[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 29.3.2011

COM(2011) 150 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

privind garanțiile acoperite de la bugetul generalSituația la 30 iunie 2010

SEC(2011) 371 final

RAPORT AL COMISIEICĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

privind garanțiile acoperite de la bugetul generalSituația la 30 iunie 2010

CUPRINS

1. Introducere 4

2. Tipuri de operațiuni acoperite de la bugetul UE 4

3. Evenimente survenite de la ultimul raport din 31 decembrie 2009 5

3.1. Sprijin pentru balanța de plăți în favoarea statelor membre din afara zonei euro 5

3.2. Asistență macro-financiară 5

3.3. Euratom 6

3.4. Garanție de la bugetul UE pentru finanțarea externă acordată de BEI 6

3.5. Mecanismul european de stabilizare financiară 6

4. Informații privind riscurile acoperite de la buget 6

4.1. Definiția riscului 6

4.2. Riscurile în raport cu statele membre 7

4.3. Riscurile în raport cu țările terțe 7

4.4. Riscul global acoperit de la buget 7

4.5. Evoluția riscului 7

5. Nerespectarea obligațiilor de plată, activarea garanțiilor bugetare și arierate 7

5.1. Plăți din resurse în numerar 7

5.2. Plăți de la buget 7

5.3. Activarea Fondului de garantare pentru acțiuni externe 7

6. Fondul de garantare pentru acțiuni externe 7

6.1. Recuperări 7

6.2. Active 7

6.3. Suma-țintă 7

7. Evaluarea riscurilor: situația economică și financiară din țările terțe cu cea mai mare expunere 7

7.1. Obiective 7

7.2. Metodologii de evaluare a riscurilor 7

INTRODUCERE

Prezentul raport urmărește monitorizarea expunerii la riscul de credit a bugetului Uniunii Europene, rezultând din garanțiile acordate și din operațiunile de împrumut implementate direct de Uniunea Europeană sau indirect prin mandatele externe ale BEI.

Raportul de față este prezentat în conformitate cu articolul 130 din regulamentul financiar, în temeiul căruia Comisia trebuie să prezinte de două ori pe an Parlamentului European și Consiliului un raport cu privire la situația garanțiilor bugetare și a riscurilor corespunzătoare[1]. Acesta este însoțit de un document de lucru al serviciilor Comisiei care conține un set de tabele și de note explicative detaliate („documentul de lucru”).

TIPURI DE OPERAțIUNI ACOPERITE DE LA BUGETUL UE

Riscurile acoperite de la bugetul Uniunii Europene („bugetul”) provin dintr-o serie de operațiuni de împrumut și garantare care pot fi împărțite în două categorii:

- împrumuturi acordate de Uniunea Europeană în scopuri macroeconomice, adică asistență macrofinanciară[2] („AMF”) pentru statele nemembre și, în colaborare cu instituțiile de la Bretton Woods, împrumuturi pentru balanța de plăți[3] („BDP”) prin care se acordă sprijin statelor membre din afara zonei euro care se confruntă cu dificultăți legate de balanța de plăți și împrumuturi care vin în sprijinul statelor din zona euro în temeiul mecanismului european de stabilizare financiară (MESF)[4]; precum și

- împrumuturi acordate în scopuri microeconomice, adică împrumuturi Euratom și, mai ales, finanțarea de operațiuni în țările terțe de către Banca Europeană de Investiții („BEI”), acoperite de garanții UE[5] („finanțare externă acordată de BEI”)[6].

Finanțarea externă acordată de BEI, împrumuturile Euratom și împrumuturile AMF sunt acoperite începând cu 1994 din Fondul de garantare pentru acțiuni externe („fondul”)[7], în timp ce împrumuturile BDP și MESF sunt acoperite direct de la buget. Fondul acoperă problemele de nerespectare a obligațiilor de plată legate de împrumuturile și garanțiile la împrumuturi acordate statelor nemembre sau pentru proiecte derulate în state nemembre. Fondul a fost instituit:

- pentru a oferi o „rezervă de lichiditate”, astfel încât să se evite utilizarea unor resurse de la buget de fiecare dată când o rată dintr-un împrumut garantat nu este rambursată sau este rambursată cu întârziere; precum și

- pentru a crea un instrument de disciplină bugetară prin stabilirea unui cadru financiar pentru elaborarea de politici UE referitoare la garanții pentru împrumuturile acordate de Comisie și de BEI statelor nemembre[8].

În urma modificării[9] în 2004 a regulamentului privind fondul de garantare, a fost retrasă acoperirea fondului în cazul în care țările terțe devin state membre, iar riscul a fost transferat de la fond direct la buget. Fondul este alimentat de la buget și trebuie să fie menținut la un anumit procentaj din suma restantă a împrumuturilor și a garanțiilor la împrumuturi acoperite din fond. Acest procentaj, cunoscut sub denumirea de rată-țintă, se situează în momentul de față la 9%. În cazul în care resursele fondului sunt insuficiente, se va recurge la buget.

În 2007, o modificare[10] a regulamentului Consiliului a creat un nou mecanism de provizionare. Acesta funcționează prin transferuri anuale de la buget și implică un mecanism de uniformizare care limitează impactul utilizării resurselor fondului (a se vedea și secțiunea 5.3 de mai jos).

EVENIMENTE SURVENITE DE LA ULTIMUL RAPORT DIN 31 DECEMBRIE 2009

Sprijin pentru balanța de plăți în favoarea statelor membre din afara zonei euro

În primul semestru din 2010, au avut loc două operațiuni în valoare totală de 1,5 miliarde EUR. Cea de-a treia tranșă, în valoare de 0,5 miliarde EUR, din împrumutul acordat Letoniei și cea de-a doua tranșă, în valoare de 1 miliard EUR, din împrumutul acordat României au fost vărsate la data de 11 martie 2010. Ambele împrumuturi au fost finanțate „back-to-back” prin emisiunea de obligațiuni de referință a UE și au contribuit la creșterea încrederii în situația financiară a acestor două state membre din afara zonei euro. În medie, 73% din operațiunile de împrumut care au făcut obiectul unei decizii[11] au fost deja implementate.

Asistență macro-financiară

În primul semestru din 2010, nu au fost efectuate plăți în cadrul împrumuturilor și nicio plată nu este prevăzută să aibă loc în al doilea semestru.

În ceea ce privește deciziile Consiliului din 30 noiembrie 2009 de lansare a unor noi operațiuni AMF pentru Armenia[12], Bosnia-Herțegovina[13] și Serbia[14], sub formă de împrumuturi, la care se adaugă un grant în cazul Armeniei, primele plăți sunt prevăzute să aibă loc în 2011.

Euratom

În perioada vizată nu a fost efectuată nicio plată în cadrul împrumuturilor.

Garanție de la bugetul UE pentru finanțarea externă acordată de BEI

În cadrul mandatului extern 2007-2013, ritmul de semnare a împrumuturilor și de efectuare a plăților a încetinit comparativ cu 2009, valoarea acestora ridicându-se la 1 197 milioane EUR în cazul împrumuturilor semnate și, respectiv, 1 443 milioane EUR în cazul plăților efectuate. Valoarea totală a împrumuturilor vărsate în cadrul mandatului extern 2007-2013 a fost de 4 366 milioane EUR la 30 iunie 2010.

Mecanismul european de stabilizare financiară

În urma crizei financiare din Grecia, Consiliul și statele membre au decis, în luna mai 2010, adoptarea unui pachet de măsuri care să asigure menținerea stabilității financiare în Europa.

La 5 mai 2010, a fost creat Fondul european de stabilitate financiară (FESF), cu o capacitate de 440 miliarde EUR. Acesta dispune pe bază proporțională de o garanție din partea statelor membre participante și permite sprijinirea statelor membre UE din zona euro și din afara acesteia. Acest mecanism nu implică niciun risc pentru bugetul UE.

La 11 mai 2010, a fost instituit Mecanismul european de stabilizare financiară (MESF)[15]. Acesta are la bază articolul 122 alineatul (2) din tratat[16]. Activarea sa depinde de respectarea strictă a anumitor condiții, în contextul asistenței comune din partea UE/FMI; termenii și condițiile vor fi similare cu cele ale FMI (riscul operațiunilor realizate în cadrul MESF va fi acoperit din bugetul UE).

Cât privește Grecia, sprijinul financiar este acordat direct de statele membre participante și nu implică niciun risc pentru bugetul UE.

Mecanismul constă din împrumuturi bilaterale cumulate, acordate de statele membre din zona euro, în valoare totală de 80 de miliarde EUR. Un împrumut în valoare de 30 de miliarde EUR este acordat de FMI în contextul unui program de asistență comun UE/FMI în valoare totală de 110 miliarde EUR.

INFORMAțII PRIVIND RISCURILE ACOPERITE DE LA BUGET

Definiția riscului

Riscurile suportate de la buget derivă din suma restantă a capitatului și a dobânzilor în ceea ce privește operațiunile de garantare.

Nerambursările vor fi acoperite din fond atunci când sunt implicate țări terțe (55% din suma totală restantă garantată la data de 30 iunie 2010) și direct din buget atunci când sunt implicate state membre (împrumuturile BDP și împrumuturile către sau în beneficiul proiectelor din statele membre reprezintă restul de 45% din suma totală restantă garantată de la buget). Proporția ridicată de împrumuturi garantate care vizează statele membre este rezultatul valurilor de extindere[17] și al activării mecanismului UE de sprijin financiar pe termen mediu pentru statele membre din afara zonei euro (mecanismul BDP).

În sensul prezentului raport, se utilizează două metode pentru evaluarea riscurilor suportate de la buget (fie direct, fie indirect, prin intermediul fondului):

- Calcularea sumei totale a capitalului restant pentru operațiunile în cauză la o anumită dată, inclusiv dobânda acumulată. Această metodă permite determinarea valorii totale a riscului suportat de la buget la o anumită dată pentru toate obligațiile viitoare de plată, indiferent de scadența acestora și de faptul că sunt sau nu acoperite din fond (a se vedea tabelul 1 de mai jos).

- Abordarea bugetară definită drept „riscul anual suportat de la buget” se bazează pe calcularea părții maxime din plățile datorate anual pe care UE ar trebui să o plătească în cursul unui exercițiu financiar, presupunând că, în cazul niciunui împrumut garantat, nu s-a respectat obligația de plată[18]. Riscul anual suportat de la buget este evidențiat în tabelul A2 din documentul de lucru.

Tabelul 1: Totalul sumelor datorate acoperite la 30 iunie 2010, în milioane EUR |

Capital datorat | Dobânzi acumulate | Total | % |

State membre* |

AMF | 65 | 0 | 65 | <1% |

Euratom | 422 | 2 | 424 | 1% |

BDP | 10 700 | 142 | 10 842 | 33% |

BEI | 3 363 | 31 | 3 394 | 10% |

Subtotal state membre | 14 550 | 175 | 14 725 | 45% |

Țări terțe** |

AMF | 492 | 2 | 494 | 2% |

Euratom | 55 | 0 | 55 | <1% |

BEI | 17 468 | 140 | 17 608 | 54% |

Subtotal țări terțe | 18 014 | 142 | 18 157 | 55% |

Total | 32 563 | 317 | 32 882 | 100% |

* Acest risc este acoperit direct de la buget. Sunt de asemenea incluse împrumuturile AMF, Euratom și BEI, acordate înainte de aderarea la UE. ** Acest risc este acoperit din fond. |

Tabelele A1, A2, A3 și A4 din documentul de lucru furnizează informații mai detaliate cu privire la aceste sume datorate, în special în ceea ce privește plafoanele, sumele vărsate sau ratele de garantare.

Comparativ cu situația înregistrată la 31 decembrie 2009, suma totală restantă a capitalului și a dobânzilor acoperite de la buget a crescut cu 3 126 milioane EUR pentru a ajunge la 32 882 milioane EUR. Această creștere se datorează în principal sumei de 1,5 miliarde EUR vărsate în cadrul mecanismului BDP, precum și creșterii ritmului de plată al BEI în țări terțe (1,9 miliarde EUR în primul semestru al anului 2010).

Riscurile în raport cu statele membre

Riscurile actuale în raport cu statele membre rezultă din împrumuturile acordate anterior aderării și din activarea mecanismului BDP.

În al doilea semestru din 2010, bugetul va suporta un risc maxim direct raportat la statele membre în valoare de 450,5 milioane EUR (ceea ce reprezintă sumele datorate în al doilea semestru din 2010, presupunând că împrumuturile neplătite nu sunt rambursate anticipat). Tabelul 2 indică faptul că Ungaria și România se clasează pe primele două locuri printre statele membre în ceea ce privește sumele datorate.

Tabelul 2: Lista statelor membre clasificate în funcție de gradul lor de expunere, în raport cu riscul maxim suportat de la buget la 30 iunie 2010 (în milioane EUR) |

Clasament | Țara | Risc maxim (în milioane EUR, rotunjit) | % din riscul maxim total |

1 | Ungaria | 146,7 | 32,6% |

2 | România | 121,1 | 26,9% |

3 | Bulgaria | 51,6 | 11,5% |

4 | Polonia | 42,1 | 9,3% |

5 | Republica Cehă | 40,8 | 9,1% |

6 | Republica Slovacă | 27,3 | 6,1% |

7 | Slovenia | 8,5 | 1,9% |

8 | Cipru | 5,1 | 1,1% |

9 | Letonia | 3,7 | 0,8% |

10 | Lituania | 2,8 | 0,6% |

11 | Estonia | 0,5 | 0,1% |

12 | Malta | 0,3 | 0,1% |

Total | 450,5 | 100,0% |

Riscurile în raport cu statele membre se referă la împrumuturile BEI, AMF și Euratom acordate înainte de aderarea la UE și la împrumuturile acordate în cadrul mecanismului BDP.

Riscurile în raport cu țările terțe

La începutul celui de-al doilea semestru din 2010, fondul va suporta un risc anual maxim raportat la țările terțe în valoare de 918 milioane EUR (ceea ce reprezintă sumele datorate în cel de-al doilea semestru din 2010, presupunând că împrumuturile neplătite nu sunt rambursate anticipat). Primele zece țări clasificate în funcție de totalul sumelor datorate figurează în tabelul de mai jos. Acestea reprezintă 77% din riscul suportat de fond. Situația economică din aceste țări este analizată și comentată în documentul de lucru.

Tabelul 3: Lista primelor zece țări terțe clasificate în funcție de gradul lor de expunere, în raport cu riscul maxim suportat de fond în al doilea semestru din 2010 (în milioane EUR) |

Clasament | Țara | Risc maxim (în milioane EUR, rotunjit) | % din riscul maxim total |

1 | Turcia | 199,0 | 21,7% |

2 | Egipt | 98,3 | 10,7% |

3 | Tunisia | 81,1 | 8,8% |

4 | Maroc | 81,1 | 8,8% |

5 | Africa de Sud | 70,6 | 7,7% |

6 | Liban | 55,5 | 6,0% |

7 | Serbia | 35,4 | 3,9% |

8 | Siria | 30,1 | 3,3% |

9 | Brazilia | 26,6 | 2,9% |

10 | Mexic | 25,3 | 2,8% |

Totalul celor 10 țări | 703,2 | 76,6% |

Fondul acoperă împrumuturile garantate acordate unui număr de 44 de țări, cu scadențe până în 2040. Tabelul A2 din documentul de lucru conține detalii privind fiecare țară.

Riscul global acoperit de la buget

În cel de-al doilea semestru din 2010, bugetul va acoperi (direct sau din fond) suma de 1 368 milioane EUR, reprezentând sumele datorate în cursul perioadei respective, din care 33% sunt datorate de statele membre (a se vedea tabelul A2 din documentul de lucru).

Evoluția riscului

- Mecanismul de sprijin pentru balanța de plăți

În primul semestru din 2010, economia globală a început încet să se stabilizeze după o perioadă de declin semnificativ. Cu toate acestea, criza datoriei suverane a continuat să afecteze toate statele membre. Activarea în decembrie 2008 a Mecanismului UE de sprijin financiar pe termen mediu (mecanismul BDP) a ajutat o parte a țărilor din afara zonei euro să restabilească încrederea investitorilor. Cu un plafon global de 50 de miliarde EUR, mecanismul BDP dispune de o capacitate reziduală de 35,4 miliarde EUR, menită să ofere sprijin suplimentar de tip BDP dacă va fi necesar.

- Mecanismul european de stabilizare financiară (MESF)

Asistența financiară în cadrul MESF poate lua forma unui împrumut sau a unei linii de credit garantate de la bugetul UE. Conform concluziilor Consiliului Ecofin, plafonul general al mecanismului se limitează la 60 de miliarde EUR[19], dar limita legală este stabilită la articolul 2 alineatul (2) din regulamentul Consiliului, care limitează suma datorată la marja disponibilă în cadrul plafonului de resurse proprii[20]. La 30 iunie 2010, MESF nu fusese încă activat.

În cel de-al doilea semestru din 2010, criza datoriei suverane a continuat să constituie o amenințare pentru țările din zona euro. Ca răspuns la solicitarea autorităților irlandeze din 21 noiembrie 2010, se va acorda Irlandei, timp de trei ani, un sprijin financiar comun UE/FMI. Valoarea totală a programului care vizează Irlanda se va ridica la 85 miliarde EUR. 17,5 miliarde EUR vor fi finanțate printr-o contribuție din partea Irlandei, care va proveni din rezerva de lichidități a statului și din investițiile Fondului național de rezervă pentru pensii. Restul pachetului global se va acoperi în cote egale din:

- Mecanismul european de stabilizare financiară (MESF), până la 22,5 miliarde EUR, sumă acoperită de la bugetul UE;

- Fondul european de stabilitate financiară (FESF), pentru suma de 17,7 miliarde EUR (neacoperită de garanția bugetară);

- Împrumuturile bilaterale din partea Regatului Unit (3,8 miliarde EUR), Suediei (0,6 miliarde EUR) și Danemarcei (0,4 miliarde EUR), precum și

- Fondul Monetar Internațional (FMI), pentru suma de 22,5 miliarde EUR.

- Împrumuturi pentru asistență macrofinanciară

Împrumuturile AMF acordate țărilor terțe au făcut obiectul unor decizii individuale ale Consiliului[21], iar de la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, al unor decizii ale Parlamentului European și ale Consiliului.

- Împrumuturi Euratom

Împrumuturile Euratom acordate statelor membre sau anumitor țări terțe eligibile (Federația Rusă, Armenia, Ucraina) ating un plafon de 4 miliarde EUR, din care s-au folosit deja aproximativ 85%. Soldul, în valoare de aproximativ 600 de milioane EUR, ar putea fi vărsat în favoarea unor noi proiecte din statele membre și Ucraina.

- Împrumuturi acordate de BEI

Mandatul general anterior al BEI pentru perioada 2000-2007 a expirat la 31 iulie 2007. La acea dată, fuseseră semnate contracte care corespund unui total de 98% din plafonul global aferent acestui mandat (20 060 milioane EUR – a se vedea tabelul A5 din documentul de lucru). La 30 iunie 2010, o sumă totală de 3 517 de milioane EUR rămăsese de vărsat în cadrul acestui mandat, sumă care poate fi încă vărsată cu garanție UE în termen de 10 ani de la încheierea mandatului; la sfârșitul acestei perioade, sumele nevărsate nu vor mai putea beneficia de garanția UE.

În urma propunerii Comisiei de modificare a cadrului juridic al mandatului extern al BEI pentru perioada rămasă din actuala perspectivă financiară 2007-2013[22], se așteaptă ca Parlamentul și Consiliul să adopte o decizie înainte de 31 octombrie 2011. Garanția UE este limitată la 65% din suma totală a creditelor vărsate și a garanțiilor acordate în cadrul operațiunilor de finanțare ale BEI, după scăderea sumelor rambursate și adăugarea tuturor sumelor conexe, cu un plafon maxim de 27 800 de milioane EUR[23]. O sumă totală de 13 124 milioane EUR fusese semnată la 30 iunie 2010 în cadrul acestui mandat, din care 8 930 milioane EUR rămăseseră nevărsate până la acea dată (a se vedea tabelul A6 din documentul de lucru).

NERESPECTAREA OBLIGAțIILOR DE PLATă, ACTIVAREA GARANțIILOR BUGETARE șI ARIERATE

Plăți din resurse în numerar

Comisia recurge la resursele sale în numerar pentru a evita întârzierile și costurile asociate gestionării operațiunilor sale de împrumut atunci când un debitor se află în întârziere de plată către UE[24].

Plăți de la buget

Având în vedere că nu s-a înregistrat nicio neplată în prima jumătate a anului 2010, nu a fost solicitat niciun credit în temeiul articolului 01 04 01 din buget (p.m.), „Garanțiile Uniunii Europene pentru operațiunile de împrumut ale Uniunii și ale Euratom și pentru operațiunile de creditare ale BEI” .

Activarea Fondului de garantare pentru acțiuni externe

În caz de întârziere a plății de către un beneficiar al unui împrumut către o țară terță acordat sau garantat de UE, se recurge la fond pentru acoperirea neplății în termen de trei luni de la data scadenței[25].

În prima jumătate a anului 2010 nu s-a recurs la fond.

FONDUL DE GARANTARE PENTRU ACțIUNI EXTERNE

Recuperări

La 30 iunie 2010, nu existau arierate de recuperat.

Active

La 30 iunie 2010, valoarea activelor nete[26] ale fondului se ridica la 1 490 459 064 EUR.

Suma-țintă

Fondul trebuie să atingă un nivel corespunzător (suma-țintă), stabilit la 9% din totalul angajamentelor restante care decurg din fiecare operațiune, la care se adaugă dobânzile acumulate. Raportul dintre resursele fondului (1 490 459 064 EUR) și angajamentele restante[27] (18 156 522 331 EUR), în sensul regulamentului de instituire a fondului, a înregistrat o ușoară creștere, de la 8,15% la 31 decembrie 2009 la 8,21% la 31 iunie 2010.

La sfârșitul anului 2009, resursele fondului erau mai scăzute decât suma-țintă. În conformitate cu regulile de alimentare prevăzute de regulamentul privind fondul de garantare, în proiectul preliminar de buget pe 2011 a fost inclus un provizion de 138 880 000 EUR. Această sumă va fi transferată din buget către fond în februarie 2011.

EVALUAREA RISCURILOR: SITUAțIA ECONOMICă șI FINANCIARă DIN țăRILE TERțE CU CEA MAI MARE EXPUNERE

Obiective

Secțiunile anterioare ale raportului conțin informații privind aspectele cantitative ale riscului suportat de la buget, raportat la țările terțe. Cu toate acestea, calitatea riscurilor, care depinde de tipul de operațiune și de situația împrumutaților (a se vedea secțiunea 4.3 de mai sus) trebuie de asemenea evaluată.

Metodologii de evaluare a riscurilor

Evaluarea riscului prezentată în documentul de lucru se bazează pe informațiile referitoare la situația economică și financiară, la ratinguri și la alte aspecte cunoscute în legătură cu țările cărora li s-au acordat împrumuturi garantate. Evaluarea nu include estimări ale pierderilor și recuperărilor, care sunt în mod inevitabil extrem de incerte.

Indicatorii riscurilor de țară care figurează în tabelele din documentul de lucru arată evoluția riscului de nerambursare. Această analiză este prezentată în secțiunea 2 a documentului de lucru pentru țările cu cel mai ridicat grad de risc și de expunere pentru buget din al doilea semestru al anului 2010 (inclusiv împrumuturi AMF și Euratom).

[1] COM(2010)580 și SEC(2010)1218 constituie raportul anterior privind garanțiile acoperite din buget la 31 decembrie 2009.

[2] Împrumuturile AMF pot lua și forma unor granturi destinate țărilor terțe. Pentru mai multe informații în legătură cu AMF, a se vedea raportul Comisiei COM(2010)513 și SEC(2010)1117.

[3] Regulamentul (CE) nr. 332/2002 al Consiliului din 18 februarie 2002 de înființare a unui mecanism de asistență financiară pe termen mediu pentru balanțele de plăți ale statelor membre (JO L 53, 23.2.2002, p. 1).

[4] Un mecanism similar cu BDP, care vizează toate statele membre din zona euro, a fost instituit la 11 mai 2010 în temeiul Regulamentului (UE) nr. 407/2010 al Consiliului din 11 mai 2010 (JO L 118, 12.5.2010, p.1). MESF nu fusese încă activat la 30 iunie 2010.

[5] Instituită cel mai recent pentru perioada 1 februarie 2007 – 31 octombrie 2011 prin Decizia nr. 633/2009/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 („Decizia privind mandatul extern”) care înlocuiește Decizia 2006/1016/CE a Consiliului din 19 decembrie 2006.

[6] Cifrele referitoare la mandatele BEI sunt reproduse în tabelul A1, iar trimiterile la bazele legale sunt enumerate în tabelul A4 din documentul de lucru.

[7] Regulamentul (CE, Euratom) nr. 480/2009 al Consiliului din 25 mai 2009 privind constituirea Fondului de garantare pentru acțiuni externe (versiune codificată), „Regulamentul privind fondul de garantare” (JO L 145, 10.6.2009, p. 10).

[8] Deși riscurile externe sunt acoperite in fine de garanția de la bugetul UE, fondul de garantare acționează ca instrument de protecție a bugetului UE împotriva riscului de nerespectare a obligațiilor de plată. A se consulta COM(2006)695 pentru un raport cuprinzător privind funcționarea fondului, precum și documentul de lucru al serviciilor Comisiei anexat acestuia, [SEC(2006)1460].

[9] Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2273/2004 al Consiliului (JO L 396, 31.12.2004, p. 28).

[10] Regulamentul (CE, Euratom) nr. 89/2007 al Consiliului din 30 ianuarie 2007 (JO L 22, 31.1.2007, p. 1).

[11] A se vedea tabelul A3a din documentul de lucru.

[12] Decizia 2009/890/CE a Consiliului din 30.11.2009 (JO L320, 5.12.2009, pp. 3-5).

[13] Decizia 2009/891/CE a Consiliului din 30.11.2009 (JO L320, 5.12.2009, pp. 6-8).

[14] Decizia 2009/892/CE a Consiliului din 30.11.2009 (JO L320, 5.12.2009, pp. 9-11).

[15] Regulamentul (UE) nr. 407/2010 al Consiliului din 11 mai 2010 de instituire a unui mecanism european de stabilizare financiară (JO L 118, 12.5.2010, p. 1).

[16] Articolul 122 alineatul (2) din tratat prevede acordarea de sprijin financiar statelor membre care se confruntă cu dificultăți cauzate de circumstanțe excepționale situate în afara controlului acestora.

[17] În conformitate cu articolul 1 alineatul (3) din regulamentul privind fondul de garantare, în momentul în care o țară devine stat membru, riscul legat de împrumuturi se transferă de la fond la buget.

[18] În scopul acestui calcul, se presupune că împrumuturile neplătite nu sunt rambursate anticipat, cu alte cuvinte că numai sumele scadente sunt luate în considerare (a se vedea și secțiunea 1 din documentul de lucru).

[19] Conform comunicatului de presă privind reuniunea extraordinară a Consiliului Ecofin, 9/10 mai 2010 (http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/114324.pdf).

[20] Regulamentul (UE) nr. 407/2010 al Consiliului din 11 mai 2010 de instituire a unui mecanism european de stabilizare financiară (JO L 118, 12.5.2010, p. 1).

[21] De la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, procedura de decizie a devenit procedura legislativă normală.

[22] COM(2010) 174 din 21 aprilie 2010.

[23] Defalcat într-un plafon de bază în sumă maximă fixă de 25 800 milioane EUR și într-un mandat opțional de 2 000 milioane EUR. Activarea mandatului opțional poate fi decisă de Parlamentul European și de Consiliu, în contextul revizuirii de la mijlocul mandatului.

[24] A se vedea articolul 12 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 2007/436/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților Europene (JO L 130, 31.5.2000, pp. 1-12).

[25] Pentru mai multe detalii, a se vedea secțiunea 1.4.3 din documentul de lucru.

[26] Activele totale ale fondului, minus cheltuielile acumulate (BEI și audit).

[27] Inclusiv dobânzile acumulate.