COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU în conformitate cu articolul 395 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului /* COM/2013/0317 final */





COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU în conformitate cu articolul 395 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului 1. Context În conformitate cu articolul 395 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată („Directiva TVA”), Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei, poate autoriza orice stat membru să aplice măsuri speciale de derogare de la respectiva directivă în scopul simplificării procedurii de percepere a TVA sau al prevenirii anumitor forme de evaziune fiscală sau de fraudă. Întrucât această procedură prevede derogări de la principiile generale în materie de TVA, în conformitate cu hotărârile constante ale Curții de Justiție a Uniunii Europene, aceste derogări trebuie să aibă un domeniu de aplicare limitat și să fie proporționate. Prin scrisoarea înregistrată la Comisie la 3 aprilie 2013, Regatul Unit a solicitat autorizarea de a continua o măsură de derogare de la articolul 193 din Directiva TVA. În conformitate cu articolul 395 alineatul (2) din această directivă, Comisia a informat celelalte state membre, printr-o scrisoare datată 14 mai 2013, cu privire la cererea înaintată de Regatul Unit. Prin scrisoarea datată 15 mai 2013, Comisia a notificat Regatul Unit cu privire la faptul că deține toate informațiile pe care le consideră necesare pentru evaluarea cererii. Regatul Unit a solicitat autorizația de a continua să aplice procedura de taxare inversă pentru telefoane mobile și dispozitive cu circuite integrate pentru care a obținut anterior o derogare în aprilie 2007[1]. Această măsură a fost limitată în timp și a expirat la 30 aprilie 2009. Data de expirare a fost ulterior modificată, perioada de aplicare prelungindu‑se până la 30 aprilie 2011[2]. În urma acestei prelungiri, Germania, Italia și Austria au solicitat derogări similare cu privire la telefoanele mobile și dispozitivele cu circuite integrate, deoarece și aceste state membre s-au confruntat cu problema fraudei în sectoarele respective. Ca atare, a fost adoptată o decizie care le permite celor trei state membre să aplice derogarea solicitată. În același timp, măsura de derogare pentru Regatul Unit a fost din nou prelungită, având ca efect faptul că autorizațiile tuturor statelor membre care aplică astfel de derogări vor expira la aceeași dată, și anume la 31 decembrie 2013[3]. În fine, și Țările de Jos au solicitat, în octombrie 2012, o derogare similară pentru telefoanele mobile și dispozitivele cu circuite integrate, printre altele, și au acceptat ca derogarea să ia sfârșit tot la 31 decembrie 2013, pentru a permite elaborarea în viitor a unei politici mai armonizate în domeniul combaterii fraudei în materie de TVA[4]. De asemenea, ar trebui subliniat faptul că derogarea acordată Regatului Unit nu s-a dorit a fi o măsură pe termen lung, care să fie extinsă pe o perioadă nedeterminată. De altfel, trebuie reamintit că, în cursul negocierilor recente din cadrul Consiliului pe marginea unor tipuri de derogări similare, o serie de state membre și-au exprimat îngrijorarea, subliniind faptul că orice derogare de la sistemul de plată fracționată nu poate fi mai mult decât o soluție de ultimă instanță și o măsură de urgență în cazuri dovedite de fraudă și că este necesar să se ofere garanții în ceea ce privește necesitatea și caracterul excepțional al derogării acordate, durata măsurii și natura specifică a produselor în cauză. În plus, statele membre respective au precizat că procedura de taxare inversă implică întotdeauna riscul ca frauda să fie transferată către alte state membre și au reamintit că această procedură nu ar trebui utilizată în mod sistematic pentru a compensa supravegherea inadecvată de către autoritățile fiscale ale unui stat membru. 2. Taxarea inversă Persoana care trebuie să plătească TVA în temeiul articolului 193 din directiva TVA este persoana impozabilă care livrează bunurile sau prestează serviciile. Scopul procedurii de taxare inversă este de a transfera răspunderea asupra persoanei impozabile căreia i se furnizează bunurile sau serviciile. Frauda cu firme fantomă se produce atunci când comercianții se sustrag de la plata TVA către autoritățile fiscale după ce și-au vândut produsele. Clienții lor sunt însă îndreptățiți la deducerea taxei, fiind în posesia unei facturi valabile. În cazurile cele mai grave de evaziune fiscală de acest gen, prin intermediul unui sistem de tip „carusel” (care presupune comercializarea bunurilor sau serviciilor între state membre), aceleași bunuri sau servicii sunt furnizate de mai multe ori fără plata TVA către autoritățile fiscale. S-a constatat că, prin desemnarea persoanei căreia îi sunt furnizate bunurile sau serviciile drept persoana răspunzătoare de plata TVA în astfel de cazuri, procedura taxării inverse elimină posibilitatea de comitere a acestui tip de evaziune fiscală. 3. Cererea Regatul Unit solicită ca, în temeiul articolului 395 din Directiva TVA, Consiliul, hotărând pe baza unei propuneri a Comisiei, să-i acorde autorizația de a aplica în continuare măsura specială de derogare de la articolul 193 din Directiva TVA în ceea ce privește aplicarea procedurii de taxare inversă pentru telefoanele mobile și dispozitivele cu circuite integrate, de tipul microprocesoarelor și al unităților centrale de procesare, înainte de integrarea lor în produse destinate utilizatorilor finali. 4. Opinia Comisiei Atunci când Comisia primește cereri în conformitate cu articolul 395 din Directiva TVA, acestea sunt analizate pentru a se verifica dacă sunt îndeplinite condițiile de bază pentru aprobarea lor, și anume dacă măsura specifică propusă simplifică procedurile pentru persoanele impozabile și/sau administrația fiscală sau dacă propunerea previne anumite tipuri de evaziune fiscală sau de fraudă. În acest context, Comisia a adoptat întotdeauna o abordare prudentă, limitată, pentru a se asigura că derogările nu subminează funcționarea sistemului general al TVA, au un domeniu de aplicare limitat și sunt necesare și proporționate. După cum s-a menționat mai sus, măsura de derogare nu s-a dorit a fi niciodată o soluție pe termen lung, ci a oferit Regatului Unit posibilitatea de a pune în aplicare și alte măsuri convenționale de combatere a fraudei în acest sector. Comisia înțelege că Regatul Unit a instituit o serie măsuri, cum ar fi anumite tehnici elaborate de investigație, audituri extinse și controale premergătoare înregistrării, care ar putea fi aplicate în momentul în care ia sfârșit perioada de derogare. În plus, numeroasele cereri de derogare prezentate în urma acordării derogării pentru Regatul Unit indică și ele în mod clar faptul că frauda în aceste sectoare s-a deplasat între statele membre (Regatul Unit, Austria, Germania, Italia și Țările de Jos). Prin urmare, rezultă clar că prima măsură de derogare a avut un impact negativ asupra fenomenului fraudei din alte state membre și, implicit, un impact negativ asupra pieței interne în ansamblu. În plus, dacă un nou stat membru este afectat de acest tip de fraudă și în absența oricărui mecanism de reacție rapidă[5], statul membru respectiv trebuie să aștepte câteva luni în cadrul actualei proceduri pentru a i se acorda o derogare similară, ceea ce amplifică efectele negative pe care le are de suferit. Aceste efecte secundare sunt mult mai importante decât s-a estimat inițial. În același timp, faptul că toate aceste derogări se încheie la aceeași dată ar trebui să permită adoptarea unei soluții la nivelul întregii Uniuni. 5. Concluzie Pe baza elementelor enumerate mai sus, Comisia se opune cererii prezentate de Regatul Unit. [1] Decizia 2007/250/CE a Consiliului din 16 aprilie 2007 de autorizare a Regatului Unit de a introduce o măsură specială de derogare de la articolul 193 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 109, 26.4.2007, p. 42). [2] Decizia 2009/439/CE a Consiliului din 5 mai 2009 de modificare a Deciziei 2007/250/CE de autorizare a Regatului Unit de a introduce o măsură specială de derogare de la articolul 193 din Directiva 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 148, 11.6.2009, P. 14). [3] Decizia de punere în aplicare 2010/710/UE a Consiliului din 22 noiembrie 2010 de autorizare a Germaniei, Italiei și Austriei de a introduce o măsură specială de derogare de la articolul 193 din Directiva 2006/112/CE și de modificare a Deciziei 2007/250/CE în vederea extinderii perioadei de validitate a autorizației acordate Regatului Unit (JO L 309, 25.11.2010, P. 5). [4] Decizia de punere în aplicare 2013/116/UE a Consiliului din 5 martie 2013 privind autorizarea Regatului Țărilor de Jos de a aplica o măsură de derogare de la articolul 193 din Directiva 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 64, 7.3.2013, p. 4). [5] Conform propunerii prezentate în documentul COM (2012) 428 din 31.7.2012.