[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 17.12.2010

COM(2010) 771 final

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

PLANIFICAREA SPAȚIALĂ ÎN DOMENIUL MARITIM ÎN UE – REALIZĂRI ȘI PERSPECTIVE DE EVOLUȚIE

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

PLANIFICAREA SPAȚIALĂ ÎN DOMENIUL MARITIM ÎN UE – REALIZĂRI ȘI PERSPECTIVE DE EVOLUțIE

1. INTRODUCERE

2. Context și obiectiv

În Cartea albastră și în Planul de acțiune privind o politică maritimă integrată pentru Uniunea Europeană (PMI)[1], planificarea spațială în domeniul maritim (MSP) a fost identificată ca unul dintre instrumentele transsectoriale care sprijină implementarea PMI.

În 2008, Comisia a adoptat comunicarea intitulată „Foaie de parcurs privind amenajarea spațiului maritim: Realizarea principiilor comune în UE”[2], care propunea o serie de principii cheie ale MSP. În foaia de parcurs, Comisia și-a luat angajamentul de a realiza un raport asupra activităților atelierelor care urmau să aibă loc în decursul anului 2009 și de a propune alte etape și acțiuni. Prezenta comunicare îndeplinește acest angajament și încearcă să schițeze contextul actual al MSP în UE.

MSP este definită în general ca fiind procesul derulat de autoritățile publice pentru a analiza și aloca distribuția spațială și temporală a activităților umane în zonele marine în scopul realizării obiectivelor ecologice, economice și sociale.

3. DE CE ESTE NECESARĂ ACȚIUNEA UE PENTRU MSP?

Comisia subliniază că implementarea MSP revine în responsabilitatea statelor membre și că este pregătită să își asume rolul de facilitator al cooperării și al elaborării unei abordări comune. Deși la nivel național se pot înregistra multe realizări, Comisia este de părere că este important să se urmărească o acțiune la nivelul UE în vederea obținerii unui cadru coerent pentru MSP în UE:

- O abordare comună ar permite aplicarea eficientă și constantă a MSP în zonele marine transfrontaliere, favorizând dezvoltarea activităților maritime și protejarea mediului marin pe baza unui cadru comun și a unor efecte legislative similare.

- Garantarea utilizării MSP în toate statele membre este de natură să impulsioneze creșterea durabilă în sectoarele maritime. MSP este esențială pentru securitatea juridică, pentru previzibilitate și transparență, putând să reducă costurile suportate de investitori și operatori, în special de cei care își desfășoară activitatea în mai multe state membre. Aceste elemente sunt esențiale pentru promovarea investițiilor, pentru generarea creșterii economice și a locurilor de muncă și concordă cu inițiative Europa 2020[3]. În plus, fără existența MSP, crește riscul apariției conflictelor spațiale între utilizările maritime în expansiune, inclusiv protejarea mediului marin și poate genera o combinație suboptimă între creștere și durabilitate.

- MSP ar sprijini implementarea legislației actuale a UE (a se vedea capitolul 5).

- O abordare comună ar oferi statelor membre care aplică MSP posibilitatea de a-și partaja experiența cu alte state membre.

- ATELIERE

În UE, comunicarea privind foaia de parcurs a lansat o dezbatere asupra MSP. În 2009, au fost organizate cinci ateliere MSP în cadrul cărora s-a discutat, împreună cu statele membre, regiunile, ONG-urile și industria de profil, despre principiile foii de parcurs.

În ansamblu, rezultatul a fost un consens în privința faptului că cele 10 principii ale foii de parcurs sunt corespunzătoare și cuprinzătoare și reprezintă un fundament important pentru continuarea dezvoltării MSP la nivelul UE, rezultat primit cu mult entuziasm.

Una dintre cele mai frecvente opinii exprimate a fost aceea că MSP este un instrument integrat și echilibrat, care are potențialul de a oferi stabilitate și previzibilitate pe termen lung și capacitatea de a gestiona concurența pentru spațiu în ariile intens utilizate. Acest aspect este crucial pentru sectoarele economice precum transportul maritim, petrol și gaze, nisip și pietriș, energie din surse regenerabile, pescuit, acvacultură, turism și protecția mediului.

Pe baza acestei dezbateri, Comisia trage concluziile formulate mai jos.

4. Abordarea ecosistemică

În foaia de parcurs, abordarea ecosistemică a fost evidențiată ca principiu atotcuprinzător pentru MSP. Discuțiile au demonstrat ipoteza formulată de Comisie, și anume că ecosistemul trebuie să formeze baza cadrului general al MSP.

Directiva privind strategia pentru mediul marin necesită aplicarea abordării ecosistemice în domeniul gestionării activităților umane (a se vedea secțiunea 5.2). Atelierele au subliniat că la aplicarea MSP pot contribui elemente ale directivei-cadrul privind strategia pentru mediul marin (MSFD) și vice versa.

5. Utilizarea MSP în conformitate cu aria și tipul de activitate

Atunci când se aplică, MSP trebuie să țină cont de toate caracteristicile ariei (dimensiuni, densitatea și caracterul utilizărilor maritime, vulnerabilitatea mediului, structura politică și administrativă). Ariile de gestionare trebuie de asemenea definite corespunzător. O arie cu multe utilizări intensive trebuie să facă obiectul unui proces MSP mai detaliat decât o arie cu puține activități.

6. Definirea obiectivelor orientative pentru MSP

Stabilirea obiectivelor pentru MSP la nivel național sau regional trebuie privită ca un proces care începe cu convenirea obiectivelor strategice, care sunt apoi definite prin intermediul unor obiective operaționale (clar măsurabile și cuantificabile). La început, perspectivele ample și obiectivele generale permit mai mult spațiu de negociere, însă pe măsură ce se avansează trebuie specificate obiectivele pentru elaborarea, implementarea și monitorizarea unui plan.

Obiectivele trebuie să se bazeze pe perspectivele pe termen lung și trebuie să se orienteze spre viitor.

Obiectivele de planificare trebuie să ia în considerare mări regionale sau bazine marine în întregimea lor, ținând cont de dimensiunea globală. Obiectivele strategice sau operaționale pe o altă scară spațială (globală, europeană, regională, națională, locală) trebuie privite ca elemente componente ale aceluiași cadru de planificare.

7. Elaborarea MSP în mod transparent

Transparența stă la baza responsabilității și legitimității. Toți factorii decizionali și toate părțile interesate trebuie mobilizați, fiind necesar ca toate etapele proiectului să fie comprehensibile. Așteptările referitoare la procesul decizional trebuie abordate corespunzător, iar motivele deciziilor luate în decursul procesului trebuie comunicate și justificate părților interesate relevante.

8. Participarea părților interesate

Toate părțile interesate trebuie implicate cât de devreme posibil în procesul MSP. Implicarea lor este esențială pentru realizarea sinergiilor și inovării și pentru clarificarea obiectivelor și beneficiilor procesului. Între diferitele sectoare trebuie să aibă loc o dezbatere deschisă cu copul de depistării conflictelor și pentru a găsi mijloace de coexistență.

Este important să se demarcheze rolurile și responsabilitățile și să se încurajeze interacțiunea dintre grupurile de părți interesate, nu numai cea dintre factorii decizionali și părțile interesate.

Pentru că o participare substanțială a părților interesate prelungește procesul, trebuie să se aloce suficient timp acestei etape. Timpul va fi recuperat ulterior, în etapa de implementare, prin acutizarea simțului proprietății care va fi generată de implicarea permanentă.

9. Coordonarea la nivelul statelor membre – Simplificarea proceselor decizionale

Ar fi benefic pentru procesul MSP să existe o singură entitate administrativă care să conducă procesul (de tipul ghișeului unic) și care să clarifice responsabilitățile și nivelurile de autorizare (național/regional). Aceasta nu înseamnă neapărat că trebuie creată o entitate nouă ; un ghișeu unic bazat pe structurile de guvernanță existente poate îndeplini acest obiectiv.

10. Asigurarea efectului legal al MSP la nivel național

MSP trebuie aplicată în conformitate cu legislația internațională.

Pentru a garanta efectul legal al planificării spațiale în domeniul maritim la nivel național, trebuie asigurată cooperarea interinstituțională și trebuie clarificate competențele administrative. O Zonă economică exclusivă (ZEE) oferă condiții mai favorabile pentru o implementare eficientă a MSP, deoarece facilitează asigurarea aplicării.

La elaborarea unui plan spațial maritim pot fi folosite ambele tipuri de instrumente, atât cele cu caracter juridic obligatoriu, cât și cele cu caracter mai degrabă orientativ. Este esențial să se clarifice care sunt entitățile pentru care planul are caracter obligatoriu (factori economici, autorități publice, publicul larg).

11. Cooperarea și consultarea transfrontalieră

Comunicarea, consultarea și cooperarea cu statele învecinate trebuie să aibă loc într-o etapă incipientă. Trebuie mobilizate persoanele și grupurile de contact relevante (factori decizionali, părți implicate, cercetători etc.) din țările vizate. O MSP transfrontalieră eficace necesită dezvoltarea unei viziuni comune bazate pe explorarea intereselor comune precum rețelele offshore de electricitate, pescuitul, transportul naval).

Este necesară o voință politică solidă pentru realizarea cooperării.

12. Integrarea monitorizării și evaluării în procesul de planificare

Monitorizarea și evaluarea sunt necesare pentru gestionarea adaptivă a ariilor marine și trebuie să vizeze aspectele socio-economice, de mediu și de guvernanță. Este necesar ca indicatorii să se definească la începutul procesului. Aceste demersuri trebuie să se bazeze pe cadrele existente (la nivel global, european, regional, național, local). Sistemele de monitorizare și evaluare trebuie să înglobeze faptul că procesele naturale ale mediului marin și diferitele utilizări ale spațiului marin se realizează la scări spațiale/temporale diferite.

13. Realizarea coerenței MSP cu sistematizarea teritorială – relația cu gestionarea integrată a zonelor de coastă.

Marea, nefiind supusă unor drepturi de proprietate individuală în același mod ca suprafața terestră, este reglementată de condiții diferite de planificare. Planificarea dinspre uscat înspre mare este esențială și necesită o coerență între strategiile și planurile terestre și cele marine, precum și o implementare coerentă a acestora. Trebuie acordată o atenție deosebită unei strategii spațiale pentru spațiul de tranziție dinspre uscat spre mare, care să facă parte din procesul de gestionare integrată a zonelor de coastă (ICZM).

Acesta este motivul legăturilor strânse dintre MSP în apele costiere și ICZM (a se vedea secțiunea 5.4).

14. O bază de date și de cunoștințe solidă

Principiile de proiectare a Rețelei europene de observare și de date privind mediul marin (EMODNET) sunt valabile și compatibile cu principiile care stau la baza altor inițiative care ar putea fi utilizate pentru MSP (a se vedea secțiunea 5.1[4]).

Datele trebuie gestionate la nivelul corespunzător (global, european, regional, național și local). De exemplu, sunt necesare date mai detaliate în ariile aflate în apropierea coastei și integrarea în proces a unor scări de date diferite. De asemenea, sunt necesare diverse tipuri de cunoștințe (de mediu, socioeconomice etc.). Cercetările în vederea transformării datelor în cunoștințe integrate care să poată susține MSP la diverse niveluri[5] pot fi facilitate prin proiecte sprijinite în temeiul strategiei UE pentru cercetarea marină și maritimă.

Culegerea datelor și a cunoștințelor pertinente trebuie realizată pe baza colaborării cu regiunile maritime, nu numai între statele membre ale UE, ci și cu alte părți din regiunile respective, cu țări terțe, organizații regionale și alte părți interesate.

15. EVOLUȚIA MSP DE LA COMUNICAREA REFERITOARE LA FOAIA DE PARCURS

16. La nivel național

În multe state membre și în diferite arii maritime s-au înregistrat evoluții importante ale MSP și o gamă largă a utilizărilor umane, care au condus la conturarea unor abordări diferite în privința MSP. Diversitatea structurilor administrative și a sistemelor juridice a generat o diversitate a politicilor, pornind de la absența politicilor sau a legislației, trecând prin politici în domeniul ICZM care ating și aspecte marine și utilizarea parțială a MSP, ajungând la aplicarea integrală a MSP la mările teritoriale și/sau ZEE. Există și variații ample în ceea ce privește sistemul de guvernanță pentru MSP (autorități centrale, regionale și/sau locale, implicarea părților interesate etc.).

Tendința generală este de creștere a gradului de utilizare a MSP. Evoluțiile la nivelul statelor membre se desfășoară în ritmuri diferite și, prin urmare, există probabilitatea ca procesele MSP să difere substanțial de la un stat la altul. Aceasta vine în sprijinul concluziei Comisiei, potrivit căreia ar fi avantajoasă dezvoltarea timpurie a unei abordări sau a unui cadru comun pentru MSP la nivelul UE.

Cooperarea transfrontalieră este o componentă vitală, a cărei utilizare se amplifică la nivelul statelor membre și în proiecte care explorează potențialul MSP în bazinele maritime regionale. Necesitățile create de situația economică recentă, precum proiectele ce vizează amplasarea unei „super-rețele” electrice în Marea Nordului și punerea în aplicare a legislației UE (de exemplu, măsurile de distribuție spațială din cadrul MSFD) impun acest tip de cooperare. Aceasta, la rândul său, consolidează demersul în favoarea unui cadru comun la nivelul UE pentru sprijinirea cooperării dintre statele membre în materie de MSP.

În țări terțe precum SUA, Canada și Australia se înregistrează evoluții similare.

17. La nivel internațional

MSP se regăsește tot mai mult în centrul atenției unor foruri internaționale printre care se numără UNESCO/IOC (Comisia oceanografică internațională), Convenția privind diversitatea biologică și Consiliul Internațional pentru Explorarea Apelor Maritime.

Convențiile maritime regionale[6] reprezintă parteneri importanți ai UE, date fiind implicarea lor în managementul internațional de mediu al bazinelor maritime și implementarea MSFD. Multe astfel de Convenții au inclus MSP în domeniul lor de lucru[7]. Aceste evoluții concordă cu abordarea din foaia de parcurs.

18. CONTEXTUL ACTUAL LA NIVELUL UE

Există mai mult politici UE în cazul cărora o abordare a MSP la nivelul UE este relevantă și utilă.

19. Politica maritimă integrată a UE, caracteristici regionale și date și cunoștințe în domeniul marin

Cele două aspecte ale implementării PMI enunțate mai jos au o importanță deosebită pentru MSP:

- Diversitatea prezentă în bazinele maritime care mărginesc UE a determinat Comisia să adopte o abordare la nivelul mărilor regionale în scopul implementării PMI, care poate fi exemplificată prin strategiile pentru Marea Arctică[8], Marea Mediteraneană[9] și prin strategia macroregională pentru zona Mării Baltice[10]. Necesitatea de a ține cont de caracteristicile fiecărui bazin maritim este la fel de importantă pentru MSP.

- Inițiativa Comisiei privind cunoștințele și datele în domeniul marin[11] are drept scop furnizarea unor cunoștințe și date accesibile în domeniul marin, care au fost verificate calitativ, în beneficiul industriei private, al factorilor decizionali publici și al cercetării științifice marine, elemente foarte importante pentru dezvoltarea MSP.

- Directiva-cadru „Strategia pentru mediul marin” (MSFD)

MSFD[12] este pilonul de mediu al PMI. Directiva vizează realizarea sau menținerea unui bun statut de mediu al mărilor până în 2020, gestionarea activităților umane din mediul marin în conformitate cu abordarea ecosistemică și facilitarea integrării preocupărilor pentru mediu în diverse politici[13]. Directiva prevede că programul de măsuri pe care trebuie să îl instituie statele membre până în 2015 pentru a realiza acest obiectiv poate cuprinde măsuri spațiale[14], controlul distribuției spațiale și temporale și măsuri de coordonare a gestionării[15]. Astfel, MSP poate reprezenta un instrument important, prin care statele membre să sprijine anumite aspecte ale implementării MSFD, inclusiv în contextul coordonării transfrontaliere a strategiilor marine. Atât MSP, cât și MSFD depind de soliditatea datelor și cunoștințelor (a se vedea secțiunea 3.11). Există de asemenea o legătură între măsurile spațiale din MSFD și implementarea Directivei Habitate și a Directivei Păsări[16] în zonele costiere și marine.

20. Activitățile maritime europene

Pescuitul este una dintre cele mai vechi activități economice care se desfășoară în apele UE. Pe lângă problemele puse de supracapacitatea flotei, de reducerea stocurilor de pește și de scăderea profitabilității, sectorul pescuitului trebuie să facă față și intensificării concurenței pentru spațiu. Acvacultura presupune rezervarea unor arii dedicate acestei activități. Sectorul pescuitului trebuie să beneficieze de un acces flexibil, pentru că trebuie să reacționeze la modificările modelelor de distribuție a stocurilor de pește. Accesul la spațiul marin, pe termen lung și în condiții bine definite, este important pentru ambele sectoare, iar un cadru MSP care să angreneze părțile interesate și cooperarea transfrontalieră este esențial în acest scop. În plus, cunoștințele pescarilor despre mediul marin pot fi utile pentru optimizarea amplasării, printre altele, a ariilor marine protejate (AMP) și a parcurilor eoliene, determinând totodată limitarea costurilor. În contextul gestionării pescuitului, se conturează necesitatea de a asigura, în planurile spațiale, coerența între ariile maritime, din cauza mobilității resurselor piscicole și a faptului că deciziile în materie de PCP se iau la nivelul UE. În domeniul protecției mediului marin, de exemplu în desemnarea și delimitarea ariilor marine protejate, se conturează o necesitate similară pentru coerență și flexibilitate spațială.

Utilizarea energiei din surse regenerabile este vitală pentru politica UE în domeniul schimbărilor climatice și pentru alte obiective ale UE. Directiva din 2009 privind energia din surse regenerabile [17] stabilește ca obiectiv obținerea unei cote de 20% a energiei din surse regenerabile până în 2020. Sursele de energie regenerabilă offshore, în special energia eoliană offshore, vor contribui semnificativ la aceasta. Parcurile eoliene offshore și alte surse de energie regenerabile trebuie conectate la rețeaua terestră. În pachetul legislativ privind infrastructura energetică, care urmează a fi adoptat în curând, se vor formula noi cerințe pentru infrastructura rețelelor. Aceste instalații vor necesita suprafețe extinse, inclusiv în zonele transfrontaliere. O abordare comună și o mai bună coordonare transfrontalieră în privința MSP vor genera beneficii semnificative. Cercetarea finanțată de UE în cadrul celui de-al șaptelea Program cadru de cercetare (PC 7) vizează sprijinirea dezvoltării energiei din surse regenerabile offshore și optimizarea MSP.

Unele părți ale apelor care mărginesc UE sunt exploatate intensiv pentru producția de petrol și gaz. Garantarea siguranței activităților legate de producția de petrol și gaz offshore prezintă un interes major pentru UE. Accidentul de la platforma Deepwater Horizon a determinat Comisia să aibă în vedere texte de lege cuprinzătoare în materie de platforme petroliere, cu scopul de a garanta cele mai înalte standarde de siguranță. Comunicarea din 2010 privind siguranța activităților petroliere și gaziere[18] offshore subliniază faptul că autoritățile publice sunt responsabile de instituirea unui cadru de reglementare corespunzător aplicabil activităților offshore, care să țină seama de principiile MSP.

Traficul maritim în apele care mărginesc UE este intens. Utilizarea mărilor de către transportul maritim și schemele de separare a traficului este reglementată la nivel internațional, în principal de UNCLOS, de Convenția SOLAS și de rezoluțiile OMI. Directiva 2002/59/CE prevede că statele membre și Comisia trebuie să colaboreze pentru realizarea serviciilor obligatorii de trafic maritim și a sistemelor corespunzătoare de dirijare a navelor[19]. MSP poate contribui la acesta, ținând cont de căile navigabile maritime convenite la nivel internațional și la nivelul UE și de gestionarea acestora, precum și de mișcările navelor din afara acestora. Avantajele transportului maritim pe distanțe scurte (performanță de mediu și energie) au încurajat Comisia să promoveze acest mod de transport prin inițiative de tipul „Autostrăzile mării” și „Spațiul european de transport maritim fără bariere”[20]. Acțiunile în temeiul acestor inițiative vor necesita coordonarea măsurilor spațiale conexe.

21. Gestionarea integrată a zonelor de coastă (ICZM)

ICZM vizează un cadru de gestionare cuprinzător pentru întreaga zonă de coastă, inclusiv politica de mediu, planificarea spațială, politica industrială și alte politici și instrumente care afectează regiunile de coastă. ICZM își propune să îmbunătățească starea economică și socială a zonelor de coastă și contribuie la dezvoltarea optimă a potențialului acestora. În practică, ICZM s-a axat mai mult asupra zonelor terestre și a celor din vecinătatea imediată a litoralului. Prin comparație, MSP s-a axat asupra alocării spațiului și realizării unui echilibru al utilizărilor spațiale în ariile marine, deși există și similarități în ceea ce privește implicarea părților interesate.

În 2002, Parlamentul European și Consiliul au adoptat o Recomandare[21] care evidențiază măsurile care trebuie luate de statele membre pentru dezvoltarea strategiilor naționale ICZM. În 2010, UE a ratificat Protocolul de la Barcelona privind ICZM pentru Marea Mediterană[22].

22. EVOLUȚII CONCEPTUALE ALE MSP LA NIVELUL UE

Pentru a îmbunătăți evoluția conceptuală a MSP, Comisia a comandat o serie de studii vizând diverse aspecte ale MSP:

- În 2008, un studiu privind aspectele juridice ale MSP[23];

- În 2010, un studiu privind aspectele economice ale MSP, care a conchis că efectele economice ale MSP sunt reducerea costurilor de tranzacție ale noilor activități maritime și îmbunătățirea climatului investițional[24];

- În 2010, un studiu asupra potențialului MSP în Marea Mediterană[25].

În plus, în 2009 a fost inițiat un important proiect în cadrul PC7, care vizează producerea de instrumente de gestionare integrată pentru monitorizarea, evaluarea și implementarea zonelor gestionate spațial.

UE va finanța două proiecte pilot având ca temă MSP în Marea Baltică și în Atlanticul de Nord-Est, inclusiv în Marea Nordului și în zona Canalului Mânecii. Fiecare proiect implică organisme din cel puțin două state membre și vizează obținerea experienței practice în aplicarea MSP într-o zonă transfrontalieră[26]. Comisia a adoptat de asemenea o propunere de regulament în sprijinul continuării dezvoltării unei politici maritime integrate, care va contribui la dezvoltarea MSP în perioada 2011-2013, mai precis propunând mai multe proiecte pilot pentru MSP transfrontalieră pentru zone maritime selectate[27].

Există mai multe programe INTERREG[28] care includ componente importante ale MSP. Programul LIFE sprijină măsurile de gestionare spațială în contextul rețelei Natura 2000 și al aplicării abordării ecosistemice în implementarea directivei-cadru „Strategia pentru mediul marin” (MSFD). Aceste proiecte sunt esențiale pentru asigurarea dezvoltării celor mai bune practici și experiențe de planificare spațială într-un context transfrontalier.

23. CONCLUZIE șI PERSPECTIVE

Comisia trage trei concluzii principale din experiența câștigată în domeniul MSP de la lansarea politicii maritime integrate a UE și de la Comunicarea privind foaia de parcurs pentru MSP:

- În urma procesului de consultare care a urmat foii de parcurs a reieșit că există un acord larg asupra necesității unei abordări comune în domeniul MSP și s-a confirmat interesul de continuare a dezvoltării MSP la nivelul UE din motivele explicate în capitolul 2.

- Dezvoltarea proceselor MSP de către statele membre are loc deja, dar are un caracter ad-hoc, urmărind trasee și calendare diferite. O abordare comună mai coerentă ar spori semnificativ valoarea potențială a MSP pentru UE ca întreg, precum și în contextul unui bazin maritim.

- Prin necesitatea sporită a planificării coordonate a bazinelor maritime, atât în contextul actualei situații economice, cât și în contextul punerii în aplicare a politicilor și a legislației UE s-ar obține avantaje semnificative de pe urma MSP, deoarece această strategie ar stabili parametri care să faciliteze cooperarea transfrontalieră privind MSP în rândul statelor membre.

În lumina acestor concluzii, Comisia este de părere că demersurile pentru realizarea abordării comune asupra MSP trebuie să continue, având în vedere că ele sunt esențialmente necesare și generează valoare adăugată. Continuarea măsurilor MSP la nivelul UE trebuie să se bazeze pe experiența semnificativă care s-a acumulat în statele membre, în foruri internaționale și în țări terțe. Comisia este de părere că în axarea pe aspectele transfrontaliere și în stabilirea unui cadru comun orientat asupra procesului rezidă o importantă valoare adăugată a continuării măsurilor pentru MSP la nivelul UE, în care statele membre să poată desfășura MSP în condiții optime. Prin urmare, în 2011 Comisia va propune o serie de măsuri subsecvente în domeniul MSP.

Măsurile subsecvente în domeniul MSP la nivelul UE trebuie elaborate în deplină coordonare cu politicilor și inițiativelor actuale și viitoare din domeniul politicii maritime și în sprijinul acestora, în special implementarea MSFD și viitoarele evoluții ale ICZM, respectând pe deplin competențele și jurisdicțiile existente ale autorităților de resort.

Pentru determinarea traseului de urmat, Comisia a lansat o evaluare a impactului, care cuprinde și o consultare publică, în vederea explorării unor opțiuni de promovare și dezvoltare a MSP, împreună cu alte opțiuni de dezvoltare a ICZM în viitor și ținând seama de alte politici UE. Această gamă de opțiuni va cuprinde, în principiu, următoarele:

- opțiuni cu caracter juridic neobligatoriu, precum schimbul de bune practici, proiectele transfrontaliere, cercetarea, studiile, orientările și/sau recomandările.

- opțiuni legislative de stabilire a abordării comune și a cooperării transfrontaliere pornind de la un temei juridic solid, lăsând însă punerea în aplicare în seama statelor membre.

- [pic][pic][pic]

[1] Comunicarea Comisiei „O politică maritimă integrată pentru Uniunea Europeană”, COM(2007)575 final din 10.10.2007 și SEC(2007) 1278 din 10.10.2007.

[2] COM(2008) 791 final din 25.11.2008.

[3] Comunicarea Comisiei „Europa 2020 - O strategie europeană pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii” a Comisiei COM(2010) 2020 din 3.3.2010.

[4] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/emodnet_en.html

[5] COM (2008) 534 final: „O strategie europeană de cercetare marină și maritimă”

[6] Respectiv Convenția OSPAR pentru Atlanticul de Nord, Convenția de la Helsinki (HELCOM) pentru Marea Baltică, Convenția de la Barcelona pentru Marea Mediterană și Convenția de la București pentru Marea Neagră.

[7] http://www.helcom.fi/Recommendations/en_GB/rec28E_9/

[8] Comunicarea Comisiei „Uniunea Europeană și regiunea arctică”, COM(2008) 763 final din 20.11.2008

[9] Comunicarea Comisiei „Spre o politică maritimă integrată pentru o mai bună guvernanță în Marea Mediterană”, COM(2009) 466 final din 11.9.2009.

[10] Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor privind Strategia Uniunii Europene pentru regiunea Mării Baltice , COM(2009) 248 final, SEC(2009) 712.

[11] Comunicarea Comisiei „Cunoașterea mediului marin 2020: date și observații privind mediul marin pentru o creștere inteligentă și durabilă” COM(2010) 461 final din 9.9.2010.

[12] Directiva 2008/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 2008 de instituire a unui cadru de acțiune comunitară în domeniul politicii privind mediul marin, JO L 164, 25.6.2008.

[13] Articolul 1 din MSFD.

[14] Articolul 13 alineatul (4) din MSFD.

[15] Anexa VI din MSFD.

[16] Directiva 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, JO L206, 22.7.1992 și Directiva 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice, JO L 20, 26.1.2010.

[17] Directiva 2009/28/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile, de modificare și ulterior de abrogare a Directivelor 2001/77/CE și 2003/30/CE, JO L 140, 5.6.2009

[18] Comunicarea Comisiei „Confruntarea cu provocarea reprezentată de siguranța activităților petroliere și gaziere offshore”, COM(2010) 560 final din 12.10.2010.

[19] Directiva 2002/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unui sistem comunitar de monitorizare și informare privind traficul navelor maritime și de abrogare a Directivei 93/75/CEE a Consiliului, JO L 208, 5.8.2002.

[20] Directiva 2010/65/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010 privind formalitățile de raportare aplicabile navelor la sosirea în și/sau la plecarea din porturile statelor membre și de abrogare a Directivei 2002/6/CE

[21] Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2002 privind punerea în aplicare a gestionării integrate a zonelor de coastă din Europa 2002/413/CE, OJ L 148, 6.6.2002.

[22] Decizia Consiliului din 13 septembrie 2010 (2010/631/UE).

[23] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/spatial_planning_en.html#6

[24] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/study_msp_en.html

[25] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/spatial_planning_en.html

[26] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/call_proposals_tenders_en.html

[27] Propunere de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui program de susținere a continuării dezvoltării unei politici maritime integrate COM(2010), 494 final, 29.9.2010.

[28] http://www.plancoast.eu/files/baltcoast_final_report.pdf; http://www.balance-eu.org; http://www.plancoast.eu/; http://www.baltseaplan.eu