[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 29.9.2010

COM(2010) 524 final

2010/0278 (COD)

Propunere de

REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI

privind aplicarea eficientă a supravegherii bugetare în zona euro

EXPUNERE DE MOTIVE

1. CONTEXTUL PROPUNERII

Criza economică și financiară mondială a scos în evidență și a amplificat nevoia unei mai bune coordonări și a unei supravegheri mai atente a politicilor economice în cadrul uniunii economice și monetare (UEM). Instrumentele și metodele de coordonare și supraveghere existente au permis UE să reziste unei furtuni căreia niciun stat membru nu i-ar fi rezistat pe cont propriu. Instituțiile europene și statele membre au reacționat rapid și continuă să lucreze împreună pentru a ieși dintr-o criză fără precedent pentru generația noastră.

Aceste experiențe recente au demonstrat, însă, totodată, că sistemul actual de coordonare și procedurile de supraveghere existente continuă să prezinte lacune și puncte slabe. Există un consens general referitor la necesitatea întăririi de urgență a cadrului UEM în scopul de a consolida stabilitatea macroeconomică și sustenabilitatea finanțelor publice, care sunt condiții prealabile indispensabile pentru o creștere durabilă a producției și a ocupării forței de muncă.

Prin schimbarea drastică a condițiilor economice și financiare favorabile care au dominat până în 2007, criza a demonstrat încă o dată că veniturile suplimentare acumulate în perioada de creștere nu au fost îndeajuns folosite pentru a crea marjă de manevră pentru vremuri de criză. Va fi necesar un efort de consolidare pe scară largă în majoritatea statelor membre pentru a înscrie din nou datoria publică pe o traiectorie descendentă. Acest lucru este cu atât mai urgent cu cât societățile și economiile europene se confruntă cu efectele îmbătrânirii populației, care vor accentua presiunea sub care se află oferta de forță de muncă și bugetele publice. Reducerea nivelului datoriei este esențială pentru majoritatea țărilor, având în vedere efectele negative ale acesteia asupra stimulentelor economice și a creșterii, din cauza taxelor și a primelor de risc mai mari.

Instrumentul-cheie pentru coordonarea și supravegherea politicii bugetare este Pactul de stabilitate și creștere (PSC), care pune în aplicare dispozițiile Tratatului privind disciplina bugetară. Consolidarea pactului este importantă atât pentru creșterea credibilității strategiei de retragere fiscală coordonate convenite, cât și pentru evitarea repetării greșelilor din trecut. Setul de propuneri prezentate vizează consolidarea pactului prin: (i) îmbunătățirea dispozițiilor sale în lumina experienței și nu în ultimul rând a crizei; (ii) dotarea acestuia cu instrumente de executare mai eficace; și (iii) completarea pactului cu dispoziții referitoare la cadrele bugetare naționale. Acest set de propuneri face parte dintr-o reformă mai extinsă a guvernanței economice din cadrul strategiei Europa 2020, care include propuneri pentru soluționarea dezechilibrelor macroeconomice printr-o întărire a supravegherii, inclusiv prin mecanisme de alertă și de sancționare. Diferitele domenii de coordonare a politicii economice, inclusiv supravegherea reformelor structurale, urmează să fie integrate într-un nou ciclu de supraveghere, denumit „semestrul european”, care va reuni procesele existente în cadrul PSC și al orientărilor generale de politică economică, între altele prin prezentarea simultană a programelor de stabilitate și de convergență și a programelor naționale de reformă.

2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE

Prezentele propuneri au fost conturate de Comisie prin două comunicări: Consolidarea coordonării politicilor economice, din 12 mai 2010 și Consolidarea coordonării politicilor economice pentru stabilitate, creștere economică și locuri de muncă - Instrumente pentru o mai bună guvernanță economică în UE, din 30 iunie 2010. Optând pentru o comunicare oficială, Comisia a dorit să își demonstreze angajamentul față de promovarea dialogului cu statele membre, Parlamentul European și toate părțile interesate, furnizând, în același timp, propuneri concrete de acțiune.

În iunie 2010, Consiliul European a convenit asupra nevoii urgente de a consolida coordonarea politicilor economice în UE. Acordul includea câteva prime orientări în ceea ce privește PSC și supravegherea bugetară. Consiliul European a convenit în special cu privire la: (i) consolidarea atât a componentei preventive, cât și a celei corective a PSC, inclusiv prin sancțiuni și ținând seama de situația specifică a statelor membre din zona euro; (ii) acordarea unui rol mult mai important nivelului și evoluției datoriei și sustenabilității globale, în cadrul supravegherii bugetare; (iii) asigurarea alinierii la PSC a normelor bugetare și a cadrelor bugetare naționale pe termen mediu ale tuturor statelor membre; (iv) asigurarea calității datelor statistice.

Consiliul European a invitat Grupul operativ privind guvernanța economică, prezidat de președintele său și înființat în martie 2010 și Comisia să precizeze aceste orientări și să le facă operaționale în cel mai scurt timp cu putință. Între Comisie și Grupul operativ privind guvernanța economică s-a dezvoltat o relație constructivă. Comisia a contribuit la activitatea grupului operativ prin intermediul comunicărilor menționate mai sus și prin contribuții ad-hoc.

3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII

Articolele 121 și 126 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene reprezintă temeiul juridic al Pactului de stabilitatea și creștere (PSC). PSC se compune din următoarele elemente: Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice (denumite „componenta preventivă”); Regulamentul (CE) nr. 1467/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind accelerarea și clarificarea implementării procedurii de deficit excesiv (denumit „componenta corectivă”); și Rezoluția Consiliului European din 17 iunie 1997 privind Pactul de stabilitate și creștere. Aceste regulamente au fost modificate în 2005 prin Regulamentul (CE) nr. 1055/2005 și Regulamentul (CE) nr. 1056/2005 și completate prin Raportul Consiliului din 20 martie 2005 privind „Îmbunătățirea punerii în aplicare a Pactului de stabilitate și de creștere”. Prezenta propunere vizează modificarea ulterioară a Regulamentului (CE) nr. 1466/97 și a Regulamentului (CE) nr.1467/97. Sunt propuse instrumente de executare suplimentare printr-un nou Regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind asigurarea aplicării eficiente în zona euro, având la bază articolul 136 din tratat, în combinație cu articolul 121 alineatul (6). Cerințele privind cadrele bugetare ale statelor membre fac obiectul unei noi directive a Consiliului, întemeiată pe articolul 126 alineatul (14): directiva are ca obiectiv principal precizarea obligațiilor autorităților naționale de a se conforma dispozițiilor articolului 3 din Protocolul nr. 12 la tratate privind procedura de deficit excesiv.

Componenta preventivă a PSC este menită să garanteze că statele membre aplică politici bugetare prudente, astfel încât să nu fie necesară adoptarea unor forme mai stricte de coordonare pentru a evita periclitarea sustenabilității finanțelor și potențialele consecințe negative pentru întreaga UEM. În consecință, statele membre sunt invitate să prezinte programe de stabilitate și convergență în care să își precizeze planurile de atingere a obiectivelor bugetare pe termen mediu (OTM), care sunt definite ca procent din PIB în termeni structurali (și anume prin ajustare ciclică și excluderea măsurilor one-off și a celor temporare); aceste OTM diferă de la un stat la altul și se situează în jurul unei poziții de relativ echilibru pentru a reflecta nivelul datoriei publice și al angajamentelor aferente îmbătrânirii populației. Statele membre care nu și-au atins încă obiectivul pe termen mediu lor sunt invitate să conveargă înspre acesta într-un ritm anual de 0,5 % din PIB în termeni structurali.

Cu toate acestea, progresul în direcția obiectivelor pe termen mediu a fost în general insuficient, finanțele publice rămânând expuse din plin la încetinirea creșterii economice. Mai mult decât atât, soldul structural s-a dovedit a fi, în practică, o indicație insuficientă a poziției bugetare de bază a unei țări, din cauza dificultății de a evalua poziția ciclică a economiei în timp real și din cauză că acesta nu ia suficient în considerare creșterea sau scăderea volumului veniturilor excepționale care nu sunt direct legate de ciclul economic (în special domeniul imobiliar și evoluțiile de pe piața financiară). De aceea, în mai multe țări, pozițiile bugetare aparent solide din perioada de dinainte de criză mascau o dependență puternică de veniturile excepționale pentru finanțarea cheltuielilor; scăderea acestor venituri a contribuit la creșterea abruptă a deficitelor bugetare.

Pentru a răspunde acestor neajunsuri, reforma componentei preventive propusă păstrează obiectivele actuale pe termen mediu și cerința de convergență anuală de 0,5 % din PIB, dar le face operaționale în virtutea unui nou principiu de politică bugetară prudentă. Conform acestui principiu, creșterea cheltuielilor anuale nu trebuie să depășească o rată prudentă de creștere pe termen mediu a PIB-ului (trebuind chiar să fie net inferioară acesteia, în cazul în care OTM nu a fost atins), cu excepția cazului în care OTM a fost depășit în mod semnificativ sau a cazului în care creșterea suplimentară a cheltuielilor în raport cu această rată prudentă de creștere pe termen mediu este contrabalansată prin măsuri discreționare pe partea veniturilor. Scopul principal este să se garanteze că veniturile excepționale nu sunt cheltuite, ci sunt alocate pentru reducerea datoriilor. Noul principiu va reprezenta punctul de referință pentru evaluarea planurilor bugetare prezentate de statele membre în programele lor de stabilitate și convergență. În plus, în caz de nerespectare a ratei convenite de creștere a cheltuielilor și a măsurilor de pe partea veniturilor, statele membre în cauză pot primi o avertizare din partea Comisie, iar în cazul în care nerespectarea persistă și/sau devine foarte gravă, acestea pot primi o recomandare a Consiliului, în conformitate cu articolul 121 din tratat, invitându-le să ia măsuri corective. Această recomandare, emisă în contextul componentei preventive, va fi susținută, pentru prima dată și doar pentru țările din zona euro, de un mecanism de executare în temeiul articolului 136 din tratat, sub forma unui depozit purtător de dobândă, în valoare de 0,2 % din PIB. Pentru impunerea acestui depozit purtător de dobândă se introduce un mecanism de „vot invers”: la propunerea Comisiei, depozitul devine scadent la momentul emiterii recomandării, cu excepția cazului în care Consiliul decide contrariul, cu majoritate calificată, în termen de zece zile. Consiliul poate reduce suma depozitului numai în unanimitate sau pe baza unei propuneri a Comisiei și a unei cereri motivate din partea statului membru în cauză. Depozitul va fi restituit cu dobânda acumulată în momentul în care Consiliul are certitudinea că s-a pus capăt situației care a condus la constituirea acestuia.

Componenta corectivă a PSC are rolul de a evita erori majore în politicile bugetare, care ar putea pune în pericol sustenabilitatea finanțelor publice și ar putea constitui o amenințare potențială la adresa UEM. Acest fapt se traduce prin obligația statelor membre de a evita deficitele publice excesive, care sunt definite în raport cu un prag numeric de 3 % din PIB în cazul deficitului și de 60 % din PIB, sau suficient de aproape de acest nivel, în cazul datoriei. Procedura de deficit excesiv (PDE) care implementează interdicția privind deficitele excesive prevede o succesiune de etape care, pentru țările din zona euro, include impunerea de eventuale sancțiuni financiare.

PDE a fost aplicată în mod regulat în conformitate cu dispozițiile relevante, chiar și pe fundalul circumstanțelor excepționale ale crizei financiare, contribuind astfel la consolidarea așteptărilor privind o ieșire controlată din criză. Cu toate acestea, au apărut anumite deficiențe. În timp ce criteriile de stabilire a deficitului și a datoriei sunt, în principiu, similare, iar un nivel ridicat al datoriei reprezintă probabil o amenințare mai gravă la adresa sustenabilității finanțelor publice decât deficitele mari ocazionale, procedura de deficit excesiv are ca obiect aproape în exclusivitate pragul de „3 % din PIB”, datoria jucând un rol marginal până în prezent. Acest lucru se datorează naturii mai puțin clare a pragului datoriei față de cel al deficitului, incluzând aici ambiguitatea noțiunii de ritm satisfăcător de reducere a datoriei și faptul că rata datoriei este mai puternic influențată de anumite variabile care se situează în afara controlului guvernului, în special de inflație. PDE este susținută, în principiu, printr-un mecanism de executare puternic, deoarece sancțiunile financiare pot și trebuie să fie impuse în caz de necorectare repetată a deficitului excesiv. Aceste sancțiuni intră însă în joc probabil prea târziu pentru a reprezenta un mijloc eficient de descurajare a erorilor majore în materie de politică bugetară, nu în ultimul rând din cauza faptului că situația financiară a țării în cauză poate să se fi deteriorat atât de mult încât amenințarea unei sancțiuni financiare să devină mai puțin credibilă, chiar în momentul în care ar trebui să devină reală. În sfârșit, recenta criză a subliniat faptul că, în timp ce obligația de a corecta deficitele excesive contribuie la consolidarea așteptărilor privind menținerea solvabilității statului, calendarul corecției și profilul ajustării ar trebui probabil să reflecte considerente care privesc UEM în ansamblu.

Pentru a răspunde acestor deficiențe, sunt prezentate următoarele propuneri-cheie de reformare a componentei corective.

Criteriul datoriei prevăzut în PDE trebuie să devină operațional, în special prin adoptarea unui criteriu de referință numeric pentru a decide dacă rata datoriei scade suficient înspre pragul de 60 % din PIB. Concret, o pondere a datoriei de peste 60 % din PIB trebuie considerată a fi în suficientă scădere în cazul în care ecartul față de valoarea de referință de 60 % din PIB s-a redus în ultimii trei ani, cu o rată de o douăzecime pe an. Nerespectarea acestui criteriu numeric de referință nu va însemna totuși, în mod necesar, că pentru țara în cauză se va declanșa procedura de deficit excesiv, deoarece această decizie trebuie să ia în considerare toți factorii relevanți, în special în ceea ce privește evaluarea evoluției datoriei, cum ar fi creșterea nominală foarte scăzută care poate împiedica reducerea datoriilor, împreună cu factorii de risc legați de structura datoriei, gradul de îndatorare al sectorului privat și datoriile implicite legate de îmbătrânirea populației. În conformitate cu accentul mai mare pus pe datorie, o mai mare atenție trebuie acordată factorilor relevanți în caz de nerespectare a criteriului deficitului, atunci când datoria unei țări se situează sub pragul de 60 % din PIB.

De abordarea mai flexibilă propusă cu privire la luarea în considerare a factorilor relevanți în vederea stabilirii existenței unui deficit excesiv ar putea beneficia de asemenea țările care întreprind reforme ale sistemului de pensii, dincolo de perioada de tranziție de cinci ani, prevăzută în prezent. Dispozițiile speciale ale PSC referitoare la reformele sistemului de pensii în ceea ce privește criteriul deficitului sunt de asemenea extinse la criteriul datoriei, prin stabilirea aceleiași perioade de tranziție de cinci ani pentru luarea în considerare a costurilor nete ale acestor reforme cu ocazia evaluării conformității cu criteriul datoriei. În fine, atât la declanșarea unei PDE cât și la abrogarea acesteia, se va ține cont de anularea totală sau parțială a reformelor sistemului de pensii implementate anterior.

Executarea este consolidată prin introducerea unui nou set de sancțiuni financiare pentru statele membre din zona euro, care se vor fi implementate mult mai devreme, conform unei abordări progresive. Concret, un depozit nepurtător de dobândă în valoare de 0,2 % din PIB va fi impus prin decizia de a plasa o țară în deficit excesiv. Depozitul va fi transformat într-o amendă în caz de nerespectare a recomandării inițiale de corectare a deficitului. Suma este egală cu componenta fixă a sancțiunilor deja prevăzute în etapa finală a procedurii de deficit excesiv. Aceasta are de asemenea legătură cu bugetul UE, care trebuie să faciliteze trecerea preconizată la un sistem de executare bazat pe bugetul UE cum s-a subliniat în sus menționata Comunicare a Comisiei din 30 iunie 2010. Nerespectarea în continuare a recomandărilor duce la intensificarea sancțiunii, în conformitate cu dispozițiile actuale prevăzute în PSC. Pentru a limita puterea discreționară în ceea ce privește execuția, este avut în vedere mecanismul de „vot invers”, pentru impunerea noilor sancțiuni pe parcursul etapelor succesive ale PDE. Concret, la fiecare etapă a PDE, Comisia va propune o sancțiune adecvată, iar aceasta va fi considerată adoptată, cu excepția cazului în care Consiliul decide contrariul, cu majoritate calificată, în termen de zece zile. Valoarea depozitului nepurtător de dobândă sau a amenzii poate fi redusă sau anulată doar de către Consiliu în unanimitate, sau pe baza unei propuneri specifice a Comisiei, dacă circumstanțele economice excepționale justifică acest lucru, sau în urma unei cereri motivate a statului membru în cauză.

Mai mult, criteriile de evaluare a respectării recomandărilor în fiecare etapă, inclusiv posibilitatea de a permite o prelungire a termenelor limită pentru corectarea deficitului excesiv, sunt clarificate prin accentuarea explicită a variabilelor bugetare care pot fi considerate ca fiind sub directul control al guvernului, în special a cheltuielilor, prin analogie cu abordarea propusă pentru componenta preventivă. Dincolo de aceste condiții specifice fiecărei țări, se introduce posibilitatea de extindere a termenelor și în cazul unei crize economice generale.

Nu ne putem aștepta ca executarea eficace a cadrului de coordonare bugetară al UEM să fie doar rezultatul dispozițiilor stabilite la nivelul UE. Datorită caracterului specific descentralizat al elaborării politicii bugetare în UE și necesității generale de transpunere a normelor UE la nivel național, este indispensabil ca obiectivele cadrului de coordonare bugetară al UEM să fie reflectate în cadrele bugetare naționale. Cadrul bugetar național este ansamblul de elemente care constituie baza guvernanței fiscale naționale, mai exact structura politicilor instituționale specifice fiecărei țări, care determină elaborarea politicii bugetare la nivel național. Este vorba în special de sistemele publice de contabilitate, de statistici, de practicile de prognoză, de normele bugetare numerice, de procedurile bugetare care reglementează toate etapele procesului bugetar și în special de cadrele bugetare pe termen mediu și de relațiile bugetare dintre subsectoarele administrației publice. În timp ce nevoile specifice și preferințele statelor membre trebuie respectate, o serie de caracteristici sunt considerate ca fiind necesare pentru asigurarea calității minime și a coerenței cu cadrul bugetar UEM. Acestea fac obiectul directivei privind cadrele naționale bugetare care este propusă cu scopul de a completa reforma PSC. Aceste caracteristici necesită în primul rând ca elementele fundamentale ale cadrelor naționale bugetare, și anume aspectele legate de contabilitate și de statistică și practicile de prognoză, să fie conforme cu standardele minime europene pentru a facilita transparența și monitorizarea evoluțiilor bugetare. Cadrele bugetare interne trebuie de asemenea să adopte o perspectivă multianuală de planificare bugetară, astfel încât să asigure atingerea obiectivelor pe termen mediu stabilite la nivelul UE. În plus, statele membre trebuie să dispună de norme bugetare numerice care să încurajeze respectarea pragurilor deficitului și datoriei. Statele membre trebuie să se asigure că aceste caracteristici se aplică tuturor subsectoarelor administrației publice. Autoritățile naționale trebuie de asemenea să garanteze transparența procesului bugetar prin furnizarea de informații detaliate privind fondurile extrabugetare, cheltuielile fiscale și datoriile contingente existente.

2010/0278 (COD)

Propunere de

REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI

privind aplicarea eficientă a supravegherii bugetare în zona euro

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 136 coroborat cu articolul (121) alineatul (6),

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ parlamentelor naționale,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European,[1]

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,

întrucât:

(1) Statele membre a căror monedă este euro au o responsabilitate și un interes deosebit să aplice politici economice care promovează buna funcționare a uniunii economice și monetare și să evite politicile care pun în pericol această uniune.

(2) Tratatul permite adoptarea de măsuri specifice în zona euro, în plus față de cele aplicabile tuturor statelor membre, în vederea asigurării unei bune funcționări a uniunii economice și monetare.

(3) În vederea eficientizării aplicării supravegherii bugetare sunt necesare sancțiuni suplimentare. Aceste sancțiuni trebuie să consolideze credibilitatea cadrului de supraveghere bugetară din Uniune.

(4) Dispozițiile prezentului regulament trebuie să asigure mecanisme echitabile, aplicabile în timp util, graduate și eficiente de asigurare a respectării componentei preventive și a componentei corective din Pactul de stabilitate și creștere, și în special a Regulamentului (CE) nr. 1466/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind consolidarea supravegherii pozițiilor bugetare și supravegherea și coordonarea politicilor economice[2] și a Regulamentului (CE) nr. 1467/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind accelerarea și clarificarea aplicării procedurii de deficit excesiv[3].

(5) Sancțiunile aplicabile statelor membre a căror monedă este euro în cadrul componentei preventive a Pactului de stabilitate și creștere trebuie să incite statele membre să aplice politici bugetare prudente. O politică bugetară prudentă trebuie să garanteze că rata de creștere a cheltuielilor publice nu depășește în principiu o rată de creștere prudentă a produsului intern brut (PIB) pe termen mediu, cu excepția cazurilor în care depășirea este compensată prin creșterea veniturilor publice, iar reducerile discreționare ale veniturilor sunt compensate prin reducerea cheltuielilor.

(6) O politica bugetară prudentă trebuie să permită atingerea și menținerea obiectivului bugetar pe termen mediu. Pozițiile bugetare care respectă obiectivul pe termen mediu ar trebui să permită statelor membre să dispună de o marjă de siguranță raportat la valoarea de referință de 3 % din PIB pentru deficitul public pentru a asigura progresul rapid în direcția sustenabilității și, în același timp, pentru a dispune de o marjă de manevră bugetară, ținând seama în special de nevoia de investiții publice.

(7) În cadrul componentei preventive a Pactului de stabilitate și creștere, motivația pentru aplicarea unei politici bugetare prudente constă din obligația temporară a statului membru a cărui monedă este euro și a cărui consolidare bugetară nu progresează în mod satisfăcător de a constitui un depozit purtător de dobândă. Acest depozit trebuie constituit atunci când, în urma unui prim avertisment din partea Comisiei, un stat membru continuă să aibă un comportament care, chiar dacă nu constituie o violare a interdicției de a avea deficit excesiv, este imprudent și poate dăuna bunei funcționări a uniunii economice și monetare, Consiliul emițând, prin urmare, o recomandare în conformitate cu articolul 121 alineatul (4) din tratat.

(8) Depozitul purtător de dobândă impus trebuie returnat statului membru vizat, împreună cu dobânda acumulată, de îndată ce Consiliul a ajuns la concluzia că s-a pus capăt situației care a dat naștere obligației de a constitui depozitul respectiv.

(9) În cadrul componentei corective a Pactului de stabilitate și creștere, sancțiunile pentru statele membre a căror monedă este euro trebuie să ia forma unei obligații de a constitui un depozit nepurtător de dobândă legat de o decizie a Consiliului prin care se stabilește existența unui deficit excesiv și de obligația de a plăti o amendă în cazul în care nu se respectă recomandarea Consiliului de a corecta deficitul public excesiv. Sancțiunile trebuie impuse indiferent dacă statul membru în cauză a fost obligat sau nu să constituie un depozit purtător de dobândă.

(10) Valoarea depozitului purtător de dobândă, a depozitului nepurtător de dobândă și a amenzii prevăzute în prezentul regulament trebuie stabilite astfel încât să permită o graduare a sancțiunilor în cadrul componentei preventive și al celei corective a Pactului de stabilitate și creștere și să motiveze suficient statele membre a căror monedă este euro să respecte cadrul bugetar al Uniunii. Amenda impusă, legată de articolul 126 alineatul (11) din tratat în conformitate cu articolul 12 din Regulamentul (CE) nr. 1467/97[4] se compune dintr-o componentă fixă egală cu 0,2% din PIB și o componentă variabilă. Astfel, graduarea și tratamentul echitabil al statelor membre sunt asigurate dacă depozitul purtător de dobândă, depozitul nepurtător de dobândă și amenda prevăzute în prezentul regulament sunt egale cu 0,2% din PIB, valoarea componentei fixe a amenzii legate de articolul 126 alineatul (11) din tratat.

(11) Consiliul trebuie să aibă posibilitatea de a reduce sau a anula sancțiunile impuse statelor membre a căror monedă este euro pe baza unei propuneri a Comisiei formulată în urma unei cereri motivate a statului membru vizat. În cadrul componentei corective a Pactului de stabilitate și creștere, Comisia trebuie să aibă posibilitatea de a propune reducerea valorii sancțiunii sau anularea acesteia în circumstanțe economice excepționale.

(12) Depozitul nepurtător de dobândă trebuie eliberat după corectarea deficitului excesiv, în timp ce dobânda acestuia și amenzile colectate trebuie distribuite între statele membre a căror monedă este euro, care nu sunt în situație de deficit excesiv și nu fac nici obiectul unei proceduri de dezechilibru excesiv.

(13) Competența de adoptare a deciziilor individuale de aplicare a mecanismelor de sancționare prevăzute în prezentul regulament ar trebui să îi revină Consiliului. În cadrul procesului de coordonare a politicilor economice ale statelor membre desfășurat de Consiliu conform articolului 121 alineatul (1) din tratat, aceste decizii individuale reprezintă o continuare inerentă a măsurilor adoptate de Consiliu în conformitate cu articolele 121 și 126 din tratat și cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97 și Regulamentul (EC) nr. 1467/97.

(14) Deoarece prezentul regulament prevede norme generale de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1466/97 și a Regulamentului (CE) nr. 1467/97, se impune adoptarea sa în conformitate cu procedura legislativă ordinară menționată la articolul 121 alineatul (6) din tratat.

(15) Deoarece obiectivul creării unui mecanism de sancțiuni uniforme nu poate fi atins de o manieră corespunzătoare la nivelul statelor membre, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat în respectivul articol, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Capitolul I Obiect

Articolul 1 Obiect și domeniu de aplicare

1. Prezentul regulament stabilește un sistem de sancțiuni pentru o mai bună aplicare a componentei preventive și a componentei corective a Pactului de stabilitate și creștere în zona euro.

2. Prezentul regulament se aplică statelor membre a căror monedă este euro.

Articolul 2 Definiții

În sensul prezentului regulament :

1. „componenta preventivă a Pactului de stabilitate și creștere” înseamnă sistemul de supraveghere multilaterală organizat în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1466/97 din iulie 1997;

2. „componenta corectivă a Pactului de stabilitate și creștere” înseamnă procedura de control a deficitului excesiv al statelor membre reglementată în conformitate cu articolul 126 din tratat și cu Regulamentul (CE) nr. 1467/97 din 7 iulie 1997;

3. „circumstanțe economice excepționale” înseamnă circumstanțe în care un deficit public excesiv care depășește valoarea de referință este considerat excepțional în sensul articolului 126 alineatul (2) litera (a) a doua liniuță din tratat și în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1467/97.

Capitolul IISancțiuni în cadrul componentei preventive a Pactului de stabilitate și creștere

Articolul 3 Depozite purtătoare de dobândă

1. În cazul în care Consiliul, în conformitate cu articolul 121 alineatul (4) din tratat, adresează unui stat membru o recomandare invitându-l să ia măsurile necesare de ajustare în cazul unor devieri importante persistente sau foarte grave de la o politică bugetară prudentă, în conformitate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97, la propunerea Comisiei, Consiliul impune constituirea unui depozit purtător de dobândă. Se consideră că decizia este adoptată de Consiliu, cu excepția situației în care acesta decide, prin majoritate calificată, să respingă propunerea în termen de maximum zece zile de la adoptarea sa de către Comisie. Consiliul poate modifica propunerea în conformitate cu articolul 293 alineatul (1) din tratat.

2. Depozitul purtător de dobândă propus de Comisie reprezintă 0,2% din produsul intern brut (PIB) al statului membru în cauză în anul precedent.

3. Depozitul poartă o dobândă a cărai rată reflectă riscul de credit al Comisiei și perioada de investiții vizată.

4. Prin derogare de la dispozițiile alineatului (2), Comisia poate să propună reducerea valorii depozitului putător de dobândă sau anularea acestuia, ca urmare a unei cereri motivate adresate Comisiei de către statul membru în cauză în termen de zece zile de la adoptarea concluziilor Consiliului menționate la alineatul (1).

5. Dacă situația care a dat naștere recomandării menționate la alineatul (1) nu mai există, Consiliul, în baza unei propuneri a Comisiei, decide returnarea depozitului și a dobânzii acumulate statului membru în cauză. Consiliul poate modifica propunerea Comisiei în conformitate cu articolul 293 alineatul (1) din tratat.

Capitolul IIISancțiuni în cadrul componentei corective a Pactului de stabilitate și creștere

Articolul 4 Depozite nepurtătoare de dobândă

1. În cazul în care, în conformitate cu articolul 126 alineatul (6) din tratat, Consiliul decide existența unui deficit excesiv într-un stat membru, acesta impune, la propunerea Comisiei, constituirea unui depozit nepurtător de dobândă. Se consideră că decizia este adoptată de Consiliu, cu excepția situației în care acesta decide, prin majoritate calificată, să respingă propunerea în termen de maximum zece zile de la adoptarea sa de către Comisie. Consiliul poate modifica propunerea în conformitate cu articolul 293 alineatul (1) din tratat.

2. Depozitul nepurtător de dobândă propus de Comisie reprezintă 0,2% din PIB-ul statului membru în cauză în anul precedent.

3. În cazul în care statul membru a constituit la Comisie un depozit purtător de dobândă, în conformitate cu articolul 3, acest depozit se convertește într-un depozit nepurtător de dobândă.

Dacă valoarea depozitului purtător de dobândă constituit anterior și a dobânzii acumulate depășește valoare depozitului nepurtător de dobândă impus, diferența se returnează statului membru.

Dacă valoarea depozitului nepurtător de dobândă impus depășește valoare depozitului purtător de dobândă constituit anterior și a dobânzii acumulate a acestuia, statul membru adaugă diferența în momentul constituirii depozitului nepurtător de dobândă.

4. Prin derogare de la dispozițiile alineatului (2), Comisia poate să propună reducerea valorii depozitului nepurtător de dobândă sau anularea acestuia, în virtutea unor circumstanțe economice excepționale sau ca urmare a unei cereri motivate adresate Comisiei de către statul membru în cauză în termen de zece zile de la adoptarea deciziei Consiliului în conformitate cu articolul 126 alineatul (6).

Articolul 5 Amenzi

1. În cazul în care Consiliul decide că statul membru nu a întreprins în termenul prevăzut acțiuni eficiente ca răspuns la recomandările sale,în conformitate cu articolul 126 alineatul (8) din tratat , la propunerea Comisiei, Consiliul hotărăște dacă statul membru trebuie să plătească o amendă. Se consideră că decizia este adoptată de Consiliu, cu excepția situației în care acesta decide, prin majoritate calificată, să respingă propunerea în termen de maximum zece zile de la adoptarea sa de către Comisie. Consiliul poate modifica propunerea în conformitate cu articolul 293 alineatul (1) din tratat.

2. Amenda propusă de Comisie reprezintă 0,2% din PIB-ul statului membru în cauză în anul precedent.

3. În cazul în care statul membru a constituit la Comisie un depozit nepurtător de dobândă, în conformitate cu articolul 4, acest depozit se convertește în amendă.

Dacă valoare depozitului nepurtător de dobândă constituit anterior depășește valoarea amenzii acordate, diferența se returnează statului membru.

Dacă valoarea dobânzii acordate depășește valoare depozitului nepurtător de dobândă constituit anterior sau dacă nu a fost constituit anterior un depozit nepurtător de dobândă, statul membru adaugă diferența în momentul plătirii amenzii.

4. Prin derogare de la dispozițiile alineatului (2), Comisia poate să propună reducerea valorii amenzii sau anularea acesteia, în virtutea unor circumstanțe economice excepționale sau ca urmare a unei cereri motivate adresate Comisiei de către statul membru în cauză în termen de zece zile de la adoptarea deciziei Consiliului în conformitate cu articolul 126 alineatul (8).

Articolul 6 Returnarea depozitelor nepurtătoare de dobândă

Dacă, în conformitate cu articolul 126 alineatul (12) din tratat, Consiliul hotărăște abrogarea unora sau a tuturor deciziilor sale, depozitele nepurtătoare de dobândă constituite la Comisie de un stat membru se returnează statului membru respectiv.

Articolul 7 Distribuirea dobânzilor și amenzilor

Dobânda acumulată de Comisie la depozitele constituite în conformitate cu articolul 4 și amenzile colectate în conformitate cu articolul 5 constituie „alte venituri”, conform articolului 311 din tratat, și se distribuie, proporțional cu ponderea lor în venitul național brut total al statelor membre eligibile, statelor membre a căror monedă este euro și care nu înregistrează un deficit excesiv determinat conform articolului 126 alineatul (6) din tratat și nu fac obiectul unei proceduri de dezechilibru excesiv în sensul Regulamentului (UE) nr. […/…].

CAPITOLUL IV DISPOZIțII GENERALE

ARTICOLUL 8 Votul în cadrul Consiliului

Pentru măsurile menționate la articolele 3-5, votează numai acei membri ai Consiliului care reprezintă state membre a căror monedă este euro, iar Consiliul acționează fără a ține seama de votul membrului Consiliului care reprezintă statul membru în cauză.

Majoritatea calificată a membrilor Consiliului menționați în paragraful anterior se definește în conformitate cu articolul 238 alineatul (3) litera (a) din tratat.

Articolul 9 Intrarea în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în a [xx] zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în statele membre, în conformitate cu tratatele.

Adoptat la Bruxelles,

Pentru Parlamentul European Pentru Consiliu

Președintele Președintele

[1] JO C , , p. .

[2] JO L 209, 2.8.1997, p. 1.

[3] JO L 209, 2.8.1997, p. 6.

[4] JO L 209, 2.8.1997, p. 6.