RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 51/43

Avizul Comitetului Economic și Social European privind Cartea verde – eliberarea potențialului industriilor culturale și creative

COM(2010) 183 final

2011/C 51/09

Raportor: dl CAPPELLINI

Coraportor: dl LENNARDT

La 27 aprilie 2010, în conformitate cu articolul 304 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), Comisia Europeană a hotărât să consulte Comitetul Economic și Social European cu privire la

Cartea verde – Eliberarea potențialului industriilor culturale și creative

COM(2010) 183 final.

Comisia consultativă pentru mutații industriale (CCMI), însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 8 septembrie 2010.

Având în vedere reînnoirea mandatului membrilor CESE, Adunarea Plenară a hotărât să se pronunțe asupra avizului în cursul sesiunii plenare din octombrie și l-a desemnat raportor general pe dl Joost VAN IERSEL, în conformitate cu articolul 20 din Regulamentul de procedură.

În cea de-a 466-a sesiune plenară, care a avut loc la 21 octombrie 2010, Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 71 de voturi pentru și 1 abținere.

1. Recomandări și propuneri

Ca răspuns la întrebările formulate de Comisie în Cartea verde COM(2010) 183 final din 27 aprilie 2010 și pe baza recomandărilor Platformei privind potențialul industriilor culturale și creative și a dezbaterii lansate în cadrul acesteia – inclusiv pe parcursul audierilor ad-hoc –, Comitetul Economic și Social European (CESE) formulează recomandări și propuneri concrete care să vină în sprijinul industriilor culturale și creative (ICC) europene.

1.1 Recomandări

CESE:

a) invită Comisia să depună eforturi în continuare pentru a defini mai bine sectorul și pentru a ajunge la o reprezentare mai adecvată a acestuia din punct de vedere statistic, ținând seama îndeosebi de situația socială și economică a celor care desfășoară o activitate artistică. Într-adevăr, nu există o definiție univocă și unanim acceptată a „industriei culturale și creative”, aceasta fiind esențială pentru: i. a permite recunoașterea specificului ICC; ii. a analiza influențele exercitate asupra creșterii economice pe termen lung, asupra competitivității internaționale, asupra dezvoltării regionale și a coeziunii teritoriale; iii. a permite adoptarea unor politici care să țină seama de particularitățile culturale ale sectorului, prin punerea în aplicare efectivă a articolului 151 alineatul (4) din Tratatul CE, devenit articolul 167 alineatul (4) din TFUE.

b) recomandă Comisiei să depună eforturi sporite în vederea creării unui „spațiu european al creativității”, prin instituirea unui cadru de reglementare european întemeiat pe accesul pe piață în condiții de egalitate, libera concurență, combaterea abuzului de poziție dominantă, sprijinirea IMM-urilor și a sectorului meșteșugăresc, promovarea diversității culturale, protecția drepturilor de proprietate intelectuală și combaterea pirateriei, acordându-se o atenție specială potențialului digital al acestui sector;

c) propune introducerea unor facilități fiscale și a unor modele și instrumente noi, care să stimuleze finanțarea proiectării în acest sector, precum și constituirea unor parteneriate public-privat cu participarea cetățenilor (PPPP); cu alte cuvinte, în acest context este vorba de a adăuga participarea directă a cetățenilor la modelele tradiționale de PPP (1);

d) subliniază contribuția ICC la atingerea obiectivelor strategice ale coeziunii europene și recomandă ca autoritățile locale (localități, regiuni etc.), în colaborare cu celelalte instituții teritoriale (universități, bănci, asociații, furnizori de conținuturi publice și/sau private etc.), să stimuleze promovarea ICC și integrarea lor în dezvoltarea regională;

e) subliniază necesitatea aplicării unor măsuri corespunzătoare, care să atenueze vulnerabilitatea întreprinderilor din sector și a persoanelor care desfășoară o activitate artistică, în special a IMM-urilor, precum și a favorizării unei „mase critice” de investiții în sector, valorificând așa-numitele „economii de aglomerare”, pentru a stăvili pătrunderea pe piața europeană a unor produse culturale care induc modele de comportament defavorabile culturii europene sau care pot induce o adevărată colonizare culturală;

f) insistă asupra rolului pe care îl joacă tehnologiile informației și comunicațiilor (de exemplu, inițiativele UE referitoare la internetul viitorului) în oferta de noi posibilități (bandă largă sau servicii de sprijinire a creativității, mai ales în zonele defavorizate sau cu venituri mici), atât în ceea ce privește realizarea produselor și a serviciilor de creație, cât și în domeniul distribuției acestora și al utilizării lor de către utilizatorii finali;

g) subliniază necesitatea promovării unei mai bune cunoașteri a industriei creative în programele de învățământ primar și în cele de formare profesională, după cum s-a semnalat deja la nivel european, în „Carta internațională a artizanatului artistic”;

h) afirmă necesitatea analizării instrumentelor celor mai adecvate pentru a facilita accesul la credite al întreprinderilor creative sau al profesioniștilor din domeniu, astfel încât, pe de o parte, întreprinderile să acorde o mai mare atenție aspectelor de durabilitate economică și financiară a proiectelor/operelor, iar, pe de altă parte, să poată fi dezvoltate capacitățile instituțiilor de credit de evaluare a potențialului economic și financiar al proiectelor culturale și creative;

i) subliniază, în sfârșit, necesitatea favorizării, în cadrul instituțiilor UE, a unei reflecții mai aprofundate pe tema impactului social al dezvoltării clusterelor de creativitate și a îmbunătățirii condițiilor de muncă ale lucrătorilor din sector.

1.2 Propuneri

Având în vedere cele de mai sus, CESE supune atenției instituțiilor europene și Comisiei, în ansamblul său (nu doar unităților specializate din cadrul acesteia), o serie de propuneri operaționale pentru sprijinirea ICC:

a) lansarea unui dialog structurat cu toate părțile interesate și, în colaborare cu toate instituțiile comunitare interesate, a unei campanii de inițiative vizând reflecția asupra rolului ICC pe teritoriul european și sensibilizarea în această privință, o atenție specială acordându-se zonelor defavorizate și teritoriilor vizate de politica de coeziune. CESE se declară pe deplin disponibil să promoveze un dialog structurat și să colaboreze cu celelalte instituții comunitare, punându-le la dispoziție competențele sale tehnice și rețeaua sa de relații.

b) crearea, pe baza proiectelor-pilot lansate în unele regiuni ale Uniunii, a unor locuri fizice de întâlnire și experimentare cu caracter informal (după modelul așa-numitelor science shops, centre ale viitorului sau parcuri multimedia), care să contribuie la promovarea participării directe a grupurilor-țintă alcătuite din cetățeni/utilizatori/asociații și din organizații ale societății civile. Obiectivul este favorizarea participării întregului teritoriu al UE la dezvoltarea potențialului industriei creative nu numai în marile centre urbane, adesea considerate singurele promotoare ale proceselor de dezvoltare creativă. În acest context, comunitățile locale și regionale, asociațiile de IMM-uri și din sectorul meșteșugăresc pot juca un rol fundamental în promovarea integrării ICC în dezvoltarea regională (prin aplicarea principiului „A gândi mai întâi la scară mică” – Think small first – din cadrul Small Business Act pentru Europa).

c) Favorizarea „pieței interne” a creativității, prin promovarea: i. circulației; ii. exercitării efective a dreptului de stabilire; iii. recunoașterii reciproce a profesiilor, a calificărilor și a competențelor care pot fi certificate; iv. dezvoltării unui sistem de sprijinire a sectorului (o fiscalitate armonizată pentru protejarea persoanelor care desfășoară o activitate creativă, a patrimoniului creativ, acorduri privind evitarea dublei impuneri etc.); v. schimbului de bune practici și dezvoltării de coproducții și parteneriate transnaționale, în afară de cele public-privat (de exemplu, convenții multiple între utilizatori și furnizorii de conținut), folosind și noile modele de participare PPPP, la nivel regional și local.

d) Intensificarea dialogului dintre institutele de nivel universitar, IMM-uri, întreprinderile meșteșugărești și asociațiile reprezentative respective; îmbunătățirea competențelor informatice și tehnologice ale studenților; lansarea unor inițiative de creare a unor noi întreprinderi în domeniu, inclusiv prin forme de „învățare între colegi” (peer-coaching).

e) Susținerea finanțării creativității, pe de o parte prin elaborarea la nivel european a unor linii directoare ale unui plan de afaceri pentru proiectele/serviciile/operele creative și culturale, ca și a unor indicatori specifici de performanță, în vederea facilitării evaluării tehnico-economice a investițiilor din sector, iar pe de altă parte, prin credite avantajoase, utilizându-se fonduri de garantare mixte de tip public-privat pentru IMM-uri și fonduri rotative, precum și noi forme de asociere și parteneriat ale diverselor părți implicate din sectoarele vizate (TIC, editare, industria cinematografică, muzică etc.).

2. Ce sunt industriile culturale și creative (ICC)?

2.1 După cum se recunoaște în Strategia UE 2020, industriile culturale și creative (ICC) europene joacă un rol fundamental pentru creșterea, competitivitatea și viitorul UE și al cetățenilor săi. Prin natura lor, ele sunt vehicule ale inovării, creează locuri de muncă și au un rol de interfață pentru diversele activități industriale. ICC sunt deopotrivă generatoarele unor avantaje incomparabile, factori de dezvoltare locală și vectori ai mutațiilor industriale.

2.2 CESE subliniază și rolul pe care îl dețin ICC în cadrul societății europene, de sprijinire a pluralismului și a diversității culturale, precum și ca instrument de promovare a identității europene. De asemenea, ele contribuie la îmbunătățirea calității vieții, la toleranță și la prevenirea comportamentelor care contravin demnității persoanei, integrării și disponibilității de primire.

2.3 Prezentul aviz își propune ambițiosul obiectiv de a elibera întregul potențial al industriilor culturale și creative, elemente structurale ale noii Strategii Europa 2020, așa cum au subliniat și Consiliul European, și actori principali în contextul mutațiilor din industria europeană. Aceasta presupune, în primul rând, cunoașterea adecvată a fenomenelor studiate, făcându-se distincție între conceptualizare, guvernanță și analiza proceselor de producție și consum.

2.4 Cu toate că, în general, se vorbește despre ICC, trebuie totuși să se facă o distincție între cultură și creativitate. În timp ce, în termeni generali, prin cultură se înțelege ansamblul cunoștințelor, obiceiurilor și gradelor de dezvoltare artistică și științifică într-o anumită epocă sau în cadrul unui anumit grup social (2), prin creativitate se înțelege aptitudinea de a gândi în mod inovator, adică de a produce noi idei, care combină în mod inedit elementele realității (fie că este vorba de procese, obiecte, cunoștințe etc.). La rândul lor, acest termen nu trebuie confundat cu inovația, în legătură cu care se face referire, în mod mai general, la procese și produse evolutive ale cunoștințelor, tehnicilor și instrumentelor (3).

Această distincție este esențială pentru că, pe de o parte, permite disocierea unor concepte adesea confundate în limbajul curent, iar pe de alta, evidențiază profundele interconexiuni dintre cultură, creativitate și inovație (a se vedea și concluziile Consiliului UE din 29 aprilie 2010 privind contribuția culturii la dezvoltarea regională și locală).

2.5 Din natura multidimensională a culturii și creativității decurge dificultatea identificării unei singure abordări de analiză: la un capăt se găsesc cei care restrâng creativitatea doar la activitățile culturale, iar la celălalt – cei care consideră că toate industriile sunt, prin natura loc, creative. Ca atare, identificarea așa-numitelor sectoare creative riscă să se confrunte cu un anume grad de arbitrariu, care s-ar putea repercuta asupra eficienței politicilor de sprijinire a Strategiei UE 2020.

2.6 Problema delimitării sectorului este legată și de cea a percepției, atât interne (actori din sector care nu se percep ca făcând parte dintr-o aceeași „industrie” specifică), cât și externe (societăți care nu recunosc caracterul sectorial specific al celor care activează în industriile culturale și creative).

3. Cadrul general al ICC în Europa

3.1 Conform definiției propuse de Comisia Europeană pentru ICC, aceste industrii contribuie în total cu circa 2,6 % la PIB-ul UE-27 și oferă locuri de muncă unui număr de 5 milioane de persoane [sursă: Cartea verde COM (2010) 183 final]. Alte surse menționează o contribuție și mai importantă. Diferențele din statistici reflectă desigur diferențele în evaluarea sectoarelor din punctul de vedere al definiției date ICC (a se vedea recomandarea de la punctul 1.1.a).

3.2 Balanța comercială a UE-27 în principalele sectoare legate de creativitate a înregistrat un excedent de 3 000 de milioane EUR (date din 2007). Conform datelor UNCTAD (Creative Economy Report, 2008), industria creativă rămâne unul dintre principalele sectoare ale comerțului mondial din punct de vedere al creșterii. În perioada 2000-2005, comerțul cu bunuri și servicii legate de creativitate a crescut pe plan mondial cu aproape 9 %, confirmând previziunile favorabile de creștere pe termen lung.

3.3 Profilurile profesionale tipice din domeniu sunt, pe de o parte, artiștii, persoanele cu idei inovatoare, producătorii, editorii și artiștii interpreți, deși esențiale rămân și profilurile standard, de tip atât tehnic, cât și antreprenorial, precum artizanii. Cu toate acestea, trebuie subliniată absența normelor corespunzătoare în domeniu, a unei recunoașteri specifice a profilurilor respective și a unei protecții sociale adaptate (de exemplu, protecția în cazul contractelor pe termen foarte scurt, de tipul asigurărilor sociale, sau promovarea mobilității internaționale).

3.4 ICC prezintă totuși numeroase posibilități de creștere și ocupare a forței de muncă în UE. Creativitatea este, în general, considerată ca forța motrice a creșterii durabile, inteligente și incluzive, iar cultura îndeplinește un rol esențial în dezvoltarea unei societăți a informației și cunoașterii. În plus, ambele sunt nu doar mijloace prin care oferta devine mai concurențială și mai structurată, ci stimulează și cererea de conținut, educă oamenii în spiritul diversității și, totodată, ajută la combaterea excluziunii și discriminării.

3.5 În plus, creativitatea are un rol-cheie în contextul competitivității internaționale, conferind valoare imaterială produselor și transformându-le într-o formă specifică de experiență. În prezent, tot mai multe activități economice, chiar dacă nu țin de sectoarele creative propriu-zise, alocă resurse din ce în ce mai importante acelor activități creative ce contribuie la crearea produselor proprii. În afară de faptul că este esențial pentru competitivitatea internațională a întreprinderilor, sectorul creativ are astfel influențe benefice și asupra celorlalte domenii economice (4).

3.6 Un alt element care nu trebuie desconsiderat este contribuția unui astfel de sector la „calitatea vieții” teritoriului de referință: influența sa asupra sistemului de formare, asupra modelelor comportamentale ale tinerilor, asupra interesului sporit față de cultură, pentru care activitățile ICC reprezintă un mijloc de difuzare, contribuind la intensificarea dinamismului orașelor și teritoriilor respective.

3.7 Trebuie subliniate, în fine, posibilitățile oferite de aplicarea în domeniu a noilor tehnologii, un exemplu fiind fenomenul platformelor de comunicare socială: este vorba de practici prin care utilizatorii schimbă între ei conținuturi textuale, imagini, înregistrări video și audio. Acesta este un sector care poate contribui cu idei interesante, dialoguri și confruntări fructuoase (ca, de exemplu, Wikinomics), dar în care reglementarea încă lasă de dorit în ceea ce privește dificultățile de gestiune, de exemplu în materie de drepturi de proprietate intelectuală a conținuturilor partajate. De asemenea, noile tehnologii pot contribui la combaterea pirateriei digitale.

3.8 Cu toate acestea, sectorul rămâne vulnerabil. Pe de o parte, acesta este apanajul IMM-urilor, iar pe de alta, există riscul formării unui oligopol care ar elimina orice concurență (așa-numitul efect bestseller). În acest sens, este suficient exemplul societăților din sectorul multimedia sau al publicității, cu activitate la scară mondială.

3.9 Rolul jucat de IMM-uri rămâne crucial. Acest tip de întreprinderi își asumă „riscul” aferent inovării netehnologice, al investiției în noile talente și în noile forme estetice și al încercării de a asigura o ofertă variată și diversificată pentru consumatori. Se pune totuși problema unei „mase critice” de investiții în sector, în măsură să combată pătrunderea pe piața europeană a unor produse culturale care induc modele de comportament străine culturii europene. În acest sens, ar fi utilă adoptarea unor măsuri specifice de sprijinire și ajutorare a promovării „rețelelor locale de IMM-uri”, a dezvoltării unor clustere regionale și a „economiilor de aglomerare”.

3.10 Politicile referitoare la industria culturală și creativă din Europa rămân eterogene. În unele state membre, acest sector acesta beneficiază de investiții publice importante, iar în altele este mai ales privat (5). Dincolo de evaluarea eficienței unor astfel de politici, este neîndoielnic faptul că fragmentarea reglementărilor și a piețelor naționale în materie constituie, de facto, o denaturare a concurenței în cadrul pieței interne. Aceeași Carte verde subliniază importanța unor eforturi sporite pentru promovarea unei mai mari concurențe la nivel european în acest sector, care să favorizeze diversitatea culturală. De asemenea, o stimulare adecvată a analizei comparative (benchmarking) rămâne fundamentală pentru promovarea politicilor europene din acest sector.

3.11 La nivelul UE, atât Comisia (Comunicarea din 10 mai 2007 privind Agenda europeană pentru cultură într-o lume în curs de globalizare), cât și Consiliul (Planul de lucru în favoarea culturii 2008-2010, din 10 iunie 2008) și Parlamentul (Rezoluția PE privind industriile culturale din Europa din 10 aprilie 2008) își propun ca obiectiv optimizarea potențialului ICC, în special în cazul IMM-urilor. Printre activitățile programate, trebuie menționată Alianța europeană a industriilor creative (European Creative Industries Alliance), care va fi lansată în 2011, în contextul Programului pentru spirit antreprenorial și inovare (Entrepreneurship and Innovation Program – EIP) din cadrul Programului pentru competitivitate și inovare (6). Alte inițiative sunt, pe lângă elaborarea unei Cărți verzi privind ICC, înființarea unui grup de lucru privind ICC, care să cuprindă experți din statele membre, realizarea de studii privind contribuția culturii în planul creativității, modul în care industriile culturale și creative influențează spiritul antreprenorial și contribuția culturii la dezvoltarea economică pe plan local și regional.

4. Temele dezbaterii și prioritățile rezultate în urma consultării cu părțile interesate

4.1 Prin publicarea Cărții verzi din 27 aprilie 2010, Comisia a lansat dezbaterea privind potențialul de creștere al ICC, subliniind rolul diversității culturale, al globalizării și digitalizării ca motoare ale procesului, ca și necesitatea dotării industriei acestui sector cu instrumente adecvate – cum este posibilitatea de a experimenta și investi, facilitând accesul la credite – și promovarea dezvoltării acestora, prin reorientarea politicilor teritoriale.

4.2 Acțiunea Comisiei urmărește trei orientări politice strategice: Agenda europeană digitală (una din cele șapte inițiative emblematice ale Strategiei Europa 2020, în cadrul căreia Comisia prevede crearea unei piețe unice a conținuturilor informative și a serviciilor on-line), acțiuni specifice pentru consolidarea rolului ICC de catalizatori ai inovației și ai schimbărilor structurale în contextul inițiativei emblematice O Uniune a inovării, și o strategie în domeniul proprietății intelectuale, al cărei scop este facilitarea echilibrului necesar dintre protecție și difuzarea unor noi modele comerciale.

4.3 Cartea verde pune și câteva întrebări deschise pentru a stimula o dezbatere lărgită, la care pot participa toate părțile interesate din sectorul european al creativității (în sens larg). Prin prezentul aviz, CESE dorește să-și aducă propria contribuție la dezbaterea lansată de Comisie, prin sugestii și propuneri operative concrete. În acest context, principalul punct de referință al CESE îl constituie recomandările cuprinse în Platforma privind potențialul industriilor culturale și creative. Din dialogul purtat de părțile interesate și din audierile ad-hoc realizate la Comitet au reieșit totuși elemente suplimentare.

4.4 Spațiile fizice ale creativității, clusterele și rolul lor în dezvoltarea teritorială

4.4.1 Un prim element de dezbatere care a fost evidențiat de Cartea verde se referă la tema noilor „spații de experimentare, de inovare și de antreprenoriat în sectorul cultural și creativ” și la funcția îndeplinită de noile tehnologii ale informației. În practică, este vorba de crearea oportunităților de întâlnire în vederea colaborării interdisciplinare, astfel încât să poată fi experimentate soluțiile cele mai inovatoare ale industriilor creative și, alături de cetățeni/utilizatori, să se poată explora noi limbaje și forme de expresie, ca, de exemplu, accesul multisenzorial la conținuturile artistice digitale (Centre ale viitorului și/sau Centre de afaceri pentru produsele și serviciile industriei creative, realități virtuale și parcuri multimedia).

4.4.2 Aceste locuri concrete, caracterizate prin predispoziția pentru schimbare, pot îndeplini și funcția de stimulare a combaterii caracterului marginal al anumitor regiuni în raport cu marile centre urbane de dezvoltare creativă (în general, se consideră că principalele clustere ale creativității europene se concentrează în marile centre urbane, ca, de pildă, Île de France, centrul Londrei, provincia Milano, Amsterdam, Madrid etc.) (7). (A se vedea Raportul privind un sector prioritar: industriile culturale și creative – Priority Sector Report: Creative and Cultural Industries, al Observatorului European al Clusterelor – European Cluster Observatory).

4.4.3 Există numeroase motive ale formării acestor clustere industriale de tip creativ, precum: dezvoltarea economică a orașelor și regiunilor, dezvoltarea economiei cunoașterii, turismul creativ, eficiența lanțurilor de producție, efectele colaterale în termeni de inovare etc. Pe baza acestor cunoștințe ar trebui lansate proiecte specifice pentru a stimula amplificarea acestor clustere, răspândirea lor pe tot teritoriul Uniunii și lansarea de rețele la nivel european.

4.4.4 Toate acestea se adaugă (a se vedea Concluziile Consiliului UE din 29 aprilie 2010) la rolul esențial îndeplinit de industriile creative, de rețelele și clusterele acestora, de pârghie a dezvoltării regionale. În Raportul privind un sector prioritar: industriile culturale și creative al Observatorului European al Clusterelor se subliniază în mod empiric legătura directă dintre localizarea industriilor creative și dezvoltarea teritorială. Chestiunea se referă la alegerea celor mai potrivite forme de cooperare pentru favorizarea integrării ICC în dezvoltarea strategică regională.

4.4.5 O trăsătură distinctivă a acestor clustere culturale și creative este, mai ales în fazele de început, dependența de asistența publică și necesitatea unor acțiuni pozitive de integrare, în măsură să atragă toți factorii de decizie regionali: administrația publică, mediul de afaceri, sistemul de învățământ și universitățile, operatorii culturali, profesiile intelectuale și societatea civilă. Într-adevăr, nu trebuie subevaluată legătura acestor clustere cu comunitatea locală sau regională de origine. Aceste clustere își au originea în expertiza comună de pe plan local și au rădăcini adânci într-un mediu prielnic unic, favorabil inovării și schimbărilor (a se vedea studiile de caz referitoare la Bilbao, Valencia, Amsterdam, Ruhr etc.).

4.4.6 Autoritățile locale și regionale (localități, regiuni etc.), în colaborare cu alte instituții de la același nivel (universități, bănci, asociații, furnizori de conținuturi publice și/sau private etc.) au așadar un rol fundamental în integrarea ICC în dezvoltarea regională, în vederea realizării obiectivelor strategice ale sectorului. Pentru a da un exemplu, politica de coeziune a UE recunoaște contribuția polimorfă a ICC la atingerea obiectivelor strategice urmărite (convergență, competitivitate, ocuparea forței de muncă, cooperare teritorială și incluziunea categoriilor sociale mai vulnerabile), recunoscând totodată că impactul specific al acestei contribuții este dificil de stabilit.

4.4.7 Dintre exemplele concrete de locuri de întâlnire și schimburi de experiențe culturale și creative din afara marilor centre urbane, adesea în zone defavorizate și/sau transfrontaliere, CESE subliniază, pe lângă experiența confirmată a Valenciei, foarte recenta experiență a „laboratoarelor urbane” din regiunea Apulia, în cadrul căreia au fost reabilitate pretutindeni imobile abandonate, edificii școlare neutilizate, clădiri istorice părăsite, foste mănăstiri, abatoare, piețe și cazărmi, care au fost dotate cu echipamente, mobilier și instrumente, pentru a deveni, cu ajutorul administrației regionale, adevărate creuzete de cultură și creație destinate tinerilor.

4.5 Spațiul european al creativității: cadrul de reglementare

4.5.1 O altă chestiune esențială referitoare la combaterea marginalizării se referă la mobilitatea artiștilor și a operatorilor din industriile creative. Schimbul celor mai bune practici rămâne, într-adevăr, necesar pentru a deschide noi perspective și pentru a-i stimula pe cetățenii europeni să-și cunoască și să-și înțeleagă mai bine, în mod reciproc, culturile.

4.5.2 Cu toate acestea, obstacolele din calea mobilității sunt numeroase, fiind legate, cel mai adesea, de reglementările în materie de viză, de regimuri fiscale și de alte piedici administrative, care țin de reglementarea diferită a sectorului în diversele țări europene și, deseori, chiar în diversele administrații regionale.

4.5.3 Propunerile practice pentru favorizarea mobilității sunt următoarele: promovarea coproducțiilor europene și/sau a schimburilor de experiență și de competențe, atât în faza de producție, cât și în cea de proiectare (de natură inter- și intrasectorială), asigurarea fondurilor pentru traducerea documentației în limbi mai puțin vorbite și în limbi din afara Europei, promovarea acțiunilor specifice pentru recunoașterea reciprocă a activităților, a profesiilor și a competențelor care pot fi certificate, încheierea de acorduri pentru evitarea dublei impuneri. Profesiile intelectuale contribuie la „economia culturală creativă”, fiind în măsură să participe la un proiect-pilot în rețea capabil să atragă contribuții creative inclusiv din afara Uniunii Europene.

4.5.4 În acest cadru, TIC oferă noi posibilități, atât în termeni de realizare a produselor creative, cât și în cadrul distribuției acestora și al utilizării lor de către utilizatorii finali. În luna mai 2010 Comisia Europeană a prezentat ambițioasa Agendă digitală europeană (prima dintre cele șapte inițiative emblematice ale Strategiei Europa 2020). Printre cele șapte obiective ale acestei agende se numără o nouă piață unică pentru fructificarea avantajelor inerente epocii digitale, îmbunătățirea semnificativă a accesului la conexiuni internet rapide și foarte rapide pentru cetățenii europeni și intenția de a face astfel încât aceștia să dobândească competențe digitale și servicii on-line accesibile.

4.5.5 Cu toate acestea, principalul obstacol din calea potențialului digital al sectorului îl reprezintă absența unui cadru de reglementare care să protejeze proprietatea intelectuală asupra conținuturilor culturale și creative în format digital (ale căror reguli actuale sunt adesea orientate pentru a răspunde doar exigențelor operatorilor celor mai importanți) și dreptul de acces la conținuturi al tuturor consumatorilor/cetățenilor (supus adesea unor constrângeri ce reglementează în mod strict și ofensator acest acces).

4.5.6 Chestiunea drepturilor de proprietate intelectuală trebuie analizată în relație cu problema pirateriei și a contrafacerii, care, conform estimărilor, numai în 2008 ar fi avut consecințe negative asupra industriilor creative (cinema, seriale de televiziune, producții muzicale și software), constând în venituri neîncasate în valoare de 10 miliarde EUR și în pierderea a 185 000 de locuri de muncă (cf. studiul TERA: Promovarea economiei digitale: importanța salvării locurilor de muncă în industriile creative din UE). Pirateria digitală este o infracțiune care afectează atât întreprinderile mici, cât și pe cele mari, impunând, la nivel european, adoptarea unor măsuri mai drastice și coordonate pentru favorizarea protecției consumatorilor și combaterea fenomenului producțiilor ilegale la scară mai largă.

4.5.7 În acest context, trebuie evaluat potențialul oferit de produsele de tip open source și Wikinomics, dată fiind capacitatea specifică a acestora de a valorifica munca micilor operatori de pe piață, caracterizată de procese de producție compartimentate, de contribuții creative ale unor individualități singulare, de cicluri de producție variabile și de resurse economice limitate.

4.5.8 Documentul CReATE Project Report on ICT and CI (8) scoate în evidență patru tendințe principale, prin care TIC pot juca un rol de pârghie în dezvoltarea economică a ICC: distribuția digitală pentru facilitarea partajării conținuturilor în rețea, dezvoltarea experiențelor vizuale, reducerea efectului de barieră și dezvoltarea durabilă de noi forme de antreprenoriat (în special în zonele defavorizate din UE), capacitatea de a adapta organizarea muncii la resursele distribuite în teritoriu și puse în relație doar prin intermediul tehnologiei și al furnizorilor de conținuturi, în cadrul Parteneriatului public-privat, cu participarea cetățenilor (Public-Private People's Partnerships – PPPP).

4.5.9 O a doua problemă ridicată de Comisie se referă la promovarea colaborării între școlile de arte și design și întreprinderi, în special cele meșteșugărești, precum și la dezvoltarea competențelor digitale, mai ales acolo unde sunt inexistente sau neconsolidate încă. Manifestul rezultat în urma Anului European al Creativității și Inovării (2009) a sublinat necesitatea reinventării învățământului, astfel încât acesta să pregătească elevii pentru societatea cunoașterii. Cu toate acestea, există o problemă specifică a lipsei de integrare între educație și lumea întreprinderilor, în special în ceea ce privește dezvoltarea creativității, a așa-numitelor competențe digitale (e-skills) și, în mod mai general, a capacității de adaptare a resurselor umane la dezvoltarea extraordinară a sectorului.

4.5.10 Unele propuneri practice în acest context:

a) promovarea unei mai bune cunoașteri a industriei creative în programele din învățământul primar, promovarea unui mai pronunțat spirit antreprenorial creativ, inclusiv prin înmulțirea ocaziilor de colaborare între instituțiile de învățământ primar și institutele de artă și design (de exemplu, stagii și seminare);

b) introducerea proceselor competitive și a recompensării tinerelor talente și a acelor instituții care promovează competențele acestora;

c) promovarea educației artistice și culturale și, în general, a interesului pentru muncă și produsele industriilor creative în programele de învățământ primar și secundar;

d) măsuri de sprijinire a absolvenților din domeniu (prin stimulente economice directe sau acordate întreprinderilor care îi angajează);

e) sprijin acordat ocupării forței de muncă (prin procese de formare continuă și recunoașterea la nivel european a diplomelor);

f) dezvoltarea cunoștințelor informatice și tehnologice ale studenților institutelor de artă și design;

g) lansarea de parteneriate cu asociațiile IMM-urilor și ale întreprinderilor meșteșugărești din UE, menită să contribuie eficient la procesul de transmitere a cunoștințelor, a capacităților antreprenoriale și a tuturor acelor valori imateriale care stau la baza dezvoltării creative.

4.6 Finanțarea creativității

4.6.1 O a treia chestiune ridicată de Comisie se referă la finanțarea creativității, cu alte cuvinte la modul de stimulare a investițiilor private și a PPPP, și la îmbunătățirea accesului la credite pentru ICC. În acest sens, trebuie subliniat, pe de o parte, că o atenție mai mare acordată de întreprinderi aspectelor de durabilitate economică și financiară a proiectelor/operelor ar spori, fără îndoială, accesul la credite. Pe de altă parte, nu trebuie uitat faptul că instituțiile financiare nu prea sunt capabile să evalueze cum se cuvine efectele economice și financiare ale ideilor noi.

4.6.2 Unele propuneri concrete în acest context:

a) stabilirea unor linii directoare comune de plan de afaceri (business plan) pentru proiectele/serviciile/operele creative și culturale, precum și a unor indicatori specifici de calitate a proceselor și de performanță economico-financiară, în vederea facilitării evaluării tehnico-economice a investițiilor din domeniu, evitându-se impunerea unor sarcini economice și administrative inutile asupra IMM-urilor;

b) desfășurarea unor cursuri adecvate de formare a evaluatorilor și a unor politici și programe punctuale destinate sprijinirii ICC printr-o abordare holistică;

c) asigurarea – cu puține resurse – de finanțări avantajoase pentru conceperea și demararea proiectelor sau pentru analiza preliminară a fezabilității și durabilității acestora (de exemplu, certificarea fezabilității), permițând astfel atragerea unor resurse suplimentare pentru faza de producție și pentru diseminarea rezultatelor în rândul unui număr mai mare de întreprinderi interesate;

d) adoptarea unor sisteme fiscale avantajoase pentru ICC, în special pentru IMM-uri, atât individual, cât și în asociații, prin credite fiscale și scutiri fiscale (de exemplu, TVA redusă pentru produsele off-line și on-line din sector, așa cum se întâmplă în SUA);

e) elaborarea unor forme de creditare avantajoase, utilizându-se fonduri mixte de garantare de tip public-privat pentru IMM-uri (rețeaua europeană a consorțiilor de garantare a creditelor pentru IMM-uri) și fonduri rotative;

f) promovarea formelor asociative noi și a parteneriatelor între diversele părți interesate în sectoarele vizate (de exemplu, TIC, muzică, edituri etc.).

4.6.3 O temă înrudită este cea a sprijinului pe care UE îl acordă investițiilor din sector. Politicile europene de orientare și sprijin ar trebui să contribuie și la promovarea armonizării reglementărilor naționale și regionale și a strategiilor de încurajare din domeniu în materie de sprijin public și de acces la credite private și cu dobândă redusă, având drept obiectiv crearea de parteneriate și proiecte între teritorii la diferite niveluri de dezvoltare (a se vedea Raportul KEA, Business Innovation Support Services for Creative Industries) (9).

4.7 Dimensiunea socială a creativității

4.7.1 În sfârșit, se cuvine subliniat impactul social al dezvoltării clusterelor de creativitate. Legătura existentă între creșterea economică și dezvoltarea socială a comunităților interesate reprezintă o trăsătură caracteristică a dezvoltării ICC. Ca atare, sectorul rămâne strâns legat de domeniul de referință: clusterele se alimentează din relațiile socioeconomice locale, care nu pot fi reproduse în alt context; operatorii din sectorul ICC sunt implantați la nivel regional, iar relația cu învățământul și formarea profesională este una strânsă. De aceea, este nevoie de un dialog structurat între ICC și autoritățile locale, care să actualizeze competențele instituționale și administrative prin acțiuni speciale de formare și prin implicarea activă a comunităților locale.

4.7.2 CESE subliniază așadar necesitatea favorizării, în cadrul instituțiilor UE, a unei reflecții mai aprofundate pe tema impactului social al dezvoltării clusterelor de creativitate și a îmbunătățirii condițiilor de muncă a lucrătorilor din sector. Acesta are nevoie, într-adevăr, de măsuri precise de protecție socială, dat fiind faptul că are unele trăsături specifice, ca, de exemplu, situațiile de precaritate des întâlnite, prezența contractelor pe termen scurt și foarte scurt, absența unei protecții adecvate a drepturilor de proprietate intelectuală sau absența unei legislații care să favorizeze mobilitatea lucrătorilor, liber-profesioniștilor și artiștilor.

Bruxelles, 21 octombrie 2010 Președintele Comitetului Economic și Social European Staffan NILSSON

(1) Cf., într-un alt context, avizul pe tema „Îmbunătățirea modelelor de «parteneriat public-privat participativ» în extinderea serviciilor electronice pentru toți în UE 27” (TEN/402, adoptat de CESE în timpul sesiunii sale plenare din septembrie 2010, încă nepublicat în JO).

(2) A se vedea Avizul CESE privind industriile culturale în Europa (JO C 108, 30.4.2004, p. 68).

(3) A se vedea Avizul CESE privind deblocarea și consolidarea potențialului european de cercetare, dezvoltare și inovare (JO C 325, 30.12.2006, p. 16; a se vedea în special punctul 4.12 și nota 55).

(4) În studiul realizat de societatea KEA la solicitarea Comisiei Europene (http://www.keanet.eu/report/BISScreativeindustries.pdf) se subliniază, în acest context, trei canale fundamentale: legăturile cu dezvoltarea locală/regională; raporturile intrsectoriale (de exemplu, dintre conținuturile creative și TIC sau dintre cultură și turism); interconexiunile sectoarelor creative și necreative. Acest raport a fost pregătit cu ocazia atelierului organizat la Amsterdam de DG Întreprinderi, în cursul căruia a fost elaborată și Declarația de la Amsterdam (http://www.europe-innova.eu/creative-industries).

(5) De bună seamă, o analiză punctuală a modelelor de politică industrială adoptate în diferitele state membre ar necesita, o dată mai mult, o definiție univocă împărtășită a ICC. În orice caz, fondurile publice sunt în general orientate către promovarea sectorului cultural (teatru, cinema, artă, fundații etc.), cu un impact semnificativ asupra întregului sector, dată fiind interdependența dintre investițiile culturale și dezvoltarea industriilor creative.

(6) Inițiativa va avea un buget de 7,5 milioane EUR și se preconizează că va avea un efect multiplicator financiar ridicat (cca 100 milioane EUR în trei ani).

(7) Aceste concentrări teritoriale se referă, în principal, la subsectoare precum media digitală, înregistrarea audio și înregistrarea video.

(8) Pentru informații suplimentare despre proiectul CreATe: http://www.lets-create.eu/.

(9) A se vedea nota de subsol 4.