Declarații ale Comisiei

Comisia va analiza toate actele legislative în vigoare care nu au fost adaptate la procedura de reglementare cu control înainte de intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, pentru a stabili dacă instrumentele respective trebuie adaptate la regimul actelor delegate, introdus de articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Comisia va face propunerile necesare cât mai repede posibil, dar nu mai târziu de datele menționate în calendarul indicativ anexat la prezenta declarație.

Pe perioada desfășurării exercițiului de aliniere, Comisia va informa periodic Parlamentul European cu privire la proiectul de măsuri de punere în aplicare aferente acestor instrumente, care în viitor ar trebui să devină acte delegate.

În ceea ce privește actele legislative în vigoare care conțin în prezent trimiteri la procedura de reglementare cu control, Comisia va revizui dispozițiile privind această procedură în fiecare instrument pe care intenționează să îl modifice, pentru a le adapta în timp util, în conformitate cu criteriile prevăzute în tratat. În plus, Parlamentul European și Consiliul vor avea dreptul de a semnala actele de bază cu privire la care consideră că este important să fie adaptate în mod prioritar.

Comisia va evalua rezultatele acestui proces până la sfârșitul anului 2012, pentru a estima câte acte legislative care conțin trimiteri la procedura de reglementare cu control rămân în vigoare. Comisia va pregăti apoi inițiativele legislative adecvate pentru a încheia adaptarea. Obiectivul general al Comisiei este ca, până la sfârșitul celui de al 7-lea mandat al Parlamentului, toate dispozițiile care fac trimitere la procedura de reglementare cu control să fie eliminate din toate instrumentele legislative.

Comisia subliniază faptul că a lansat recent un studiu prin care se va efectua o revizuire completă și obiectivă a tuturor aspectelor politicii și practicii UE în materie de protecție comercială, inclusiv o evaluare a funcționării, a metodelor, a utilizării și a eficacității actualei scheme privind instrumentele de protecție comercială în ceea ce privește atingerea obiectivelor sale privind politica comercială, o evaluare a eficacității deciziilor de politică existente și potențiale ale Uniunii Europene (de exemplu, testul de interes al Uniunii, regula taxei celei mai mici, sistemul de colectare a taxelor) în comparație cu deciziile de politică ale anumitor parteneri comerciali și o analiză a reglementărilor de bază în materie de antidumping și de antisubvenții, ținând seama de practica administrativă a instituțiilor UE, de hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene și de recomandările și hotărârile Organismului de soluționare a diferendelor al OMC.

Comisia intenționează ca, în lumina rezultatelor studiului și a evoluțiilor din cadrul negocierilor din cadrul Agendei de dezvoltare de la Doha, să analizeze dacă sunt necesare actualizarea și modernizarea în continuare a instrumentelor de protecție comercială ale UE și să stabilească modul de realizare a acestor acțiuni.

De asemenea, Comisia reamintește de inițiativele sale recente privind îmbunătățirea transparenței funcționării instrumentelor de protecție comercială (ca de exemplu desemnarea unui consilier-auditor) și de munca desfășurată în colaborare cu statele membre pentru a clarifica elementele-cheie ale practicii în materie de protecție comercială. Comisia acordă o importanță deosebită acestei activități și va încerca să identifice, în consultare cu statele membre, alte posibile inițiative în acest domeniu.

În temeiul reglementări privind procedura comitetelor, bazate pe Decizia 1999/468/CE a Consiliului, atunci când un comitet de gestionare a politicii agricole comune (PAC) emite un aviz nefavorabil, Comisia trebuie să înainteze proiectul de măsură respectiv Consiliului, care poate lua o decizie diferită în termen de o lună. Cu toate acestea, Comisiei nu îi este interzis să acționeze, dar este la latitudinea ei să pună în aplicare măsura sau să amâne aplicarea acesteia. Prin urmare, Comisia poate aplica măsura atunci când, punând în balanță opțiunile existente, consideră că suspendarea aplicării acesteia ar duce, de exemplu, la efecte negative ireversibile asupra pieței. În cazurile în care Consiliul decide ulterior altfel, măsura pusă în aplicare de Comisie devine, evident, redundantă. Astfel, normele existente îi permit Comisiei să beneficieze de un instrument care permite protecția interesului comun al întregii Uniuni, prin adoptarea, cel puțin provizoriu, a unei măsuri.

La articolul 7 din regulament se prevede urmărirea atingerii obiectivului de a se menține această abordare în cadrul noilor dispoziții privind procedura comitetelor, însă numai în situațiile excepționale și pe baza unor criterii clar definite și restrictive. Comisia ar putea astfel să adopte un proiect de măsuri în ciuda avizului nefavorabil al comitetului de examinare, în cazul în care "neadoptarea acestuia într-un termen care trebuie respectat în mod imperativ ar crea o perturbare semnificativă a piețelor (…) sau ar afecta interesele financiare ale Uniunii." Dispoziția se referă la situațiile în care nu este posibil să se aștepte până când comitetul votează din nou același proiect de măsură sau un proiect de măsură modificat pentru că între timp piața ar fi perturbată semnificativ, de exemplu ca urmare a comportamentului speculativ al operatorilor. Pentru a asigura faptul că Uniunea poate acționa, ar urma să li se dea statelor membre și Comisiei ocazia de a avea o altă discuție în cunoștință de cauză cu privire la proiectul de măsură, nelăsând chestiuni asupra cărora nu s-a luat nicio decizie, evitându-se astfel speculațiile cu privire la acestea și efectele negative asupra piețelor și asupra bugetului.

Astfel de situații pot apărea în contextul gestionării zilnice a PAC (de exemplu, fixarea restituirilor la export, gestionarea licențelor, clauza specială de salvgardare), unde deciziile trebuie adesea luate rapid și pot avea consecințe economice semnificative pentru piețe și, astfel, pentru agricultori și operatori, dar și pentru bugetul Uniunii.

În cazurile în care îi este indicat Comisiei de către Parlamentul European sau de către Consiliu că, în opinia acestora, un proiect de act de punere în aplicare depășește competențele de executare prevăzute în actul de bază, Comisia va revizui imediat proiectul de act de punere în aplicare, ținând seama de pozițiile exprimate de Parlamentul European sau de Consiliu.

Comisia va acționa în așa fel încât să țină seama în mod corespunzător de gradul de urgență al chestiunii respective.

Înainte de a decide dacă actul de punere în aplicare trebuie adoptat, modificat sau retras, Comisia va informa Parlamentul European sau Consiliul cu privire la acțiunea pe care intenționează să o întreprindă și cu privire la motivele pentru care a optat pentru aceasta.

--------------------------------------------------