(a)O nevoie sporită de cooperare

Schimb de informații: compilații, tabele și studii

14.Sub rezerva anumitor condiții, articolul 2 litera (a) din Regulamentul IBER prevede exceptarea acordurilor între întreprinderi din sectorul asigurărilor în ceea ce privește „compilarea și distribuirea în comun a informațiilor necesare pentru: (i) calcularea costului mediu de acoperire a unui risc specific din trecut (denumite în continuare „compilații”); și (ii) elaborarea tabelelor de mortalitate și a tabelelor care indică incidența bolilor, a accidentelor și a cazurilor de invaliditate aferente asigurărilor care implică un element de capitalizare”. Articolul 2 litera (b) exceptează, de asemenea, sub rezerva anumitor condiții, „realizarea în comun a unor studii privind impactul probabil al condițiilor generale externe întreprinderilor interesate, fie asupra frecvenței sau asupra valorii viitoarelor cereri de despăgubire pentru un anumit risc sau o anumită categorie de riscuri, fie asupra profitabilității diverselor tipuri de investiții (denumite în continuare „studii”), precum și distribuirea rezultatelor acestor studii”.

15.În vederea stabilirii tarifurilor aferente riscurilor, asigurătorii încearcă, în general, să reducă decalajul dintre valoarea reală a cererilor de despăgubire, pe de o parte, și primele plătite de către persoanele asigurate, pe de altă parte. Asigurarea este un produs care acoperă riscuri viitoare, al căror cost nu este cunoscut în momentul în care se încheie contractul de asigurare. Prin urmare, disponibilitatea unor informații statistice anterioare adecvate și exacte privind costul real al categoriilor de risc este crucială pentru operațiunile din diverse segmente ale sectorului asigurărilor. În plus, se pare că niciun asigurător nu dispune de suficiente date statistice privind riscurile, care să îi permită să efectueze aceste calcule cu exactitate.

16.Prin schimbul de informații sub formă de compilații, tabele și studii, asigurătorii sunt în măsură să colecteze statistici mai fiabile și să dobândească o mai bună înțelegere a riscurilor asigurate. Acest lucru le permite să evalueze riscurile într-un mod mai fiabil și, în consecință, să reducă adaosurile comerciale și, în cele din urmă, prețurile plătite de consumatori. Schimbul de date statistice din trecut contribuie, prin urmare, la funcționarea eficientă a sectorului asigurărilor. În plus, prin realizarea în comun a unor astfel de studii comune, asigurătorii devin mai conștienți de evoluția probabilă a riscurilor în cauză. Acest raționament nu poate fi aplicat realizării în comun a studiilor care au ca obiect profitabilitatea diverselor tipuri de investiții. În primul rând, această categorie nu intră în domeniul de aplicare al Regulamentului de împuternicire din 1991. În plus, rentabilitatea investițiilor nu are legătură cu cunoașterea riscurilor asigurate sau cu determinarea primelor de risc. De fapt, analiza unor decizii alternative de investiție nu este limitată la sectorul asigurărilor, ci este comună tuturor întreprinderilor, indiferent de sector.

17.Directiva privind asigurările și reasigurările - Solvabilitate II, care a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2016, stabilește cerințe mai stricte privind capitalul de risc și obligă (re)asigurătorii să-și calculeze pasivele conform principiului celei mai bune estimări, ceea ce ar putea duce la creșterea necesității ca asigurătorii să mențină informații mai precise și mai fiabile cu privire la riscuri în vederea includerii unor rezerve suficiente în bilanțurile lor.

Acoperirea în comun a anumitor tipuri de riscuri (pooluri)

18.Articolul 5 din Regulamentul IBER exceptează acordurile încheiate între întreprinderi din sectorul asigurărilor în ceea ce privește constituirea și funcționarea poolurilor de întreprinderi de asigurare (pooluri de coasigurare) sau a poolurilor de întreprinderi de asigurare și întreprinderi de reasigurare (pooluri de coreasigurare) pentru acoperirea în comun a riscurilor, sub rezerva anumitor condiții, în special cu condiția ca acestea să nu dețină o cotă de piață care depășește anumite valori (20% în cazul poolurilor de coasigurare și 25% în cazul poolurilor de coreasigurare). În plus, articolul 6 exceptează poolurile de co(re)asigurare care acoperă riscuri noi pentru o perioadă de trei ani începând de la data înființării inițiale a poolului.

19.În această etapă, dovezile colectate în timpul revizuirii arată că asigurătorii trebuie adesea să coopereze pentru a acoperi anumite riscuri neconvenționale ridicate privind, în special, terorismul, producția de energie nucleară și protecția mediului, riscuri a căror amploare și distribuție fac ca asigurarea individuală a acestora să fie mai dificilă sau chiar imposibilă, spre deosebire de clasele de riscuri mai mici și mai convenționale, cum ar fi asigurările de autovehicule și asigurările de viață, în cazul cărora asigurătorii acoperă, în general, riscurile în mod independent. În cazul în care riscul este de așa natură încât niciun asigurător nu poate oferi capacitatea necesară, co(re)asigurarea permite asigurătorilor să acopere un număr suficient de riscuri, astfel încât profilul de risc al portofoliului să corespundă în totalitate categoriei de risc relevante.

20.Datele culese până în prezent indică faptul că, în ultimul deceniu, piața asigurărilor a elaborat metode mai competitive de co(re)asigurare a riscurilor, cum ar fi co(re)asigurările sau line-slips (documente prezentate de brokeri subscriitorilor care conțin detalii despre un anumit tip de asigurare și pot fi obligatorii pentru subscriitorii care și-au exprimat acordul prealabil față de procedură) gestionate de brokeri. Acestea sunt o alternativă viabilă la poolurile de co(re)asigurare instituționalizate exceptate de Regulamentul IBER. În plus, asigurările nu sunt singurul sector în care întreprinderile tind să coopereze în cadrul unor proiecte specifice mari pentru a distribui costurile și riscurile aferente (acest lucru este valabil, de exemplu, pentru proiectele mari de construcții).

21.Cu toate acestea, în concluzie, această constatare nu poate infirma în totalitate existența unei nevoi generale sporite de cooperare în vederea acoperirii categoriilor de riscuri neconvenționale ridicate din sectorul asigurărilor.

Concluzii

22.Prin urmare, în această etapă, Comisia consideră că cele două forme de cooperare care fac obiectul Regulamentului IBER par să fie specifice acestui sector, cu excepția unor studii privind profitabilitatea diverselor tipuri de investiții. Prin urmare, concluzia că există motive obiective pentru a menține normele prevăzute în capitolul II sau III din Regulamentul IBER depinde, în cele din urmă, de stabilirea faptului că oricare dintre categoriile de acorduri, decizii și practici concertate abordate în capitolele respective trebuie să fie protejate de un instrument juridic excepțional, precum instrumentul de exceptare pe categorii, sau a faptului că ar fi suficiente orientări adecvate.

(b)Necesitatea unui regulament de exceptare pe categorii

Schimb de informații: compilații, tabele și studii

23.În cadrul consultării publice, pentru a evalua cu atenție efectele unei eventuale neprelungiri a exceptării prevăzute de Regulamentul IBER, Comisia a invitat părțile interesate să prezinte o evidență detaliată a eventualelor modificări concrete ale practicilor lor comerciale și să cuantifice sau, cel puțin, să clasifice costurile suplimentare pe care ar trebui să le suporte ca urmare a acestui fapt, precum și impactul final asupra primelor de asigurare. Cu toate acestea, marea majoritate a părților interesate nu au cuantificat impactul anticipat al neprelungirii, limitându-se la observații generale cu privire la efectele posibile ale unei cooperări mai reduse.

24.Părțile interesate (și anume societăți de asigurări și asociații ale asigurătorilor) care au adoptat o poziție cu privire la viitorul exceptării privind compilațiile, tabelele și studiile realizate în comun au fost în favoarea menținerii acesteia, însă au oferit doar argumente generale în sprijinul acestui punct de vedere. De exemplu, unele dintre părți au afirmat că o neprelungire ar crea insecuritate juridică în ceea ce privește admisibilitatea cooperării și că actualele Orientările orizontale ale Comisiei nu oferă o îndrumare adecvată pentru autoevaluare (deoarece nu țin suficient seama de caracteristicile specifice și distinctive ale sectorului asigurărilor).

25.Potrivit respondenților, această percepție a unei lipse de securitate juridică ar avea o serie de efecte negative, inclusiv creșterea costurilor de asigurare a conformității și, probabil, un grad mai scăzut de cooperare. Aceste părți interesate sugerează, de asemenea, că societățile de asigurare tradiționale mai mari, care este posibil să nu mai aibă nevoie de date statistice suplimentare pentru a evalua corect riscurile, ar putea fi descurajate să împărtășească aceste informații cu societățile de asigurare mai mici și cu potențialii noi concurenți, care se confruntă cu dificultăți mai mari în ceea ce privește estimarea riscurilor din cauza prezenței lor reduse sau chiar a absenței lor de pe piață. Acest lucru ar diminua concurența și ar dăuna intereselor consumatorilor. În opinia lor, cerința Regulamentului IBER potrivit căreia trebuie puse la dispoziție, în condiții rezonabile, abordabile și nediscriminatorii, informații statistice cumulate și anonimizate referitoare la riscuri garantează un mediu concurențial echitabil pentru asigurătorii mici și cei mari și facilitează intrarea pe piață.

26.Părțile interesate susțin, de asemenea, că, în cazul în care ar fi disponibile mai puține informații privind riscurile, acest lucru ar putea reduce încrederea în calculele obligatorii ale pasivelor proprii efectuate de asigurători conform principiului celei mai bune estimări și ar duce la creșterea provizioanelor pentru a permite acumularea unor rezerve suficiente în cazul unor incertitudini și datorii contingente.

27.Cu toate acestea, Comisia constată că există orientări adecvate pentru a garanta obținerea unor beneficii prin schimbul de informații.