–cu privire la modul în care locația unui serviciu care constă într-un eveniment ce are loc în mai multe state membre ar trebui să fie identificată în scopuri de TVA;

Propunerea nu are niciun impact negativ asupra bugetului UE.

– În al treilea rând, Consiliul își va păstra competențele de executare în măsura în care acestea nu cad sub incidența domeniului de aplicare strict definit al competenței Comisiei și, în particular, în ceea ce privește chestiunile de fond cu caracter sensibil pentru statele membre.

(i) articolul 397a alineatul (1) primul paragraf, coroborat cu al doilea paragraf al dispoziției respective și cu articolul 397

Articolul 291 din TFUE prevede, ca regulă generală, că „în cazul în care sunt necesare condiții unitare de punere în aplicare a actelor obligatorii din punct de vedere juridic ale Uniunii”, aceste acte conferă competențe de executare, ca regulă generală, Comisiei și, în cazuri speciale și temeinic justificate, Consiliului. CJUE a susținut în mod constant că noțiunile și conceptele utilizate în Directiva TVA, cu excepția unui număr foarte mic de cazuri în care directiva însăși lasă în mod expres definirea acestora în sarcina statelor membre, sunt noțiuni și concepte ale dreptului Uniunii, care necesită o interpretare și o aplicare uniforme.

Sunt puțini termenii Directivei TVA pentru care directiva respectivă face „trimitere expresă la dreptul statelor membre pentru a stabili sensul și domeniul de aplicare (al acestora)”. Se pot menționa, cu titlu de exemplu, noțiunile de „teren construibil” și „teren pe care se află o clădire” (articolul 12), „fonduri comune de plasament” [articolul 135 alineatul (1) litera (g)], precum și „prestarea de servicii de cazare” [articolul 135 alineatul (2) litera (a)]. Majoritatea termenilor și conceptelor utilizate în directivă necesită, potrivit CJUE, o interpretare și o aplicare uniforme care, în conformitate cu articolul 291 din TFUE, ar trebui să fie stabilite prin măsuri de punere în aplicare.

Atribuirea de competențe de executare Comisiei se limitează la stabilirea sensului anumitor dispoziții ale Directivei TVA. La rândul său, Consiliul își păstrează competențele de executare, în afara acestei împuterniciri definite a Comisiei. În particular, orice măsuri de punere în aplicare care nu vizează definirea sensului termenilor menționați la articolul 397a alineatul (1) primul paragraf ar intra în sfera de competență a Consiliului. În plus, orice măsuri de punere în aplicare privind dispozițiile prevăzute în titlul I („Obiect și sferă de aplicare”), titlul VIII („Cote”) și titlul XIII („Derogări”) din Directiva TVA, toate având un caracter deosebit de sensibil pentru statele membre, intră în mod clar sub incidența competențelor de executare ale Consiliului. În fine, adoptarea normelor relevante privind elementele excluse în mod expres din competențele de executare ale Comisiei prevăzute la articolul 397a alineatul (1) al doilea paragraf ar cădea în sarcina statelor membre.

(ii) alineatul (1) primul paragraf litera (a), coroborat cu al doilea paragraf

Titlul III din Directiva TVA se referă la persoanele impozabile. O serie de dispoziții prevăzute în acest titlu ar necesita o interpretare uniformă, deoarece sensul termenilor utilizați în acesta nu a fost atribuit prin Directiva TVA legislației naționale a statelor membre: astfel, de exemplu, noțiunea de „în mod ocazional” [articolul 9 alineatul (2)] sau noțiunea de „târguri și expoziții cu caracter comercial” [categoria (8) din anexa I].

În schimb, Comisia nu ar trebui să fie împuternicită prin acte de punere în aplicare:

–să exercite, în numele unui stat membru, sau să împiedice exercitarea de către un stat membru a opțiunilor atribuite prin Directiva TVA statelor membre în ceea ce privește grupurile TVA (articolul 11); să considere persoanele impozabile în mod ocazional, criteriile alternative celui al primei ocupări a clădirilor și sensul „terenului pe care se află o clădire” (articolul 12), precum și activitățile scutite drept activități desfășurate în calitate de autorități publice [articolul 13 alineatul (2)];

–să stabilească definiția „terenului construibil”, deoarece directiva face referire în mod expres la definirea sa prin dispoziții de drept intern [articolul 12 alineatul (3)].

(iii) alineatul (1) primul paragraf litera (b), coroborat cu al doilea paragraf

Titlul IV din Directiva TVA se referă la operațiunile taxabile. Reiese clar că noțiunile utilizate în dispozițiile acestui titlu necesită o aplicare uniformă: astfel, de exemplu, noțiunea de „bunuri corporale” [articolul 14 alineatul (1)], „activele activității economice” [articolul 17 alineatul (1)] și „sosire” [articolul 17a alineatul (4)]. Cu toate acestea, Comisia nu ar trebui să aibă dreptul, prin intermediul măsurilor de punere în aplicare, să exercite în numele unui stat membru ori să împiedice exercitarea de către un stat membru a oricăreia dintre opțiunile atribuite statelor membre în prezentul titlu. Aceste opțiuni se referă la noțiunea de „livrare de bunuri” [articolul 14 alineatul (3), articolul 15 alineatul (2), articolele 18 și 19] și noțiunea de prestare de servicii [articolul 26 alineatul (2) și articolele 27 și 29).

(iv) alineatul (1) primul paragraf litera (c), coroborat cu al doilea paragraf

Titlul V din Directiva TVA se referă la locul operațiunilor taxabile. În acest caz, este evidentă necesitatea aplicării uniforme a dispozițiilor, deoarece interpretările divergente ale statelor membre cu privire la termenii utilizați în respectivul titlu ar fi foarte probabil susceptibile să genereze situații de dublă impunere sau de neimpozitare. Astfel, de exemplu, noțiunile de „transport sau expediere de către furnizor sau în numele acestuia” (articolele 32 și 33), „asamblare sau instalare” (articolul 36), „primul furnizor” și „ultimul client” (articolul 36a), „bunuri imobile” (articolul 47) și „servicii de restaurant sau de alimentație publică” (articolul 55) necesită toate o aplicare uniformă la nivelul Uniunii.

În schimb, Comisia nu ar trebui să fie împuternicită, prin intermediul unor măsuri de punere în aplicare, să exercite în numele unui stat membru ori să împiedice exercitarea de către un stat membru a opțiunilor atribuite statelor membre în titlul respectiv (cum ar fi, de exemplu, opțiunile privind „utilizarea și exploatarea efective” în ceea ce privește locul prestării anumitor servicii).

(v) alineatul (1) primul paragraf litera (d), coroborat cu al doilea paragraf

Titlul VI se referă la faptul generator și la exigibilitatea TVA. Dispozițiile prevăzute în acest titlu necesită o aplicare uniformă: de exemplu, noțiunile „decontări succesive”, „plăți succesive” sau „livrări continue de bunuri” (articolul 64) și noțiunile „avans” și „încasarea plății” (articolul 65). Cu toate acestea, Comisia nu ar trebui să fie împuternicită să exercite, în numele unui stat membru, ori să împiedice exercitarea de către un stat membru a opțiunii referitoare la exigibilitatea TVA pentru livrările continue de bunuri [articolul 64 alineatul (2) al treilea paragraf]. Același lucru ar fi valabil pentru derogările acordate statelor membre în ceea ce privește exigibilitatea TVA pentru anumite operațiuni sau anumite categorii de persoane impozabile (articolul 66).

(vi) alineatul (1) primul paragraf litera (e), coroborat cu al doilea paragraf

Titlul VII din Directiva TVA se referă la baza de impozitare a TVA. Dispozițiile prevăzute în acest titlu necesită o aplicare uniformă: de exemplu, noțiunile „etapă de comercializare”, „preț de cumpărare” sau „preț de cost” (articolul 72); „contrapartidă” și „subvenții direct legate de prețul livrării sau al prestării” (articolul 73); „impozite, drepturi, prelevări și taxe” și „cheltuieli accesorii” (articolul 78) și „reduceri de preț și rabaturi” sau „cont tranzitoriu” (articolul 79). În schimb, Comisia nu ar trebui să fie împuternicită, prin intermediul unor măsuri de punere în aplicare, nici să exercite în numele unui stat membru, nici să împiedice exercitarea de către un stat membru a oricăreia dintre opțiunile atribuite statelor membre în titlul respectiv. Comisia nu va fi împuternicită nici să stabilească condițiile și normele în ceea ce privește modificarea bazei de impozitare [articolul 90 alineatul (1)] sau cursul de schimb [articolul 91 alineatul (2)].

(vii) alineatul (1) primul paragraf litera (f), coroborat cu al doilea paragraf

Titlul IX din Directiva TVA se referă la scutiri. Comisia nu ar trebui să fie împuternicită prin măsuri de punere în aplicare: