1. Introducere

Integrarea financiară se află în centrul pieței unice și al uniunii economice și monetare și aduce importante beneficii economice zonei euro și UE în ansamblul său. După ce a înregistrat un regres din cauza crizei financiare, integrarea financiară în Uniunea Europeană s-a intensificat din nou începând cu 2011. Investitorii din UE dețin mai multe active transfrontaliere. Investițiile de portofoliu în instrumente de datorie și în titluri de capital în interiorul UE au crescut cu 2 mii de miliarde EUR în perioada 2006­2015. Indicatorii bazați pe prețuri ai integrării financiare arată că, în perioada menționată, convergența globală aproape s-a dublat. În acest context, și în condițiile în care economia UE își continuă procesul de redresare, este important să se profite de dinamica menționată și să se avanseze, luând măsurile necesare pentru a aprofunda integrarea financiară în UE.

În discursul său privind starea Uniunii, rostit la 13 septembrie 2017, președintele Juncker a subliniat importanța uniunii piețelor de capital și a unei piețe interne mai puternice. Consiliul European și Parlamentul European au solicitat, de asemenea, în repetate rânduri finalizarea uniunii piețelor de capital.

Piața unică a serviciilor financiare promovează locurile de muncă, creșterea și investițiile în toate statele membre ale UE, prin canalizarea cu mai multă eficacitate a sumelor economisite către utilizările cele mai productive. Dacă piețele sunt cu adevărat integrate, titularii conturilor de economii și investitorii pot obține randamente mai mari, în timp ce consumatorii și întreprinderile pot beneficia de condiții mai bune de finanțare, pe baza unei oferte mai complete și mai competitive de instrumente financiare. În special, integrarea financiară poate amplifica și mai mult succesul Planului de investiții pentru Europa în ceea ce privește acoperirea deficitului de investiții al UE, facilitând în același timp tranziția către o economie cu emisii scăzute de dioxid de carbon și mai eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor.

Continuarea integrării financiare este, de asemenea, esențială pentru consolidarea uniunii economice și monetare. Piețele active și lichide sporesc reziliența față de șocurile negative și facilitează în mod substanțial partajarea privată a riscurilor la nivel transfrontalier, reducând, în același timp, nevoia de partajare a riscurilor de către sectorul public. În acest scop, Raportul celor cinci președinți privind finalizarea uniunii economice și monetare a Europei și mai recentul Document de reflecție al Comisiei privind aprofundarea uniunii economice și monetare au făcut apel la finalizarea uniunii financiare - care include atât o uniune bancară, cât și o uniune a piețelor de capital - până în 2019, astfel încât să se garanteze integritatea monedei euro și să se îmbunătățească funcționarea zonei euro și a UE în ansamblul său. Toate aceste beneficii ale integrării sunt amplificate de noile oportunități oferite de progresele tehnologice din sectorul financiar (FinTech). FinTech urmează să joace un rol-cheie în conturarea viitorului sectorului financiar al UE prin facilitarea accesului la servicii financiare, prin îmbunătățirea eficienței operaționale și prin extinderea gamei de opțiuni. În același timp, progresul tehnologic ridică și probleme legate de securitatea cibernetică și de securitatea plăților, care trebuie abordate în mod adecvat.

În acest context, Comisia Juncker și-a stabilit ca prioritate finalizarea rapidă a uniunii bancare și introducerea tuturor elementelor constitutive care nu au fost încă puse în aplicare pentru crearea unei uniuni a piețelor de capital până în 2019.

Pentru a realiza acest obiectiv, UE trebuie, înainte de toate, să își consolideze și să își integreze cadrul de supraveghere. Supravegherea financiară riguroasă și tot mai integrată va juca un rol-cheie în obținerea beneficiilor și în gestionarea provocărilor legate de integrarea suplimentară a piețelor financiare ale UE, de dezvoltarea tehnologiilor financiare și de rolul sectorului financiar în sprijinirea dezvoltării economice durabile. În cadrul evaluării la jumătatea perioadei a uniunii piețelor de capital, Comisia a anunțat, prin urmare, propuneri de consolidare a supravegherii, ca o primă nouă prioritate pentru accelerarea integrării pieței. Propunerile legislative care însoțesc prezenta comunicare stabilesc următorii pași pe care UE trebuie să îi facă rapid pentru a-și consolida cadrul de supraveghere.

2. O supraveghere mai integrată pentru a stimula uniunea piețelor de capital și integrarea financiară

Progresele realizate în ceea ce privește integrarea financiară vor necesita un cadru de supraveghere al UE care să fie integrat într-o mai mare măsură. Această necesitate este determinată de două motive principale.

-În primul rând, este mai ușor să se desfășoare activități financiare transfrontaliere dacă acestea sunt reglementate și supravegheate în mod coerent în toate statele membre. Furnizorii de produse financiare au de câștigat de pe urma unor condiții de concurență echitabile în cadrul pieței unice, iar furnizorii de servicii pot să își extindă ofertele de produse și să beneficieze de economiile de scară. Utilizatorii de produse și servicii financiare – fie aceștia consumatori sau întreprinderi – pot beneficia de o gamă mai largă de opțiuni, fără a trebui să se preocupe de protecția consumatorilor sau de integritatea piețelor.

-În al doilea rând, integrarea financiară – în pofida tuturor beneficiilor sale – are și efectul de a extinde canalele de contagiune dintre statele membre în cazul unor șocuri negative, așa cum am constatat în timpul crizei financiare. Prin urmare, supravegherea inadecvată dintr-un stat membru poate reprezenta, de asemenea, o sursă de risc pentru participanții la piața financiară și consumatorii din alte state membre. În plus, există un risc ca participanții la piață să exploateze în mod activ aceste diferențe în materie de supraveghere pentru a-și spori câștigurile pe termen scurt.

Odată cu instituirea Sistemului european de supraveghere financiară în 2010-2011, cadrul de supraveghere al UE a fost consolidat în mod substanțial, ca răspuns la criza financiară. Sistemul European de Supraveghere Financiară include atât supravegherea microprudențială, coordonată de cele trei autorități europene de supraveghere, cât și supravegherea macroprudențială, coordonată de Comitetul european pentru risc sistemic. Mecanismul unic de supraveghere a devenit operațional în noiembrie 2014, în prezent fiind responsabil cu supravegherea băncilor mari și de importanță sistemică în țările care participă la uniunea bancară. Rezoluția băncilor din uniunea bancară a fost încredințată unui alt nou organism european, Comitetul unic de rezoluție. Progresele înregistrate pe parcursul celor 10 ani de la izbucnirea celei mai grave crize financiare de după război sunt semnificative. Totuși, cadrul de supraveghere al UE nu este încă definitivat și se impune consolidarea suplimentară a acestuia în perspectiva noilor provocări legate de procesul de integrare financiară aflat în desfășurare, atât în UE, cât și la nivel mondial. Mai precis, decizia Regatului Unit de a ieși din UE vine în sprijinul argumentelor în favoarea unei supravegheri mai integrate în UE 27 și a unei reevaluări a relațiilor cu țările terțe în materie de supraveghere, astfel încât să se asigure o gestionare corespunzătoare a tuturor riscurilor din sectorul financiar.

Sectorul bancar beneficiază deja de o supraveghere coerentă, asigurată de mecanismul unic de supraveghere din cadrul uniunii bancare, la care participă 19 state membre. Zona geografică acoperită de mecanismul unic de supraveghere se va extinde, pe măsură ce noi state membre vor adera la uniunea bancară. Cu toate acestea, este important ca mecanismul unic de supraveghere să funcționeze într-un cadru de supraveghere coerent pentru UE în ansamblul său. Acest lucru va asigura condiții de concurență echitabile între statele membre care participă și cele care nu participă la uniunea bancară și va contribui la facilitarea tranzițiilor viitoare către uniunea bancară ale statelor membre care nu participă încă la aceasta. În acest scop, ar trebui să se consolideze rolul Autorității Bancare Europene în promovarea convergenței în materie de supraveghere în sectorul bancar al UE.

Cu câteva excepții, piețele de capital ale UE sunt supravegheate la nivel național. Raportul celor cinci președinți a menționat instituirea unei autorități europene unice de supraveghere a piețelor de capital ca fiind un obiectiv pe termen mai lung, iar Documentul de reflecție privind aprofundarea uniunii economice și monetare a anunțat că primele măsuri în direcția realizării acestui obiectiv ar trebui luate în contextul revizuirii Sistemului european de supraveghere financiară. Întrucât uniunea piețelor de capital va conduce la o integrare financiară sporită, este esențial să se consolideze capacitatea autorităților europene de supraveghere de a asigura o supraveghere coerentă și o aplicare uniformă a cadrului unic de reglementare. Acest lucru va sprijini buna funcționare a piețelor de capital prin reducerea barierelor din calea investițiilor transfrontaliere, prin simplificarea mediului de afaceri și prin reducerea costurilor de asigurare a conformității generate de punerea în aplicare divergentă a normelor pe care le suportă întreprinderile care desfășoară activități transfrontaliere. Din perspectiva investitorilor, supravegherea coerentă și aplicarea uniformă a normelor contribuie la sporirea protecției investitorilor și la consolidarea încrederii în piețele de capital.

În plus, supravegherea directă de către Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe ar putea contribui în mod semnificativ la asigurarea unei supravegheri coerente și reprezintă un prim pas concret către o autoritate europeană unică de supraveghere a piețelor de capital. În acest context, Parlamentul European a subliniat, de asemenea, că aceste cadre juridice și de supraveghere ar trebui să aibă un rol fundamental în evitarea asumării unor riscuri prea mari și a instabilității pe piețele financiare și că o uniune a piețelor de capital puternică trebuie să fie însoțită de o supraveghere națională solidă în întreaga UE.

Piețele de asigurări și de pensii din UE permit cetățenilor europeni să atenueze riscurile, să își planifice pensionarea și să acumuleze economii pentru bătrânețe, dar au și potențialul de a stimula investițiile transfrontaliere în cadrul unei uniuni a piețelor de capital. Deși pare oportun ca supravegherea în temeiul cadrului „Solvabilitate II”, recent introdus, să rămână la nivel național în stadiul actual, trebuie să se asigure și să se intensifice convergența sporită a practicilor de supraveghere sub auspiciile Autorității Europene de Asigurări și Pensii Ocupaționale, pentru a soluționa eventualele preocupări și probleme practice legate de aplicarea divergentă a normelor de către autoritățile naționale de supraveghere.

Întrucât UE se străduiește să integreze în continuare piețele financiare, supravegherea macroprudențială, și anume monitorizarea riscurilor pentru stabilitatea sistemului financiar în ansamblu, va fi și mai importantă. Comitetul european pentru risc sistemic, dată fiind gama sa largă de membri, printre care se numără bănci centrale naționale, autorități de supraveghere și instituții europene, trebuie să joace un rol și mai important în viitor, cu ajutorul unei structuri de guvernanță îmbunătățite, destinată să asigure proceduri mai rapide.

Important este faptul că acțiunile care vizează consolidarea cadrului de supraveghere trebuie să se aplice piețelor financiare în toate statele membre, astfel încât toate statele membre să poată beneficia de avantajele oferite de piețele financiare mai integrate, menținând, în același timp, condiții de concurență echitabile în întreaga UE.