RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 380/1

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU ȘI CURTEA DE CONTURI

Conturile anuale consolidate ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2015

(2016/C 380/01)

CUPRINS

ANALIZAREA ȘI DISCUTAREA SITUAȚIILOR FINANCIARE 2

NOTĂ DE ÎNSOȚIRE A CONTURILOR CONSOLIDATE 25

SITUAȚII FINANCIARE CONSOLIDATE ȘI NOTE EXPLICATIVE 26

BILANȚ 27

SITUAȚIA PERFORMANȚEI FINANCIARE 28

SITUAȚIA FLUXURILOR DE NUMERAR 29

SITUAȚIA MODIFICĂRILOR ACTIVELOR NETE 30

NOTE LA SITUAȚIILE FINANCIARE 31

RAPOARTE AGREGATE PRIVIND EXECUȚIA BUGETARĂ ȘI NOTE EXPLICATIVE 100

ANALIZAREA ȘI DISCUTAREA SITUAȚIILOR FINANCIARE

EXERCIȚIUL FINANCIAR 2015

Trebuie precizat faptul că, din cauza rotunjirii cifrelor la milioane de euro, anumite date financiare din aceste tabele bugetare pot părea că nu corespund sumei totale.

1. UE: guvernanța și operațiile instituționale

UE are la bază statul de drept. Aceasta înseamnă că fiecare acțiune întreprinsă de UE se întemeiază pe tratate aprobate în mod voluntar și democratic de toate statele membre UE. Uniunea Europeană are un cadru instituțional unic:

— cetățenii europeni aleg în mod direct membrii Parlamentului European (PE);

— prioritățile generale ale UE sunt stabilite de Consiliul European, care reunește lideri naționali și de la nivelul UE;

— guvernele statelor membre sunt reprezentate în Consiliul Uniunii Europene („Consiliul”);

— interesele UE în ansamblul ei sunt promovate de Comisia Europeană („Comisia”), al cărei președinte este ales de Parlamentul European și ai cărei membri sunt propuși în vederea numirii de guvernele naționale, de comun acord cu președintele ales, și care împreună, în calitate de colegiu, fac obiectul unui vot de aprobare al PE.

UE are propria ordine juridică, care este distinctă de dreptul internațional și face parte integrantă din sistemele juridice ale statelor membre. Ordinea juridică a UE se bazează pe propriile izvoare de drept. Dată fiind natura diferită a acestor izvoare, trebuia să se stabilească o ierarhie a acestora. Legislația primară se află în vârful ierarhiei și este reprezentată de Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE); Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE); Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene; alte tratate și protocoale. Urmează apoi acordurile internaționale încheiate de UE, principiile juridice generale și legislația secundară, care se bazează pe tratate.

Guvernanța organizațională a UE constă în instituțiile, agențiile și alte organisme ale UE care sunt enumerate în nota 9 la notele la situațiile financiare. Principalele instituții cu responsabilități în elaborarea politicilor și luarea deciziilor sunt PE, Consiliul European, Consiliul și Comisia.

2. Principalele obiective politice ale UE

La 3 martie 2010, Comisia a propus Strategia Europa 2020, care este o strategie pe 10 ani ce vizează revigorarea economiei UE. Aceasta are drept obiectiv „o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii”, care să fie atins printr-o mai mare coordonare între politicile naționale și europene. Au fost convenite o serie de obiective principale care să fie atinse de UE până la sfârșitul anului 2020. Acestea se referă la ocuparea forței de muncă, la cercetare și dezvoltare, la climă/energie, la educație, la incluziune socială și la reducerea sărăciei. Acest set limitat de obiective stabilite la nivelul UE este transpus în fiecare țară a UE în obiective naționale ce reflectă diferitele situații și circumstanțe.

UE a identificat noi mecanisme de impulsionare a creșterii economice și a creării de locuri de muncă. Aceste domenii sunt abordate prin 7 inițiative emblematice:

— O agendă digitală pentru Europa;

— O Uniune a inovării;

— Tineretul în mișcare;

— O Europă eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor;

— O politică industrială pentru era globalizării;

— O agendă pentru noi competențe și locuri de muncă; și

— Platforma europeană de combatere a sărăciei.

În cadrul fiecărei inițiative, UE și autoritățile naționale trebuie să-și coordoneze eforturile pentru a se sprijini reciproc.

Comisia, care și-a preluat mandatul în noiembrie 2014, și-a definit următoarele 10 inițiative (până în 2019), care reprezintă o continuare a Strategiei Europa 2020:

— Un nou impuls pentru locuri de muncă, creștere și investiții Principala inițiativă a UE în acest domeniu este Fondul european pentru investiții strategice (FEIS), lansat împreună cu Grupul BEI. Acesta este menit să contribuie la eliminarea actualului decalaj din UE în materie de investiții prin mobilizarea finanțării private pentru investiții strategice în domenii-cheie precum infrastructura, educația, cercetarea și inovarea, energia din surse regenerabile și finanțarea de risc pentru întreprinderile mici. Se preconizează că finanțarea suplimentară din partea statelor membre, a băncilor naționale de promovare și a investitorilor privați va duce la creșterea până la 315 miliarde EUR a investițiilor totale efectuate în UE.

— O uniune energetică rezilientă cu o politică privind schimbările climatice orientată spre viitor UE și-a asumat de mulți ani angajamentul de a participa la eforturile internaționale de combatere a schimbărilor climatice și a considerat că este de datoria sa să dea un exemplu prin intermediul unor politici solide la nivelul său. La nivel european, prin Programul european privind schimbările climatice (ECCP) a fost inițiat un pachet cuprinzător de măsuri politice pentru reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră. UE și-a stabilit obiective pentru a-și reduce treptat emisiile de gaze cu efect de seră până în 2050. În Pachetul privind clima și energia pentru anul 2020 și în Cadrul privind clima și energia pentru anul 2030 sunt stabilite principalele obiective în materie de climă și energie. Aceste obiective sunt definite de așa manieră încât UE să fie pe drumul cel bun în ceea ce privește realizarea tranziției către o economie cu emisii scăzute de dioxid de carbon, așa cum se detaliază în Foaia de parcurs pentru o economie cu emisii reduse de dioxid de carbon până în 2050. UE își urmărește progresele înregistrate în ceea ce privește reducerea emisiilor, prin monitorizări și raportări periodice. UE s-a aflat în prima linie a eforturilor internaționale de obținere a unui acord global în materie de climă. Ținând cont de rata scăzută de participare la Protocolul de la Kyoto și de faptul că nu s-a ajuns la o înțelegere la Copenhaga în 2009, UE a creat o amplă coaliție de țări dezvoltate și în curs de dezvoltare favorabile unor ambiții mari în domeniu, coaliție datorită căreia Conferința de la Paris privind schimbările climatice (COP21) din decembrie 2015 a fost încununată de succes. În cadrul acestei conferințe, 195 de țări au adoptat primul acord global universal în materie de climă obligatoriu din punct de vedere juridic. UE a fost prima economie majoră care, în martie 2015, și-a prezentat contribuția pe care intenționează să o aducă noului acord. UE întreprinde deja măsuri pentru a-și atinge obiectivul de reducere a emisiilor cu cel puțin 40 % până în 2030.

— O nouă politică privind migrația Migrația a fost una dintre prioritățile politice ale actualei Comisii. Principalul obiectiv al Agendei europene privind migrația este de a aborda migrația în mod cuprinzător. Prima parte a agendei definește măsuri imediate menite să prevină producerea de tragedii omenești și să consolideze mecanismele de gestionare a situațiilor de urgență. Acest lucru va fi realizat prin consolidarea prezenței pe mare pentru a salva vieți, prin vizarea rețelelor infracționale de persoane care introduc ilegal migranți, prin răspunsul la numărul mare de persoane care sosesc în UE și prin utilizarea instrumentelor operaționale și financiare ale UE pentru ajutarea statelor membre din prima linie. În 2015, ca un prim pas, Comisia a pus la dispoziție fonduri suplimentare prin intermediul bugetelor rectificative – a se vedea secțiunea 6 de mai jos. De asemenea, politica pe termen lung privind migrația trebuie redefinită pe baza a patru piloni: 1) reducerea stimulentelor pentru migrația neregulamentară; 2) salvarea de vieți și securizarea frontierelor externe; 3) o politică comună solidă în materie de azil și 4) o nouă politică în domeniul migrației legale.

— O piață internă mai profundă și mai echitabilă Piața unică este una dintre cele mai mari realizări ale Europei și reprezintă cel mai mare atu al său în ziua de astăzi, când globalizarea este tot mai accentuată. Este un motor pentru construirea unei economii europene mai puternice și mai echitabile. Prin faptul că permite persoanelor, bunurilor, serviciilor și capitalului să circule mai liber, oferă noi oportunități cetățenilor, lucrătorilor, consumatorilor și întreprinderilor, creând locurile de muncă și creșterea economică de care Europa are nevoie atât de urgent. Piețele de capital mai integrate și mai profunde vor canaliza mai multe fonduri către întreprinderi, în special IMM-uri, și către proiectele de infrastructură. Creșterea mobilității lucrătorilor le va permite oamenilor să circule mai liber, să meargă acolo unde competențele lor sunt necesare, iar combaterea evaziunii și a fraudei fiscale va asigura faptul că toată lumea contribuie în mod echitabil.

— Pachetul privind piața unică digitală Internetul și tehnologiile digitale transformă lumea în care trăim. Dar din cauza barierelor online existente cetățenii ratează ocazia de a achiziționa unele bunuri și servicii, orizonturile furnizorilor de internet și ale întreprinderilor nou înființate sunt limitate, iar întreprinderile și guvernele nu pot beneficia pe deplin de instrumentele digitale. Prin urmare, este necesar ca piața unică a UE să fie adaptată erei digitale, dărâmând „zidurile” în materie de reglementare și trecând de la 28 de piețe naționale la o piață unică. Astfel, s-ar putea aduce o contribuție anuală de 415 miliarde EUR la economia UE și s-ar putea crea sute de mii de noi locuri de muncă.

— Un spațiu de justiție și de drepturi fundamentale UE nu este o simplă piață comună pentru bunuri și servicii. Europenii împărtășesc valori care sunt înscrise în tratatele UE și în Carta drepturilor fundamentale. UE nu trebuie să piardă din vedere aceste valori în eforturile sale de combatere a terorismului, a traficului de persoane, a contrabandei și a criminalității informatice. Acest spațiu de justiție și de drepturi fundamentale este destinat să ușureze viața europenilor care studiază, muncesc sau se căsătoresc în alte țări ale UE. Prin urmare, unul dintre obiectivele principale este de a crea punți între diferitele sisteme juridice naționale din UE. Un spațiu european de justiție unitar și fără frontiere va asigura faptul că cetățenii se pot baza pe un anumit set de drepturi în întreaga Uniune.

— Un actor mai puternic pe plan mondial UE are nevoie de o politică externă comună solidă care să răspundă în mod eficient provocărilor globale, inclusiv crizelor din vecinătatea sa, să îi promoveze valorile și să contribuie la pace și la prosperitate în lume.

— Un acord de liber schimb UE-SUA echilibrat UE negociază cu SUA un acord ambițios și echilibrat în domeniul comerțului și investițiilor. Parteneriatul transatlantic pentru comerț și investiții (TTIP) va crea noi oportunități în materie de comerț și investiții pentru întreprinderi, indiferent dacă sunt mari sau mici, precum și noi locuri de muncă. În ceea ce îi privește pe consumatori, acesta va duce la reducerea prețurilor și la creșterea posibilităților de alegere, menținând totodată standardele înalte ale UE în materie de protecție a consumatorilor, drepturi sociale și norme de mediu. De asemenea, acesta va impulsiona influența Europei în lume, prin modelarea comerțului mondial, prin promovarea valorilor sale și prin atragerea mai multor investiții.

— O Uniune a schimbărilor democratice În 2014, țările din UE au trebuit pentru prima dată să țină cont de rezultatele alegerilor atunci când au propus un candidat pentru funcția de președinte al Comisiei. Deși acesta este un pas important, nu este decât prima dintre numeroasele măsuri necesare pentru ca UE să devină mai democratică și mai apropiată de cetățenii săi. Europenii au dreptul să știe cu cine se întâlnesc comisarii și personalul Comisiei, membrii Parlamentului European și reprezentanții Consiliului în contextul procesului legislativ. Comisia s-a angajat să dea un nou impuls relației cu Parlamentul European, precum și să coopereze mai strâns cu parlamentele naționale.

— O uniune economică și monetară mai aprofundată: continuarea eforturilor de promovare a stabilității economice și de atragere a investitorilor în Europa: Activitatea Comisiei de finalizare a uniunii economice și monetare se bazează pe Raportul celor cinci președinți, care a stabilit patru domenii în care sunt necesare eforturi suplimentare. Raportul celor cinci președinți este rezultatul a numeroase consultări între statele membre, instituțiile UE implicate și cei 5 președinți.

3. Bugetul UE: de la pregătire la descărcarea de gestiune

3.1. Buget și finanțare

Cadrul financiar multianual (CFM) reunește obiectivele politice ale UE și stabilește cuantumurile anuale maxime (plafoanele) pentru totalul cheltuielilor UE și pentru principalele categorii (rubrici) de cheltuieli. Însumând plafoanele tuturor rubricilor se obține plafonul total al creditelor de angajament. Bugetul UE finanțează un spectru larg de politici și programe în cadrul UE. În conformitate cu prioritățile stabilite de PE și Consiliu în CFM, Comisia desfășoară programe, activități și proiecte specifice în domeniu. Bugetul este întocmit de Comisie și aprobat, de obicei, la jumătatea lunii decembrie de către PE și Consiliu, în baza procedurii prevăzute la articolul 314 din TFUE. Potrivit principiului echilibrului bugetar, într-un exercițiu financiar dat, veniturile totale trebuie să fie egale cu cheltuielile (creditele de plată) totale.

UE dispune de două categorii principale de finanțare: venituri din resurse proprii și venituri diverse. Resursele proprii pot fi împărțite în resurse proprii tradiționale (ca de exemplu taxele vamale), resurse proprii bazate pe taxa pe valoarea adăugată (TVA) și resurse bazate pe venitul național brut (VNB). Veniturile diverse provenite din activitățile UE (de exemplu amenzile în domeniul concurenței) reprezintă, în mod normal, mai puțin de 10 % din veniturile totale. Veniturile din resurse proprii reprezintă marea majoritate a finanțării UE și revin automat UE în vederea finanțării bugetului său, fără a fi necesară o decizie ulterioară a autorităților naționale. Valoarea globală a resurselor proprii necesare pentru finanțarea bugetului se stabilește prin scăderea veniturilor diverse din cheltuielile totale. Valoarea totală a resurselor proprii nu poate depăși 1,23 % din venitul național brut (VNB) al UE.

Ca principiu general, UE nu poate să împrumute bani de pe piețele de capital sau de la instituțiile financiare în vederea finanțării bugetului său.

3.2. Cum este gestionat bugetul UE și cum sunt cheltuite fondurile

Cheltuieli operaționale primare

Cheltuielile operaționale ale UE acoperă diferitele rubrici ale CFM și iau forme diferite, în funcție de modul în care banii sunt plătiți și gestionați. Începând din 2014, Comisia își clasifică cheltuielile după cum urmează:

gestiune directă: în acest caz, bugetul este executat direct de serviciile Comisiei;

gestiune indirectă: în acest caz, Comisia atribuie sarcini de execuție bugetară organismelor de drept UE sau de drept național, precum agențiile UE;

gestiune partajată: în cazul acestei metode, sarcinile de execuție bugetară sunt delegate statelor membre. Aproximativ 80 % din cheltuieli se încadrează în acest mod de gestiune și acoperă domenii precum cheltuielile agricole și acțiunile structurale.

Diverșii actori financiari din cadrul Comisiei

Colegiul comisarilor își asumă răspunderea politică colectivă, dar practic nu exercită el însuși competențele de execuție bugetară cu care a fost învestit. În fiecare an, Colegiul deleagă aceste sarcini unor funcționari care răspund în fața Colegiului în temeiul Regulamentului financiar (RF) și al Statutului funcționarilor (Statutul). Acești funcționari, de obicei directori generali și șefi de serviciu, sunt cunoscuți drept „ordonatori de credite delegați” sau „OCD”. La rândul lor, aceștia pot delega sarcinile de execuție bugetară „ordonatorilor de credite subdelegați”.

Responsabilitățile ordonatorilor de credite acoperă întregul proces de gestionare, de la stabilirea etapelor de lucru necesare pentru atingerea obiectivelor de politică fixate de instituție până la gestionarea activităților lansate, atât din punct de vedere operațional, cât și bugetar. Fiecare ordonator de credite trebuie să pregătească un raport anual de activitate (RAA) cu privire la activitățile de care răspunde în care prezintă rezultatele politicii și asigurarea rezonabilă pe care o poate avea că resursele alocate activităților descrise în raportul său au fost folosite în scopul prevăzut și în conformitate cu principiile bunei gestiuni financiare și că procedurile de control puse în aplicare oferă garanțiile necesare cu privire la legalitatea și regularitatea tranzacțiilor subiacente. În temeiul articolului 66 din RF, Comisia transmite PE și Consiliului un rezumat al raportului (raport de sinteză) privind RAA individuale, prin care Comisia își asumă întreaga responsabilitate politică pentru gestionarea bugetului UE în conformitate cu articolul 317 din TFUE. Acest raport și RAA sunt disponibile la adresa: http://ec.europa.eu/atwork/planning-and-preparing/synthesis-report/index_en.htm.

Conform articolului 318 din TFUE, Comisia întocmește un raport de evaluare privind progresele și performanța programelor Comisiei bazat pe RAA ale ordonatorilor de credite. Începând cu exercițiul financiar 2015, raportul de sinteză și raportul de evaluare sunt incluse în informațiile prezentate într-un nou raport, intitulat „Raport anual privind gestiunea și performanța în materie de buget.”

Contabilul execută ordinele de plată și de recuperare întocmite de ordonatorii de credite și este responsabil cu gestionarea trezoreriei, stabilirea normelor și metodelor contabile, validarea sistemelor contabile, ținerea contabilității și întocmirea conturilor anuale ale instituției. În plus, contabilul trebuie să semneze conturile anuale, declarând astfel că acestea prezintă în mod corect, sub toate aspectele materiale, situația financiară, rezultatele operațiunilor și fluxurile de numerar.

3.3. Raportare financiară și răspundere

Conturile anuale consolidate ale UE prezintă informații financiare referitoare la activitățile instituțiilor, ale agențiilor și ale altor organisme ale UE prin prisma contabilității de angajamente și din perspectivă bugetară. Aceste conturi nu cuprind conturile anuale ale statelor membre.

Conturile anuale ale UE constau în două părți separate, dar corelate:

(a) situațiile financiare și

(b) rapoartele privind execuția bugetară, care oferă o imagine detaliată asupra execuției bugetare.

Este responsabilitatea contabilului Comisiei să întocmească situațiile anuale consolidate ale UE și să se asigure că acestea prezintă în mod corect, sub toate aspectele materiale, poziția financiară, rezultatele operațiunilor și fluxurile de numerar ale UE.

Pe lângă conturile anuale menționate anterior, se pregătesc, de asemenea, rapoarte ad-hoc privind domenii specifice, cum ar fi raportul privind gestiunea bugetară și financiară, instrumentele financiare, garanțiile oferite și corecțiile financiare.

Raportarea și răspunderea în cadrul Comisiei:

3.4. Audit și descărcare de gestiune

Audit

Conturile anuale ale UE și modul de gestionare a resurselor de către aceasta fac obiectul unui audit efectuat de Curtea de Conturi Europeană (Curtea), auditorul său extern, care în cadrul activității sale întocmește pentru Parlamentul European și Consiliu:

(1) un raport anual privind activitățile finanțate din bugetul general, în care sunt detaliate observațiile acesteia privind conturile anuale și tranzacțiile subiacente;

(2) o opinie, în baza auditurilor sale, inclusă în raportul anual sub forma unei declarații de asigurare privind (i) fiabilitatea conturilor și (ii) legalitatea și regularitatea tranzacțiilor subiacente care implică atât venituri colectate de la persoanele impozabile, cât și plăți efectuate către beneficiarii finali și

(3) rapoarte speciale în care se precizează constatările auditurilor în domenii specifice.

Descărcarea de gestiune

Etapa finală a ciclului bugetar este descărcarea de gestiune a bugetului pentru un anumit exercițiu financiar. Descărcarea de gestiune constituie partea politică a controlului extern al execuției bugetare și reprezintă decizia prin care PE, acționând pe baza recomandării Consiliului, „eliberează” Comisia (și alte organisme ale UE) de răspunderea pe care o poartă privind gestionarea unui buget dat, marcând astfel închiderea bugetului respectiv. La nivelul UE, PE este autoritatea care acordă descărcarea de gestiune. Aceasta înseamnă că, în urma auditului și a încheierii conturilor anuale, este sarcina Consiliului de a recomanda și apoi a Parlamentului European de a acorda descărcarea de gestiune Comisiei și celorlalte organisme ale UE pentru execuția bugetului UE într-un anumit exercițiu financiar. Această decizie se bazează pe analizarea conturilor anuale, pe raportul anual întocmit de Comisie privind gestiunea și performanța în materie de buget (fostul raport de sinteză și raport anual de evaluare), pe raportul anual, pe opinia de audit și rapoartele speciale ale Curții, precum și pe răspunsurile Comisiei la întrebări și la cererile de informații suplimentare.

Procedura descărcării de gestiune poate duce la trei rezultate: acordarea, amânarea sau refuzul descărcării de gestiune. Audierile comisarilor sunt parte a procedurii anuale de descărcare bugetară din cadrul PE, membrii Comisiei pentru control bugetar a PE adresând întrebări comisarilor referitoare la domeniile de politică de care răspund. Raportul final privind descărcarea, inclusiv recomandări specifice adresate Comisiei cu privire la acțiunile pe care aceasta trebuie să le întreprindă, este adoptat în plenul PE. Recomandările Consiliului privind descărcarea de gestiune sunt adoptate de Ecofin. Atât raportul Parlamentului European privind descărcarea de gestiune, cât și recomandările Consiliului privind descărcarea de gestiune fac obiectul unui raport anual de monitorizare în care Comisia prezintă acțiunile concrete pe care le-a întreprins pentru a pune în aplicare recomandările formulate.

4. Situațiile financiare consolidate ale UE: situația financiară în 2015

4.1. Venituri

Majoritatea veniturilor instituțiilor și organismelor UE sunt venituri din tranzacțiile fără contrapartidă directă. Tabelul de mai jos oferă o imagine de ansamblu a principalelor categorii de astfel de venituri.

Tendința pe cinci ani a veniturilor din tranzacțiile fără contrapartidă directă în milioane EUR:

Resursa VNB din 2014 a inclus revizuiri majore ale VNB cu efect retroactiv până în 2002. Așadar, valoarea ajustării contribuțiilor a fost fără precedent, și anume de aproape 10 miliarde EUR în total pentru toate statele membre UE. Acest lucru explică cea mai mare parte a diminuării înregistrate în 2015 comparativ cu anul precedent.

Recuperarea cheltuielilor reprezintă ordinele de recuperare emise de Comisie care fie sunt încasate, fie sunt compensate din cererile de plată ulterioare înregistrate în sistemul de contabilitate al Comisiei, cu scopul de a recupera cheltuielile efectuate anterior din bugetul UE.

4.2. Cheltuieli

Cheltuielile, în valoare de 155,9 miliarde EUR, au fost mai reduse decât în anul precedent (2014: 165,3 miliarde EUR). S-a constatat o scădere cu 4,6 miliarde EUR a cheltuielilor efectuate din Fondul european de dezvoltare regională (FEDR) și din Fondul de coeziune (FC), cauzată de demararea lentă a punerii în aplicare a perioadei de programare 2014-2020. Cheltuielile din Fondul social european (FSE) au scăzut cu 2,8 miliarde EUR ca urmare a numărului mai mic de cereri de decont depuse pentru perioada cadrului financiar multianual 2007-2013.

Principalele elemente de cheltuieli (112,4 miliarde EUR) sunt plăți de transfer în cadrul gestiunii partajate. Principalele fonduri sunt: Fondul european de garantare agricolă (FEGA), Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și alte instrumente de dezvoltare rurală, FEDR, FC și FSE. În exercițiul financiar 2015 acestea au reprezentat aproape 71 % din totalul cheltuielilor.

Cheltuielile efectuate în cadrul gestiunii directe reprezintă în principal execuția bugetară de către Comisie, de către agențiile executive și, începând din 2015, de către fondurile fiduciare. Sunt incluse în cadrul gestiunii directe și cheltuielile administrative ale tuturor instituțiilor și agențiilor UE. În cadrul gestiunii indirecte, bugetul este executat de către agențiile UE, organismele UE, țări terțe, organizații internaționale și alte entități. În total, cheltuielile efectuate în cadrul gestiunii directe și indirecte reprezintă aproximativ 14 % din totalul cheltuielilor (22 de miliarde EUR).

De asemenea, UE recunoaște drept cheltuieli viitoarele obligații de plată care nu sunt încă înscrise în conturile bugetare care au la bază principiul contabilității de casă. Acestea sunt înscrise în special ca sume de plată și cheltuieli înregistrate în avans pentru agricultură și dezvoltare rurală, precum și ca datorii pentru pensiile și beneficiile angajaților aferente drepturilor de pensie dobândite de către comisari, deputați și personal și duc la un rezultat economic negativ (aceste plăți vor fi finanțate din bugetele viitoare și nu sunt încă incluse în venituri).

4.3. Rezultatul economic

Rezultatul economic al perioadei (și anume deficitul), de (13 033) milioane EUR a rămas la un nivel similar celui de anul trecut.

4.4. Active

Active în valoare de 154 de miliarde EUR în bilanțul consolidat al UE

Cele mai importante elemente din activul bilanțier sunt activele financiare (credite acordate, active financiare disponibile pentru vânzare și numerar) și sumele de prefinanțare, care reprezintă aproape 83 % din activele UE. Valoarea creditelor acordate a scăzut cu 1,6 miliarde EUR, la 57 de miliarde EUR, în timp ce suma disponibilă pentru vânzarea instrumentelor financiare finanțate din bugetul UE (instrumente bugetare) a crescut cu aproximativ 460 de milioane EUR. Pe partea de active, la imobilizări corporale sunt incluse active legate de programul Copernicus (1,7 miliarde EUR) și activele în construcție legate de Galileo (2,1 miliarde EUR).

În anii anteriori, instituțiile și organismele UE au reușit ca la sfârșitul exercițiului să mențină sumele deținute sub formă de numerar și echivalente de numerar la un nivel scăzut. Soldul ridicat al numerarului, de 21,7 miliarde EUR la 31 decembrie 2015, este în principal urmarea:

— plății cu întârziere a soldurilor VNB și TVA pentru 2014 (5,4 miliarde EUR), aceste plăți fiind efectuate pe parcursul întregului an 2015, o parte foarte mare a soldurilor fiind plătită în septembrie 2015. Contribuția statelor membre la bugetul UE bazată pe TVA și VNB face obiectul unei ajustări anuale, efectuate anual în prima zi lucrătoare a lunii decembrie. Ajustarea din 2014 a inclus revizuiri majore ale VNB efectuate retroactiv până în 2002, ceea ce a dus la un nivel fără precedent de 9,5 miliarde EUR pentru toate statele membre ale UE;

— soldului VNB și TVA pentru 2015 (1,4 miliarde EUR);

— plății în avans a VNB pentru 2016 (0,7 miliarde EUR) de către două state membre;

— amenzilor și altor venituri (1,5 miliarde EUR).

Pe baza Regulamentului privind resursele proprii, aceste solduri ar putea fi returnate statelor membre în 2016 numai prin intermediul unui buget rectificativ.

Prefinanțare

Ar trebui remarcat faptul că nivelul prefinanțării este influențat în mod semnificativ de ciclul CFM, de exemplu, la începutul perioadei CFM, este probabil să se plătească avansuri importante statelor membre în cadrul politicii de coeziune. Comisia depune toate eforturile pentru a se asigura că nivelurile prefinanțării sunt menținute la un nivel corespunzător. Este necesar să se asigure un echilibru între asigurarea unei finanțări suficiente a proiectelor și recunoașterea la timp a cheltuielilor.

Prefinanțarea totală (excluzând alte avansuri acordate statelor membre și contribuțiile la fondurile fiduciare) înscrisă în bilanțul UE este de 40 de miliarde EUR (2014: 45 de miliarde EUR); aproape întreaga sumă se referă la activitățile Comisiei. Aproximativ 70 % din prefinanțarea Comisiei este aferentă gestiunii partajate, ceea ce înseamnă că execuția bugetară este delegată statelor membre (Comisia își păstrează un rol de supraveghere).

Prefinanțarea acordată de Comisie în funcție de modurile de gestiune

Cele mai importante sume de prefinanțare din cadrul gestiunii partajate se referă la FEDR și FC.

Prefinanțarea pe termen lung a crescut cu 12,6 miliarde EUR, sumă aferentă noului CFM, în timp ce prefinanțarea pe termen scurt a scăzut cu 17,7 miliarde EUR. Creșterea prefinanțării pe termen lung este în principal rezultatul noilor plăți de prefinanțare efectuate în cadrul gestiunii partajate pentru CFM 20142020 (10 miliarde EUR în total, 7 miliarde din această sumă fiind alocate politicii de coeziune). Și reducerea sumelor prefinanțării pe termen scurt este în principal rezultatul gestiunii partajate – în contextul în care CFM 2007-2013 este în etapa de închidere, prefinanțarea aferentă acestuia este lichidată treptat.

Instrumente financiare în cadrul gestiunii directe și indirecte

Următoarele elemente sunt înscrise ca instrumente financiare în conturile anuale ale UE:

— credite acordate din buget;

— credite acordate din fonduri împrumutate;

— instrumente de capital;

— instrumente de garantare și

— fonduri de garantare: garanțiile acordate entităților externe (în principal Grupului BEI) pentru instrumentele care nu au fost create de bugetul UE.

Importanța și volumul instrumentelor financiare finanțate din bugetul UE în cadrul gestiunii directe și indirecte cresc de la an la an. Conceptul de bază din spatele acestei abordări, spre deosebire de metoda tradițională de execuție bugetară bazată pe acordarea de granturi și subvenții, este că, pentru fiecare euro cheltuit din buget prin intermediul instrumentelor financiare, beneficiarul final primește mai mult de 1 EUR ca sprijin financiar în urma efectului de levier. Această utilizare inteligentă a bugetului UE are scopul de a maximiza impactul fondurilor disponibile. Instrumentele de capital și investițiile (și anume, instrumentele de capital și titlurile de creanță) deținute în instrumente de garantare și fonduri de garantare sunt înscrise ca active financiare disponibile pentru vânzare în conturile anuale ale UE.

Activele financiare disponibile pentru vânzare ale instrumentelor financiare bugetare

Fondurile de garantare

Fondurile de garantare create de UE au fost instituite în scopuri specifice și sunt provizionate cu plăți din bugetul UE, astfel încât să se asigure o rezervă de lichidități în cazul pierderilor potențiale din operațiunile garantate cu garanții acordate din bugetul UE Grupului BEI. Principalul nou fond de garantare creat în 2015 este Fondul de garantare al FEIS.

FEIS este o inițiativă ce vizează sporirea capacității Grupului BEI de a-și asuma riscuri, ceea ce permite BEI să investească până la 61 de miliarde EUR în UE. FEIS nu este o entitate juridică distinctă sau un fond de investiții în sens strict. Rezerva de risc a FEIS oferă BEI protecție împotriva pierderilor potențiale din operațiunile subiacente. Aceasta constă într-o alocare de 5 miliarde EUR din capitalul propriu al BEI și o garanție din bugetul UE în valoare de până la 16 miliarde EUR (valoarea plafonului). Obiectivul este ca finanțarea suplimentară din partea statelor membre, a băncilor naționale de promovare și a investitorilor privați să ducă la creșterea până la 315 miliarde EUR a investițiilor totale din UE.

Operațiunile FEIS se desfășoară în cadrul a două componente: componenta destinată infrastructurii și inovării (Infrastructure and Innovation Window – IIW), executată de către BEI, și componenta destinată IMM-urilor (SME Window – SMEW), executată de către FEI, care vor avea un portofoliu de creanțe (o garanție UE în valoare de 12,25 miliarde EUR) și un portofoliu de titluri de capital (o garanție UE în valoare de 3,75 miliarde EUR). FEI acționează în temeiul unui acord cu BEI pe baza unei garanții a BEI, care este contragarantată de către UE.

UE și BEI au roluri distincte în cadrul FEIS. FEIS este instituit în cadrul BEI, care îi finanțează operațiunile (împrumuturi și investiții de capital) și, în acest scop, împrumută fondurile necesare de pe piețele de capital. În ceea ce privește IIW, BEI ia deciziile în materie de investiții în mod independent și gestionează operațiunile în conformitate cu normele și procedurile sale, care sunt aceleași ca cele aplicate propriilor operațiuni (de risc). Pentru a se asigura că investițiile realizate în cadrul FEIS rămân axate pe obiectivul specific de a aborda disfuncționalitățile pieței ce împiedică investițiile în UE și că sunt eligibile pentru a beneficia de protecția garanției UE, a fost instituită o structură de guvernanță specifică. Comitetul pentru investiții format din experți independenți examinează fiecare proiect propus de BEI din punctul de vedere al eligibilității acestuia de a beneficia de acoperirea garanției UE. Odată ce se confirmă eligibilitatea unei operațiuni de a beneficia de garanția FEIS, decizia de a continua proiectul și gestionarea acestuia face obiectul ciclului normal pentru proiecte și procesului de guvernanță ale BEI.

Rolul UE se referă la furnizarea garanției UE pentru o parte din pierderile potențiale pe care BEI le poate suferi ca urmare a investițiilor sale în titluri de creanță și de capital. În consecință, UE nu intervine în selectarea finală și în gestionarea operațiunilor FEIS, nu investește bani în operațiunile FEIS și nu este o parte contractantă directă la instrumentele subiacente. Întrucât nu sunt îndeplinite criteriile în materie de control și cerințele contabile pentru consolidarea normelor de contabilitate ale UE (și IPSAS), activele conexe nu sunt contabilizate în conturile anuale consolidate ale UE – a se vedea, de asemenea, nota 5.2 din situațiile financiare consolidate.

În orice moment, garanția UE este plafonată la 16 miliarde EUR, iar plățile nete totale din bugetul UE nu pot depăși această sumă. Plățile garanției UE ar urma să fie efectuate dintr-un fond de garantare nou creat, care asigură o rezervă de lichidități împotriva pierderilor nete potențiale (pierderile preconizate care nu sunt acoperite de veniturile preconizate) aferente operațiunilor garantate de FEIS. Fondul de garantare FEIS va fi finanțat din bugetul UE începând cu 2016 și va ajunge treptat la 8 miliarde EUR până în 2022, provizionând astfel 50 % din valoarea maximă a garanției UE. La 31 decembrie 2015, a fost angajată suma de 1 350 de milioane EUR care va fi plătită fondului de garantare în 2016 (500 de milioane EUR) și 2017 (850 de milioane EUR), suma fiind inclusă în cuantumul prezentat drept RAL în nota 5.3.1 la situațiile financiare consolidate.

Tabelele de mai jos oferă o imagine de ansamblu asupra instrumentelor financiare utilizate de UE, în funcție de CFM

milioane EUR CFM 2014-2020 Active Datorii Garanții Instrumente de capital: COSME – Mecanismul de capitaluri proprii pentru creștere 39 (2) Orizont 2020 – Mecanismul InnovFin de capitaluri proprii pentru C&I 108 (2) 146 (4) Instrumente de garantare: Mecanismul de garantare a împrumuturilor COSME 125 (43) (1) Ocuparea forței de muncă și inovare socială 10 (3) (1) Mecanismul de garantare a împrumuturilor pentru studenți 16 (1) (1) Orizont 2020 – Serviciul InnovFin de împrumuturi și garanții pentru cercetare și dezvoltare 638 (97) (442) Orizont 2020 – Fondul InnovFin de garantare pentru IMM-uri 294 (22) (17) Mecanismul de finanțare a capitalului natural 12 — Instrumentul de finanțare privată pentru eficiența energetică (FP 4EE) 12 — 1 107 (166) (459) Total 1 253 (170) (459) CFM anterior anului 2014 Active Datorii Garanții Instrumente de împrumuturi/capital/asistență tehnică: Instrumentul de cooperare economică și financiară în cadrul Parteneriatului euro-mediteraneean (MEDA) 251 (2) Instrumentul european de vecinătate și parteneriat (IEVP) 153 (4) 404 (6) Instrumente de împrumut: împrumut de sprijinire a IMM-urilor 19 Instrumente de capital: Instrumentul financiar destinat IMM-urilor cu o rată mare de creștere și capacitate de inovare din cadrul Programului-cadru pentru competitivitate și inovare 413 — Fondul pentru înființare 1998 (ETF) 11 — Fondul mondial pentru eficiență energetică și energii regenerabile (GEEREF) 76 — Programul-cadru multianual al mecanismului de capitaluri proprii 192 — Fondul Marguerite 50 — Instrumentul european de microfinanțare Progress (PMF) pentru ocuparea forței de muncă și incluziune socială 71 — Fondul european pentru eficiență energetică 128 (22) Proiecte pilot de transfer de tehnologie 1 943 (22) Instrumente de garantare: Fondul de garantare pentru IMM-uri din cadrul Programului-cadru pentru competitivitate și inovare (PCI SMEG) 108 (215) (1) Instrumentul de garantare a împrumuturilor pentru proiectele Ten-T (LGTT) 238 (3) (209) Programul multianual pentru întreprinderi 23 (35) (1) Inițiativa de emitere de obligațiuni pentru finanțarea de proiecte (PBI) 236 (1) (220) Mandatul european de microfinanțare Progress 13 (11) (1) Mecanismul de finanțare cu partajarea riscurilor (MFPR) 927 (94) (845) Fondul de garantare pentru IMM-uri 16 (16) (1) 1 561 (375) (1 274 ) Total 2 927 (403) (1 274 )





milioane EUR Legate de mai mult de un CFM Active Datorii Garanții Instrumente de capital: Fondul European pentru Europa de Sud – Est (EFSE) 118 — Fondul pentru extinderea întreprinderilor din cadrul Instrumentului pentru dezvoltarea întreprinderilor și inovare în Balcanii de Vest 10 — Fondul pentru inovarea întreprinderilor (ENIF) din cadrul Instrumentului pentru dezvoltarea întreprinderilor și inovare în Balcanii de Vest 21 — Fondul pentru o creștere ecologică pentru regiunea din vecinătatea estică (SE4F) 52 — Fondul de datorii – Inițiativa de microfinanțare pentru Asia (Microfinance Initiative for Asia Debt Fund) 9 — Fondul MENA pentru microîntreprinderi și IMM-uri (SANAD) 10 — 220 — Instrumente de garantare: Facilitatea de garantare din cadrul Instrumentului pentru dezvoltarea întreprinderilor și inovare în Balcanii de Vest 20 (14) (2) 20 (14) Fonduri de garantare: Fondul de garantare pentru acțiuni externe 2 108 (25) (19 450 ) Fondul european pentru investiții strategice (FEIS) 1 — (202) 2 109 (25) (19 652 ) Total 2 349 (39) (19 652 ) Total general 6 529 (612) (21 385 )

Credite acordate din fonduri împrumutate

UE este împuternicită prin Tratatul UE să efectueze operațiuni de împrumut în scopul de a mobiliza resursele financiare necesare pentru îndeplinirea unor mandate specifice. Comisia, acționând în numele UE, desfășoară în prezent trei programe principale, și anume Asistența macrofinanciară (AMF), Asistența pentru balanța de plăți (BdP) și Mecanismul european de stabilizare financiară (MESF), în cadrul cărora poate să acorde credite, iar capitalul necesar pentru finanțarea creditelor pe care UE le acordă este atras de pe piețele de capital sau de la instituțiile financiare. În 2015, Irlanda a solicitat oficial prelungirea primului termen de rambursare a creditului care i-a fost acordat în cadrul MESF. Tranșa de 5 miliarde EUR a fost împărțită în trei noi tranșe, de 2 miliarde EUR, 1 miliard EUR și 2 miliarde EUR, cu scadența în 2023, 2029 și, respectiv, 2035. În ianuarie 2016, Portugalia a solicitat oficial prelungirea primului termen de rambursare a creditului care i-a fost acordat în cadrul MESF, a cărui scadență era 3 iunie 2016. Tranșa de 4,75 miliarde EUR a fost împărțită în trei noi tranșe, de 1,5 miliarde EUR, 2,25 miliarde EUR și 1 miliard EUR, cu scadența în 2023, 2031 și, respectiv, 2036. La 17 iulie 2015, a fost acordat un credit „punte” Greciei în cadrul MESF, ca un credit temporar prealabil acordului de împrumut semnat între Grecia și Mecanismul european de stabilitate (MES). Prima și singura plată a fost efectuată la 20 iulie 2015, aceasta fiind rambursată integral odată ce acordul MES a fost ratificat de către parlamentele naționale ale statelor membre din zona euro. Rambursarea a fost efectuată la 20 august 2015.

Imagine de ansamblu asupra creditelor acordate din fonduri împrumutate, în valori nominale

miliarde EUR BdP MESF Altele (3) TOTAL Ungaria Letonia România Total Irlanda Portugalia Grecia Total Total Total împrumuturi acordate 6,5 3,1 8,4 (4) 18,0 22,5 26,0 7,2 55,7 5,1 78,8 Plătite la 31.12.2014 5,5 2,9 5,0 13,4 22,5 24,3 — 46,8 2,4 62,6 Plătite în 2015 — — — — 5,0 — 7,2 12,2 1,3 13,5 Total împrumuturi plătite la 31.12.2015 5,5 2,9 5,0 13,4 27,5 24,3 7,2 59,0 3,6 76,0 Credite rambursate la 31.12.2015 (4,0 ) (2,2 ) (1,5 ) (7,7 ) (5,0 ) — (7,2 ) (12,2 ) (0,1 ) (20,0 ) Soldul la 31.12.2015 1,5 0,7 3,5 5,7 22,5 24,3 0 46,8 3,5 56,0

4.5. Datorii

Datorii în valoare de 226 de miliarde EUR în bilanțul consolidat al UE pe 2015

Datoriile constau în esență în patru elemente principale: datoriile cu pensiile și alte beneficii ale angajaților, împrumuturi, obligații de plată și cheltuieli înregistrate în avans. Cea mai mare modificare comparativ cu 2014 este creșterea cheltuielilor înregistrate în avans cu aproape 12,4 miliarde EUR ca urmare a începerii punerii în aplicare a CFM 2014-2020, costurile suportate fiind estimate, deoarece acestea nu au fost încă declarate de statele membre. O altă modificare importantă constă în scăderea cu aproximativ 12,5 miliarde EUR a obligațiilor de plată aferente domeniului coeziunii ca urmare a numărului mai redus de declarații de cheltuieli prezentate de statele membre pentru perioada de programare 20072013. Un alt motiv este nivelul mai redus de depunere a cererilor de decont, cauzat de demararea lentă a CFM 2014-2020 ca urmare a desemnării cu întârziere de către statele membre a autorităților de management și de control.

Valoarea totală a cererilor de decont și a facturilor primite și recunoscute ca obligații de plată

Valoarea mai mare a datoriilor comparativ cu activele nu înseamnă că instituțiile și organismele UE întâmpină dificultăți financiare, ci că anumite datorii vor fi finanțate din bugetele anuale viitoare. Conform regulilor contabilității de angajamente, multe dintre cheltuieli sunt înregistrate în 2015, deși este posibil să fie plătite efectiv în 2016 sau ulterior, și sunt finanțate din bugetele viitoare, iar veniturile aferente vor fi contabilizate în perioadele viitoare. Sumele cele mai importante de evidențiat sunt cele privind activitățile FEGA (plătite în 2016) și beneficiile angajaților (care urmează a fi plătite în următorii 30 de ani și ulterior).

5. PROTECȚIA BUGETULUI UE

Imagine de ansamblu asupra corecțiilor financiare și recuperărilor efectuate în 2015

Un aspect important al execuției bugetului UE este necesitatea de a asigura prevenirea sau detectarea corespunzătoare și corectarea ulterioară a deficiențelor sistemului, care duc la erori, nereguli și fraudă. Curtea de Conturi include în raportul său anual o declarație de asigurare privind legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente conturilor anuale, precum și nivelul semnificativ de eroare aferent plăților. Declarația de asigurare însoțește conturile anuale ale UE atunci când sunt publicate în Jurnalul Oficial.

Măsurile de protecție ale Comisiei atenuează impactul acestor erori prin intermediul a două mecanisme principale:

(1) mecanisme preventive (de exemplu, controalele ex ante, întreruperi și suspendări ale plăților) și

(2) mecanisme corective (în principal corecțiile financiare impuse statelor membre sau convenite cu acestea și, într-o măsură mai mică, recuperările de la beneficiarii plăților UE).

În cadrul gestiunii partajate (cheltuielile aferente politicii agricole și acțiunile structurale), statele membre sunt principalele responsabile, pe parcursul întregului ciclu de viață al cheltuielilor, de legalitatea și regularitatea cheltuielilor efectuate din bugetul UE.

Acțiunile corective, și anume corecții financiare și recuperări, sunt întreprinse ca urmare a supravegherii și a controalelor efectuate atât de Comisie, cât și, în cazul cheltuielilor care fac obiectul gestiunii partajate, de statele membre cu privire la eligibilitatea cheltuielilor finanțate din bugetul UE. Atunci când decide cuantumul unei corecții financiare sau al unei recuperări, Comisia ia în considerare natura și gravitatea încălcării legislației aplicabile și implicațiile financiare pentru bugetul UE, inclusiv în cazul deficiențelor identificate la nivelul sistemelor de gestiune și control. Majoritatea corecțiilor se realizează după efectuarea plății.

Procesul de efectuare a corecțiilor financiare și a recuperărilor:

Sunt prezentate în continuare două etape principale ale procesului de efectuare a recuperărilor și corecțiilor financiare. Ambele etape pot avea loc în același an sau în ani diferiți.

(1) Recuperări și corecții financiare în etapa de confirmare: aceste sume fie au fost acceptate de statul membru respectiv, fie au fost adoptate prin intermediul unei decizii a Comisiei. În 2015, valoarea totală a corecțiilor financiare și a recuperărilor confirmate a fost de 3 499 de milioane EUR (2014: 4 728 milioane EUR). Corecții financiare și recuperări confirmate în 2015 – defalcare pe domenii de politică

(2) Recuperări și corecții financiare în etapa de implementare: aceste sume reprezintă etapa finală a procesului prin care se corectează definitiv o situație constatată referitoare la cheltuieli necuvenite. În cadrele de reglementare sectoriale sunt prevăzute mai multe mecanisme de implementare. În 2015, valoarea totală a corecțiilor financiare și a recuperărilor implementate a fost de 3 853 de milioane EUR (2014: 3 285 de milioane EUR). Implementarea corecțiilor financiare și a recuperărilor poate dura mai mulți ani, în principal ca urmare a deciziilor de plată în tranșe sau a deciziilor de amânare acordate statelor membre în temeiul politicii agricole. În ceea ce privește politica de coeziune, cadrul juridic prevede implementarea la încheierea perioadei de programare sau ulterior acesteia. Corecții financiare și recuperări implementate în 2015 – defalcare pe domenii de politică

Informațiile de mai sus sunt furnizate suplimentar, nefiind prevăzute în standardele de contabilitate, și includ date care nu sunt întotdeauna extrase direct din sistemul contabil. Mai multe detalii privind aceste cifre și mecanismele preventive și corective se găsesc în comunicarea anuală privind protecția bugetului UE, elaborată de Comisie și transmisă autorității care acordă descărcarea de gestiune și Curții de Conturi, disponibilă pe site-ul Europa al Direcției Generale Buget.

6. Gestionarea riscurilor și a incertitudinilor aferente execuției bugetului UE

Riscurile și incertitudinile aferente execuției bugetului UE pot fi împărțite în două categorii principale:

— riscuri și incertitudini generale și previzionate și

— riscuri și incertitudini excepționale.

6.1. Riscuri și incertitudini generale și previzionate

Probleme întâmpinate în cursul exercițiului financiar

Mediul macroeconomic

Mediul macroeconomic din UE are un impact asupra capacității statelor membre ale UE de a-și îndeplini obligațiile de finanțare pe care le au față de instituțiile și organismele UE și, prin urmare, asupra capacității UE de a continua punerea în aplicare a politicilor UE, astfel cum sunt evidențiate în secțiunea 2 de mai sus. Economia europeană continuă să fie susținută de o serie de factori pozitivi, cum ar fi prețul petrolului, cursul de schimb al monedei euro și costurile de finanțare, care au stimulat exporturile și consumul privat. În schimb, investițiile sunt obstrucționate în continuare de incertitudinea economică și politică și, în unele țări, de datoria excesivă. Acum, când intră în cel de al patrulea an de redresare, economia europeană se confruntă cu dificultăți și cu riscuri substanțiale legate de încetinirea creșterii economiilor emergente. Nu s-a înregistrat până acum o creștere economică îndeajuns de puternică încât să reducă semnificativ șomajul, iar dovezile unei revigorări a investițiilor, care sunt esențiale pentru sustenabilitatea redresării, rămân limitate. În plus, ritmul execuției bugetului UE în temeiul CFM 20142020 este destul de lent și problemele înregistrate în continuare în ceea ce privește Grecia și criza refugiaților completează această imagine de ansamblu.

Redresarea economică a zonei euro rămâne moderată, în pofida sprijinului substanțial exercitat de factorii pozitivi descriși mai sus, care acum este probabil să fie într-o anumită măsură mai puternici și mai durabili decât se estimase inițial. În special, în principal ca urmare a ofertei abundente, prețul petrolului a scăzut din nou și în prezent se estimează că va rămâne semnificativ mai scăzut, urmând să crească ulterior. Politica fiscală din zona euro sprijină un pic mai mult creșterea, în mare parte ca urmare a cheltuielilor publice asociate cu fluxul de solicitanți de azil în unele state membre. În plus, datorită combinației dintre relaxarea cantitativă și facilitarea creditării practicate de Banca Centrală Europeană (BCE), costurile de finanțare din zona euro ar trebui să rămână reduse o perioadă mai mare decât se anticipase anterior și vor contribui la rândul lor la reducerea fragmentării financiare și a diferențelor dintre statele membre. În același timp, impulsul dat de acești factori este tot mai mult contrabalansat de o degradare a mediului la nivel mondial, iar unele probleme cauzate de criză (în special nivelurile ridicate ale incertitudinii în materie de politici, ale datoriei și ale șomajului) continuă să îngreuneze creșterea.

PIB-ul real (previzionat), rata inflației și rata șomajului, în %, per media UE (5)

PIB-ul real Inflația Rata șomajului 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 Belgia 1,3 1,3 1,7 0,6 1,4 1,7 8,3 8,0 7,4 Germania 1,7 1,8 1,8 0,1 0,5 1,5 4,8 4,9 5,2 Estonia 0,9 2,1 2,3 0,1 1,0 2,5 6,3 6,3 7,5 Irlanda 6,9 4,5 3,5 0,0 0,6 1,4 9,4 8,5 7,8 Grecia 0,0 (0,7 ) 2,7 (1,1 ) 0,5 0,8 25,1 24,0 22,8 Spania 3,2 2,8 2,5 (0,6 ) 0,1 1,5 22,3 20,4 18,9 Franța 1,1 1,3 1,7 0,1 0,6 1,3 10,5 10,5 10,3 Italia 0,8 1,4 1,3 0,1 0,3 1,8 11,9 11,4 11,3 Cipru 1,4 1,5 2,0 (1,6 ) 0,2 1,3 15,5 14,5 13,2 Letonia 2,7 3,1 3,2 0,2 0,4 2,0 9,9 9,2 8,6 Lituania 1,6 2,9 3,4 (0,7 ) (0,1 ) 2,1 9,0 8,0 7,2 Luxemburg 4,7 3,8 4,4 0,1 0,4 2,4 6,1 6,0 6,0 Malta 4,9 3,9 3,4 1,2 1,7 2,1 5,4 5,4 5,4 Țările de Jos 2,0 2,1 2,3 0,2 0,9 1,5 6,9 6,6 6,4 Austria 0,7 1,7 1,6 0,8 0,9 1,8 6,0 6,2 6,4 Portugalia 1,5 1,6 1,8 0,5 0,7 1,1 12,6 11,7 10,8 Slovenia 2,5 1,8 2,3 (0,8 ) (0,3 ) 1,1 9,1 8,8 8,4 Slovacia 3,5 3,2 3,4 (0,3 ) 0,3 1,7 11,5 10,3 9,3 Finlanda 0,0 0,5 0,9 (0,2 ) 0,1 1,5 9,5 9,4 9,3 Zona euro 1,6 1,7 1,9 0,0 0,5 1,5 11,0 10,5 10,2 Bulgaria 2,2 1,5 2,0 (1,1 ) (0,1 ) 0,9 10,1 9,4 8,8 Republica Cehă 4,5 2,3 2,7 0,3 0,4 1,4 5,1 4,8 4,7 Danemarca 1,2 1,7 1,9 0,2 0,9 1,7 6,0 5,8 5,6 Croația 1,8 2,1 2,1 (0,3 ) 0,3 1,6 16,2 15,1 13,8 Ungaria 2,7 2,1 2,5 0,1 1,7 2,5 6,7 6,0 5,2 Polonia 3,5 3,5 3,5 (0,7 ) 0,6 1,7 7,5 7,0 6,5 România 3,6 4,2 3,7 (0,4 ) (0,2 ) 2,5 6,7 6,6 6,5 Suedia 3,6 3,2 2,9 0,7 1,1 1,4 7,4 6,9 6,7 Regatul Unit 2,3 2,1 2,1 0,0 0,8 1,6 5,2 5,0 4,9 UE 1,9 1,9 2,0 0,0 0,5 1,6 9,5 9,0 8,7

Se preconizează o creștere ușoară a PIB-ului în zona euro, de la 1,6 % în 2015 la 1,7 % în 2016. Odată ce activitatea economică la nivel mondial începe să se redreseze, efectele pozitive ar trebui să apară apoi în 2016 și 2017. De asemenea, unele dintre reformele structurale puse în aplicare în statele membre ar trebui să aibă în continuare un impact pozitiv asupra creșterii. Pe măsură ce problemele cauzate de criză încep să dispară, consumul și investițiile ar trebui să înregistreze o evoluție pozitivă. Deși nivelurile datoriei rămân ridicate în anumite sectoare ale economiei, condițiile de finanțare facile ar trebui să limiteze presiunile acute de reducere a efectului de levier. În ansamblu, se preconizează că PIB-ul din zona euro va crește în continuare, până la 1,9 % în 2017. În 2016, statele membre ar trebui să își continue redresarea, inclusiv Grecia, unde se prevede că, în cursul anului, creșterea economică se va relua din nou. Planul de investiții pentru Europa a fost instituit pentru a depăși actualul decalaj în materie de investiții din UE prin mobilizarea finanțării private pentru investiții strategice în domenii-cheie și acesta ar trebui, de asemenea, să înceapă să aibă un impact pozitiv asupra investițiilor publice și private. În 2017, activitatea economică ar trebui să crească în toate statele membre.

În 2015, se preconizează că deficitul public din zona euro va fi scăzut până la nivelul de 2,2 % din PIB și că va scădea în continuare, ajungând la 1,9 % în 2016 și, respectiv, la 1,6 % în 2017. Anul viitor, în ipoteza în care politicile în vigoare vor rămâne neschimbate, se estimează că soldul structural va continua să fie, în linii mari, stabil în zona euro și în UE. Se prevede că ponderea datoriei în PIB în zona euro va scădea de la valoarea cea mai mare de până acum, de 94,5 % în 2014, la 91,3 % în 2017.

Condițiile de pe piața forței de muncă continuă să se îmbunătățească, redresarea economică moderată înregistrată ducând la o creștere modestă a ratei de ocupare a forței de muncă. Per ansamblu, se preconizează că ocuparea forței de muncă va fi crescut cu 1,1 % în zona euro în 2015 și că va crește în aproape același ritm anul acesta și anul viitor, pe fondul consolidării activității economice, al îmbunătățirii încrederii mediului de afaceri și al unei acumulări mai mari de capital.

Perspectivele economice ale zonei euro rămân extrem de incerte, iar riscurile globale indică în mod clar o evoluție negativă. Riscurile la adresa perspectivelor de creștere a economiei mondiale și a piețelor financiare mondiale au crescut în mod clar, în special din cauza încetinirii creșterii economice din China și de pe alte piețe emergente, care ar putea avea efecte de propagare mai puternice decât se preconizase sau care ar putea deveni mai grave decât se estimase. La incertitudinea cu privire la ajustarea în China se adaugă continuarea normalizării politicii monetare în SUA, care ar putea avea un impact mai negativ asupra economiilor de piață emergente vulnerabile, în special asupra acelora cu niveluri ridicate ale datoriei exprimate în valută, și ar putea, de asemenea, afecta stabilitatea piețelor financiare. Materializarea oricăruia dintre aceste riscuri de evoluție negativă ar conduce la efecte de propagare negative în statele membre, prin diverse canale de transmisie. Recent, au crescut și în Europa riscurile interne. O eventuală revenire neașteptată a crizei în Grecia ar putea avea un efect mai mare asupra deciziilor în materie de investiții și, astfel, asupra creșterii economice. În plus, dacă provocările politice majore nu ar fi soluționate cu succes la nivelul UE (de exemplu, gestionarea fluxurilor de migrație), s-ar putea declanșa evoluții care vor obstrucționa creșterea economică.

Fondurile de garantare pentru garanțiile acordate

UE a oferit Grupului BEI garanții pentru creditele acordate în afara UE și pentru operațiunile FEIS cu datorii și de capital. La 31 decembrie 2015, în notele la situațiile financiare (a se vedea nota 5.2.1) se indică faptul că UE are datorii contingente pentru ambele garanții în valoare de 19,7 miliarde EUR. Pentru a reduce riscul pe care cererile BEI de executare a garanțiilor l-ar putea avea asupra bugetului UE, Comisia a creat fonduri de garantare separate, și anume Fondul de garantare pentru acțiuni externe și Fondul de garantare al FEIS.

Fondul de garantare pentru acțiuni externe este provizionat din bugetul UE astfel încât să acopere 9 % din creditele garantate restante la sfârșit de an. La 31 decembrie 2015, valoarea totală a activelor, de 2,1 miliarde EUR, acoperă o expunere maximă a UE de 19,45 miliarde EUR. Din 2016, Fondul de garantare al FEIS va atinge treptat, până în anul 2022, nivelul de peste 8 miliarde EUR, provizionând, prin urmare, 50 % din expunerea maximă a garanției UE, de 16 miliarde EUR.

Operațiuni de împrumut și de credit

UE este împuternicită prin Tratatul UE să efectueze operațiuni de împrumut în scopul de a mobiliza resursele financiare necesare pentru îndeplinirea unor mandate specifice. Comisia, acționând în numele UE, desfășoară în prezent trei programe principale, și anume Asistența macrofinanciară (AMF), Asistența pentru balanța de plăți (BdP) și Mecanismul european de stabilizare financiară (MESF), în cadrul cărora poate să acorde credite, iar capitalul necesar pentru finanțarea creditelor pe care UE le acordă este atras de pe piețele de capital sau de la instituțiile financiare. Activitățile de împrumut și de creditare ale UE sunt operațiuni extrabugetare. În general, fondurile atrase sunt împrumutate țării beneficiare în regim de reciprocitate („back-to-back”), și anume în aceleași condiții privind cupoanele, scadențele și sumele. Chiar dacă se aplică regimul „back-to-back”, serviciul datoriei aferente instrumentelor de finanțare este o obligație legală a UE, care va garanta că toate plățile sunt efectuate integral și la timp.

Pentru a atenua riscul de a nu fi în măsură să ramburseze împrumuturile, Comisia a instituit proceduri prin care să asigure rambursarea împrumuturilor chiar și în cazul neîndeplinirii obligației de restituire a unui credit pe care l-a acordat. Pentru fiecare program destinat unei țări, deciziile PE, ale Consiliului și ale Comisiei stabilesc suma totală acordată, numărul (maxim) al tranșelor de plată și scadența (medie) maximă a pachetului de credit. Ulterior, Comisia și țara beneficiară convin asupra parametrilor creditului/finanțării, inclusiv asupra tranșelor și a plății acestora. În plus, în afară de prima tranșă din credit, toate celelalte tranșe depind de respectarea unor condiții stricte, cu termeni și condiții convenite similare celor aplicabile sprijinului acordat de Fondul Monetar Internațional (FMI) în contextul unei asistențe financiare comune UE/FMI, care este un alt factor ce influențează calendarul finanțării. Așadar, calendarul și scadențele emisiunilor depind de activitățile de creditare conexe ale UE. Finanțarea este denominată exclusiv în euro, iar scadența variază de la 3 la 30 de ani.

Tabelul următor oferă o imagine de ansamblu a calendarului rambursărilor planificate exprimate în valoare nominală pentru sumele nerambursate aferente creditelor acordate în cadrul MESF și BdP la data semnării acestor conturi:

miliarde EUR BdP MESF TOTAL Ungaria Letonia România Total Irlanda Portugalia Total 2017 1,15 1,15 1,15 2018 1,35 1,35 3,9 0,6 4,5 5,85 2019 0,5 1,0 1,5 1,5 2021 3,0 6,75 9,75 9,75 2022 2,7 2,7 2,7 2023 2,0 1,5 3,5 3,5 2024 0,8 1,8 2,6 2,6 2025 0,2 0,2 0,2 2026 2,0 2,0 4,0 4,0 2027 1,0 2,0 3,0 3,0 2028 2,3 2,3 2,3 2029 1,0 0,4 1,4 1,4 2031 2,25 2,25 2,25 2032 3,0 3,0 3,0 2035 2,0 2,0 2,0 2036 1,0 1,0 1,0 2038 1,8 1,8 1,8 2042 1,5 1,5 3,0 3,0 Total 0 0,7 3,5 4,2 22,5 24,3 46,8 51,0

Împrumuturile UE sunt obligații directe și necondiționate ale UE, fiind garantate de toate cele 28 de state membre. Împrumuturile contractate pentru finanțarea creditelor acordate unor țări din afara UE sunt acoperite de Fondul de garantare pentru acțiuni externe. În cazul în care un stat membru beneficiar nu își respectă obligațiile de plată, serviciul datoriei va fi dedus din soldul de trezorerie disponibil al Comisiei, dacă este posibil. În cazul în care acest lucru nu este posibil, Comisia ar urma să obțină fondurile necesare de la statele membre. Statele membre ale UE sunt obligate din punct de vedere juridic, în conformitate cu legislația privind resursele proprii ale Uniunii Europene (articolul 12 din Regulamentul 1150/2000 al Consiliului), să pună la dispoziție fonduri suficiente pentru a acoperi obligațiile UE. Prin urmare, investitorii sunt expuși doar riscului de credit al UE, nu celui al beneficiarului creditelor finanțate. Creditarea în regim „back-to-back” garantează că bugetul UE nu își asumă niciun risc de rată a dobânzii și niciun risc de schimb valutar.

Mecanismele de stabilitate financiară interguvernamentale, Fondul european de stabilitate financiară (FESF) și Mecanismul european de stabilitate (MES), nu intră în cadrul Tratatului UE și, prin urmare, nu sunt incluse în conturile anuale consolidate ale UE.

6.2. Riscuri și incertitudini excepționale

În fiecare an, UE este expusă unor riscuri și incertitudini excepționale, iar instituțiile și organismele UE șiau stabilit obiectivul de a găsi soluții rapide la problemele întâmpinate în cursul anului. În exercițiul financiar 2015, criza refugiaților, dificultățile cu care s-au confruntat agricultorii europeni, precum și situația în ceea ce privește neplata cererilor de decont și a facturilor primite la încheierea exercițiului au fost cele mai semnificative riscuri și incertitudini care au trebuit abordate.

Gestionarea crizei refugiaților

În ultimele șase luni, Comisia Europeană a depus eforturi în vederea unui răspuns rapid și coordonat la nivel european la riscurile și incertitudinile legate de criza refugiaților, prezentând o serie de propuneri menite să le ofere statelor membre instrumentele necesare pentru a gestiona mai bine numărul mare de sosiri. De la triplarea prezenței pe mare, la un nou sistem de solidaritate în situații de urgență în vederea transferului solicitanților de azil din țările cele mai afectate, la o mobilizare fără precedent din bugetul UE a unei sume de peste 10 miliarde EUR pentru a soluționa criza refugiaților și a sprijini țările cele mai afectate, la asigurarea unui nou cadru de coordonare și cooperare pentru țările din Balcanii de Vest, la demararea unui nou parteneriat cu Turcia și până la o propunere ambițioasă privind Poliția de frontieră și garda de coastă la nivel european, Uniunea Europeană consolidează politica Europei privind azilul și migrația pentru a face față noilor provocări cu care se confruntă. În ciuda acestor măsuri, incertitudinea în jurul fluxului mare de solicitanți de azil și impactului economic al acestuia rămâne ridicată.

Ca un prim pas întreprins imediat, Comisia a consolidat finanțarea pentru anii 2015 și 2016 a Frontex, Europol și EASO (170 de milioane EUR) și a majorat contribuțiile financiare la Fondul pentru azil, migrație și integrare (FAMI) și la Fondul pentru securitate internă (FSI) de la valoarea inițială de 2 miliarde EUR la 3,7 miliarde EUR. Sprijinul financiar imediat pentru activitățile legate de criza refugiaților din afara UE a condus la o creștere a ajutorului umanitar (2,2 miliarde EUR), la crearea unui fond fiduciar al UE pentru Siria (500 de milioane EUR), la crearea unui Fond fiduciar de urgență al UE pentru Africa (1,8 miliarde EUR), la crearea Instrumentului pentru refugiații din Turcia (1 miliard EUR) și la alte măsuri legate de securitate și de controlul la frontieră (300 de milioane EUR), de combaterea terorismului (100 de milioane EUR) și de returnarea persoanelor strămutate și a refugiaților (280 de milioane EUR).

Pachetul de sprijin pentru agricultorii europeni

Mediul general în materie de politică și de piață din cursul exercițiului financiar 2015 a condus la dificultăți pentru agricultorii europeni în ceea ce privește situația fluxurilor de numerar, care s-au corelat cu instabilitatea tot mai accentuată a piețelor. Aceste dificultăți au creat riscuri nu numai pentru agricultorii europeni, ci și pentru instituțiile UE în ceea ce privește implementarea cu succes a politicii agricole comune. Comisia a reacționat la această situație prin mobilizarea a 420 de milioane EUR de ajutoare substanțiale prin care să soluționeze problemele din anii următori din sectoarele produselor lactate și cărnii de porc. În plus, au fost instituite și alte măsuri, precum introducerea unor noi scheme de ajutoare pentru depozitarea privată a produselor lactate și cărnii de porc și a posibilității de a devansa plățile directe pentru agricultori. Ca urmare a măsurilor luate în 2015, pachetul global total (bugetele viitoare) pentru agricultorii europeni este de aproximativ 500 de milioane EUR. Acest răspuns imediat al Comisiei demonstrează faptul că aceasta își ia foarte în serios responsabilitatea pe care o are față de agricultori și că este pregătită să îi sprijine cu fonduri adecvate.

Cereri de decont și facturi care trebuie plătite

Problemele din 2015 legate de cererile de decont și facturile care trebuiau plătite au fost următoarele:

— ritmul neașteptat de depunere a cererilor de decont și a facturilor, care nu a fost conform previziunilor, instituțiile UE fiind nevoite să se adapteze nevoilor de plată și

— lipsa creditelor de plată la încheierea exercițiului pentru plata cererilor de decont și a facturilor primite, care au trebuit finanțate prin bugete rectificative.

După mai mulți ani de presiune persistentă asupra creditelor de plată, în exercițiul financiar 2015 s-a înregistrat o îmbunătățire semnificativă în ceea ce privește plățile. Valoarea cererilor de decont și a facturilor care trebuiau plătite la încheierea exercițiului a scăzut de la 25,8 miliarde EUR în 2014 la 15,2 miliarde EUR la sfârșitul anului 2015. Cea mai mare parte a acestei scăderi se datorează perioadelor anterioare de programare a politicii de coeziune, valoarea cererilor de decont și a facturilor care trebuiau plătite pentru programele din perioada 2014-2020 fiind neglijabilă la sfârșitul anilor 2014 și 2015.

În cadrul Comisiei, în fiecare săptămână (uneori zilnic), se previzionează fluxul de numerar pe termen scurt pentru a se asigura că obligațiile de plată imediate ale UE pot fi onorate, cu respectarea limitelor creditelor de plată disponibile în buget. Această previziune pe termen scurt constituie baza utilizată pentru a estima valoarea resurselor proprii care vor fi solicitate lunar statelor membre. În prima zi lucrătoare a fiecărei luni, statele membre trebuie să crediteze în conturile de resurse proprii ale Comisiei a douăsprezecea parte din suma totală a resurselor bazate pe TVA și pe VNB înscrisă în bugetul Uniunii. În funcție de situația trezoreriei Comisiei, în primul trimestru al anului statele membre pot fi invitate să anticipeze cu una sau cu două luni resursele bazate pe TVA și VNB. Avansurile respective trebuie deduse din cererile de fonduri din lunile ulterioare, în funcție de previziunile privind necesarul de numerar.

Pe termen mediu și lung, Comisia monitorizează îndeaproape cerințele de plată ale UE ca parte a activităților sale obișnuite. De exemplu, acest lucru este necesar pentru elaborarea propunerilor Comisiei privind CFM, ca parte a demersului de pregătire a bugetului anual și a bugetelor rectificative. În etapa de negociere a CFM, modelele utilizate și ipotezele de la care se pleacă sunt monitorizate periodic și actualizate atunci când este necesar. Rezultatele modelelor sunt folosite în negocierile bugetare de stabilire a plafonului de plăți al CFM.

Eveniment care a avut loc după data bilanțului – referendumul din Regatul Unit

La 23 iunie 2016, cetățenii Regatului Unit au votat să se retragă din Uniunea Europeană. Pentru a pune în aplicare această decizie a poporului britanic, trebuie invocat articolul 50 din Tratatul privind Uniunea Europeană. Acest articol stabilește procedura care trebuie urmată în cazul în care un stat membru decide să se retragă din Uniunea Europeană, iar negocierile privind retragerea Regatului Unit pot începe numai odată ce este activat acest articol. Apoi, în baza orientărilor Consiliului European, Uniunea negociază și încheie cu Regatul Unit un acord care stabilește condițiile de retragere, ținând seama de cadrul viitoarelor sale relații cu Uniunea. La data semnării acestor conturi, nu fusese încă efectuată notificarea oficială a declanșării articolului 50.

NOTĂ DE ÎNSOȚIRE A CONTURILOR CONSOLIDATE

Conturile anuale consolidate ale Uniunii Europene pentru exercițiul 2015 au fost pregătite pe baza informațiilor prezentate de instituții și organisme în conformitate cu articolul 148 alineatul (2) din Regulamentul financiar, care se aplică bugetului general al Uniunii Europene. Declar, prin prezenta, că au fost pregătite în conformitate cu Titlul IX din Regulamentul financiar și cu principiile, normele și metodele contabile stabilite în notele la situațiile financiare.

Am obținut de la contabilii acestor instituții și organisme, care au atestat corectitudinea acestora, toate informațiile necesare pentru întocmirea situațiilor financiare anuale care prezintă activele și datoriile Uniunii Europene și execuția bugetară.

Prin prezenta certific că, pe baza acestor informații și pe baza verificărilor pe care le-am considerat necesare pentru a valida conturile Comisiei Europene, am asigurarea rezonabilă că aceste conturi prezintă în mod corect, în toate aspectele materiale, poziția financiară, rezultatele operațiunilor și fluxurile de numerar ale Uniunii Europene.

[semnat] Manfred KRAFF Contabilul Comisiei 8 iulie 2016

SITUAȚII FINANCIARE CONSOLIDATE ȘI NOTE EXPLICATIVE (1)

CUPRINS

BILANȚ 27

SITUAȚIA PERFORMANȚEI FINANCIARE 28

SITUAȚIA FLUXURILOR DE NUMERAR 29

SITUAȚIA MODIFICĂRILOR ACTIVELOR NETE 30

NOTE LA SITUAȚIILE FINANCIARE 31

1. POLITICI CONTABILE SEMNIFICATIVE 31

2. NOTE LA BILANȚUL CONTABIL 42

3. NOTE LA SITUAȚIA PERFORMANȚEI FINANCIARE 69

4. NOTE LA SITUAȚIA FLUXURILOR DE NUMERAR 78

5. ACTIVE ȘI DATORII CONTINGENTE ȘI ALTE INFORMAȚII SEMNIFICATIVE 78

6. MANAGEMENTUL RISCURILOR FINANCIARE 83

7. INFORMAȚII PRIVIND PĂRȚILE AFILIATE 95

8. EVENIMENTE DUPĂ DATA BILANȚULUI 97

9. PERIMETRUL DE CONSOLIDARE 98

RAPOARTE AGREGATE PRIVIND EXECUȚIA BUGETULUI ȘI NOTE EXPLICATIVE 100

BILANȚ

milioane EUR Notă 31.12.2015 31.12.2014 ACTIVE IMOBILIZATE Imobilizări necorporale 2.1 337 282 Imobilizări corporale 2.2 8 700 7 937 Investiții contabilizate prin metoda punerii în echivalență 2.3 497 409 Active financiare 2.4 56 965 56 438 Prefinanțare 2.5 29 879 18 358 Creanțe din tranzacții cu contrapartidă directă și sume de recuperat din tranzacții fără contrapartidă directă 2.6 870 1 198 97 248 84 623 ACTIVE CIRCULANTE Active financiare 2.4 9 907 11 811 Prefinanțare 2.5 15 277 34 237 Creanțe din tranzacții cu contrapartidă directă și sume de recuperat din tranzacții fără contrapartidă directă 2.6 9 454 14 380 Stocuri 2.7 138 128 Numerar și echivalente de numerar 2.8 21 671 17 545 56 448 78 101 TOTAL ACTIVE 153 696 162 724 DATORII NECURENTE Pensii și alte beneficii ale angajaților 2.9 (63 814 ) (58 616 ) Provizioane 2.10 (1 716 ) (1 537 ) Datorii financiare 2.11 (51 764 ) (51 851 ) (117 293 ) (112 005 ) DATORII CURENTE Provizioane 2.10 (314) (745) Datorii financiare 2.11 (7 939 ) (8 828 ) Obligații de plată 2.12 (32 191 ) (43 180 ) Cheltuieli înregistrate în avans și venituri reportate 2.13 (68 402 ) (55 973 ) (108 846 ) (108 726 ) TOTAL DATORII (226 139 ) (220 730 ) ACTIVE NETE (72 442 ) (58 006 ) Rezerve 2.14 4 682 4 435 Sume care urmează a fi solicitate de la statele membre (2) 2.15 (77 124 ) (62 441 ) ACTIVE NETE (72 442 ) (58 006 )

SITUAȚIA PERFORMANȚEI FINANCIARE

milioane EUR Notă 2015 2014 VENITURI Venituri din tranzacțiile fără contrapartidă directă Resurse bazate pe VNB 3.1 95 355 104 688 Resurse proprii tradiționale 3.2 18 649 17 137 Resurse bazate pe TVA 3.3 18 328 17 462 Amenzi 3.4 531 2 297 Recuperarea cheltuielilor 3.5 1 547 3 418 Altele 3.6 5 067 5 623 Subtotal 139 478 150 625 Venituri din tranzacțiile cu contrapartidă directă Venituri financiare 3.7 1 846 2 298 Altele 3.8 1 562 1 066 Subtotal 3 408 3 364 Total venituri 142 886 153 989 CHELTUIELI (6) Executate de statele membre 3.9 Fondul European de Garantare Agricolă (45 032 ) (44 465 ) Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și alte instrumente de dezvoltare rurală (16 376 ) (14 046 ) Fondul european de dezvoltare regională și Fondul de coeziune (38 745 ) (43 345 ) Fondul social european (9 849 ) (12 651 ) Altele (2 380 ) (2 307 ) Executate de Comisie, agențiile executive și fondurile fiduciare 3.10 (15 626 ) (15 311 ) Executate de alte agenții și organisme ale UE 3.11 (1 209 ) (1 025 ) Executate de țări terțe și organizații internaționale 3.11 (3 031 ) (2 770 ) Executate de alte entități 3.11 (2 107 ) (1 799 ) Costuri cu personalul și pensiile 3.12 (10 273 ) (9 662 ) Modificări ale ipotezelor actuariale privind beneficiile angajaților 3.13 (2 040 ) (9 170 ) Costuri de finanțare 3.14 (1 986 ) (2 926 ) Cota de deficit net a întreprinderilor comune și a entităților asociate 3.15 (641) (640) Alte cheltuieli 3.16 (6 623 ) (5 152 ) Total cheltuieli (155 919 ) (165 269 ) REZULTATUL ECONOMIC AL EXERCIȚIULUI (13 033 ) (11 280 )

SITUAȚIA FLUXURILOR DE NUMERAR

milioane EUR Notă 2015 2014 Rezultatul economic al exercițiului (13 033 ) (11 280 ) Activități de exploatare 4.2 Amortizare 74 61 Depreciere 489 408 (Creșterea)/scăderea creditelor 1 591 (1 298 ) (Creșterea)/scăderea prefinanțării 7 439 6 844 (Creșterea)/scăderea creanțelor din operațiuni cu contrapartidă directă și a sumelor recuperabile din operațiuni fără contrapartidă directă 5 253 (1 898 ) (Creșterea)/scăderea stocurilor (10) — Creșterea/(scăderea) datoriei privind pensiile și beneficiile angajaților 5 198 11 798 Creșterea/(scăderea) provizioanelor (253) 414 Creșterea/(scăderea) datoriilor financiare (977) 1 146 Creșterea/(scăderea) obligațiilor de plată (10 989 ) 6 967 Creșterea/(scăderea) cheltuielilor înregistrate în avans și a veniturilor reportate 12 429 (309) Excedentul bugetar din exercițiul precedent preluat ca venit nemonetar (1 435 ) (1 005 ) Alte variații nemonetare 32 130 Activități de investiție 4.3 (Creșterea)/scăderea imobilizărilor necorporale și corporale (1 381 ) (2 347 ) (Creșterea)/scăderea investițiilor contabilizate prin metoda punerii în echivalență (87) (60) (Creșterea)/scăderea activelor financiare disponibile pentru vânzare (213) (1 536 ) FLUXURI NETE DE NUMERAR 4 126 8 035 Creșterea/(scăderea) netă a numerarului și a echivalentelor de numerar 4 126 8 035 Numerar și echivalente de numerar la începutul exercițiului 2.8 17 545 9 510 Numerar și echivalente de numerar la încheierea exercițiului 2.8 21 671 17 545

SITUAȚIA MODIFICĂRILOR ACTIVELOR NETE

milioane EUR Rezerve (A) Sume care urmează a fi solicitate de la statele membre (B) Active nete=(A)+(B) Rezerva de valoare justă Alte rezerve Excedent/(deficit) cumulat Rezultatul economic al exercițiului SOLD LA 31.12.2013 99 3 974 (45 560 ) (4 365 ) (45 852 ) Variația rezervei Fondului de garantare — 247 (247) — — Modificări ale valorii juste 139 — — — 139 Altele — (24) 16 — (8) Alocarea rezultatului economic al exercițiului 2013 — (0) (4 365 ) 4 365 — Rezultatul bugetar pe 2013 creditat statelor membre — — (1 005 ) — (1 005 ) Rezultatul economic al exercițiului — — — (11 280 ) (11 280 ) SOLD LA 31.12.2014 238 4 197 (51 161 ) (11 280 ) (58 006 ) Variația rezervei Fondului de garantare — 189 (189) — — Modificări ale valorii juste 54 — — — 54 Altele — 2 (24) — (22) Alocarea rezultatului economic al exercițiului 2014 — 3 (11 283 ) 11 280 — Rezultatul bugetar pe 2014 creditat statelor membre — — (1 435 ) — (1 435 ) Rezultatul economic al exercițiului — — — (13 033 ) (13 033 ) SOLD LA 31.12.2015 292 4 390 (64 091 ) (13 033 ) (72 442 )

NOTE LA SITUAȚIILE FINANCIARE

1. POLITICI CONTABILE SEMNIFICATIVE

1.1. TEMEIUL JURIDIC ȘI NORMELE CONTABILE

Conturile UE sunt ținute în conformitate cu Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO L 298, 26.10.2012, p. 1), denumit în continuare „Regulamentul financiar”, precum și cu Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 (JO L 362, 31.12.2012, p. 1) de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului financiar.

În conformitate cu articolul 143 din Regulamentul financiar, UE își pregătește situațiile financiare conform normelor contabilității de angajamente, care se întemeiază pe Standardele internaționale de contabilitate pentru sectorul public (IPSAS). Aceste norme contabile, adoptate de contabilul Comisiei, trebuie aplicate de către toate instituțiile și organismele UE care intră în perimetrul consolidării, pentru a se stabili un set uniform de norme contabile, de evaluare și de prezentare a conturilor, în vederea armonizării procesului de întocmire a situațiilor financiare și în vederea consolidării. Contabilitatea se ține în euro, pe baza anului calendaristic.

1.2. PRINCIPII CONTABILE

Situațiile financiare au ca obiectiv furnizarea de informații cu privire la poziția financiară, performanța și fluxurile de numerar ale unei entități care sunt utile unei game largi de utilizatori. Pentru UE, ca entitate din sectorul public, obiectivele urmărite vizează mai precis furnizarea de informații utile pentru procesul decizional și demonstrarea responsabilității entității pentru resursele care îi sunt încredințate. Prezentul document a fost elaborat ținându-se cont de aceste obiective.

Considerentele generale (sau principiile contabile) care trebuie urmate atunci când se întocmesc situațiile financiare sunt stabilite în norma contabilă nr. 1 a UE, „Situații financiare”, și sunt aceleași cu cele descrise în IPSAS 1, și anume: prezentare fidelă, contabilitate pe bază de angajamente, continuitatea activităților, coerența prezentării, agregare, compensare și informații comparative. Potrivit articolului 144 din Regulamentul financiar, raportarea financiară trebuie să fie, din punctul de vedere al caracteristicilor calitative, relevantă, fiabilă, comparabilă și inteligibilă.

Pregătirea situațiilor financiare în conformitate cu normele și principiile menționate mai sus necesită din partea conducerii efectuarea de estimări care afectează sumele raportate corespunzătoare anumitor elemente din bilanț și din situația performanței financiare, precum și furnizarea de informații legate de instrumentele financiare și de activele și pasivele contingente.

1.3. CONSOLIDARE

Perimetrul de consolidare

În situațiile financiare consolidate ale UE sunt incluse toate entitățile controlate importante [și anume instituțiile UE (inclusiv Comisia) și agențiile UE], entitățile asociate și întreprinderile comune. Lista completă a entităților consolidate se găsește în nota 9 la situațiile financiare ale UE. Aceasta cuprinde în prezent 52 de entități controlate, 7 întreprinderi comune și 1 entitate asociată. În comparație cu 2014, perimetrul de consolidare a rămas neschimbat, cu excepția faptului că a fost inclusă o nouă întreprindere comună și a fost eliminată o întreprindere comună – a se vedea nota 2.3.

Entități controlate

Decizia de a include o entitate în domeniul de aplicare al consolidării are la bază conceptul de control. Entitățile controlate sunt toate entitățile în cazul cărora UE are, în mod direct sau indirect, competența de a conduce politicile financiare și operaționale, pentru a putea beneficia de activitățile acestor entități. Această competență trebuie să poată fi exercitată imediat. Entitățile controlate sunt consolidate integral. Consolidarea începe la data primului control și se încheie atunci când nu mai au loc astfel de controale.

Indicatorii de control cei mai obișnuiți în cadrul UE sunt: instituirea entității prin tratatele fondatoare sau legislația secundară, finanțarea entității de la bugetul general, existența unor drepturi de vot în cadrul organismelor de conducere, auditul efectuat de Curte și descărcarea de gestiune acordată de către Parlamentul European. Se efectuează o evaluare individuală în cazul fiecărei entități pentru a se decide dacă unul sau toate criteriile prezentate mai sus sunt suficiente pentru declanșarea unui control.

În cadrul acestei abordări, instituțiile (cu excepția Băncii Centrale Europene – BCE) și agențiile UE (cu excepția agențiilor din cadrul fostului pilon al II-lea) sunt considerate ca fiind sub controlul exclusiv al UE și sunt, prin urmare, incluse în perimetrul de consolidare. Mai mult, Comunitatea Europeană a Cărbunelui și Oțelului (CECO), aflată în lichidare, este, de asemenea, considerată o entitate controlată.

Toate tranzacțiile și soldurile semnificative reciproce între entitățile controlate ale UE sunt eliminate, în timp ce câștigurile și pierderile nerealizate în cazul acestor tranzacții reciproce nu sunt semnificative și, prin urmare, nu au fost eliminate.

Întreprinderi comune

O întreprindere comună este un aranjament contractual prin care UE și una sau mai multe părți („participanții”) întreprind o activitate economică supusă controlului în comun. Controlul în comun reprezintă împărțirea, în temeiul unui acord contractual, în mod direct sau indirect, a controlului asupra unei activități care reprezintă un potențial de serviciu. Participațiile la întreprinderile comune sunt contabilizate prin metoda punerii în echivalență (a se vedea nota 1.5.4 mai jos).

Entități asociate

Entitățile asociate sunt entități asupra cărora UE exercită, în mod direct sau indirect, o influență semnificativă, dar pe care nu le controlează. Se consideră că există o influență semnificativă în cazul în care UE deține, în mod direct sau indirect, cel puțin 20 % din drepturile de vot. Participațiile la entitățile asociate sunt contabilizate prin metoda punerii în echivalență (a se vedea nota 1.5.4 mai jos).

Entități neconsolidate ale căror fonduri sunt gestionate de către Comisie

Fondurile aferente Sistemului comun de asigurări de sănătate pentru personalul UE, Fondul european de dezvoltare și Fondul de garantare al participanților sunt gestionate de către Comisie în numele acestora. Totuși, întrucât aceste entități nu sunt controlate de UE, nu sunt consolidate în situațiile financiare ale acesteia.

1.4. BAZA DE ÎNTOCMIRE

1.4.1. Monedă și baza conversiei

Moneda funcțională și de raportare

Situațiile financiare sunt prezentate în milioane de euro, euro fiind moneda funcțională și de raportare a UE.

Tranzacții și solduri

Tranzacțiile valutare sunt convertite în euro utilizându-se cursurile de schimb în vigoare la data efectuării tranzacțiilor. Câștigurile și pierderile din diferențe de schimb valutar ca urmare a decontării tranzacțiilor în valută și a reconversiei la cursurile de schimb de la încheierea exercițiului a elementelor monetare de activ și pasiv denominate în valută sunt înregistrate în situația performanței financiare.

În cazul imobilizărilor corporale și necorporale se aplică metode de conversie diferite, astfel încât acestea își păstrează valoarea în euro la cursul în vigoare la data când au fost cumpărate.

Soldurile de la încheierea exercițiului ale elementelor monetare de active și pasive denominate în valută sunt convertite în euro pe baza cursurilor de schimb în vigoare la 31 decembrie:

Cursurile de schimb ale euro

Moneda 31.12.2015 31.12.2014 BGN 1,9558 1,9558 CZK 27,0230 27,7350 DKK 7,4626 7,4453 GBP 0,7340 0,7789 HRK 7,6380 7,6580 HUF 315,9800 315,5400 PLN 4,2639 4,2732 RON 4,5240 4,4828 SEK 9,1895 9,3930 CHF 1,0835 1,2024 JPY 131,0700 145,2300 USD 1,0887 1,2141

Modificările valorii juste a instrumentelor financiare monetare denominate în valută și clasificate ca disponibile pentru vânzare care țin de o diferență de conversie se înregistrează în situația performanței financiare. Diferențele de conversie ale activelor și pasivelor financiare nemonetare înregistrate la valoarea justă prin profit sau pierdere sunt incluse în situația performanței financiare. Diferențele de conversie ale instrumentelor financiare nemonetare clasificate ca disponibile pentru vânzare sunt incluse în rezerva de valoare justă.

1.4.2. Utilizarea estimărilor

În conformitate cu IPSAS și cu principiile contabile general acceptate, situațiile financiare includ inevitabil sume bazate pe estimări și pe ipoteze ale conducerii formulate conform celor mai fiabile informații disponibile. Estimările semnificative includ următoarele elemente, fără a se limita la acestea: sumele datorate pentru beneficiile angajaților, provizioanele, riscul financiar privind stocurile și creanțele, veniturile și cheltuielile înregistrate în avans, activele și datoriile contingente, gradul de depreciere a imobilizărilor necorporale și corporale, precum și sumele prezentate în notele referitoare la instrumentele financiare. Rezultatele efective pot diferi de aceste estimări. Modificările estimărilor se reflectă în perioada în care devin cunoscute.

1.5. BILANȚ

1.5.1. Imobilizări necorporale

Licențele de programe informatice achiziționate sunt înregistrate pe baza costurilor istorice minus amortizarea acumulată și pierderile din depreciere acumulate. Activele sunt amortizate conform metodei liniare pe durata lor de viață utilă estimată. Durata de viață estimată a imobilizărilor necorporale depinde de durata de viață economică specifică sau de durata legală de viață a acestora determinată printr-un acord. Imobilizările necorporale dezvoltate intern sunt capitalizate atunci când sunt îndeplinite criteriile relevante ale normelor contabile ale UE și se referă exclusiv la etapa dezvoltării activului. Costurile capitalizabile includ toate costurile atribuibile direct necesare creării, producerii și pregătirii activelor astfel încât să poată să funcționeze conform modului prevăzut de conducere. Costurile asociate activităților de cercetare, costurile de dezvoltare necapitalizabile și costurile de întreținere sunt înregistrate drept cheltuieli pe măsură ce sunt suportate.

1.5.2. Imobilizări corporale

Toate imobilizările corporale sunt înregistrate la costul istoric minus amortizarea acumulată și pierderile din depreciere acumulate. Costul include cheltuielile atribuibile direct achiziționării, construirii sau transferării activului.

Costurile ulterioare sunt incluse în valoarea contabilă a activului sau înregistrate ca activ separat, după caz, doar atunci când este probabil că viitoarele beneficii economice sau potențialul de serviciu asociat cu elementul respectiv vor intra în UE și când costul elementului poate fi evaluat în mod fiabil. Costurile de reparație și întreținere sunt înregistrate drept cheltuieli în situația performanței financiare în perioada financiară în care sunt efectuate.

Terenurile și operele de artă nu sunt amortizate deoarece se presupune că au o viață utilă nedeterminată. Activele în construcție nu sunt amortizate deoarece nu sunt încă date în folosință. Amortizarea altor active se calculează utilizând metoda amortizării liniare pentru alocarea costurilor la valorile reziduale pe durata lor de viață utilă estimată, după cum urmează:

Tipul activului Rata amortizării prin metoda liniară Clădiri de la 4 % la 10 % Instalații și echipamente de la 10 % la 25 % Mobilă și vehicule de la 10 % la 25 % Echipamente informatice de la 25 % la 33 % Altele de la 10 % la 33 %

Câștigurile sau pierderile din cesionări sunt determinate prin compararea încasărilor după scăderea cheltuielilor de vânzare cu valoarea contabilă a activului cesionat și sunt incluse în situația performanței financiare.

Contracte de leasing

Leasingurile de imobilizări corporale, în care UE are practic toate riscurile și avantajele aferente dreptului de proprietate, sunt clasificate drept contracte de leasing financiar. Contractele de leasing financiar sunt capitalizate la începutul leasingului la cea mai mică dintre următoarele două valori: valoarea justă a activului luat în leasing și valoarea actualizată a plăților minime de leasing. Pe durata contractului de leasing, elementul de dobândă al plății de leasing financiar se înregistrează ca cheltuială la o rată constantă a dobânzii periodice aferente soldului restant. Obligațiile provenite din închirieri, după scăderea cheltuielilor de finanțare, sunt incluse la datorii financiare (necurente și curente). Dobânda costurilor de finanțare este inclusă drept cheltuială în situația performanței financiare pe perioada de leasing pentru a produce o rată constantă a dobânzii periodice pe soldul restant al datoriei pentru fiecare perioadă. Activele deținute prin contracte de leasing financiar sunt amortizate fie pe durata de viață utilă a activului, fie pe durata leasingului, oricare dintre aceste perioade este mai scurtă.

Contractele de leasing prin care locatorului îi revine o parte importantă a riscurilor și a avantajelor aferente dreptului de proprietate sunt clasificate ca leasinguri operaționale. Plățile de leasing operațional sunt înregistrate drept cheltuieli în situația performanței financiare conform metodei liniare pe toată durata leasingului.

1.5.3. Deprecierea activelor nefinanciare

Activele care au o durată de viață utilă nedeterminată nu sunt amortizate/depreciate și sunt supuse anual unui test de depreciere. Activele supuse amortizării/deprecierii sunt examinate cu privire la depreciere de fiecare dată când evenimente sau schimbări de împrejurare indică posibilitatea nerecuperării valorii contabile. O pierdere din depreciere este înregistrată la valoarea cu care valoarea contabilă a activului depășește valoarea recuperabilă (a serviciului). Valoarea recuperabilă (a serviciului) este suma mai mare dintre valoarea justă a unui activ minus costurile generate de vânzare și valoarea în folosință.

Valorile reziduale și duratele de viață utilă ale imobilizărilor corporale și necorporale sunt revizuite și ajustate, dacă este cazul, cel puțin o dată pe an. Valoarea contabilă a unui activ este redusă imediat la valoarea recuperabilă (a serviciului) acestuia dacă este mai mare decât valoarea recuperabilă (a serviciului) estimată. Dacă motivele deprecierii înregistrate în anii precedenți nu mai sunt valabile, pierderile din deprecieri se stornează corespunzător.

1.5.4. Investiții contabilizate prin metoda punerii în echivalență

Participațiile în entități asociate și întreprinderi comune

Participațiile în entitățile asociate și întreprinderile comune sunt contabilizate prin metoda punerii în echivalență, fiind înregistrate inițial la costuri. Dobânda UE la rezultatele entităților asociate și ale întreprinderilor comune este înregistrată în situația performanței financiare, iar ponderea sa în modificările rezervelor este înregistrată la rezerve. Costul inițial plus toate modificările (contribuțiile viitoare, cota rezultatelor economice și modificările rezervelor, deprecierile și dividendele) reprezintă valoarea contabilă a entității asociate sau a întreprinderii comune în situațiile financiare la data bilanțului. Distribuțiile primite de la o entitate asociată sau întreprindere comună reduc valoarea contabilă a activului.

În cazul în care cota UE în deficitul unei întreprinderi comune este egală sau mai mare decât participația sa în întreprinderea comună, UE întrerupe înregistrarea cotei sale în pierderile viitoare („pierderi neînregistrate”). Cota pierderilor neînregistrate este rezultatul unei proceduri contabile tehnice necesare în momentul utilizării metodei contabile a punerii în echivalență. Aceste pierderi neînregistrate nu reprezintă pierderi pentru UE și apar ca urmare a faptului că înregistrarea cheltuielilor se efectuează de obicei înainte de majorarea capitalului pentru contribuția în natură a participanților, alții decât UE.

Câștigurile și pierderile nerealizate aferente tranzacțiilor dintre UE și entitățile asociate sau întreprinderile comune ale acesteia nu sunt semnificative și, prin urmare, nu au fost eliminate. Politicile contabile ale entităților asociate sau întreprinderilor comune pot să difere de cele adoptate de UE pentru tranzacții și evenimente similare în împrejurări asemănătoare.

În cazul unor indicii de depreciere, este necesară diminuarea valorii la cea mai redusă sumă care poate fi recuperată. Valoarea recuperabilă este determinată conform descrierii din nota 1.5.3. Dacă motivul deprecierii încetează la o dată ulterioară, pierderea din depreciere se stornează la valoarea contabilă care ar fi fost stabilită dacă nu ar fi fost înregistrate pierderi din depreciere.

În cazurile în care UE deține cel puțin 20 % dintr-un fond de capital de investiții, aceasta nu încearcă să exercite o influență semnificativă. Prin urmare, astfel de fonduri sunt tratate ca instrumente financiare și incluse în categoria activelor financiare disponibile pentru vânzare.

1.5.5. Active financiare

Clasificare

Activele financiare ale UE sunt clasificate în următoarele categorii: active financiare la valoarea justă prin profit sau pierdere; credite și creanțe; investiții păstrate până la scadență și active financiare disponibile pentru vânzare. Clasificarea instrumentelor financiare este determinată la contabilizarea inițială și reevaluată la fiecare dată a bilanțului.

(i) Active financiare la valoarea justă prin profit sau pierdere

Un activ financiar este clasificat în această categorie dacă este achiziționat în principal în scopul vinderii pe termen scurt sau dacă este desemnat astfel de UE. Instrumentele derivate sunt, de asemenea, încadrate în această categorie. Activele din această categorie sunt clasificate drept active circulante dacă se prevede lichidarea acestora în termen de 12 luni de la data bilanțului. În acest exercițiu financiar, UE nu a deținut niciun activ financiar în această categorie.

(ii) Credite și creanțe

Creditele acordate și creanțele sunt active financiare nederivate cu plăți fixe sau determinabile care nu sunt cotate pe o piață activă. Acestea apar atunci când UE oferă bani, produse sau servicii în mod direct unui debitor fără intenția de a tranzacționa creanța sau atunci când UE preia drepturile creditorului inițial ca urmare a unei plăți efectuate de UE în cadrul unui contract de garanție. Plățile datorate în termen de 12 luni de la data bilanțului sunt clasificate ca active circulante. Plățile datorate după 12 luni de la data bilanțului sunt clasificate ca active imobilizate. Creditele acordate și creanțele includ depozitele la termen cu scadența inițială de peste trei luni.

(iii) Investiții păstrate până la scadență

Investițiile păstrate până la scadență sunt active financiare nederivate cu plăți fixe sau determinabile și scadențe fixe pe care UE intenționează și poate să le păstreze până la scadență. În acest exercițiu financiar, UE nu a deținut nicio investiție în această categorie.

(iv) Active financiare disponibile pentru vânzare

Activele financiare disponibile pentru vânzare sunt instrumente nederivate care fie sunt desemnate în această categorie, fie nu sunt clasificate în niciuna dintre celelalte categorii. Acestea sunt clasificate ca active circulante sau active imobilizate în funcție de perioada pentru care UE intenționează să le păstreze, care este, de obicei, scadența. Investițiile în entități care nu sunt nici consolidate și nici contabilizate utilizând metoda punerii în echivalență și alte investiții de tipul celor de capital (de ex. operațiunile cu capital de risc) sunt clasificate, de asemenea, ca active financiare disponibile pentru vânzare.

Înregistrarea și evaluarea inițiale

Achizițiile și vânzările de active financiare la valoarea justă prin profit sau pierdere, păstrate până la scadență și disponibile pentru vânzare (cu excepția numerarului și a echivalentelor de numerar) sunt înregistrate la data tranzacției – data la care UE se angajează să achiziționeze sau să vândă activul. Creditele acordate sunt înregistrate atunci când se avansează lichidități debitorilor. Instrumentele financiare sunt înregistrate inițial la valoarea justă. Pentru toate activele financiare neînregistrate la valoarea justă prin profit sau pierdere, costurile tranzacțiilor sunt adăugate la valoarea justă în momentul înregistrării inițiale. Activele financiare înregistrate la valoarea justă prin profit sau pierdere sunt înregistrate inițial la valoarea justă și costurile tranzacției sunt incluse drept cheltuieli în situația performanței financiare.

Valoarea justă a unui activ financiar în momentul înregistrării inițiale reprezintă în mod normal prețul tranzacției (și anume valoarea justă a contraprestației primite). Totuși, atunci când se acordă un credit pe termen lung fără dobândă sau cu o dobândă sub condițiile pieței, valoarea sa justă poate fi estimată ca fiind valoarea actualizată a tuturor intrărilor viitoare de fonduri, calculată folosind rata dobânzii prevalente pe piață pentru un instrument similar cu un rating de credit asemănător.

Creditele acordate sunt evaluate la valoarea lor nominală, care este considerată a fi valoarea justă a împrumutului. Logica acestui raționament este următoarea:

— „mediul de piață” pentru activitățile de creditare ale UE este foarte specific și diferit de piața de capital utilizată pentru a emite obligațiuni comerciale sau guvernamentale. Întrucât pe aceste piețe creditorii au posibilitatea de a alege investiții alternative, această posibilitate se resimte în prețurile de pe piață. Totuși, această posibilitate de a alege investiții alternative nu există pentru UE, care nu poate investi bani pe piețele de capital, ci doar împrumută fonduri în vederea creditării la aceeași rată a dobânzii. Aceasta înseamnă că UE nu dispune de opțiuni alternative de creditare sau de investiții pentru sumele împrumutate. Astfel, nu există niciun cost de oportunitate și, prin urmare, nicio bază de comparație cu ratele de pe piață. De fapt, operațiunea UE de creditare în sine reprezintă piața. În esență, deoarece „opțiunea” costul de oportunitate nu se aplică, prețul de piață nu reflectă în mod corect substanța tranzacțiilor de creditare ale UE. Prin urmare, nu este adecvat să se determine valoarea justă a operațiunilor de creditare ale UE în funcție de obligațiunile comerciale sau guvernamentale;

— mai mult, întrucât nu există o piață activă sau tranzacții similare care să permită efectuarea unei comparații, rata dobânzii pe care UE trebuie să o utilizeze pentru a determina valoarea justă a operațiunilor sale de creditare în temeiul MESF, al BdP și al altor astfel de credite trebuie să fie rata dobânzii percepute;

— în plus, pentru aceste credite există efecte de compensare între creditele acordate și împrumuturile contractate ca urmare a caracterului lor de reciprocitate („back-to-back”). Astfel, dobânda efectivă a creditelor acordate este egală cu rata dobânzii efective a împrumuturilor contractate aferente. Costurile tranzacțiilor suportate de UE și apoi imputate beneficiarului creditului sunt înregistrate direct în situația performanței financiare.

Instrumentele financiare sunt eliminate din bilanț atunci când drepturile de a primi fluxuri de numerar din investiții au expirat sau atunci când UE a transferat practic altei părți toate riscurile și avantajele aferente dreptului de proprietate.

Evaluare ulterioară

(i) Activele financiare la valoarea justă prin profit sau pierdere sunt contabilizate ulterior la valoarea justă. Câștigurile și pierderile care provin din modificările valorii juste a categoriei „instrumente financiare la valoare justă prin profit sau pierdere” sunt incluse în situația performanței financiare din perioada în care se produc. În prezent, UE nu deține investiții în această categorie.

(ii) Creditele acordate și creanțele, precum și investițiile păstrate până la scadență sunt contabilizate la costul amortizat folosind metoda dobânzii efective. În cazul creditelor acordate din fonduri împrumutate, se aplică aceeași rată a dobânzii efective atât creditelor acordate, cât și împrumuturilor contractate, întrucât aceste credite au caracteristicile operațiunilor „back-to-back”, iar diferențele