COMISIA EUROPEANĂ Bruxelles, 27.9.2021 SWD(2021) 276 final DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI Analiza planului de redresare și reziliență al României care însoţeşte documentul Propunere de DECIZIE DE PUNERE ÎN APLICARE A CONSILIULUI de aprobare a evaluării planului de redresare și reziliență al României {COM(2021) 608 final}



Cuprins 1. Rezumat 2. Provocări în materie de redresare și reziliență: context 2.1. Perspectivele și evoluțiile macroeconomice înregistrate de la prezentarea raportului de țară din 2020 2.2. Provocări legate de creșterea durabilă, coeziune, reziliență și politicile pentru noua generație 2.3. Provocări legate de tranziția verde și tranziția digitală Dimensiunea verde Dimensiunea digitală 3. Obiectivele, structura și guvernanța planului 3.1. Strategia globală a planului 3.2. Aspecte legate de implementarea planului 4. Rezumatul evaluării planului 4.1. Un răspuns cuprinzător și echilibrat în mod adecvat la situația economică și socială 4.2. Legătura cu recomandările specifice adresate României și cu semestrul european 4.3. Potențialul de creștere, crearea de locuri de muncă, reziliența economică, instituțională și socială, Pilonul european al drepturilor sociale, atenuarea impactului crizei și coeziunea și convergența socială și teritorială 4.4. Principiul de „a nu prejudicia în mod semnificativ” 4.5. Tranziția verde 4.6. Tranziția digitală 4.7. Impactul de durată al planului

4.8. Jaloane, ținte, monitorizare și implementare 4.9. Stabilirea costurilor 4.10. Controale și audituri 4.11. Coerență ANEXĂ: Urmărirea cheltuielilor legate de climă și marcarea digitală



1.Rezumat Pandemia de COVID-19 a avut și continuă să aibă un puternic impact economic, social și sanitar asupra României, amplificând și mai mult unele dintre deficiențele sale structurale. Consumul privat s-a prăbușit în timpul măsurilor de izolare din primăvara anului 2020, iar șocurile asupra cererii externe și perturbările lanțului de aprovizionare au afectat exporturile. Cu toate acestea, PIB-ul real s-a contractat doar cu 3,9 % în 2020, una dintre cele mai scăzute contracții din UE. Schemele de sprijin destinate salariaților și angajatorilor și pentru stimularea ocupării forței de muncă instituite la începutul pandemiei au atenuat impactul acesteia asupra pieței forței de muncă, șomajul crescând doar moderat, de la 3,9 % în 2019 la 5 % în 2020. Guvernul a implementat în 2021 o serie de măsuri de consolidare fiscal-bugetară și deficitul bugetar a crescut la 9,2 % din PIB în 2020, preconizându-se că ulterior va scădea. În 2021, economia a început să se redreseze rapid. Previziunile Comisiei din vara anului 2021 estimează că PIB-ul real va crește cu 7,4 % în 2021 și, respectiv, cu 4,9 % în 2022, în timp ce previziunile Comisiei din primăvara anului 2021 estimează că rata șomajului va atinge un nivel maxim de 5,2 % în 2021, înainte de a scădea la 4,8 % în 2022. Suma aferentă implementării planului de redresare și reziliență al României este de 29 181 842 750 EUR. România a solicitat sprijin financiar nerambursabil în valoare de 14 239 689 750 EUR și împrumuturi în valoare de 14 942 153 000 miliarde EUR în cadrul Mecanismului de redresare și reziliență. Împreună, acestea reprezintă 13,09 % din PIB-ul din 2019. Planul conține 171 de măsuri (64 de reforme și 107 investiții), structurate în jurul a șase piloni și a cincisprezece componente. Planul abordează o parte semnificativă din provocările structurale mai vechi care au rămas nesoluționate, astfel cum au fost identificate în recomandările relevante specifice adresate României de către Consiliu în 2019 și în 2020. Digitalizarea completă a administrației fiscale și eliminarea treptată a stimulentelor fiscale excesive sunt menite să amelioreze calitatea și sustenabilitatea finanțelor publice. Planul contribuie, de asemenea, la asigurarea sustenabilității și a echității sistemului public de pensii. Se preconizează că reformele din domeniul sănătății, însoțite de investiții în digitalizare, vor îmbunătăți accesul, eficiența din punctul de vedere al costurilor și reziliența asistenței medicale. Procesul decizional bazat pe date concrete, planificarea pe termen lung și consultările publice, precum și măsurile menite să îmbunătățească procesul de achiziții publice vor contribui la ameliorarea calității și a eficacității administrației publice, conducând la o mai bună absorbție a fondurilor UE. Prin consolidarea independenței și sporirea eficienței sistemului judiciar, prin îmbunătățirea accesului la justiție și prin intensificarea luptei împotriva corupției, planul vizează să soluționeze principalele probleme legate de respectarea statului de drept în România, în conformitate cu jurisprudența relevantă a Curții de Justiție a Uniunii Europene și ținând seama de recomandările formulate în cadrul rapoartelor mecanismului de cooperare și de verificare (MCV), de rapoartele GRECO și de avizele Comisiei de la Veneția, precum și de rapoartele privind statul de drept. Reformele-cheie privind stabilirea salariului minim, consolidarea guvernanței corporative a întreprinderilor de stat și dialogul social pun, de asemenea, în aplicare o serie de recomandări specifice adresate României care au rămase nesoluționate de mult timp. Totodată, planul prevede dezvoltarea unui sistem de educație și îngrijire timpurie unitar, favorabil incluziunii și de calitate, însoțit de investiții în îngrijirea copiilor. Planul promovează investițiile durabile și digitale și sprijină activitățile de cercetare și dezvoltare. Reformele-cheie privind decarbonizarea, instituirea unui cloud guvernamental și introducerea cărții de identitate electronice contribuie la sprijinirea dublei tranziții verzi și digitale. Planul reprezintă, în mare măsură, un răspuns cuprinzător și echilibrat în mod adecvat la situația economică și socială din România, contribuind astfel în mod corespunzător la cei șase piloni de politică menționați la articolul 3 din Regulamentul privind Mecanismul de redresare și reziliență. Planul și componentele sale sunt structurate în jurul celor șase piloni de politică, iar alocarea financiară este distribuită în mod uniform. Având în vedere provocările specifice cu care se confruntă România și sprijinul financiar pentru România, planul reprezintă un răspuns cuprinzător și echilibrat în mod adecvat la situația economică și socială. Prin abordarea vulnerabilităților și a deficiențelor structurale mai vechi care au rămas nesoluționate, se preconizează că planul va contribui la redresarea economică și socială și la dezvoltarea pe termen lung a țării. Măsurile de sprijinire a investițiilor private, în special pentru IMM-uri, au potențialul de a atrage investiții și de a promova crearea de locuri de muncă și un mediu de afaceri mai puternic. Se preconizează că accentul pus de plan pe abordarea provocărilor în materie de educație și pe promovarea competențelor verzi și digitale va îmbunătăți potențialul de creștere pe termen lung al României și va stimula creșterea favorabilă incluziunii prin reducerea disparităților, cu potențiale efecte de propagare pe piața forței de muncă. Planul vizează să contribuie la implementarea Pilonului european al drepturilor sociale, prin promovarea politicilor pentru copii și tineret. Se preconizează că reformele și investițiile vor răspunde problemelor structurale din domeniile în care criza provocată de pandemie a avut un impact puternic, cu accent pe sănătate, educație și mediul de afaceri. În plus, investițiile în infrastructura de transport de bază în regiunile care în prezent sunt slab conectate și conectivitatea digitală în mediul rural vor fi esențiale pentru sporirea convergenței naționale. Planul acordă o atenție specială tranziției verzi, fiind prevăzute reforme emblematice privind eliminarea treptată a cărbunelui și decarbonizarea transportului rutier. Se preconizează că reformele și investițiile vor decarboniza în mod semnificativ sectorul energetic și vor debloca potențialul de implementare a energiei din surse regenerabile. Atenția specială acordată eficienței energetice a clădirilor private și publice și utilizării eficiente a resurselor de către acestea, înverzirii transportului rutier și feroviar, mobilității urbane durabile și implementării infrastructurii de încărcare pentru vehiculele electrice, adaptării la schimbările climatice și economiei circulare va facilita, de asemenea, tranziția verde în toate sectoarele economiei. Măsurile de sprijinire a obiectivelor privind schimbările climatice reprezintă 41 % din suma totală alocată planului. Dat fiind faptul că planul prevede o serie de reforme și investiții în sectorul forestier, cum ar fi adoptarea Strategiei forestiere naționale și reconstrucția ecologică a habitatelor și conservarea speciilor, se preconizează că planul va contribui, de asemenea, la conservarea și refacerea biodiversității. Toate măsurile prevăzute în planul României au făcut obiectul unei evaluări ex ante care a confirmat respectarea principiului de „a nu prejudicia în mod semnificativ”. În plus, în cazul anumitor măsuri, principiul de „a nu prejudicia în mod semnificativ” a fost reflectat în jaloanele și țintele specificate în anexa la Propunerea Comisiei de decizie de punere în aplicare a Consiliului. În ceea ce privește tranziția digitală, măsurile care contribuie la obiectivele digitale reprezintă 20,5 % din alocarea financiară, depășindu-se astfel procentajul minim obligatoriu de 20 % prevăzut în Regulamentul privind Mecanismul de redresare și reziliență. În timp ce componenta 7 (Transformarea digitală) este dedicată integral digitalizării administrației publice (atât transversal, cât și pe sectoare), conectivitatea, securitatea cibernetică și competențele digitale, inclusiv adoptarea pe scară largă a cărților de identitate electronice, reformele și investițiile privind tranziția digitală sunt menționate în întregul plan, în cadrul diferitelor componente. În special, se preconizează că digitalizarea educației va contribui la dezvoltarea competențelor elevilor și ale cadrelor didactice, dublată de eforturile de modernizare a laboratoarelor școlare și de creare a unor laboratoare inteligente (smart lab). Se preconizează că investițiile în digitalizarea transportului rutier și feroviar vor contribui, de asemenea, la tranziția digitală. În plus, digitalizarea întreprinderilor joacă un rol important în cadrul planului și se preconizează că va spori competitivitatea și potențialul de inovare atât al IMM-urilor, cât și al întreprinderilor mari. Planul are, de asemenea, o dimensiune transfrontalieră semnificativă, deoarece România vizează să sprijine întreprinderile care participă la un proiect multinațional în domeniul microelectronicii, planificat să fie implementat ca proiect important de interes european comun (PIIEC). Se preconizează că reformele și investițiile prevăzute în plan vor avea efecte asupra mediului și efecte socioeconomice de durată. În special, acestea vizează introducerea unor schimbări structurale în funcționarea administrației publice din România. De asemenea, se preconizează că planul va avea un impact de durată în ceea ce privește elaborarea, implementarea și monitorizarea politicilor, în special în ceea ce privește politicile care reglementează utilizarea resurselor naturale și mediul. Reforma sistemului de pensii și cea socială ar trebui, de asemenea, să contribuie la reducerea disparităților și a inegalităților. Planul descrie în mod adecvat măsurile menite să asigure implementarea și monitorizarea sa. Jaloanele, țintele și indicatorii stabiliți în planul României sunt de o calitate suficientă pentru a permite o monitorizare eficace a implementării planului. În ansamblu, jaloanele și țintele sunt suficient de specifice, de clare și de cuprinzătoare pentru a se asigura faptul că atingerea jaloanelor și a țintelor poate fi urmărită și verificată. Numărul mare de jaloane și ținte este proporțional cu dimensiunea pachetului de reforme și investiții. Cu toate acestea, implementarea planului va depinde în mod esențial de capacitatea administrativă și de implementare a organismelor de implementare, care va trebui monitorizată îndeaproape. România a furnizat estimări ale costurilor pentru fiecare măsură prevăzută în plan. Informațiile și dovezile prezentate de România, în urma solicitărilor de furnizare de informații suplimentare adresate de Comisie în cursul etapei de evaluare a planului, arată că justificarea privind cuantumul costurilor totale estimate este „într-o măsură moderată” rezonabilă, plauzibilă, proporțională și conformă cu principiul eficienței din punctul de vedere al costurilor. România a furnizat suficiente informații și dovezi potrivit cărora cuantumul costurilor totale estimate ale planului care urmează să fie finanțate în temeiul mecanismului nu va face obiectul unei finanțări existente sau planificate din partea Uniunii. Planul furnizează informații suficient de detaliate privind structura națională menită să îndeplinească funcția de sistem de control intern al Mecanismului de redresare și reziliență. Planul prezintă o structură bine definită a sistemului de control intern, iar modul în care este conceput sistemul de control pare adecvat. Mecanismele și instrumentele menite să abordeze dubla finanțare par adecvate. Acțiunile în curs vor fi finalizate înainte de furnizarea primei tranșe. Planul de redresare și reziliență al României este structurat în jurul a șase piloni coerenți care sprijină obiectivele comune ale planului și redresarea economiei României. Fiecare pilon se articulează în jurul unor componente care prevăd pachete coerente de reforme și investiții care se consolidează reciproc și sunt complementare.

Grafic: Schema de evaluare (1)

Răspuns echilibrat (2)

Recomandări specifice adresate României (3)

Creștere economică, locuri de muncă... (4)

DNSH (5)

Țintă verde (6)

Țintă digitală (7)

Impact de durată (8)

Jaloane și ținte (9)

Stabilirea costurilor (10)

Sisteme de control (11)

Coerență A A A A A A A A B A A 2.Provocări în materie de redresare și reziliență: context 2.1.Perspectivele și evoluțiile macroeconomice înregistrate de la prezentarea raportului de țară din 2020 Economia României a înregistrat o creștere robustă în ultimii ani și a făcut față relativ bine încetinirii creșterii economice din 2020. Creșterea economică din trecut s-a bazat în principal pe consumul privat, stimulat prin reduceri repetate ale impozitelor și creșteri ale salariilor minime și ale salariilor din sectorul public, ceea ce a condus la deficite bugetare și de cont curent ridicate și în creștere încă dinainte de declanșarea pandemiei de COVID-19. În 2020, consumul privat s-a prăbușit în timpul măsurilor de izolare din primăvară, iar șocurile asupra cererii externe și perturbările lanțului de aprovizionare au afectat exporturile. Cu toate acestea, PIB-ul real s-a contractat doar cu 3,9 %, una dintre cele mai scăzute contracții din UE. La fel ca în majoritatea țărilor, evoluția activității economice pe parcursul anului a fost foarte volatilă: după o creștere de aproape 1 % în primul trimestru, PIB-ul real a scăzut cu 11,8 % în al doilea trimestru, înainte de a se redresa în al treilea trimestru și în al patrulea trimestru, cu 5,5 % și, respectiv, cu 4,6 %. Numărul limitat de restricții din a doua jumătate a anului și evoluția relativ robustă a salariilor, care a sprijinit consumul, au determinat încetinirea relativ moderată a activității economice în 2020. Deficitul bugetar a crescut și mai mult, ajungând la peste 9 % din PIB, în timp ce deficitul de cont curent a crescut la aproximativ 5 % din PIB. După doi ani de presiuni inflaționiste în creștere, inflația a scăzut în 2020 la 2,3 %, în principal ca urmare a scăderii puternice a prețurilor la energie. Scenariul macroeconomic prevăzut în planul de redresare și reziliență al României este bazat pe ipoteza unei redresări rapide a economiei. Conform planului, PIB-ul real urmează să crească cu 4,9 % în 2021 și să crească în continuare în perioada următoare, ajungând la 5,2 % în 2022 și la 5,6 % în 2023, înainte de a scădea ușor la 5,2 % în 2024. România preconizează în PNRR că, pe durata de viață a planului, se va înregistra o creștere medie anuală a PIB-ului real de 4,8 %, care este comparabilă cu creșterea medie a economiei românești din cei cinci ani anteriori crizei provocate de pandemia de COVID-19. Principalii factori de creștere sunt sporirea puternică a investițiilor și, într-o mai mică măsură, redresarea consumului privat. Exporturile nete vor reduce creșterea. După ce a scăzut în 2020, inflația urmează să crească până la o medie anuală de 3,1 % în 2021 și să scadă la 2,4 % în 2024. Conform previziunilor din cadrul scenariului macroeconomic, șomajul a atins nivelul maxim în 2020. Schemele de sprijin destinate salariaților și angajatorilor și pentru stimularea ocupării forței de muncă instituite la începutul pandemiei au atenuat impactul acesteia asupra pieței forței de muncă, șomajul crescând doar moderat, de la 3,9 % în 2019 la 5 % în 2020. În 2021, se preconizează că rata șomajului va scădea la 4,8 % și va continua să scadă la 4 % în 2022 și la 2,8 % în 2026 (a se vedea tabelul 1 de mai jos). După o reducere de 1,8 % în 2020, se preconizează că numărul de persoane încadrate în muncă va crește în 2021 cu 0,2 % și va crește în continuare cu aproximativ 0,7 % în 2022, conform previziunilor de primăvară ale Comisiei. Proporția persoanelor expuse riscului de sărăcie sau de excluziune socială (31,2 % în 2019) este printre cele mai ridicate din UE și cu mult peste media UE (20,9 %). Grupurile vulnerabile sunt mai expuse riscului de sărăcie sau de excluziune socială, inclusiv copiii, populația rurală, romii, lucrătorii slab calificați și persoanele cu dizabilități. Se consideră că aceste inegalități au fost exacerbate și mai mult din cauza crizei. Disparitățile regionale din România sunt printre cele mai mari din UE. Există decalaje semnificative între regiuni în ceea ce privește nivelul investițiilor, productivitatea, competitivitatea și ocuparea forței de muncă. Este probabil ca tendința de reducere ușoară a disparităților dintre capitală și restul regiunilor, precum și dintre zonele urbane și cele rurale să fi fost inversată de consecințele socioeconomice ale pandemiei. În 2020, deficitul bugetar a fost de 9,2 % din PIB, preconizându-se că va scădea ulterior. Bugetul pentru 2021 stabilește ca țintă un deficit de lichidități de 7,13 % din PIB în termeni de lichidități (care ar trebui să fie de aproximativ 8 % din PIB în termenii Sistemului european de conturi). În 2021, guvernul a implementat o serie de măsuri de consolidare fiscal-bugetară, cum ar fi amânarea creșterii pensiilor, înghețarea salariilor din sectorul public și anularea anumitor prime și tichete de vacanță din sectorul public. Aceste măsuri au constituit punctul de plecare pentru o consolidare fiscal-bugetară foarte necesară pentru a stăvili riscurile tot mai mari la adresa sustenabilității finanțelor publice. În același timp, politica fiscal-bugetară va sprijini redresarea economică. Conform strategiei fiscal-bugetare pe termen mediu, guvernul intenționează să reducă treptat deficitul global sub 3 % din PIB până în 2024, în conformitate cu Recomandarea Consiliului adresată României în cadrul procedurii aplicabile deficitelor excesive. Dezechilibrele macroeconomice au crescut în urma crizei. În februarie 2020, Comisia a concluzionat că România se confrunta cu dezechilibre macroeconomice, legate în special de riscurile privind competitivitatea prin costuri, de deteriorarea poziției externe și de creșterea deficitului de cont curent, în contextul unei politici fiscal-bugetare expansioniste și al unui mediu de afaceri imprevizibil. Deficitul de cont curent a continuat să crească în 2020, ajungând la aproximativ 5 % din PIB, și se preconizează că va rămâne ridicat în 2021 și 2022. După ani de îmbunătățire, poziția investițională internațională netă s-a înrăutățit până la aproximativ - 47 % din PIB în 2020 și se preconizează că nu se va îmbunătăți anul acesta sau anul viitor, având în vedere persistența deficitelor mari de cont curent. Criza provocată de pandemia de COVID-19 a condus, de asemenea, la o creștere semnificativă a datoriei publice, care se preconizează că va continua în pofida consolidării fiscal-bugetare planificate. Pe de altă parte, presiunile asupra competitivității prin costuri s-au atenuat într-o oarecare măsură, în pofida unei legături relativ robuste între performanță și nivelul salariilor în 2020. În ceea ce privește sectorul financiar, majoritatea riscurilor la adresa stabilității financiare se diminuaseră deja încă dinainte de declanșarea pandemiei, ca urmare a modificării adoptate în ianuarie 2020 a Ordonanței de urgență a Guvernului nr. 114/2018. Băncile românești, care sunt în mare parte cu capital străin, au rămas bine capitalizate și au dispus de lichidități pe parcursul anului 2020. Cu toate acestea, retragerea măsurilor de sprijin ar putea duce la o creștere a numărului de falimente și a nivelului creditelor neperformante, cu implicații negative pentru bilanțurile băncilor. Riscurile legate de sustenabilitatea datoriei rămân ridicate. În urma declanșării crizei provocate de pandemia de COVID-19, ponderea datoriei publice a crescut (47,3 % din PIB în 2020 și, conform previziunilor, 49,7 % din PIB în 2021), deși de la un nivel relativ scăzut (35,3 % din PIB în 2019). Imprevizibilitatea politicilor a rămas un motiv de îngrijorare în 2020, în special având în vedere adoptarea unei legislații cu consecințe semnificative asupra sustenabilității finanțelor publice pe termen mediu și lung, în special Legea nr. 217/2019 privind pensiile. Indicatorii standard de sustenabilitate a finanțelor publice arătau riscuri ridicate încă dinaintea crizei provocate de pandemia de COVID-19, din cauza deficitelor bugetare ridicate și a creșterii semnificative preconizate a costurilor legate de îmbătrânirea populației, generate de pensii. În pofida ponderii relativ scăzute a datoriei publice în PIB în comparație cu media UE, România se confruntă cu riscuri în ceea ce privește sustenabilitatea finanțelor publice pe termen scurt (și anume, indicatorul S0 depășește pragul critic). În primăvara anului 2020, randamentele datoriei suverane a României s-au ridicat la aproximativ 6 %, ceea ce a generat preocupări cu privire la accesul pe piață. Cu toate acestea, randamentele au scăzut de atunci și, în iulie 2021, au fost de aproximativ 3,2 %. Datoria suverană a României este evaluată la nivelul cel mai scăzut al categoriei investițiilor sigure (investment grade), iar în 2020 toate cele trei agenții de rating au revizuit perspectiva pentru datoria suverană a României de la „stabilă” la „negativă”. Cu toate acestea, în primăvara anului 2021, cele trei agenții de rating au revizuit perspectiva pentru datoria suverană a României înapoi la „stabilă”, ca urmare a diminuării riscurilor fiscal-bugetare, menținând însă ratingul. În ansamblu, se consideră că România se confruntă cu riscuri ridicate în ceea ce privește sustenabilitatea finanțelor publice și pe termen mediu. În cadrul unui scenariu de referință, se preconizează că nivelul datoriei publice va crește până în 2031, în absența unor schimbări la nivelul politicilor În plus, există riscuri care decurg din ponderea ridicată a datoriei publice denominate în valută (52,1 % din total, din care 44,1 % în EUR în iunie 2021). În comparație cu cele mai recente previziuni ale Comisiei, scenariul macroeconomic care stă la baza PNRR-ului este mai puțin optimist. Previziunile intermediare ale Comisiei din vara anului 2021 estimează că PIB-ul real al României va crește cu 7,4 % în 2021 și, respectiv, cu 4,9 % în 2022. Atât previziunile autorităților române, cât și cele ale Comisiei țin cont de impactul deplin al Mecanismului de redresare și reziliență (MRR). În ceea ce privește exporturile nete, atât Comisia, cât și autoritățile române preconizează o contribuție negativă a acestora la creșterea economică în 2021 și 2022. Previziunile privind piața forței de muncă diferă într-o oarecare măsură, întrucât conform PNRR șomajul a atins un nivel maxim în 2020 (4,9 %), preconizându-se că ulterior va scădea treptat. În schimb, previziunile de primăvară ale Comisiei estimează o rată a șomajului de 5,2 % în 2021, cu o scădere la 4,8 % în 2022. Previziunile privind inflația sunt foarte similare pentru 2021, în timp ce pentru anii următori datele disponibile nu permit efectuarea unei comparații. În previziunile sale din primăvara anului 2021, Comisia a estimat un deficit public de 8 % din PIB în 2021 și de 7,1 % din PIB în 2022, în timp ce datoria publică urma să atingă 49,7 % din PIB în 2021 și, respectiv, 52,7 % din PIB în 2022. În prezent, previziunile Comisiei nu se referă la anii de după 2022. PNRR-ul României nu include estimări privind evoluția deficitului bugetar și a datoriei publice. Scenariul macroeconomic al PNRR era plauzibil la momentul la care a fost înaintat planul. Scenariul economic prevăzut în plan a stat la baza întocmirii bugetului pentru 2021, a programului național de reformă, a programului de stabilitate și de convergență și a fost elaborat de Comisia Națională de Strategie și Prognoză. Pentru 2021 și 2022, acesta a fost similar cu previziunile de primăvară ale Comisiei. Dat fiind faptul că în primul trimestru al anului 2021 economia a înregistrat performanțe mai bune decât se preconizase, aceste estimări ale PNRR-ului par acum mai degrabă prudente. Perspectivele macroeconomice și fiscal-bugetare continuă să fie afectate de un grad ridicat de incertitudine legată de pandemia de COVID-19 și de consecințele sale economice. 2.2.Provocări legate de creșterea durabilă, coeziune, reziliență și politicile pentru noua generație Pandemia de COVID-19 a avut și continuă să aibă un puternic impact economic, social și sanitar asupra României, amplificând și mai mult unele dintre deficiențele sale structurale. Creștere inteligentă, sustenabilă și favorabilă incluziunii

În mediul de afaceri din România persistă o serie de provocări care ar trebui abordate pentru a sprijini creșterea durabilă. Birocrația excesivă și capacitatea insuficientă a autorităților publice de a furniza servicii de calitate, inclusiv servicii digitale, afectează cetățenii și întreprinderile, în special IMM-urile. Cerințele legale impuse furnizorilor de servicii, inclusiv membrilor profesiilor reglementate, împiedică și mai mult dezvoltarea pieței. Pentru 89 % din întreprinderile românești, complexitatea procedurilor administrative reprezintă o problemă atunci când desfășoară activități economice, iar 96 % din acestea consideră că modificarea rapidă a legislației reprezintă un obstacol. Corupția rămâne, de asemenea, o problemă majoră pentru mediul de afaceri. Acordarea de licențe comerciale face obiectul unor proceduri multiple și care se suprapun. România are o cotă mică de întreprinderi cu creștere puternică, de aproximativ 3-4 %, cu mult sub media UE de 11 %. Aceste întreprinderi cu creștere puternică sunt foarte concentrate (aproape exclusiv în sectorul serviciilor) și se confruntă cu o serie de constrângeri financiare, în special în ceea ce privește finanțarea prin capitaluri proprii și finanțarea prin îndatorare. Piața capitalului de risc este subdezvoltată și doar 2,1 % din întreprinderi desfășoară activități de cercetare și dezvoltare, procent cu mult sub media UE (22,6 %). Aceasta este limitată la un număr redus de activități și sectoare și este concentrată în doar două regiuni. Barierele de reglementare împiedică, de asemenea, cooperarea dintre mediul academic și mediul de afaceri și contribuie la capacitatea de inovare redusă în materie de C&D a sectorului privat. România ar trebui să sprijine crearea unui ecosistem antreprenorial atât la nivel local/regional, cât și la nivel național, și să simplifice totodată cerințele legale impuse întreprinderilor prin implementarea unor principii cum ar fi principiul aprobării tacite, principiul „doar o singură dată”, principiul numărului constant și accesibilitatea online a procedurilor de acordare a licențelor. Realizarea reformelor majore și a investițiilor publice majore este strâns legată de buna guvernanță, care trebuie îmbunătățită în continuare. Într-o serie de situații, procesul decizional a fost imprevizibil, recurgându-se adesea la ordonanțe de urgență ale guvernului, ceea ce eludează procesul decizional obișnuit. Calitatea și utilizarea eficace a evaluărilor impactului reglementărilor și a evaluărilor ex post nu au devenit încă o practică obișnuită, impunându-se totodată necesitatea unui cadru mai solid pentru planificarea strategică și bugetară, precum și sporirea eficacității achizițiilor publice. Consultările publice și integrarea feedbackului primit de la societatea civilă nu sunt sistematice. Aducerea de îmbunătățiri modului în care se stabilesc proiectele prioritare și elaborarea unor proiecte de înaltă calitate rămân o provocare, ceea ce afectează capacitatea de absorbție a fondurilor UE. Eficiența achizițiilor publice rămâne un motiv de îngrijorare. Întreprinderile de stat, dintre care unele sunt esențiale pentru realizarea investițiilor UE, nu respectă adesea normele existente în materie de guvernanță corporativă, iar numirile politice ale consiliilor de administrație interimare au devenit o practică standard. Performanța financiară a acestora s-a deteriorat de-a lungul anilor, cu implicații negative pentru bugetul de stat. Rămân o provocare respectarea obligațiilor fiscale și colectarea impozitelor, precum și finalizarea reformelor administrative menite să îmbunătățească performanța Agenției Naționale de Administrare Fiscală. Sistemul de cercetare și inovare (C&I) slab și subfinanțat afectează perspectivele țării de modernizare economică și de îmbunătățire a competitivității. Fragmentarea instituțională a bazei științifice publice, finanțarea publică scăzută a C&D și slaba guvernanță a politicii de C&I au dus la lipsa unei mase critice de C&D, la diminuarea resurselor umane, la un exod al creierelor și la performanțe slabe în domeniul științei și tehnologiei. Cu cheltuieli în materie de C&D de doar 0,48 % din PIB în 2019, comparativ cu ținta națională de 2 % prevăzută în cadrul Strategiei Europa 2020, România rămâne printre țările cu cele mai slabe rezultate în materie din UE. Investițiile publice în C&D au fost de 0,2 % din PIB, în timp ce cheltuielile private pentru C&D au fost de numai 0,28 % din PIB. Slaba cooperare dintre mediul academic și mediul de afaceri și capacitatea scăzută de absorbție în materie de C&D a întreprinderilor împiedică și mai mult difuzarea inovării și recuperarea decalajelor tehnologice, în special în rândul întreprinderilor naționale. Calitatea sistemului de cercetare ar putea fi îmbunătățită prin reformarea bazei științifice publice și prin alocarea unei finanțări publice suficiente pentru C&D într-un mod competitiv, oferind în același timp cercetătorilor cariere și oportunități atractive. Reformele specifice și stimulentele de finanțare care sprijină cooperarea dintre mediul academic și mediul de afaceri, întreprinderile nou-înființate inovatoare și recuperarea decalajelor tehnologice în rândul IMM­urilor sunt esențiale pentru sporirea competitivității și sprijinirea tranziției verzi și a tranziției digitale. Implementarea strategiilor de cercetare și inovare pentru specializarea inteligentă (RIS3) a consolidat conexiunile dintre diversele niveluri de guvernanță (națională, regională) și diversele domenii de politică (C&I, politici industriale, dezvoltare regională, învățământ superior). Definirea priorităților de investiții prin intermediul procesului de descoperire antreprenorială din cadrul RIS3 a facilitat consolidarea capacității instituționale atât la nivel național, cât și la nivel regional. Este important să se continue implementarea RIS3 regionale prin evidențierea nevoilor regionale și prin facilitarea creării de noi structuri pentru guvernanța inovării (de exemplu, consorții regionale). Coeziunea socială și teritorială Pandemia de COVID-19 a afectat piața forței de muncă din România și a accentuat provocările existente. Rata șomajului a crescut în 2020, fiind afectate în special persoanele slab calificate (8,1 % în 2020 față de 6,3 % în 2019) și tinerii (șomajul în rândul tinerilor a fost de 16,8 % în 2020). Serviciile care vizează reducerea inactivității și facilitarea accesului la piața forței de muncă, inclusiv pentru grupurile vulnerabile, rămân limitate. Sunt necesare reforme pentru a consolida serviciile publice de ocupare a forței de muncă ce oferă măsuri de activare adecvate și programe specifice de perfecționare și recalificare, eliminând totodată treptat schemele de reducere a timpului de muncă. Sărăcia și inegalitatea veniturilor s-au accentuat în timpul pandemiei, iar disparitățile regionale persistă, grupurile vulnerabile fiind mai afectate decât alte categorii ale populației. Măsurile urgente de politică care au vizat protejarea veniturilor în timpul crizei, împreună cu sistemul preexistent de impozite și de prestații sociale au amortizat aproximativ 86 % din pierderile de venituri ale gospodăriilor, peste două treimi datorându-se sistemelor temporare de subvenții pentru salarii. Cu toate acestea, nivelul de acoperire și gradul de adecvare ale sistemului de protecție socială sunt scăzute, în timp ce disponibilitatea, calitatea și integrarea serviciilor de ocupare a forței de muncă, educaționale, de sănătate și sociale sunt limitate. În plus, persoanele cu dizabilități nu beneficiază de un sprijin suficient pentru a avea un trai independent și acces la un loc de muncă. Se constată foarte puține progrese în ceea ce privește situația comunității rome, care se confruntă cu probleme semnificative în materie de acces la serviciile de bază (asistență medicală, educație și locuințe), ceea ce duce la adâncirea decalajului în contextul în care, în general, pe piața forței de muncă este tot mai mult nevoie de lucrători calificați. Rata privării de locuință este cea mai ridicată din UE și are un efect negativ asupra incluziunii sociale. Indicatorul social de referință a rămas neschimbat de mulți ani și s-a depreciat considerabil în raport cu salariul minim. Unul din trei lucrători atipici este expus riscului de deprivare materială severă, în timp ce lucrătorii zilieri și sezonieri nu au acces formal la drepturi de securitate socială în caz de șomaj, concediu de maternitate, accident și accident de muncă. România ar beneficia de pe urma sporirii nivelului de acoperire și a gradului de adecvare ale asistenței sociale care ar rezulta din implementarea reformei venitului minim de incluziune inițiată în 2016. România ar trebui, de asemenea, să asigure disponibilitatea soluțiilor în materie de locuințe sociale și care oferă protecție și a serviciilor conexe pentru grupurile vulnerabile și să garanteze accesul lucrătorilor atipici la drepturi de securitate socială. În România, consecințele socioeconomice ale pandemiei de COVID-19 vor fi diferite de la o regiune la alta din cauza decalajelor semnificative în materie de investiții și productivitate și a profilurilor de specializare diferite. Acest lucru implică un risc considerabil de adâncire a disparităților regionale. Este probabil ca provocările existente să se intensifice din cauza creșterii șomajului și a ratei de inactivitate. Disparitățile regionale mari și productivitatea scăzută a anumitor sectoare au un impact negativ asupra creșterii durabile pe termen lung. Lipsa oportunităților, a accesului la servicii și căutarea unor condiții de viață mai bune reprezintă principala cauză a decalajului dintre mediul rural și cel urban, a disparităților și inegalităților regionale și a emigrării. Ar trebui puse în aplicare acțiuni de politică specifice pentru a îmbunătăți mediul de afaceri, accesul la servicii publice de bază în domeniile sănătății, educației și activităților de agrement într-un context social, accesul la conectivitate și competențe digitale, inovarea și tehnologia, precum și infrastructura de transport. Complementaritatea cu fondurile politicii de coeziune și cu alte fonduri ale UE va avea un rol important pentru a se asigura implementarea reformelor și a investițiilor într-un mod care să permită consolidarea lor reciprocă. Reziliența sanitară, economică, socială/instituțională Pandemia actuală a accentuat puternic deficiențele structurale ale sistemului de sănătate din România. Reziliența sistemului de sănătate a fost slăbită de deficitul considerabil de forță de muncă din domeniul sănătății, de nevoia acută de infrastructură medicală și de echipamente medicale, de formarea insuficientă a personalului medico-sanitar și de gradul limitat de continuitate și integrare dintre diferitele niveluri de îngrijire. Pandemia a evidențiat și mai mult disparitățile regionale și acoperirea limitată a asistenței medicale pentru grupurile cu venituri reduse, persoanele în vârstă și persoanele neasigurate. Vor fi necesare reforme și investiții pentru a consolida sistemul de sănătate. Reforma sistemului de sănătate ar trebui să vizeze două direcții principale. Este necesar să se mențină și să se suplimenteze efectivele de personal medico-sanitar și echipamentele unităților spitalicești (în special ale celor cu pacienți infectați cu COVID-19). Acoperirea și accesibilitatea serviciilor de sănătate pentru toți cetățenii trebuie îmbunătățite, reflectând tendințele demografice și decalajul dintre zonele urbane și cele rurale. Acest lucru va necesita, de asemenea, îmbunătățiri în ceea ce privește asistența medicală primară și ambulatorie și îngrijirea pe termen lung, precum și în ceea ce privește utilizarea serviciilor de e-sănătate și telemedicină. Modificările aduse legilor justiției în perioada 2017-2019 au generat provocări în ceea ce privește eficiența, calitatea și independența sistemului judiciar. Actualul guvern s-a angajat să modifice rapid legislația relevantă în conformitate cu recomandarea formulată în raportul din 2019 din cadrul MCV și să adopte măsuri concrete pentru a asigura independența sistemului judiciar și pentru a soluționa problema tot mai acută a insuficienței personalului din sistemul judiciar. Un prim pas în direcția anulării măsurilor anterioare a fost făcut la jumătatea lunii februarie 2021, când guvernul a aprobat un proiect legislativ de desființare a Secției pentru investigarea infracțiunilor din justiție. Totuși, acest proiect de act legislativ este încă pe agenda de lucru a Parlamentului. Independent de PNRR-ul României și în conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene (CJUE), România are obligația de a implementa angajamentele asumate în cadrul MCV. În temeiul principiului cooperării loiale prevăzut la articolul 4 alineatul (3) din TUE, România trebuie să țină seama în mod corespunzător de rapoartele elaborate de Comisie pe baza respectivei decizii și, în special, de recomandările formulate în cadrul acestor rapoarte. Calendarul MCV este independent, iar angajamentele asumate în cadrul procesului MCV trebuie să fie îndeplinite înainte ca MCV-ul să poată fi închis. Politicile pentru noua generație Îmbunătățirea calității, a echității și a relevanței pe piața forței de muncă a educației și formării, precum și dezvoltarea competențelor de bază și a competențelor digitale sunt esențiale pentru redresarea economică și consolidarea rezilienței. Există o neconcordanță între nevoile de pe piața forței de muncă și competențele disponibile, în contextul declinului demografic. Deși în perioada 2016-2020 rata de ocupare a forței de muncă a crescut de la 61,6 % la 65,6 %, populația în vârstă de muncă (15-64 de ani) și forța de muncă au scăzut în ultimii cinci ani cu 6 % și, respectiv, cu 2 %, ceea ce a făcut și mai importantă valorificarea resurselor umane existente. Este probabil ca aceste tendințe să diminueze contribuția forței de muncă la creșterea PIB-ului, întreprinderile confruntându-se cu dificultăți în ocuparea posturilor vacante și în găsirea competențelor relevante. Competențele absolvenților de învățământ profesional și superior nu sunt suficient de aliniate la piața forței de muncă, ceea ce contribuie, de asemenea, la procentul ridicat de tineri care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare (14,7 % în 2019, al doilea loc în UE ca număr). Rata persoanelor care au părăsit timpuriu școala este încă ridicată. Nivelul competențelor de bază la citit, matematică și științe, măsurat de PISA, precum și nivelul competențelor digitale ale tinerilor sunt, de asemenea, printre cele mai scăzute din UE. În plus, infrastructura digitală din școli necesită îmbunătățiri urgente, persistând totodată decalajul dintre mediul rural și cel urban în domeniul educației și provocările legate de incluziunea romilor în sistemul de învățământ. În pofida măsurilor luate de autorități, închiderea școlilor din cauza COVID-19 și trecerea la învățământul la distanță ca urmare a acestui fapt, precum și perturbarea modulelor de învățare la locul de muncă pentru elevii din învățământul profesional și tehnic riscă să înrăutățească rezultatele în materie de educație și să sporească inegalitățile deja ridicate. În acest context, este esențial să se implementeze la nivel național un mecanism cuprinzător de previzionare a necesităților în materie de competențe (în prezent, în curs de elaborare în cadrul unui proiect finanțat de UE). De asemenea, sunt necesare investiții semnificative în dezvoltarea competențelor în toate domeniile. 2.3.Provocări legate de tranziția verde și tranziția digitală Dimensiunea verde Planul de redresare și reziliență ar trebui să contribuie la tranziția verde și este necesar ca cel puțin 37 % din alocarea financiară să contribuie la obiectivele climatice. Măsurile prevăzute în plan vor contribui la atingerea obiectivului de neutralitate climatică până în 2050 și a țintelor energetice și climatice pentru 2030, ținând seama de planurile naționale privind energia și clima ale statelor membre. Măsurile ar trebui să contribuie, de asemenea, la îndeplinirea țintelor de mediu privind deșeurile, apa, controlul poluării, mobilitatea durabilă, protejarea și refacerea biodiversității, împădurirea/reîmpădurirea, resursele marine și resursele de apă și să sprijine tranziția către sisteme alimentare durabile, precum și către o economie circulară, după caz, asigurând totodată că nimeni nu este lăsat în urmă ca urmare a tranziției. România înregistrează unele dintre cele mai ridicate rate ale intensității carbonului și ale sărăciei energetice din UE. Pe baza evaluării de către Comisie a planului național final privind energia și clima al României, aceasta este pe cale să își îndeplinească țintele energetice și climatice pentru 2020, dar nu și țintele pentru 2030 privind energia din surse regenerabile și eficiența energetică. În plus, până la 1 septembrie 2021, România nu a notificat Comisiei strategia sa națională pe termen lung, astfel cum se prevede la articolul 15 din Regulamentul privind guvernanța. Prin urmare, implementarea planului național privind energia și clima va necesita eforturi semnificative pentru a promova producția și utilizarea curată a energiei, pentru a stimula renovarea clădirilor și pentru a spori eficiența energetică a rețelelor de termoficare. În acest context, România va trebui să asigure o tranziție justă și echitabilă, având în vedere posibilele efecte negative asupra regiunilor miniere ale țării și nivelul ridicat de sărăcie energetică existent, protejarea consumatorilor vulnerabili fiind astfel esențială. În ceea ce privește energia din surse regenerabile, contribuția României la ținta fixată la nivelul UE pentru 2030 este inferioară ponderii de energie din surse regenerabile care rezultă din calculul efectuat în temeiul Regulamentului privind guvernanța uniunii energetice. Ar trebui să se ia măsuri pentru a spori ponderea energiei din surse regenerabile în mixul energetic al României, inclusiv prin îmbunătățirea infrastructurilor, deoarece acestea ar putea îmbunătăți potențialul României de a genera energie din surse regenerabile. Investițiile în eficiența energetică și în utilizarea eficientă a resurselor sunt încă foarte scăzute, iar parcul imobiliar al României este ineficient din punct de vedere energetic. În cadrul planului său național privind energia și clima, România și-a exprimat intenția de a depăși o rată de renovare de 3-4 %. În același timp, stabilirea unui preț pentru externalitățile generate de utilizarea combustibililor fosili, de exemplu printr-un sistem fiscal mai verde, ar oferi un sprijin suplimentar tranziției către o economie neutră din punctul de vedere al emisiilor de carbon și ar contribui la o utilizare mai eficientă a resurselor în economie. În România, nu este dezvoltată practica de a lua în considerare utilizarea eficientă a resurselor în cadrul ciclului de producție și al ciclului de viață al produselor.

Având în vedere structura și evoluția sistemului românesc de transport, sporirea sustenabilității și a siguranței acestuia rămâne o provocare. În perioada 1990-2019, emisiile de gaze cu efect de seră (GES) generate de transporturi au crescut în România cu 52 % (față de o scădere globală de 65 % în toate sectoarele). În România, costurile externe (emisii, poluare, siguranță, congestionare) conexe transportului rutier, feroviar și maritim au fost estimate în 2016 la 22 de miliarde EUR anual, 97 % din aceste costuri fiind generate de utilizatorii drumurilor. Conform Tabloului de bord european din 2019 privind transporturile, sectorul transporturilor din România obține punctaje sub media europeană în ceea ce privește toate aspectele legate de investiții și infrastructură. Starea generală și fiabilitatea rețelelor rutiere și feroviare sunt foarte slabe. Infrastructura nu ține pasul cu nevoile în materie de trafic generate de o economie în expansiune. Rețeaua rutieră este una dintre cele mai puțin dezvoltate din UE și înregistrează unul dintre cele mai slabe rezultate în materie de siguranță rutieră. Reforma sectorului feroviar stagnează. În plus, nivelul foarte scăzut al investițiilor în lucrări de întreținere a redus viteza de circulație a trenurilor și a afectat timpul de livrare a mărfurilor prin transportul feroviar. Transportul urban este afectat de subfinanțarea cronică, de organizarea necorespunzătoare a sectorului și de slaba capacitate administrativă a furnizorilor locali. Costurile de mediu și costurile sociale ridicate și eficiența scăzută a sistemului de transport al țării necesită acțiuni semnificative pentru: (i) a promova un transfer modal de la transportul rutier la transportul feroviar și naval; (ii) a extinde electrificarea rețelei feroviare; (iii) a reduce emisiile generate de transportul rutier prin promovarea vehiculelor și a infrastructurii cu emisii zero și prin introducerea de măsuri în conformitate cu principiul „poluatorul plătește”; (iv) a dezvolta mobilitatea urbană durabilă, inclusiv modernizarea și extinderea serviciilor de transport public; și (v) a spori digitalizarea tuturor modurilor de transport. Având în vedere faptul că România ocupă unul dintre ultimele locuri în ceea ce privește siguranța rutieră (cu 96 de decese la un milion de locuitori față de media UE de 51 în 2019), sunt necesare reforme și investiții majore pentru a îmbunătăți siguranța rutieră, în special în zonele urbane și interurbane. Calitatea slabă a aerului din România are un impact semnificativ asupra sănătății umane din această țară, până în prezent România nereușind să adopte și să prezinte un program național de control al poluării atmosferice, care trebuia să fie prezentat până în aprilie 2019. Trecerea la o energie mai curată și la un transport mai sustenabil ar putea fi, de asemenea, unul dintre principalele mijloace de abordare a provocărilor cu care se confruntă România în ceea ce privește calitatea aerului. În acest context, ar trebui luate, de asemenea, măsuri pentru a reduce și a controla poluarea atmosferică generată de biomasă, asigurând în continuare reducerea sărăciei energetice. Va fi important să se înregistreze progrese în ceea ce privește îmbunătățirea rețelei de monitorizare a aerului, având în vedere gravele deficiențe structurale ale acesteia. Economia circulară a României are potențial, dar țara a rămas în urmă în acest domeniu, în special în domeniul managementului deșeurilor. România nu a elaborat încă o strategie și un plan de acțiune privind economia circulară. De asemenea, România are rate foarte scăzute de reciclare a deșeurilor municipale (14 %) și trebuie să investească masiv în reciclare în următorii câțiva ani pentru a atinge ținta de reciclare a deșeurilor municipale de 50 %, stabilită pentru 2020. În ansamblu, România continuă să se bazeze în mare măsură pe tratarea mecano-biologică și pe depozitarea deșeurilor (o rată de depozitare a deșeurilor de 73,5 %), inclusiv în depozite de deșeuri neconforme și ilegale, în timp ce proiectele de tratare a deșeurilor situate mai sus în ierarhia deșeurilor sunt insuficient dezvoltate. O serie de investiții în sector au trebuit să fie transferate dintr-o perioadă de programare în alta. În decembrie 2017, România a adoptat planul național de gestionare a deșeurilor și recent a adoptat 41 de planuri județene de gestionare a deșeurilor și planul de gestionare a deșeurilor din municipiul București, care se preconizează că vor fi conforme cu pachetul privind economia circulară. Acestea sunt documente de planificare/programatice foarte importante. România are una dintre cele mai scăzute rate de conformitate cu legislația UE din domeniul apei (6 %) și se confruntă cu cele mai mari nevoi de investiții pentru a atinge și a menține conformitatea. Trebuie intensificate eforturile de extindere și modernizare a infrastructurii de apă potabilă și de ape uzate, pentru a asigura un serviciu sustenabil la un preț rezonabil. Deși s-au înregistrat progrese în ultimii ani, scurgerile de apă din rețeaua publică și neepurarea apelor uzate constituie în continuare o problemă. România are un peisaj divers și ecosisteme bogate, care se reflectă în abundența și diversitatea speciilor, dar a fost afectată de pierderea biodiversității și de degradarea ecosistemelor. Doar 68,2 % din tipurile sale de habitate și 45,7 % din speciile sale de interes comunitar se aflau într-o stare de conservare favorabilă în perioada 2013-2018. În ultimele două decenii, România a fost afectată de inundații grave ale bazinelor hidrografice și ale zonei costiere, de secete și de degradarea terenurilor, parțial din cauza schimbărilor climatice. Prin urmare, protejarea naturii și stoparea degradării ecosistemelor și refacerea acestora, în paralel cu implementarea unei strategii privind infrastructura verde sunt necesare pentru a conserva ecosistemul României și pentru a consolida reziliența la amenințări cum ar efectele negative ale schimbărilor climatice. Actuala lipsă de integrare dintre politica privind natura și alte domenii de politică, în special în sectorul agricol, reprezintă obstacole în calea protecției naturii și contribuie la declinul biodiversității înregistrat în prezent. În plus, exploatarea forestieră ilegală intensivă a pădurilor din România constituie în continuare o problemă, ceea ce duce la reducerea capacității naturale a pădurilor de absorbi carbonul, la pierderea semnificativă a biodiversității și la creșterea riscurilor de dezastre. Aplicarea taxării ecologice este relativ scăzută, iar România nu a integrat încă preocuparea pentru mediu în procesul de stabilire a bugetelor. Veniturile din taxele de mediu ca procent din PIB sunt scăzute (2,1 % din PIB față de media UE de 2,4 % din PIB în 2018). Acestea se referă la taxele de transport, excluzând combustibilii (0,14 % din PIB față de media UE de 0,46 % din PIB în 2018) și taxele pe poluare/resurse (0 % din PIB față de media UE de 0,1 % din PIB în 2018). În 2018, România nu instituise o politică de taxare a vehiculelor pe baza emisiilor de carbon ale acestora. Tabelul de mai jos oferă o imagine de ansamblu a obiectivelor, țintelor și contribuțiilor României în temeiul Regulamentului (UE) 2018/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2018 privind guvernanța uniunii energetice și a acțiunilor climatice. Tabelul 2: Obiectivele, țintele și contribuțiile României în temeiul Regulamentului privind guvernanța Ținte și contribuții naționale Cele mai recente date disponibile 2020 2030 Evaluarea nivelului de ambiție pentru 2030 Țintă obligatorie pentru emisiile de gaze cu efect de seră față de 2005 în temeiul Regulamentului privind partajarea eforturilor (RES) (%) 14 % (date preliminare pentru 2018 – bazate pe estimările AEM) 24 % 30,7 % Nivel scăzut de ambiție (34 % este rezultatul formulei prevăzute în RES) Țintă/contribuție națională pentru energia din surse regenerabile: ponderea energiei din surse regenerabile în consumul final brut de energie (%) 23,9 % (2018) 24 % 30,7 % Nivel scăzut de ambiție (34 % este rezultatul formulei prevăzute în RES) Contribuția națională la eficiența energetică: Consumul de energie primară (Mtep) 32,6 43 32,3 Nivel scăzut de ambiție Consumul final de energie (Mtep) 23,6 30,3 25,7 Nivel foarte scăzut de ambiție Nivelul de interconectivitate a rețelelor electrice (%) 9,3 % 10 % 15,4 % Nu se aplică. Sursa: Evaluarea planului național final privind energia și clima al României, SWD(2020) 922 final. Dimensiunea digitală Planul de redresare și reziliență ar trebui să contribuie la tranziția digitală și este necesar ca cel puțin 20 % din alocarea financiară să contribuie la obiectivele digitale. Măsurile prevăzute în plan ar trebui, printre altele, să contribuie la transformarea digitală a sectoarelor economic și social (inclusiv a administrației publice, a serviciilor publice și a sistemelor de justiție, sănătate sau educație). Obiectivul măsurilor prevăzute în plan ar trebui să fie îmbunătățirea nu numai a competitivității, ci și a rezilienței, agilității și securității întreprinderilor și a actorilor publici, asigurând în același timp incluziunea. În cadrul Indicelui economiei și societății digitale (DESI) pentru 2020, România ocupă locul 26 în rândul celor 27 de state membre ale UE. În ceea ce privește conectivitatea, România are rezultate mai bune decât media UE, situându-se pe locul 11 în UE. Cu toate acestea, există un decalaj între zonele urbane și cele rurale în ceea ce privește infrastructura digitală: în timp ce 38 % din gospodăriile din mediul rural beneficiază de rețele de foarte mare capacitate (media UE fiind de 20 %), utilizarea benzii largi a stagnat la 66 % din gospodării și este cu mult sub media UE de 78 %. Între timp, benzile „pionier” 5G ar trebui să fie asignate în timp util, în condiții favorabile investițiilor, deși nu s-a adoptat încă legislația-cheie pentru a proteja securitatea rețelelor 5G. România trebuie să consolideze competențele digitale ale populației și ale forței sale de muncă, reducând în același timp decalajul digital dintre zonele urbane și cele rurale. În pofida mai multor inițiative de a digitaliza sistemul de învățământ, necesitatea de a îmbunătăți dobândirea de competențe digitale se menține la un nivel ridicat. Există un decalaj digital semnificativ între zonele urbane (unde 5 % din școli nu sunt conectate) și zonele rurale (în care 24 % din școli nu sunt conectate). Cu toate că oferta de studii universitare care permit dobândirea de competențe digitale avansate la nivelurile de licență și masterat este bine reprezentată în România în domeniile inteligenței artificiale (IA), calculului de înaltă performanță, securității cibernetice și științei datelor, sistemul de educație și formare, care include învățământul profesional și tehnic, precum și învățământul superior, nu facilitează dobândirea adecvată de competențe digitale. Din cauza disponibilității insuficiente a dispozitivelor digitale și a lacunelor în materie de competențe digitale ale elevilor și studenților, trecerea la învățământul la distanță în contextul pandemiei de COVID-19 a fost dificilă, în special pentru grupurile defavorizate, inclusiv pentru persoanele din zonele rurale și pentru romi. Cu toate acestea, România are rezultate bune în ceea ce privește absolvenții de studii în domeniul TIC, situându-se pe locul 5 în rândul statelor membre ale UE, 5,6 % din numărul total al absolvenților obținând o diplomă în acest domeniu. Totuși, din cauza numărului redus de absolvenți de învățământ terțiar, numărul specialiștilor cu studii superioare, inclusiv în domeniul TIC, este insuficient. România continuă să aibă cea mai scăzută rată de învățare în rândul adulților din UE (1 % în 2020), ceea ce accentuează puternic problema competențelor digitale insuficiente în rândul forței de muncă. Adoptarea tehnologiilor digitale în cadrul întreprinderilor românești este sub media UE. 31 % din acestea utilizează cel puțin două tehnologii de IA (peste media UE de 25 %), iar 48 % utilizează cel puțin o tehnologie IA (de asemenea, peste media UE de 42 %). În timp ce, în ceea ce privește cloud computingul, dispozitivele inteligente și infrastructura de mare viteză, România înregistrează cele mai mari decalaje în raport cu media UE, adoptarea roboticii și a tehnologiei blockchain este comparabilă cu media UE. În plus, ponderea întreprinderilor care se așteaptă la niveluri mai ridicate de creștere ca urmare a sporirii digitalizării este, de asemenea, cu mult sub media UE, și anume 20 % față de 31 %. Prin urmare, România ar trebui, de asemenea, să îmbunătățească digitalizarea întreprinderilor, cu o strategie națională axată pe transformarea digitală a întreprinderilor și pe promovarea interacțiunilor digitale dintre stat și întreprinderile private, în măsura posibilului. Sunt necesare măsuri specifice pentru a sprijini digitalizarea IMM­urilor și pentru a spori gradul de conștientizare cu privire la relevanța și beneficiile adoptării tehnologiilor digitale. În ceea ce privește performanța serviciilor publice digitale, România s-a clasat pe ultimele locuri în rândul statelor membre ale UE în ultimii 3 ani, fapt care a ieșit în evidență în mod special în timpul pandemiei. În acest context, principalele obstacole în calea realizării unor servicii publice digitale funcționale în România sunt: (i) lipsa de coordonare dintre instituțiile publice în ceea ce privește instituirea unor astfel de servicii; (ii) migrarea specialiștilor în informatică din sectorul public către sectorul privat sau în alte țări; și (iii) lipsa generală de competențe digitale. În plus, deși serviciile publice digitale ar trebui extinse, ar trebui să se acorde o atenție specială interoperabilității, care a reprezentat o problemă recurentă în ultimii ani. În plus, nu s-au finalizat încă acțiunile privind eIDAS (identificarea electronică, autentificarea electronică și serviciile electronice de încredere). Nivelul scăzut de digitalizare a sistemului de cercetare din România constituie un obstacol semnificativ în calea tranziției digitale. Investițiile insuficiente în materie de C&D în digitalizarea organizațiilor de cercetare, în special pentru a dezvolta infrastructuri naționale de date compatibile cu Cloudul european pentru știința deschisă, limitează performanța științifică și tehnologică a țării. Deși sectorul TIC are un mare potențial de inovare și este unul dintre puținele sectoare economice cu un număr însemnat de întreprinderi inovatoare nou-înființate și în faza de extindere, intensitatea investițiilor sale în C&D este printre cele mai scăzute din UE. Pentru a soluționa această problemă sunt necesare măsuri de finanțare care să vizeze sporirea capacității de absorbție în materie de C&D a întreprinderilor și a capacităților lor manageriale/organizaționale de a desfășura activități de inovare. Implicarea României în proiecte multinaționale ar putea fi consolidată în continuare. Țara este cosemnatară a mai multor declarații și inițiative la nivelul UE (de exemplu, privind următoarea generație de cloud pentru întreprinderi și sectorul public, procesoare și tehnologii ale semiconductorilor, Parteneriatul european pentru tehnologia blockchain, infrastructura de comunicații cuantice și cooperarea în domeniul inteligenței artificiale) și este membră a întreprinderii comune pentru calculul european de înaltă performanță. Întreprinderile românești adoptă tot mai mult inteligența artificială. România se situează încă sub media UE în ceea ce privește înverzirea sectorului digital. Tranziția către o administrație, o economie și o societate digitalizate nu ar trebui să afecteze obiectivele de mediu ale țării. În 2018, România s-a numărat printre țările cu cele mai slabe rezultate la nivelul UE în ceea ce privește emisiile de CO2 ale industriilor informaționale, acestea ajungând la 24,4 tone/milion din PIB. Investițiile în tehnologiile digitale esențiale, cum ar fi procesoarele de tensiune ultra-joasă (ULV), vor permite României să realizeze îmbunătățiri semnificative în ceea ce privește eficiența energetică și vor contribui la reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră. În același timp, centrele de date generează cea mai mare parte a emisiilor de gaze cu efect de seră din sectorul TIC (45 %). Prin urmare, investițiile în centre de date mai verzi vor genera rezultate pozitive în ceea ce privește reducerea amprentei de carbon a României.

Locul ocupat de România în cadrul Indicelui economiei și societății digitale pentru 2020 https://ec.europa.eu/digital-single-market/en/scoreboard/romania Notă: Valoarea agregată la nivelul UE corespunde UE-28, pe baza Raportului privind DESI pentru 2020. Caseta 1: Progresele înregistrate în vederea îndeplinirii obiectivelor de dezvoltare durabilă Obiectivele de dezvoltare durabilă și cele patru dimensiuni care stau la baza Strategiei anuale privind creșterea durabilă. Obiectivele de dezvoltare durabilă sunt integrate în semestrul european începând din ciclul 2020. Acest lucru implică un angajament ferm în favoarea durabilității în contextul coordonării politicilor economice și de ocupare a forței de muncă din UE. În această privință, prezenta secțiune evidențiază rezultatele obținute de România în materie de ODD-uri, în special cele patru dimensiuni care stau la baza Strategiei anuale privind creșterea durabilă pentru 2021 și care sunt relevante pentru planurile de redresare și reziliență (tranziția verde, echitatea, tranziția digitală și productivitatea și stabilitatea macroeconomică), indicând eventuale domenii în care investițiile și reformele conforme cu obiectivele mecanismului ar putea accelera și mai mult înregistrarea de progrese în îndeplinirea ODD-urilor. Tranziția verde Rezultatele în ceea ce privește îndeplinirea ODD-urilor legate de tranziția verde sunt inegale. De exemplu, România se situează cu mult sub media UE în ceea ce privește emisiile de gaze cu efect de seră în 2018, cu un indice de 46,8 față de 79,3 pentru UE. În ceea ce privește orașele și comunitățile durabile, România înregistrează o rată de suprapopulare de 46,3 %, cu mult peste media UE de 17,1 %. Consumul de energie primară al țării se apropie de media UE, cu un indice de 90,3. Echitate În România se înregistrează o situație critică, deși în curs de îmbunătățire, în ceea ce privește echitatea societății și a economiei. Performanța în ceea ce privește ODD 1 „Fără sărăcie” s-a îmbunătățit până în 2018, când rata persoanelor expuse riscului de sărăcie sau de excluziune socială a scăzut la 32,5 %, în continuare cu mult peste media UE de 21,6 %. România are rezultate cu mult sub media UE în ceea ce privește starea bună de sănătate și bunăstarea, cu o speranță de viață de 71,7 pentru bărbați și, respectiv, de 79,9 ani pentru femei în 2018. Rata persoanelor care au părăsit timpuriu școala a scăzut de la 19,1 % în 2015 la 15,6 % în 2020. Diferența de remunerare dintre femei și bărbați este în curs de îmbunătățire, ajungând la 2,2 % în 2018, în scădere de la 5,6 % în 2015, însă este cu mult sub media UE (14,1 % în 2018). Tranziția digitală și productivitatea În ceea ce privește ODD 9 „Industrie, inovare și infrastructură”, România are rezultate foarte slabe în cazul cheltuielilor interne brute pentru C&D, cu 0,6 % în 2018, comparativ cu media UE de 2,2 %. De asemenea, România a rămas în urmă în ceea ce privește cererile de brevete, Oficiul European de Brevete primind din partea sa doar 100 de astfel de cereri în 2017. În 2018, rezultatele în ceea ce privește ODD 8 „Condiții de muncă decente și creștere economică” sunt slabe pentru „PIB-ul real pe cap de locuitor” și „productivitatea resurselor”. România se situează ușor peste media UE la capitolul „ponderea investițiilor în PIB” (21 % în 2018), dar s-a confruntat cu o scădere semnificativă în comparație cu nivelurile din 2013. Ponderea „tinerilor care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare” a rămas ridicată în 2018 (17 %) față de media UE (12,9 %), deși s-a îmbunătățit din 2013. Rata de ocupare a forței de muncă a crescut în ultimii ani, apropiindu-se de media UE (69,9 % față de 73,2 % la nivelul UE) în 2018, în timp ce rata șomajului de lungă durată rămâne mai scăzută decât media UE. Stabilitatea macroeconomică România are o performanță mai slabă decât media UE în ceea ce privește ODD 16 „Pace, justiție și instituții puternice”. În special, în ceea ce privește accesul la justiție, cheltuielile publice pentru instanțele judecătorești s-au îmbunătățit treptat în ultimii 15 ani, în timp ce percepția cu privire la independența sistemului judiciar s-a înrăutățit considerabil în ultimii cinci ani: în 2016, 51 % dintre români au apreciat că sistemul judiciar este foarte/destul de bun, în 2019 acest procent a scăzut la 40 %, iar apoi crescut din nou la 51 % în 2020, tot sub media UE de 54 % pentru acest din urmă an. 3.Obiectivele, structura și guvernanța planului 3.1.Strategia globală a planului Planul de redresare și reziliență al României vizează să sprijine redresarea sa socioeconomică și dezvoltarea sa pe termen lung după pandemia de COVID-19. Acesta vizează, de asemenea, să sporească potențialul de creștere, abordând totodată provocările mai vechi care au rămas nesoluționate. Reformele și investițiile sunt structurate în jurul a șase piloni: i) tranziția verde, ii) transformarea digitală, iii) creșterea inteligentă, sustenabilă și favorabilă incluziunii, iv) coeziunea socială și teritorială, v) sănătatea și reziliența economică și socială și vi) noua generație.

Pilonul „Tranziția verde” include măsuri-cheie pentru decarbonizarea sectoarelor energiei și transporturilor. Acesta include reforme menite să elimine treptat producția de energie electrică pe bază de cărbune până în 2032, să deblocheze potențialul de energie din surse regenerabile și de reabilitare energetică, mobilitatea durabilă, managementul apei și al deșeurilor și biodiversitatea, care sunt etape esențiale pentru decarbonizare și pentru consolidarea economiei circulare. Investițiile în energia din surse regenerabile, în eficiența energetică a clădirilor publice și private și utilizarea eficientă a resurselor de către acestea și în domeniul mediului, precum și măsurile specifice privind economia circulară vor favoriza, de asemenea, tranziția verde în sectoare-cheie ale economiei. Volumul semnificativ de investiții în transportul sustenabil este însoțit de reforme de promovare a decarbonizării rutiere, a transportului cu emisii zero, a siguranței rutiere și a transferului modal către căile ferate și căile navigabile. O mare parte din măsurile propuse pentru transportul sustenabil vizează să contribuie la reducerea emisiilor de GES și a poluării prin investiții în infrastructura feroviară și în materialul rulant, în transportul urban sustenabil, precum și în infrastructura de reîncărcare a vehiculelor electrice (VE) și în măsurile de însoțire propuse pentru a reduce impactul noilor autostrăzi. Pilonul „Transformarea digitală” se axează pe serviciile publice digitale pentru cetățeni și întreprinderi, pe conectivitate, pe securitatea cibernetică și pe competențele digitale. Reformele și investițiile vizează cloudul guvernamental, implementarea pe scară largă a cărților de identitate electronice, digitalizarea activităților și a sectoarelor esențiale, cum ar fi achizițiile publice, politica de mediu, sistemul judiciar, furnizarea de asistență medicală și integrarea pe piața forței de muncă. Investițiile, care vizează mai mult decât simpla achiziție de echipamente, au drept obiectiv dezvoltarea și implementarea unor tehnologii avansate, care se preconizează că vor conduce la optimizarea proceselor și la sporirea accesibilității și disponibilității serviciilor publice interoperabile care respectă principiul „doar o singură dată”. În afară de pilonul „Transformarea digitală”, fiecare dintre cele 15 componente ale planului include măsuri legate de domeniul digital, în special componenta 9 (Sprijin pentru mediul de afaceri, cercetare, dezvoltare și inovare), care se axează pe digitalizarea întreprinderilor, și componenta 15 (Educație). Pilonul privind „Creșterea inteligentă, sustenabilă și favorabilă incluziunii” vizează abordarea principalelor provocări în ceea ce privește administrația fiscală, sistemul fiscal, cadrul bugetar al guvernului și sistemul de pensii, în vederea consolidării mediului de afaceri din România, inclusiv a sectorului cercetării, dezvoltării și inovării. Acesta include măsuri­cheie care vizează dezvoltarea unui sistem fiscal mai eficient și mai echitabil, sporirea capacității de colectare a veniturilor la bugetul de stat, digitalizarea Agenției Naționale de Administrare Fiscală, îmbunătățirea mecanismului de programare bugetară, precum și corectarea inegalităților din sistemul de pensii și asigurarea sustenabilității și a predictibilității sistemului de pensii. În ceea ce privește sectorul privat, acesta se axează pe simplificarea și digitalizarea cerințelor reglementare. Este prevăzut un sprijin financiar semnificativ pentru digitalizarea și sporirea eficienței energetice a IMM-urilor și pentru un proiect multinațional în domeniul microelectronicii, care contribuie la obiectivele noii Strategii industrialede promovare a dublei tranziții și la sporirea autonomiei strategice deschise. În ceea ce privește C&D&I, România vizează să abordeze guvernanța neclară, fragmentarea și lipsa de eficacitate a sistemului de C&D&I și să promoveze cooperarea acestuia cu sectorul privat. Pilonul „Coeziune socială și teritorială” vizează implementarea politicilor urbane, inclusiv a mobilității urbane, punând accentul pe investițiile verzi și digitale și pe reducerea disparităților regionale. Acesta vizează, de asemenea, dezvoltarea sectorului turismului și sprijinirea tranziției digitale a sectorului cultural și a celui creativ. Pilonul „Sănătate și reziliență economică și socială” acoperă o gamă largă de măsuri, inclusiv privind sănătatea, aspectele sociale și administrația publică. Mai concret, acesta se axează pe măsuri care vizează sporirea accesului la servicii de sănătate pentru persoanele vulnerabile, dezvoltarea componentei de asistență medicală ambulatorie și îmbunătățirea calității asistenței medicale, precum și modernizarea infrastructurii de sănătate. În ceea ce privește aspectele sociale, obiectivul este de a institui un nou cadru de reglementare aplicabil familiilor care trăiesc în sărăcie cu copii aflați în întreținere, persoanelor în vârstă și adulților cu dizabilități. Acest pilon include, de asemenea, operaționalizarea venitului minim de incluziune și a unui sistem de tichete de muncă pentru formalizarea muncii casnice. În ceea ce privește administrația publică, pilonul include o gamă largă de reforme și investiții menite să îmbunătățească guvernanța prin intermediul unui sistem decizional predictibil, fundamentat și participativ, format din funcționari publici profesioniști și prin intermediul unor sisteme judiciare și anticorupție mai eficiente. În fine, pilonul abordează, de asemenea, guvernanța și eficiența întreprinderilor de stat. Pilonul „Noua generație” vizează facilitarea investițiilor la scară largă, sprijinite de reforme adaptate, în sistemul de educație și formare, în vederea îmbunătățirii calității, echității și relevanței sale pe piața forței de muncă. Investițiile vor fi sprijinite prin reforme care să instituie cadrele juridice adecvate pentru ca investițiile să fie implementate în mod corespunzător. Reformele-cheie se axează pe îmbunătățirea educației și îngrijirii timpurii, pe reducerea părăsirii timpurii a școlii, pe crearea unei rute profesionale complete pentru învățământul dual și pe digitalizarea educației și formării. Acest pilon vizează, de asemenea, îmbunătățirea standardelor de siguranță și de calitate care să respecte mediul la toate nivelurile de educație. Componentă Costuri (milioane EUR) Total costuri (milioane EUR) Sprijin nerambursabil Împrumuturi Pilonul „Tranziția verde” 1.Managementul apei 1 462,00 1 462,00 2.Păduri și protecția biodiversității 781,00 392,00 1 173,00 3.Managementul deșeurilor 1 239,00 1 239,00 4.Transport sustenabil 3 906,00 3 714,00 7 620,00 5.Valul renovării 2 200,00 2 200,00 6.Energia 460,00 1 160,00 1 620,00 Pilonul „Transformarea digitală” 7.Transformarea digitală 1 827,06 57,90 1 884,96 Pilonul „Creștere inteligentă, sustenabilă și favorabilă incluziunii” 8.Reforma fiscală și reforma pensiilor 456,93 456,93 9.Sprijin pentru mediul de afaceri, C&D&I 2 558,63 2 558,63 Pilonul „Coeziune socială și teritorială” 10.Fondul local pentru tranziția verde și digitală 1 200,00 900,00 2 100,00 11.Turism și cultură 449,00 449,00 Pilonul „Sănătate, precum și reziliență economică și socială” 12.Sănătate 2 450,01 2 450,01 13.Reforme sociale 107,69 89,05 196,74 14.Buna guvernanță 165,60 165,60 Pilonul „Noua generație” 15.Educație 2 885,39 720,57 3 605,97 Total 14 239,69 14 942,15 29 181,84 3.2.Aspecte legate de implementarea planului Planul de redresare și reziliență al României oferă justificări privind coerența sa cu obiectivele și prioritățile altor programe europene și naționale. Planul vizează să ofere o justificare detaliată a coerenței și a alinierii sale cu obiectivele și prioritățile Fondului pentru o tranziție justă și cu alte fonduri și inițiative în temeiul Regulamentului privind dispozițiile comune, precum și cu alte inițiative, cum ar fi programul național de reformă al României, Strategia digitală europeană și planul național privind energia și clima. Reforma legată de eliminarea treptată a cărbunelui constituie un element-cheie pentru a defini procesul de tranziție către o economie neutră din punct de vedere climatic, un pas necesar în vederea programării de resurse suplimentare în cadrul Mecanismului pentru o tranziție justă. Cadrul financiar multianual pentru perioada 2021-2027, acordul de parteneriat cu România și programele care urmează să fie elaborate pentru implementarea fondurilor structurale se află încă în stadii preliminare de pregătire. Planul recunoaște faptul că există complementarități semnificative cu fondurile politicii de coeziune, România fiind printre principalii beneficiari ai acestora în perioada de finanțare 2021–2027, atât în termeni absoluți, cât și ca procent din PIB. În special, planul de redresare și reziliență al României prevede că structura sa va fi complementară proiectelor sprijinite de politica de coeziune pentru a se optimiza utilizarea fondurilor UE alocate României. Dat fiind faptul că acordul de parteneriat pentru perioada 2021-2027 nu a fost încă finalizat și adoptat, toate domeniile menționate în plan care pot beneficia de sprijin în cadrul fondurilor politicii de coeziune fac încă obiectul negocierilor cu Comisia și, prin urmare, rezultatul acestor negocieri nu poate fi anticipat. Complementaritățile sunt în mod special relevante pentru domeniile în care reformele sau investițiile care vor fi lansate cu ajutorul sprijinului acordat din Mecanismul de redresare și reziliență ar putea beneficia într-o etapă ulterioară de sprijin din partea FEDR, a Fondului de coeziune și a FSE+ pentru a asigura impactul acestora pe termen lung, cum ar fi politicile privind economia circulară, energia, transportul sustenabil, digitalizarea, sănătatea, educația, incluziunea socială, protecția socială, ocuparea forței de muncă și sectorul sănătății. România va utiliza Instrumentul de sprijin tehnic pentru elaborarea strategiei privind economia circulară și pentru îmbunătățirea eficienței sistemului de achiziții publice. Reformele sociale și investițiile (componenta 13) sunt complementare investițiilor finanțate din fondurile structurale, în special în ceea ce privește furnizarea de către centrele comunitare integrate de servicii pentru persoanele expuse riscurilor (inclusiv pentru copii și persoanele cu dizabilități). Deși acordul de parteneriat pentru perioada 2021-2027 nu a fost încă finalizat, se preconizează, de asemenea, crearea de sinergii între investițiile din fondurile de coeziune și măsurile prevăzute în plan în domeniile educației, asistenței medicale și ocupării forței de muncă. Acest lucru este valabil în special în cazul componentei 15 (Educație), care se axează pe reducerea părăsirii timpurii a școlii sau pe îmbunătățirea ratei de participare la educația și îngrijirea timpurie. Planul explică, de exemplu, modul în care investițiile în extinderea capacității unităților de educație și îngrijire timpurie vor fi corelate cu elaborarea normelor metodologice pentru formarea personalului necesar (finanțat din alte surse de finanțare ale UE). De asemenea, se intenționează includerea în programe a unor măsuri complementare investițiilor din plan privind părăsirea timpurie a școlii, care să abordeze o gamă largă de cauze care conduc la abandonul școlar. Măsurile care vizează sporirea competențelor digitale ale populației vor fi complementare intervențiilor planificate în cadrul programelor pentru perioada 2021-2027. Planul menționează complementarități cu măsurile respective, vizând calitatea serviciilor de asistență medicală primară, comunitară și ambulatorie, inclusiv formarea personalului medico-sanitar (a se vedea anexa 3.2.10). Se are în vedere o guvernanță pe mai multe niveluri pentru implementarea și monitorizarea planului de redresare și reziliență. Aceasta include în special următoarele: la nivel central, coordonarea este asigurată de Comitetul interministerial de coordonare a planului, responsabil cu examinarea progreselor înregistrate în implementarea planului, în strânsă cooperare cu Ministerul Investițiilor și Proiectelor Europene (MIPE). MIPE este desemnat coordonator național pentru elaborarea, negocierea și aprobarea planului, asistat de Ministerul Finanțelor Publice. Pe parcursul perioadei de implementare, va fi important să se asigure o coordonare corespunzătoare între planul de redresare și reziliență și programele cofinanțate din Fondul de coeziune și de Fondul regional, precum și alte fonduri, cum ar fi Fondul pentru inovare și Fondul pentru modernizare din cadrul sistemului UE de comercializare a certificatelor de emisii. În ceea ce privește egalitatea de gen și egalitatea de șanse pentru toți, planul descrie provocările existente la nivel național și evidențiază reformele și investițiile care se preconizează că vor contribui la promovarea acestor obiective în cadrul diferiților piloni ai Mecanismului de redresare și reziliență, cum ar fi introducerea unui prag minim obligatoriu de 50 % pentru participarea femeilor la programele de formare, instruire sau alfabetizare digitală din cadrul pilonului „Transformare digitală” și investițiile în locuințe sociale pentru persoanele defavorizate sau vulnerabile din cadrul pilonului „Coeziune socială și teritorială”. România preconizează că, în scopul monitorizării și raportării, datele privind participanții care beneficiază de pe urma intervențiilor sau a evoluțiilor instituționale ori a celor legate de implementarea politicilor vor fi dezagregate pe variabile cum ar fi sexul, vârsta, existența unei dizabilități și, acolo unde este posibil, apartenența la un grup minoritar. România a efectuat consultări cu părțile interesate, autoritățile locale și regionale, partenerii sociali, organizațiile societății civile, comunitatea de afaceri și alte părți interesate relevante, aceste consultări fiind organizate înainte de transmiterea planului de redresare și reziliență. Ministerul Investițiilor și Proiectelor Europene a organizat 12 evenimente de consultare publică în februarie 2021, precum și 20 de reuniuni interministeriale pentru a stabili ordinea de prioritate a investițiilor și a reformelor care urmau să fie incluse în planul național de redresare și reziliență. Autoritățile române menționează faptul că au primit 1 939 de propuneri în urma consultărilor, care au fost utilizate la elaborarea planului, cu un accent deosebit pe mediu, reforma administrației publice și componentele sociale. În urma reuniunilor de consultare cu părțile interesate și a reuniunilor interministeriale, proiectul de plan a fost publicat pentru a face obiectul consultării publice și a fost prezentat pe scurt parlamentului înainte de a fi adoptat de guvern și ulterior transmis oficial Comisiei la 31 mai. În vederea implementării planului, sunt prevăzute consultări cu părțile interesate relevante și cu partenerii sociali referitoare la reformele-cheie (de exemplu, cele care vizează stabilirea salariului minim și reformele pensiilor, Legea dialogului social, eliminarea treptată a producției de energie pe bază de cărbune, reformele din domeniul managementului apei și al deșeurilor și pentru elaborarea Strategiei naționale privind hidrogenul). România a inclus în planul său de redresare și reziliență costul estimat al sprijinului tehnic suplimentar care ar urma să fie solicitat în cadrul Instrumentului de sprijin tehnic, în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din Regulamentul privind Mecanismul de redresare și reziliență, pentru implementarea a două reforme. În special, sprijinul suplimentar pentru reforma 4 componenta 6 (Energie) va viza dezvoltarea unui cadru legislativ și de reglementare propice tehnologiilor viitoare, în special soluțiilor bazate pe hidrogen și soluțiilor de stocare. Prin urmare, sprijinul va contribui la elaborarea strategiei naționale și a planului de acțiune privind hidrogenul. Acest lucru se va realiza prin efectuarea unei evaluări strategice de mediu și a unei consultări publice cu privire la strategie; prin evaluarea potențialului de producție de hidrogen din surse regenerabile de energie; prin analizarea și elaborarea de propuneri pentru îmbunătățirea cadrului legislativ privind hidrogenul și dezvoltarea unor structuri de guvernanță eficace pentru implementarea strategiei privind hidrogenul. În plus, sprijinul tehnic suplimentar pentru reforma 9 componenta 14 (Buna guvernanță) va viza îmbunătățirea cadrului procedural de implementare a principiilor guvernanței corporative în cadrul întreprinderilor de stat. Ar trebui să se furnizeze recomandări care să sprijine activitatea structurii de guvernanță a întreprinderii de stat care va fi creată. Printre domeniile specifice de consiliere se numără revizuirea legislativă, analiza întreprinderilor de stat în funcție de domeniul de activitate, revizuirea politicii de participare a statului în economie, operaționalizarea structurii/grupului operativ și selectarea indicatorilor-cheie de performanță pentru monitorizarea activităților întreprinderilor de stat. În plus, Instrumentul de sprijin tehnic oferă expertiză în ceea ce privește consolidarea capacității de monitorizare a implementării întregului plan și coordonarea cu alte instrumente de sprijin europene și neeuropene, precum și într-o serie de domenii pe care le acoperă, cum ar fi coordonarea și coerența politicilor, digitalizarea, achizițiile publice, economia circulară, piața energiei, înființarea Băncii Naționale de Dezvoltare și implementarea unui mecanism de prevenire a părăsirii timpurii a școlii. În prezent, sprijinul prevăzut de componenta 9 pentru conceperea și implementarea reformelor politicii în materie de C&I este furnizat prin intermediul unui proiect al mecanismului de sprijinire a politicilor din cadrul programului Orizont, lansat în iunie 2021. În conformitate cu articolul 18 alineatul (4) litera (g) din Regulamentul privind Mecanismul de redresare și reziliență, planul include o autoevaluare a securității pentru investițiile legate de cloudul guvernamental și de rețelele 5G. În ceea ce privește cloudul, România identifică riscurile legate de guvernanță, de strategia de furnizare a serviciilor, de implementarea arhitecturii, de securitatea infrastructurii, de controlul accesului și de managementul identității, de managementul informațiilor (datelor), de operațiunile informatice, de managementul furnizorilor de tehnologie, de sustenabilitate, inclusiv posibilele măsuri de atenuare a riscurilor. În ceea ce privește măsurile de conectivitate, în special pentru utilizarea rețelelor 5G, scenariile de risc sunt legate de măsurile de securitate insuficiente, de lanțul de aprovizionare 5G, de modul de operare al principalilor actori care generează amenințări, de interdependențele dintre rețelele 5G și alte sisteme critice, fiind luate în calcul și scenarii de risc pentru utilizatorii finali ai dispozitivelor. Printre măsurile de atenuare se numără elaborarea unui cadru național de reglementare în materie de securitate cibernetică și a unei legi privind apărarea și securitatea cibernetică. În contextul reformelor prevăzute în cadrul componentei 7 (Transformarea digitală), se preconizează că România va implementa 12 din cele 39 de recomandări din setul comun de instrumente pentru conectivitate al Uniunii. În plus, o reformă emblematică include intrarea în vigoare a Legii privind securitatea rețelelor 5G, care prevede cerințe speciale de autorizare pentru producătorii de echipamente și software 5G. Măsurile strategice menționate în autoevaluarea securității ar trebui monitorizate îndeaproape pe parcursul implementării planului.

Planul României include participarea la un proiect multinațional în sectorul digital privind procesoarele de mică putere și cipurile semiconductoare, care se preconizează ca va fi implementat în special prin participarea sau asocierea la un proiect important de interes european comun (PIIEC) planificat. Se preconizează că România va fi implicată la nivel european prin participarea sau asocierea la acest proiect a cel puțin zece membri ai ecosistemului național. În plus, în cadrul acestui proiect, planul include măsuri de dezvoltare a competențelor pentru proiectarea, fabricarea și aplicarea componentelor și a sistemelor microelectronice și pentru securizarea proprietății intelectuale. Planul include, de asemenea, investiții de-a lungul coridoarelor transeuropene de transport (TEN-T), cum ar fi dezvoltarea a cel puțin 315 km din sistemul european de management al transportului feroviar, ceea ce ar trebui să permită interoperabilitatea cu sistemele feroviare ale altor state membre. Planul de redresare și reziliență prezintă planurile de comunicare ale României. Obiectivele strategiei de comunicare sunt conforme cu Regulamentul privind Mecanismul de redresare și reziliență și vizează sporirea nivelului de conștientizare cu privire la contribuția planului la redresarea României și la redresarea europeană, precum și la dubla tranziție. Obiectivul strategiei de comunicare este de a spori nivelul de conștientizare cu privire la contribuțiile financiare puse la dispoziție prin Mecanismul de redresare și reziliență pentru promovarea reformelor și a investițiilor care sunt esențiale în vederea redresării și rezilienței economice și sociale. Activitățile de comunicare vor viza publicul larg, beneficiarii potențiali și finali, mass-media și alte părți interesate și vor fi strâns corelate cu cei șase piloni ai Mecanismului de redresare și reziliență, care sunt, de asemenea, cei șase piloni ai planului de redresare și reziliență al României. Mesaje-cheie specifice vor fi incluse în campania de comunicare, în jurul ideii centrale a unei Românii reformate și modernizate cu ajutorul planului. Strategia indică faptul că activitățile de comunicare vor fi organizate atât la nivel central, cât și la nivel de proiect/beneficiari. Se va elabora un ghid privind identitatea vizuală, care va conține norme obligatorii în materie de comunicare pentru beneficiari. România intenționează să utilizeze următoarele canale de comunicare: site-uri web și rețele sociale, evenimente publice online și offline, interviuri în presa scrisă, TV și radio, publicații online, buletine informative, precum și publicitatea în aer liber și reportaje/rapoarte la nivel de proiect. S-au identificat principalele reforme și investiții care urmează să facă obiectul activităților de comunicare, pe baza următoarelor criterii: conținut verde/digital; reforme esențiale pentru modernizarea României și maturitatea inițiativei. Se va elabora o listă a activităților de comunicare minime care trebuie efectuate, iar costurile vor face parte din costurile proiectelor/reformelor. Strategia de comunicare va fi monitorizată pe baza unei serii de indicatori specificați în planul de comunicare, evaluați periodic. Este esențial ca planul de comunicare descris să fie implementat. Coordonarea dintre UE și autoritățile naționale este specificată în strategie și ar trebui să fie urmărită pentru a maximiza impactul și eficacitatea comunicărilor. Normele privind ajutoarele de stat și concurența se aplică integral măsurilor finanțate din Mecanismul de redresare și reziliență. Fondurile Uniunii direcționate prin intermediul autorităților statelor membre, ca și fondurile Mecanismului de redresare și reziliență devin resurse de stat și pot constitui ajutor de stat dacă sunt îndeplinite toate celelalte criterii prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din TFUE. Într-un astfel de caz și atunci când se confirmă existența unui ajutor de stat, respectivele măsuri trebuie să fie notificate Comisiei și aprobate de către aceasta înainte ca statele membre să poată acorda ajutorul, excepție făcând situația în care respectivele măsuri intră sub incidența unei scheme de ajutor existente sau îndeplinesc condițiile aplicabile ale unui regulament de exceptare pe categorii, în special ale Regulamentului general de exceptare pe categorii de ajutoare, care declară anumite categorii de ajutoare compatibile cu piața internă în aplicarea articolelor 107 și 108 din TFUE. Atunci când se confirmă existența unui ajutor de stat și acesta trebuie notificat, este de datoria statului membru să notifice Comisiei măsurile de ajutor de stat înainte de a le acorda, în conformitate cu articolul 108 alineatul (3) din TFUE. În acest sens, analiza ajutoarelor de stat efectuată de România în cadrul planului de redresare și reziliență nu poate fi considerată o notificare a ajutorului de stat. În măsura în care România consideră că o măsură specifică prevăzută în planul de redresare și reziliență implică ajutoare de minimis sau ajutoare exceptate de la obligația de notificare, este responsabilitatea României să asigure respectarea deplină a normelor aplicabile. 4.Rezumatul evaluării planului 4.1.Un răspuns cuprinzător și echilibrat în mod adecvat la situația economică și socială Planul reprezintă, în mare măsură, un răspuns cuprinzător și echilibrat în mod adecvat la situația economică și socială și contribuie în mod corespunzător la toți cei șase piloni menționați la articolul 3 din Regulamentul privind Mecanismul de redresare și reziliență. Planul urmează o abordare holistică pentru a realiza redresarea și a spori potențialul de creștere, consolidând în același timp reziliența socioeconomică și instituțională. Planul explică în detaliu modul în care abordează cei șase piloni, și anume: (i) tranziția verde, (ii) transformarea digitală, (iii) creșterea inteligentă, sustenabilă și favorabilă incluziunii, (iv) coeziunea socială și teritorială, (v) sănătatea și reziliența economică și socială și (vi) politicile pentru noua generație. Planul conține 171 de măsuri (64 de reforme și 107 investiții) care se referă la domenii de politică de relevanță europeană structurate în jurul celor șase piloni, care definesc domeniul de aplicare al Mecanismului de redresare și reziliență. Se preconizează că planul va contribui la abordarea principalelor provocări structurale, precum și la tranziția verde și la tranziția digitală. Acoperirea celor șase piloni de către componentele planului României este rezumată în tabelul 4. România a transmis Comisiei programul său național de reformă la 11 iunie. În prezentul document de lucru al serviciilor Comisiei, informațiile furnizate în programul național de reformă sunt examinate și evaluate împreună cu planul de redresare și reziliență. Tabelul 4 Acoperirea celor șase piloni ai mecanismului de către componentele planului României de redresare și reziliență Tranziția verde Transformarea digitală Creșterea inteligentă, sustenabilă și favorabilă incluziunii Coeziunea socială și teritorială Sănătate, precum și reziliență economică, socială și instituțională Politicile pentru noua generație Pilonul I – Tranziția verde 1 — Managementul apei ● ○ ○ 2 — Păduri și protecția biodiversității ● 3 — Managementul deșeurilor ● ○ ○ 4 — Transport sustenabil ● ● ● ○ 5 — Fondul pentru Valul Renovării ● ○ ○ 6 — Energie ● ○ Pilonul II – Transformarea digitală 7 — Transformarea digitală ● Pilonul III

Creștere inteligentă, sustenabilă și favorabilă incluziunii 8 — Reforma fiscală și reforma sistemului de pensii ○ ○ ● ● ○ 9 — Sprijin pentru mediul de afaceri, cercetare, dezvoltare și inovare ● ● Pilonul IV „Coeziune socială și teritorială” 10 — Fondul local pentru tranziția verde și digitală ● ○ ● 11 — Turism și cultură ○ Pilonul V – Sănătate, precum și reziliență economică, socială și instituțională 12 – Sănătate ○ ○ ○ ● 13 — Reforme sociale ○ ● ● 14 — Buna guvernanță ● Pilonul VI – Politicile pentru noua generație 15 — Învățământ ○ ● ○ ○ ● Legendă: „●” Investițiile și reformele componentei contribuie în mod semnificativ la pilon; „○” componenta contribuie parțial la pilon. Tranziția verde În plan, provocările verzi sunt abordate în principal în cadrul componentelor 1-6, care vizează managementul apei și al deșeurilor, pădurile și biodiversitatea, transportul sustenabil, renovarea și energia. Se preconizează că investițiile și reformele în domeniile eficienței energetice și utilizării eficiente a resurselor, renovării clădirilor, transportului sustenabil, economiei circulare și managementului deșeurilor, managementului apei și apelor uzate, energiei din surse regenerabile, împăduririi și reîmpăduririi vor contribui la obiectivele climatice și energetice ale României. În special, reforme și investiții semnificative din cadrul componentei 4 (Transport sustenabil) sunt dedicate modernizării și decarbonizării transportului rutier și îmbunătățirii siguranței rutiere, modernizării infrastructurii de transport feroviar (3,48 miliarde EUR), achiziționării de material rulant cu emisii zero și reînnoirii materialului rulant (412 milioane EUR) și dezvoltării infrastructurii de metrou în București și Cluj-Napoca (600 de milioane EUR). În mod similar, în cadrul componentei 10 (Fondul local pentru tranziția verde și digitală), se preconizează că vor contribui la tranziția verde și măsurile de sprijinire a mobilității urbane durabile, reînnoirea parcurilor de vehicule de transport public (580 de milioane EUR), reabilitarea energetică a clădirilor publice (575 de milioane EUR) și infrastructura necesară pentru o mobilitate urbană mai durabilă și mai sigură (620 de milioane EUR în total). Măsurile de promovare a tranziției verzi prevăzute în cadrul componentei 6 (Energie) implică eliminarea treptată a producției de energie electrică pe bază de cărbune și lignit și utilizarea energiei din surse regenerabile (460 de milioane EUR) și a hidrogenului verde (hidrogen produs din energie electrică din surse regenerabile) (115 milioane EUR), precum și investiții în baterii, celule fotovoltaice și stocarea energiei electrice cu scopul de a sprijini flexibilitatea rețelei electrice pentru a face față producției sporite de energie din surse regenerabile (280 de milioane EUR) și măsuri de promovare a investițiilor private în eficiența energetică a industriei (64 de milioane EUR). O contribuție foarte importantă la tranziția verde este prevăzută și în cadrul componentei 5 (Valul renovării), care planifică o alocare substanțială pentru accelerarea reabilitării energetice atât a clădirilor private, cât și a celor publice (2,15 miliarde EUR). În cadrul componentei 1 (Managementul apei), se preconizează că reformele și investițiile (1,46 miliarde EUR în total) vor îmbunătăți sistemele de management al apei și apelor uzate, inclusiv al apei potabile, și vor asigura, de asemenea, elaborarea unor măsuri de protecție împotriva inundațiilor, cum ar fi extinderea acoperirii sistemelor de colectare a apei și a apelor uzate în municipalitățile cu peste 2 000 de locuitori. Componenta 2 (Păduri și protecția biodiversității) include reforme și investiții importante în reîmpădurire (1,17 miliarde EUR) pentru a spori suprafețele împădurite din țară care au făcut obiectul exploatării forestiere ilegale și pentru a dezvolta în continuare măsuri de sprijinire a biodiversității, cum ar fi măsurile de refacere și desemnarea unor zone de protecție strictă. Componenta 3 (Managementul deșeurilor) include o reformă care vizează îmbunătățirea guvernanței în materie de management al deșeurilor pentru a accelera tranziția către economia circulară, precum și investiții conexe pentru dezvoltarea, modernizarea și finalizarea sistemelor integrate de management al deșeurilor municipale (956 de milioane EUR), care se preconizează că vor promova o economie circulară și o mai bună reciclare a deșeurilor. Alte componente contribuie în mod indirect la tranziția verde. De exemplu, într-o anumită măsură, se preconizează că vor contribui la tranziția verde măsuri din cadrul componentei 11 (Turism și cultură), cum ar fi dezvoltarea traseelor cicloturistice. În mod similar, investițiile din cadrul componentei 12 (Sănătate), de exemplu, implică proiecte majore de infrastructură medicală, cum ar fi spitale, rețele de centre ambulatorii, centre comunitare integrate, cabinete de planificare familială și de asistență medicală primară care să respecte standardele NZEB privind clădirile, adică să aibă un consum de energie aproape egal cu zero, asigurând neutralitatea climatică a respectivelor clădiri, iar în cazul anumitor clădiri obiectivul să fie reducerea cu 20 % a necesarului de energie primară în raport cu standardele NZEB. Componenta 14 (Buna guvernanță) include sprijin pentru consolidarea coordonării la nivel guvernamental a unei abordări integrate și coerente a inițiativelor privind schimbările climatice și dezvoltarea durabilă. Transformarea digitală Reformele și investițiile legate de transformarea digitală prevăzute în plan abordează o gamă largă de provocări cu care se confruntă România în acest domeniu. România ocupă unul dintre ultimele locuri în cadrul DESI în ceea ce privește capitalul uman, integrarea tehnologiei digitale în cadrul întreprinderilor și serviciile publice digitale, precum și în ceea ce privește utilizarea serviciilor de internet, aspecte corelate cu nivelul de competențe. Astfel, planul vizează în mod corect aceste domenii și își propune să reducă sau să elimine decalajele în comparație cu media UE. Sunt prevăzute măsuri digitale în cadrul componentei 7 (Transformarea digitală), precum și în cadrul tuturor celorlalte componente ale planului, ceea ce reflectă caracterul transversal al eforturilor de digitalizare avute în vedere. Investițiile pentru dezvoltarea unui sistem integrat de e­sănătate și telemedicină (470 de milioane EUR) și pentru îmbunătățirea digitalizării serviciilor publice de ocupare a forței d