bune practici, inclusiv în domeniul reconcilierii conservării naturii cu dezvoltarea economică.

Concluzii : aceste exemple confirmă varietatea și volumul mare al activității de gestionare necesară între Comisie și statele membre, pentru a maximiza beneficiile legislației UE.

Furnizarea de informații și rezolvarea problemelor cetățenilor, întreprinderilor și societății civile; înregistrarea și soluționarea plângerilor

Cetățenii trebuie să știe unde pot găsi informațiile de care au nevoie. Comisia a dezvoltat o serie de servicii. Cetățenii trebuie să fie în măsură să găsească serviciul competent să le rezolve problemele. Comisia continuă să îmbunătățească accesul, informațiile și ajutorul cu privire la drepturile și oportunitățile aflate la dispoziția cetățenilor și întreprinderilor, prin dezvoltarea în continuare a portalului „Europa ta”[6].

Procedura de depunere a plângerilor constituie o sursă specifică de informații pentru Comisie și un proces prin care cetățenii și întreprinderile își pot exprima preocupările cu privire la aplicarea corectă a legislației UE. Până în octombrie 2009, Comisia a utilizat un sistem[7] în cadrul căruia corespondența primită era evaluată într-o primă fază pentru a se decide dacă există suficiente indicii ale unei nerespectări potențiale a obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru pentru a justifica înregistrarea acesteia ca plângere. Astfel, anumite scrisori nu au fost înregistrate ca plângeri, ceea ce a generat preocupări în rândul corespondenților, în Parlament și în instituția Ombudsmanului European.

Din octombrie 2009, Comisia a testat o nouă metodă, care presupune ca toată corespondența cu privire la aplicarea legislației UE să facă obiectul unei înregistrări specifice și toată corespondența care conține indicii clare că este destinată să fie o plângere cu privire la aplicarea legislației UE este înregistrată ca atare, oferind astfel un răspuns pozitiv și mai direct pentru cetățeni. Această metodă începe să aibă efectul preconizat de creștere semnificativă a volumului de plângeri înregistrate, indiferent de conținutul lor. O perioadă de un an de funcționare a acestei metode noi ar trebui să ofere o bază suficientă pentru a se lua în considerare, de către Comisie, o serie de îmbunătățiri în cadrul reformării comunicării sale din 2002.

În 2009, prin intermediul SOLVIT, volumul de dosare a înregistrat o creștere suplimentară de 50%, față de creșterea din anul anterior de 22%, menținându-se o rată de succes constant ridicată de 86%. Dreptul de ședere, securitatea socială, calificările profesionale și libertatea de a presta servicii au figurat printre problemele abordate. SOLVIT a continuat să își sporească valoarea și eficiența, oferind asistență și soluții pentru cetățeni și întreprinderi, jucând, de asemenea, un rol important în identificarea unor obstacole structurale în calea liberei circulații.

Primul raport de evaluare a proiectului EU Pilot a fost adoptat în martie 2010[8]. Având în vedere succesul proiectului, Comisia a propus extinderea acestuia la toate statele membre și utilizarea sa generală în soluționarea rapidă a potențialelor nerespectări ale obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru.

O cooperare strânsă între Comisie și statele membre la toate nivelurile de guvernare este crucială, de asemenea, pentru a ameliora aplicarea corectă a legislației UE de către statele membre și pentru a reduce volumul de plângeri. Este necesar să se îmbunătățească diseminarea cunoștințelor despre legislația UE în rândul practicienilor în drept, să se intensifice numărul de cursuri de formare pe teme legate de UE și să crească gradul de accesibilitate al informațiilor pentru toate părțile implicate în aplicarea legislației UE, de exemplu prin portalul european e-justiție.

Concluzii : Comisia intenționează să revizuiască politica sa generală cu privire la înregistrarea plângerilor și relațiile cu reclamanții în lumina experienței noii metode în curs de testare. Instrumentele orizontale, cum ar fi SOLVIT și EU Pilot, continuă să fie dezvoltate și să își dovedească valoarea, soluționând rapid problemele cu care se confruntă cetățenii și întreprinderile. EU Pilot reprezintă o completare foarte eficientă la gama de mijloace de asigurare a punerii în aplicare a legislației UE, pentru a permite soluționarea rapidă a nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru, fără a recurge la proceduri oficiale sau de pregătire a terenului pentru o astfel de procedură,dacă este cazul. Comisia recunoaște gradul ridicat de implicare din partea statelor membre pentru a asigura succesul acestor instrumente și se angajează să continue să colaboreze îndeaproape pentru a dezvolta acest parteneriat, invitând toate statele membre să participe la dezvoltarea pe mai departe a EU Pilot.

Aspecte privind asigurarea respectării

Asigurarea respectării Regulamentului REACH (1907/2006) urmează să fie efectuată în primul rând printr-un sistem de controale oficiale și alte acțiuni la nivelul statelor membre; acestea sunt încă în curs de dezvoltare pe parcurs ce principalele obligații REACH sunt introduse. Executarea obligațiilor de a restricționa comercializarea anumitor substanțe chimice a devenit operațională în a doua jumătate a anului 2009. Rezultatele unui studiu privind sancțiunile la nivel național urmează să fie discutate cu statele membre în 2010, în vederea asigurării coerenței.

În 2009, Comisia a prezentat un raport privind primii doi ani de aplicare a Regulamentului 2006/2004 privind cooperarea în materie de protecție a consumatorului și a adoptat Comunicarea privind aplicarea acquis-ului în domeniul protecției consumatorilor care stabilește cinci domenii pentru activitatea viitoare[9].

De asemenea, Comisia a revizuit și a consolidat orientările privind Sistemul de alertă rapidă pentru produsele nealimentare periculoase (RAPEX), în conformitate cu Directiva 2001/95. A fost stabilit, de asemenea, un cadru pentru a măsura eficiența punerii în aplicare a sistemului la nivel național. Comisia pregătește, de asemenea, un regulament care urmează să fie adoptat în temeiul Regulamentului 216/2008 privind normele comune în domeniul aviației civile și care să prevadă sancțiuni intermediare în cazul retragerii certificării.

Procedura de sancționare a nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru asigură interpretarea corectă a legislației UE și remedierea încălcărilor. Acțiunile administrative și cele în justiție derulate la nivel național permit revizuirea acțiunilor autorităților statelor membre. Uneori, s-a considerat adecvat ca legislația UE să includă dispoziții privind căile de atac, cum ar fi în legătură cu accesul la informațiile privind mediul, evaluările impactului asupra mediului, deciziile privind permisele de prevenire și control integrat al poluării, căile de atac în domeniul achizițiilor publice sau în cadrul de reglementare pentru comunicațiile electronice.

Trebuie acordată mai multă atenție măsurilor de asigurare a respectării în pregătirea actelor normative noi, inclusiv dreptul de a contesta deciziile, pentru a se asigura aplicarea efectivă. Metodele existente de asigurare a respectării pot fi dezvoltate sau pot fi introduse unele noi, în funcție de natura și volumul problemelor apărute în diferite domenii.

În cazul în care legislația UE se referă la astfel de măsuri, acestea trebuie utilizate, iar relevanța lor – evaluată. Prin urmare, Comisia își va concentra activitatea pe punerea în aplicare corectă a acestor procese, verificându-le și prezentând rapoarte în legătură cu buna funcționare și eficacitatea față de scopurile acestora și abținându-se să acționeze în locul acestora pentru a evita subminarea rolului acestor măsuri.

În 2009, Comisia a continuat să își sporească experiența în organizarea de inspecții, uneori în colaborare cu agențiile. Un număr record de vizite a fost efectuat de Agenția Europeană de Siguranță a Aviației care au avut drept rezultat solicitări de remediere urgentă a unui număr de probleme semnificative de neconformitate. Au fost efectuate aproape 200 de inspecții pentru a se asigura eficiența măsurilor naționale privind securitatea maritimă, în principal evaluări portuare și ale navelor și aplicarea efectivă a planurilor de securitate.

Concluzii : Comisia confirmă necesitatea unei atenții sporite asupra instrumentelor eficiente pentru a asigura respectarea legislației UE. Instrumentele pot fi de aplicare orizontală sau concepute pentru sectoare specifice. În cazul în care legislația UE se referă la procedurile naționale, Comisia va stabili prioritățile privind aplicarea și evaluarea performanței acestor dispoziții de asigurarea a respectării, evitând acțiuni concurente sau alternative. Inspecțiile, cu tradiție în domeniul sănătății umane, sunt folosite tot mai mult în alte domenii, cum ar fi siguranța și securitatea transportului, unde pot juca un rol important în confirmarea interpretării normelor legale și asigura aplicarea corectă a acestora, confirmând angajamentul ferm pentru obținerea rezultatelor.

Rolul procedurilor privind sancționarea nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru

În Comunicarea din 2007 privind „O Europă a rezultatelor”, Comisia a conturat actuala sa politică privind activitatea de asigurare a aplicării corecte a legislației UE. Comunicarea a explicat noua orientare cuprinsă în rapoartele anuale ale Comisiei care se vor concentra pe aspecte strategice, evaluarea stadiului actual al reglementărilor din diferite sectoare, priorități și programarea viitoarelor activități. Documentul de lucru al serviciilor Comisiei anexat la prezentul raport conține indicații detaliate pe diferite sectoare, inclusiv prioritățile privind gestionarea încălcărilor.

Au fost stabilite priorități vizând întreaga activitate de monitorizare a Comisiei până la nivelul plângerilor individuale și procedurilor de sancționare a nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru în conformitate cu criteriile stabilite în comunicarea din 2007. Progresele înregistrate în activitatea legată de plângeri și de procedurile de sancționare a nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru sunt revizuite periodic, avându-se în vedere natura fiecărui caz și obiectivele de referință stabilite. O atenție deosebită este acordată cazurilor inițiate de mult timp sau pentru care nu există suficiente progrese înregistrate recent. Se iau în considerare motivările pentru prelucrarea cu întârziere a unor cazuri, de exemplu, atunci când se dă întâietate unui caz diferit sau atunci când o instanță națională a introdus la CEJ o acțiune în pronunțarea unei hotărâri preliminare pe aceeași temă. În cazul în care există o acțiune pendinte în fața unei instanțe naționale, Comisia ar putea decide să claseze cazurile în legătură cu care nu s-au adoptat măsuri oficiale în cadrul unei proceduri de sancționare a nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru și să suspende aceste proceduri în cazuri în care acestea au fost demarate, în special în cazurile în care procedura națională are același obiect cu procedura de sancționare a nerespectării obligațiilor care decurg din calitatea de stat membru, deoarece Comisia ar avea un temei clar pe care să își bazeze măsurile suplimentare, odată cu încheierea acțiunii la instanța națională. În aceste cazuri, Comisia va rămâne deschisă să ia în considerare orice preocupări ale cetățenilor care ar persista după încheierea procedurilor naționale.

Concluzii : prioritățile stabilite în documentul de însoțire al acestui raport privind „Situația în diferite sectoare” sunt concepute să asigure faptul că atenția Comisiei se concentrează pe acțiunile cele mai susceptibile să asigure aplicarea rapidă și eficientă a legislației în interesul cel mai larg al unui număr cât mai mare de cetățeni și întreprinderi, asigurând eficiența prin evitarea duplicării procedurilor existente. Comisia își reafirmă intenția de a-și modela activitatea în funcție de aceste priorități.

Rapoartele privind punerea în aplicare și verificarea acesteia

O atenție sporită este acordată raportării ex-post cu privire la impactul normelor UE. Parlamentul pune un accent sporit pe problemele de punere în aplicare. Legislația UE prevede, deseori, obligația de a înainta un raport cu privire la primii ani de aplicare a măsurii în cauză. Documentul de lucru al serviciilor Comisiei anexat la prezentul raport conține mai multe trimiteri la studii și rapoarte realizate de către Comisie în 2009 și avute în vedere pentru 2010.

Concluzii : atenția sporită privind evaluarea ex-post a impactului legislației UE atrage atenția asupra rapoartelor pe care Comisia este obligată să le prezinte în legătură cu performanța diferitelor măsuri legislative ale UE. Comisia subliniază valoarea acestor rapoarte, care includ, de multe ori, contribuții detaliate din partea statelor membre, ca unul dintre principalele sale contribuții la evaluarea performanței și impactului legislației UE.

CONCLUZII

Acest raport anual demonstrează importanța deosebită a aplicării complete și corecte a dreptului UE pentru respectarea drepturilor și obligațiilor create de legislația UE. Raportul din acest an demonstrează faptul că prioritățile au continuat să fie dezvoltate și respectate, dar și că instrumentele create în timp pentru a facilita și îmbunătăți monitorizarea legislației UE se perfecționează și își sporesc contribuția în ceea ce privește eficiența și oportunitatea procesului de monitorizare.

Provocări rămân în special în ceea ce privește aspecte esențiale și de bază, cum ar fi transpunerea corectă și în timp util a directivelor. În prezent se instituie în parteneriat cu statele membre abordări preventive, care reprezintă o investiție considerabilă din partea tuturor părților implicate, ceea ce ar trebui să aducă rezultate în ceea ce privește asigurarea unei conformități mai rapide și mai profunde cu legislația UE în următorii ani.

[1] COM(2007)502.

[2] Toate trimiterile se referă la 2009, cu excepția cazurile în care se indică alt an.

[3] A se vedea secțiunea 3.4 în continuare.

[4] Cauza C-306/08, Comisia/Spania.

[5] C127-08 din 25 iulie 2008, Blaise Baheten, Metock și alții/Minister for Justice, Equality and Law Reform.

[6] http://ec.europa.eu/youreurope/

[7] Sistemul a fost descris în Comunicarea Comisiei din 2002 privind „legăturile cu reclamantul în materie de încălcare a dreptului comunitar” – COM(2002)141.

[8] COM(2010) 70

[9] COM(2009)330.