[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 26.11.2008

COM(2008) 827 final

2005/0240 (COD)

AVIZUL COMISIEI în conformitate cu articolul 251 alineatul (2) paragraful al treilea litera (c) din Tratatul CE cu privire la amendamentele Parlamentului European la poziția comună a Consiliului referitoare la propunerea de

DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI de instituire a principiilor fundamentale care reglementează investigarea accidentelor din sectorul de transport maritim

DE MODIFICARE A PROPUNERII COMISIEIîn conformitate cu articolul 250 alineatul (2) din Tratatul CE

2005/0240 (COD)

AVIZUL COMISIEI în conformitate cu articolul 251 alineatul (2) paragraful al treilea litera (c) din Tratatul CE cu privire la amendamentele Parlamentului European la poziția comună a Consiliului referitoare la propunerea de

DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI de instituire a principiilor fundamentale care reglementează investigarea accidentelor din sectorul de transport maritim

(Text cu relevanță pentru SEE)

1. Introducere

În conformitate cu articolul 251 alineatul (2) paragraful al treilea litera (c) din Tratatul CE, Comisia emite un aviz privind amendamentele propuse de Parlamentul European în a doua lectură. Comisia își prezintă mai jos avizul privind amendamentele propuse de Parlament.

2. Istoricul dosarului

Data transmiterii propunerii către Parlamentul European și Consiliu [COM (2005) 590 final--C6-0226/2008--2005/0240(COD)] | 13.12.2006 |

Data avizului Comitetului Economic și Social European: | 13.9.2006 |

Data avizului Comitetului Regiunilor: | 15.6.2006 |

Data avizului Parlamentului European, prima lectură: | 25.4.2007 |

Data adoptării poziției comune: | 06.6.2008 |

Data avizului Parlamentului European, a doua lectură: | 24.9.2008 |

3. Obiectul propunerii

Fiindcă este esențial, în vederea prevenirii unor noi accidente, să se identifice cauzele dezastrelor maritime, propunerea vizează promovarea obligației de a efectua, în urma accidentelor maritime majore, investigații sistematice pe baza unor standarde armonizate și de înaltă calitate.

Propunerea impune statelor membre, în calitatea lor de state de pavilion, de state de coastă sau de state ale căror interese deosebite sunt afectate, să efectueze investigații în cazul producerii unor accidente maritime grave sau foarte grave.

În celelalte cazuri de accidente sau incidente, propunerea prevede obligativitatea unei proceduri de examinare cu scopul de a stabili necesitatea de a demara o investigație.

Aceste investigații, al căror scop exclusiv este de a determina cauzele accidentelor și măsurile adecvate pentru eliminarea acestora, și nu de a găsi responsabili, trebuie să se desfășoare după o metodologie care va fi stabilită prin procedura de comitologie.

Propunerea prevede de asemenea că investigațiile trebuie să fie efectuate de către organe permanente și independente, dotate cu resurse adecvate și ai căror anchetatori dispun de prerogativele necesare pentru a-și îndeplini misiunea.

Trebuie să se desemneze un stat care să conducă investigația, dar aceasta trebuie efectuată în cooperare cu toate celelalte state interesate, fapt pentru care este prevăzut un cadru de cooperare permanentă. Acest cadru trebuie de altfel să fie completat de un sistem de alertă rapidă și de o bază de date comunitară referitoare la accidentele maritime care va fi administrată de Agenția Europeană pentru Siguranța Maritimă.

În sfârșit, feedback-ul este garantat prin obligația de a publica un raport prezentat potrivit anumitor exigențe minimale și care conține, după caz, recomandări în ceea ce privește siguranța maritimă pe care să le ia în considerație autoritățile competente.

4. Avizul Comisiei privind Amendamentele Parlamentului European

4.1. Amendamente acceptate de Comisie

Comisia poate accepta amendamentele nr. 1, 2, 5, 6 și 16.

4.2. Amendamente acceptate par țial de Comisie

Comisia poate accepta amendamentul nr. 11, dar numai când vizează aspectele legate de înregistrare și control; în schimb restul amendamentului nu este acceptabil pentru că se referă la atribuțiile EMSA, care sunt precizate într-un regulament specific.

Amendamentul nr. 21 este de asemenea acceptabil în ceea ce privește articolul 8 alineatul (1) primul paragraf din poziția comună, dar nu este acceptabil în privința celui de-al doilea paragraf, a cărui redactare în poziția comună este mai clară în legătură cu chestiunea independenței decât ceea ce sugerează amendamentul.

Amendamentul nr. 32 este acceptabil în privința introducerii unei referiri la rezultatele investigațiilor realizate, dar nu este în ceea ce privește atribuțiile EMSA, care sunt precizate într-un regulament specific.

4.3. Amendamente acceptate în principiu de Comisie

Amendamentul nr. 4 poate fi acceptat, dar cu condiția să fie reformulat pentru a include faptul că în cadrul modificării metodologiei de investigare se ține seama de lecțiile pertinente care pot fi învățate din investigații.

De asemenea, este acceptabil amendamentul nr. 15, dar cu condiția să se precizeze că nu concluziile investigațiilor pot alimenta metodologia de investigare, ci numai învățămintele care se pot trage din efectuarea acestor investigații.

Amendamentul nr. 24 este de asemenea acceptabil dacă se reformulează astfel încât să vizeze alertele rapide prevăzute la articolul 16 din poziția comună.

Amendamentul nr. 29 este de asemenea acceptabil dacă se reformulează astfel încât să precizeze că raportul de investigare, inclusiv concluziile și eventual recomandările acestuia, va fi făcut public în special în cadrul sectorului maritim.

Amendamentul nr. 34 este de asemenea acceptabil, cu condiția să nu vizeze decât obiectivele directivei, nu și pe cele ale Uniunii.

4.4. Amendamente respinse de Comisie

Amendamentele nr. 3,7,8,9,10,13,14,17,20 vizează să reintroducă alertele de primejdie în domeniul de aplicare al directivei și să confere un caracter obligatoriu investigațiilor nu numai pentru accidentele foarte grave, dar și pentru accidentele grave. Aceste amendamente produc însă o creștere considerabilă a volumul de muncă al organelor de anchetă, în condițiile în care acestea ar trebui să se poată concentra numai asupra accidentelor din care se pot trage învățăminte în vederea prevenirii catastrofelor viitoare.

Amendamentele nr. 12, 21, 22, 23, 25 încearcă să asigure o separare strictă între investigațiile legate de siguranța maritimă și alte anchete, în special cele penale; în acest mod este pus sub semnul întrebării echilibrul obținut cu prețul unor lungi discuții în Consiliu, echilibru între independența investigațiilor de siguranță maritimă și prerogativele recunoscute instanțelor penale în multe state membre. În orice caz, este imposibil să se includă într-o directivă care ține de primul pilon dispoziții care ar restrânge prerogativele instanțelor penale; este deci imposibil să se obțină o separație netă în cadrul directivei între cele două tipuri de investigații.

Amendamentele nr. 18, 19, 20 introduc în directivă un mecanism care implică Comisia și care urmărește ca, în caz de conflict între organe de anchetă, să se desemneze un sigur stat membru care să conducă investigațiile. Deși propunerea Comisiei, preluată în acest caz de poziția comună, viza într-adevăr să se evite, pe cât posibil, efectuarea de investigații paralele, nu este realistă dorința de a le interzice în mod absolut, iar un mecanism care încredințează Comisiei sarcina de a arbitra dezacordurile apărute între statele membre în această privință ar fi foarte complicat, din punct de vedere politic, de pus în aplicare.

Amendamentele 26 și 27 vizează înlocuirea literei (h) din poziția comună cu formularea din textul propus de Comisie, text care era totuși mai puțin clar în această privință.

Amendamentul nr. 28 vizează extinderea și pentru accidentele grave a obligației organului de anchetă de a întocmi un raport complet, deși în anumite condiții se poate considera justificat, dacă nu se poate trage nicio lecție din investigație, să se întocmească doar un raport simplificat.

Amendamentul nr. 30 urmărește să dea Comisiei posibilitatea de a cere să se introducă modificări de conținut în rapoartele de investigare, deși conținutul acestora trebuie să țină în exclusivitate de responsabilitatea organelor de anchetă.

Amendamentul nr. 31 impune Comisiei să întocmească din trei în trei ani un raport despre punerea în aplicare a directivei, deși utilitatea unei asemenea obligații n-a fost nicidecum demonstrată.

Amendamentul nr. 33 vizează crearea unei obligații pentru statele membre de a aplica dispozițiile liniilor directoare ale OMI în ceea ce privește tratamentul echitabil al navigatorilor în caz de investigații ca urmare a unui accident. Aceste linii directoare conțin numeroase dispoziții care depind de procedura penală sau civilă; este deci imposibil să dobândească un caracter obligatoriu într-o directivă care ține de primul pilon.

5. Concluzie

În temeiul articolului 250 alineatul (2) din Tratatul CE, Comisia își modifică propunerea în funcție de ceea ce se prevede mai sus.