În conformitate cu noua Strategie privind o uniune a securității (2020-2024), Comisia intenționează să intensifice în mod semnificativ acțiunea UE privind combaterea drogurilor ilegale prin intermediul unei noi Agende solide a UE în materie de droguri. În plus față de impactul asupra persoanelor fizice în ceea ce privește pierderea de vieți omenești, deteriorarea stării de sănătate și potențialul neexploatat, se pot constata prejudicii și la nivelul scăderii calității vieții în comunitățile afectate de problema drogurilor. În ceea ce privește piața drogurilor, piața drogurilor ilegale în UE este estimată la o valoare de cel puțin 30 de miliarde de euro pe an, reprezentând o sursă majoră de venit pentru grupările de crimă organizată din Uniunea Europeană. Este important să fie recunoscute daunele economice semnificative care pot fi atribuite consumului de droguri și, în general, impactul negativ major pe care piața drogurilor îl produce prin legăturile cu activitatea infracțională mai largă, repercusiunile asupra economiei legale, violența în sânul comunităților, impactul asupra mediului, precum și în contextul acționării ca un motor important pentru corupție, care poate submina buna guvernanță.

Producția de droguri generează riscuri în materie de sănătate și siguranță, precum și daune asupra mediului. Prevenirea producției de droguri în Europa și în țările partenere va contribui în mare măsură la reducerea ofertei și a disponibilității drogurilor pe piața internă a UE și pentru export. Rolul UE ca zonă importantă de producție pentru drogurile sintetice și canabis are drept consecință, de asemenea, deteriorarea mediului pe fondul deversării deșeurilor chimice și generează riscuri atât pentru cei implicați, cât și pentru comunitățile în care se desfășoară producția. În fiecare an, cantitățile de deșeuri chimice generate în contextul producției de droguri sintetice sunt eliminate în gropi de gunoi ilegale. De exemplu, se estimează că pentru fabricarea unui (1) kg de amfetamină sunt generate între 20 și 30 kg de deșeuri. Producția precursorilor unor substanțe chimice alternative generează, de asemenea, o cantitate semnificativă de deșeuri, chiar înainte ca procesul de fabricare a drogurilor sintetice să aibă loc.

6. Îmbunătățirea accesului la opțiunile de tratament care corespund gamei de nevoi în materie de sănătate și reabilitare ale persoanelor care experimentează consecințe negative asociate consumului de substanțe

Consumul problematic de substanțe este o boală cronică și adesea recurentă, care poate cauza efecte nocive grave nu numai persoanei în cauză, ci și familiei și întregii comunități. În rândul persoanelor care utilizează droguri, politoxicomania este o practică obișnuită, ceea ce poate spori riscurile pentru sănătate și, în același timp, poate complica punerea în aplicare a unor intervenții eficiente. Persoanele în cazul cărora consumul de droguri evoluează într-atât încât să provoace dependență prezintă în mod frecvent tulburări psihice și comorbidități fizice, iar multe dintre acestea se vor confrunta cu probleme în ceea ce privește menținerea unui loc legal de muncă sau asigurarea unei locuințe. Cu toate acestea, în multe țări, disponibilitatea tratamentelor pentru consumul de droguri este încă prea limitată, existând bariere în calea acceptării tratamentului. De asemenea, recunoașterea faptului că administrarea tratamentului pentru consumul de droguri presupune colaborarea cu alte servicii de asistență medicală și socială reprezintă un aspect important. Sunt necesare servicii cuprinzătoare și integrate care să admită faptul că consumul de substanțe reprezintă o problemă de sănătate și care să se bazeze și pe contribuția altor servicii de asistență socială și medicală, cum ar fi cele care au în vedere cerințe locative, de ocupare a forței de muncă sau educaționale. Acest aspect va fi din ce în ce mai important din cauza impactului social și economic al pandemiei de COVID-19.

Din aceste motive, barierele în calea accesului la tratament trebuie abordate prin asigurarea faptului că serviciile de asistență medicală și serviciile sociale sunt în egală măsură disponibile în mod suficient și adecvate nevoilor grupurilor lor de clienți. Barierele în calea accesului ar trebui să fie reduse în ceea ce privește caracteristicile-cheie ale grupului țintă, cum ar fi factorii demografici (de exemplu, vârsta, sexul, educația, mediul cultural), factorii situaționali (de exemplu, sărăcia, situația familială, sfera socială, migrația) și factorii personali (de exemplu, sănătatea fizică și mentală, bunăstarea psihologică). De asemenea, trebuie avute în vedere aspectele de consiliere și tratament vizând nevoile specifice ale copiilor.

În al doilea rând, trebuie luate măsuri care să vizeze o mai bună identificare și abordare a obstacolelor cu care se confruntă femeile în ceea ce privește implicarea și susținerea implicării în servicii de tratament și de reabilitare. Printre acestea se numără violența domestică, traumele, stigmatizarea, problemele fizice și tulburările psihice, precum și aspectele legate de sarcină și de îngrijirea copiilor, care pot fi agravate de factorii demografici, situaționali și personali la care se face referire anterior. Furnizarea de servicii eficace ar trebui să țină seama de nevoile specifice și de experiențele de viață ale femeilor cu probleme legate de droguri, să recunoască faptul că modelele de consum de droguri și problemele pot fi diferite față de cele ale bărbaților, inclusiv o posibilă incidență mai mare a problemelor legate de consumul de medicamente eliberate pe bază de prescripție medicală. De asemenea, trebuie avute în vedere și opțiunile de servicii dedicate exclusiv femeilor sau alte forme de îngrijiri de specialitate, cum ar fi parteneriate strânse de lucru cu furnizori de servicii medicale care lucrează cu femei vulnerabile sau victime ale violenței domestice.

În al treilea rând, se impune recunoașterea diversității clare în rândul consumatorilor de droguri și luarea măsurilor în sensul furnizării serviciilor în măsură să abordeze această diversitate și să reflecte nevoile diverselor grupuri în ceea ce privește consumul problematic de droguri. Grupurile specifice cu nevoi mai complexe cuprind: segmentul de populație în curs de îmbătrânire, care este reprezentat de consumatori de substanțe pe termen lung, persoanele cu comorbidități reprezentate de tulburări psihice și probleme legate de consumul de substanțe, persoanele fără adăpost și femeile vulnerabile. Implicarea efectivă în raport cu aceste grupuri necesită modele de îngrijire care să aibă în vedere nevoia de parteneriate de servicii încrucișate între furnizorii de servicii medicale și sociale și grupurile de pacienți/persoanele care asigură servicii informale de îngrijire.

Domenii prioritare vizate: 6.1. Accesul la serviciile de tratament și de reabilitare bazate pe nevoile individuale și acoperirea acestora. 6.2. Tratamentul care abordează nevoile specifice ale femeilor. 6.3. Modele de îngrijire adecvate pentru grupurile cu nevoi mai complexe.

7. Sporirea eficienței intervențiilor de reducere a riscurilor și a efectelor negative, vizând protejarea sănătății consumatorilor de droguri și a publicului

Protejarea persoanelor care consumă droguri și a publicului împotriva consecințelor negative asociate consumului de droguri necesită un cadru de intervenție în diverse domenii de potențiale efecte nocive și riscuri, ce poate contribui la obținerea în timp a unor rezultate îmbunătățite în sfera socială și a sănătății. Printre posibilele ținte importante ale intervențiilor în acest domeniu se numără măsuri de reducere a riscului de infectare cu HIV/SIDA sau hepatită virală în rândul persoanelor care își injectează droguri, prevenirea supradozelor și abordări care încurajează consumatorii de droguri să adopte comportamente cu risc mai scăzut și să promoveze obiectivele în materie de sănătate și siguranță. Efectele pe termen lung ale consumului de droguri asupra persoanelor tinere, al căror creier este încă în dezvoltare, cum sunt adolescenții, constituie în egală măsură un aspect important. Ar trebui consolidate măsurile vizând limitarea riscului de accidente rutiere în rândul persoanelor care conduc sub influența drogurilor, ori sub influența combinată a drogurilor și a alcoolului. Un cadru de reducere a efectelor nocive ar trebui să abordeze cu prioritate oferirea de alternative la măsurile coercitive care pot contribui la scăderea nivelurilor consumului de substanțe și ar putea diminua ratele de recidivă, reducând în același timp povara financiară și administrativă, precum și costurile sociale.

Drept răspuns, inițiativele vizând reducerea efectelor negative ar trebui extinse. Programele de schimb de ace și seringi, tratamentul de substituție pentru dependența de medicamente opioide, sălile pentru consumul de droguri, precum și alte măsuri inovatoare de reducere a efectelor negative, însoțite de dovezi privind eficacitatea și testarea accesibilă pentru virusul hepatitei C (VHC), pot constitui intervenții eficiente de prevenire a infecțiilor cu transmitere hematogenă în rândul persoanelor care își injectează droguri. Acestea reprezintă intervenții cheie menite să pună capăt epidemiei de HIV/SIDA și să elimine hepatita virală ca amenințare la adresa sănătății publice în rândul persoanelor care își injectează droguri, dat fiind că previn apariția unor noi infecții, oferind în același timp posibilitatea de a intra în contact cu populațiile cu risc ridicat în vederea testării și încadrării acestora în programe de îngrijire.

În al doilea rând, utilizarea greșită a medicamentelor controlate prescrise poate afecta persoane din toate categoriile sociale, din medii și comunități diverse. Deturnarea medicamentelor de substituție pentru tratamentul dependenței de opioide, de la utilizarea preconizată a acestora în tratamentul pentru consumul de droguri la utilizare în scopuri nonmedicale și vânzare pe piețele de droguri ilegale, reprezintă un motiv special de îngrijorare. Preocupări există însă și în ceea ce privește potențialul de utilizare greșită a altor medicamente psihoactive, în special cele care sunt utilizate pentru ameliorarea durerii. De asemenea, este îngrijorător faptul că substanțele medicamentoase au fost uneori fabricate sau obținute în mod ilegal din surse online din afara UE. Utilizarea substanțelor care fac obiectul deturnării a fost asociată cu supradoze fatale și nefatale și cu o incidență crescută a dependenței, adesea dependența de opiacee. Totuși, este important ca abordările din acest domeniu să asigure în același timp disponibilitatea medicamentelor și a altor substanțe controlate în scopuri terapeutice și științifice adecvate.

În al treilea rând, cooperarea cu țările și regiunile terțe și organizațiile regionale relevante ar trebui să abordeze și aspectele în domeniul sănătății legate de problema drogurilor, în special impactul intervențiilor vizând reducerea cererii și ofertei asupra consumatorilor de droguri și asupra publicului. Tratamentul, reducerea efectelor negative și alternativele la sancțiunile coercitive ar trebui să constituie puncte permanente pe ordinea de zi a dialogurilor cu țări sau regiuni terțe pe tema drogurilor, în cazul în care astfel de măsuri nu sunt încă puse în aplicare.

În al patrulea rând, conducerea sub influența drogurilor reprezintă o problemă de siguranță rutieră, deoarece afectează capacitatea de a conduce și crește riscul de producere a accidentelor. Sunt necesare eforturi suplimentare în vederea îmbunătățirii metodelor de testare a conducătorilor auto aflați sub influența drogurilor. În plus, acțiuni de sensibilizare se impun în vederea evidențierii riscurilor pe care le prezintă conducerea sub influența drogurilor. Acest domeniu implică activități suplimentare de cercetare și dezvoltare pentru identificarea și evaluarea răspunsurilor strategice și operaționale eficiente, inclusiv dezvoltarea metodelor de testare și a instrumentelor mai ieftine pentru detectarea drogurilor.

În al cincilea rând, deși toate statele membre utilizează cel puțin o astfel de măsură considerată alternativă la sancțiunile coercitive, se impune intensificarea eforturilor și integrarea punerii în aplicare a unor alternative eficiente la sancțiunile coercitive în cazul infractorilor utilizatori de droguri. Sunt necesare date mai cuprinzătoare și mai detaliate în acest domeniu.

În al șaselea rând, supradoza și alte forme de mortalitate evitabilă asociate consumului de droguri sunt consecințe negative terminale asociate consumului de droguri. Intervenția eficace în vederea reducerii cazurilor de supradoză de droguri rămâne o lacună evidentă în contextul răspunsurilor actuale, numărul deceselor prin supradoză de droguri fiind în continuare ridicat în multe țări și chiar în creștere în unele țări. În pofida unor progrese deosebit de importante înregistrate recent, de exemplu, utilizarea pe scară mai largă a antagoniștilor opioizi, cum ar fi naloxona, asigurarea disponibilității acestora și promovarea utilizării adecvate pentru a răspunde la situațiile de supradoză de droguri sau care intervin în administrarea acestora sunt în continuare imperative. În plus, există provocări în materie de date cuprinzătoare cu privire la numărul de decese cauzate de supradoză la nivelul UE din motive care includ subraportarea sistematică, lipsa capacității toxicologice și procesele de înregistrare care duc la întârzieri în raportare.

Domenii prioritare vizate: 7.1. Boli infecțioase asociate consumului de droguri. 7.2. Utilizarea necorespunzătoare a medicamentelor și accesul la substanțe controlate exclusiv în scopuri medicale și științifice și posibila lor deturnare. 7.3. Cooperarea internațională în vederea protejării sănătății consumatorilor de droguri. 7.4. Conducerea sub influența drogurilor. 7.5. Alternative la sancțiunile coercitive. 7.6. Decese cauzate de supradoză și asociate consumului de droguri.

8. Dezvoltarea unei abordări echilibrate și cuprinzătoare în ceea ce privește consumul de droguri în penitenciare (reducerea cererii și restricționarea ofertei)

Consumatorii de droguri formează o mare parte din totalul efectivelor de deținuți. Majoritatea deținuților au consumat droguri ilegale la un moment dat în viață, iar mulți dintre aceștia oferă modele ale consumului cronic și problematic de droguri. Deși unele persoane încetează sau reduc consumul de droguri în momentul încarcerării, altele încep să consume droguri sau să adopte atitudini mai nocive în perioada încarcerării. Pe lângă nivelurile ridicate de probleme asociate consumului de droguri, deținuții se confruntă și cu condiții mai precare de sănătate decât populația generală, cu o prevalență mai mare a infecțiilor cu transmitere hematogenă, precum și rate ridicate de boli mintale. În cazul consumatorilor de opioide, riscul de deces din cauza unei supradoze de droguri crește considerabil în perioada ulterioară eliberării din penitenciar, din cauza ratelor ridicate de recădere și a toleranței mai scăzute la opioide. Se impune identificarea și anihilarea gamei largi de canale de aprovizionare cu droguri în penitenciare și a celor implicați în susținerea acestor canale.

Prin urmare, asigurarea continuității tratamentului, a reabilitării și a recuperării în cazul infractorilor utilizatori de droguri se impune în perioada detenției și ulterior acesteia, precum și, în cele din urmă, sprijinirea reintegrării sociale a acestora. Dezvoltarea unui model permanent de îngrijire, adecvat pentru fiecare stat membru și pentru fiecare centru de detenție și serviciu de izolare ar putea fi esențială pentru a le permite deținuților să aibă acces la gama de sprijin de care au nevoie pentru a-și atinge propriile obiective de recuperare pe durata detenției, a reduce riscurile și a promova implicarea continuă în servicii de tratament și de reabilitare, după executarea pedepsei.