C 285/348

P7_TA(2014)0122

Condițiile de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe pentru cercetare, studii, schimb de elevi, formare profesională remunerată și neremunerată, servicii de voluntariat și muncă au pair ***I

Rezoluţia legislativă a Parlamentului European din 25 februarie 2014 referitoare la propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind condițiile de intrare și ședere a resortisanților țărilor terțe pentru cercetare, studii, schimb de elevi, formare profesională remunerată și neremunerată, servicii de voluntariat și muncă au pair (COM(2013)0151 – C7-0080/2013 – 2013/0081(COD))

(Procedura legislativă ordinară – reformare)

(2017/C 285/38)

Parlamentul European,

(1) JO C 341, 21.11.2013, p. 50.

(2) JO C 114, 15.4.2014, p. 42.

(3) JO C 77, 28.3.2002, p. 1.

P7_TC1-COD(2013)0081

Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 25 februarie 2014 în vederea adoptării Directivei 2014/…/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind condițiile de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe pentru cercetare, studii, schimb de elevi, formare profesională remunerată și neremunerată, servicii de voluntariat și muncă au pair (reformare)

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 79 alineatul (2) literele (a) și (b),

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2),

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (3),

întrucât:

(1) Trebuie aduse o serie de modificări Directivei 2004/114/CE a Consiliului (4) și Directivei 2005/71/CE a Consiliului (5). Din motive de claritate, directivele respective ar trebui reformate.

(2) Prezenta directivă ar trebui să răspundă necesității, identificate în rapoartele privind aplicarea celor două directive (6), de a remedia deficiențele depistate , de a se asigura transparența și securitatea juridică și de a oferi un cadru juridic coerent pentru diferite categorii de persoane care sosesc în Uniune din țări terțe. Prin urmare, aceasta ar trebui să simplifice și să raționalizeze într-un singur instrument dispozițiile existente care se aplică acestor categorii diferite. Deși categoriile de persoane care intră sub incidența prezentei directive prezintă diferențe între ele, acestea au și o serie de caracteristici în comun, ceea ce permite reglementarea situațiilor lor prin intermediul unui cadru juridic comun la nivelul Uniunii. [AM 1]

(3) Prezenta directivă ar trebui să contribuie la obiectivul programului de la Stockholm, acela de a apropia legislațiile naționale în ceea ce privește condițiile de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe. Imigrația din afara Uniunii este o sursă de persoane înalt calificate, studenții și cercetătorii în special fiind din ce în ce mai căutați. Aceștia joacă un rol important în crearea valorii-cheie a Uniunii, capitalul uman, prin asigurarea unei creșteri inteligente, durabile și favorabile incluziunii și, prin urmare, contribuie la realizarea obiectivelor Strategiei Europa 2020.

(4) Deficiențele evidențiate în rapoartele privind aplicarea celor două directive se referă, în principal, la condițiile de admisie, drepturile, garanțiile procedurale, accesul studenților la piața forței de muncă în timpul studiilor, dispozițiile privind mobilitatea în interiorul Uniunii, precum și la lipsa unei armonizări, dat fiind că reglementarea anumitor categorii de persoane, cum ar fi voluntarii, elevii și stagiarii neremunerați a fost lăsată la latitudinea statelor membre. Consultările ulterioare mai largi au subliniat, de asemenea, necesitatea unor posibilități mai bune de căutare a unui loc de muncă pentru cercetători și studenți și a unei mai bune protecții a lucrătorilor au pair și a stagiarilor remunerați, care nu intră sub incidența instrumentelor actuale.

(5) În vederea creării treptate a unui spațiu de libertate, securitate și justiție, tratatul prevede măsuri care trebuie luate în materie de azil, imigrație și protecția drepturilor resortisanților țărilor terțe.

(6) Prezenta directivă ar trebui, de asemenea, să vizeze încurajarea contactelor interpersonale și a mobilității, ca elemente importante ale politicii externe a Uniunii, în special în relația cu țările partenere la politica europeană de vecinătate sau cu partenerii strategici ai Uniunii. Aceasta ar trebui să permită o mai bună contribuție la abordarea globală în materie de migrație și mobilitate și la parteneriatele pentru mobilitate din cadrul acesteia, care oferă un cadru concret pentru dialog și cooperare între statele membre și țările terțe, inclusiv în privința facilitării și a organizării migrației legale regulamentare . [AM 2 – nu privește toate versiunile lingvistice]

(7) Migrarea în scopurile menționate de prezenta directivă ar trebui să promoveze generarea și dobândirea de cunoștințe și competențe. Aceasta reprezintă o formă de îmbogățire reciprocă pentru migranții vizați, țara lor de origine și statul membru gazdă și contribuie la promovarea unei mai bune cunoașteri între culturi , în același timp consolidând legăturile culturale și îmbogățind diversitatea culturală . [AM 3]

(8) Prezenta directivă ar trebui să promoveze Uniunea ca spațiu atractiv pentru cercetare și inovare și să stimuleze evoluția Uniunii în cadrul concurenței globale pentru câștigarea talentelor și, prin realizarea acestui lucru, să conducă la o creștere a competitivității și a ratelor de creștere globale ale Uniunii, creând totodată locuri de muncă cu o contribuție mai mare la creșterea PIB-ului . Deschiderea Uniunii pentru resortisanții țărilor terțe care pot fi admiși în scopuri de cercetare face, de asemenea, parte din inițiativa emblematică „O Uniune a inovării”. Crearea unei piețe de muncă deschise pentru cercetătorii Uniunii și pentru cercetătorii din țări terțe a fost, de asemenea, considerată ca fiind un obiectiv-cheie al Spațiului european de cercetare (SEC), un spațiu unificat în care cercetătorii, cunoștințele științifice și tehnologiile circulă liber. [AM 4]

(9) Ar trebui să se faciliteze admisia cercetătorilor printro procedură de admisie care să nu depindă de relația lor juridică cu organismul de cercetare gazdă și prin renunțarea la solicitarea unui permis de muncă, pe lângă permisul de ședere sau viza de lungă ședere. Această procedură ar trebui să se bazeze pe colaborarea dintre organismele de cercetare și autoritățile competente în probleme de imigrare din statele membre: celor dintâi ar trebui să li se atribuie un rol cheie în procedura de admisie în scopul facilitării și accelerării intrării și șederii cercetătorilor din țări terțe în Uniune, menținându-se în același timp prerogativele statelor membre cu privire la politica de imigrare. Organismele de cercetare desemnate în prealabil de statele membre ar trebui să poată semna un acord de primire cu un resortisant al unei țări terțe în scopul realizării unui proiect de cercetare. Statele membre ar trebui să elibereze o autorizație pe baza acordului de primire dacă sunt îndeplinite condițiile de intrare și de ședere.

(10) Deoarece efortul necesar pentru atingerea țintei care constă în a investi 3 % din PIB în cercetare privește în mare parte sectorul privat, care trebuie prin urmare să recruteze și mai mulți cercetători în anii următori, organismele de cercetare care pot fi desemnate în temeiul prezentei directive ar trebui să aparțină atât sectorului public, cât și celui privat.

(11) Pentru a spori atractivitatea Uniunii pentru cercetătorii și studenții resortisanți ai țărilor terțe, membrii de familie ai cercetătorilor și ai studenților , astfel cum au fost definiți în Directiva 2003/86/CE a Consiliului (7), ar trebui să fie admiși împreună cu respectivii cercetători. Aceștia ar trebui să beneficieze de dispozițiile privind mobilitatea în interiorul Uniunii și ar trebui, de asemenea, să aibă acces la piața muncii. [AM 5]

(12) Dacă este cazul, statele membre ar trebui să fie încurajate să considere candidații la doctorate drept cercetători.

(13) Punerea în aplicare a prezentei directive nu ar trebui să încurajeze un „exod al creierelor” din țările emergente sau în curs de dezvoltare. În vederea instituirii unei politici globale în materie de migrație, ar trebui luate, în parteneriat cu țările de origine, măsuri pentru sprijinirea reintegrării cercetătorilor în țările lor de origine.

(14) Pentru promovarea Europei în ansamblul său ca un centru mondial de excelență pentru studii și formare profesională, condițiile de intrare și de ședere a persoanelor care doresc să călătorească în Uniune în aceste scopuri ar trebui să fie îmbunătățite , simplificate și facilitate . Acest lucru este conform cu obiectivele proiectului pentru modernizarea sistemelor de învățământ superior din Europa (8), în special în contextul internaționalizării învățământului superior european. Apropierea legislațiilor naționale relevante ale statelor membre către norme mai favorabile pentru resortisanți ai țărilor terțe face parte din acest efort. [AM 6]

(15) Extinderea și aprofundarea procesului de la Bologna, lansat prin Declarația de la Bologna (9), au dus la o convergență progresivă a sistemelor de învățământ superior în țările participante, dar și dincolo de acestea. Acest lucru se datorează faptului că autoritățile naționale au sprijinit mobilitatea studenților și a cadrelor universitare și că instituțiile de învățământ superior au integrat-o în programa lor. Aceste practici trebuie să conducă la îmbunătățirea dispozițiilor privind mobilitatea studenților în interiorul Uniunii. Un învățământ superior european mai atractiv și mai competitiv este unul dintre obiectivele Declarației de la Bologna. Procesul de la Bologna a dus la crearea Spațiului european al învățământului superior. Prin raționalizarea sectorului învățământului superior european, studiile în Europa au devenit mai atractive pentru studenții care sunt resortisanți ai unor țări terțe. Participarea a numeroase state terțe la procesul de la Bologna, precum și la programele Uniunii pentru mobilitatea studenților implică reguli de mobilitate armonizate și simplificate pentru cetățenii acestor state. [AM 7]

(16) Durata și alte condiții privind cursurile pregătitoare pentru studenți reglementate de prezenta directivă trebuie stabilite de statele membre în conformitate cu legislația lor internă.

(17) Dovada acceptării unui student de către o unitate de învățământ superior poate include, printre alte posibilități, o scrisoare sau un certificat care să confirme înscrierea acestuia.

(18) La evaluarea disponibilității unor resurse suficiente, ar trebui avute în vedere bursele acordate.

(19) Deși statele membre puteau decide dacă să aplice sau nu Directiva 2004/114/CE în cazul elevilor, al voluntarilor și al stagiarilor neremunerați, aceste categorii de persoane ar trebui să intre în prezent în domeniul de aplicare al prezentei directive, pentru a se facilita intrarea și șederea acestora și a li se garanta drepturile. Prezenta directivă ar trebui să se aplice, de asemenea, lucrătorilor au pair și stagiarilor remunerați, pentru a le garanta drepturile legale și protecția.

(20) Stagiarii remunerați care călătoresc în Uniune pentru a desfășura o activitate în contextul unui transfer în cadrul aceleiași companii nu ar trebui să intre sub incidența prezentei directive, deoarece se încadrează în domeniul de aplicare al [Directivei 2013/xx/UE privind transferurile în cadrul aceleiași companii].

(21) Întrucât la nivelul Uniunii nu există în prezent niciun cadru legal privind lucrătorii au pair resortisanți ai țărilor terțe prin care să se garanteze tratamentul echitabil al acestora, este necesar să se introducă dispoziții pentru a aborda nevoile specifice ale acestora ca o categorie deosebit de vulnerabilă. Prezenta directivă ar trebui să prevadă condițiile care urmează să fie îndeplinite atât de către lucrătorul au pair, cât și de familia gazdă, în special în ceea ce privește acordul încheiat între aceștia, care ar trebui să includă elemente cum ar fi banii de buzunar destinați lucrătorului au pair (10).

(22) După ce toate sunt îndeplinite condițiile generale și speciale de admisie, statele membre ar trebui să emită o autorizație, și anume o viză de lungă ședere și/sau un permis de ședere, în termenele stabilite , care nu ar trebui să fie limitată sau anulată de cerințe suplimentare . În cazul în care un stat membru eliberează un permis de ședere doar pentru teritoriul său și toate condițiile din prezenta directivă referitoare la admisie sunt îndeplinite, statul membru ar trebui să îi acorde resortisantului țării terțe interesat vizele necesare. [AM 8]

(23) Autorizațiile ar trebui să menționeze situația resortisantului țării terțe în cauză, precum și programele corespunzătoare ale Uniunii care cuprind măsuri de mobilitate. Statele membre pot adăuga informații suplimentare pe suport de hârtie sau în format electronic, cu condiția ca acest lucru să nu reprezinte condiții suplimentare.

(24) Diferitele perioade de valabilitate în ceea ce privește autorizațiile acordate în temeiul prezentei directive ar trebui să reflecte natura specifică a șederii pentru fiecare categorie vizată.

(25) Statele membre pot impune solicitanților o taxă pentru procesarea cererilor de eliberare a unei autorizații ar trebui să ia în considerare renunțarea la taxele de intrare și de ședere aplicate resortisanților țărilor terțe în scopul prezentei directive . Taxele Dacă statele membre solicită resortisanților țărilor terțe plata unor taxe, acestea ar trebui să fie proporționale cu scopul șederii și nu ar trebui să constituie un obstacol în calea obiectivelor directivei . [AM 9]

(26) Drepturile acordate resortisanților țărilor terțe în temeiul prezentei directive nu ar trebui să fie diferite în funcție de tipul autorizației (viză de lungă ședere sau permis de ședere).

(27) Termenul „admisie” se referă atât la intrarea, cât și la șederea resortisanților țărilor terțe într-un stat membru în scopurile menționate de prezenta directivă.

(28) Admisia poate fi refuzată doar pe motive justificate temeinic. În special, admisia poate fi refuzată dacă un stat membru consideră, pe baza unei evaluări a faptelor, într-un anumit caz, că resortisantul țării terțe reprezintă o potențială amenințare pentru ordinea publică, sau siguranța publică sau sănătatea publică. [AM 10]

(29) În caz de îndoieli privind motivele cererii de admisie, statele membre ar trebui să poată solicita toate dovezile necesare pentru evaluarea coerenței, în special pe baza studiilor sau a cursurilor de formare pe care intenționează să le urmeze solicitantul, pentru a lupta împotriva abuzului și a utilizării incorecte a procedurii stabilite de prezenta directivă.

(30) Autoritățile naționale ar trebui să informeze resortisanții țărilor terțe care solicită admisia în statele membre în temeiul prezentei directive cu privire la o decizie legată de cerere. Acestea ar trebui să facă acest lucru în scris cât mai curând posibil și cel mai târziu în termen de 60 30 de zile începând de la data depunerii cererii sau cât mai curând posibil și cel mai târziu în termen de 30 de zile începând de la aceeași dată, în cazul cercetătorilor și al studenților care beneficiază de programele Uniunii care cuprind măsuri de mobilitate. Statele membre ar trebui să informeze solicitantul cât mai curând posibil cu privire la orice informație suplimentară de care are nevoie pentru procesarea cererii. În cazul în care legislația națională prevede introducerea unei căi de atac împotriva unei decizii negative, autoritățile naționale ar trebui să informeze solicitantul cu privire la decizia lor în termen de 30 de zile de la data la care a fost introdusă calea de atac. [AM 11]

(31) Mobilitatea în interiorul Uniunii a cercetătorilor, studenților și stagiarilor remunerați resortisanți ai țărilor terțe ar trebui facilitată. În cazul cercetătorilor, prezenta directivă ar trebui să îmbunătățească normele privind perioada în care autorizația acordată de către primul stat membru ar trebui să acopere șederea într-un al doilea stat membru, fără a fi necesar un nou acord de primire. Ar trebui aduse îmbunătățiri în ceea ce privește situația studenților și a noii categorii de stagiari remunerați, pentru ca aceștia să poată avea drept de ședere într-un al doilea stat membru pentru o perioadă cuprinsă între trei și șase luni, dacă îndeplinesc condițiile generale prevăzute de prezenta directivă. În cazul stagiarilor resortisanți ai unei țări terțe care călătoresc în Uniune în contextul unui transfer în cadrul aceleiași companii, ar trebui să se aplice dispozițiile specifice privind mobilitatea în interiorul Uniunii, în conformitate cu [Directiva 2013/xx/UE privind transferurile în cadrul aceleiași companii].

(32) Normele UE în materie de imigrație și programele Uniunii care cuprind măsuri de mobilitate ar trebui să se completeze reciproc. Cercetătorii, și studenții , voluntarii și stagiarii resortisanți ai țărilor terțe care beneficiază de aceste programe ale Uniunii ar trebui să aibă dreptul de a se deplasa în statele diferite state membre prevăzute în temeiul autorizației acordate de către primul stat membru, atâta timp cât lista completă cu respectivele state membre este cunoscută înainte de intrarea în Uniune. O astfel de autorizație ar trebui să le permită să își exercite dreptul la mobilitate fără a fi nevoiți să furnizeze informații suplimentare sau să efectueze alte proceduri de depunere a cererilor. Statele membre sunt încurajate să faciliteze mobilitatea în interiorul Uniunii pentru voluntarii resortisanți ai țărilor terțe în cadrul programelor de voluntariat care vizează mai mult de un stat membru. [AM 12]

(33) Pentru a permite studenților resortisanți ai țărilor terțe să suporte mai ușor o parte din costurile studiilor lor, acestora trebuie să li se acorde un acces sporit deplin la piața forței de muncă în conformitate cu condițiile stabilite de prezenta directivă, și anume cel puțin 20 ore pe săptămână. Principiul accesului studenților la piața forței de muncă ar trebui să funcționeze se aplice ca o regulă generală; cu toate acestea, în situații excepționale, statele membre ar trebui să ia în considerare situația piețelor lor de forță de muncă naționale, deși acest aspect nu trebuie să riște eliminarea pe deplin a dreptului la muncă.

(34) Ca parte a intenției de a asigura o forță de muncă bine pregătită pentru viitor, statele membre ar trebui să permită și de a respecta și a aprecia munca și contribuția globală a studenților care își obțin diploma în Uniune , statele membre ar trebui să permită studenților respectivi să rămână pe teritoriul lor, cu intenția de a căuta un loc de muncă sau de a deschide o afacere, pentru o perioadă de 12 luni după expirarea autorizației inițiale. De asemenea, statele membre ar trebui să permită cercetătorilor să facă același lucru la finalizarea proiectului lor de cercetare, astfel cum se prevede în acordul de primire. Acest lucru nu ar trebui să dea naștere unui drept automat de a avea acces la piața forței de muncă sau de a deschide o afacere. Studenților și cercetătorilor li s-ar putea cere să prezinte dovezi în conformitate cu articolul 24. [AM 14]

(35) Dispozițiile prezentei directive nu aduc atingere competenței statelor membre de a reglementa contingentele de admisie a resortisanților țărilor terțe în scopul ocupării unui loc de muncă.

(36) Pentru ca Uniunea să devină mai atractivă pentru cercetătorii, studenții, elevii, stagiarii, voluntarii și lucrătorii au pair resortisanți țărilor terțe, este important să se asigure că aceștia beneficiază de un tratament echitabil, în conformitate cu articolul 79 din tratat. Aceste categorii de persoane au dreptul la un tratament egal cu cel aplicat resortisanților statului membru gazdă în temeiul Directivei 2011/98/UE a Parlamentului European și a Consiliului (11). Pentru cercetătorii resortisanți ai țărilor terțe, pe lângă drepturile acordate în temeiul Directivei 2011/98/UE, ar trebui să se mențină drepturi mai favorabile la un tratament egal cu cel aplicat resortisanților statului membru gazdă în ceea ce privește ramurile de securitate socială, astfel cum sunt definite în Regulamentul (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (12). În prezent, Directiva 2011/98/UE prevede posibilitatea ca statele membre să limiteze aplicarea egalității de tratament în ceea ce privește ramurile securității sociale, inclusiv prestațiile familiale, iar această posibilitate de limitare ar putea afecta cercetătorii. În plus, indiferent dacă dreptul Uniunii sau dreptul intern al statului membru gazdă oferă sau nu studenților, elevilor, voluntarilor, stagiarilor neremunerați și lucrătorilor au pair resortisanți ai țărilor terțe accesul la piața forței de muncă, aceștia ar trebui să beneficieze de dreptul la un tratament egal cu cel aplicat resortisanților statului membru gazdă în ceea ce privește accesul la bunuri și servicii și oferta de bunuri și servicii puse la dispoziția publicului. [AM 15]

(37) Prezenta directivă nu trebuie să aducă atingere în niciun caz aplicării Regulamentului (CE) nr. 1030/2002 al Consiliului (13).

(38) Prezenta directivă respectă drepturile fundamentale și se conformează principiilor recunoscute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene menționate la articolul 6 din Tratatul privind Uniunea Europeană.

(39) Statele membre ar trebui să aplice dispozițiile prezentei directive fără discriminare pe criterii de sex, rasă, culoare, origine etnică sau socială, caracteristici genetice, limbă, religie sau credință, convingeri politice sau de altă natură, apartenența la o minoritate națională, avere, naștere, handicap, vârstă sau orientare sexuală.

(40) În conformitate cu Declarația politică comună din 28 septembrie 2011 a statelor membre și a Comisiei privind documentele explicative, statele membre s-au angajat să însoțească, în cazuri justificate, notificarea măsurilor de transpunere cu unul sau mai multe documente care să explice relația dintre componentele unei directive și părțile corespunzătoare din instrumentele naționale de transpunere. În ceea ce privește prezenta directivă, legiuitorul consideră că este justificată transmiterea unor astfel de documente.

(41) Deoarece obiectivul prezentei directive, și anume stabilirea condițiilor de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe pentru cercetare studii, schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau remunerată servicii de voluntariat sau muncă au pair, nu poate fi realizat într-o manieră suficientă de către statele membre și, datorită dimensiunii sau efectelor, acesta poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate lua măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum se prevede la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum se prevede la articolul respectiv din tratat, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea respectivului obiectiv.

(42) Fiecare stat membru ar trebui să se asigure că este pus la dispoziția publicului cel mai complet set posibil de informații actualizate periodic, în special în rețeaua internet, cu privire la organismele de cercetare desemnate în temeiul prezentei directive cu care cercetătorii ar putea încheia un acord de primire și cu privire la condițiile și procedurile de intrare și de ședere pe teritoriul său în scopul desfășurării de activități de cercetare, astfel cum au fost adoptate în conformitate cu prezenta directivă, precum și informații cu privire la unitățile definite de prezenta directivă, programele de studii la care resortisanții țărilor terțe pot fi admiși și condițiile și procedurile pentru intrarea și șederea pe teritoriul său în scopurile menționate anterior.

(42a) Fiecare stat membru are obligația de a informa resortisanții țărilor terțe cu privire la normele aplicabile cazului lor specific pentru a se asigura transparența și securitatea juridică și, astfel, pentru a-i încuraja să vină în Uniune. Toate informațiile care sunt relevante pentru procedură, inclusiv documentația generală privind programe de studiu, de schimb sau de cercetare, dar și informații specifice cu privire la drepturile și obligațiile solicitanților ar trebui, prin urmare, să fie furnizate într-un mod ușor accesibil și inteligibil pentru resortisanții țărilor terțe. [AM 16]

(43) [În conformitate cu articolele 1și 2 din Protocolul nr. 21 privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și fără a aduce atingere articolului 4 din respectivul protocol, aceste state membre nu participă la adoptarea prezentei directive, nu au nicio obligație în temeiul acesteia și nici nu fac obiectul aplicării sale.]

(44) În conformitate cu articolele 1și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei directive, nu are nici o obligație în temeiul acesteia și nici nu face obiectul aplicării sale.

(45) Obligația de a transpune prezenta directivă în dreptul intern ar trebui să se limiteze la acele dispoziții care reprezintă o modificare substanțială față de directivele anterioare. Obligația de a transpune dispozițiile care rămân nemodificate decurge din directivele anterioare.

(46) Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre în ceea ce privește termenele de transpunere în dreptul intern și termenele de aplicare a directivelor prevăzute în anexa I partea B,

ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:

CAPITOLUL I

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 1

Obiectul

Scopul prezentei directive este stabilirea:

(a) condițiilor de intrare și de ședere a resortisanților țărilor terțe pe teritoriul statelor membre pentru o perioadă care depășește 90 de zile, pentru cercetare studii, schimb de elevi, formare profesională remunerată și neremunerată, servicii de voluntariat sau muncă au pair;

(b) condițiilor de intrare și de ședere pentru studenții și stagiarii remunerați resortisanți ai țărilor terțe, pentru o perioadă care depășește 90 de zile, în alte state membre decât cel care acordă pentru prima dată unui resortisant al unei țări terțe o autorizație pe baza prezentei directive;

(c) condițiilor de intrare și de ședere pentru cercetătorii resortisanți ai unor țări terțe în alte state membre decât cel care acordă pentru prima dată unui resortisant al unei țări terțe o autorizație pe baza prezentei directive.

Articolul 2

Domeniul de aplicare

(1) Prezenta directivă se aplică resortisanților țărilor terțe care solicită admisia pe teritoriul unui stat membru pentru cercetare, studii, schimb de elevi, formare profesională, remunerată sau neremunerată, servicii de voluntariat sau muncă au pair.

(2) Prezenta directivă nu se aplică în cazul resortisanților țărilor terțe:

(a) rezidenți într-un stat membru ca solicitanți de azil sau aflați sub protecție subsidiară ori sub incidența unor programe de protecție temporară;

(b) a căror expulzare a fost suspendată din motive de fapt sau de drept;

(c) care sunt membri de familie ai unor cetățeni ai Uniunii Europene care și-au exercitat dreptul la liberă circulație în Uniune;

(d) care se bucură de statutul de rezident pe termen lung într-un stat membru în conformitate cu Directiva 2003/109/CE a Consiliului (14) și care își exercită dreptul de ședere într-un alt stat membru pentru studii sau pentru a urma cursuri de formare profesională;

(e) considerați, în conformitate cu legislația internă a statului membru vizat, ca persoane care desfășoară o activitate independentă.

(f) care, împreună cu membrii familiilor lor și indiferent de cetățenia lor, beneficiază de drepturi în materie de liberă circulație echivalente cu cele ale cetățenilor Uniunii în temeiul acordurilor încheiate fie între Uniune și statele sale membre, fie între Uniune și țări terțe;

(g) stagiari care călătoresc în Uniune în contextul unui transfer în cadrul aceleiași companii în temeiul [Directivei 2013/xx/UE privind transferurile în cadrul aceleiași companii].

Articolul 3

Definiții

În sensul prezentei directive:

(a) „resortisant al unei țări terțe” înseamnă o persoană care nu este cetățean al Uniunii Europene în sensul articolului 20 alineatul (1) din tratat;

(b) „cercetător” înseamnă un resortisant al unei țări terțe care este titular al unei diplome corespunzătoare de absolvire a studiilor superioare, de natură să-i permită accesul la programe de doctorat și care este selecționat de un organism de cercetare pentru realizarea unui proiect de cercetare pentru care este necesară, de regulă, calificarea menționată anterior;

(c) „student” înseamnă un resortisant al unei țări terțe acceptat de o unitate de învățământ superior și admis pe teritoriul unui stat membru pentru a urma ca activitate principală un ciclu de studii la cursuri de zi, care conduce la obținerea unui titlu de calificare în urma absolvirii unei unități de învățământ superior recunoscută de statul membru, inclusiv diplome, certificate sau titluri de doctor absolvite într-o unitate de învățământ superior, care pot cuprinde cursuri pregătitoare prealabile acestei forme de învățământ în conformitate cu legislația internă;

(d) „elev” înseamnă un resortisant al unei țări terțe admis pe teritoriul unui stat membru pentru a urma un program recunoscut de învățământ secundar în cadrul unui program de schimburi gestionat de o organizație recunoscută în acest scop de statul membru în conformitate cu legislația și practicile sale administrative interne;

(e) „stagiar neremunerat” înseamnă un resortisant al unei țări terțe care a fost admis pe teritoriul unui stat membru pentru o perioadă de formare profesională fără remunerație în conformitate cu legislația internă a statului membru în cauză;

(f) „stagiar remunerat” înseamnă un resortisant al unei țări terțe care a fost admis pe teritoriul unui stat membru pentru o perioadă de formare pentru care este remunerat în conformitate cu legislația națională a statului membru în cauză;

(g) „voluntar” înseamnă un resortisant al unei țări terțe admis pe teritoriul unui stat membru pentru a participa la un program recunoscut de servicii de voluntariat;

(ga) „furnizor de servicii de voluntariat” înseamnă o organizație responsabilă pentru programul de servicii de voluntariat la care este repartizat resortisantul țării terțe. Astfel de organizații și grupuri sunt independente și autonome ca și alte entități nonprofit, de exemplu, autoritățile publice. Ele sunt active în mediul public, iar activitatea lor are ca scop, cel puțin parțial, să contribuie la binele public (15) [AM 17]

(h) „program de servicii de voluntariat” înseamnă un program de activități de solidaritate practică pe baza unui program recunoscut de statul membru sau de Uniune, care urmărește activități de interes general pentru o cauză nonprofit ; [AM 18]

(i) „lucrător au pair” înseamnă un resortisant al unei țări terțe care este primit temporar de o familie pe teritoriul unui stat membru, în schimbul unor activități casnice ușoare și de îngrijire a copiilor, pentru a-și îmbunătăți competențele lingvistice și cunoștințele despre țara gazdă , în schimbul unor activități casnice ușoare și de îngrijire a copiilor ; [AM 19 – nu privește toate versiunile lingvistice]

(j) „cercetare” înseamnă o activitate creatoare întreprinsă sistematic în scopul creșterii volumului de cunoștințe, inclusiv cunoștințele despre om, cultură și societate, și a utilizării acestora pentru conceperea unor noi aplicații;

(k) „organism de cercetare” înseamnă un organism public sau privat care desfășoară activități de cercetare și care a fost desemnat în sensul prezentei directive de către un stat membru în conformitate cu legislația sau practica administrativă a acestuia;

(l) „unitate de învățământ” înseamnă o unitate publică sau privată recunoscută de statul membru gazdă și/sau ale cărei cursuri de studii sunt recunoscute în conformitate cu legislația și practicile administrative interne, pe baza unor criterii transparente, în scopurile stabilite de prezenta directivă;

(la) „entitate-gazdă” înseamnă instituția de învățământ, organizația de cercetare, întreprinderea sau instituția de formare profesională, organizația care efectuează schimb de elevi sau organizația responsabilă pentru programul de servicii de voluntariat la care este repartizat resortisantul țării terțe, indiferent de forma juridică a acesteia, stabilită în conformitate cu legislația națională pe teritoriul unui stat membru; [AM 20]

(lb) „familie gazdă” înseamnă familia care primește temporar un lucrător au-pair și îi permite să participe la viața de familie zilnică pe teritoriul unui stat membru, pe baza unui acord încheiat între familia gazdă și lucrătorul au-pair; [AM 21]

(m) „remunerare” înseamnă plata, sub orice formă, care se primește în schimbul serviciilor prestate și care este considerată, în conformitate cu legislația națională sau practicile curente drept element constitutiv al unui raport de muncă;

(n) „angajare” înseamnă exercitarea unor activități care includ o formă de lucru sau de muncă reglementată de legislația națională sau de acordul colectiv aplicabil sau de practicile curente, efectuată pentru un angajator și desfășurată sub coordonarea și supravegherea acestuia; [AM 22]

(na) „angajator” înseamnă orice persoană fizică sau juridică pentru care sau sub a cărei conducere și/sau supraveghere are loc angajarea; [AM 23]

(nb) „membri de familie” înseamnă resortisanți ai unei țări terțe, conform definiției prevăzute la articolul 4 din Directiva 2003/86/CE; [AM 24]

(o) „primul stat membru” înseamnă statul membru care acordă primul o autorizație unui resortisantul al unei țări terțe, în baza prezentei directive;

(p) „al doilea stat membru” înseamnă orice stat membru, altul decât primul stat membru;

(q) „programele Uniunii care cuprind măsuri de mobilitate” înseamnă programele finanțate de Uniune care promovează mobilitatea resortisanților țărilor terțe către Uniune;

(r) „autorizație” înseamnă un permis de ședere eliberat de autoritățile unui stat membru care conferă unui resortisant al unei țări terțe dreptul de ședere legală pe teritoriul său, în conformitate cu articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1030/2002, sau o viză de lungă ședere;

(s) „viză de lungă ședere” înseamnă o autorizație eliberată de către un stat membru, astfel cum se prevede la articolul 18 din Convenția Schengen, sau eliberată în conformitate cu legislația națională a statelor membre care nu aplică în întregime acquis-ul Schengen.

Articolul 4

Dispoziții mai favorabile

(1) Prezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor mai favorabile ale:

(a) acordurilor bilaterale sau multilaterale încheiate între Uniune sau între Uniune și statele sale membre și una sau mai multe țări terțe sau

(b) acordurilor bilaterale sau multilaterale încheiate între unul sau mai multe state membre și una sau mai multe țări terțe.

(2) Prezenta directivă nu aduce atingere dreptului statelor membre de a adopta sau de a menține dispoziții mai favorabile pentru persoanele cărora li se aplică, în ceea ce privește articolele 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, și 29, 30, 31, 32, 33 și 34, în special în contextul parteneriatelor pentru mobilitate. [AM 25]

CAPITOLUL II

ADMISIE

Articolul 5

Principiu

(1) Admisia unui resortisant al unei țări terțe în conformitate cu prezenta directivă se face sub rezerva verificării documentelor justificative care să indice faptul că acesta îndeplinește condițiile generale stabilite la articolul 6 și condițiile speciale stabilite la oricare dintre articolele 7- 14, care se aplică categoriei relevante.

(2) După ce sunt îndeplinite toate condițiile generale și speciale de admisie, solicitanții au dreptul la o viză de lungă ședere și/sau la un permis de ședere. În cazul în care un stat membru eliberează permise de ședere numai pe teritoriul său și nu în altă parte și toate condițiile de admisie prevăzute în prezenta directivă sunt îndeplinite, statul membru în cauză eliberează resortisantului țării terțe viza necesară.

Articolul 6

Condiții generale

Un resortisant al unei țări terțe care solicită admisia în scopurile stabilite de prezenta directivă:

(a) prezintă un document de călătorie valabil, în conformitate cu legislația internă. Statele membre pot solicita ca perioada de valabilitate a documentului de călătorie să acopere cel puțin durata planificată a șederii;

(b) dacă este minor în conformitate cu legislația internă a statului membru gazdă, prezintă declarația de consimțământ a părinților sau o declarație echivalentă pentru șederea planificată;

(c) deține asigurare de boală pentru toate riscurile împotriva cărora sunt în mod normal asigurați resortisanții statului membru vizat;

(d) nu este considerat o amenințare pentru ordinea publică, siguranța publică sau sănătatea publică; [AM 26]

(e) face dovada, în cazul în care statul membru o solicită, a achitării taxei de procesare a cererii în conformitate cu articolul 31.

(f) prezintă dovezile solicitate de statul membru care să ateste faptul că pe durata șederii va dispune de suficiente resurse pentru a își acoperi cheltuielile de întreținere, de formare profesională și costurile călătoriei de întoarcere, fără a se aduce atingere unei eventuale examinări a fiecărui caz în parte. Nu este necesară furnizarea unei astfel de dovezi, dacă resortisantul unei țări terțe în cauză poate dovedi că primește un grant sau o bursă, că a primit un angajament de sponsorizare de la o familie-gazdă sau o ofertă fermă de loc de muncă sau dacă o organizație care efectuează schimb de elevi sau un program de servicii de voluntariat se declară responsabilă pentru cheltuielile de întreținere ale elevului sau ale voluntarului pe toată perioada șederii sale în statul membru în cauză. [AM 27]

Articolul 7

Condiții speciale pentru cercetători

(1) Pe lângă condițiile generale prevăzute la articolul 6, un resortisant al unei țări terțe care solicită să fie admis în scopul desfășurării de activități de cercetare:

(a) prezintă un acord de primire semnat cu un organism de cercetare, în conformitate cu articolul 9 alineatul (1) și articolul 9 alineatul (2);

(b) dacă este cazul, prezintă o declarație de răspundere financiară emisă de organismul de cercetare în conformitate cu articolul 9 alineatul (3).

(2) Statele membre pot să verifice condițiile pe care se bazează și în care a fost încheiat acordul de primire.

(3) După încheierea cu un rezultat pozitiv a verificărilor menționate la alineatele (1) și (2), cercetătorii sunt admiși pe teritoriul statelor membre pentru executarea acordului de primire.

(4) Cererile depuse de resortisanții țărilor terțe care doresc să desfășoare activități de cercetare în Uniune sunt luate în considerare și examinate atunci când resortisanții respectivi își au reședința în afara teritoriului statului membru în care doresc să fie admiși.

(5) Statele membre pot accepta examinează , în conformitate cu legislația lor internă, o cerere depusă atunci când resortisantul respectiv al unei țări terțe se află deja pe teritoriul lor. [AM 28]

(6) Statele membre stabilesc dacă cererile pentru obținerea autorizației trebuie să fie depuse de către cercetător sau de către organismul de cercetare relevant.

Articolul 8

Desemnarea organismelor de cercetare

(1) Orice organism de cercetare care dorește să primească un cercetător în conformitate cu procedura de admisie prevăzută de prezenta directivă trebuie să fie desemnat în prealabil în acest scop de către statul membru respectiv.

(2) Desemnarea organismelor de cercetare se face în conformitate cu procedurile prevăzute de legislația internă sau practica administrativă a statelor membre. Atât organismele publice, cât și cele private întocmesc cererile de desemnare în conformitate cu procedurile respective și pe baza îndatoririlor statutare sau a obiectivelor lor, după caz, precum și pe baza dovezii că desfășoară activități de cercetare.

Desemnarea unui organism de cercetare se face pentru o perioadă de cel puțin cinci ani. În cazuri excepționale, statele membre pot face desemnarea pentru o perioadă mai scurtă.

(3) Statele membre pot solicita, în conformitate cu legislația internă, un angajament scris al organismului de cercetare în sensul că, în cazul în care un cercetător rămâne în mod ilegal pe teritoriul statului membru în cauză, organismul respectiv răspunde de rambursarea cheltuielilor suportate din fonduri publice pentru șederea și repatrierea cercetătorului respectiv. Răspunderea financiară a organismului de cercetare încetează cel târziu la șase luni după încetarea acordului de primire.

(4) Statele membre pot adopta o dispoziție în sensul că, în termen de două luni de la data expirării acordului de primire respectiv, organismul desemnat trebuie să confirme autorităților competente, desemnate în acest scop de către statele membre, realizarea lucrărilor din cadrul fiecărui proiect de cercetare pentru care a fost încheiat un acord de primire în temeiul articolului 9.

(5) Autoritățile competente din fiecare stat membru publică și actualizează listele organismelor de cercetare desemnate în sensul prezentei directive ori de câte ori se aduc modificări listelor respective.

(6) Statele membre pot, printre alte măsuri, să refuze reînnoirea sau să decidă retragerea desemnării unui organism de cercetare care nu mai îndeplinește condițiile prevăzute la alineatele (2), (3) și (4) sau în cazurile în care desemnarea a fost obținută în mod fraudulos sau un organism de cercetare a semnat în mod fraudulos ori neglijent un acord de primire cu un resortisant al unei țări terțe. În cazul în care desemnarea este refuzată sau retrasă, organismului în cauză îi poate fi interzis să solicite din nou desemnarea pe o perioadă de până la cinci ani de la data publicării deciziei de retragere sau de refuz a reînnoirii.

(7) Statele membre pot stabili, prin legislația lor internă, consecințele retragerii desemnării sau ale refuzului de a reînnoi desemnarea în cazul acordurilor de primire existente, încheiate în conformitate cu articolul 9, precum și consecințele în ceea ce privește permisele de ședere ale cercetătorilor implicați.

Articolul 9

Acordul de primire

(1) Un organism de cercetare care dorește să primească un cercetător semnează un acord de primire cu acesta dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolele 6 și 7.

Acordul de primire conține cel puțin următoarele elemente:

(a) titlul și scopul proiectului de cercetare;

(b) angajamentul cercetătorului de a finaliza proiectul de cercetare;

(c) confirmarea organismului că se angajează să îl primească pe cercetător, astfel încât acesta să poată finaliza proiectul de cercetare;

(d) data de început și data de sfârșit a proiectului de cercetare;

(e) informații privind relația juridică dintre organismul de cercetare și cercetător;

(f) informații privind condițiile de lucru ale cercetătorului.

(2) Organismele de cercetare pot semna acorduri de primire numai dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:

(a) proiectul de cercetare a fost acceptat de autoritățile competente ale organismului după examinarea: (i) scopului și duratei cercetării, precum și a disponibilității resurselor financiare necesare pentru realizarea acesteia; (ii) calificării profesionale a cercetătorului în lumina obiectivelor cercetării, dovedită cu o copie certificată a calificării sale, în conformitate cu articolul 2 litera (b).

(3) După semnarea acordului de primire, organismului de cercetare i se poate solicita, în conformitate cu legislația internă, să furnizeze cercetătorului o declarație individuală privind asumarea răspunderii financiare pentru cheltuieli în sensul articolului 8 alineatul (3).

(4) Acordul de primire încetează în mod automat în cazul în care cercetătorul nu este admis sau în cazul în care relația juridică dintre cercetător și organismul de cercetare încetează.

(5) Organismele de cercetare informează prompt autoritatea desemnată în acest scop de către statele membre despre orice eveniment care poate împiedica punerea în aplicare a acordului de primire.

Articolul 10

Condiții speciale pentru studenți

(1) Pe lângă condițiile generale prevăzute la articolul 6, un resortisant al unei țări terțe care solicită admisia pentru studii trebuie să îndeplinească următoarele condiții:

(a) să dovedească faptul că a fost acceptat de o unitate de învățământ superior pentru a urma un curs de studii;

(b) să facă dovada, la solicitarea statului membru, a achitării taxelor percepute de unitatea de învățământ;

(c) să facă dovada, la solicitarea statului membru, a cunoașterii suficiente a limbii în care se va desfășura programul de studii pe care îl va urma.

(2) Se consideră că studenții care se califică în mod automat pentru asigurare de boală pentru toate riscurile împotriva cărora sunt în mod normal asigurați resortisanții statului membru vizat, ca urmare a înscrierii la o unitate de învățământ, îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 6 alineatul (1) litera (c).

Articolul 11

Condiții speciale pentru elevi

(1) Un resortisant al unei țări terțe care solicită admisia în cadrul unui program de schimb de elevi trebuie să îndeplinească, în afara condițiilor generale prevăzute la articolul 6, următoarele condiții:

(a) să nu fie sub vârsta minimă și să nu aibă peste vârsta maximă stabilite de statul membru vizat;

(b) să facă dovada acceptării sale de către o unitate de învățământ secundar;

(c) să facă dovada participării la un program recunoscut de schimb de elevi gestionat de o organizație recunoscută în acest scop de statul membru vizat, în conformitate cu legislația și practicile administrative interne;

(d) să facă dovada faptului că organizația care desfășoară programe de schimburi de elevi acceptă să preia responsabilitatea pentru respectivul elev pe durata prezenței acestuia pe teritoriul statului membru vizat, în special cu privire la cheltuielile de întreținere, școlarizare, de sănătate și de întoarcere în țara de origine;

(e) să fie cazat pe întreaga durată a șederii la o familie care îndeplinește condițiile stabilite de statul membru vizat și este selecționată în conformitate cu normele privind programul de schimb de elevi la care participă elevul.

(2) Statele membre pot limita admisia elevilor participanți într-un program de schimb la resortisanții țărilor terțe care oferă aceleași oportunități propriilor lor resortisanți. [AM 29]

Articolul 12

Condiții speciale privind stagiarii neremunerați sau remunerați [AM 30]

(1) Un resortisant al unei țări terțe care solicită admisia sa ca stagiar neremunerat sau remunerat trebuie să îndeplinească, în afara condițiilor generale prevăzute la articolul 6, următoarele condiții:

(a) să fi furnizeze dovezi că a semnat un acord de formare profesională, aprobat, dacă este necesar, de autoritatea relevantă din statul membru vizat în conformitate cu legislația și practicile administrative interne, pentru o poziție în cadrul întreprinderilor din sectorul public sau privat sau al unei unități de formare profesională recunoscută de statul membru în conformitate cu legislația și practicile administrative interne; [AM 31]

(b) să dovedească, la solicitarea statului membru, că are studii, calificări sau experiență profesională anterioară relevantă pentru a beneficia de experiența stagiului. [AM 32]

(c) să beneficieze, la solicitarea statului membru, de cursuri de bază de învățare a limbii pentru a acumula cunoștințele necesare în scopul îndeplinirii sarcinilor pe care le implică poziția.

Acordul menționat la litera (a) trebuie să descrie programul de formare, să precizeze durata acestuia, condițiile în care stagiarul este supravegheat în momentul derulării respectivului program, programul său de lucru, relația juridică cu entitatea gazdă și, în cazul în care stagiarul este remunerat, remunerația care i se acordă.

(2) Statele membre pot solicita entității gazdă să declare că resortisantul țării terțe nu ocupă un loc de muncă vacant.

Articolul 13

Condiții speciale pentru voluntari

Un resortisant al unei țări terțe care solicită admisia în cadrul unui program de servicii de voluntariat trebuie să îndeplinească, în afara condițiilor generale prevăzute la articolul 6, următoarele condiții:

(a) să prezinte un acord încheiat cu organizația responsabilă din statul membru vizat pentru programul /proiectul de servicii de voluntariat la care participă, oferind o descriere a sarcinilor care îi revin, a condițiilor care să specifice: titlul și scopul proiectului de voluntariat, data de început și data de sfârșit a proiectului de voluntariat, sarcinile voluntarilor, condițiile privind supravegherea îndeplinirii respectivelor sarcini, a programului programul de lucru, a resurselor resursele disponibile pentru acoperirea cheltuielilor de deplasare, de întreținere, de cazare și a banilor de buzunar pe întreaga durată a șederii și, după caz, a formării formarea la care participă, care este menită să îl ajute să își îndeplinească sarcinile profesionale; [AM 33]

(b) să facă dovada faptului că organizația responsabilă cu programul de servicii de voluntariat la care participă a încheiat o poliță de asigurare civilă;

(c) și, la solicitarea expresă a statului membru gazdă, să participe la cursuri de bază de învățare a limbii, a istoriei și a structurilor politice și sociale ale respectivului stat membru.

Articolul 14

Condiții speciale pentru lucrătorii au pair

Un resortisant al unei țări terțe care solicită să fie admis ca lucrător au pair trebuie să îndeplinească, pe lângă condițiile generale prevăzute la articolul 6, următoarele condiții:

(a) să aibă cel puțin 17 ani, dar nu mai mult de 30 de ani sau, în cazuri justificate în mod individual, peste 30 de ani;

(b) să facă dovada că familia gazdă își asumă răspunderea pentru acesta pe durata prezenței sale pe teritoriul statului membru în cauză, în special în ceea ce privește cheltuielile de întreținere, cazare, sănătate, maternitate sau riscurile de accidente; [AM 34]

(c) să prezinte un acord încheiat între lucrătorul au pair și familia gazdă care să definească drepturile și obligațiile lucrătorului au pair, inclusiv detaliile cu privire la banii de buzunar pe care urmează să îi primească acesta, și măsurile adecvate care îi permit să participe la cursuri și privind orele dedicate participării la treburile casnice de zi cu zi , indicând numărul maxim de ore pe zi care pot fi dedicate participării la acestea, inclusiv acordarea a cel puțin unei zile libere pe săptămână, și care îi permit să participe la cursuri . [AM 35]

CAPITOLUL III

AUTORIZAȚIILE ȘI DURATA ȘEDERII

Articolul 15

Autorizațiile

Vizele de lungă ședere și permisele de ședere poartă titlul „cercetător”, „student”, „voluntar”, „elev”, „stagiar remunerat”, „stagiar neremunerat” sau „lucrător au pair”. Pentru cercetătorii și studenții resortisanți ai țărilor terțe care se deplasează în Uniune în cadrul unui anumit program al Uniunii care cuprinde măsuri de mobilitate, autorizația menționează programul respectiv.

După o autorizare reușită și acordarea unei vize, entitatea-gazdă este înregistrată într-un sistem de acreditare, pentru a facilita viitoarele proceduri de depunere a cererilor. [AM 36]

Articolul 16

Durata șederii

(1) Statele membre eliberează o autorizație pentru cercetători pe o perioadă de cel puțin un an și o reînnoiesc dacă sunt îndeplinite în continuare condițiile prevăzute la articolele 6, 7 și 9. În cazul în care proiectul de cercetare este prevăzut să dureze mai puțin de un an, autorizația este eliberată pentru durata proiectului.

(2) Statele membre eliberează o autorizație pentru studenți pe o perioadă de cel puțin un an , sau, atunci când durata studiilor acestora depășește un an, pentru întreaga durată a studiilor lor și , dacă este cazul, o reînnoiesc dacă sunt îndeplinite în continuare condițiile prevăzute la articolele 6 și 10. În cazul în care perioada de studii este prevăzută să dureze mai puțin de un an, autorizația este eliberată pentru durata studiilor. [AM 37]

(3) Pentru elevi și lucrătorii au pair, statele membre eliberează o autorizație care acoperă întreaga durată a programului de schimb de elevi sau a acordului dintre familia-gazdă și lucrătorii au pair pentru o perioadă maximă de un an. [AM 38]

(4) Perioada de valabilitate a unei autorizații eliberate stagiarilor corespunde duratei de ocupare a poziției sau este de maximum un an. În cazuri excepționale, aceasta poate fi reînnoit ă, o singură dată, sub forma unui permis și exclusiv pe durata necesară obținerii unei formări profesionale recunoscute de un stat membru în conformitate cu legislația și practicile administrative interne, cu condiția ca titularul să îndeplinească în continuare condițiile prevăzute la articolele 6 și 12.

(5) Voluntarilor li se eliberează o autorizație pentru o perioadă de cel mult un an. În cazuri excepționale, dacă durata programului relevant depășește un an, durata valabilității autorizației necesare poate corespunde perioadei respective.

(6) În cazurile în care statele membre permit intrarea și șederea pe baza unei vize de lungă ședere, odată cu prima prelungire a șederii inițiale se eliberează un permis de ședere. În cazul în care valabilitatea vizei de lungă ședere este mai scurtă decât durata autorizată de ședere, viza de lungă ședere este înlocuită cu un permis de ședere, fără formalități suplimentare, înainte de expirarea vizei.

Articolul 17

Informații suplimentare

Statele membre pot să adauge informații suplimentare referitoare la șederea resortisantului unei țări terțe, cum ar fi lista completă, pe suport de hârtie, a statelor membre în care cercetătorul sau studentul a declarat că intenționează să se deplaseze în conformitate cu articolul 27 alineatul (1) litera (a) sau să stocheze astfel de date în format electronic, astfel cum se prevede la articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1030/2002 și la punctul 16 litera (a) din anexa la regulamentul respectiv. [AM. 39]

CAPITOLUL IV

Motivele refuzului, retragerii sau refuzului reînnoirii autorizațiilor

Articolul 18

Motivele respingerii refuzului acordării unei cereri autorizații

(1) Statele membre o cerere resping refuză acordarea unei autorizații în următoarele cazuri:

(a) în cazul în care nu sunt îndeplinite condițiile generale prevăzute la articolul 6, precum și sau condițiile speciale relevante stabilite la articolul 7 și la articolele 10-16;

(b) în cazul în care documentele prezentate au fost dobândite în mod fraudulos, au fost falsificate sau modificate;

(c) în cazul în care entitatea sau instituția de învățământ gazdă a fost înființată cu unicul scopul de a facilita intrarea pe teritoriul statului respectiv;

(d) în cazul în care entitatea gazdă a fost sancționată în temeiul dreptului intern pentru muncă nedeclarată și/sau angajare ilegală ori nu îndeplinește obligațiile legale în ceea ce privește securitatea socială și/sau impozitarea prevăzute în dreptul intern ori a inițiat procedura de faliment ori este insolvabilă;

(e) în cazul în care familia gazdă sau, dacă este cazul, orice organizație intermediară implicată în plasarea lucrătorului au pair a fost sancționată în conformitate cu dreptul intern pentru încălcarea condițiilor și/sau a obiectivelor plasamentului lucrătorilor au pair și/sau pentru angajare ilegală.

(2) Statele membre pot respinge o cerere dacă se constată că entitatea gazdă a desființat în mod deliberat, în intervalul de 12 luni care precede imediat data depunerii cererii, locurile de muncă pe care încearcă să le completeze prin intermediul noii cereri refuza o autorizație în situațiile următoare:

(a) în cazul în care entitatea gazdă a fost sancționată în conformitate cu dreptul intern pentru muncă nedeclarată și/sau angajare ilegală ori nu îndeplinește obligațiile legale în ceea ce privește securitatea socială și/sau impozitarea prevăzute în dreptul intern ori a inițiat procedura de faliment ori este insolvabilă;

(b) în cazul în care familia gazdă sau, dacă este cazul, orice organizație intermediară implicată în plasarea lucrătorului au pair a fost sancționată în conformitate cu dreptul intern pentru încălcarea condițiilor și/sau a obiectivelor plasamentului lucrătorilor au pair și/sau pentru angajare ilegală;

(c) în cazul în care entitatea sau instituția de învățământ gazdă a fost înființată cu unicul scop de a facilita intrarea pe teritoriul statului respectiv . [AM 40]

Articolul 19

Motivele retragerii sau ale refuzului reînnoirii unei autorizații

(1) Statele membre retrag sau refuză să reînnoiasc ă o autorizație în situațiile următoare:

(a) în cazul în care titularul nu mai îndeplinește condițiile generale prevăzute la articolul 6, sau condițiile speciale relevante stabilite la articolul 7 și la articolele 10-14 sau 16;

(a) (b) în cazul în care autorizațiile și documentele prezentate au fost dobândite în mod fraudulos, au fost falsificate sau modificate;

(b) în cazul în care resortisantul unei țări terțe își are reședința pe teritoriul statului membru din alte motive decât cele pentru care a primit drept de ședere;

(c) în cazul în care entitatea gazdă a fost înființată cu unicul scop de a facilita intrarea pe teritoriul statului membru;

(2) Statele membre pot retrage sau refuza să reînnoiască o autorizație în situațiile următoare:

(d) (a) în cazul în care entitatea gazdă nu a îndeplinit obligațiile legale în ceea ce privește securitatea socială și/sau impozitarea prevăzute în dreptul intern sau a inițiat procedura de faliment sau este insolvabilă; Atunci când o astfel de situație survine în cursul unui ciclu de studii, studentului ar trebui să i se acorde o perioadă de timp rezonabilă pentru a găsi un ciclu echivalent, care să-i permită finalizarea studiilor;

(e) (b) în cazul în care familia entitatea gazdă sau, dacă este cazul, orice organizație intermediară implicată în plasarea lucrătorului au pair a fost sancționată în conformitate cu dreptul intern pentru încălcarea condițiilor și/sau obiectivelor plasamentului lucrătorilor au pair și/sau pentru angajare ilegală. muncă nedeclarată și/sau angajare ilegală ori nu îndeplinește obligațiile legale în ceea ce privește securitatea socială și/sau impozitarea prevăzute în dreptul intern ori a inițiat procedura de faliment ori este insolvabilă;

(c) în cazul în care entitatea gazdă a fost înființată cu unicul scop de a facilita intrarea pe teritoriul statului membru;

(d) în cazul în care familia gazdă sau, dacă este cazul, orice organizație intermediară implicată în plasarea lucrătorului au pair a fost sancționată în conformitate cu dreptul intern pentru încălcarea condițiilor și/sau obiectivelor plasamentului lucrătorilor au pair și/sau pentru angajare ilegală;

(e) în cazul în care resortisantul unei țări terțe își are reședința pe teritoriul statului membru din alte motive decât cele pentru care a primit drept de ședere;

(f) în cazul studenților, dacă termenele-limită impuse cu privire la accesul la activitățile economice prevăzute la articolul 23 nu sunt respectate; sau

(g) în cazul studenților, dacă respectivul student nu înregistrează un progres acceptabil în studiile relevante, în conformitate cu legislația și practicile administrative interne; . Statul membru în cauză poate retrage sau refuza să reînnoiască o autorizare din acest motiv doar printr-o decizie bazată pe motive specifice, luând în considerare evaluarea instituției de învățământ, care este consultată cu privire la progresele studentului, cu excepția cazului în care instituția nu răspunde la solicitarea privind avizul într-un termen rezonabil de timp;

(2) Statele membre pot retrage o autorizație pe motiv

(h) din motive de ordine publică, siguranță publică sau sănătate publică. Motivele legate de ordinea publică sau de siguranță publică trebuie să se bazeze exclusiv pe comportamentul personal al resortisantului în cauză al țării terțe. Motivele legate de sănătatea publică au la bază o analiză obiectivă a adevăratelor riscuri și nu sunt aplicate în mod discriminatoriu în comparație cu tratamentul aplicat resortisanților statului membru în cauză.

(2a) Atunci când un stat membru retrage o autorizație pe unul dintre motivele prevăzute la alineatul 2 literele (a), (b) sau (c), resortisantul unei țări terțe are dreptul de a rămâne pe teritoriul statului membru în cazul în care găsește o altă entitate gazdă sau o familie gazdă, pentru a-și termina studiile sau cercetarea sau pentru un alt scop pentru care a fost acordată autorizația. [AM 41]

Articolul 20

Motivele refuzului reînnoirii unei autorizații

(1) Statele membre pot refuza să reînnoiască o autorizație în următoarele cazuri:

(a) în cazul în care autorizația și documentele prezentate au fost dobândite în mod fraudulos, au fost falsificate sau modificate;

(b) în cazul în care se constată că titularul nu mai îndeplinește condițiile generale de intrare și de ședere stabilite la articolul 6, precum și condițiile speciale relevante prevăzute la articolele 7, 9 și 10;

(c) în cazul studenților, dacă termenele-limită impuse cu privire la accesul la activitățile economice prevăzute la articolul 23 nu sunt respectate sau dacă respectivul student nu înregistrează un progres acceptabil în studiile relevante, în conformitate cu legislația și practicile administrative interne.

(2) Statele membre pot refuza să reînnoiască o autorizație pe motive de ordine publică, siguranță publică și sănătate publică. [AM 42]

CAPITOLUL V

DREPTURI

Articolul 21

Egalitatea de tratament

(1) Prin derogare de la articolul 12 alineatul (2) litera literele (a) și (b) din Directiva 2011/98/UE, cercetătorii și studenții resortisanți ai țărilor terțe au dreptul la un tratament egal cu cel aplicat resortisanților statului membru gazdă în ceea ce privește educația și formarea profesională și ramurile securității sociale, inclusiv prestațiile familiale, astfel cum sunt definite în Regulamentul (CE) nr. 883/2004. [AM 43]

(2) Studenții, elevii, voluntarii, stagiarii neremunerați și lucrătorii au pair, indiferent dacă beneficiază sau nu de drept de muncă în temeiul legislației Uniunii sau al dreptului intern, au dreptul la un tratament egal în ceea ce privește accesul la bunuri și servicii și oferta de bunuri și servicii puse la dispoziția publicului, cu excepția procedurilor de obținere a unei locuințe, astfel cum se prevede în dreptul intern. [AM 44]

(2a) Resortisanții țărilor terțe care se află sub incidența domeniului de aplicare al prezentei directive și au autorizație de intrare și ședere pe teritoriul unui stat membru, pe baza unei vize de lungă ședere, au dreptul la un tratament egal cu cel aplicat resortisanților statului membru gazdă în ceea ce privește drepturile menționate la alineatele (1) și (2) ale prezentului articol. [AM 45]

Articolul 22

Activitatea didactică a cercetătorilor

Cercetătorii admiși în temeiul prezentei directive pot desfășura activități didactice în conformitate cu legislația internă.. Statele membre pot stabili un număr maxim de ore sau zile de activitate didactică.

Articolul 23

Activități economice desfășurate de studenți

(1) În afara timpului lor de studiu și sub rezerva respectării normelor și condițiilor aplicabile activității relevante în statul membru gazdă, studenții au dreptul de a fi angajați și pot avea dreptul să exercite o activitate economică independentă. Poate fi luată în considerare situația pieței forței de muncă din statul membru gazdă , dar nu într-un mod sistematic care ar putea duce la excluderea studenților de pe piața forței de muncă . [AM 46]

(2) Atunci când este necesar, statele membre acordă studenților și/sau angajatorilor aprobarea prealabilă în conformitate cu legislația internă.

(3) Fiecare stat membru stabilește numărul maxim de ore pe săptămână sau numărul zilelor ori lunilor dintr-un an permise pentru o asemenea activitate, care nu va fi sub 20 de ore pe săptămână, sau echivalentul în zile sau luni într-un an.

(4) Statele membre pot solicita studenților să declare, în avans sau în alt mod, unei autorități desemnate de statul membru respectiv, implicarea într-o activitate economică. Angajatorii acestora pot, de asemenea, să se supună unei obligații de declarare, în avans sau în alt mod.

Articolul 24

Căutarea unui loc de muncă de către cercetători și studenți și activitățile antreprenoriale întreprinse de aceștia

(1) După finalizarea proiectului de cercetare sau a studiilor în statul membru, resortisanții țărilor terțe au dreptul de ședere pe teritoriul statului membru pentru o perioadă de 12 18 luni, pentru a căuta un loc de muncă sau a deschide o afacere, în cazul în care condițiile prevăzute la articolul 6 litera (a) și literele (c)–(f) sunt în continuare îndeplinite. Într-o perioadă cuprinsă între 3 șase și 6 nouă luni, resortisanților țărilor terțe li se poate cere să dovedească faptul că sunt în continuare în căutarea unui loc de muncă sau că sunt pe cale să deschidă o afacere. După o perioadă de 6 nouă luni, resortisanților țărilor terțe li se mai poate cere să dovedească faptul că au o șansă reală de a fi angajați sau de a deschide o afacere.

(2) Statele membre eliberează o autorizație în sensul alineatului (1) din prezentul articol pentru resortisantul unei țări terțe în cauză și, atunci când este cazul, pentru membrii familiei acestuia în conformitate cu legislația națională, în cazul în care condițiile prevăzute la articolul 6 litera (a) și literele (c)–(f) sunt îndeplinite. [AM 47]

Articolul 25

Membrii de familie ai cercetătorilor și ai studenților

(1) Prin derogare de la articolul 3 alineatul (1) și de la articolul 8 din Directiva 2003/86/CE, reîntregirea familiei nu este condiționată de necesitatea ca titularul autorizației de ședere în scopul desfășurării unei activități de cercetare sau a studiilor să aibă perspective întemeiate de a obține dreptul de ședere permanentă și să aibă o perioadă minimă de ședere.

(2) Prin derogare de la articolul 4 alineatul (1) ultimul paragraf și de la articolul 7 alineatul (2) din Directiva 2003/86/CE, condițiile și măsurile privind integrarea menționate în dispozițiile respective pot fi aplicate numai după ce persoanelor vizate li s-a acordat dreptul de reîntregire a familiei.

(3) Prin derogare de la articolul 5 alineatul (4) primul paragraf din Directiva 2003/86/CE, autorizațiile pentru membrii de familie se acordă, în cazul în care sunt îndeplinite condițiile pentru reîntregirea familiei, în termen de 90 de zile de la data la care a fost depusă cererea și în termen de 60 de zile de la data cererii inițiale pentru membrii familiei cercetătorilor și ai studenților resortisanți ai țărilor terțe care intră sub incidența programelor relevante ale Uniunii care cuprind măsuri de mobilitate.

(4) Prin derogare de la articolul 13 alineatele (2) și (3) din Directiva 2003/86/CE, durata de valabilitate a autorizației acordate membrilor de familie trebuie să fie aceeași cu cea a autorizației acordate cercetătorului sau studentului , în măsura în care perioada de valabilitate a documentelor lor de călătorie permite acest lucru.

(5) Prin derogare de la articolul 14 alineatul (2) a doua teză din Directiva 2003/86/CE, statele membre nu aplică nicio limită de timp în ceea ce privește accesul pe piața forței de muncă. [AM 48]

CAPITOLUL VI

MOBILITATEA ÎNTRE STATELE MEMBRE

Articolul 26

Dreptul la mobilitate între statele membre pentru cercetători, studenți și stagiarii remunerați , voluntari și stagiari

(1) Unui resortisant al unei țări terțe care a fost admis ca cercetător în temeiul prezentei directive i se permite să desfășoare o parte din activitatea sa de cercetare în alt stat membru în condițiile prevăzute de prezentul articol.

În cazul în care șederea cercetătorului în alt stat membru nu depășește o perioadă de șase luni, activitatea de cercetare poate fi desfășurată pe baza acordului de primire încheiat în primul stat membru, cu condiția ca cercetătorul să aibă suficiente resurse în celălalt stat membru și să nu fie considerat o amenințare pentru ordinea publică, siguranța publică sau sănătatea publică în cel de-al doilea stat membru.

În cazul în care șederea cercetătorului în alt stat membru depășește șase luni, statele membre pot solicita un nou acord de primire pentru desfășurarea activității de cercetare în acel stat membru. În cazul în care statele membre prevăd necesitatea unei autorizații în vederea exercitării mobilității, o astfel de autorizație se acordă în conformitate cu garanțiile procedurale precizate la articolul 30. Statele membre nu solicită cercetătorului să părăsească teritoriul lor pentru a depune cereri de eliberare a unei autorizații.

(2) Pentru perioade cuprinse între trei și șase luni, unui resortisant al unei țări terțe care a fost admis ca student , voluntar sau ca stagiar remunerat în temeiul prezentei directive i se permite să își efectueze o parte din studii/stagiu /activitatea de voluntariat într-un alt stat membru, cu condiția ca, înainte de transferul său în respectivul stat membru, să fi prezentat următoarele informații autorității competente din cel de-al doilea stat membru:

(a) un document de călătorie valabil;

(b) dovada că deține o asigurare de sănătate contra tuturor riscurilor pentru care resortisanții statului membru în cauză sunt asigurați în mod normal;

(c) dovada că a fost acceptat de o unitate de învățământ superior sau de o entitate gazdă de formare sau voluntariat ;

(d) dovezi care să ateste faptul că pe durata șederii va dispune de suficiente resurse pentru a-și acoperi cheltuielile de întreținere, de studii și costurile călătoriei de întoarcere.

(3) Pentru mobilitatea studenților , a voluntarilor și a stagiarilor din primul stat membru către un al doilea stat membru, autoritățile celui de al doilea stat membru informează autoritățile primului stat membru cu privire la decizia lor. Se aplică procedurile de cooperare prevăzute la articolul 32.

(4) Pentru un resortisant al unei țări terțe care a fost admis ca student, transferurile către un al doilea stat membru pentru o perioadă care depășește șase luni pot fi acordate în aceleași condiții ca și cele aplicate pentru mobilitate, pentru o perioadă cuprinsă între trei și șase luni. În cazul în care statele membre prevăd obligația prezentării unei noi cereri pentru obținerea autorizației de exercitare a mobilității pentru o perioadă mai mare de șase luni, o astfel de autorizație se acordă în conformitate cu articolul 29.

(5) Statele membre nu solicită studenților , voluntarilor sau stagiarilor să părăsească teritoriul pentru a depune cereri pentru obținerea autorizației de exercitare a mobilității între statele membre. [AM 49]

Articolul 27

Drepturi pentru cercetătorii , voluntarii, stagiarii remunerați și neremunerați și studenții participanți la programele Uniunii care cuprind măsuri de mobilitate

(1) Statele membre acordă resortisanților țărilor terțe care au fost admiși în calitate de cercetători , voluntari, stagiari remunerați sau neremunerați sau studenți în temeiul prezentei directive și care participă la programele Uniunii ce includ măsuri de mobilitate o autorizație care să acopere întreaga durată a șederii lor în statele membre în cauză, în cazul în care::

(a) lista completă cu statele membre în care cercetătorul , voluntarul, stagiarul remunerat sau neremunerat sau studentul a declarat că intenționează să se deplaseze este cunoscută înainte de intrarea acestuia pe teritoriul primului stat membru;

(b) în cazul studenților, solicitantul poate prezenta dovada că a fost acceptat de unitatea relevantă de învățământ superior pentru a urma cursuri;

(ba) în cazul voluntarilor, solicitantul poate prezenta dovada că a fost acceptat de organizația sau de programul relevant de furnizare de servicii de voluntariat, precum Serviciul european de voluntariat;

(bb) în cazul stagiarilor, solicitantul poate prezenta dovada că a fost acceptat de entitatea gazdă relevantă.

(2) Autorizația se acordă de către primul stat membru în care cercetătorul , voluntarul, stagiarul neremunerat sau remunerat sau studentul își va avea reședința.

(3) Dacă lista completă a statelor membre nu este cunoscută înainte de intrarea pe teritoriul primului stat membru:

(a) în cazul cercetătorilor se aplică condițiile prevăzute la articolul 26 pentru perioade de ședere într-un alt stat membru de până la șase luni;

(b) în cazul studenților , al stagiarilor neremunerați sau remunerați și al voluntarilor se aplică condițiile prevăzute la articolul 26 pentru perioade de ședere într-un alt stat membru cuprinse între trei și șase luni. [AM 50]

Articolul 28

Dreptul de ședere al membrilor de familie în al doilea stat membru

(1) Dacă un cercetător se deplasează către un al doilea stat membru în conformitate cu articolele 26 și 27 și dacă familia a fost deja reîntregită în primul stat membru, membrii de familie ai cercetătorului /cercetătoarei sunt autorizați să îl /o însoțească sau să i se alăture ulterior. [AM 51 – nu privește toate versiunile lingvistice]

(2) În cel mult o lună de la intrarea pe teritoriul celui de al doilea stat membru, membrul de familie în cauză sau cercetătorul înaintează autorităților competente din statul membru respectiv, în conformitate cu dreptul național, o cerere de permis de ședere ca membru de familie.

În cazul în care permisul de ședere al membrilor de familie eliberat de primul stat membru expiră în cursul procedurii sau nu îi mai dă posesorului dreptul de ședere legală pe teritoriul celui de al doilea stat membru, statele membre permit șederea persoanei respective pe teritoriul lor, dacă este necesar prin eliberarea unor permise naționale de ședere temporară sau a unor autorizații echivalente, care să îi permită solicitantului să își continue șederea legală pe teritoriul statului membru respectiv alături de cercetătorul în cauză, până când autoritățile competente din al doilea stat membru vor lua o decizie în privința cererii.

(3) Cel de al doilea stat membru poate prevedea obligația membrilor de familie în cauză să anexeze la cererea de permis de ședere:

(a) permisul de ședere în primul stat membru și un document de călătorie valabil sau copii legalizate ale acestora, precum și o viză, dacă este necesară;

(b) dovada că au avut reședința ca membri de familie ai cercetătorului în primul stat membru;

(c) dovada că dețin o asigurare de sănătate care acoperă toate riscurile în cel de al doilea stat membru sau că cercetătorul are o asigurare pentru aceștia.

(4) Cel de al doilea stat membru poate impune obligația cercetătorului de a furniza dovezi cu privire la faptul că titularul:

(a) are o locuință considerată normală pentru o familie de dimensiuni comparabile în aceeași regiune și care corespunde standardelor generale de sănătate și de siguranță în statul membru în cauză;

(b) are resurse stabile, constante și suficiente pentru a se întreține pe sine și pe ceilalți membri ai familiei, fără a recurge la asistența socială a statului membru în cauză.

Statele membre evaluează aceste resurse în raport cu natura și caracterul lor constant și pot ține seama de nivelul salariilor și al pensiilor minime naționale, precum și de numărul membrilor familiei.

CAPITOLUL VII

PROCEDURĂ ȘI TRANSPARENȚĂ

Articolul 29

Garanții procedurale și transparență

(1) Autoritățile competente ale statelor membre decid asupra cererii complete de eliberare a unei autorizații și informează solicitantul, în scris, în conformitate cu procedurile de notificare prevăzute de dreptul intern al statului membru în cauză, cât mai curând posibil și cel mai târziu în termen de 60 30 de zile de la data la care a fost depusă cererea sau în termen de 30 zile de la respectiva dată în cazul cercetătorilor și studenților resortisanți ai țărilor terțe care participă la programele Uniunii ce includ măsuri de mobilitate. În cazul în care legislația lor națională prevede posibilitatea introducerii unei căi de atac în fața unei autorități administrative, autoritățile competente ale statelor membre decid asupra căii de atac cel mai târziu în termen de 30 de zile de la data la care a fost formulată calea de atac. [AM 53]

(2) În cazul în care informațiile furnizate în sprijinul cererii sunt necorespunzătoare, autoritățile competente informează solicitantul cu privire la orice alte informații care mai sunt necesare și , la înregistrarea cererii, indică un termen rezonabil de completare a cererii. Termenul specificat la alineatul (1) se suspendă până la primirea de către autoritatea competentă desemnată a informațiilor suplimentare necesare. [AM 54]

(3) Orice decizie de respingere refuzare a unei cereri autorizații de eliberare a unei autorizații se comunică resortisantului țării terțe vizat în conformitate cu procedurile de notificare prevăzute de legislația internă. Notificarea menționează posibilele căi de atac pe care le are la dispoziție, instanța sau autoritatea națională la care poate introduce o cale de atac și termenul în care poate acționa și furnizează toate informațiile practice relevante care facilitează exercitarea dreptului său . [AM 55]

(4) În cazul în care o cerere autorizație este respinsă refuzată sau o autorizație eliberată în conformitate cu prezenta directivă este retrasă, persoana vizată are dreptul la o cale de atac judiciară în fața autorităților statului membru vizat. [AM 56]

Articolul 29a

Procedura accelerată de eliberare a permiselor de ședere sau a vizelor pentru studenți, elevi și cercetători

Un acord privind instituirea unei proceduri accelerate de admisie care să permită eliberarea permiselor de ședere sau a vizelor pe numele resortisantului țării terțe vizat poate fi încheiat între autoritatea unui stat membru responsabilă pentru intrarea și șederea studenților, elevilor sau cercetătorilor care sunt resortisanți ai țărilor terțe și o unitate de învățământ superior sau o unitate care gestionează programele de schimb de elevi care a fost recunoscută în acest scop de statul membru vizat, sau o organizație de cercetare aprobată de statul membru respectiv, în conformitate cu legislația și practicile administrative interne. [AM 57]

Articolul 30

Transparența și accesul la informații

Statele membre pun la dispoziția publicului informațiile informații ușor accesibile și inteligibile privind condițiile de intrare și de ședere pentru resortisanții țărilor terțe care intră în domeniul de aplicare al prezentei directive, inclusiv valoarea minimă a resurselor lunare necesare, drepturile, toate documentele justificative necesare pentru o cerere, precum și taxele aplicabile. Statele membre pun la dispoziția publicului informațiile privind organismele de cercetare desemnate în conformitate cu articolul 8. [AM 58]

Articolul 31

Taxe

Statele membre pot pretinde solicitanților cere plata taxelor de procesare prelucrare a cererilor în conformitate cu prezenta directivă. Valoarea acestor taxe nu pune în pericol trebuie să fie excesivă sau disproporționată astfel încât să împiedice îndeplinirea obiectivelor directivei. Dacă aceste taxe sunt plătite de către resortisantul unei țări terțe, acesta are dreptul de a-i fi rambursate taxele de către entitatea gazdă sau, respectiv, familia gazdă . [AM 59]

CAPITOLUL VIII

DISPOZIȚII FINALE

Articolul 32

Puncte de contact

(1) Statele membre desemnează punctele de contact responsabile de primirea și transmiterea informațiilor necesare pentru punerea în aplicare a articolelor 26 și 27.

(2) Statele membre asigură un nivel corespunzător de cooperare în schimburile de informații menționate la alineatul (1).

(2a) Statele membre facilitează procedura de depunere a cererilor, permițând resortisanților unor țări terțe să depună cereri și să poată finaliza procedura pentru orice stat membru în cadrul ambasadei sau al consulatului statului membru care este cel mai convenabil pentru solicitant. [AM 60]

Articolul 33

Statistici

În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 862/2007 al Parlamentului European și al Consiliului (16), statele membre comunică Comisiei anual, iar pentru prima dată nu mai târziu de [], statisticile privind numărul de resortisanți ai țărilor terțe care au primit autorizații. În plus și în măsura în care este posibil, Comisiei i se comunică statistici cu privire la numărul resortisanților țărilor terțe ale căror autorizații au fost reînnoite sau retrase în cursul anului calendaristic precedent, indicându-se cetățenia acestora. Statisticile privind membrii de familie ai cercetătorilor care au fost admiși pe teritoriul statelor membre sunt comunicate în același mod.

Statisticile menționate la primul paragraf se referă la perioade de referință de un an calendaristic și se furnizează Comisiei în termen de șase luni de la încheierea anului de referință. Primul an de referință este […].

Articolul 34

Raportarea

Periodic, iar pentru prima dată până la [cinci ani de la data transpunerii prezentei directive], Comisia evaluează aplicarea prezentei directive și prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport cu privire la aplicarea prezentei directive în statele membre și propune modificări, după caz.

Articolul 35

Transpunerea

(1) Statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive cel mai târziu până la [doi ani de la intrarea în vigoare]. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul acestor acte.

Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. De asemenea, ele conțin o mențiune în sensul că trimiterile, efectuate în cuprinsul actelor cu putere de lege și al actelor administrative în vigoare, la directivele abrogate prin prezenta directivă se înțeleg ca trimiteri la prezenta directivă. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri și modul în care se formulează această mențiune.

(2) Statele membre comunică Comisiei textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.

Articolul 36

Abrogarea

Directivele 2005/71/CE și 2004/114/CE se abrogă cu efect de la [o zi după data prevăzută la articolul 35 alineatul (1) primul paragraf din prezenta directivă], fără a se aduce atingere obligațiilor statelor membre privind termenele de transpunere în dreptul intern a directivelor stabilite în anexa I partea B.

Trimiterile la directivele abrogate se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa II.

Articolul 37

Intrarea în vigoare

Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Articolul 38

Destinatari

Prezenta directivă se adresează statelor membre în conformitate cu tratatele.

Adoptată la …, Pentru Parlamentul European Președintele Pentru Consiliu Președintele

(1) JO C 341, 21.11.2013, p. 50.

(2) JO C 114, 15.4.2014, p. 42.

(3) Poziția Parlamentului European din 25 februarie 2014.

(4) Directivei 2004/114/CE a Consiliului din 13 decembrie 2004 privind condițiile de admisie a resortisanților țărilor terțe pentru studii, schimb de elevi, formare profesională neremunerată sau servicii de voluntariat (JO L 375, 23.12.2004, p. 12).

(5) Directivei 2005/71/CE a Consiliului din 12 octombrie 2005 privind o procedură specială de admisie a resortisanților țărilor terțe în scopul desfășurării unei activități de cercetare științifică (JO L 289, 3.11.2005, p. 15).

(6) COM(2011)0587 și COM(2011)0901.

(7) Directiva 2003/86/CE a Consiliului din 22 septembrie 2003 privind dreptul la reîntregirea familiei (JO L 251, 3.10.2003, p. 12).

(8) COM(2011)0567.

(9) Declarația comună a miniștrilor educației din Europa din 19 iunie 1999.

(10) Acordul european pentru plasamentul „au pair” al Consiliului Europei, articolul 8.

(11) Directivei 2011/98/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 2011 privind o procedură unică de solicitare a unui permis unic pentru resortisanții țărilor terțe în vederea șederii și ocupării unui loc de muncă pe teritoriul statelor membre și un set comun de drepturi pentru lucrătorii din țările terțe cu ședere legală pe teritoriul unui stat membru (JO L 343, 23.12.2011, p. 1).

(12) Regulamentul (CE) nr. 883/2004 din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (JO L 166, 30.4.2004, p. 1)

(13) Regulamentului (CE) nr. 1030/2002 al Consiliului din 13 iunie 2002 de instituire a unui model uniform de permis de ședere pentru resortisanții țărilor terțe (JO L 157, 15.6.2002, p. 1).

(14) Directiva 2003/109/CE a Consiliului din 25 noiembrie 2003 privind statutul resortisanților țărilor terțe care sunt rezidenți pe termen lung (JO L 16, 23.1.2004, p. 44).

(15) Comunicarea Comisiei privind promovarea rolului organizațiilor de voluntariat și al fundațiilor din Europa, COM(1997)0241.

(16) Regulamentul (CE) nr. 862/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 iulie 2007 privind statisticile comunitare din domeniul migrației și protecției internaționale și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 311/76 al Consiliului privind elaborarea de statistici cu privire la lucrătorii străini (JO L 199, 31.7.2007, p. 23).

ANEXA I Partea A Directiva abrogată și lista modificărilor succesive ale acesteia (menționate la articolul 37) Directiva 2004/114/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 375, 23.12.2004, p. 12) Directiva 2005/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 289, 3.11.2005, p. 15) Partea B Lista termenelor de transpunere în dreptul intern [și de aplicare] (menționate la articolul 36) Directiva Termen de transpunere Data aplicării 2004/114/CE 2005/71/CE 12.1.2007 12.10.2007