Raportul special Integrarea în PAC  
a obiectivelor politicii UE  
în domeniul apei –  
un succes parțialRO 2014  nr. 04
CURTEA DE
CONTURIEUROPEANĂ
CURTEA DE CONTURI EUROPEANĂ  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tel. +352 4398-1
E-mail: eca-info@eca.europa.eu  
Internet: http://eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA  
YouTube: EUAuditorsECA
Numeroase alte informații despre Uniunea Europeană sunt disponibile pe internet pe serverul Europa ( http://europa.eu ).
Luxemburg: Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, 2014
ISBN 978-92-872-0042-6
doi:10.2865/16535
© Uniunea Europeană, 2014
Reproducerea textului este autorizată cu condiția menționării sursei.
Printed in Luxembourg
RO 2014  nr. 04
Raportul special Integrarea în PAC  
a obiectivelor politicii UE  
în domeniul apei –  
un succes parțial
[prezentat în temeiul articolului 287 alineatul (4) 
al doilea paragraf TFUE]
02
 Cuprins
Puncte
 Termeni și abrevi eri
I-IX  Sintez ă
1-14   Introducer e
1-6  Legăturile dintre politica UE în domeniul apei și politica agricolă comună (PAC)
7-11   Instrumentele din cadrul PAC care au potențialul de a contribui la integrarea în politica agricolă 
comună a obiectivelor politicii UE  în domeniul apei
12-14   Fondurile alocate în cadrul PAC care au un impact potențial  asupra apelor
15-20   Audit ul
15-17   Sfera și abordarea auditului
18-20   Audituri anterioare
21-79   Observaț ii
21-32   Deficiențele care afectează punerea în aplicare a politicii UE în  domeniul apei au îngreunat 
integrarea acesteia în PAC
33-48   Impactul eco  con di ți o na li tății asupra aspectelor cu implicații pentru apă a fost, până în prezent, 
unul limitat
34-39   Mecanismul de eco  con di ți o na li tate se bucură de un anumit impact, dar nu este valorificat la maximum
40-48  Deficiențe în ceea ce privește aplicarea eco  con  di ți o na li tății
49-61   Potențialul dezvoltării rurale de a răspunde preocupărilor  legate de apă nu este valorificat la 
maximum
52-55   Programele statelor membre privind cheltuielile de  dezvoltare rurală nu țin întotdeauna seama de 
obiectivele politicii UE în domeniul apei şi de necesitățile statelor  membre în legătură cu resursele de apă
56-61   Utilizarea finanțării pentru dezvoltarea rurală ca modalitate de a răspunde preocupărilor legate de apă 
a fost insuficientă
62-65   Principiul „poluatorul plătește” nu a fost integrat în PAC
66-79   Sistemele de monitorizare și de evaluare nu oferă o imagine completă
03 Cuprins
80 – 87  Concluzii și recoman dări
 Anexa I – Întrebările formulate și criteriile utilizate în scopul auditului
 Anexa II –  Rezultatele sondajului: principalele schimbări survenite după introducerea eco­
con di ți o na li tății care au fost raportate de organismele de consultanță din sectorul 
agricol
 Anexa III –  Exemple de aspecte cu implicații pentru apă care nu sunt acoperite de 
eco con di ți  o na  li tate
 Anexa IV –  Fonduri suplimentare alocate prin intermediul bilanțului de sănătate al PAC și al 
Planului european de redresare economică și utilizate de statele membre în scopul 
gospodăririi apelor
 Răspunsurile Comi siei
04
 Termeni  
și abrevieri
Bazin hidrografic : Zonă în care toate scurgerile de apă converg, printr‑o rețea de râuri, fluvii și, eventual, lacuri, 
către mare, în care se varsă printr‑o singură gură de vărsare, un singur estuar sau o singură deltă.
Bilanțul de sănătate : În 2009, diversele componente ale PAC au făcut obiectul unei examinări și au fost adaptate în 
vederea orientării PAC către o dezvoltare echilibrată și ecologică. Această adaptare este cunoscută sub denumirea 
de „bilanț de sănătate al PAC”.
Directiva ­cadru privind apa : Directiva‑cadru privind apa – Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și 
a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO L 327, 
22.12.2000, p. 1) – este un act legislativ atotcuprinzător, care a fost adoptat în 2000 cu scopul de a introduce mai 
multă coerență în amalgamul de politici și acte legislative existente. Abordarea ei în ceea ce privește gospodărirea 
apelor se bazează pe bazinele hidrografice ca unitate naturală de mediu, și nu pe limitele administrative sau 
jurisdicționale ale acestora. Directiva face referire la mai multe directive conexe, cum ar fi directivele privind apa 
pentru scăldat, apa potabilă, tratarea apelor urbane reziduale, nitrații, nămolurile de epurare etc. Premisa de la care 
pleacă Directiva‑cadru privind apa este că punerea în aplicare a acestor directive este o cerință minimă. Măsurile 
prin care se urmărește punerea în aplicare a acestor directive trebuie integrate în planurile de management al 
bazinelor hidrografice. Trebuie menționat faptul că, prin Directiva‑cadru privind apa, nu se alocă fonduri speciale 
pentru punerea în aplicare a politicii UE în domeniul apei.
Directorii responsabili cu resursele hidrografice : Responsabilii de politica în domeniul apei din statele membre 
și din alte țări participante.
District hidrografic : Zona terestră și marină constituită din unul sau mai multe bazine hidrografice, precum și din 
apele subterane și apele de coastă asociate, identificată în conformitate cu Directiva‑cadru privind apa ca fiind 
principala unitate pentru gestionarea bazinelor hidrografice.
Ecocondiționalitate : Mecanism care condiționează plățile directe către fermieri, precum și un număr de plăți 
pentru dezvoltarea rurală, de respectarea unei serii de norme referitoare la protecția mediului, siguranța alimentară, 
sănătatea animalelor și a plantelor și bunăstarea animalelor, precum și de menținerea terenurilor agricole în bune 
condiții agricole și de mediu ( good agricultural and environmental condition  – GAEC). Normele de eco  con di  ți o na ‑
li tate sunt constituite din 18 cerințe legale în materie de gestionare și 15 standarde GAEC. Nerespectarea acestor 
standarde și cerințe poate atrage o reducere a plăților din cadrul PAC către fermier.
Eutrofizare : Procesul prin care în corpurile de apă intră cantități de nutrienți în exces, în special fosfați și nitrați. 
Aceștia favorizează, în general, dezvoltarea excesivă a algelor, consumând oxigenul din apă și provocând moartea 
altor organisme, cum ar fi peștii.
FEADR : Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală, menționat în cuprinsul acestui raport și sub numele de 
„dezvoltare rurală”.
Măsură :  
 
(1) Măsură de dezvoltare rurală : ansamblu de operațiuni care pot fi finanțate prin FEADR. Pentru fiecare măsură sunt 
prevăzute o serie de norme specifice care trebuie respectate;  
 
(2) Măsură în înțelesul Directivei‑cadru  privind apa (planurile de management al bazinelor hidrografice și programele de 
măsuri) : ansamblu de operațiuni, inclusiv inițiative juridice, de control și administrative, conținute în planurile de 
management al bazinelor hidrografice, care contribuie la punerea în aplicare a Directivei‑cadru privind apa. În acest 
context, o măsură agricolă înseamnă un ansamblu de acțiuni sau de inițiative care pot servi la reducerea efectului 
presiunilor exercitate de activitățile agricole asupra apelor.
05 Termeni și abrevieri 
PAC : Politica agricolă comună.
PDR : Program de dezvoltare rurală.
Plăți directe : Plăți acordate în mod direct fermierilor în cadrul unei scheme de sprijin pentru venit, cum ar fi schema 
de plată unică și schema de plată unică pe suprafață.
Produse fitosanitare : Produse utilizate pentru protecția plantelor sau a recoltelor împotriva efectelor dăunătoare 
ale buruienilor, bolilor sau insectelor.
SMR : Cerințe legale în materie de gestionare ( statutory management requirements ). 18 standarde legislative în 
domeniul mediului, al siguranței alimentare, al sănătății animalelor și a plantelor și al bunăstării animalelor, 
aplicabile la nivelul UE.
Standarde GAEC : Obligația de menținere a terenurilor în bune condiții agricole și de mediu ( good agricultural and 
environmental condition ) se referă la o serie de standarde legate de protecția solului, de menținerea nivelului de 
materii organice din sol și de structura solurilor, de evitarea deteriorării habitatelor și de gospodărirea apelor.
06
 Sinteză
I
Protecția calității resurselor de apă ale Europei a repre ‑
zentat o prioritate majoră pentru UE din momentul în 
care aceasta a început să adopte instrumente juridice 
specifice în domeniul protecției apelor, spre sfârșitul 
anilor ‛70. Directiva‑cadru privind apa a fost adoptată 
în 2000 cu scopul de a stabili un cadru juridic pentru 
protecția și refacerea corpurilor de apă de pe terito ‑
riul Europei și pentru asigurarea unei utilizări dura ‑
bile a apei pe termen lung. Principalele instrumente 
utilizate de statele membre pentru punerea în aplicare 
a politicii UE în domeniul apei sunt planurile de mana ‑
gement al bazinelor hidrografice și programele de 
măsuri din cadrul acestora. Pentru a pune în aplicare 
această politică, statele membre pot apela parțial la 
fonduri care sunt alocate în cadrul altor politici.
II
Agricultura constituie o sursă importantă de presiuni 
asupra mediului, ea fiind responsabilă, în Europa, de 
aproximativ 33 % din consumul total de apă și consti ‑
tuind principala sursă de poluare cu nutrienți a apei.
III
Politica agricolă comună (PAC) reprezintă aproape 
40 % din bugetul UE. Prin intermediul ei, UE urmărește 
să influențeze practicile agricole care au un impact 
asupra apelor. În prezent, există două instrumente 
care sunt utilizate pentru integrarea în PAC a obiec ‑
tivelor politicii UE în domeniul apei. Unul dintre ele 
este eco  con  di ți o na li tatea, un mecanism care corelează 
o parte din plățile din cadrul PAC cu respectarea anu ‑
mitor norme de mediu, celălalt instrument fiind Fon ‑
dul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) 
(menționat în cuprinsul acestui raport și sub numele 
de „dezvoltare rurală”), care prevede acordarea unor 
stimulente financiare pentru acțiunile care merg mai 
departe decât obligațiile din legislație.IV
Comisia Europeană și Consiliul au subliniat în repe ‑
tate rânduri necesitatea unei mai bune integrări între 
politica în domeniul apei și alte politici, cum ar fi agri ‑
cultura. Pentru atingerea obiectivelor politicii UE în 
domeniul apei, este necesară întreprinderea de acțiuni 
în diferite domenii de politică, aceasta presupunând, 
în consecință, intervenția mai multor autorități, fiecare 
putând urmări interese diferite și potențial contra ‑
dictorii. În acest context, auditul Curții și‑a stabilit ca 
obiectiv să răspundă la următoarea întrebare: Au fost 
obiectivele politicii UE în domeniul apei integrate cu 
succes în PAC? Curtea a urmărit să răspundă la această 
întrebare prin examinarea gradului în care punerea în 
aplicare a politicii UE în domeniul apei a făcut posibilă 
preluarea preocupărilor acestei politici în cadrul PAC, 
precum și printr‑o analiză a eco  con  di ți o na li tății și 
a dezvoltării rurale.
V
La întrebarea adresată în cadrul auditului, și anume, 
dacă obiectivele politicii UE în domeniul apei au fost 
integrate cu succes în PAC, răspunsul la care a ajuns 
Curtea este că, până în prezent, acest lucru a fost 
doar parțial realizat. Această situație a fost cauzată de 
neconcordanța care există între nivelul de ambiție al 
obiectivelor politicii și capacitatea instrumentelor uti ‑
lizate de a determina o schimbare în această direcție. 
Auditul a evidențiat o serie de deficiențe la nivelul 
celor două instrumente utilizate în prezent de Comisie 
pentru integrarea în PAC a preocupărilor legate de apă 
(eco  con  di ți o na li tatea și dezvoltarea rurală) și a atras 
atenția asupra întârzierilor și a insuficiențelor în pune ‑
rea în aplicare a Directivei‑cadru privind apa.
VI
Concluzia Curții este că sistemul de eco  con di  ți o na  li‑
tate și finanțarea acordată pentru dezvoltarea rurală 
au avut, până în prezent, un impact pozitiv, sprijinind 
obiectivele politicii de a aduce îmbunătățiri din punc ‑
tul de vedere al calității apei și al cantităților de apă, 
dar că aceste instrumente sunt limitate în raport cu 
ambițiile politice stabilite pentru PAC și cu obiectivele 
și mai ambițioase la care se angajează regulamentele 
privind PAC pentru perioada 2014 ‑2020.
Sinteză 07
VII
Curtea concluzionează, în continuare, că întârzierile 
înregistrate în punerea în aplicare a Directivei‑cadru 
privind apa au îngreunat, în practică, integrarea în PAC 
a obiectivelor politicii în domeniul apei.
VIII
De asemenea, Curtea a constatat că, deși s‑au observat 
unele inițiative utile, sistemele de monitorizare și de 
evaluare, atât cele legate în mod direct de PAC, cât și 
cele care furnizează date mai generale, nu au pus la 
dispoziție informațiile necesare pentru a facilita un 
proces de elaborare a politicilor în deplină cunoștință 
de cauză a presiunilor exercitate asupra apelor de 
către activitățile agricole.
IX
Curtea recomandă Comisiei să propună aducerea  
modificărilor necesare instrumentelor actuale (eco ‑
con  di ți o na li tate și dezvoltare rurală) sau, după caz, 
crearea unor noi instrumente capabile să atingă 
obiectivele mai ambițioase în ceea ce privește inte ‑
grarea în PAC a obiectivelor politicii în domeniul apei. 
Statele membre ar trebui să remedieze deficiențele pe 
care auditul le‑a pus în lumină în ceea ce privește eco ‑
con  di ți o na li tatea și să aducă îmbunătățiri modului în 
care utilizează fondurile acordate în cadrul dezvoltării 
rurale pentru a asigura o mai bună îndeplinire a obiec ‑
tivelor politicii în domeniul apei.
X
O altă recomandare formulată de Curte sugerează 
Comisiei și statelor membre să remedieze pro ‑
blema întârzierilor survenite în punerea în aplicare 
a Directivei‑cadru privind apa și să amelioreze calita ‑
tea planurilor de management al bazinelor hidrogra ‑
fice elaborate de statele membre, furnizând o descri ‑
ere pentru fiecare dintre diferitele măsuri stabilite în 
acestea și făcându‑le suficient de clare și de concrete 
la nivel operațional.XI
În ceea ce privește monitorizarea și evaluarea, Comisia 
ar trebui să se asigure că deține informații cu ajutorul 
cărora să fie capabilă să măsoare cel puțin evoluția 
presiunilor pe care le exercită activitățile agricole 
asupra apelor, iar statelor membre li se recomandă ca 
datele pe care le furnizează cu privire la apă să fie mai 
fiabile și mai coerente și să fie transmise în timp util.
08
 Introducere
Legăturile dintre politica 
UE în domeniul apei și 
politica agricolă comună 
(PAC)
01  
Protecția apelor (în ceea ce privește 
atât calitatea, cât și cantitatea) consti ‑
tuie una dintre temele prioritare de pe 
agenda unui număr mare de instituții 
publice, nu doar de la nivelul UE, ci și 
de la nivel mondial, precum și de la 
nivel național, regional și local. Princi ‑
palul obiectiv general al politicii UE în 
domeniul apei este „de a asigura acce ‑
sul la apă de bună calitate în cantități 
suficiente pentru toți cetățenii euro ‑
peni, precum și de a menține o stare 
bună a tuturor corpurilor de apă de 
pe teritoriul Europei”1. Instrumentele 
juridice utilizate cu prioritate de UE în 
scopul atingerii acestui obiectiv sunt 
diversele directive adoptate cu privire 
la apă de către Parlamentul European 
și Consiliu. O directivă este un act 
legislativ al Uniunii Europene care im ‑
pune statelor membre obținerea unui 
anumit rezultat, fără să le dicteze însă 
modalitatea prin care acestea trebuie 
să ajungă la rezultatul respectiv.
02  
Directiva privind nitrații, adoptată 
în 1991, a urmărit să reducă poluarea 
apelor din Europa cu nitrați proveniți 
din surse agricole2. Aceasta a fost ur ‑
mată de o directivă mai cuprinzătoare, 
și anume Directiva‑cadru privind apa, 
din 2000. Directiva‑cadru privind apa 
prevede obligația statelor membre 
de „a obține o stare bună a apelor de 
suprafață și a apelor subterane” până 
în 20153. Statele membre trebuie să ela ‑
boreze planuri de management al bazi ‑
nelor hidrografice și programe conexe 
de măsuri, acestea fiind principalele 
instrumente utilizate pentru punerea 
în aplicare a directivei și, în consecință, 
pentru punerea în aplicare a politicii 
UE în domeniul apei. Pentru a pune 
în aplicare această politică, statele 
membre pot apela parțial la fonduri 
care sunt alocate în cadrul altor politici. De exemplu, măsurile din planurile de 
management al bazinelor hidrografice 
pot fi finanțate, în anumite cazuri, prin 
intermediul PAC.
03  
Potrivit raportului privind starea apelor 
elaborat de Agenția Europeană de 
Mediu (AEM)4, în ciuda progreselor 
înregistrate în ultimele decenii, este 
„puțin probabil” ca apele din Europa 
să îndeplinească obiectivul stabilit 
în Directiva‑cadru privind apa pen ‑
tru anul 2015, nici în ceea ce privește 
calitatea apelor, nici în ceea ce privește 
cantitățile de apă.
04  
Agricultura deține cea mai mare cotă 
din destinația terenurilor din Europa 
(aproximativ 50 % din totalul suprafeței 
terenurilor). Ea a modelat peisajul 
european și a cunoscut o puternică 
creștere a utilizării adaosurilor externe 
(îngrășăminte, pesticide și apă) pe par ‑
cursul ultimilor 50 de ani. Acest sector 
constituie astfel o sursă importantă de 
presiuni asupra mediului5. În Euro ‑
pa, agricultura este responsabilă de 
„aproximativ 33 % din consumul total 
de apă” și constituie „principala sursă 
de poluare cu nutrienți a apei”6. Prin 
urmare, în calitate de principal consu ‑
mator al resurselor de apă, agricultura 
joacă un rol major în gospodărirea 
durabilă a apelor din punctul de vedere 
al cantității și al calității acestora.1 http://ec.europa.eu/
environment/water/
index_en.htm  și articolul 4 din 
Directiva‑cadru privind apa.
2 Directiva 91/676/CEE  
 a Consiliului din 
12 decembrie  1991 privind 
protecția apelor împotriva 
poluării cu nitrați proveniți 
din surse agricole (JO L 375, 
31.12.1991, p. 1). Directiva 
privind nitrații prevede 
obligația statelor membre 
de a monitoriza apele de 
suprafață și subterane și de 
a desemna zonele vulnerabile 
la nitrați. Statele membre 
trebuie să stabilească un cod 
de bune practici agricole care 
va fi pus în aplicare în mod 
voluntar, pe întreg teritoriul, 
de către fermieri. În plus, 
statele membre trebuie să 
adopte programe de acțiune 
care sunt obligatorii în zonele 
vulnerabile la nitrați.
3 Articolul 4 din Directiva‑cadru 
privind apa.
4 Raportul nr. 9/2012 al AEM 
European waters – current 
status and future challenges  
(Apele europene – starea lor 
actuală și provocările viitoare).
5 A Green CAP?  Reform options 
from an environmental angle 
(O PAC ecologică? Opțiunile 
de reformă din perspectiva 
mediului). Proiectul AEM 
privind o PAC ecologică, 
raport intermediar prima fază, 
23 iunie 2011.
6 Raportul nr. 1/2012 al AEM 
Towards efficient use of 
water resources in Europe  
(Către o utilizare eficientă 
a resurselor de apă în Europa).
09 Introducere
05  
Consiliul Uniunii Europene a subliniat 
în mai multe rânduri necesitatea de 
a proteja resursele de apă prin interme ‑
diul PAC7:
 — În 2007, acesta a evidențiat faptul 
că „integrarea preocupărilor refe ‑
ritoare la utilizarea durabilă a apei 
în cadrul altor politici sectoriale 
(de exemplu, agricultură)” consti ‑
tuie o cerință pentru „realizarea 
obiectivelor politicii în domeniul 
apelor” și a subliniat „necesitatea 
de a acorda o atenție deosebită 
evoluției ulterioare și, după caz, 
adaptării politicilor agricole curen ‑
te astfel încât acestea să contribuie 
la gospodărirea durabilă a apelor”.
 — În 2009, Consiliul a identificat gos ‑
podărirea apelor drept o nouă și 
crucială provocare pentru agricul ‑
tură, afirmând că „ar trebui acor ‑
dată mai multă atenție aspectelor 
legate de gestionarea apei, inclusiv 
calitatea apei, prin intermediul 
instrumentelor adecvate ale PAC”.
 — În 2010, acesta a recunoscut nece ‑
sitatea unei „utilizări mai eficiente 
și mai viabile a apei în agricultură”.
06  
Nevoia de a intensifica integrarea pre ‑
ocupărilor referitoare la gospodărirea 
apelor în cadrul altor domenii de poli ‑
tici precum agricultura a fost exprimată 
în termeni clari de Comisia Europeană, 
de AEM, de Consiliul Uniunii Europene 
și de directorii responsabili cu resursele 
hidrografice8. Integrarea obiectivelor 
politicii UE din domeniul apei în cadrul 
politicii agricole comune reprezintă 
un țel major, cu atât mai mult cu cât 
la articolul 11 din Tratatul privind 
funcționarea Uniunii Europene se afir ‑
mă următoarele: „Cerințele de protecție 
a mediului trebuie integrate în defini ‑
rea și punerea în aplicare a politicilor 
și a acțiunilor Uniunii, în special pentru 
promovarea dezvoltării durabile.”7 Concluziile Consiliului privind 
deficitul de apă și seceta 
din 30 octombrie 2007. 
Concluziile Consiliului privind 
deficitul de apă, seceta și 
adaptarea la schimbările 
climatice din 11 iunie 2010. 
Considerentele 1 și 4 
din Regulamentul (CE) 
nr. 74/2009 al Consiliului din 
19 ianuarie  2009 de modificare 
a Regulamentului (CE) 
nr. 1698/2005 privind sprijinul 
pentru dezvoltare rurală 
acordat din Fondul european 
agricol pentru dezvoltare 
rurală (FEADR) (JO L 30, 
31.1.2009, p. 100), adoptat după 
bilanțul de sănătate al PAC.
8 • COM(2012) 673 din 14 no ‑
iembrie  2012 „Plan de salvgar ‑
dare a resurselor de apă ale 
Europei”: „este nevoie de o mai 
bună punere în aplicare și de 
o integrare mai mare a obiec ‑
tivelor politicii în domeniul 
apei în alte domenii de politică, 
cum sunt PAC (politica agricolă 
comună)”.  
• considerentul 16 din 
Directiva‑cadru privind apa: 
„Este necesară o continua ‑
re a integrării protecției și 
a gestionării viabile din punct 
de vedere ecologic a apei în ce ‑
lelalte politici comunitare, cum 
ar fi cele în domeniile energiei, 
transportului, agriculturii, 
pescuitului, politicii regionale și 
turismului.”  
• considerentul 6 din Regu ‑
lamentul (CE) nr. 1698/2005 
al Consiliului din 20 septem ‑
brie 2005 privind sprijinul 
pentru dezvoltare rurală 
acordat din Fondul european 
agricol pentru dezvoltare 
rurală (FEADR) (JO L 277, 
21.10.2005, p. 1): „Activitatea 
Fondului european agricol 
pentru dezvoltare rurală [...] și 
operațiunile la care acesta con ‑
tribuie trebuie să fie coerente și 
compatibile cu celelalte politici 
comunitare și conforme cu 
întreaga legislație comunitară.”  
• Raportul nr. 9/2012 al AEM: 
„Sunt necesare mult mai multe 
eforturi pentru a integra preo ‑
cupările referitoare la gospodă ‑
rirea apelor în cadrul diferitelor 
politici sectoriale, cum ar fi 
agricultura și transporturile.”  
• Declarația directorilor 
responsabili cu resursele 
hidrografice cu privire la 
Directiva‑cadru privind apa 
și agricultură, din 30  noiem ‑
brie 2006: „[...] este necesar ca 
importanța resurselor de apă 
din punct de vedere social, 
economic și de mediu să fie 
recunoscută și integrată în 
toate politicile sectoriale.”
10 Introducere
Instrumentele din cadrul 
PAC care au potențialul de 
a contribui la integrarea în 
politica agricolă comună 
a obiectivelor politicii UE 
în domeniul apei
07  
În prezent, există două instrumente din 
cadrul PAC care sunt utilizate în scopul 
integrării în politica agricolă comună 
a obiectivelor politicii UE în domeniul 
apei: eco  con  di ți o na li tatea și Fondul european agricol pentru dezvoltare 
rurală (a se vedea figura 1 ). Aceste in ‑
strumente au potențialul de a contribui 
la menținerea unei agriculturi dura ‑
bile prin încurajarea bunelor practici 
agricole, prin promovarea respectării 
de către activitățile agricole a legislației 
în materie de mediu, cum ar fi Directiva 
privind nitrații, și prin acordarea unor 
stimulente pentru bunuri și servicii pu ‑
blice care sunt benefice pentru mediu.Figura 1Legătura dintre PAC și politica UE în domeniul apei
Notă : Această figură ilustrează, în partea stângă, modalitățile de cheltuire a fondurilor alocate politicii agricole comune, și anume plățile directe 
și fondurile pentru dezvoltare rurală. Pentru fermierii care primesc plăți directe și/sau anumite fonduri pentru dezvoltare rurală, mecanismul 
de eco  con di ți o na li tate condiționează aceste plăți de respectarea anumitor norme de protecție a mediului. Activitățile care sunt finanțate 
prin PAC pot avea un impact pozitiv sau unul negativ asupra apelor. În partea dreaptă a figurii, sunt prezentate principalele etape stabilite de 
Directiva‑cadru privind apa, instrumentul principal pentru punerea în aplicare a politicii în domeniul apei la nivelul UE.
-PACLegislaţie și 
fonduri în cadrul COERENŢĂ?
plăţi directe dezvoltare rurală (FEADR)
Programele de dezvoltare rurală 
ale statelor membre (2007-2013)activităţi (agricole) impacturi+/- impact asupra apelor 
  
ecocondiţionalitatelegislaţie, dar nu și fonduriPOLITICA 
ÎN DOMENIUL APEI
2000
2006
2008
2009
20122015Obligaţiile statelor membre
buna stare a corpurilor 
de apăprezentarea 
proiectelor de planuri 
de management al 
bazinelor hidrograﬁceprezentarea 
proiectelor de planuri 
de management al bazinelor hidrograﬁceprezentarea 
proiectelor de planuri 
de management al 
bazinelor hidrograﬁceprezentarea proiectelor 
de planuri de 
management al bazinelor hidrograﬁcecrearea reţelei de 
monitorizareintrarea în vigoare 
a Directivei-cadru privind apaDirectiva-cadru privind 
apa (primul ciclu)
11 Introducere
08  
Ecocondiționalitatea este un mecanism 
care condiționează plățile directe către 
fermieri (precum și un număr de plăți 
pentru dezvoltarea rurală9) de respec ‑
tarea unei serii de norme referitoare la 
protecția mediului, siguranța alimenta ‑
ră, sănătatea animalelor și a plantelor 
și bunăstarea animalelor, precum și 
de menținerea terenurilor agricole 
în bune condiții agricole și de mediu 
(good agricultural and environmental 
condition  – GAEC)10. Aceste norme sunt 
stabilite în 18 cerințe legale în materie 
de gestionare ( statutory management 
requirements  – SMR) și în 15 standarde 
GAEC. Nerespectarea acestor standar ‑
de și cerințe poate atrage o reducere 
a plăților din cadrul PAC către fermier.09  
Șase norme de eco  con di  ți o na  li‑
tate – enumerate în tabelul 1  – au 
un impact direct asupra calității apei 
și a cantităților de apă. Un număr de 
alte norme de eco  con di  ți o na  li tate au 
un impact indirect asupra protecției 
apelor (de exemplu, cerințele legale în 
materie de gestionare privind conser ‑
varea păsărilor sălbatice și a habitatelor 
naturale, precum și standardele GAEC 
privind acoperirea minimă a solu ‑
lui sau menținerea particularităților 
peisajelor).9 Ecocondiționalitatea se aplică 
unui număr de șapte măsuri 
de dezvoltare rurală, care 
reprezintă aproximativ 40 % din 
cheltuielile FEADR planificate 
pentru perioada 2007 ‑2013.
10 Ecocondiționalitatea a fost intro ‑
dusă în 2003 prin Regulamentul 
(CE) nr. 1782/2003 al Consiliului 
din 29 septembrie 2003 de sta ‑
bilire a normelor comune pentru 
schemele de sprijin direct în 
cadrul politicii agricole comune 
și de stabilire a anumitor scheme 
de sprijin pentru agricultori și 
de modificare a Regulamen ‑
telor (CEE) nr. 2019/93, (CE) 
nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, 
(CE) nr. 1454/2001, (CE) 
nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, 
(CE) nr. 1254/1999, (CE) 
nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 
și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, 
21.10.2003, p. 1). Din 2005, toți fer ‑
mierii care primesc plăți directe 
au trebuit să respecte prevederile 
cu caracter obligatoriu referitoare 
la eco  con di ți o na li tate. Pentru 
perioada de programare 2007 ‑
2013, normele de eco  con di  ți o na‑
li tate se aplică și unui număr de 
plăți din cadrul FEADR (pentru 
măsurile 211, 212, 213, 214, 221, 
224 și 225), iar, din 2008, ele s‑au 
aplicat și anumitor plăți pentru 
sectorul vitivinicol.Tabelul 1Prezentare generală a normelor de eco  con di ți  o na  li tate  
care au implicații pentru apă
Norma aplicabilă Obiectul
SMR 2 Protecția apelor subterane împotriva poluării1 
SMR 3 Utilizarea nămolurilor de epurare în agricultură2
SMR 4 Protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din surse agricole3
SMR 9 Introducerea pe piață a produselor fitosanitare4
GAEC – Procedurile de 
autorizare pentru irigațiiÎn cazul în care utilizarea apei pentru irigații face obiectul autorizării, 
respectarea procedurilor de obținere a autorizațiilor.
GAEC – Fâșii de protecție Crearea de fâșii de protecție de‑a lungul cursurilor de apă
1  Articolele 4 și 5 din Directiva 80/68/CEE a Consiliului din 17 decembrie 1979 privind protecția apelor subterane împotriva poluării cauzate de 
anumite substanțe periculoase (JO L 20, 26.1.1980, p. 43).
2  Articolul 3 din Directiva 86/278/CEE a Consiliului din 12 iunie 1986 privind protecția mediului, în special a solului, atunci când se utilizează 
nămoluri de epurare în agricultură (JO L 181, 4.7.1986, p. 6).
3  Articolele 4 și 5 din Directiva 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecția apelor împotriva poluării cu nitrați proveniți din 
surse agricole (JO L 375, 31.12.1991, p. 1).
4  Articolul 3 din Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar  
(JO L 230, 19.8.1991, p. 1).
12 Introducere
10  
Prin finanțarea oferită pentru dezvol ‑
tarea rurală, UE favorizează investițiile 
realizate de statele membre pentru 
consolidarea competitivității sectoare ‑
lor agricol și forestier, pentru protecția 
mediului și menținerea peisajului rural, 
pentru ameliorarea calității vieții și 
promovarea diversificării activităților 
economice în mediul rural și pentru 
promovarea inițiativelor de interes local 
în domeniul dezvoltării rurale. Sprijinul 
financiar pe care îl acordă UE se adre ‑
sează programelor de dezvoltare rurală 
(PDR) ale statelor membre. Textele care 
prezintă o importanță deosebită pentru 
dezvoltarea rurală, cum ar fi orientă ‑
rile strategice ale Comunității pentru 
dezvoltarea rurală11 și Regulamentul 
(CE) nr. 1698/200512, identifică protecția 
și gospodărirea sustenabilă a apelor 
printre aspectele cele mai importante 
de mediu care necesită să fie abordate.
11  
În cadrul măsurilor de dezvoltare rura ‑
lă, fermierii pot iniția în mod voluntar 
acțiuni care să meargă mai departe 
decât cerințele legislative obligatorii, 
în schimbul unor stimulente financiare 
sau al unor compensații (a se vedea 
caseta 1 ).
Fondurile alocate în cadrul 
PAC care au un impact 
potențial asupra apelor
12  
Cheltuielile efectuate de UE pentru 
activitățile agricole prin intermediul 
PAC ating un volum semnificativ 
(58,1 miliarde de euro în 2012, adi ‑
că aproape 40 % din bugetul UE). 
Activitățile agricole și de alt tip care 
sunt finanțate prin PAC pot avea un 
impact pozitiv sau unul negativ asupra 
apelor (a se vedea figura 1 ).13  
În unele cazuri, fondurile acordate 
în cadrul PAC vizează în mod explicit 
generarea unor efecte pozitive asupra 
apelor, de exemplu finanțarea măsuri ‑
lor de dezvoltare rurală care fac referire 
în mod specific la protecția apelor. 
O evaluare detaliată a programelor 
de dezvoltare rurală din punctul de 
vedere al gospodăririi apelor sugerea ‑
ză că statele membre au alocat 51 % 
din bugetele acestor programe13 unor 
măsuri care, într‑o măsură mai mică sau 
mai mare, au relevanță pentru resursele 
de apă (75 de miliarde de euro pentru 
perioada 2007 ‑2013)14. Pe lângă aceasta, 
27 % din fondurile suplimentare care 
au fost convenite în urma „bilanțului de 
sănătate” al politicii agricole comune 
(fonduri aprobate în 2009, care oferă 
un supliment de 4,8 miliarde de euro) 
au fost alocate domeniului priori ‑
tar „gestionarea apei” (1,3 miliarde 
de euro)15.
14  
Regulamentele privind PAC pentru pe ‑
rioada 2014 ‑2020 acordă o importanță 
mai mare calității apei, aceasta fiind 
identificată ca obiectiv specific al PAC. 
Dispozițiile legale care vizează „eco ‑
logizarea” plăților directe din cadrul 
PAC includ anumite practici, dintre care 
unele au potențialul de a avea un efect 
benefic asupra calității apei. De aseme ‑
nea, o declarație a Consiliului și a Parla ‑
mentului European prevede integrarea 
anumitor obligații care decurg din 
Directiva‑cadru privind apa în normele 
de eco  con  di ți o na li tate. Utilizarea mai 
eficientă a apei în agricultură constituie 
un element explicit („zonă de interes”) 
al uneia dintre prioritățile de dezvol ‑
tare rurală care au fost stabilite pentru 
politica agricolă comună reformată. În 
plus, începând cu 2014, statele membre 
vor oferi beneficiarilor, prin interme ‑
diul Sistemului de consiliere agricolă, 
îndrumări în legătură cu cerințele 
Directivei‑cadru privind apa.11 Punctele 2.5 și 3.2 din anexa la 
Decizia 2006/144/CE  
a Consiliului din 
20 februarie  2006 privind 
orientările strategice 
ale Comunității pentru 
dezvoltare rurală (perioada 
de programare 2007 ‑2013) 
(JO L 55, 25.2.2006, p. 20).
12 Considerentul 31 din 
Regulamentul (CE) 
nr. 1698/2005 al Consiliului.
13 Totalul cheltuielilor publice, 
care include deci și finanțarea 
națională.
14 Summary report on an in‑depth 
assessment of RDPs 2007 ‑2013 
as regards water management  
(Raport de sinteză privind 
o evaluare aprofundată 
a programelor de dezvoltare 
rurală 2007 ‑2013 din punctul 
de vedere al gospodăririi 
apelor), Institutul Ecologic 
și VITO, aprilie 2009 ( http://
www.ecologic.eu/download/
projekte/1900 ‑1949/1937/
final_report.pdf ).
15 Potrivit comunicatelor de 
presă IP 09/1568, IP 09/1813, 
IP 09/1945 și IP/10/102 ale 
Comisiei.
13 Introducere
Exemple de măsuri de dezvoltare rural
Sprijin acordat fermierilor care se angajează, pentru o perioadă minimă de cinci ani, să adopte tehnici agricole 
ecologice care merg mai departe decât bunele practici agricole ( măsuri de agromediu ), cum ar fi administra ‑
rea pășunilor în sistem extensiv (ceea ce implică un pășunat extensiv, neutilizarea îngrășămintelor sau a nămo ‑
lului de epurare, restricții stricte privind utilizarea pesticidelor etc.).
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană. 
Sprijin pentru „investițiile neproductive” , cum ar fi crearea 
și refacerea zonelor umede. Zonele umede contribuie la 
menținerea calității apelor prin eliminarea azotului, a fosfo ‑
rului și a pesticidelor din scurgerile de pe terenurile agricole . 
Sprijin pentru investiții în cadrul 
exploatațiilor agricole , cum ar fi 
echipamente de irigare prin picurare. 
Spre deosebire de sistemele de irigații 
prin aspersiune, irigarea prin picurare 
poate contribui la reducerea volumu ‑
lui de apă captat pentru irigații .Caseta 1
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană.
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană.
14 Introducere Caseta 1Sprijin pentru dezvoltarea infrastructurii  relevante pentru dezvoltarea și adaptarea agriculturii, cum ar fi 
înlocuirea canalelor de irigații vechi și deteriorate.
Sprijin pentru investițiile „neproductive” , 
cum ar fi reabilitarea malurilor (rambleurilor) 
cursurilor de apă sau ale canalelor. Versantul 
mai puțin abrupt și acoperit cu vegetație 
al rambleului canalului servește ca fâșie de 
protecție netratată cu gunoi de grajd sau cu 
pesticide și joacă un rol pozitiv în prevenirea 
inundațiilor .
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană.
Sursa:  Curtea de Conturi Europeană.
15
 Auditul
Sfera și abordarea 
auditului
15  
Auditul a avut drept obiectiv examina ‑
rea legăturii dintre PAC și politica UE în 
domeniul apei. Întrebarea generală de 
audit la care s‑a urmărit să se răspundă 
a fost următoarea:
Obiectivele politicii UE în domeniul 
apei au fost integrate cu succes în 
PAC?
16  
Auditul a examinat dacă obiective ‑
le politicii UE în domeniul apei sunt 
reflectate în mod corespunzător și 
eficace în cadrul PAC, atât la nivelul 
strategiei, cât și la cel al punerii în 
aplicare (a se vedea anexa I ). Pentru 
a stabili acest lucru, au fost analizate 
cele două instrumente care sunt utili ‑
zate pentru integrarea în PAC a obiec ‑
tivelor politicii UE în domeniul apei: 
eco con di  ți o na  li tatea și fondul pentru 
dezvoltare rurală (a se vedea puncte ‑
le 7‑11). Pentru toate aspectele legate 
de eco  con  di ți o na li tate, auditul a aco ‑
perit perioada începând cu 2005, anul 
în care a fost introdus acest mecanism 
(sau începând cu 2009/2012, în cazul 
statelor membre care au aderat la UE 
în 2004 și, respectiv, în 2007). Pentru 
toate aspectele legate de dezvoltarea 
rurală, auditul a cuprins perioada de 
programare 2007 ‑2013. Au fost luate în 
considerare, în scopul auditului, șase 
norme de eco  con di  ți o na  li tate care au 
un impact direct asupra calității apei 
și a cantităților de apă (a se vedea 
tabelul 1 ).17  
Auditul s‑a desfășurat în perioada 
octombrie 2012 ‑iulie 2013. Colectarea 
probelor de audit s‑a efectuat prin 
intermediul următoarelor activități:
 — verificări documentare și interviuri 
desfășurate cu reprezentanți ai 
serviciilor Comisiei, precum și cu 
reprezentanți ai Agenției Europene 
de Mediu (AEM);
 — vizite de audit efectuate în șapte 
state membre: Danemarca, Gre ‑
cia, Spania (Andaluzia), Franța, 
Italia (Lombardia), Țările de Jos 
și Slovacia. Aceste state membre 
se confruntă cu probleme grave 
în ceea ce privește calitatea apei 
(de exemplu, un nivel ridicat al 
concentrațiilor de nutrienți precum 
nitrații) și/sau cantitățile de apă (de 
exemplu, stres hidric ridicat – de ‑
ficit de apă – sau o intensitate ri ‑
dicată a irigațiilor). Din fiecare stat 
membru vizitat a fost selectat câte 
un district hidrografic cu scopul de 
a axa auditul pe o suprafață care 
dispune de un plan de manage ‑
ment al bazinului hidrografic (a se 
vedea figura 2 );
 — un sondaj online efectuat în rândul 
unui număr de 140 de organisme 
de consultanță din sectorul agricol 
în aceleași șapte state mem ‑
bre și reuniuni de consultare cu 
organizațiile umbrelă din sectorul 
agricol de la nivelul UE.
16 Auditul Figura 2Selecția statelor membre în care au fost efectuate vizite de audit
statele membre vizitate
aspecte legate de calitatea apeiaspecte legate de cantităţile de apă
Spania
Planul de management al bazinului hidrograﬁc: GuadalquivirFranţa
Planul de management al bazinului hidrograﬁc: Loara-BretagneŢările de Jos
Planul de management al bazinului hidrograﬁc: 
MaasDanemarca
Planul de management 
al bazinului hidrograﬁc:
Fiordul Ringkøbing
Grecia
Planul de management 
al bazinului hidrograﬁc: 
Tesalia (Pinios)Italia
Planul de management al bazinului hidrograﬁc: PoSlovacia
Planul de management al bazinului hidrograﬁc: Slovacia (Dunăre)
17 Auditul
Audituri anterioare
18  
În ultimii 20 de ani, Curtea a publicat 
un număr de rapoarte care au tratat în 
mod direct sau indirect subiectul poli ‑
ticii în domeniul apei și care fac, de ase ‑
menea, într‑o anumită măsură, referire 
la PAC, însă niciunul dintre acestea nu 
s‑a concentrat exclusiv asupra legături ‑
lor dintre politica UE în domeniul apei 
și PAC.
19  
În Raportul său special nr. 8/2008 
privind eco  con di  ți o na  li tatea, Curtea 
a adus în discuție problema complexă 
a coexistenței normelor obligatorii 
(eco  con  di ți o na li tatea) cu stimulentele 
economice (plățile pentru agromediu) 
în ceea ce privește, de exemplu, fâșiile 
de protecție, și a criticat sfera limitată 
a aplicării eco  con  di ți o na li tății în ceea 
ce privește apa. Raportul a evidențiat, 
de asemenea, existența unor deficiențe 
în definirea cerințelor și a standarde ‑
lor de către statele membre. Raportul 
special nr. 7/2011 privind sprijinul 
pentru agromediu a concluzionat că 
obiectivele acestei scheme au fost prea 
vagi, că au existat probleme în ceea ce 
privește stabilirea valorii ajutoarelor și 
că direcționarea fondurilor era insufici ‑
entă. Raportul special nr. 5/2011 privind 
schema de plată unică (SPU) a con ‑
statat că nu exista o corelație directă 
între, pe de o parte, nivelul sprijinului 
acordat prin SPU și, pe de altă parte, 
costurile suportate de fermieri în vede ‑
rea respectării obligațiilor care le reve ‑
neau, că nu era posibilă stabilirea unei 
corelații directe între sprijinul acordat 
prin SPU și externalitățile publice po ‑
zitive generate de activitățile agricole 
și că măsurile de reducere a plăților în 
urma nerespectării normelor de eco ‑
con  di ți o na li tate nu erau suficient de 
severe.20  
În contextul misiunii sale de formula ‑
re a declarațiilor anuale de asigurare 
(DAS), Curtea auditează respectarea 
normelor de eco  con di  ți o na  li tate și 
a celor specifice care reglementează 
plățile pentru dezvoltare rurală, aceas ‑
ta verificându‑se pentru un eșantion de 
operațiuni. Observațiile care au rezultat 
în urma acestor audituri au fost luate, 
și ele, în considerare la elaborarea pre ‑
zentului raport.
18
 Observații
Deficiențele care afec ­
tează punerea în aplicare 
a politicii UE în domeniul 
apei au îngreunat integra ­
rea acesteia în PAC
21  
Directiva‑cadru privind apa este un 
element central al politicii UE în dome ‑
niul apei, ea abordând, împreună cu 
directivele sale conexe16, problema pre ‑
siunilor principale la care sunt supuse 
apele interioare, printre care se numără 
poluanții, elementele hidromorfolo ‑
gice și aspectele cantitative. Un factor 
important pentru integrarea în PAC 
a obiectivelor politicii în domeniul apei 
este necesitatea ca statele membre să 
își întocmească în timp util planurile de 
management al bazinelor hidrografice 
și programele conexe de măsuri (a se 
vedea figura 1 ) și ca aceste documen ‑
te de programare să stabilească cu 
claritate măsurile care trebuie luate 
pentru a soluționa problema presiuni ‑
lor semnificative la care sunt supuse 
apele, astfel încât să poată fi îndeplini ‑
te obiectivele Directivei‑cadru privind 
apa. Cu toate acestea, până în prezent, 
punerea în aplicare a Directivei‑cadru 
privind apa a fost afectată de întârzieri 
considerabile. Curtea a constatat că do ‑
cumentele de programare elaborate de 
statele membre în legătură cu politica 
UE în domeniul apei erau de o calitate 
nesatisfăcătoare și că influența pe care 
o poate exercita Comisia, din punct de 
vedere juridic, asupra calității acestor  
documente de programare este limitată.Întârzieri în punerea în aplicare 
a Directivei ­cadru privind apa
22  
Directiva‑cadru privind apa prevede 
obligația statelor membre de a redacta 
planuri de management al bazinelor 
hidrografice, care să precizeze, printre 
alte informații și pentru fiecare district 
hidrografic în parte, presiunile semni ‑
ficative la care sunt supuse apele, pre ‑
cum și obiectivele și măsurile concrete 
care trebuie luate17 în această privință, 
și care să prezinte detalii cu privire la 
modul în care vor fi finanțate măsurile. 
Acolo unde este prevăzută finanțare 
pentru PAC, acest lucru ar trebui speci ‑
ficat în mod clar.
23  
Planurile de management al bazinelor 
hidrografice trebuiau să fie publicate 
cel târziu până la 22 decembrie 2009 și 
trebuiau să fie prezentate Comisiei cel 
târziu până la 22 martie 201018. Cu toate 
acestea, mai puțin de jumătate din 
statele membre au reușit să respecte 
termenele stabilite19. Până în septem ‑
brie 2013, patru țări (Danemarca, Gre ‑
cia, Portugalia și Spania) nu adoptaseră 
încă toate planurile de management 
al bazinelor hidrografice care intră sub 
responsabilitatea lor. În figura 3  sunt 
prezentate schematic datele la care au 
fost adoptate planurile de manage ‑
ment al bazinelor hidrografice.16 Directiva privind calitatea apei 
pentru scăldat (76/160/CEE); 
Directiva privind păsările 
(79/409/CEE); Directiva privind 
apa potabilă (80/778/CEE), 
modificată prin Directiva 
(98/83/CE); Directiva privind 
accidentele majore (Seveso) 
(96/82/CE); Directiva privind 
evaluarea impactului asupra 
mediului (85/337/CEE); Directiva 
privind nămolurile de epurare 
(86/278/CEE); Directiva privind 
tratarea apelor urbane rezidu ‑
ale (91/271/CEE); Directiva pri ‑
vind produsele de uz fitosanitar 
(91/414/CEE); Directiva privind 
nitrații (91/676/CEE); Directiva 
privind habitatele (92/43/CEE); 
Directiva privind prevenirea 
și controlul integrat al poluării 
(96/61/CE).
17 Detaliile complete privind 
informațiile cu caracter 
obligatoriu pe care trebuie 
să le cuprindă planurile de 
management al bazinelor 
hidrografice sunt prezentate 
în anexa VII la Directiva‑cadru 
privind apa.
18 Articolul 13 alineatul (6) și 
articolul 15 alineatul (1) din 
Directiva‑cadru privind apa.
19 Comisia a raportat că, până în 
noiembrie 2012, „25 de state 
membre, la care se adaugă 
Norvegia, au adoptat și au 
transmis un număr de 121 
(dintr‑un total de 174) de 
planuri de management al 
bazinelor hidrografice pentru 
porțiunile care se situează pe 
teritoriile lor din districtele 
hidrografice”. Documentul de 
lucru SWD (2012) 379 final 1/30 
al serviciilor Comisiei, Bruxelles, 
14.11.2012: European Overview  
(1/2) accompanying the Report 
from the Commission to the 
European Parliament and the 
Council on the Implementa ‑
tion of  the Water Framework 
Directive (2 000/60/EC ) – River 
Basin Management Plans  
[Imagine de ansamblu la nivel 
european (1/2), care însoțește 
Raportul Comisiei către Parla ‑
mentul European și Consiliu 
privind punerea în aplicare 
a Directivei‑cadru privind apa 
(2000/60/CE) – Planurile de 
management al bazinelor hi ‑
drografice]. Norvegia a adoptat 
11 planuri pilot de manage ‑
ment al bazinelor hidrografice. 
Norvegia pune în aplicare 
Directiva‑cadru privind apa 
dat fiind statutul său de stat 
membru al Acordului privind 
Spațiul Economic European, în 
conformitate cu un calendar 
specific convenit în acesta.
19 Observații
Planuri adoptate și 
prezentate Comisiei până în: 
Martie 2010
Octombrie 2010Martie 2011Octombrie 2011Martie 2013Planuri care încă 
nu erau în totalitate conforme până în septembrie 2013Figura 3Hartă prezentând schematic datele la care au fost adoptate, până în  
septembrie 2013, planurile de management al bazinelor hidrografice
Notă:  Danemarca – toate planurile de management al bazinelor hidrografice adoptate în decembrie 2011 au fost retrase și s‑au pre ‑
zentat planuri noi spre consultare; Grecia – au fost adoptate 8 planuri de management al bazinelor hidrografice (din 14); Spania – au 
fost adoptate 10 planuri de management al bazinelor hidrografice (din 25); Portugalia – au fost adoptate 8 planuri de management 
al bazinelor hidrografice (din 9).
20 Observații
24  
În conformitate cu Directiva‑cadru 
privind apa, fiecare plan de manage ‑
ment al unui bazin hidrografic trebu ‑
ie să conțină un program de măsuri 
vizând combaterea diverselor presiuni 
identificate la nivelul local al districtului 
hidrografic, inclusiv măsuri legate de 
agricultură (a se vedea caseta 2 ). Măsu ‑
rile trebuiau să fi devenit operaționale 
cel târziu până la 22 decembrie 201220. 
Echipele de audit au analizat acest as ‑
pect în cursul vizitelor de audit efectua ‑
te de Curte în statele membre, punând 
un accent deosebit pe măsurile legate 
de agricultură, și au observat că cea mai 
mare parte a acestor măsuri nu erau 
încă operaționale (a se vedea caseta 3 ).25  
În absența unui plan de management 
al bazinului hidrografic care să defi ‑
nească obiectivele care există la nivelul 
districtului hidrografic, statele membre 
sunt private de un reper important în 
raport cu care să alinieze obiectivele cu 
implicații pentru apă care sunt stabilite 
în programele lor de dezvoltare rurală. 
Această situație constituie un obstacol 
pentru luarea în considerare în mod 
corespunzător a criteriilor politicii UE în 
domeniul apei atunci când se cheltu ‑
iesc fondurile pentru dezvoltare rurală.
Tipuri de măsuri cuprinse în planurile de management al bazinelor hidrografice
În anexa VI la Directiva‑cadru privind apa, sunt enumerate tipurile de măsuri care trebuie să fie incluse în pro ‑
gramele de măsuri, unele dintre acestea având o legătură directă cu agricultura. Exemple în acest sens sunt:
 οmăsuri vizând gestionarea cererii de apă, între altele, promovarea unei producții agricole adaptate, cum ar 
fi recoltele care necesită un volum scăzut de apă în zonele predispuse la secetă;
 οmăsuri vizând reducerea emisiilor, cum ar fi recurgerea mai degrabă la injectarea îngrășămintelor organice 
lichide în sol decât la împrăștierea lor pe suprafața solului;
 οmăsuri de eficientizare și reutilizare, inclusiv tehnici de irigare cu consum mic de apă sau reutilizarea apelor 
uzate epurate în scopul irigațiilor.
Întârzieri în punerea în aplicare a măsurilor agricole din planurile de management 
al bazinelor hidrografice
În Italia (Planul de management al bazinului hidrografic al râului Po), dintre cele cinci măsuri agricole care 
trebuiau să fie puse în aplicare pe termen scurt, numai trei măsuri sunt operaționale în toate regiunile. O a pa ‑
tra măsură este pusă în aplicare numai într‑o parte a districtului hidrografic, iar cea de a cincea măsură este 
aplicată numai în anumite zone, deoarece intră în conflict cu legislația locală.
În Franța (Planul de management al bazinului hidrografic Loara‑Bretagne), măsurile sunt prea generale pentru 
a fi operaționale, trebuind să fie dezvoltate mai în detaliu în planuri locale de management al apelor ( Schéma 
d’Aménagement et de Gestion des Eaux  – SAGE). Până în septembrie 2013, mai puțin de jumătate din districtul 
hidrografic făcea obiectul unor planuri de tip SAGE.
În Grecia (Planul de management al bazinului hidrografic Tesalia), cinci dintre cele șase măsuri examinate de 
Curte în cursul vizitei de audit nu erau operaționale la 22 decembrie 2012.Caseta 2 Caseta 320 Articolul 11 alineatul (7) din 
Directiva‑cadru privind apa.
21 Observații
Calitatea programelor de 
măsuri este nesatisfăcătoare
26  
Comisia a furnizat, prin intermediul 
unuia dintre grupurile sale de experți, 
orientări cu privire la măsurile agricole 
care se stabilesc în cadrul planurilor de 
management al bazinelor hidrografi ‑
ce, aceste măsuri trebuind să fie clare, 
transparente și operaționale la nivelul 
exploatațiilor agricole21.
27  
Curtea a preluat criteriile stabilite în 
ghidul Comisiei atunci când a reali ‑
zat o analiză detaliată cu privire la 
șase măsuri agricole stabilite pentru 
fiecare dintre cele șapte planuri de 
management al bazinelor hidrografice 
selectate în vederea acestui audit (a se 
vedea tabelul 2 ). Rezultatele acestui 
demers arată că majoritatea măsurilor analizate nu sunt concepute în mod 
adecvat din punctul de vedere al sferei 
de aplicare, al obiectivelor vizate, al 
calendarului, al sistemelor de monitori ‑
zare și/sau al comunicării rezultatelor.
28  
Comisia a tras și ea propriile sale con ‑
cluzii în ceea ce privește calitatea pro ‑
gramelor de măsuri, în urma exercițiului 
de monitorizare desfășurat de ea însăși 
cu privire la Directiva‑cadru privind 
apa. După examinarea planurilor de 
management al bazinelor hidrografice 
care au fost prezentate până la jumăta ‑
tea anului 2012, Comisia a concluzionat 
că „ceea ce lipsește, în linii mari, din 
multe dintre planurile de management 
al bazinelor hidrografice este prezența 
informațiilor privind modul în care 
vor fi puse în aplicare aceste măsuri, 
mai precis detaliile privind termenele, 
finanțarea, precum și monitorizarea”22.21 Ghid pentru administrații 
privind necesitatea unor 
măsuri agricole clare și 
transparente la nivel de 
exploatație în temeiul 
Directivei‑cadru privind 
apa. Aceste orientări au fost 
elaborate în cadrul unui 
program de colaborare 
în care au fost implicați 
partenerii pentru Strategia 
comună de punere în aplicare 
a Directivei‑cadru privind 
apa și au fost adoptate de 
directorii responsabili cu 
resursele hidrografice în 
mai 2011.
22 Documentul de lucru al 
serviciilor Comisiei: Imagine 
de ansamblu la nivel european 
(2/2), care însoțește Raportul 
Comisiei către Parlamentul 
European și Consiliu 
privind punerea în aplicare 
a Directivei‑cadru privind 
apa (2000/60/CE) – Planurile 
de management al bazinelor 
hidrografice.Tabelul 2Analiză detaliată a șase măsuri agricole incluse în programele de măsuri prevăzute 
pentru șapte planuri de management al bazinelor hidrografice1
DK EL ES FR IT NL SK
Măsurile indică nivelul necesar de realizări care trebuie executat pentru atingerea țintelor 
stabilite. 
Măsurile sunt identificate ca fiind de bază (cu alte cuvinte, obligatorii) sau complementare. 
Măsurile sunt definite la nivel de sub-bazine sau la nivel regional/local. În caz contrar, se 
furnizează argumente convingătoare pentru decizia de elaborare a măsurilor pentru întregul 
bazin hidrografic. 
Programele de măsuri stabilesc ținte clare pentru măsurile respective.
Programele de măsuri stabilesc un sistem clar de monitorizare a progreselor realizate în 
ceea ce privește măsurile respective. 
 toate cele șase măsuri analizate îndeplineau criteriul
 o parte dintre măsurile analizate îndeplineau criteriul
 niciuna dintre măsurile analizate nu îndeplinea criteriul
1  Evaluarea planurilor de management al bazinelor hidrografice elaborate de autoritățile daneze s ‑a realizat pe baza celor adoptate în 
2011. Acestea au fost însă retrase și s ‑au transmis noi planuri în vederea consultării.
22 Observații
Comisia are, în practică, 
o influență limitată asupra 
calității documentelor de pro ­
gramare care trebuie elaborate 
pentru punerea în aplicare a 
Directivei ­cadru privind apa
29  
Planurile de management al bazinelor 
hidrografice trebuie să asigure atinge ‑
rea, până în 2015, a obiectivului unei 
stări bune a corpurilor de apă. Deși 
Comisia, în rolul său de „gardian al tra ‑
tatului”23, trebuie să se asigure că acest 
lucru este pus în aplicare, ea nu are 
prerogative în ceea ce privește apro ‑
barea planurilor de management al 
bazinelor hidrografice. În cazul în care 
evaluează ca fiind insuficientă calitatea 
acestor planuri, singura opțiune aflată 
la dispoziția Comisiei este intentarea 
de acțiuni în justiție.
30  
În acest context, „Curtea de Justiție 
a Uniunii Europene a pronunțat un 
număr de hotărâri referitor la aplicarea 
Directivei‑cadru privind apa. Cu toate 
acestea, cauzele respective au impli ‑
cat mai curând prevederi ale directi ‑
vei care pot fi considerate lipsite de 
ambiguitate (cum ar fi neîndeplinirea 
obligației de comunicare a măsurilor 
de transpunere, raportări tardive, 
adoptarea cu întârziere a programe ‑
lor de monitorizare și a planurilor 
de management al bazinelor hidro ‑
grafice) decât cazuri mai puțin clare 
care presupuneau interpretarea unor 
noțiuni‑cheie, cum ar fi serviciile lega ‑
te de utilizarea apei sau acordarea de 
derogări în conformitate cu articolul 4 
din Directiva‑cadru privind apa”24. Pro ‑
cedurile judiciare durează adesea mai 
mulți ani, iar hotărârile se pronunță 
la mult timp după trecerea termenu ‑
lui‑limită pentru îndeplinirea obligației 
în cauză. Deși a organizat grupuri de 
lucru și seminare la care au fost invitați 
reprezentanți ai statelor membre, în 
vederea îmbunătățirii calității planuri ‑
lor de management al bazinelor hidro ‑
grafice, Comisia nu dispune decât de o capacitate limitată pentru a influența 
gradul de ambiție pe care îl manifestă 
statele membre.
31  
În urma auditului, s‑a constatat că gra ‑
dul de ambiție pe care îl demonstrează 
programele de măsuri variază de la un 
stat membru la altul. La articolul 4 din 
Directiva‑cadru privind apa, este pre ‑
văzut obiectivul de atingere a unei stări 
bune a apelor în toate statele membre 
până în 2015. Același articol autorizează 
acordarea de derogări în cazul în care 
acestea sunt justificate de către statele 
membre. Modul în care se evaluează 
circumstanțele utilizate pentru a jus ‑
tifica o derogare diferă de la un stat 
membru la altul. În analiza realizată 
cu privire la planurile de management 
al bazinelor hidrografice22, Comisia 
a admis că:
 — „în general, nu se furnizează o jus ‑
tificare adecvată și transparentă 
pentru criteriile aplicate pentru uti ‑
lizarea derogărilor în conformitate 
cu articolul 4 alineatele (4) ‑(7)”;
 — „interpretarea diferitelor motive 
invocate pentru aplicarea derogări ‑
lor a cunoscut variații semnificative 
de la un stat membru la altul” și
 — „este posibil ca utilizarea pe scară 
largă a derogărilor să reflecte 
nivelul scăzut de ambiție pe care îl 
arată numeroase planuri în ceea ce 
privește realizarea obiectivelor în 
materie de mediu”.23 În conformitate cu 
articolul 258 din Tratatul de 
la Lisabona, Comisia trebuie 
să se asigure de aplicarea 
dispozițiilor tratatului și 
a măsurilor adoptate de 
instituții în temeiul acestuia.
24 Documentul de lucru 
SWD (2012) 379 final 1/30 al 
serviciilor Comisiei, Bruxelles, 
14.11.2012: Imagine de 
ansamblu la nivel european 
(1/2), care însoțește Raportul 
Comisiei către Parlamentul 
European și Consiliu 
privind punerea în aplicare 
a Directivei‑cadru privind 
apa (2000/60/CE) – Planurile 
de management al bazinelor 
hidrografice.
23 Observații
32  
Punerea în aplicare a Directivei privind 
nitrații, care face parte integrantă din 
Directiva‑cadru privind apa și care 
abordează problema bine‑cunoscută și 
persistentă a poluării corpurilor de apă 
(a se vedea caseta 4 ), suferă de aceeași 
insuficiență, având în vedere că progra ‑
mele de acțiune privind nitrații elabo ‑
rate de statele membre prezintă grade 
diferite de ambiție. Aceste programe 
nu necesită aprobarea Comisiei. Drept rezultat, există, de exemplu, diferențe 
considerabile între criteriile folosite de 
statele membre pentru a defini zonele 
vulnerabile sau măsurile care trebuie să 
fie luate. Durata procedurilor judiciare 
inițiate în cauzele examinate în legă ‑
tură cu programele de acțiune privind 
nitrații reflectă limitele care constrâng 
capacitatea Comisiei de a influența cali ‑
tatea programelor elaborate de statele 
membre (a se vedea caseta 5 ). Figura 4 Caseta 4Importanța pe care o prezintă poluarea cu nitrați
O serie de rapoarte recente publicate de AEM sugerează că tendința actuală pe care o înregistrează nive ‑
lurile de nitrați nu este suficientă pentru a putea atinge o stare bună a apelor nici măcar până în 2027 (a se 
vedea figura 4 ). Raportul nr. 8/2012 al AEM recunoaște că evoluția pozitivă constatată în ceea ce privește 
concentrațiile de nitrați se datorează, în parte, măsurilor vizând reducerea aportului de nitrați în agricultură, 
atât la nivel european, cât și la nivelul statelor membre, dar că „sunt necesare măsuri suplimentare în vederea 
reducerii poluării difuze dacă se urmărește atingerea unor niveluri de nitrați în majoritatea corpurilor de apă 
care să se apropie de o stare ecologică foarte bună sau bună în 2027”.
Tendințele înregistrate în ceea ce privește nivelurile de nitrați arată că va continua 
să existe un decalaj între o stare ecologică bună și starea preconizată a fi atinsă 
până în 2027
Sursa : Adaptat din Raportul nr. 9/2012 al AEM. 1,01,52,02,53,0
1992 1996 20000,5
03,5
2004 2008 2012 2016 2020 2024 2028Stare 
preconizată
Stare bunăDECALAJConcentraţia totală medie de nitraţi în râuri (mg N/l)
Datele pentru râuri cu o stare proastă sau slabă reprezintă 29 % din total.
Datele pentru râuri cu o stare moderată reprezintă 48 % din total.Râuri cu o stare ecologică proastă
Râuri cu o stare ecologică slabăRâuri cu o stare ecologică moderatăRâuri cu o stare ecologică bunăRâuri cu o stare ecologică foarte bună
24 Observații
După douăzeci de ani de la intrarea în vigoare a Directivei privind nitrații, continuă 
să existe probleme în legătură cu punerea ei în aplicare în unele state membre
Directiva privind nitrații a intrat în vigoare în 1991. Cu toate acestea, în 2013, existau încă în curs de soluționare 
acțiuni în constatarea neîndeplinirii obligațiilor împotriva a opt state membre (Bulgaria, Germania, Estonia, 
Grecia, Franța, Letonia, Polonia și Slovacia), referitoare la aplicarea corectă și deplină a acestei directive, pre ‑
cum și la caracterul adecvat al programelor de acțiune privind nitrații.
De exemplu, la 13 iunie 2013, Curtea de Justiție a Uniunii Europene a pronunțat o hotărâre în cauza C ‑193/12, 
potrivit căreia instanța a considerat că Franța a omis să desemneze o serie de zone ca fiind zone vulnerabile 
la nitrați. În unele dintre aceste zone, concentrațiile de nitrați din apele subterane au fost mai mari de 50 mg/l 
(care este concentrația maximă admisibilă în apa potabilă), iar, în altele, exista riscul de eutrofizare a apelor de 
suprafață în cazul în care nu urmau să se implementeze planuri de acțiune în acest sens.Caseta 5
Impactul eco  con di  ți o na  li­
tății asupra aspectelor cu 
implicații pentru apă 
a fost, până în prezent, 
unul limitat
33  
Rezultatele sondajului realizat de 
Curte (a se vedea punctul 17)25 indică 
faptul că sistemul de eco  con  di ți o na li‑
tate a sporit gradul de conștientizare 
în rândul fermierilor a problemelor 
care afectează apele și a suscitat unele 
schimbări în cadrul practicilor agricole 
în raport cu resursele de apă. Cu toate 
acestea, impactul sistemului a fost unul 
limitat până în prezent, atât din cauză 
că mai multe aspecte importante cu 
implicații pentru apă sunt omise din 
sistemul de eco  con di  ți o na  li tate, cât 
și din cauza faptului că sancțiunile 
aplicate în baza acestui sistem nu sunt 
calculate în funcție de costul preju ‑
diciului cauzat și, astfel, pot acoperi 
doar o parte din acest cost. În plus, 
deficiențele constatate în legătură cu 
aplicarea normelor de eco  con di  ți o na ‑
li tate în statele membre au efectul de 
a reduce și mai mult impactul potențial 
al sistemului. Aceste aspecte sunt dis ‑
cutate mai pe larg în cele ce urmează.Mecanismul de eco  con di­
ți o na  li tate se bucură de un 
anumit impact, dar nu este 
valorificat la maximum
Rezultatele sondajului 
demonstrează o creștere 
a gradului de conștientizare în 
rândul fermierilor și semnalează 
producerea unor schimbări în 
cadrul practicilor agricole în 
raport cu resursele de apă
34  
Având în vedere absența unor studii, la 
nivelul UE, care să analizeze impactul 
eco con  di ți o na li tății și al dezvoltării 
rurale asupra sensibilizării fermierilor și 
asupra practicilor agricole în raport cu 
resursele de apă, Curtea a efectuat un 
sondaj în rândul unui număr de 140 de 
organisme de consultanță din sectorul 
agricol din șapte state membre. Sonda ‑
jul arată că, în statele membre/regiuni ‑
le selecționate în cadrul eșantionului, 
introducerea eco  con  di ți o na li tății a spo ‑
rit gradul de conștientizare în rândul 
fermierilor a problemelor care afectea ‑
ză apele (a se vedea figura 5 ) și a susci ‑
tat unele schimbări în cadrul practicilor 
agricole în raport cu resursele de apă, 
în special în ceea ce privește nitrații și 
pesticidele (a se vedea anexa II  pentru 
detalii suplimentare).25 Rezultatele detaliate ale 
sondajului pot fi consultate 
pe site‑ul web al Curții 
(www.eca.europa.eu ).
25 Observații Figura 5Creșterea gradului de conștientizare în rândul fermierilor în urma introducerii 
eco  con di ți  o na  li tății
Pe o scară de la 1 (deloc) până la 4 (mult), în ce măsură considerați că introducerea eco  con  di ți o na li tății 
a crescut gradul de conștientizare în rândul fermierilor a impactului pe care îl are agricultura asupra apelor?
Procentaj de respondenţi
O % 25 % 50 % 75 % 100 %
Niciun răspunsNu este relevant
4 - Mult3 - Rezonabil
2 - Parţial1 - DelocSMR2 (ape subterane)
SMR3 (nămoluri de epurare)
SMR4 (nitraţi)
SMR9 (pesticide)
GAEC − Fâșii de protecţie
GAEC − Irigaţii
Media
26 Observații
Impactul normelor de eco  con di­
ți o na  li tate este limitat, întrucât 
un număr de aspecte importan ­
te cu implicații pentru apă nu 
sunt acoperite de sistemul de 
eco  con di ți o na  li tate
35  
Deocamdată, eco  con  di ți o na li tatea 
nu cuprinde norme prin care fermierii 
să fie constrânși să limiteze utilizarea 
fosforului pe suprafețele lor de teren 
sau aplicarea pesticidelor26 în imediata 
vecinătate a corpurilor de apă27, chiar 
dacă există un consens cu privire la ne ‑
cesitatea abordării acestor probleme. 
Fosforul este conținut în îngrășăminte 
și utilizat în hrana pentru animale. El 
poate cauza probleme pentru calitatea 
apei, precum eutrofizarea. În ceea ce 
privește pesticidele, deși protejează 
culturile împotriva pagubelor provo ‑
cate de insecte, boli și buruieni, ele 
pot fi nocive pentru populație, faună și 
mediu. Doar o mică parte a pesticidelor 
care sunt aplicate intră în contact cu 
organismele dăunătoare vizate, restul 
pesticidelor (cea mai mare parte) având 
un impact asupra mediului, de exem ‑
plu, asupra corpurilor de apă. Anumite 
state membre au luat totuși inițiativa 
de a aborda aceste aspecte, chiar dacă 
nu exista o obligație în acest sens (de 
exemplu, prin introducerea în standar ‑
dul GAEC privind fâșiile de protecție 
a unor restricții privind utilizarea 
pesticidelor în aceste zone) (a se vedea 
anexa III  pentru mai multe detalii).26 Utilizarea pesticidelor are 
drept scop protecția plantelor 
sau a culturilor împotriva 
pagubelor produse de 
insecte, boli sau buruieni. Din 
acest motiv, ele sunt numite, 
de asemenea, produse 
fitosanitare.
27 Unele state membre, 
cum ar fi Țările de Jos, au 
inclus cerințe referitoare 
la fosfor în programele lor 
de acțiune privind nitrații, 
dar nerespectarea acestor 
cerințe nu este sancționată 
în cadrul sistemului de 
eco con di ți o na li tate. În ceea 
ce privește pesticidele, 
atunci când se autorizează 
utilizarea lor, statele membre 
au posibilitatea de a stabili, 
dar doar pentru anumite 
pesticide foarte periculoase, 
fâșii de protecție, de‑a lungul 
cursurilor de apă, în care 
pulverizarea pesticidelor este 
interzisă.
27 Observații
36  
Utilizarea durabilă a pesticidelor, în 
special sub forma respectării principii ‑
lor combaterii integrate a dăunătorilor, 
urma, conform planurilor inițiale, să fie 
inclusă în eco  con di  ți o na  li tate începând 
cu anul 2014. Cu toate acestea, conform 
Regulamentului (UE) nr. 1306/201328, 
calendarul conform căruia se va realiza 
această includere este, în prezent, 
incert (a se vedea caseta 6 ).
37  
Includerea preconizată în sistemul eco ‑
con di ți o na li tății a anumitor cerințe care 
decurg din Directiva‑cadru privind apa 
și din Directiva privind utilizarea dura ‑
bilă a pesticidelor ar trebui să contribu ‑
ie la remedierea problemelor semnalate 
la punctul 35. Discuțiile pe marginea 
propunerii Comisiei privind reforma 
PAC după 2014 s‑au finalizat cu publi ‑
carea următoarei declarații: „Consiliul și Parlamentul European invită Comisia să 
monitorizeze transpunerea și punerea 
în aplicare de către statele membre 
a […]” Directivei‑cadru privind apa și 
a Directivei privind utilizarea durabi ‑
lă a pesticidelor și „[…] să prezinte, 
odată ce aceste directive vor fi puse în 
aplicare în toate statele membre, iar 
obligațiile care le revin în mod direct 
fermierilor vor fi identificate, o propu ‑
nere legislativă de modificare a pre ‑
zentului regulament în vederea inclu ‑
derii părților relevante ale directivelor 
respective în sistemul eco  con di  ți o‑ 
 na li tății”32. Calendarul după care se va 
opera această includere depinde deci 
de progresele înregistrate de statele 
membre în punerea în aplicare a direc ‑
tivelor, ceea ce înseamnă că este posibil 
ca punerea în aplicare a unei decizii 
de politică care prezintă o importanță 
foarte mare să dureze foarte mult timp.Caseta 6Utilizarea durabilă a pesticidelor: doi pași înainte, unul înapoi
În 2009, Parlamentul European și Consiliul au adoptat un regulament privind introducerea pe piață a produ ‑
selor fitosanitare29. Una dintre intențiile regulamentului a fost de a include utilizarea durabilă a pesticidelor 
(în special combaterea integrată a dăunătorilor) în sistemul de eco  con  di ți o na li tate (prin intermediul SMR 9) 
începând cu 2014.
Cu toate acestea, Comisia a exclus în mod explicit, din domeniul de aplicare al eco  con  di ți o na li tății, utilizarea 
durabilă a pesticidelor și combaterea integrată a dăunătorilor, omițând, din propunerea sa de regulament pri ‑
vind finanțarea PAC în perioada 2014 ‑202030 [din care a rezultat Regulamentul (UE) nr. 1306/2013], includerea 
tezei care făcea referire în mod specific la acestea31.
Prin urmare, deși utilizarea durabilă a pesticidelor urma să fie inclusă în eco  con  di ți o na li tate începând cu 2014, 
acest orizont de timp a devenit incert ca urmare a regulamentului actual.
30 Regulamentul (CE) nr. 1107/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor 
fitosanitare și de abrogare a Directivelor 79/117/CEE și 91/414/CEE ale Consiliului (JO L 309, 24.11.2009, p. 1).
31 COM(2011) 628 final/ 2. 
32 Regulamentul (CE) nr. 1107/2009, Articolul 55 a treia teză: „Aceasta respectă, de asemenea, dispozițiile Directivei 2009/128/CE și, în special, 
principiile generale de combatere integrată a dăunătorilor prevăzute la articolul 14 și în anexa III la respectiva directivă, care se pun în aplicare, cel 
mai târziu, până la 1 ianuarie 201 4.”28 Regulamentul (UE) 
nr. 1306/2013 al Parlamentului 
European și al Consiliului din 
17 decembrie  2013 privind 
finanțarea, gestionarea și 
monitorizarea politicii agricole 
comune și de abrogare 
a Regulamentelor (CEE) 
nr. 352/78, (CE) nr. 165/94, (CE) 
nr. 2799/98, (CE) nr. 814/2000, 
(CE) nr. 1290/2005 și (CE) 
nr. 485/2008 ale Consiliului 
(JO L 347, 20.12.2013, p. 549).
29 Declarația comună 
a Parlamentului European 
și a Consiliului privind eco ‑
con di ți o na li tatea, anexată 
la Regulamentul (UE) 
nr. 1306/2013.
28 Observații
Standardul GAEC referitor 
la procedurile de obținere 
a autorizațiilor pentru irigații 
nu are decât un impact limitat, 
întrucât Comisia nu impune 
statelor membre să definească 
cerințe specifice
38  
Spre deosebire de cerințele legale în 
materie de gestionare, standardele 
GAEC (bunele condiții agricole și de 
mediu) sunt utilizate pentru a promova 
bunele practici agricole pentru care 
nu există (încă) o legislație în materie 
de mediu la nivelul UE care să li se 
aplice, ele realizând acest lucru prin 
introducerea unor noi obligații pentru 
fermieri. Totuși, atunci când a definit 
standardul GAEC referitor la procedu ‑
rile de obținere a autorizațiilor pentru 
irigații33, Comisia nu a propus o formu ‑
lare care să promoveze bunele practici 
agricole. Standardul GAEC referitor 
la irigații face trimitere la legislația 
națională sau regională existentă, dar 
nu introduce noi obligații. Mai precis, 
el nu introduce obligația de a se stabili 
condiții necesare pentru acordarea 
autorizației – cum ar fi autorizații de 
captare a apei, contoare de apă și 
raportarea cu privire la consumul de 
apă – acolo unde ele nu există deja.39  
Într‑o țară în care procedurile de 
obținere a autorizațiilor sunt slab 
reglementate sau chiar inexistente, 
acest standard GAEC nu va avea, prin 
urmare, niciun impact (a se vedea ca-
seta 7 ), iar acest lucru poate prezenta 
o importanță deosebită în zonele care 
sunt afectate de un deficit de apă (a se 
vedea caseta 8 ).
Exemplu de proceduri slab reglementate privind obținerea autorizațiilor
În Grecia, fermierii au fost obligați, printr‑o decizie ministerială din iunie 2011, să solicite acordarea unei 
autorizații de captare a apei până la data de 16 decembrie 2011 (chiar și cei care se aflau deja în posesia unei 
autorizații valabile). Această obligație de a solicita acordarea autorizației a fost însă amânată în mod succe ‑
siv prin extinderea termenului de solicitare până la 16 iunie 2012, 17 decembrie 2012, 15 mai 2013 și, cel mai 
recent, 15 ianuarie 2014. În bazinul hidrografic Pinios (Tesalia), numărul total de puțuri depășește 30 000 și se 
poate ridica la 33 000, majoritatea acestora nedispunând de o autorizație34.
Curtea a identificat,de asemenea, deficiențe la nivelul controalelor efectuate cu privire la autorizațiile respec ‑
tive (a se vedea caseta 9 ).
34 Planul de management al bazinului hidrografic Tesalia, Studiu efectuat de Asocierea în participațiune pentru planurile de management al 
bazinelor hidrografice pentru regiunile Tesalia și Epir și pentru vestul regiunii Sterea Ellada, p. 103.Caseta 733 „În cazul în care utilizarea apei 
pentru irigații face obiectul 
autorizării, respectarea 
procedurilor de obținere 
a autorizațiilor”.
29 Observații
Agricultura cu irigații se extinde în zonele cu probleme de deficit de apă
Captarea în exces a apei pentru irigații este o problemă bine‑cunoscută, în special în sudul Europei, unde agri ‑
cultura cu irigații s‑a răspândit din ce în ce mai mult în decursul ultimelor decenii35. Deși captarea apei pentru 
irigații a înregistrat o ușoară descreștere între începutul anilor 1990 și deceniul dintre 1998 și 2007 (a se vedea 
figura 6 ) și în ciuda creșterii eficienței irigațiilor prin folosirea pe scară mai largă a sistemelor de irigare prin 
picurare, resursele de apă rămân, în anumite zone, supuse unor presiuni puternice, care au drept rezultat dimi ‑
nuarea volumelor acviferelor, intruziunea salină și desecarea zonelor umede36.
35 Raportul nr. 2/2009 al AEM Water resources across Europe  – confronting water scarcity and drought  (Resursele de apă în Europa – soluționarea 
problemelor de deficit de apă și de secetă).
36 Water resources: quantity and flows – SOER 2010 thematic assessment  (Resursele de apă: cantități și debite – evaluare tematică, Raportul privind 
starea mediului 2010 al Agenției Europene de Mediu) ( http://www.eea.europa.eu/soer/europe/water‑resources‑quantity‑and‑flows ), accesat la 
5 octombrie 2012.
Captarea apei pentru irigații
Notă : Est: Bulgaria (1990, 2007), Republica Cehă (1990, 2007), Ungaria (1992, 2006), Letonia (1991, 2007), Polonia (1990, 2007), România (1990, 
2006), Slovacia (1990, 2007), Slovenia (1990, 2007); vest: Austria (1990, 2002), Belgia (1994, 2007), Danemarca (1990, 2004), Anglia și Țara Galilor 
(1990, 2006), Finlanda (1994, 2005), Germania (1995, 2002), Țările de Jos (1995, 2006), Norvegia, (1995, 2006), Suedia (1990, 2007); sud: Franța 
(1991, 2006), Grecia (1990, 2007), Portugalia (1990, 1998), Spania (1991, 2006).
Sursa:  http://www.eea.europa.eu/data‑and‑maps/figures/water‑abstraction‑for‑irrigation‑million‑m3 ‑year‑in‑the‑early ‑1990s‑and ‑1997 . Figura  6 Caseta 8
45 000
40 000
35 00030 00025 000
20 000
15 000
10 000
5 000
01998-2007Începutul 
anilor '90
Sud Vest Estmilioane m3 / an
30 Observații
Deficiențe în ceea ce privește 
aplicarea eco  con di ți  o na  li tății
Există deficiențe în statele 
membre în ceea ce privește 
punerea în aplicare la nivel 
de exploatație a normelor de 
eco  con di ți o na  li tate care au 
implicații pentru apă
40  
În timpul auditurilor pe care le efec ‑
tuează în vederea DAS în diferitele 
state membre ale UE, Curtea observă 
frecvent cazuri de încălcare, la nivelul 
exploatațiilor, a normelor în materie de 
eco con di ți o na li tate care au implicații 
pentru apă, de cele mai multe ori fiind 
vorba de nerespectarea de către be ‑
neficiari a cerinței legale în materie de 
gestionare SMR 4 (protecția apelor în 
zonele vulnerabile la nitrați): instalații 
de depozitare necorespunzătoare sau 
capacitate insuficientă de depozitare 
a gunoiului de grajd, evidențe incom ‑
plete sau eronate privind aplicarea 
îngrășămintelor, neefectuarea analize ‑
lor de determinare a azotului, depășirea 
cantității maxime autorizate de nitrați 
la hectar (170 kg/ha), împrăștierea 
gunoiului de grajd pe terenuri în timpul 
perioadelor de interdicție etc. Alte 
observații se referă la SMR 2 (protecția 
apelor subterane), la SMR 9 (produse 
de uz fitosanitar) și la standardul GAEC 
referitor la fâșiile de protecție.Sistemul controalelor în 
materie de eco  con di ți o na  li tate 
prezintă deficiențe la nivelul 
statelor membre
41  
Responsabilitatea pentru punerea în 
aplicare a eco  con  di ți o na li tății revine 
statelor membre. În cazul cerințelor 
legale în materie de gestionare, aceasta 
presupune introducerea elementelor 
relevante din legislația aplicabilă în sfe ‑
ra sistemului de eco  con  di ți o na li tate. În 
cazul standardelor referitoare la bunele 
practici agricole și de mediu, aceasta 
presupune transpunerea normelor 
relevante în legislația națională sau re ‑
gională, precum și definirea obligațiilor 
pe care trebuie să le respecte, în prac ‑
tică, fermierii. Statele membre au, de 
asemenea, obligația de informare a fer ‑
mierilor cu privire la aceste norme și de 
instituire a unui sistem de gestiune și 
de control care să facă posibilă verifi ‑
carea la fața locului a unui eșantion de 
beneficiari și sancționarea acestora în 
eventualitatea detectării unor cazuri de 
neconformitate.
42  
O limitare inerentă a sistemului con ‑
troalelor în materie de eco  con di  ți o na  li‑
tate constă în aceea că anumite norme 
sunt, prin natura lor, foarte dificil 
de verificat. De exemplu, una dintre 
norme se referă la perioada și la modul 
de utilizare a pesticidelor. Dificultatea 
constă, în cazul de față, în faptul că, de 
obicei, controalele în materie de eco ‑
con  di ți o na li tate sunt notificate în pre ‑
alabil și, prin urmare, este foarte puțin 
probabil ca un inspector să surprindă 
un fermier în cursul unei operațiuni de 
pulverizare ilegale sau cu un produs 
interzis. Alte norme pot fi controlate 
doar în cursul unei anumite perioade 
din an sau în lipsa anumitor condiții 
meteorologice (de exemplu, vânt 
puternic, îngheț), momente care pot să 
nu coincidă neapărat cu data la care se 
efectuează vizita la fața locului.
31 Observații
43  
În statele membre vizitate, au fost de ‑
tectate deficiențe în sistemele controa ‑
lelor în materie de eco  con di  ți o na  li tate 
cu implicații pentru apă, instituite la 
nivelul autorităților de management:
 — există instrucțiuni detaliate de lu ‑
cru numai pentru un număr limitat 
de controale, iar unele instrucțiuni 
sunt formulate în termeni generali, 
astfel încât nu se poate garanta 
că inspectorii știu exact ce anume 
și cum să verifice sau că nu există 
diferențe de la un inspector la altul 
în ceea ce privește modul în care 
aceștia efectuează controalele;
 — controalele obligatorii au fost 
introduse tardiv sau încă nu au fost 
introduse;
 — controalele la fața locului sunt con ‑
centrate masiv în toamnă. În afară 
de faptul că programarea controa ‑
lelor în această perioadă contravine 
anumitor cerințe de reglementare37, 
una dintre consecințe este că o serie 
de norme cu implicații pentru apă 
(cum ar fi interdicția de împrăștiere 
a gunoiului de grajd pe fâșiile de 
protecție cultivate) nu pot face 
obiectul unui control vizual pe teren;
 — controalele privind standardul 
GAEC referitor la irigații nu erau 
complete (a se vedea caseta 9 ).Comisia nu se asigură 
de caracterul adecvat al 
standardelor GAEC la nivelul 
statelor membre
44  
Scopul standardelor GAEC stabilite în 
cadrul mecanismului eco  con  di ți o na li‑
tății este de a asigura respectarea unor 
bune practici de bază38. Statele mem ‑
bre au responsabilitatea de a formula 
cerințe minime care să țină seama de 
condițiile agronomice, de mediu și 
climatice de la nivel național.
45  
În prezent, Comisia primește doar 
informații limitate, prin intermediul unei 
baze de date online, cu privire la pune ‑
rea în aplicare a standardelor GAEC în 
statele membre. Aceste informații con ‑
stau în trimiteri la legislația națională 
aplicabilă, precum și în sinteze pe care 
le pune la dispoziție fiecare stat mem ‑
bru. Informațiile se furnizează la nivelul 
geografic pe care îl consideră adecvat 
statele membre. De exemplu, în cazul 
celor două state membre vizitate în cur ‑
sul auditului în care implementarea pro ‑
gramelor de dezvoltare rurală are loc la 
nivel regional (cazul Italiei și al Spaniei), 
nu se transmit informații cu privire la 
punerea în aplicare a standardelor GAEC 
la nivel regional.Caseta 9Nu se realizează o verificare a volumului de apă captat efectiv în raport cu cantita ­
tea autorizată
Auditul a pus în lumină un număr de deficiențe în urma verificării normelor standardului GAEC referitor la 
irigații. Formularea standardului este următoarea: „În cazul în care utilizarea apei pentru irigații face obiectul 
autorizării, respectarea procedurilor de obținere a autorizațiilor”. În cadrul auditului, au fost identificate mai 
multe cazuri în care, deși procedurile unui stat membru prevedeau specificarea unui volum maxim de captare 
a apei în autorizație, cantitatea de apă captată efectiv nu făcea obiectul unei verificări în raport cu valoarea 
maximă specificată în autorizație. Astfel de deficiențe reduc considerabil eficacitatea controalelor.
Conform listelor de verificare utilizate de inspectorii responsabili de eco  con  di ți o na li tate din Grecia și din 
Spania, nu se efectuează, în prezent, nicio verificare a volumului de apă captat efectiv în raport cu valorile 
precizate în autorizații. În Slovacia, Curtea a constatat că volumul apei captate nu este nici măcar măsurat. Prin 
urmare, în urma controalelor, nu se poate stabili decât dacă a fost eliberată sau nu o autorizație, dar nu și dacă 
un beneficiar respectă limitele stabilite în autorizație.37 Articolul 53 alineatul (1) 
din Regulamentul (CE) 
nr. 1122/2009 al Comisiei din 
30 noiembrie  2009 de stabilire 
a normelor de aplicare a Re ‑
gulamentului (CE) nr. 73/2009 
al Consiliului în ceea ce 
privește eco  con di  ți o na li‑
tatea, modularea și sistemul 
integrat de administrare și 
control în cadrul schemelor de 
ajutor direct pentru agricultori 
prevăzute de regulamen ‑
tul respectiv, precum și de 
aplicare a Regulamentului (CE) 
nr. 1234/2007 al Consiliului în 
ceea ce privește eco  con di  ți o‑  
na li tatea în cadrul schemei 
de ajutoare prevăzute pentru 
sectorul vitivinicol (JO L 316, 
2.12.2009, p. 65) și articolul 14 
alineatul (1) din Regulamentul 
(UE) nr. 65/2011 al Comisiei din 
27 ianuarie 2011 de stabilire 
a normelor de punere în 
aplicare a Regulamentului (CE) 
nr. 1698/2005 al Consiliului 
în ceea ce privește punerea 
în aplicare a procedurilor de 
control și a eco  con di ți o na li tății 
în cazul măsurilor de sprijin 
pentru dezvoltare rurală 
(JO L 25, 28.1.2011, p. 8).
38 Parlamentul European, 
Sustainable management of 
natural resources with a focus 
on water and agriculture 
(Gestionarea durabilă 
a resurselor naturale, cu 
accent pe apă și agricultură), 
studiu ‑ raport final, mai 2013 
http://www.europarl.europa.
eu/RegData/etudes/etudes/
join/2013/488826/IPOL‑JOIN_
ET(2013)488826_EN.pdf
32 Observații
46  
Comisia evaluează punerea în aplicare 
din punct de vedere legal a standarde ‑
lor GAEC, prin intermediul unei exami ‑
nări documentare pe baza informațiilor 
comunicate de către statele membre, 
examinare care este completată prin 
audituri efectuate la fața locului. 
Comisia nu verifică dacă cerințele 
instituite de către statele membre în 
ceea ce privește cele două standarde 
GAEC care au implicații pentru apă 
sunt adecvate din punctul de vedere 
ecologic al îndeplinirii obiectivelor de 
protecție a apelor. În practică, normele 
GAEC diferă semnificativ de la un stat 
membru la altul. De exemplu, lățimea 
minimă a fâșiei de protecție stabilită 
în diversele standarde GAEC naționale 
referitoare la fâșiile de protecție39 (a se 
vedea figura 7 ) variază între 25 cm și 
10 m (a se vedea tabelul 3 ).
47  
În unele statele membre/regiuni, fâșiile 
de protecție pot fi cultivate, în timp ce, 
în altele, acestea trebuie să fie înierbate 
sau lăsate să treacă printr‑un proces 
de împădurire naturală. De asemenea, 
unele state membre stipulează excepții 
pentru un număr semnificativ de cor ‑
puri de apă care pot să fie situate pe un 
teren agricol (a se vedea caseta 10 ).48  
Și în cazul standardului GAEC referitor 
la irigații, există variații considerabile 
între normele pe care le impun diferite ‑
le state membre – chiar și cele care se 
confruntă cu presiuni deosebite asupra 
resurselor de apă. Acest standard 
GAEC face trimitere la legislația deja 
existentă în statele membre, dar nu 
introduce obligații noi. În anumite state 
membre/regiuni, obligația de a se afla 
în posesia unei autorizații de captare 
a apei depinde de volumul captat, de 
amplasarea geografică și de tipul de 
apă captată (ape de suprafață sau ape 
subterane). Unele state membre inter ‑
zic irigațiile la nivel local în perioadele 
secetoase. În alte țări, fermierii trebuie 
să raporteze anual cu privire la cantita ‑
tea de apă folosită pentru irigații. Audi ‑
tul a evidențiat cazuri în care cerințele 
care trebuie respectate în baza unei 
autorizații de irigații nu încurajează 
fermierii să consume o cantitate mai 
mică de apă. De exemplu, în anumite 
țări, modalitatea de tarifare ține seama 
de suprafața exploatației fermierilor, și 
nu de consumul efectiv de apă.Figura 7Fâșia de protecție
  cultură arabilă
fâșie de protecţie corp de apă39 Acest standard GAEC trebuie 
să respecte, ca cerință minimă, 
condițiile de împrăștiere 
a fertilizanților în apropierea 
cursurilor de apă, specificate în 
Directiva privind nitrații.
33 Observații
Corpuri de apă pentru care s ­au acordat derogări de la obligațiile din standardele 
GAEC referitoare la fâșiile de protecție
Statele membre au exclus anumite categorii de corpuri de apă de la obligativitatea respectării standardelor 
GAEC referitoare la fâșiile de protecție. În Italia (Lombardia), nu există obligația de a menține fâșii de protecție 
pentru cursuri de apă cu o lungime mai mică de 5 km sau aparținând unei zone de captare cu un areal mai mic 
de 10 km². Spania (Andaluzia) exclude „iazurile, canalele și șanțurile de irigații”, fără să se definească însă în 
mod corespunzător aceste corpuri de apă, și justifică aceste derogări cu argumente care nu au legătură cu me ‑
diul. În acest context, există riscul ca un număr excesiv de cursuri de apă să fie exceptate de la obligația respec ‑
tării cerinței privind fâșiile de protecție, minimizându‑se astfel impactul standardului GAEC asupra calității apei.Tabelul 3 Caseta 10Variații mari între cerințele prevăzute în standardele GAEC referitoare la fâșiile de 
protecție
Țara Lățimea fâșiei de protecție Obligații și restricții
Danemarca minimum 2  m interdicție de cultivare, de tratare a solului sau de plantare
Greciaîntre 1 m și 6 m
în funcție de pantă și de tipul de restricțieinterdicție de cultivare (1 m) sau de aplicare a îngrășămintelor  
pe bază de azot (2 sau 6 m)
Spania (Andaluzia) între 2 m și 10 mobligativitatea împăduririi naturale (tufăriș)
interdicție de aplicare a îngrășămintelor sau a pesticidelor 
Franța 5 mobligativitatea înierbării sau a acoperirii cu arbuști, tufișuri sau arbori
interdicție de aplicare a îngrășămintelor organice sau minerale sau 
a pesticidelor 
Italia (Lombardia)între 5 m și 3 m
în funcție de starea corpului de apăobligativitatea înierbării
interdicție de arat, de aplicare a îngrășămintelor anorganice,  
a gunoiului de grajd sau a îngrășămintelor organice lichide
Țările de Josîntre 25 cm și 9 m
în funcție de cultură și de anumite  
specificații tehniceinterdicție de aplicare a  îngrășămintelor
Slovacia 10 m interdicție de aplicare a îngrășămintelor industriale sau organice 
34 Observații
Potențialul dezvoltării 
rurale de a răspunde pre ­
ocupărilor legate de apă 
nu este valorificat la 
maximum
49  
Finanțarea oferită pentru dezvolta ‑
rea rurală se ridică la aproape 100 de 
miliarde de euro pentru perioada 2007 ‑
2013. Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 
privind dezvoltarea rurală identifică 
protecția apelor printre aspectele cele 
mai importante care necesită să fie 
abordate40. Regulamentul subliniază, 
de asemenea, că „activitatea Fondului 
european agricol pentru dezvoltare 
rurală [...] și operațiunile la care acesta 
contribuie trebuie să fie coerente și 
compatibile cu celelalte politici comu ‑
nitare”41, cum ar fi politica în domeniul 
apei. Dezvoltarea rurală are deci un 
potențial considerabil de a contribui la 
integrarea în PAC a obiectivelor politicii 
UE în domeniul apei, prin aceea că 
poate pune la dispoziție fonduri și de ‑
fini obiective clare în ceea ce privește 
apele.
50  
Statele membre mobilizează fondurile 
de dezvoltare rurală prin intermediul 
programelor lor de dezvoltare rurală 
(a se vedea punctele 10 și 11), care cu ‑
prind seturi de măsuri la care se pot an ‑
gaja în mod voluntar populațiile‑țintă 
(de exemplu, fermierii). Beneficiarii 
măsurilor din cadrul programelor 
de dezvoltare rurală se angajează să 
respecte condițiile specifice stabilite de 
statul membru în cauză.51  
Potențialul pe care îl prezintă dezvol ‑
tarea rurală nu este, în prezent, ex ‑
ploatat la maximum. Impactul pe care 
îl au programele de dezvoltare rurală, 
așa cum sunt ele puse în aplicare în 
prezent, asupra resurselor de apă este 
unul limitat, deoarece presiunile la care 
sunt supuse apele nu sunt identificate 
în mod exhaustiv, iar programele de 
dezvoltare rurală nu sunt încă aliniate 
la planurile de management al bazine ‑
lor hidrografice și efectele secundare 
negative nu sunt întotdeauna evitate. 
În plus, au rămas neutilizate sume 
substanțiale ce fuseseră alocate în sco ‑
pul protecției apelor.40 Considerentul 31 din 
Regulamentul (CE) 
nr. 1698/2005: „Ajutorul 
pentru anumite metode 
specifice de gestionare 
a terenurilor ar trebui să 
contribuie la dezvoltarea 
durabilă încurajând, în 
special, exploatanții agricoli 
și silvicultorii să își gestioneze 
terenurile conform unor 
metode compatibile cu 
necesitatea de a conserva 
mediul natural și peisajele 
și de a proteja și ameliora 
resursele naturale. Acesta 
ar trebui, de asemenea, să 
contribuie la punerea în 
aplicare a celui de Al șaselea 
program de acțiune 
comunitară pentru mediu 
și a Concluziilor președinției 
privind strategia de dezvoltare 
durabilă. Principalele 
elemente care trebuie luate 
în considerare cuprind 
biodiversitatea, gestionarea 
siturilor Natura 2000, protecția 
apei și a solurilor [...]”.
41 Considerentul 6 din 
Regulamentul (CE) 
nr. 1698/2005.
35 Observații
Programele statelor membre 
privind cheltuielile de dezvol ­
tare rurală nu țin întotdeauna 
seama de obiectivele politi ­
cii UE în domeniul apei şi de 
necesitățile statelor membre 
în legătură cu resursele de apă
Programele de dezvoltare rurală 
ale statelor membre nu identifi ­
că în mod exhaustiv problemele 
care au implicații pentru apă și 
nu sunt încă aliniate la planurile 
de management al bazinelor 
hidrografice
52  
Curtea a examinat, pentru fiecare stat 
membru/regiune vizitat(ă) în cursul 
auditului, dacă evaluarea de mediu42 
efectuată în contextul evaluării ex ante  
pentru programul de dezvoltare ru ‑
rală și analizele de mediu realizate în 
contextul planului de management al bazinelor hidrografice au fost comple ‑
te și coerente. Deși admite faptul că 
pot exista diferențe în ceea ce privește 
zona geografică acoperită de cele 
două evaluări, precum și în ceea ce 
privește calendarul de elaborare43, na‑
tura și scopul lor, Curtea consideră că 
ar trebui să existe o consecvență, între 
cele două analize, din punctul de vede ‑
re al evaluării problemelor cu implicații 
pentru apă. Constatarea Curții a fost 
însă că identificarea problemelor cu 
implicații pentru apă în analizele de 
mediu realizate pentru programele de 
dezvoltare rurală este uneori incom ‑
pletă sau nu concordă întotdeauna cu 
informațiile disponibile în contextul 
planurilor de management al bazinelor 
hidrografice. În urma auditului, au fost 
detectate cazuri în care anumite pro ‑
bleme cu implicații pentru apă nu au 
fost identificate în cadrul programelor 
de dezvoltare rurală și, prin urmare, 
niciuna dintre măsurile de dezvoltare 
rurală nu a vizat soluționarea lor (a se 
vedea caseta 11 ).
Identificarea problemelor cu implicații pentru apă nu a fost exhaustivă
‑  În Danemarca, problema captării apei nu face obiectul unei evaluări de mediu în contextul programului 
de dezvoltare rurală, deși, conform planului de management al bazinului hidrografic, acest lucru prezintă 
relevanță pentru vestul țării. Nu există nicio măsură în cadrul programului de dezvoltare rurală al Danemarcei 
care să abordeze problema captării apei.
‑  În Spania (Andaluzia), programul de măsuri din planul de management al bazinului hidrografic al râului Guadal ‑
quivir include măsuri care vizează finalizarea registrului apelor și combaterea captării ilegale. Cu toate acestea, 
raportul privind sustenabilitatea mediului elaborat pentru programul de dezvoltare rurală și analiza de mediu 
realizată pentru planul de management al bazinului hidrografic al râului Guadalquivir au omis să abordeze 
problema captării ilegale a apelor subterane. În afară de măsurile de dezvoltare rurală care fac obiectul eco ‑
con di ți o na li tății (a se vedea punctul 8), programul de dezvoltare rurală nu include niciun alt mecanism care să‑i 
încurajeze pe beneficiari să respecte procedurile de obținere a autorizațiilor pentru captarea apei.
‑  În Slovacia, programul de dezvoltare rurală nu conține măsuri care să abordeze deficiențele care există în 
legătură cu cantitățile de apă disponibile sau care să remedieze problemele legate de poluarea cu pesticide, 
dispariția zonelor umede sau captarea excesivă la nivel local a apelor subterane. Toate aceste aspecte sunt 
identificate în planul de management al bazinului hidrografic, dar nu sunt menționate în evaluarea de mediu 
realizată pentru programul de dezvoltare rurală.
‑  În Grecia, planul de management al bazinului hidrografic Tesalia menționează anumite probleme legate de 
alterările hidromorfologice și puțurile neînregistrate, dar acestea nu sunt aduse în discuție și în cadrul evalu ‑
ării de mediu realizate pentru programul de dezvoltare rurală. Programul de dezvoltare rurală al Greciei nu 
conține nicio măsură care să urmărească soluționarea presiunilor hidromorfologice.Caseta 1142 http://ec.europa.eu/
agriculture/rurdev/eval/
guidance/note_c_en.pdf  
(p. 14).
43 Evaluările de mediu pentru 
programele de dezvoltare 
rurală au fost elaborate în 
2006, în timp ce analizele de 
mediu realizate în contextul 
planurilor de management 
al bazinelor hidrografice 
(cuprinzând „o analiză 
a caracteristicilor [districtului 
hidrografic], o analiză 
a impactului activităților 
umane asupra stării apelor de 
suprafață și a apelor subterane 
și o analiză economică 
a utilizării apei”) (a se vedea 
articolul 5 din Directiva‑cadru 
privind apa) trebuiau să fie 
finalizate cel mai târziu la 
22 decembrie  2004.
36 Observații
53  
Calitatea nesatisfăcătoare a programelor 
de măsuri din planurile de management 
al bazinelor hidrografice (a se vedea 
punc  tele 27 și 28) reprezintă, pentru mo ‑
ment, un impediment pentru alinierea 
acestora la programele de dezvoltare 
rurală. În cazurile în care există o astfel de 
aliniere, aceasta ia forma integrării unor 
măsuri de dezvoltare rurală într‑un plan 
de management al bazinelor hidrografice. 
Implementarea programelor 
de dezvoltare rurală generează 
uneori efecte secundare negati ­
ve asupra resurselor de apă
54  
Politica agricolă și cea de mediu au 
obiective care pot intra în concurență. 
Fondurile de dezvoltare rurală ar trebui 
totuși utilizate într‑un mod sustenabil din 
punctul de vedere al gestionării resurse ‑
lor de apă, iar programele de dezvoltare 
rurală ar trebui să conțină deci clauze de protecție astfel încât să se evite apariția 
eventualelor efecte secundare negative 
(a se vedea caseta 12 ). Înainte de a apro ‑
ba un program de dezvoltare rurală, Co ‑
misia efectuează verificări pentru a iden ‑
tifica potențialele efecte negative ale 
măsurilor de dezvoltare rurală. Cu toate 
acestea, modul în care sunt concepute 
unele măsuri de dezvoltare rurală, deși 
au făcut obiectul unui proces corespun ‑
zător de aprobare, nu reușește să prevină 
apariția unor efecte secundare negative 
substanțiale asupra apelor. Au existat 
cazuri în care au fost aprobate programe 
de dezvoltare rurală în pofida faptului că 
acestea nu conțineau clauze de protecție 
adecvate (a se vedea caseta 12 ).
55  
În anumite cazuri, chiar dacă progra ‑
mul de dezvoltare rurală cuprinde clau ‑
ze de protecție menite să evite apariția 
efectelor secundare negative asupra 
apelor, punerea efectiv în practică 
a unor măsuri nu previne producerea 
acestor efecte (a se vedea caseta 13 ).
Exemple de programe de dezvoltare rurală cu și fără clauze de protecție
Programul de dezvoltare rurală din Italia (Lombardia) care a fost examinat în cadrul auditului cuprinde clauze 
de protecție în legătură cu măsurile care vizează investițiile pentru modernizarea exploatațiilor agricole. Acest 
program permite construcția de noi sere pentru horticultură numai în cazul în care există economii de energie 
și de apă. Investițiile pentru extinderea unei rețele existente de irigații sau pentru mărirea suprafeței irigate 
sunt considerate a fi neeligibile.
Cu toate acestea, modul în care aceeași măsură a fost concepută în programul de dezvoltare rurală auditat pentru 
Spania (Andaluzia) este de natură să permită producerea unor efecte secundare negative substanțiale, cum ar fi 
extinderea zonei de irigat sau aprobarea unor proiecte care vor antrena o creștere a consumului global de apă .
Exemplu de efecte secundare negative cauzate de deficiențe în implementarea 
unei măsuri de dezvoltare rurală
În urma unui audit DAS desfășurat de Curte în Spania, a fost identificat un proiect din cadrul măsurii 125 
(Îmbunătățirea și dezvoltarea infrastructurii legate de dezvoltarea și adaptarea agriculturii și silviculturii) care 
fusese aprobat deși cantitatea de apă pentru care i se acordase autorizație beneficiarului nu era suficientă 
pentru ca proiectul să fie viabil din punct de vedere economic, iar beneficiarul consuma de fapt semnificativ 
mai multă apă decât era autorizat, nerespectând astfel două criterii de eligibilitate pentru acest tip de pro ‑
iecte. Acest lucru demonstrează că verificările efectuate pentru a aproba cererea de finanțare a unui proiect 
nu au fost eficace, nefiind deci garantată respectarea unor cerințe de bază care ar fi trebuit, în principiu, să 
împiedice apariția efectelor secundare negative (cum ar fi creșterea cantității de apă consumate).Caseta 12 Caseta 13
37 Observații
Utilizarea finanțării pentru 
dezvoltarea rurală ca moda ­
litate de a răspunde preocu ­
părilor legate de apă a fost 
insuficientă
Gradul de implementare 
a măsurilor cu implicații pentru 
apă nu este întotdeauna 
conform planului
56  
Printre măsurile de dezvoltare rurală 
care pot avea un efect direct asupra 
protecției apelor se numără cele ce îi 
determină pe fermieri să își modifi ‑
ce practicile agricole prin reducerea 
utilizării îngrășămintelor sau a pestici ‑
delor sau prin adaptarea culturilor lor 
la situația hidrologică locală. Modul în 
care aceste măsuri sunt puse efectiv 
în practică constituie un factor im ‑
portant care este luat în considerare 
atunci când se determină dacă a fost 
exploatat la maximum potențialul 
Fondului european agricol pentru 
dezvoltare rurală în ceea ce privește 
protecția apelor. Curtea a examinat 
acest aspect în primul rând printr‑o 
analiză a măsurilor care au fost activa ‑
te de către statele membre în cadrul 
programelor lor de dezvoltare rurală 
și, în al doilea rând, printr‑o analiză 
a modului în care statele membre s‑au 
prevalat de posibilitățile pe care le ofe ‑
ră articolul 38 din Regulamentul (CE) 
nr. 1698/2005 în ceea ce privește cos ‑
turile implicate de punerea în aplicare 
a Directivei‑cadru privind apa.
57  
Curtea a analizat gradul de implemen ‑
tare a măsurilor de dezvoltare rurală 
activate pe care statele membre le‑au 
identificat ca având un efect direct 
asupra protecției apelor. Deși această 
analiză are anumite limitări44, rezultate ‑
le arată că, în aproximativ jumătate din 
totalitatea cazurilor, gradul de imple ‑
mentare este conform planului.44 Dat fiind că măsurile sunt 
constituite, adesea, din 
submăsuri care nu abordează 
probleme cu implicații pentru 
apă, în realitate, nu toate 
proiectele finanțate în cadrul 
acestor măsuri au relevanță 
pentru protecția apelor.
38 Observații
58  
Cu toate acestea, statele membre nu 
au valorificat posibilitățile oferite de 
articolul 38 din Regulamentul (CE) 
nr. 1698/2005, care prevede în mod 
expres că măsura 21345 poate fi utili ‑
zată „pentru a compensa în zonele în 
cauză costurile suportate și pierderea 
de venituri generate de dezavanta ‑
jele rezultate din punerea în aplicare 
a [Directivei‑cadru privind apa]” (a se 
vedea tabelul 4 ).
59  
La momentul desfășurării vizitelor de 
audit, niciunul dintre statele membre, 
cu excepția Danemarcei46, nu activase 
măsura 213 în ceea ce privește punerea 
în aplicare a Directivei‑cadru privind 
apa conform prevederilor articolului 38 . 
Potrivit Comisiei22, numai 4 % din 
planurile de management al bazinelor hidrografice care i‑au fost prezentate 
indicau faptul că se va recurge la apli ‑
carea articolului 38 pentru despăgubi ‑
rea fermierilor ca urmare a punerii în 
aplicare a cerințelor din Directiva‑cadru 
privind apa. Această utilizare limitată 
a măsurii 213 a fost cauzată, printre 
altele, de întârzierile pe care le‑au în ‑
registrat statele membre la finalizarea 
planurilor lor de management al bazi ‑
nelor hidrografice. Un alt factor care 
nu a favorizat recurgerea la măsura 213 
este că normele de punere în aplicare 
pentru plățile legate de Directiva‑cadru 
privind apa au fost publicate abia în 
februarie 201047 – la trei ani și două 
luni după demararea perioadei de 
programare pentru dezvoltarea rurală48 
și la mai mult de un an după data la 
care trebuiau să fie finalizate, conform 
articolului 13 din Directiva‑cadru pri ‑
vind apa, planurile de management al 
bazinelor hidrografice.Tabelul 4Gradele de implementare pentru măsurile de dezvoltare rurală1 care au fost identifi ­
cate de statele membre ca având un efect direct asupra protecției apelor (în %)
Țara Măsura115 121 125 213 214 216 226 321
Danemarca 84,1 24,2
Franța (continentală)  69,7 39,8 85,8 16,9
Grecia 17, 0 35,7 71,7 21,5
Italia (Lombardia) 75,8 42,4 69,0 51,9
Slovacia 85,8 88,2 91,8
Țările de Jos 51,0 30,4 95,7 9,7
Spania (Andaluzia) 9,4 70,0 27, 6 73,1
 Grad de implementare care este conform planului (> 60 %).
 Măsura 213 nu a fost activată în niciuna dintre statele membre vizitate în cursul auditului.
 Măsură care nu a fost identificată de statele membre vizitate ca având un efect direct asupra protecției apelor. 
1  Măsura 115: „înființarea serviciilor de gestionare, de înlocuire și de consiliere”; măsura 121: „modernizarea exploatațiilor agricole”; măsu ‑
ra 125: „îmbunătățirea și dezvoltarea infrastructurii legate de dezvoltarea și adaptarea agriculturii și silviculturii”; măsura 214: „plăți de 
agromediu”; măsura 216: „investiții neproductive”; măsura 226: „reconstituirea potențialului forestier și adoptarea de măsuri de prevenire”; 
măsura 321: „servicii de bază pentru economie și pentru populația rurală”.
Sursa:  Comisia Europeană, date valabile la 31 martie 2013.45 Măsura 213: „Plăți Natura 2000 
și plăți legate de punerea în 
aplicare a Directivei 2000/60/CE 
(Directiva‑cadru privind apa)”.
46 Danemarca a activat 
măsura 213 pentru a com ‑
pensa costurile implicate 
de instituirea unor fâșii de 
protecție cu o lățime de 10 m, 
dar, ca urmare a suspendării, în 
decembrie 2012, a planurilor 
de management al bazinelor 
hidrografice elaborate de 
autoritățile daneze, implemen ‑
tarea măsurii a fost întreruptă 
deocamdată.
47 Regulamentul (UE) 
nr. 108/2010 al Comisiei 
din 8 februarie 2010 de 
modificare a Regulamentului 
(CE) nr. 1974/2006 de stabilire 
a normelor de aplicare 
a Regulamentului (CE) 
nr. 1698/2005 al Consiliului 
privind sprijinul pentru 
dezvoltarea rurală acordat 
din Fondul european agricol 
pentru dezvoltare rurală 
(FEADR) (JO L 36, 9.2.2010, p. 4).
48 FEADR 2007 ‑2013.
39 Observații
Instrumentele financiare conce ­
pute special pentru abordarea 
problemelor cu implicații pen ­
tru apă au fost utilizate într ­o 
foarte mică măsură
60  
În Decizia 2009/61/CE a Consiliului49, 
a fost semnalată necesitatea de a se 
consolida reacția la o serie de „noi 
provocări majore” care au fost identifi ‑
cate în 200350, una dintre acestea fiind 
„gestionarea apei”. În concordanță 
cu această decizie, în urma bilanțului 
de sănătate al politicii agricole comu ‑
ne, au fost puse la dispoziție fonduri 
suplimentare care vizează aceste noi 
provocări. Bugetul suplimentar total 
s‑a ridicat la 3,8 miliarde de euro. Tot ‑
odată, Comisia a elaborat, ca reacție la 
criza economică din 2008, Planul euro ‑
pean de redresare economică51. Acesta 
a furnizat un miliard de euro suplimen ‑
tar, care urmează să fie cheltuit pentru 
introducerea conexiunii la internet în bandă largă în zonele rurale și pentru 
oricare alta dintre noile provocări.
61  
În 2010, când au fost aduse primele 
modificări programelor de dezvoltare 
rurală în urma bilanțului de sănătate, 
statele membre au alocat 26,9 % din 
fondurile PAC suplimentare (1,3 miliar ‑
de de euro) pentru „noua provocare” 
reprezentată de gestionarea apei52 
(a se vedea figura 8 ). Rata medie de 
execuție a acestor fonduri la sfârșitul 
anului 2012 era de 17,5 % pentru statele 
UE‑27, deși rata de execuție a fonduri ‑
lor cunoaște variații foarte mari de la 
un stat membru la altul53 (a se vedea 
anexa IV  pentru mai multe detalii). 
Cu toate că bilanțul de sănătate a oferit 
ocazia de a continua integrarea aspec ‑
telor legate de gospodărirea apelor 
în programele de dezvoltare rurală, 
majoritatea statelor membre au recurs, 
în practică, într‑o măsură foarte redusă 
la utilizarea fondurilor suplimentare.Figura 8Repartizarea planificată în 2010, între „noile provocări”, 
a fondurilor alocate în urma bilanțului de sănătate și a celor 
alocate prin Planul european de redresare economică
 Sursa:  Comisia Europeană.biodiversitate
31,2 %
gospodărirea apelor26,9 %energie din surse regenerabile5,6 %schimbările climatice14,2 %conexiune la internet în bandă largă7,3 %inovaţii legate de noile provocări0,3 %restructurarea sectorului produselor lactate14,5 %49 Decizia 2009/61/CE a Consiliu ‑
lui din 19 ianuarie 2009 de mo ‑
dificare a Deciziei 2006/144/CE 
privind orientările strategice 
ale Comunității pentru dezvol ‑
tarea rurală (perioada de pro ‑
gramare 2007 ‑2013) (JO L 30, 
31.1.2009, p. 112).
50 Considerentul 3 din Decizia 
2009/61/CE: „În evaluarea pune ‑
rii în aplicare a reformei politicii 
agricole comune din 2003, 
schimbările climatice, energiile 
din surse regenerabile, gesti ‑
onarea apei, biodiversitatea și 
restructurarea sectorului produ ‑
selor lactate au fost identificate 
ca fiind noi provocări majore 
pentru agricultura europeană.”
51 COM(2008) 800 final din 
26 noiembrie  2008.
52 Curtea admite faptul că 
o parte din fondurile care sunt 
cheltuite în scopul abordării 
„noii provocări” reprezentate 
de biodiversitate pot avea, în 
egală măsură, un efect pozitiv 
asupra apelor.
53 Comisia nu deține cifre care 
să fi fost validate pentru 
aceste rate de execuție. 
Cifrele prezentate de Curte 
se bazează totuși pe informații 
furnizate de Comisie.
40 Observații
Principiul „poluatorul 
plătește” nu a fost inte ­
grat în PAC
62  
Conform principiului „poluatorul 
plătește”, acestuia îi revine respon ‑
sabilitatea de a suporta cheltuielile 
generate de prevenirea, controlul și 
înlăturarea poluării54. Acest princi ‑
piu constituie, în prezent, o obligație 
legală adoptată de UE în tratat55 și în 
Directiva privind răspunderea pentru 
mediul înconjurător56 și este menționat 
în mod explicit la articolul 9 din 
Directiva‑cadru privind apa.
63  
Practicile agricole aduc, pe de o parte, 
beneficii, dar creează, de cealaltă parte, 
și neajunsuri pentru mediu. Printre 
efectele negative pe care agricultura le 
poate avea asupra mediului se numără 
adesea introducerea unor substanțe 
chimice nedorite (poluanți) în mediul 
înconjurător. „Caracterul difuz al polu ‑
ării generate de agricultură și dificul ‑
tatea identificării poluatorului îngre ‑
unează aplicarea legislației în materie 
de mediu și atribuirea responsabilității 
pentru prejudiciile produse”54. Cu 
toate acestea, „principiul «poluatorul 
plătește» ar trebui să se aplice atunci 
când activitățile agricole aduc mediului 
daune care afectează bunurile aflate 
în proprietate publică sau privată”54. 
Chiar și în cazul în care există meca ‑
nisme prin care să fie pus în aplicare 
principiul „poluatorul plătește” (cum ar 
fi amenzile impuse la nivelul statelor 
membre), acestea nu au nicio influență 
asupra plăților pe care le primesc bene ‑
ficiarii în cadrul PAC.64  
Sancțiunile aplicate în prezent în cazul 
fermierilor care nu respectă normele 
de eco  con  di ți o na li tate (cu alte cuvin ‑
te, care depășesc un nivel admisibil al 
poluării stabilit prin lege) nu sunt cal ‑
culate în funcție de costul prejudiciului 
cauzat și, astfel, pot acoperi doar o par ‑
te din acest cost. În multe cazuri, ele nu 
sunt proporționale cu gravitatea încăl ‑
cării de către fermier a obligațiilor în 
materie de eco  con di  ți o na  li tate. Acest 
aspect a fost deja observat de Curte în 
Raportul său special nr. 8/2008. Curtea 
atrage din nou atenția, în acest context, 
asupra deficiențelor deja observate la 
punctele 40 ‑43 în legătură cu aplicarea 
normelor de eco  con di  ți o na  li tate. Prin 
urmare, în momentul de față, eco  con ‑
di ți o na li tatea, așa cum este ea pusă în 
aplicare acum, poate constitui o soluție 
utilă, dar numai parțială, pentru aplica ‑
rea principiului „poluatorul plătește”.
65  
O parte semnificativă a plăților din ca ‑
drul dezvoltării rurale nu sunt corelate 
cu respectarea normelor de eco  con di‑
ți o na li tate9. În consecință, un fermier 
care poluează va continua să primeas ‑
că aceste plăți fără să i se aplice nicio 
reducere a cuantumului acestora. Nu 
există deocamdată niciun mecanism 
care să ia în considerare proporțional 
costurile aferente prevenirii sau înlă ‑
turării poluării pe care a cauzat‑o un 
fermier și care să reducă în consecință 
plățile acordate în cadrul programului 
de dezvoltare rurală.54 Margaret Rosso Grossman, 
„Agriculture and the 
Polluter Pays Principle”, 
vol. 11.3 Electronic Journal 
of Comparative Law , 
decembrie 2007, http://www.
ejcl.org/113/article113 ‑15.pdf .
55 Articolul 191 alineatul (2) din 
Tratatul privind funcționarea 
Uniunii Europene.
56 Directiva 2004/35/CE 
a Parlamentului European 
și a Consiliului (JO L 143, 
30.4.2004, p. 56), modificată 
prin Directiva 2006/21/CE 
(JO L 102, 11.4.2006, p. 15), și 
Directiva 2009/31/CE (JO L 140, 
5.6.2009, p. 114).
41 Observații
Sistemele de monitorizare 
și de evaluare nu oferă 
o imagine completă
66  
Au trecut mai mulți ani de la consoli ‑
darea politicii UE în domeniul apei și 
de la introducerea unor instrumente în 
cadrul PAC înzestrate cu capacitatea de 
a răspunde preocupărilor legate de apă: 
(i) eco con  di ți o na li tatea a fost in ‑
trodusă în 2003 și a devenit 
o obligație pe care trebuie să 
o respecte, începând cu 2005, toți 
fermierii care primesc plăți directe; 
(ii) dezvoltarea rurală a fost inclusă în 
PAC în 2000 și 
(iii) Directiva‑cadru privind apa a intrat 
în vigoare în 2000, cu cerința ca 
statele membre să aibă programe 
de monitorizare operaționale până 
la sfârșitul anului 2006.
67  
În forma lor actuală, sistemele de mo ‑
nitorizare nu pot furniza o viziune de 
ansamblu cuprinzătoare asupra pre ‑
siunilor pe care agricultura le exercită 
asupra apelor. Informațiile obținute în 
acest sens sunt parțiale, fragmentate și, 
în unele cazuri, tardive. Există mai multe 
cauze care pot explica această situație: 
(i) sistemele de monitorizare și de eva ‑
luare instituite în cadrul PAC prezintă 
o utilitate limitată în ceea ce privește 
informațiile referitoare la apă, 
(ii) modalitățile de monitorizare din 
cadrul politicii în domeniul apei au 
fost instituite cu întârziere și sunt 
incomplete și 
(iii) nu există niciun alt sistem de 
informații capabil să furnizeze 
datele necesare pentru a realiza 
o corelație între calitatea apei și 
cantitățile de apă, pe de o parte, și 
practicile agricole, de cealaltă parte.Sistemele de monitorizare și 
de evaluare din cadrul PAC 
au o valoare limitată pentru 
măsurarea progreselor 
înregistrate în direcția 
atingerii obiectivelor de 
protecție a apelor stabilite în 
regulamentele PAC
68  
Legislația UE57 prevede ca statele 
membre să prezinte Comisiei un raport 
anual cuprinzând „rezultatele controa ‑
lelor legate de eco  con di  ți o na  li tate”. 
Aceste rezultate se referă la numărul 
de controale care au fost efectuate și 
la cazurile detectate de nerespectare 
a diferitelor norme de eco  con di  ți o na ‑
li tate. Ele nu includ informații privind 
impactul eco  con  di ți o na li tății asupra 
calității apei sau a cantităților de apă și 
nu au fost în niciun moment concepute 
în acest scop.
69  
Comisia monitorizează și evaluează 
toate acțiunile de dezvoltare rurală 
din perioada de programare 2007 ‑2013 
prin intermediul cadrului comun de 
monitorizare și evaluare. Acest cadru 
apelează la indicatori pentru a măsu ‑
ra progresele înregistrate în direcția 
îndeplinirii obiectivelor de dezvoltare 
rurală, precum și la evaluări realizate de 
evaluatori independenți.57 Articolul 84 alineatul (1) 
litera (e) din Regulamentul (CE) 
nr. 1122/2009.
42 Observații
70  
În ceea ce privește aspectele cu 
implicații pentru apă, cadrul comun de 
monitorizare și evaluare stabilește cinci 
indicatori de referință58, un indicator de 
rezultat („suprafața care a făcut obiec ‑
tul unor acțiuni reușite de gestionare 
a terenurilor în ceea ce privește cali ‑
tatea apei”) și un indicator de impact 
(„ameliorarea calității apei”). În urma 
auditului, s‑au constatat următoarele: 
indicatorul de rezultat nu este sufici ‑
ent de precis deoarece nu specifică 
ce se înțelege prin „acțiuni reușite de 
gestionare a terenurilor”; indicatorul de 
impact referitor la calitatea apei face 
referire numai la nitrați și la fosfor; și 
nu există niciun indicator referitor la 
cantitățile de apă. În plus, raportările 
pe care le fac statele membre pentru 
toți acești indicatori ai cadrului co ‑
mun de monitorizare și evaluare sunt 
deseori perimate sau incomplete. De 
asemenea, în multe cazuri, statele 
membre nu au stabilit niveluri‑țintă 
pentru acești indicatori.71  
Într‑un document cuprinzând orientări 
referitoare la cadrul comun de monito ‑
rizare și evaluare59, sunt stabilite cinci 
întrebări de evaluare care fac referire 
la problemele cu implicații pentru apă. 
Au fost constatate unele exemple po ‑
zitive de evaluări intermediare în care 
evaluatorii au fost în măsură să cuan ‑
tifice impactul anumitor (sub)măsuri 
asupra calității apei, utilizând anumite 
modele, sondaje derulate în rândul 
beneficiarilor și cercetări calitative (a se 
vedea caseta 14 ). Această abordare nu 
este însă generalizată și există deficite 
clare în ceea ce privește cuantificarea 
sistematică a rezultatelor și a impac ‑
turilor și în ceea ce privește integrali ‑
tatea, fiabilitatea și coerența datelor. 
Mai multe evaluări intermediare atrag 
atenția asupra faptului că nu sunt stabi ‑
lite ținte în programele de dezvoltare 
rurală, ceea ce face dificilă evaluarea 
progreselor realizate în îndeplinirea 
obiectivelor în materie de protecție 
a apelor.
Exemplu pozitiv de cuantificare a impactului în cadrul unei evaluări intermediare
Italia (Lombardia) – Evaluatorul a utilizat, pentru măsura 214 (plăți pentru agromediu), anumite modele pentru 
a calcula, la nivel de parcelă, excedentul de azot și raportul expunere/toxicitate măsurat în apele subterane 
ca urmare a utilizării pesticidelor. La nivel regional, scăderea, per ansamblu, a excedentului de azot ca urmare 
a implementării măsurii 214 a fost de 2,6 kg/ha și s‑a constatat, de asemenea, o reducere cu 3,9 % a raportului 
expunere/toxicitate. Efectul a fost mai pronunțat în zonele în care a existat o mai bună absorbție a măsurii.Caseta 14
Modalitățile de monitorizare 
instituite în cadrul politicii în 
domeniul apei sunt incomplete
72  
Articolul 8 din Directiva‑cadru privind 
apa prevede obligația statelor mem ‑
bre de a elabora „programe de mo ‑
nitorizare a stării apelor cu scopul de 
a obține o viziune coerentă și completă 
asupra stării apelor din cadrul fiecărui 
district hidrografic”. Programele de monitorizare trebuiau să fi devenit 
operaționale până în 2006 și trebuiau 
să cuprindă un program de control de 
monitorizare (care să acopere întregul 
district) și un program de controale 
operaționale (presupunând o monitori ‑
zare cu un caracter mai frecvent și mai 
dens, orientată spre identificarea do ‑
meniilor problematice). De asemenea, 
statele membre au libertatea de a in ‑
troduce controale de investigare (de 
exemplu, pentru substanțe specifice).58 Calitatea apei: bilanțul brut 
al nutrienților, calitatea apei: 
poluarea cu nitrați și pesticide, 
calitatea apei: procentaj din 
teritoriu desemnat a constitui 
zone vulnerabile la nitrați, 
consum de apă: procentajul 
suprafeței irigate din suprafața 
agricolă utilizată, păduri de 
protecție destinate în principal 
protecției solurilor și a apelor.
59 Handbook on Common 
Monitoring and Evaluation 
Framework. Guidance 
document  (Manual privind 
cadrul comun de monitorizare 
și evaluare. Document de 
orientare), Direcția Generală 
Agricultură și Dezvoltare 
Rurală, septembrie 2006.
43 Observații
73  
În urma unei analize a programelor 
de monitorizare elaborate de statele 
membre în 2012, AEM a raportat că: „au 
fost constatate exemple de raportări 
de foarte bună calitate. S‑au identifi ‑
cat totuși și unele cazuri în care există 
lacune sau contradicții în raportări”60. 
Într‑un alt raport, Comisia face urmă ‑
toarea afirmație: „O deficiență evidentă 
de monitorizare reiese din informațiile 
raportate Comisiei [...]. În unele state 
membre, starea ecologică și chimică 
a apelor este necunoscută pentru mai 
mult de 50 % din corpurile de apă”61. 
În anumite state membre, rețelele de 
monitorizare au fost create cu întâr ‑
ziere și/sau au deficiențe de ordin metodologic. O altă constatare făcută 
în urma auditului a fost că, în unele 
state membre, monitorizarea se axează 
pe colectarea de informații cu privire 
la starea corpurilor de apă și nu pune 
accentul pe urmărirea presiunilor care 
există asupra resurselor de apă (a se 
vedea caseta 15 ). La nivel local, s‑au 
realizat uneori anumite studii științifice 
ori s‑au creat rețele experimentale care 
să urmărească legătura dintre practicile 
agricole și calitatea apei (a se vedea 
caseta 16 ).
Exemplu de deficiențe constatate în cadrul unei rețele de monitorizare
Franța – Tabloul de bord pentru planul de management al bazinelor hidrografice nu conține indicatori spe ‑
cifici care să monitorizeze separat presiunile exercitate de agricultură asupra apelor. Unul dintre indicatorii 
concepuți pentru acest tablou se referă la impactul cumulat al consumatorilor casnici, al consumatorilor 
industriali și al activităților agricole asupra stării apelor. Un alt exemplu în acest sens este indicatorul referitor 
la depășirea în punctele nodale a țintelor cantitative.
Tot în Franța, un indicator referitor la volumul de apă captat din corpurile de apă de suprafață și subterane de 
către diferite sectoare de activitate cuantifică apa care este utilizată pentru irigare, dar acest indicator (i) nu are 
o țintă exprimată în termeni cantitativi și (ii) nu permite realizarea unei comparații între volumele de apă capta ‑
te efectiv și cantitatea de apă a cărei captare este considerată a fi sustenabilă în perioadele de deficit de apă.
Exemple pozitive de rețele de monitorizare
În Țările de Jos, există două rețele specifice de monitorizare care urmăresc efectele pe care le are agricultura 
asupra apelor. Una dintre aceste rețele măsoară concentrațiile de anumite substanțe în cadrul exploatațiilor 
agricole și realizează o corelație între aceste concentrații și o bază de date care cuprinde informații privind 
tipul de gestiune, gunoiul de grajd și substanțele utilizate etc. Cealaltă face apel la rețeaua existentă de 
puncte de testare din zonele agricole pentru a evalua efectele pe care le are agricultura asupra calității apei 
(conținutul de fosfor și cel de azot).
Danemarca a elaborat un program de monitorizare care vizează documentarea efectelor pe care le au planuri ‑
le naționale de management al mediului acvatic și alte programe naționale din sectorul agricol asupra scurge ‑
rilor de nutrienți în mediul acvatic. Un număr de șase zone de captare reprezentative fac obiectul monitorizării 
prin realizarea de măsurători directe, prin derularea de interviuri cu fermierii cu privire la practicile lor agricole 
și prin modelarea relației dintre agricultură și pierderile de nutrienți în mediu.Caseta 15 Caseta 1660 Raportul nr. 8/2012 al AEM 
„Apele europene  – evaluarea 
stării lor și a presiunilor la care 
sunt supuse”.
61 COM(2012) 670 final. Raport 
al Comisiei către Parlamentul 
European și Consiliu 
privind implementarea 
Directivei‑cadru privind apa 
(2000/60/CE). Planuri de 
management al bazinelor 
hidrografice.
44 Observații
74  
Monitorizarea realizată în cadrul 
Directivei‑cadru privind apa a con ‑
tribuit, prin urmare, la ameliorarea 
cunoștințelor privind starea apelor din 
Europa și presiunile la care sunt supuse 
acestea, dar continuă să existe lacune 
și rezultatele obținute trebuie să fie 
interpretate cu atenție, având în vedere 
lipsa anumitor date și deficiențele de 
ordin metodologic. În cea mai mare 
parte a cazurilor, statele membre nu 
efectuează o monitorizare a diferite ‑
lor măsuri din programele de măsuri 
cuprinse în planurile de management 
al bazinelor hidrografice (a se vedea 
tabelul 2 ).
75  
În ceea ce privește monitorizarea 
conținutului de nitrați din apele de 
suprafață și din apele subterane, 
Directiva privind nitrații62 prevede ca 
statele membre „să elaboreze și să 
pună în aplicare programe de supra ‑
veghere adecvate pentru a evalua 
eficacitatea programelor de acțiune”. 
Ele au obligația de a raporta, o dată la 
patru ani, cu privire la concentrațiile de 
nitrați din apele subterane și din apele 
de suprafață, la eutrofizarea apelor de 
suprafață, la impactul programelor de 
acțiune asupra calității apei și a prac ‑
ticilor agricole, la revizuirile privind 
zonele desemnate ca fiind vulnerabile 
la nitrați și programele de acțiune și 
la tendințele previzionate în viitor 
pentru calitatea apei63. Aceste rapor ‑
tări efectuate de către statele membre 
sunt utilizate de Comisia Europeană 
ca bază pentru un raport de sinteză 
privind punerea în aplicare a directivei. 
Cu toate acestea, statele membre au 
înregistrat întârzieri în ceea ce privește 
raportarea în temeiul Directivei privind 
nitrații. Raportul de sinteză privind 
situația la nivelul UE pentru perioa ‑
da 2008 ‑2011 a fost publicat abia la 
4 octombrie 201364.76  
Există diferențe de nivel de calitate și 
de abordare între rapoartele elabora ‑
te de diferitele state membre pentru 
perioada 2008 ‑2011. Comisia susține, în 
raportul de sinteză, că: „S‑a constatat 
o mare varietate de la un stat membru 
la altul în ceea ce privește atât forma ‑
tul, cât și calitatea conținutului rapoar ‑
telor, ceea ce a creat în consecință 
anumite probleme pentru elaborarea 
unui raport de sinteză agregat la nive ‑
lul UE și coerent. De asemenea, în mai 
multe cazuri, cifrele furnizate împreună 
cu rapoartele scrise de către statele 
membre au prezentat neconcordanțe 
și dificultăți de interpretare, ceea ce 
a necesitat solicitarea unor clarificări 
din partea statelor membre în cauză.” 
În afară de faptul că nu sunt întotdeau ‑
na disponibile date pentru toate statele 
membre, există și cazuri în care datele 
nu sunt comparabile între diversele 
state membre.62 Articolul 5 alineatul (6) din 
Directiva privind nitrații 
(Directiva 91/676/CEE).
63 http://ec.europa.eu/
environment/water/
water‑nitrates/
64 Document de lucru 
al serviciilor Comisiei 
SWD (2013) 405 final, 
care însoțește Raportul 
Comisiei către Consiliu 
și Parlamentul European 
privind punerea în aplicare 
a Directivei 91/676/ CEE 
a Consiliului privind protecția 
apelor împotriva poluării cu 
nitrați proveniți din surse 
agricole, pe baza rapoartelor 
statelor membre pentru 
perioada 2008 ‑2011.
45 Observații
WISE, „portalul de acces la 
informațiile privind apele 
europene”, are în continuare 
nevoie de îmbunătăţiri
77  
Sistemul european de informații pri ‑
vind apa ( Water Information System for 
Europe  – WISE)  a fost creat în 2003 ca 
instrument de raportare pentru statele 
membre și ca portal online care să ofere 
acces la informații privind apele la nive ‑
lul UE. Sistemul WISE este alimentat cu 
o varietate de fluxuri de date, constitu ‑
ite, pe de o parte, de datele cu caracter 
obligatoriu care sunt colectate de către 
Direcția Generală Mediu din cadrul 
Comisiei pentru a‑și îndeplini obligațiile 
ce îi revin în temeiul Directivei‑cadru 
privind apa, al Directivei privind apele 
urbane reziduale, al Directivei privind 
apa pentru scăldat și al Directivei pri ‑
vind apa potabilă, și, pe de altă parte, 
de datele furnizate voluntar care sunt 
colectate anual de AEM65. În sistemul 
WISE nu sunt introduse datele raportate 
de statele membre în conformitate cu 
Directiva privind nitrații66 sau datele 
colectate de DG Agricultură prin inter ‑
mediul cadrului comun de monitorizare 
și evaluare. Între 2003 și 2011, datele 
colectate și compilate de WISE s‑au axat 
mai degrabă pe calitatea apei decât 
pe problema cantităților de apă sau pe 
riscul de deficit de apă4.
78  
În ciuda potențialului pe care îl are de 
a furniza informații cuprinzătoare cu 
privire la apele din Europa, sistemul 
WISE întâmpină anumite dificultăți. Nu 
toate fluxurile de date din sistemul WISE 
sunt complet integrate. Având în vedere 
problemele legate de confidențialitatea 
datelor, precum și diferențele care există 
în legătură cu scara la care are loc colec ‑
tarea datelor, cu frecvența de colectare 
(de exemplu, medii anuale în comparație 
cu medii pe patru ani) și cu prelucrarea 
datelor de către statele membre (unele 
țări furnizează date agregate), nu este în ‑
totdeauna posibilă centralizarea lor ast ‑
fel încât să fie valorificate la maximum.Eforturile Comisiei de a   
elabora indicatori care să 
coreleze calitatea apei și 
cantitățile de apă cu practicile 
agricole nu au avut  
până în prezent succes
79  
Comisia a început, în 2002, să lucreze 
la elaborarea unui ansamblu de indica ‑
tori de agromediu meniți să urmăreas ‑
că gradul de integrare a aspectelor de 
mediu în PAC la nivelul UE, la nivelul 
statelor membre și la nivel regional67. 
În practică, s‑a constatat că gradul 
de disponibilitate a datelor consti ‑
tuie o problemă pentru majoritatea 
acestor indicatori (a se vedea tabe -
lul 5 ). În plus, niciunul dintre aceștia 
nu stabilește corelația cu diferitele 
practici agricole utilizate.65 Indicatorii referitori la 
agricultură și apă pentru 
care AEM colectează 
informații sunt: bilanțul brut 
al nutrienților; utilizarea 
resurselor de apă dulce; 
cantitatea de substanțe 
care consumă oxigen din 
râuri; cantitatea de nutrienți 
din resursele de apă dulce; 
cantitatea de nutrienți din 
apele de tranziție, apele 
de coastă și apele marine; 
cantitatea de clorofilă din 
apele de tranziție, apele 
de coastă și apele marine; 
cantitatea de pesticide 
din apele subterane 
(Environmental Indicator 
Report 2012  – Raportul privind 
indicatorii de mediu 2012).
66 În ceea ce privește nitrații, 
AEM și DG Mediu s‑au 
angajat într‑o cooperare, 
în ultimii ani, în vederea 
simplificării datelor provenind 
din rapoartele privind 
starea mediului și a celor 
colectate în conformitate 
cu Directiva privind nitrații 
și Directiva‑cadru privind 
apa. Scopul este de a reduce 
sarcina de raportare pentru 
statele membre, îmbunătățind 
totodată comparabilitatea și 
coerența datelor provenite 
din surse diferite. Această 
activitate este în prezent 
suspendată.
67 http://epp.eurostat.ec.europa.
eu/portal/page/portal/agri_
environmental_indicators/
introduction .
46 Observații Tabelul 5Imagine de ansamblu a indicatorilor de agromediu care identifică principalele 
presiuni asupra calității apei și a cantităților de apă
Denumirea indicatorului 
de agromediuIndicatorul/subindicatorul 
principalOrganismul 
responsabilProblemele constatate
Bilanțul brut al azotuluiExcedentul potențial de azot pe 
terenurile agricole (kg/ha/an)EurostatMetodele de calcul al bilanțului brut al azotului  
nu sunt consecvente de la o țară la alta,  
datele nu sunt comparabile între țări.
Riscul de poluare cu fosforExcedentul potențial de fosfor pe 
terenurile agricole (kg/ha/an)
Vulnerabilitatea la percolarea  
în sol a fosforului sau  
la scurgerile de fosforEurostat
DG MediuMetodele de calcul al bilanțului brut al fosforului  
nu sunt consecvente de la o țară la alta,  
datele nu sunt comparabile între țări.
Valorile indicatorului nu sunt încă determinate 
definitiv, din cauza disponibilității limitate a datelor și 
a dificultăților metodologice.
Calitatea apei –  
poluarea cu nitrați Râuri și ape subterane cu 
concentrații de azot  
mai mari de 50 mg NO3/l
Concentrațiile de azot  
mai mari de 25 mg NO3/l  
reprezintă un prag de alertă. EurostatDatele disponibile nu sunt suficient de detaliate pentru 
a stabili dacă există diferențe între tendința înregistrată în 
zonele care beneficiază de măsuri în cadrul PAC și tendința 
înregistrată în zonele în care nu se implementează măsuri 
în cadrul PAC. Nu se face o diferențiere în funcție de 
regiune, tipul de sol etc., deși aceasta ar prezenta utilitate 
pentru determinarea cauzelor acestor tendințe.
Calitatea apei –  
poluarea cu pesticideAEMInformațiile disponibile sunt limitate. Lipsa unor  
date fiabile cu privire la pesticidele din apele subterane.
IrigațiileProcentajul (%) suprafeței irigabile 
din suprafața agricolă utilizată  
(și evoluția acestui procentaj)EurostatNu există informații referitoare la contorizarea apei 
astfel încât să se măsoare eficiența. Informațiile nu sunt 
raportate la nivel de bazin hidrografic. Nu s -a stabilit 
o legătură cu consumul de apă (cantitatea de apă captată 
și starea apelor din zonă).
Apa captatăCantitatea de apă captată anual, 
pe surse și pe sectoare
Consumul de apă, pe categorii de  
alimentare și pe categorii de 
consumatoriAEM/
EurostatExistă date disponibile doar pentru o parte dintre statele 
membre (între jumătate și două treimi din acestea).
Riscul prezentat de pesticideIndicele riscului de daune cauzate 
de toxicitatea pesticidelor și 
expunerea la acesteaDG SANCO/
EurostatNu există date disponibile pentru acest indicator.  
Datele privind cantitățile de pesticide vândute urmau să 
fie puse la dispoziție începând cu 2013, iar datele privind 
utilizarea de pesticide, începând cu 2015.
Notă:  O parte dintre ceilalți indicatori de agromediu au, indirect, legătură cu apa. Printre aceștia se numără: consumul de îngrășăminte 
minerale în agricultură, consumul de pesticide, modelele de cultivare, modelele de creștere a animalelor, acoperirea solului, gestiona ‑
rea gunoiului de grajd, specializarea exploatațiilor agricole și dezvoltarea intensivă/extensivă a exploatațiilor.
47
 Concluzii  
și recomandări
80  
Comisia și statele membre și‑au stabilit  
 obiective politice ambițioase de a îmbu ‑
nătăți gospodărirea apelor în UE pe ter ‑
men mediu și lung. Agricultura, fiind unul 
dintre consumatorii cei mai mari de apă, 
dar și unul dintre cei mai mari poluatori 
ai acesteia, joacă un rol esențial în acest 
context. Acest fapt a fost recunoscut 
atât cu ocazia elaborării Directivei‑cadru 
privind apa, cât și, mai recent, cu ocazia 
acordului politic privind viitorul politicii 
agricole comune (PAC).
81  
Pentru a putea fi atinse aceste obiecti ‑
ve ambițioase, PAC trebuie să fie pusă 
în aplicare de așa manieră încât să 
se încurajeze un consum de apă mai 
eficient și mai eficace în agricultură și 
să se descurajeze, printre altele, utiliza ‑
rea nerațională și poluarea. Finanțarea 
acordată de UE și plățile agricole au fost, 
în cea mai mare parte a lor, condiționate 
de respectarea anumitor bune practici în 
raport cu apa (în cadrul sistemului eco ‑
con di ți o na li tății). Un volum semnificativ 
de fonduri au fost puse la dispoziție, de 
asemenea, prin intermediul măsurilor 
de dezvoltare rurală, pentru anumite 
proiecte legate de apă.
82  
În cadrul auditului, s‑a examinat dacă 
obiectivele politicii UE în domeniul apei 
au fost integrate cu succes în PAC. Curtea 
concluzionează că Comisia și statele mem ‑
bre au înregistrat doar un succes parțial 
în această direcție. Această situație poate 
fi explicată de neconcordanța care există 
între nivelul de ambiție al obiectivelor de 
politică și capacitatea instrumentelor utili ‑
zate de a determina o schimbare. Instru ‑
mentele utilizate în prezent de PAC pentru 
a soluționa problemele cu implicații pentru 
apă nu au reușit deocamdată să conducă 
la realizarea unor progrese suficiente în 
vederea atingerii obiectivelor ambițioase 
de politică stabilite în ceea ce privește apa. 
Auditul pune în lumină existența unor 
deficiențe atât în conceperea și aplicarea 
eco con di ți o na li tății, cât și în modul în care 
sunt utilizate fondurile acordate pentru dezvoltare rurală și semnalează întârzi ‑
eri și insuficiențe în punerea în aplicare 
a Directivei‑cadru privind apa.
83  
În ceea ce privește eco  con di  ți o na  li tatea, 
auditul a evidențiat că un număr de 
as pe cte importante cu implicații pen ‑
tru apă nu sunt încă reglementate de 
nor me le de eco  con di  ți o na  li tate (punc ‑
tele 35 ‑37). De asemenea, Comisia nu s‑a 
asigurat că standardele GAEC (bunele 
condiții agricole și de mediu) relevan ‑
te pentru apă sunt adecvate la nivelul 
statelor membre sau că sunt formulate 
în așa fel încât să se promoveze bunele 
practici agricole (punctele 38 și 44 ‑48). 
Pe lângă aceasta, eco  con di ți o na li tatea, 
așa cum este ea pusă în aplicare acum, 
poate constitui o soluție utilă, dar numai 
parțială, pentru aplicarea principiului 
„poluatorul plătește”, iar sancțiunile apli ‑
cate în baza eco  con di ți o na li tății nu sunt 
calculate în funcție de costul prejudi ‑
ciului cauzat și, astfel, pot acoperi doar 
o parte din acest cost (punctele 62 ‑65).
84  
În contextul reformei PAC, s‑au stabi ‑
lit, pentru noua perioadă (2014 ‑2020), 
obiective și mai ambițioase în ceea ce 
privește integrarea în PAC a obiective ‑
lor politicii în domeniul apei. Pentru 
această nouă perioadă, Comisia vizea ‑
ză să extindă domeniul de aplicare 
al eco  con  di ți o na li tății. Ținând seama 
de observațiile pe care le‑a formulat 
în rapoarte anterioare cu privire la 
funcționarea eco  con  di ți o na li tății,  
Curtea face următoarea recomandare:
Recomandarea 1
La nivelul politicilor, Comisia ar trebui 
să propună organelor legislative ale UE 
aducerea modificărilor necesare instru ‑
mentelor actuale (eco  con di ți o na li tate și 
dezvoltare rurală) sau, după caz, crearea 
unor noi instrumente capabile să atingă 
obiectivele mai ambițioase în ceea ce 
privește integrarea în PAC a obiectivelor 
politicii în domeniul apei.
48 Concluzii și recomandări 
85  
La nivelul statelor membre, având în 
vedere că sistemul eco  con di  ți o na  li tății 
și dezvoltarea rurală constituie princi ‑
palele instrumente pentru integrarea în 
cadrul PAC a problemelor cu implicații 
pentru apă, concluzia Curții este că 
există deficiențe în aplicarea norme ‑
lor de eco  con di  ți o na  li tate (puncte ‑
le 40 ‑43) și că potențialul programelor 
de dezvoltare rurală elaborate de 
statele membre nu a fost valorificat 
la maximum în scopul soluționării 
problemelor cu implicații pentru apă 
(punctele 49 ‑61). În consecință, Curtea 
formulează următoarea recomandare:
Recomandarea 2
Statele membre ar trebui:
— să remedieze deficiențele pe care 
auditul le‑a pus în lumină cu privire 
la modul de efectuare a controalelor 
în materie de eco  con di  ți o na  li tate;
— să impună sancțiuni adecvate în 
cazul nerespectării normelor;
— să pună mai mult accent pe iden ‑
tificarea problemelor cu implicații 
pentru apă în cadrul programelor 
lor de dezvoltare rurală, asigurân ‑
du‑se că există o coerență între 
acestea din urmă și planurile de ma ‑
nagement al bazinelor hidrografice;
— să elaboreze și să implementeze 
cu rigurozitate mecanisme de 
protecție astfel încât să se evite ca 
activitățile finanțate de dezvolta ‑
rea rurală să conducă la apariția 
unor efecte secundare negative 
asupra apelor;
— să ia în considerare mai activ și să 
promoveze în mod corespunzător 
utilizarea fondurilor alocate pentru 
aspectele cu implicații pentru apă, 
în concordanță cu principiile bunei 
gestiuni financiare.86  
Dată fiind relevanța pe care o are 
Directiva‑cadru privind apa pentru 
politica UE în domeniul apei și având 
în vedere necesitatea recunoscută de 
a integra preocupările legate de gospo ‑
dărirea apelor în alte domenii de politică 
precum agricultura, Curtea concluzio ‑
nează că întârzierile și deficiențele care 
afectează punerea în aplicare a acestei 
directive au îngreunat integrarea în 
PAC a obiectivelor politicii în domeniul 
apei (punctele 21 ‑32 și 72 ‑76). Realizând 
că punerea în aplicare a politicii UE în 
domeniul apei este efectiv implemen ‑
tată prin intermediul fondurilor prove ‑
nite din bugetele alocate altor politici 
(precum PAC) și urmărind asigurarea 
unei coerențe între politica UE în do ‑
meniul apei și politica agricolă, Curtea 
formulează prin urmare următoarea 
recomandare:
Recomandarea 3
Comisia ar trebui să propună mecanis ‑
me adecvate care să poată exercita în 
mod eficace o influență pozitivă asupra 
calității documentelor de progra ‑
mare ale statelor membre elaborate 
în conformitate cu Directiva‑cadru 
privind apa și cu ajutorul cărora să se 
poată evita nerespectarea calendarului 
prevăzut de această directivă. În acest 
sens, respectarea unor condiții minime 
în ceea ce privește punerea în aplicare 
a Directivei‑cadru privind apa ar putea 
fi asigurată înainte de a se angaja fon ‑
duri pentru dezvoltare rurală.
Statele membre ar trebui să accelereze 
de urgență procesul de punere în apli ‑
care a Directivei‑cadru privind apa și să 
amelioreze, pentru următorul ciclu de 
gestionare (2015), calitatea planurilor 
de management al bazinelor hidrogra ‑
fice, furnizând, pentru diferitele măsuri 
stabilite în acestea, o descriere a dome ‑
niului lor de aplicare, a calendarului de 
implementare, a obiectivelor și a cos ‑
turilor pe care le implică și făcându‑le 
suficient de clare și de concrete la nivel 
operațional.
49 Concluzii și recomandări 
87  
Curtea concluzionează, de asemenea, 
că nu sunt suficiente cunoștințele care 
există la nivel european și la nivelul sta ‑
telor membre cu privire la presiunile pe 
care le exercită activitățile agricole asu ‑
pra apelor și la modul în care evoluează 
aceste presiuni (punctele 66 ‑79). Curtea 
a constatat următoarele deficiențe la 
nivelul Comisiei și al statelor membre:
 — sistemele de monitorizare și de 
evaluare instituite în cadrul PAC 
au o valoare limitată în ceea ce 
privește măsurarea progreselor 
înregistrate în direcția atingerii 
obiectivelor cu implicații pentru 
apă stabilite în regulamentele PAC;
 — Sistemul european de informații 
privind apa (WISE) este incomplet;
 — eforturile Comisiei de a elabora 
indicatori care să coreleze calita ‑
tea apei și cantitățile de apă cu 
practicile agricole nu au avut până 
în prezent succes.În consecință, Curtea formulează urmă ‑
toarea recomandare:
Recomandarea 4
Comisia ar trebui să consolideze 
cunoștințele pe care le deține cu 
privire la legătura dintre calitatea apei/
cantitățile de apă și practicile agricole, 
perfecționând sistemele de monitoriza ‑
re existente și asigurându‑se că acestea 
sunt capabile să măsoare cel puțin 
evoluția presiunilor pe care le exercită 
activitățile agricole asupra apelor; acest 
lucru ar contribui la identificarea do ‑
meniilor care sunt prioritare în contex ‑
tul alocării fondurilor din cadrul PAC.
Întrucât calitatea informațiilor privind 
apele la nivelul de ansamblu al UE 
depinde de calitatea informațiilor pe 
care le furnizează statele membre și 
având în vedere că disponibilitatea 
acestor informații constituie o condiție 
prealabilă pentru luarea unor de ‑
cizii raționale la nivel de politici, 
statele membre sunt încurajate să 
îmbunătățească fiabilitatea și coerența 
datelor pe care le furnizează Comisiei 
și AEM, precum și promptitudinea cu 
care se achită de această sarcină.
Prezentul raport a fost adoptat de Camera I, condusă de doamna Rasa BUDBERGYTĖ, 
membru al Curții de Conturi, la Luxemburg, în ședința sa din 26 martie 2014.
Pentru Curtea de Conturi
Vítor  Manuel  da SILVA  CALDEIRA
Președinte

50
 Anexe
Întrebările formulate și criteriile utilizate în scopul audituluiAnexa I
1 COM
2 COM
3 COM
4 COM5 COM
1 MS
2 MS3 MS4 MS5 MS6 MS7 MS
6 COM
8 MS9 MS
10 MSNormele de ecocondiţionalitate abordează problema calităţii apei și 
a cantităţilor de apă
Mecanismul ecocondiţionalităţii este valoriﬁcat la maximum (se aplică 
tuturor plăţilor/măsurilor relevante) astfel încât să se evite apariţia 
unor efecte secundare negative
Comisia se asigură că statele membre au transpus în mod corespunză-
tor normele de ecocondiţionalitate în standarde aplicabile la nivelul statelor membre
Comisia a transmis statelor membre orientări cu privire la modul în 
care ar trebui abordată problematica protecţiei apelor în programele 
lor de dezvoltare rurală
Comisia veriﬁcă dacă programele de dezvoltare rurală abordează 
problematica protecţiei apelor
Standardele aplicabile la nivelul statelor membre în care au fost transpuse 
normele de ecocondiţionalitate sunt suﬁcient de exigente, iar măsurile din cadrul programelor de dezvoltare rurală acordă ﬁnanţare doar pentru proiectele sau intervenţiile care merg mai departe decât simpla respectare 
a obligaţiilor de ecocondiţionalitate
Standardele aplicabile la nivelul statelor membre în care au fost 
transpuse normele de ecocondiţionalitate sunt concrete și opera-ţionale la nivelul exploataţiilor, iar sistemul de controale destinate să veriﬁce respectarea lor funcţionează în mod corespunzător
La elaborarea programului de dezvoltare rurală, au fost consultaţi factorii principali responsabili de punerea în aplicare a politicii UE în domeniul apei
Planurile de management al bazinelor hidrograﬁce sunt operaţionale, 
speciﬁce și măsurabile astfel încât să nu se compromită integrarea lor în programele de dezvoltare rurală aferente următoarei perioade de 
programare
Analiza de mediu realizată pentru programul de dezvoltare rurală este 
coerentă cu analiza de mediu realizată pentru planul de management al bazinului hidrograﬁc
Măsurile din cadrul programului de dezvoltare rurală abordează necesităţile cu relevanţă pentru apă identiﬁcate în analiza necesităţilor
Măsurile din cadrul programului de dezvoltare rurală sunt astfel concepute încât să se evite apariţia unor efecte secundare negative asupra apelor
Sistemul de monitorizare al Comisiei este ﬁabil și demonstrează că 
politica agricolă are o contribuţie pozitivă la îndeplinirea obiectivelor politicii UE în domeniul apei
Sistemul de monitorizare al statului membru este ﬁabil și 
demonstrează că politica agricolă are o contribuţie pozitivă la îndeplinirea obiectivelor politicii UE în domeniul apei
Beneﬁciarii sunt familiarizaţi cu normele de ecocondiţionalitate care 
au implicaţii pentru apă, iar aceste norme i-au stimulat să respecte cu mai mare stricteţe, în desfășurarea activităţilor lor, obligaţiile care prezintă relevanţă pentru apă
Programele de dezvoltare rurală sunt suﬁcient de atractive pentru a-i 
stimula pe beneﬁciari să adopte practici agricole care să contribuie la protecţia apelor și care să meargă mai departe decât simpla respectare a normelor obligatoriiVizite sau 
veriﬁcări 
documentare în 
statele membre Examinare la 
nivelul Comisiei
Legendă
Pot demonstra statele membre că instrumentele din cadrul PAC au fost eﬁcace în ceea ce privește abordarea obiectivelor politicii UE în domeniul apei?Poate demonstra Comisia că instrumentele din 
cadrul PAC au fost eﬁcace în ceea ce privește abordarea obiectivelor politicii UE în domeniul apei? Au utilizat statele 
membre programele lor de dezvoltare rurală pentru a aborda 
obiectivele politicii UE în 
domeniul apei?Au utilizat statele 
membre ecocondiţio-
nalitatea pentru a aborda obiectivele politicii UE în domeniul apei?S-a asigurat Comisia că 
statele membre abordează problematica obiectivelor politicii UE în domeniul apei în cadrul programelor lor de dezvoltare rurală?S-a asigurat Comisia că 
ecocondiţionalitatea și 
modul în care aceasta 
este implementată în statele membre ţin seama de necesitatea de 
a aborda problematica 
obiectivelor politicii UE în domeniul apei?
Au fost obiectivele 
politicii UE în domeniul apei integrate în mod eﬁcace în PAC?
Pot demonstra Comisia și statele membre că instru-mentele din cadrul PAC au fost eﬁcace în ceea ce privește abordarea obiectivelor politicii UE în domeniul apei?Dispun Comisia și statele membre de o strategie cu privire la modul optim de a utiliza instrumentele din cadrul PAC în vederea atingerii obiectivelor politicii UE în domeniul apei?
Au utilizat statele membre instrumentele disponibile în cadrul PAC pentru a aborda obiectivele politicii UE în domeniul apei?A deﬁnit Comisia modul 
optim de a utiliza instrumentele din cadrul PAC în vederea atingerii obiectivelor politicii UE în domeniul apei?
51 Anexe
Rezultatele sondajului: principalele schimbări survenite după introducerea eco  con di­
ți o na li tății care au fost raportate de organismele de consultanță din sectorul agricolAnexa  II
31
24
16
14
9
8
8
5
5
4
4
13Număr de răspunsuriVă rugăm să furnizaţi exemple de eventuale schimbări survenite în practicile agricole pe care le-aţi observat de la 
introducerea ecocondiţionalităţii 
Toate
SMR2SMR3SMR4SMR9
GAEC – Fâșii de protecţie
GAEC – Irigaţii
- 
Creșterea conformităţii sistemelor de canalizare separate
- Creșterea capacităţii rezervoarelor de stocare 
a gunoiului de grajd
- Utilizarea unor spaţii conforme pentru spălare
- Respectarea perioadelor în care este interzisă 
aplicarea îngrășămintelor
- Menţinerea vegetaţiei autohtone pe fâșiile de protecţie, 
reducerea eroziunii
- Reutilizarea apei recuperate, în condiţii de respectare 
a normelor
- Manipularea în condiţii mai bune de siguranţă 
a pesticidelor de către fermieriAmeliorări în ceea ce privește monitorizarea și 
utilizarea îngrășămintelor
Ameliorări în ceea ce privește monitorizarea și 
utilizarea pesticidelor
O mai bună cunoaștere/respectare 
a reglementărilor
Încetarea practicii de aplicare a îngrășămintelor/pesticidelor 
pe fâșiile de protecţie
Crearea unor spaţii sigure de depozitare a pesticidelor, 
ameliorări în ceea ce privește reciclarea
Ameliorări în ceea ce privește respectarea normelor 
pentru depozitarea îngrășămintelor
Ameliorări în ceea ce privește contractarea și 
monitorizarea utilizării nămolurilor de epurare
Recurgerea la metode de irigare 
cu consum mic de apă
Ameliorări în ceea ce privește conformitatea 
sistemelor de pulverizare
Instalarea unor contoare de apă
Ameliorări în ceea ce privește depozitarea 
substanţelor periculoase
Altele
52 Anexe
Exemple de aspecte cu implicații pentru apă care nu sunt acoperite de 
eco  con di ți  o na  li tate
Utilizarea fosforului în agriculturăAplicarea pesticidelor în imediata vecinătate a corpu -
rilor de apăUtilizarea în 
agriculturăFosforul ajunge pe terenurile agricole în urma aplicării îngrășămintelor 
organice sau minerale (de exemplu, amestecuri NPK sau gunoi de grajd/
îngrășăminte organice lichide) și este utilizat, de asemenea, drept compus 
în hrana pentru animale.Pesticidele protejează culturile împotriva pagubelor produse 
de insecte, boli sau buruieni.Impactul asupra apelorFosforul poate migra în apele de suprafață, unde poate provoca probleme 
pentru calitatea apei, cum ar fi eutrofizarea.Pulverizarea aeriană a pesticidelor poate avea efecte extrem 
de dăunătoare asupra sănătății umane și a mediului, în 
special din cauza devierii pulverizării1.
S-a estimat că doar 0,1 % din pesticidele care sunt aplicate 
intră în contact cu organismele dăunătoare vizate, restul 
pesticidelor (cea mai mare parte – 99,9 %) având un impact 
asupra mediului2 (de exemplu, asupra corpurilor de apă).Situația actualăProporția cu care agricultura contribuie la cantitatea de fosfor existentă în 
apele de suprafață este estimată de AEM a varia între 20 % și peste 50 %3.
Conform unor rapoarte recente puse la dispoziție de Comisie, este posibil 
ca o stare bună a apelor din punctul de vedere al cantității de fosfor din 
acestea să nu poată fi atinsă până în 2015, ci abia în 2027 (deci cu 12 ani mai 
târziu față de termenul care este prevăzut în Directiva -cadru privind apa).Potrivit AEM, informațiile disponibile privind nivelul de 
ansamblu al Europei sunt limitate și nu există date fiabile 
privind cantitățile de pesticide din apele subterane.
AEM susține, în Raportul său nr. 9/2012, că pesticidele repre -
zintă o cauză răspândită a stării chimice slabe a râurilor.Modul în care sunt abordate aceste 
probleme în prezentEste probabil ca cerințele referitoare la nitrați (SMR 4) să aibă, indirect, un 
impact asupra nivelurilor de fosfor. Fermierii activi în zonele vulnerabile 
la nitrați trebuie să respecte anumite limite referitoare la azot, ceea ce 
presupune monitorizarea cantităților de gunoi de grajd și de îngrășăminte 
organice lichide aplicate și a  calendarului de aplicare. Un efect secundar este 
că, în acest mod, aplicarea fosforului este limitată.Unele state membre, precum Franța și Spania (Andaluzia), 
au introdus, în standardul GAEC privind fâșiile de protecție, 
restricții privind utilizarea pesticidelor la o anumită distanță 
stabilită față de corpurile de apă.
În celelalte cinci state membre/regiuni vizitate în cursul 
auditului, restricțiile referitoare la fâșiile de protecție vizau 
îngrășămintele, dar nu și pesticidele (a se vedea tabelul  3).Anumite state membre, cum ar fi Țările de Jos, au profitat de ocazia oferită 
de programele lor de acțiune privind nitrații pentru a aborda în mod expres 
problema poluării difuze cu fosfor, stabilind standarde privind aplicarea 
fosfaților pe care fermierii sunt obligați să le respecte.
1 Directiva  2009/128/CE.
2 Horrigan, L., Lawrence, R. S. și Walker, P., „How sustainable agriculture can address the environmental and human health harms of industrial 
agriculture”, Environmental Health Perspectives , 2002, vol. 110, nr. 5.  
http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC1240832/pdf/ehp0110 ‑000445.pdf .
3 Addressing phosphorus related problems in farm practice, Final report to the European Commission  (Abordarea problemelor legate de fosfor în 
practicile agricole. Raport final pentru Comisia Europeană). Soil Service of Belgium, noiembrie 2005. http://ec.europa.eu/environment/natres/pdf/
phosphorus/AgriPhosphorusReport%20final.pdf .Anexa  III
53 Anexe
Fonduri suplimentare alocate prin intermediul bilanțului de sănătate al PAC și al 
Planului european de redresare economică și utilizate de statele membre în scopul 
gospodăririi apelor
Fonduri provenite din FEADR, în milioane de euro
Stat membru1Fonduri alocate prin intermediul 
bilanțului de sănătate și al Planului 
european de redresare economică2 
pentru „noua provocare” reprezentată 
de gospodărirea apelor  
(date pentru 2010)Sume cheltuite3 (până la 
sfârșitul anului  2012)Rata de execuție (%)
Belgia 21,6 20,1 92,9
Bulgaria 19,0 8,7 45,9
Republica Cehă 7, 0 2,4 34,4
Danemarca 61,0 7, 6 12,5
Germania 166,0 78,0 47, 0
Irlanda 26,0 0,4 1,6
Grecia 70,0 0,0 0,0
Spania 188,6 47, 2 25,0
Franța 460,5 3,4 0,7
Italia 88,5 20,4 23,0
Țările de Jos 21,0 1,1 5,2
Polonia 34,0 0,0 0,0
România 22,0 0,0 0,0
Slovenia 1,0 0,2 17,7
Finlanda 31,0 2,3 7, 3
Suedia - 35,4  -
Regatul Unit 104,0 5,7 5,4
Statele UE-27 1 332,0 232,9 17, 5
1  Statele membre care nu au alocat deloc fonduri prin intermediul bilanțului de sănătate sau al Planului european de redresare economică în 
scopul gospodăririi apelor nu sunt incluse în această listă.
2  Potrivit comunicatelor de presă IP 09/1568, IP 09/1813, IP 09/1945 și IP/10/102 ale Comisiei.
3  Date furnizate de către Comisie pe baza datelor agregate pentru statele UE ‑27 obținute în urma monitorizării pentru anii 2010, 2011 și 2012.Anexa  IV
54
 — familiarizării sporite a statelor membre în ceea 
ce privește cadrul analitic al politicii de dezvol ‑
tare rurală și procesul de realizare a planurilor 
de management al bazinului hidrografic (PMBH) 
(în cadrul DCA);
 — condițiilor speciale stabilite prin noul regu ‑
lament privind dezvoltarea rurală în ceea ce 
privește sprijinul pentru investițiile în irigații.
VII
Comisia recunoaște că există întârzieri în punerea 
în aplicare a măsurilor agricole în temeiul Directi ‑
vei‑cadru privind apa și se angajează să colaboreze 
cu statele membre la rezolvarea acestei probleme. 
În cazul în care acest lucru nu poate fi realizat prin 
consimțământ, procedura va fi accelerată prin 
acțiuni în constatare a neîndeplinirii obligațiilor.
IX
În contextul reformei PAC, Comisia a propus, iar 
colegislatorii au convenit într‑o declarație comună1, 
ca Directiva‑cadru privind apa, precum și Direc ‑
tiva privind utilizarea durabilă a pesticidelor să fie 
incluse în ecocondiționalitate în momentul în care 
aceste directive vor fi fost puse în aplicare în toate 
statele membre, iar obligațiile direct aplicabile agri ‑
cultorilor vor fi fost identificate.
În așteptarea acestei includeri în 
ecocondiționalitate, colegislatorii au convenit, de 
asemenea, că aceste două directive vor fi parte 
a domeniului de aplicare obligatoriu al sistemului 
de consiliere agricolă, astfel încât toți agricultorii 
vizați să poată beneficia de consiliere corespun ‑
zătoare. Principalele elemente ale politicii UE în 
domeniul apei vor fi, prin urmare, incluse în PAC la 
momentul oportun.
În ceea ce privește politica de dezvoltare rurală, 
instrumentele și mecanismele necesare sunt defi ‑
nite pentru perioada 2014 ‑2020 prin noul regula ‑
ment privind dezvoltarea rurală (RDR), Regulamen ‑
tul (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și 
al Consiliului, și prin intermediul legislației aferente.
1 Declarație comună a Parlamentului European și a Consiliului 
privind ecocondiționalitatea, anexată Regulamentului (UE) 
nr. 1306/2013.Sinteză
Răspuns comun la punctele V și VI
Comisia dorește să sublinieze faptul că 
ecocondiționalitatea a crescut gradul de 
conștientizare în rândul agricultorilor în ceea 
ce privește aspectele referitoare la apă și le‑a 
îmbunătățit practicile în domeniu. Comisia 
observă, cu toate acestea, că punerea în aplicare 
a ecocondiționalității de către statele membre pre ‑
zintă în continuare anumite deficiențe.
Legislația importantă a UE referitoare la apă, în 
special legislația privind nitrații și pesticidele, 
este deja inclusă în domeniul de aplicare al 
ecocondiționalității. Celelalte aspecte referitoare 
la apă ar trebui să fie abordate de statele membre 
în cadrul îndeplinirii obligațiilor care decurg din 
Directiva‑cadru privind apa (DCA). Programele de 
măsuri ar trebui să abordeze toate cerințele obliga ‑
torii prevăzute la articolul 11 alineatul (3). Măsurile 
relevante în temeiul Directivei‑cadru privind apa vor 
fi introduse în timp util în domeniul de aplicare al 
ecocondiționalității, atunci când obligațiile la nivel 
de fermă vor fi suficient de clare. Între timp au fost 
stabilite standarde în materie de bune condiții agri ‑
cole și de mediu (GAEC) pentru a acoperi anumite 
cerințe de bază deja existente în legislația națională, 
astfel încât să se poată face o legătură cu plățile PAC.
În ceea ce privește dezvoltarea rurală, Comisia 
consideră că, în perioada 2014 ‑2020, vor surveni 
îmbunătățiri ca urmare a:
 — prezenței, în noul regulament privind dez ‑
voltarea rurală, a „ariilor de intervenție” 
(subpriorități) legate în mod explicit de apă, 
cu indicatorii corespunzători, pe baza cărora 
statele membre își vor stabili țintele în propriile 
programe de dezvoltare rurală (PDR);
 — obligației stipulate în noul regulament privind 
dezvoltarea rurală, de a cheltui cel puțin 30 % 
din contribuția totală a FEADR la fiecare pro ‑
gram de dezvoltare rurală pentru atenuarea 
efectelor schimbărilor climatice și adaptarea la 
acestea, precum și pentru chestiuni de mediu 
prin luarea anumitor măsuri;Răspunsul  
Comisiei
Răspunsul Comisiei 55
XI
În ceea ce privește sistemul introdus recent pentru 
monitorizarea și evaluarea PAC, stabilirea de legă ‑
turi între calitatea apei și cantitatea acesteia, pe de 
o parte, și practicile agricole, pe de altă parte, este 
un proces foarte complex, având în vedere marea 
varietate de practici agricole și de condiții agrono ‑
mice de pe teritoriul UE, presiunile din partea unor 
surse neagricole care au, de asemenea, un impact 
semnificativ asupra calității și disponibilității apei, 
precum și dificultățile legate de stabilirea unor legă ‑
turi de cauzalitate. Prin urmare, costurile și sarcinile 
administrative legate de sistemele de monitorizare 
și de evaluare trebuie să fie atent puse în balanță 
cu beneficiile legate de îmbunătățirea gestionării și 
elaborării politicilor.
Învățămintele desprinse din Cadrul comun de moni ‑
torizare și evaluare (CCME) 2007 ‑2013 au arătat că este 
foarte dificil să se stabilească obiective precise pen ‑
tru indicatorii de impact precum calitatea apei având 
în vedere numeroșii factori externi implicați. Statelor 
membre le‑au fost furnizate documente de orientare 
pentru a le sprijini în măsurarea acestor indicatori de 
impact care sunt așteptați în evaluările ex‑post.
În ceea ce privește indicatorii de rezultat, este 
recunoscut faptul că au existat unele dificultăți în 
înregistrarea corectă a datelor pentru indicatorul 
de rezultat privind „suprafața care a făcut obiectul 
unor acțiuni reușite de gestionare a terenurilor”.
În temeiul Directivei‑cadru privind apa, statele 
membre trebuie să identifice și să raporteze presi ‑
unile semnificative în planurile de management al 
bazinelor hidrografice și în Sistemul european de 
informații privind apa (WISE). Este recunoscut faptul 
că nivelul la care informațiile au fost raportate nu 
era util în scopul analizării; așadar, prin intermediul 
strategiei comune de implementare a DCA, au fost 
discutate o serie de modificări care trebuie aduse 
cerințelor de raportare, ceea ce permite o mai bună 
urmărire a presiunilor și a gradului în care măsurile 
puse în aplicare au efect.
A se vedea, de asemenea, răspunsul la punctul VIII.„Ameliorarea gestionării apelor” și „eficientizarea 
utilizării apei în agricultură” sunt prevăzute în mod 
explicit în RDR (cu alte cuvinte, chiar în actul legisla ‑
tiv cheie) ca numărându‑se printre „prioritățile” pe 
baza cărora statele membre/regiunile trebuie să‑și 
programeze cheltuielile în cadrul programelor lor 
de dezvoltare rurală.
Sunt disponibile o serie de măsuri pentru a contri ‑
bui la îndeplinirea acestor priorități – sprijin pentru 
formare, utilizarea de consultanță, investiții, practici 
multianuale de gestionare a terenurilor și dezvoltare 
experimentală (inclusiv în cadrul parteneriatului 
european pentru inovare privind productivitatea și 
durabilitatea agriculturii).
Comisia a stabilit un program de lucru pentru 
a comunica aceste posibilități statelor membre în 
cadrul diferitelor foruri și în special în cadrul gru ‑
pului de lucru pe tema agriculturii care activează în 
cadrul strategiei comune de implementare a DCA. În 
fine, este necesar să se țină seama de faptul că poli ‑
tica de dezvoltare rurală trebuie să abordeze o serie 
de priorități, resursele financiare fiind limitate.
X
Comisia a evaluat toate planurile de management al 
bazinelor hidrografice prezentate și va organiza reu ‑
niuni cu toate statele membre până în toamna anului 
2014, pentru a discuta chestiunile privind punerea în 
aplicare a primului ciclu de PMBH și pentru a conveni 
cu statele membre asupra unui program de acțiune 
în vederea abordării lacunelor grave. Lacunele legate 
de măsurile agricole eficace au fost discutate cu 
toate statele membre, cărora le‑a fost acordat un 
interval de timp pentru a asigura în mod voluntar 
conformitatea în legătură cu această chestiune, după 
care Comisia urmează să ia alte măsuri.
De asemenea, Comisia va continua să lucreze 
împreună cu statele membre în grupul de lucru pe 
tema agriculturii care activează în cadrul strategiei 
comune de implementare a DCA, grup de lucru în 
care bunele practici sunt identificate și promovate 
pe lângă statele membre.
Răspunsul Comisiei 56
necesar, va iniția proceduri de constatare a neînde ‑
plinirii obligațiilor împotriva statelor membre.
Cu toate acestea, în lipsa unei definiții clare a aces ‑
tor obiective, sarcina de a elabora programe de 
dezvoltare rurală cu respectarea criteriilor politicii 
UE în domeniul apei nu devine complet imposibilă 
și tot va trebui să fie efectuată prin analize detaliate 
privind punctele tari, punctele slabe, oportunitățile 
și amenințările (analize de tip SWOT) și prin ana ‑
lizarea „nevoilor”, care fac parte din fiecare PDR. 
Totuși, este evident că absența unui PMBH și a unor 
obiective adecvate vor face ca această sarcină să fie 
mult mai greu de realizat.
33
Comisia împărtășește concluzia Curții potrivit 
căreia ecocondiționalitatea a sporit gradul de 
conștientizare în rândul agricultorilor și a suscitat 
unele schimbări la nivelul practicilor agricole în 
raport cu apa.
De asemenea, Comisia ar dori să sublinieze faptul că 
mai multe acte legislative importante ale UE privind 
protecția apelor din UE împotriva poluă ‑ 
rii agricole, cum ar fi Directiva privind nitrații și 
Regulamentul privind pesticidele, au făcut parte din 
ecocondiționalitate de la începutul acestui sistem.
Comisia împărtășește concluzia Curții conform 
căreia s‑au constatat deficiențe în aplicarea 
ecocondiționalității în statele membre, dar ar dori 
să sublinieze faptul că deficiențele identificate 
sunt abordate în cadrul procedurii de verificare și 
închidere a conturilor. Această procedură este un 
stimulent eficient pentru a îmbunătăți punerea 
în aplicare a ecocondiționalității de către statele 
membre.
35
Comisia consideră că poluarea cu fosfor și pes ‑
ticide este reglementată în unele state membre 
prin cerințele legale în materie de gestionare 
(CLMG) în concordanță cu legislația UE, așa cum 
este aplicată în prezent.  În unele state membre, 
programele de acțiune în contextul Directivei 
privind nitrații includ, într‑adevăr, și cerințe pri ‑
vind fosforul și această directivă face parte din 
normele privind ecocondiționalitatea. Dispozițiile 
Regulamentului privind pesticidele referitoare la 
autorizarea produselor de protecție a plantelor fac Auditul
19
În ceea ce privește Raportul special nr. 7/2011, deși 
Comisia a recunoscut că pot fi făcute îmbunătățiri în 
anumite privințe, aceasta a subliniat, de asemenea, 
punctele forte ale măsurilor de agromediu, astfel 
cum au fost puse în aplicare în perioada 2007 ‑2013.
Observații
21
Elementele obligatorii care trebuie incluse într‑un 
PMBH sunt definite în directivă. Comisia a efectuat un 
control de calitate cu privire la planurile de manage ‑
ment al bazinelor hidrografice. Constatările sale au 
fost publicate în rapoartele elaborate de statele mem ‑
bre și au fost organizate reuniuni bilaterale pentru a se 
discuta îmbunătățirile care trebuie realizate în viitoa ‑
rele planuri de management al bazinelor hidrografice.
23
Documentele de orientare au fost elaborate prin 
intermediul strategiei comune de implementare 
a Directivei‑cadru privind apa pentru a sprijini statele 
membre în elaborarea unor planuri de management 
al bazinelor hidrografice de bună calitate.
Conformitatea cu aceste documente de orientare 
rămâne o prioritate pentru Comisie și pentru statele 
membre.
24
Comisia este conștientă de faptul că nu s‑au înre ‑
gistrat progrese astfel încât măsurile agricole să 
devină operaționale la nivel de exploatație agricolă 
și va utiliza dovezile Curții, împreună cu cele proprii 
(rapoartele privind programele de măsuri) pentru 
a monitoriza acest aspect în mod bilateral cu statele 
membre, în vederea îmbunătățirii, în cel de al doilea 
ciclu de PMBH, a acțiunilor în această privință.
25
Statele membre dezvoltă PMBH la nivel de district 
hidrografic, apoi fixează obiective la nivelul corpu ‑
lui de apă. În cazul în care aceste obiective lipsesc, 
Comisia va formula recomandări și, dacă este 
Răspunsul Comisiei 57
Statele membre ar fi trebuit să includă în planurile 
lor de management al bazinelor hidrografice măsuri 
de control al politicilor privind captarea apei și fixa ‑
rea prețurilor la apă care să permită obținerea unei 
stări cantitative în concordanță cu starea „bună”, 
astfel cum se prevede în Directiva‑cadru privind 
apa. În cazul în care astfel de controale nu există sau 
sunt considerate insuficiente în scopul îndeplinirii 
obiectivelor DCA, Comisia va urmări acest aspect 
împreună cu statele membre.
42
Dificultatea de a verifica anumite cerințe nu este 
proprie ecocondiționalității, însă decurge din 
obligația respectivă. Deși este adevărat că campania 
anuală de control al ecocondiționalității nu poate 
fi adaptată la toate tipurile de cerințe, constată ‑
rile făcute în alte situații pot fi folosite și în cadrul 
ecocondiționalității.
43
În situația în care se constată deficiențe în timpul 
auditurilor Comisiei, se poate hotărî aplicarea de 
corecții financiare până la remedierea deficiențelor 
respective.
46
Diversitatea fâșiilor de protecție este legată de 
dispozițiile specifice ale Directivei privind nitrații. 
Fâșiile de protecție trebuie să țină seama de 
condițiile de mediu din regiunile în cauză ale sta ‑
tului membru vizat [articolul 5 alineatul (3) litera 
(b)]. Acest lucru înseamnă că fâșiile de protecție pot 
varia, cu condiția ca proiectarea fâșiilor de protecție, 
în combinație cu celelalte măsuri prezente în pro ‑
gramul de acțiune, să fie suficiente pentru a reduce 
poluarea apelor cu nitrați [articolul 5 alineatul (5)].
Comisia nu are un rol oficial în adoptarea progra ‑
melor de acțiune privind nitrații în cazul în care sunt 
stabilite măsuri, inclusiv fâșii de protecție. Cu toate 
acestea, procedurile de constatare a neîndeplinirii 
obligațiilor inițiate arată că Comisia contestă carac ‑
terul adecvat al măsurilor în materie de îndeplinire 
a obiectivelor de calitate a apei.parte, de asemenea, din domeniul de aplicare al 
ecocondiționalității.
În plus, unele state membre au completat această 
legislație cu anumite standarde GAEC.
37
Calendarul de punere în aplicare a Directivei‑cadru 
privind apa și a Directivei privind utilizarea dura ‑
bilă a pesticidelor, inclusiv la nivel de exploatație 
agricolă, sunt stabilite în textele respective. În cazul 
în care aceste termene nu sunt respectate de statele 
membre, acestea se pot confrunta cu proceduri de 
constatare a neîndeplinirii obligațiilor.
38
Standardul GAEC privind utilizarea apei pentru irigații 
se bazează pe legislația națională existentă și are 
ca scop stabilirea unei legături între aceste norme 
naționale și plățile PAC. Autorizația prealabilă pentru 
captarea apei este o cerință prevăzută la articolul 11 
litera (e) din Directiva‑cadru privind apa, care diferă 
de utilizarea apei, astfel încât aceasta nu a fost adă ‑
ugată la GAEC privind utilizarea apei. În cazul în care 
legislația națională nu este explicită cu privire la 
contoarele de apă și la raportarea cu privire la consu ‑
mul de apă, acestea vor fi, de asemenea, excluse din 
GAEC. Legislația națională trebuie, în principiu, să ia în 
considerare necesitățile naționale, regionale sau locale 
în ceea ce privește consumul de apă. Aceste necesități 
sunt foarte diferite de la un loc la altul și nu ar fi rele ‑
vant să existe aceleași cerințe pe întreg teritoriul UE.
Cu toate acestea, Comisia precizează că, în perioada 
de programare 2014 ‑2020, sprijinul FEADR pentru 
investițiile în domeniul irigațiilor va fi acordat numai 
dacă la nivelul investiției există deja un sistem 
de contorizare a apei sau dacă acesta este pus în 
funcțiune ca parte a investiției. Diverse alte condiții 
vor trebui, de asemenea, să fie respectate, multe 
dintre acestea legate de starea corpurilor de apă 
afectate de proiectele de irigații.
39
Instrumentul UE adecvat pentru a îmbunătăți într‑un  
mod planificat și coerent modul în care sunt gestio  nate  
apele în UE este Directiva‑cadru privind apa. Se va 
propune introducerea acesteia în ecocondiționalitate 
la momentul oportun, după ce vor fi fost identificate 
obligațiile directe aplicabile agricultorilor. 
Răspunsul Comisiei 58
 — condițiilor speciale stabilite prin noul regu ‑
lament privind dezvoltarea rurală în ceea ce 
privește sprijinul pentru investițiile în irigații.
Caseta 11 
 — În ciuda faptului că Evaluarea strategică de 
mediu a Danemarcei s‑a axat pe calitatea apei, 
măsura 121 (Investiții agricole) include, de 
asemenea, sprijin specific pentru reducerea 
consumului de apă în sectorul horticol, vizând 
astfel în mod direct captarea apei.
Captarea apei poate fi, de asemenea, abordată 
prin măsuri de bază vizând eficiența utilizării 
apei, în conformitate cu principiul „poluatorul 
plătește”. Aceste măsuri nu vor trebui să fie 
finanțate prin intermediul PDR.
 — PDR include acțiuni de formare în cadrul măsu ‑
rii 111, în scopul de a spori cunoștințele agri ‑
cultorilor cu privire la legislația din domeniul 
mediului. Acțiunile de consiliere sunt sprijinite 
și în cadrul măsurii 115, în scopul de a promova 
o utilizare mai durabilă a apei.
 — În Slovacia, planurile de management al bazi ‑
nului hidrografic au fost adoptate și raportate 
până în martie 2010, cu mult timp după ce a fost 
efectuată evaluarea de mediu a PDR (PDR al 
Slovaciei a fost aprobat la 4 decembrie 2007). 
Acesta este motivul pentru care măsurile iden ‑
tificate în PMBH nu au fost abordate în cadrul 
analizei de mediu a PDR. Pe viitor ar trebui să 
fie posibilă o mai mare consecvență, întrucât 
primele planuri de management al bazinelor 
hidrografice au fost notificate.
 — În Grecia, planurile de management al bazinelor 
hidrografice au fost adoptate cu mult timp după 
aprobarea programelor de dezvoltare rurală. 
Efectele negative ale puțurilor asupra mediu ‑
lui și al economiei au fost totuși identificate 
în evaluarea de mediu a PDR. Drept urmare, 
măsura 125 cofinanțează proiecte care se ocupă 
de colectarea și exploatarea apelor de scurgere 
de la suprafață, modernizarea și îmbunătățirea 
condițiilor de irigație, de drenare și de acces, 
precum și a infrastructurii care contribuie la mo ‑
nitorizarea și înregistrarea impactului presiunii 
hidromorfologice asupra straturilor acvifere.48
Comisia este conștientă de anumite nereguli în ceea 
ce privește controlarea captării în sectorul agricol și 
urmărește acest aspect la nivel bilateral cu statele 
membre, în conformitate cu evaluarea PMBH, pen ‑
tru a garanta că legislația în vigoare este eficace.
A se vedea și răspunsul la punctul 39.
49
Considerentul (6) nu menționează în mod specific 
politica UE în domeniul apei, însă această poli ‑
tică este, desigur, inclusă în expresia „alte politici 
comunitare”.
51
Comisia este de acord că o analiză a presiunilor legate 
de apă ar trebui să fie amănunțită, că ar trebui să 
existe un bun nivel de coerență între programele de 
dezvoltare rurală (PDR) și planurile de management al 
bazinelor hidrografice, că efectele secundare nega ‑
tive legate de sprijinul în materie de apă ar trebui să 
fie evitate, în timp ce finanțarea programată ar trebui 
să fie cheltuită în mod eficient sau, dacă este necesar, 
realocată în mod corespunzător (cu justificare solidă).
Performanțele în aceste domenii ar putea fi îmbună ‑
tățite în anumite cazuri pentru perioada 2014  ‑2020. 
Comisia consideră că îmbunătățirile vor surveni ca 
urmare a:
 — prezenței, în noul regulament privind dez ‑
voltarea rurală, a „ariilor de intervenție” 
(subpriorități) legate în mod explicit de apă, 
cu indicatorii corespunzători, pe baza cărora 
statele membre își vor stabili țintele în propriile 
programe de dezvoltare rurală (PDR);
 — obligației stipulate în noul regulament privind 
dezvoltarea rurală, de a cheltui cel puțin 30 % 
din contribuția totală a FEADR la fiecare pro ‑
gram de dezvoltare rurală pentru atenuarea 
efectelor schimbărilor climatice și adaptarea la 
acestea, precum și pentru chestiuni de mediu 
prin luarea anumitor măsuri;
 — familiarizării sporite a statelor membre în ceea 
ce privește cadrul analitic al politicii de dezvol ‑
tare rurală și procesul de realizare a planurilor 
de management al bazinului hidrografic (PMBH) 
(în cadrul DCA);
Răspunsul Comisiei 59
58
Articolul 38 a fost activat în 2010, imediat după 
expirarea datei‑limită de prezentare a planurilor de 
gestionare a bazinelor hidrografice. Noile obligații 
au devenit obligatorii pentru agricultori până la 
sfârșitul anului 2012, când programele de dezvol ‑
tare rurală au fost aproape de a fi finalizate în 2013. 
Astfel, această măsură a fost aplicată doar de câteva 
state membre.
În afară de aceasta, trebuie să se țină seama de fap ‑
tul că plata compensatorie poate ajuta să avanseze 
punerea în aplicare. Totuși, întrucât articolul 38 se 
referă la compensarea costurilor, nu adaugă nicio 
cerință de mediu. În consecință, statele membre ar 
putea continua implementarea ambițioasă fără în 
temeiul prevederilor articolul 38.
59
Deși motivele citate de către Curte pentru utilizarea 
măsurii 213 oferă explicații valabile,  mai trebuie 
două puncte suplimentare.
În primul rând, în general, anumite măsuri de dez ‑
voltare rurală sunt utilizate într‑o măsură mai mare 
decât altele.
În al doilea rând, măsura 213 este o măsură oarecum 
neobișnuită care oferă compensații pentru dezavan ‑
tajele care decurg din cerințele obligatorii în anu ‑
mite domenii. Majoritatea măsurilor funcționează 
pe o bază diferită (adică plățile pentru investițiile 
efectuate/practicile adoptate în mod voluntar). 
Această caracteristică distinctivă a măsurii 213 
poate determina un anumit grad de precauție din 
partea unor state membre în legătură cu punerea 
în aplicare a acesteia, până când nu au văzut că alte 
state fac acest lucru cu succes.
În orice caz, Comisia se așteaptă ca măsura privind 
plățile DCA să fie utilizată mai des în perioada 2014 ‑
2020, având în vedere că planurile de management 
al bazinelor hidrografice sunt în prezent în vigoare.53
Comisia este de acord că în al doilea ciclu de PMBH 
este nevoie de programe de măsuri mult mai bine 
definite pentru sectorul agricol în cazul multor state 
membre. Comisia participă în mod activ la îndepli ‑
nirea acestui obiectiv împreună cu statele membre.
54
Noul regulament privind dezvoltarea rurală pentru 
perioada de programare 2014 ‑2020 prevede garanții 
speciale în ceea ce privește ajutorul pentru investiții 
în sisteme de irigare – corelarea acesteia cu conto ‑
rizarea apei, cu prezentarea unui PMBH cuprinzând 
măsuri relevante pentru sectorul agricol și cu starea 
corpurilor de apă.
În plus, diferite acte legislative, în special Direc ‑
tiva privind evaluarea impactului asupra mediului, 
impun ca anumite investiții fie precedate de o eva ‑
luare a impactului asupra mediului [acest aspect 
este amintit la articolul 45 alineatul (1) din RDR].
În fine, punerea în aplicare a GAEC, cerințele minime 
privind utilizarea îngrășămintelor și a produselor de 
protecție a plantelor și fixarea prețurilor la apă sunt 
condiții ex ante  pentru finanțarea din cadrul FEADR 
(a se vedea anexa V la RDR).
Caseta 12 
În general, extinderea zonelor irigate și/sau creșterea 
globală a consumului de apă ar avea „efecte secun ‑
dare negative” numai în cazul în care cantitățile de 
apă sunt insuficiente pentru a acoperi în mod confor ‑
tabil aceste schimbări, asigurând, în același timp, 
menținerea sau obținerea stării bune a apelor.
Deși, în temeiul măsurii 125 din PDR din Spania, 
investițiile care duc la extinderea zonelor irigate sau 
la o creștere a consumului global de apă nu sunt 
eligibile, riscul de creștere a suprafeței irigate prin 
investiții în cadrul măsurii 121 este atenuat. Acest 
lucru se datorează faptului că infrastructura pentru 
apă/conductele de apă care sunt situate în afara 
unei exploatații și care aduc apă în exploatație nu 
pot fi eligibile în cadrul măsurii 125, în cazul în care 
duc la o creștere a zonei irigate.
Răspunsul Comisiei 60
În cazul programelor multianuale, cum ar fi pro ‑
gramele de dezvoltare rurală, anumite rezultate 
obținute, cum ar fi impactul asupra calității apei pot 
fi evaluate corespunzător doar în perioada de pro ‑
gramare, precum și ulterior acesteia. Aceste efecte 
pot fi evaluate numai după ce a trecut suficient 
timp de la punerea în aplicare.
68
Controalele nu pot oferi informații cu privire la 
impactul unei politici. Măsurarea impactului necesită 
o evaluare concepută cu grijă, care permite separa ‑
rea efectelor unei politici ca ecocondiționalitatea de 
alți factori care ar putea interveni.
69
În contextul CCME, sunt definiți o serie de indicatori 
care permit măsurarea progreselor înregistrate în 
vederea atingerii obiectivelor. Aceștia sunt o sursă de 
informații utilizată de evaluatori în cursul activității lor.
70
Începând cu 2014, noul cadru de monitorizare și 
evaluare include, de asemenea, informații cu privire 
la cantitatea de apă. În general, trebuie menționat 
că colectarea de informații implică un cost financiar 
și unele dificultăți de ordin practic. Prin urmare, 
există o limită în ceea ce privește informațiile 
care pot fi colectate, precum și în ceea ce privește 
frecvența colectării datelor.
Învățămintele desprinse din cadrul comun de monito ‑
rizare și evaluare (CCME) 2007 ‑2013 au arătat că este 
foarte dificil să se stabilească obiective precise pentru 
indicatorii de impact precum calitatea apei din cauza 
numeroșilor factori externi implicați. Documentele de 
orientare au fost prezentate statelor membre pentru 
a le sprijini în măsurarea acestor indicatori de impact 
care sunt așteptați în evaluările ex‑post.
În ceea ce privește indicatorii de rezultat, este 
recunoscut faptul că au existat unele dificultăți în 
înregistrarea corectă a datelor pentru indicatorul de 
rezultat privind „suprafața care face obiectul unei 
gestionări reușite a terenurilor”.64
A se vedea și răspunsul la punctul 83.
65
Măsurile de dezvoltare rurală menționate de Curte 
care nu sunt supuse ecocondiționalității sunt, în 
principal, măsuri de investiții.
Legislația privind dezvoltarea rurală pentru peri ‑
oada 2014 ‑2020 conține dispoziții pentru a se 
asigura că se acordă sprijin numai pentru investițiile 
care sunt durabile din punct de vedere ecologic. În 
acest sens, dispozițiile referitoare la investițiile în 
domeniul irigațiilor sunt deosebit de detaliate.
Sarcina administrativă aferentă includerii măsurilor 
de investiții în ecocondiționalitate ar fi ridicată, 
deoarece gestionarea acestor măsuri este multi ‑
anuală. În plus, impactul ar fi foarte limitat, din 
moment ce majoritatea agricultorilor care bene ‑
ficiază de sprijin pentru investiții prin intermediul 
politicii de dezvoltare rurală sunt deja afectați de 
ecocondiționalitate prin intermediul plăților directe 
aferente pilonului I de plăți directe și prin măsuri de 
dezvoltare rurală legate de suprafață.
67
Pentru noua perioadă de programare 2014 ‑2020, 
un nou sistem de monitorizare și evaluare a PAC în 
ansamblu, în raport cu obiectivele acesteia, a fost 
introdus prin Regulamentul nr. 1306/2013. Acest 
sistem cuprinde, de asemenea, informații privind 
cantitatea de apă folosită și calitatea apei. Cu toate 
acestea, stabilirea de legături între calitatea apei și 
cantitatea acesteia, pe de o parte, și practicile agri ‑
cole, pe de altă parte, este un proces foarte com ‑
plex, având în vedere marea varietate de practici 
agricole și de condiții agronomice de pe teritoriul 
UE, presiunile din partea unor surse neagricole care 
au, de asemenea, un impact semnificativ asupra 
calității și disponibilității apei, precum și dificultățile 
legate de stabilirea unor legături de cauzalitate. Prin 
urmare, costurile și sarcinile administrative legate 
de sistemele de monitorizare și de evaluare trebuie 
să fie atent puse în balanță cu beneficiile legate de 
îmbunătățirea gestionării și elaborării politicilor.
Răspunsul Comisiei 61
Concluzii și recomandări
82
A se vedea și răspunsul la punctul V.
83
Legislația importantă a UE referitoare la apă 
este deja inclusă în domeniul de aplicare al 
ecocondiționalității. În plus, chestiunile refe ‑
ritoare la apă sunt tratate în conformitate cu 
Directiva‑cadru privind apa și se propune introdu ‑
cerea acestei directive în domeniul de aplicare al 
ecocondiționalității, la momentul oportun, atunci 
când directiva va fi pusă în aplicare în toate statele 
membre, iar obligațiile direct aplicabile agricultori ‑
lor vor fi fost identificate. Între timp au fost stabilite 
standarde în materie de bune condiții agricole și 
de mediu (GAEC), pentru a acoperi anumite cerințe 
de bază deja existente în legislația națională, astfel 
încât să se poată face o legătură cu plățile PAC.
Ecocondiționalitatea contribuie la obiectivele prin ‑
cipiului „poluatorul plătește”, dar nu este concepută 
pentru a compensa costurile legate de daunele 
provocate mediului. Principiul de calcul al reduce ‑
rilor legate de ecocondiționalitate este, într‑adevăr, 
bazat pe un procentaj din toate plățile în cauză pri ‑
mite de agricultor în cadrul PAC. Procentul în sine și 
nu sumele absolute, este cel care reflectă gravitatea 
încălcării normelor UE de către agricultor, în confor ‑
mitate cu principiul proporționalității.
Recomandarea 1
Comisia consideră că această recomandare a fost 
parțial pusă în aplicare și va fi pusă în aplicare în 
totalitate în momentul în care vor fi îndeplinite 
anumite condiții.
Comisia a propus pentru PAC post ‑2014 ca 
Directiva‑cadru privind apa (DCA), precum și 
Directiva privind utilizarea durabilă a pesticidelor să 
facă parte din ecocondiționalitate, după ce aceste 
directive vor fi puse în aplicare în toate statele 
membre, iar obligațiile direct aplicabile agricul ‑
torilor vor fi identificate. Parlamentul European și 
Consiliul au fost de acord cu această abordare și au 
făcut o declarație comună în acest sens, cu ocazia 
adoptării reformei PAC.71
În general, evaluările intermediare au venit prea 
devreme în cadrul programelor pentru a putea 
genera date fiabile asupra impactului și al rezul ‑
tatelor, întrucât în majoritatea cazurilor era prea 
devreme pentru ca rezultatele/impactul politicii să 
se materializeze.
Pentru acest motiv, în noua perioadă de programare 
evaluările intermediare au fost suprimate.
În cazul programelor multianuale, cum ar fi pro ‑
gramele de dezvoltare rurală, anumite rezultate 
obținute, cum ar fi impactul asupra calității apei 
pot fi evaluate în mod adecvat doar în perioada 
de programare și ulterior acesteia. Aceste efecte 
pot fi evaluate numai după ce a trecut suficient 
timp de la punerea în aplicare. Pentru majoritatea 
intervențiilor, acest lucru nu era valabil la momentul 
evaluării intermediare (2010).
74
Prin intermediul Grupului de lucru pe tema rapor ‑
tării care activează în cadrul strategiei comune de 
implementare a Directivei‑cadru privind apa, se fac 
eforturi pentru a se modifica modalitățile de rapor ‑
tare astfel încât să se stabilească o legătură mai 
clară între presiuni, măsuri și răspuns. De asemenea, 
Comisia va lua măsurile necesare pentru a se asigura 
că sunt îndeplinite cerințele de monitorizare DCA.
78
Comisia, împreună cu Agenția Europeană de Mediu 
(AEM), colaborează cu statele membre pentru 
a îmbunătăți sistemul WISE.
79
Indicatorii de agromediu suferă îmbunătățiri perma ‑
nente, iar printre aceștia se numără și practici agri ‑
cole, precum indicatorul de agromediu 15 (bilanțul 
brut al nutrienților), indicatorul de agromediu 12 
(intensificare/extensificare), indicatorul de agro ‑
mediu 11 (practicile de gestionare a exploatațiilor 
agricole), indicatorul de agromediu 7 (irigații). În 
viitor, este recunoscut faptul că o mai bună sinergie 
între CCME, datele Sistemului Integrat de Adminis ‑
trare și Control, precum și ancheta privind structura 
exploatațiilor agricole ar trebui să fie încurajată, în 
conformitate cu articolul 17 din Directiva INSPIRE 
privind partajarea seturilor de date spațiale.
Răspunsul Comisiei 62
86
Politica UE în domeniul apei este pusă în aplicare 
în parte cu sprijinul „fondurilor”, însă în parte fără 
acest sprijin (pentru a respecta principiul „polua ‑
torul plătește”). Cerințele juridice care nu au bene ‑
ficiat de finanțare au un rol foarte important în 
întregul pachet de măsuri necesare pentru a trata 
chestiunea impactului agriculturii asupra apei.
Recomandarea 3
Răspuns la primul paragraf din recomandarea 3:
Comisia consideră că această recomandare a fost 
parțial pusă în aplicare.
Pe baza planului de acțiune din domeniul apei, 
adoptat în 2012, Comisia va continua apreciatul pro ‑
ces de strategie comună de implementare a Directi ‑
vei‑cadru privind apa, proces care a avut ca rezultat, 
până în prezent, 23 de documente de orientare cu 
detalii despre modul în care ar trebui să fie pusă 
în aplicare DCA. Mandatul grupurilor de lucru care 
activează în cadrul strategiei comune de implemen ‑
tare se concentrează strict pe îmbunătățirea calității 
planurilor de management al bazinelor hidrogra ‑
fice și pe îmbunătățirea stării apelor din UE, prin 
obținerea de rezultate în ceea ce privește propune ‑
rile enumerate în planul de acțiune.
Comisia asigură urmărirea disparităților considera ‑
bile observate în cadrul măsurilor necesare pentru 
punerea în aplicare a DCA, împreună cu statele 
membre, la nivel bilateral, cu scopul de a rezolva 
problemele la timp pentru cel de‑al doilea ciclu de 
PMBH, din 2015.
În 2016, statele membre vor transmite Comisiei 
planurile actualizate de management al bazinelor 
hidrografice. Comisia le va evalua și, printre altele, 
pe această bază, va realiza o revizuire a Directi ‑
vei‑cadru privind apa și va propune eventuale 
modificări la aceasta până cel târziu în 2019 și/sau 
va prezenta alte inițiative.
În ceea ce privește programul de dezvoltare rurală, 
una dintre măsurile de bază (articolul 9), politica de 
stabilire a prețului la apă, este o condiție ex ante pen ‑
tru programul de dezvoltare rurală și, prin urmare, 
statele membre vor trebui să se asigure că această 
cerință este îndeplinită pentru a se asigura că pot 
utiliza fondurile din cadrul PDR în anumite cazuri.În 2012, directorii europeni responsabili cu resursele 
hidrografice2 au luat act de recomandările formulate 
de grupul de coordonare strategică și de Comisie. 
Directorii responsabili cu resursele hidrografice au 
recunoscut faptul că lista de măsuri de bază propuse 
ar trebui să fie luată în considerare în vederea inclu ‑
derii în ecocondiționalitate în cazul în care o decizie 
de a adăuga dispozițiile Directivei‑cadru privind apa 
în ecocondiționalitate ar ajunge în Parlamentul Euro ‑
pean și în Consiliu în cadrul discuțiilor despre PAC.
În așteptarea acestei includeri în ecocondiționalitate, 
colegislatorii au convenit, de asemenea, că aceste 
două directive vor fi parte a domeniului de aplicare 
obligatoriu al sistemului de consiliere agricolă, astfel 
încât toți agricultorii vizați să poată beneficia de 
consiliere corespunzătoare. Principalele elemente 
ale politicii UE în domeniul apei ar putea fi, prin 
urmare, incluse în PAC la momentul oportun.
În ceea ce privește politica de dezvoltare rurală, 
instrumentele și mecanismele necesare sunt defi ‑
nite pentru perioada 2014 ‑2020 prin noul regula ‑
ment privind dezvoltarea rurală (RDR), Regulamen ‑
tul (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și 
al Consiliului și prin intermediul legislației aferente.
„Ameliorarea gestionării apelor” și „eficientizarea 
utilizării apei în agricultură” sunt prevăzute în mod 
explicit în RDR (cu alte cuvinte, chiar în actul legisla ‑
tiv cheie) ca numărându‑se printre „prioritățile” pe 
baza cărora statele membre/regiunile trebuie să‑și 
programeze cheltuielile în cadrul programelor lor 
de dezvoltare rurală.
Sunt disponibile o serie de măsuri pentru a contri ‑
bui la îndeplinirea acestor priorități – sprijin pentru 
formare, utilizarea de consultanță, investiții, practici 
multianuale de gestionare a terenurilor și dezvol ‑
tare experimentală (inclusiv în cadrul parteneriatu ‑
lui european pentru inovare privind productivitatea 
și durabilitatea agriculturii).
În fine, ar trebui să se țină seama de faptul că poli ‑
tica de dezvoltare rurală trebuie să abordeze o serie 
de priorități, iar resursele financiare sunt limitate.
Recomandarea 2
Această recomandare se adresează statelor membre.
2 https://circabc.europa.eu/w/browse/  
25d8b24a ‑c247 ‑4275 ‑9a56 ‑9676a75a90f6
Răspunsul Comisiei 63
Învățămintele desprinse din cadrul comun de monito ‑
rizare și evaluare (CCME) 2007 ‑2013 au arătat că este 
foarte dificil să se stabilească obiective precise pen ‑
tru indicatorii de impact precum calitatea apei având 
în vedere numeroșii factori externi implicați. Statelor 
membre le‑au fost furnizate documente de orientare 
pentru a le sprijini în măsurarea acestor indicatori de 
impact care sunt așteptați în evaluările ex‑post.
În ceea ce privește indicatorii de rezultat, este 
recunoscut faptul că au existat unele dificultăți în 
înregistrarea corectă a datelor pentru indicatorul 
de rezultat privind „suprafața care a făcut obiectul 
unor acțiuni reușite de gestionare a terenurilor”.
În temeiul Directivei‑cadru privind apa, statele 
membre trebuie să identifice și să raporteze presi ‑
unile semnificative în planurile de management al 
bazinelor hidrografice și în Sistemul european de 
informații privind apa (WISE). Comisia recunoaște 
faptul că nivelul la care informațiile au fost rapor ‑
tate nu era util în scopul analizării; așadar, prin inter ‑
mediul strategiei comune de implementare a DCA, 
au fost discutate o serie de modificări care trebuie 
aduse cerințelor de raportare, ceea ce permite o mai 
bună urmărire a presiunilor și a gradului în care 
măsurile puse în aplicare au efect.
Răspuns la al doilea paragraf din  
recomandarea 4:
Această parte a recomandării se adresează statelor 
membre.Răspuns la al doilea paragraf din  
recomandarea 3:
Această parte a recomandării se adresează statelor 
membre.
87 A doua liniuță
Comisia, împreună cu AEM, colaborează cu statele 
membre pentru a îmbunătăți sistemul WISE.
87 A treia liniuță
Punerea în aplicare corectă și eficientă a indi ‑
catorilor de agromediu depinde de datele și de 
informațiile furnizare de statele membre. În lipsa 
acestor informații, indicatorii nu pot funcționa în 
mod corect. Această problemă a informării insufici ‑
ente afectează în special indicatorii privind apa.
Recomandarea 4
Răspuns la primul paragraf din recomandarea 4:
Comisia consideră că punerea în aplicare a acestei 
recomandări este în curs.
Pentru noua perioadă de programare 2014 ‑2020, 
un nou sistem de monitorizare și evaluare a PAC în 
ansamblu, în raport cu obiectivele acesteia, a fost 
introdus prin Regulamentul nr. 1306/2013. Acest 
sistem cuprinde, de asemenea, informații privind 
cantitatea de apă folosită și calitatea apei. Cu toate 
acestea, stabilirea de legături între calitatea apei și 
cantitatea acesteia, pe de o parte, și practicile agri ‑
cole, pe de altă parte, este un proces foarte complex, 
având în vedere marea varietate de practici agricole 
și de condiții agronomice de pe teritoriul UE. Prin 
urmare, costurile și sarcinile administrative legate 
de sistemele de monitorizare și de evaluare trebuie 
să fie atent puse în balanță cu beneficiile legate de 
îmbunătățirea gestionării și elaborării politicilor.
În cazul programelor multianuale, cum ar fi pro ‑
gramele de dezvoltare rurală, anumite rezultate 
obținute, cum ar fi impactul asupra calității apei pot 
fi evaluate corespunzător doar în perioada de pro ‑
gramare, precum și ulterior acesteia. Aceste efecte 
pot fi evaluate numai după ce a trecut suficient 
timp de la punerea în aplicare.

CUM VĂ PUTEȚI PROCURA PUBLICAȚIILE UNIUNII EUROPENE?
Publicații gratuite:
•  un singur exemplar:  
pe site ‑ul EU Bookshop ( http://bookshop.europa.eu );
•  mai multe exemplare/postere/hărți:  
de la reprezentanțele Uniunii Europene ( http://ec.europa.eu/represent_ro.htm ), 
de la delegațiile din țările care nu sunt membre ale UE ( http://eeas.europa.eu/delegations/index_ro.htm ) 
sau contactând rețeaua Europe Direct ( http://europa.eu/europedirect/index_ro.htm ) 
la numărul 00 800 6 7 8 9 10 11 (gratuit în toată UE) (*).
(*)  Informațiile primite sunt gratuite, la fel ca și cea mai mare parte a apelurilor telefonice (unii operatori și unele cabine  
telefonice și hoteluri taxează totuși aceste apeluri).
Publicații contra cost:
• pe site ‑ul EU Bookshop ( http://bookshop.europa.eu ).
Abonamente:
•  de la agenții de vânzări ai Oficiului pentru Publicații al Uniunii Europene  
(http://publications.europa.eu/others/agents/index_ro.htm ).
QJ‑AB‑14‑004 ‑RO‑C ISSN  1831 ‑0966
Protecția calității resurselor de apă ale Europei 
a reprezentat o prioritate pentru UE începând cu 
sfârșitul anilor '70. Agricultura, fiind unul dintre 
principalii consumatori de apă și poluatori ai 
acesteia, joacă un rol major în gospodărirea 
durabilă a apelor.
UE a recunoscut în mai multe ocazii că este 
necesar să existe o coerență între diferitele sale 
politici și recunoaște așadar necesitatea de 
a asigura sprijinirea politicilor sale de mediu, 
inclusiv a celei în domeniul apei, prin intermediul 
politicii agricole comune (PAC). În cadrul 
auditului, s-a examinat dacă obiectivele politicii 
UE în domeniul apei au fost integrate cu succes 
în PAC, iar concluzia la care s-a ajuns a fost că 
acest lucru nu s-a întâmplat decât parțial.
CURTEA DE
CONTURIEUROPEANĂ