Având în vedere importanța economică pentru Uniune a legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii, este esențial ca această legătură să continue să funcționeze după 1 ianuarie 2021. În acest scop, autorizația de siguranță emisă administratorului său de infrastructură de către comisia interguvernamentală pe baza Directivei 2004/49/CE trebuie să rămână valabilă pentru o perioadă de două luni după încheierea perioadei de tranziție stabilite în Acordul de retragere. Aceasta este perioada de timp pe care autoritățile franceze o consideră necesară pentru a acorda suficient timp autorității naționale de siguranță franceze să emită propria autorizație pentru secțiunea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii aflată sub jurisdicție franceză. Comisia consideră că aceasta este prelungirea maximă care trebuie acordată în mod rezonabil în acest scop. Dacă, într-o etapă ulterioară, se încheie un acord în sensul Deciziei (UE) 2020/1531, comisia interguvernamentală ar putea emite o autorizație unică de siguranță care să o înlocuiască pe cea emisă de autoritatea națională de siguranță franceză, în condiții care ar trebui stabilite.

Cu excepția unor prevederi contrare, după încheierea perioadei de tranziție, legislația Uniunii nu se va mai aplica acelei părți a legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii care se află sub jurisdicția Regatului Unit, iar în ceea ce privește partea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii care se află sub jurisdicție franceză, comisia interguvernamentală nu va mai fi o autoritate națională de siguranță în temeiul legislației Uniunii. Autorizațiile de siguranță ale administratorului de infrastructură al legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii și certificatele de siguranță ale întreprinderilor feroviare care exploatează legătura fixă, emise de comisia interguvernamentală, nu vor mai fi valabile.

Articolul 10 din Tratatul între Republica Franceză și Regatul Unit privind construirea și exploatarea de către concesionari privați a unei legături fixe pe sub Canalul Mânecii, semnat la Canterbury la 12 februarie 1986 („Tratatul de la Canterbury”), a instituit o comisie interguvernamentală pentru supravegherea tuturor aspectelor referitoare la construirea și exploatarea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii. Până la încheierea perioadei de tranziție prevăzută în Acordul de retragere („perioada de tranziție”), comisia interguvernamentală constituie autoritatea națională de siguranță în sensul Directivei (UE) 2016/798 a Parlamentului European și a Consiliului. În această calitate, ea aplică în ceea ce privește totalitatea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii, dispozițiile legislației Uniunii care sunt relevante pentru siguranța și interoperabilitatea feroviară.

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 91 alineatul (1),

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

după consultarea Comitetului Economic și Social European,

după consultarea Comitetului Regiunilor,

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (1) ,

întrucât:

(1)Acordul privind retragerea Regatului Unit din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice („Acordul de retragere”) a fost încheiat de Uniune prin Decizia (UE) 2020/135 a Consiliului și a intrat în vigoare la 1 februarie 2020. Perioada de tranziție menționată la articolul 126 din Acordul de retragere, în cursul căreia legislația Uniunii continuă să se aplice Regatului Unit și pe teritoriul acestuia în conformitate cu articolul 127 din acordul respectiv, se încheie la 31 decembrie 2020.

(2)Articolul 10 din Tratatul între Republica Franceză și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord privind construirea și exploatarea de către concesionari privați a unei legături fixe pe sub Canalul Mânecii, semnat la Canterbury la 12 februarie 1986 („Tratatul de la Canterbury”), a instituit o comisie interguvernamentală pentru supravegherea tuturor aspectelor referitoare la construirea și exploatarea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii.

(3)Până la încheierea perioadei de tranziție prevăzute în Acordul de retragere, comisia interguvernamentală constituie autoritatea națională de siguranță în sensul Directivei (UE) 2016/798 a Parlamentului European și a Consiliului. În această calitate, comisia interguvernamentală aplică, în ceea ce privește totalitatea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii, dispozițiile legislative ale Uniunii relevante pentru siguranța feroviară și, în temeiul Directivei (UE) 2016/797 a Parlamentului European și a Consiliului, pentru interoperabilitatea feroviară.

(4)Cu excepția unor prevederi contrare, după încheierea perioadei de tranziție, legislația Uniunii nu s-ar mai aplica acelei părți a legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii care se află sub jurisdicția Regatului Unit, iar în ceea ce privește partea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii care se află sub jurisdicție franceză, comisia interguvernamentală nu ar mai fi o autoritate națională de siguranță în temeiul legislației Uniunii. Autorizația de siguranță a administratorului de infrastructură al legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii și certificatele de siguranță ale întreprinderilor feroviare care exploatează legătura fixă pe sub Canalul Mânecii, emise de comisia interguvernamentală în temeiul articolului 11, respectiv al articolului 10 din Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului, ar înceta să mai fie valabile de la 1 ianuarie 2021.

(5)Prin Decizia (UE) 2020/1531 a Parlamentului European și a Consiliului, Franța a fost împuternicită să negocieze, să semneze și să încheie un acord internațional cu Regatul Unit referitor la aplicarea normelor de siguranță și interoperabilitate feroviară ale Uniunii în ceea ce privește legătura fixă pe sub Canalul Mânecii, pentru a menține un regim de siguranță unificat. Prin Regulamentul (UE) 2020/1530 al Parlamentului European și al Consiliului, Directiva (UE) 2016/798 a fost modificată în special în ceea ce privește normele referitoare la autoritățile naționale de siguranță.

(6)Pe baza acestor modificări, sub rezerva unui acord în sensul Deciziei (UE) 2020/1531 și în anumite condiții, comisia interguvernamentală ar putea rămâne autoritatea unică de siguranță pentru totalitatea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii, constituind totodată, în ceea ce privește partea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii aflată sub jurisdicție franceză, autoritatea națională de siguranță în sensul articolului 3 punctul 7 din Directiva (UE) 2016/798. Cu toate acestea, este puțin probabil că până la încheierea perioadei de tranziție va intra în vigoare un acord în sensul Deciziei (UE) 2020/1531.

(7)În absența unui astfel de acord, începând cu 1 ianuarie 2021, comisia interguvernamentală nu va mai avea prerogativele de autoritate națională de siguranță în sensul articolului 3 punctul 7 din Directiva (UE) 2016/798, în ceea ce privește partea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii aflată sub jurisdicție franceză. Autorizațiile de siguranță și certificatele de siguranță emise de comisia interguvernamentală vor înceta să mai fie valabile. Autoritatea națională de siguranță franceză va deveni autoritatea națională de siguranță competentă pentru secțiunea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii aflată sub jurisdicție franceză.

(8)Având în vedere importanța economică pentru Uniune a legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii, este esențial ca aceasta legătură să continue să funcționeze după 1 ianuarie 2021. În acest scop, autorizația de siguranță emisă de comisia interguvernamentală și menționată la considerentul 4 trebuie să rămână valabilă pentru o perioadă maximă de două luni de la data aplicării prezentului regulament, ceea ce este suficient pentru a permite autorității naționale de siguranță franceze să emită propria autorizație de siguranță.

(9)Licențele acordate în temeiul capitolului III din Directiva 2012/34/UE întreprinderilor feroviare stabilite pe teritoriul Regatului Unit nu vor mai fi valabile după încheierea perioadei de tranziție. La 10 noiembrie 2020, în temeiul articolului 14 alineatul (3) din Directiva 2012/34/UE a Parlamentului European și a Consiliului, Franța a notificat Comisiei intenția de a începe negocierile pe marginea unui acord transfrontalier cu Regatul Unit. Obiectivul acestui acord ar fi să permită întreprinderilor feroviare înființate și care dețin o licență în Regatul Unit să utilizeze infrastructura transfrontalieră care leagă Uniunea de Regatul Unit prin legătura fixă pe sub Canalul Mânecii până la stația și terminalul de trecere a frontierei Calais-Fréthun, fără a obține o licență în temeiul Directivei 2012/34/UE de la o autoritate de acordare a licențelor din Uniune.

(10)Pentru a asigura conectivitatea între Uniune și Regatul Unit, este esențial ca întreprinderile feroviare menționate la considerentul 9 să continue să funcționeze. În acest scop, perioada de valabilitate a licențelor lor acordate de Regatul Unit în temeiul Directivei 2012/34/UE și a certificatelor lor de siguranță emise de comisia interguvernamentală trebuie să fie prelungită cu o perioadă de nouă luni de la data de aplicare a prezentului regulament, care este suficientă pentru a permite statelor membre în cauză să ia măsurile necesare pentru a asigura conectivitatea, după caz, în conformitate cu Directiva 2012/34/UE, cu Directiva (UE) 2016/798 și pe baza unui acord în sensul Deciziei (UE) 2020/1531.

(11)În vederea asigurării unor condiții uniforme pentru punerea în aplicare a prezentului regulament, Comisiei trebuie să îi fie conferite competențe de executare în ceea ce privește retragerea beneficiului conferit titularilor de certificate, autorizații și licențe în situațiile în care nu este asigurată aplicarea cerințelor Uniunii. Competențele respective trebuie să fie exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (6) . Având în vedere impactul potențial al acestor măsuri asupra siguranței feroviare, pentru adoptarea lor trebuie să fie utilizată procedura de examinare. Comisia trebuie să adopte acte de punere în aplicare imediat aplicabile atunci când, în cazuri justificate în mod corespunzător, există motive de urgență imperative care impun acest lucru.

(12)Având în vedere urgența impusă de încheierea perioadei de tranziție menționate mai sus, este oportun să se prevadă o excepție de la perioada de opt săptămâni prevăzută la articolul 4 din Protocolul nr. 1 privind rolul parlamentelor naționale în Uniune, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană, la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice.

(13)Întrucât obiectivul prezentului regulament – și anume stabilirea de măsuri provizorii privind anumite aspecte ale siguranței și conectivității feroviare legate de încheierea perioadei de tranziție menționate la considerentul 1 – nu poate fi realizat în mod satisfăcător de statele membre, ci, având în vedere amploarea și efectele sale, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut la articolul respectiv, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea acestui obiectiv.