RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 230/24

Avizul Comitetului Economic și Social European pe tema „Finalizarea uniunii economice și monetare – rolul politicii fiscale”

(aviz din proprie inițiativă)

(2015/C 230/04)

Raportor: dl Carlos TRIAS PINTÓ Coraportor: dl Petru Sorin DANDEA

La 27 februarie 2014, în conformitate cu articolul 29 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, Comitetul Economic și Social European a hotărât să elaboreze un aviz din proprie inițiativă pe tema

„Finalizarea uniunii economice și monetare – rolul politicii fiscale”.

Secțiunea pentru uniunea economică și monetară și coeziune economică și socială, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 18 noiembrie 2014.

În cea de a 503-a sesiune plenară, care a avut loc la 10 și 11 decembrie 2014 (ședința din 10 decembrie 2014), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 164 de voturi pentru, 53 de voturi împotrivă și 11 abțineri.

1. Concluzii și recomandări

1.1. Faptul că, în Europa, redresarea are loc într-un ritm mai lent decât în celelalte părți ale lumii indică prezența unei disfuncționalități serioase, care trebuie remediată prin aprofundarea uniunii economice și monetare. Prezentul aviz se declară în favoarea acestui proces, în special în zona euro, din perspectiva rolului impozitării. Progresele sub aspectul coordonării impozitării directe au fost și sunt în continuare greu de realizat, deoarece domeniul rămâne de competența statelor membre și este intim legat de modul în care țara respectivă a ales de-a lungul vremii să își finanțeze cheltuielile guvernamentale pe care le consideră necesare. Orice modificare legată de impozitare va trebui să ducă la un regim fiscal mai competitiv la nivel global și mai durabil.

1.2. Pentru ca uniunea economică și monetară să poată funcționa așa cum se cuvine, va trebui ca noua legislatură să pună bazele unei tranziții treptate către o uniune bugetară capabilă se depășească marea diversitate de reglementări naționale, care îngreunează integrarea reală și realizarea unei piețe unice, și chiar către un buget comun mai consolidat al zonei euro.

1.3. Pe lângă pilonul monetar reprezentat de BCE, va trebui creat, pe termen mediu, și un „pilon bugetar comun” care să asigure stabilizarea macroeconomică în cadrul UEM, mai ales în cazul unor șocuri asimetrice.

1.4. Eliminarea deficiențelor și a lacunelor din politica fiscală presupune realizarea unor progrese mai ambițioase în zona euro, cu scopul de a reduce și omogeniza impozitele, de a extinde bazele de impozitare și de a apropia ratele de impozitare, de a consolida instrumentele de cooperare și schimb de informații pentru combaterea fraudei și a evaziunii.

1.5. Noua legislatură va trebui să coopereze îndeaproape cu OCDE și cu G20 pentru găsirea rapidă a unei soluții la problema mondială ridicată de erodarea bazei impozabile și transferul profiturilor (BEPS). OCDE a făcut progrese considerabile în ceea ce privește instituirea unui model global de impozitare a societăților care urmărește să perceapă impozitul acolo unde este localizată substanța economică. Acesta ar urma să constituie baza impozitului pe profit în UE.

1.6. Pentru a înainta pe calea unei uniuni bugetare mai aprofundate, este esențial ca supravegherea bugetară să continue în conformitate cu „Pachetul de două măsuri” (Two Pack) și să se introducă un fond de resurse proprii în zona euro, vizând corectarea dezechilibrelor macroeconomice (1).

1.7. Comitetul sprijină pe deplin continuarea semestrului european, care ar trebui revizuit pentru a i se putea garanta eficiența. Recomandările specifice fiecărei țări ar putea constitui o modalitate de găsire a unui teren comun.

1.8. Este necesar să se depășească minusculul buget comun, de abia 1 % din PIB-ul UE, în special în zona euro. În orientările politice prezentate de președintele Comisiei, domnul Juncker, sub titlul „Un nou început pentru Europa” se solicită ca bugetul să fie orientat în direcția creării de locuri de muncă, a creșterii și a competitivității. CESE susține această abordare și subliniază necesitatea utilizării oportunității reprezentate de revizuirea cadrului financiar multianual, la sfârșitul lui 2016, pentru a pune bazele creșterii bugetului, astfel încât să se asigure funcționarea adecvată a uniunii monetare.

1.9. Comisia ar trebui să dea urmare Comunicării sale intitulate „Către o Uniune economică și monetară profundă și veritabilă” (2), din martie 2013, și să introducă un instrument de convergență și competitivitate privind înțelegerile contractuale prin care statele membre s-ar angaja să pună în aplicare reforme de interes național și european pentru corectarea dezechilibrelor, reforme care nu ar putea fi întreprinse fără sprijin financiar. Acest fond ar trebui să se transforme într-un sistem dotat cu resurse proprii, menit să creeze capacitate fiscală și capabil să acorde sprijin ocazional în combaterea șocurilor regionale (3).

1.10. Bugetul zonei euro ar trebui să contribuie la mai buna funcționare a uniunii monetare, să sprijine fiscal realizarea unei uniuni bancare depline și să compenseze șocurile asimetrice. Aceste funcții au lipsit când s-a declanșat criza economică, ducând la adâncirea dramatică a disparităților, ceea ce necesită adoptarea unor măsuri fiscale.

1.11. Conștient fiind de complexitatea chestiunii, CESE propune o serie de măsuri, care trebuie adoptate treptat, în conformitate cu obiectivele formulate în tratatele europene (4): Pe termen scurt (între 6 și 18 luni): — crearea în UE a unei „baze fiscale consolidate comune a societăților” (5), în conformitate cu luările de poziție anterioare ale Comitetului (6) și printr-o stabilire a parametrilor mai corectă decât în propunerea actuală a Comisiei (7). Va trebui de asemenea să se țină seama și de progresele realizate de OCDE; — găsirea unei soluții în raport cu evoluțiile globale de la nivelul OCDE și G20 în privința erodării bazei impozabile și a transferului profiturilor, pentru a se garanta că sistemele de impozitare sunt transparente și nu acordă înlesniri fiscale inechitabile, precum și eliminarea imediată de către statele membre a practicii de a acorda privilegii fiscale speciale unor mari întreprinderi anume alese; — obținerea în zona euro a unor angajamente eficiente pentru extinderea preconizatei taxe pe tranzacțiile financiare în afara celor unsprezece state membre care o susțin; — implicarea cetățenilor în lupta împotriva economiei subterane, a evaziunii fiscale și a fraudei fiscale, prin stimularea sectorului privat în vederea consolidării unor instrumente precum bonurile pentru servicii, utilizarea formelor de plată electronice care lasă urme și colaborarea cu autoritățile pentru îndeplinirea acestor obiective; — îmbunătățirea cooperării administrative, dincolo de rețeaua și de baza de date privind TVA existente, recurgând la o cooperare consolidată în patru domenii: (i) consolidarea actualei platforme Eurofisc (8), astfel încât să devină nucleul unei agenții europene de compensare a TVA-ului și de combatere a fraudei fiscale, care să înceapă să funcționeze în zona euro pentru completarea sistemului de raportare al fiecărui buget național, punând astfel capăt fraudei de tip carusel (9); (ii) consolidarea Directivei privind cooperarea administrativă din 2011 (10) ca temei juridic în întreaga UE, la nevoie conferind anumitor conținuturi statut de regulament; (iii) Comitetul îndeamnă Comisia să pună în practică propunerea care figurează în planul de acțiune privind lupta împotriva fraudei și a evaziunii fiscale, de introducere pe lista neagră a jurisdicțiilor care operează ca paradisuri fiscale, nerespectând buna guvernanță în domeniul fiscal, și solicită stabilirea de criterii comune la nivelul UE, în vederea identificării acestor jurisdicții, pentru a evita o abordare neuniformă. Comitetul invită DG Concurență să analizeze amănunțit orice acord fiscal inechitabil încheiat între un stat membru și o întreprindere. În plus, utilizarea și localizarea întreprinderilor în aceste teritorii ar trebui să fie explicată în rapoartele privind responsabilitatea socială a întreprinderilor cotate la bursă; (iv) crearea unui organism european de simplificare a impozitelor pe baza experienței anterioare a statelor membre. Pe termen mediu (între 18 luni și 5 ani): — în ce privește impozitul pe profit: după modelul „șarpelui monetar” din anii ’80 și pregătind terenul pentru o modificare a tratatului, crearea în zona euro a unui „șarpe fiscal” al ratelor de impozitare minime și maxime efective, în scopul unei armonizări treptate a acestora; — dobândirea unei capacități bugetare specifice în zona euro (11) prin intermediul veniturilor obținute pe baza impozitului pe tranzacțiile financiare menționat anterior și a altor patru impozite: pe consumul de energie din surse neregenerabile (limitat la cele care au înregistrat scăderi de prețuri în ultimii ani), o prelevare temporară din excedentul balanței de plăți care depășește 6 % din PIB (12), emiterea de obligațiuni garantate în comun și participarea la veniturile de senioraj obținute din emisiuni monetare; — crearea în zona euro a unei autorități fiscale care să coordoneze activitatea statelor membre de colectare a acestor cinci impozite, dar și de control, inspecție și distribuire a veniturilor; — instituirea, pe această cale, a unui buget federal suplimentar în zona euro, care să permită adoptarea unei asigurări comune de șomaj, realizarea politicilor de coeziune și a unor investiții durabile asociate economiei verzi; — modificarea, în zona euro, a modelului actual de adoptare a deciziilor în materie de buget, prin instituirea unui sistem de majoritate calificată. Comitetul recunoaște că aceasta ar necesita o modificare a tratatului care riscă să stârnească controverse.

2. UEM și cadrul său bugetar și fiscal

2.1. Cadrul

2.1.1. Cele 28 de state membre ale UE au pornit pe drumul integrării, cu angajamente și obligații majore în zona euro în ceea ce privește realizarea uniunii monetare, completată în prezent de o uniune bancară în dezvoltare și de Tratatul interguvernamental privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța în cadrul Uniunii Economice și Monetare.

2.1.2. Politica fiscală reunește în prezent mai mult de 600 de impozite distincte. Acestea furnizează cea mai mare parte a veniturilor – echivalentul per total (impozite și contribuții la sistemul de asigurări sociale) a 39,4 % din PIB-ul statelor membre (13) și a 40,4 % în zona euro. Este nevoie de o mai mare coordonare a politicilor fiscale ale statelor membre din zona euro, care să vină în completarea politicii monetare unice a BCE.

2.1.3. Înaintarea pe calea uniunii fiscale, în cazul zonei euro, ar oferi posibilitatea de a depinde de propriile resurse și de a trece la sprijinirea efectivă a reformelor structurale importante pentru economiile aflate în dificultate, precum și de a activa politicile de solidaritate și de redistribuire, indispensabile în vederea absorbției șocurilor asimetrice.

2.1.4. În comparație cu alte economii avansate, UE și, în special, zona euro înregistrează o rată de creștere (a PIB) și de ocupare a forței de muncă mai scăzută. Majoritatea teoriilor privind integrarea economică propun modele care includ atât uniunea monetară, cât și cea fiscală. TFUE impune însă luarea de decizii în unanimitate în domeniul impozitării, ceea ce creează mari dificultăți în adoptarea actelor legislative.

2.1.5. Lipsa de eficiență macroeconomică în zona euro poate fi pusă parțial pe seama discrepanței dintre politica fiscală, care este foarte descentralizată, fiind de competența statelor membre, și politica monetară, care, în statele din zona euro, este din ce în ce mai centralizată, sub autoritatea BCE.

2.1.6. Competențele limitate ale BCE o împiedică pe aceasta să finanțeze deficitele bugetare prin crearea de bani. Acest lucru poate fi pozitiv pentru stabilitatea prețurilor și valoarea monedei, dar nu și pentru creștere, ocuparea forței de muncă și alte obiective. De la crearea uniunii monetare, s-au realizat în UE puține progrese către o uniune fiscală. Acest fapt îngreunează mobilitatea forței de muncă și a capitalului și răspunsul la criză și la șocuri asimetrice.

2.2. Tendințe și probleme legate de venituri și cheltuieli

2.2.1. Coordonarea de tip minimalist a politicii fiscale aplicate până în prezent abia reușește să prevină denaturarea concurenței dintre statele membre și uniformizarea concurențială la nivel inferior, care afectează în special ratele nominale și efective ale impozitelor pe profitul societăților și pe venitul persoanelor fizice, fapt de apreciat dacă ar fi rezultatul unei acțiuni concertate a statelor membre. Din păcate, pentru moment, acesta este un joc cu sumă negativă, în care câștigătorii sunt profitul pe capital și forța de muncă extrem de mobilă, marea majoritate fiind constituită din perdanți.

2.2.2. Deși integrarea fiscală necesită un sistem de transferuri și o autoritate, bugetul UE se limitează la 1 % din PIB. Transferurile nete reprezintă doar o parte minimă a acestor resurse, în ciuda obiectivelor de coeziune și de dezvoltare durabilă ale Strategiei Europa 2020 și ale Proiectului Europa 2030.

2.2.3. Foaia de parcurs către o uniune economică și monetară profundă și veritabilă, elaborată în 2012 (14), propune înaintarea (pe termen mediu) pe calea uniunii economice, monetare și fiscale, printre altele prin intermediul unor inițiative mai concrete, în vreme ce, pe termen scurt, se preconizează consolidarea guvernanței fiscale și economice („Pachetul de șase măsuri”, Pactul bugetar și „Pachetul de două măsuri”), a semestrului european și a recomandărilor sale și, în sfârșit, a Tratatului interguvernamental privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța în cadrul UEM, semnat de 25 de țări, în afara TFUE. Sistemul este însă unidirecțional, rigid și greoi, incapabil să ofere flexibilitatea de care este nevoie pentru a aborda circumstanțele economice imediate într-o situație de criză și să instituie un mix de politici pentru zona euro.

2.2.4. Într-adevăr, este de remarcat că, până în prezent, au fost adoptate doar măsuri legate de aspectul cheltuielilor, fiind complet ignorat aspectul veniturilor într-o uniune fiscală.

2.2.5. Pe lângă faptul că a lipsit o autoritate de supraveghere fiscală, troica a acționat într-o manieră controversată și a impus politici de austeritate țărilor care au necesitat ajutor, atrăgându-și criticile Parlamentului European (15) și ale CESE pentru lipsa de eficiență și transparență a acestor politici.

2.2.6. CESE susține orientările politice ale președintelui Comisiei, domnul Juncker, prezentate sub titlul „Un nou început pentru Europa” și în care se solicită ca UE să înlocuiască „troica” cu o structură cu mai mare legitimitate democratică și mai responsabilă, care să aibă la bază instituțiile europene și un control parlamentar sporit, atât la nivel european, cât și la nivel național.

2.2.7. Între timp, politicile de devalorizare fiscală implementate în unele din țările cele mai vulnerabile ale zonei euro mai degrabă au dăunat modelului social european (16) decât au îmbunătățit competitivitatea, întrucât reducerea presiunii fiscale asupra muncii ca factor de producție a avut un impact nesemnificativ în ceea ce privește creșterea economică, ocuparea forței de muncă și datoria, implicând în cele din urmă o pierdere inutilă de venituri fiscale. În unele state membre, însă, corectarea anumitor dezechilibre pare să înceapă să dea roade.

3. Observații

3.1. Relevanța impozitării serviciilor financiare și digitale

3.1.1. Dificultatea realizării unor progrese pe calea integrării în domeniul impozitării a devenit evidentă în două domenii: tranzacțiile financiare și tranzacțiile din economia digitală; Comisia trebuie să răspundă rapid la evoluțiile rapide din ultimul domeniu (care se datorează în special companiilor transnaționale neeuropene), ținând seama de anchetele realizate de DG Concurență și de recomandările Grupului de experți privind impozitarea economiei digitale (17), precum și de propunerile inițiale ale OCDE (18) privind o abordare internațională coordonată în domeniul combaterii evaziunii fiscale a întreprinderilor multinaționale, în contextul proiectului OCDE și al G20 referitor la erodarea bazei impozabile și transferul profiturilor (menit să instituie un set unic de norme internaționale de impozitare, pentru a pune capăt erodării bazei impozabile și transferului artificial al profiturilor către anumite jurisdicții, pentru a evita plata impozitelor).

3.1.2. Întrucât progresele legate de preconizata taxă asupra tranzacțiilor financiare care să se aplice în întreaga UE se limitează la Directiva din februarie 2013 privind cooperarea consolidată, care implică doar 11 țări din zona euro (19), solicită extinderea punerii sale în aplicare cel puțin în zona euro (pentru a contrabalansa lipsa progreselor din ultimele luni).

3.1.3. CESE salută propunerea de modificare a Directivei privind impozitarea economiilor (20), pentru îmbunătățirea calității informației și a prevenirii evaziunii fiscale.

3.2. Structuri fiscale: baze, rate de impozitare și scutiri

3.2.1. UE pierde în fiecare an mai multe venituri fiscale decât SUA și alte state în care economia subterană, frauda fiscală sau în materie de ocupare a forței de muncă și evaziunea fiscală sunt mai reduse (21). Pentru a preveni disfuncționalități precum paradisurile fiscale este necesar să se simplifice, să se armonizeze și să se asigure o mai mare omogeneitate a structurilor fiscale extinse și complexe ale diferitelor state membre. Procesul respectiv ar trebui demarat în zona euro, sub coordonarea Comisiei și a Eurogrupului, de către un birou european de simplificare, așa cum există deja în anumite țări (22).

3.2.2. În mod similar, CESE consideră oportun să se acorde prioritate convergenței politicilor fiscale în cadrul semestrului european (profitându-se de anumite recomandări specifice fiecărei țări), întrucât acesta constituie spațiul de coordonare a eforturilor de politică economică între statele membre, inclusiv în vederea îndeplinirii obiectivelor Strategiei Europa 2020, cu ajutorul celorlalte politici.

3.2.3. CESE solicită un sistem mai eficient și mai echitabil, care să direcționeze reforma și armonizarea fiscală către transparență, extinderea bazei de impozitare și prevenirea evaziunii fiscale agresive, permițând astfel scăderea ratelor și redistribuirea poverii.

3.2.4. CESE recomandă limitarea sistemului de scutiri, în funcție de natura fiecărui impozit, prin intermediul unor analize riguroase ale costurilor și beneficiilor economice și sociale, conform doctrinei internaționale a cheltuielilor fiscale (tax expenditures), consolidată din 1968 și având în vedere că, în conformitate cu studiile Comisiei (23), în ultimii cinci ani de criză, sistemele de înlesniri fiscale au fost în măsură să limiteze considerabil creșterea inegalității pe piață în majoritatea statelor membre.

3.2.5. CESE îndeamnă Uniunea să participe, în mod mai activ, prin intermediul reprezentanților zonei euro, la dezbaterile vizând coordonarea activității sale de armonizare și de simplificare cu OCDE (24), FMI (25) și G20 (26), începând cu prețurile transferurilor, mergând până la fraudă și economia subterană și, înainte de toate, la problemele echității în distribuirea poverii impozitării.

3.2.6. CESE consideră că planul de acțiune BEPS (Base Erosion and Profit Shifting) (27) va fi esențial pentru a se face față evaziunii fiscale și planificării fiscale agresive la nivel mondial, motiv pentru care îndeamnă G20, OCDE și toate statele europene să îl extindă, creând nucleul unei agenții europene de compensare a TVA-ului și de combatere a fraudei fiscale, pentru eliminarea problemei ridicate de frauda de tip carusel (28) în tranzacțiile intracomunitare, aceasta fiind mai dăunătoare decât însăși economia subterană.

3.2.7. În final, dat fiind că conduc la rate efective mult inferioare celor nominale, scutirile și avantajele fiscale ar trebui coordonate cu obiectivele europene privind ocuparea forței de muncă, investiția productivă, competitivitatea, incluziunea socială, precum și cu politicile Uniunii care configurează modelul social european.

3.3. Impozitarea societăților

3.3.1. CESE susține că trebuie să se acorde prioritate armonizării impozitului pe profit pentru a se evolua către o uniune bugetară și fiscală coerentă (29), astfel încât să se evite riscul ca IMM-urile să plătească ratele efective cele mai ridicate. În afară de aceasta, CESE consideră abuzive practicile unor state membre care constau în a le acorda câtorva întreprinderi multinaționale anume alese degrevări fiscale speciale, fără a face public acest lucru; în acest context, solicită Comisiei Europene să facă tot ce îi stă în putință pentru a elimina astfel de practici. Această situație duce la o denaturare a concurenței care este incompatibilă cu spiritul pieței unice.

3.3.1.1. Una din acțiunile principale și prioritare ar trebui să se axeze pe crearea unei „baze fiscale consolidate comune”. Această poziție a fost exprimată oficial de Comitet în 2006 (30) și confirmată ulterior (31). Încă din 1992, raportul Ruding semnala necesitatea de a dispune de norme comune pentru definirea bazei de impozitare pornind de la ratele minime și maxime.

3.3.1.2. După modelul „șarpelui monetar” proiectat pentru combaterea fluctuațiilor monetare înainte de introducerea monedei euro, Comitetul sugerează ca autoritățile competente să fie încurajate să coopereze la stabilirea de limite maxime și minime ale impozitului pe profit. De asemenea, trebuie eliminate în mod coordonat scutirile care sunt mai puțin susceptibile să conducă la creșterea ocupării forței de muncă și a productivității.

3.3.2. CESE întâmpină cu satisfacție propunerea de directivă privind societățile-mamă și filialele din diferite state membre, care se numără printre cele 34 de măsuri incluse în Planul de acțiune pentru consolidarea luptei împotriva fraudei și evaziunii fiscale (32), prezentat de Comisie la sfârșitul anului 2012, dar ar prefera să fie pusă în aplicare prin intermediul unui regulament.

3.3.3. În ceea ce privește comerțul intracomunitar cu bunuri și servicii, s-au înregistrat progrese cu privire la armonizarea TVA; în acest domeniu, armonizarea bazelor de impozitare s-a îmbunătățit, dar există încă diferențe majore în ce privește ratele de impozitare.

3.3.4. În fine, având în vedere caracterul strategic al acestora, CESE recomandă să se acorde prioritate stimulentelor fiscale pentru cercetare și dezvoltare (33).

3.3.5. În cazul tuturor măsurilor planificate trebuie să se asigure faptul că acestea nu afectează competitivitatea întreprinderilor europene.

3.4. Impozitarea persoanelor și a gospodăriilor

3.4.1. Persoanele fizice sunt supuse atât impozitării directe, cât și celei indirecte. Trebuie să se țină seama de faptul că impozitele indirecte, dar mai ales armonizarea ascendentă la nivelul impozitării indirecte au un caracter regresiv și pot afecta dramatic categoriile de populație cu cele mai mici venituri, dacă nu sunt oferite în compensație venituri suplimentare.

3.4.2. Armonizarea impozitării directe a persoanelor fizice este limitată la cazuri specifice, iar sarcina fiscală a încetat să mai conveargă.

3.4.3. Cel puțin în zona euro, numărul reglementărilor din legislația privind impozitul pe venit datorat de persoanele fizice și costurile contribuțiilor la sistemele de asigurări sociale ar trebui revizuite, pentru a preveni dumpingul social și a uniformiza în mai mare măsură „sarcina fiscală” asupra forței de muncă, facilitând astfel mobilitatea acesteia (34). Progresivitatea impozitării care grevează acest factor trebuie extinsă la profitul pe capital și la bogățiile din care provine, revigorând impozitele pe avere, pe succesiune și pe donații, ca instrument de control. În plus, efectul de reducere a cererii pe care îl produc aceste tipuri de impozite este mai mic decât în cazul impozitării muncii.

3.4.4. Nevoia de a pune un accent sporit pe investiții mai degrabă decât pe consum presupune armonizarea și crearea de „șerpi de convergență”, în special în domeniul impozitării veniturilor din economii (35) și a celor din dividende încasate de persoane fizice, precum și al impozitării pensiilor transfrontaliere.

3.4.5. CESE susține eforturile Comisiei de găsire a unor modalități de a conferi structurilor fiscale un caracter mai favorabil creșterii, precum și de analizare a rolului pe care impozitarea îl poate juca în îndeplinirea cerințelor de consolidare, în contextul lărgirii bazei de impozitare, ca în cazul impozitului imobiliar. Prin urmare, Comisia Europeană a recomandat statelor membre, în cadrul semestrului european, să utilizeze într-o măsură mai mare impozitele periodice pe proprietate, în vederea consolidării sau în contextul redirecționării impozitelor dinspre zona muncii (36).

3.4.6. De asemenea, CESE propune adoptarea unor măsuri suplimentare pentru armonizarea taxelor de mediu, pe baza documentului Comisiei intitulat „Cadrul pentru 2030pentru politici în domeniul climei și al energiei”.

3.4.7. Publicul va ajuta la combaterea problemei grave a fraudei fiscale și a fraudei în domeniul ocupării forței de muncă, dacă există stimulente în acest sens. Este necesară consolidarea instrumentelor respective, precum bonurile de servicii sau scutirile și avantajele fiscale destinate altor servicii de sprijinire a persoanelor, deoarece unifică obiectivele de bunăstare socială cu scoaterea la lumină a economiei subterane.

3.4.8. Pentru a combate economia informală, CESE propune introducerea unor stimulente fiscale pentru utilizarea unor forme de plată care lasă urme, promovând incluziunea financiară și digitală, precum cardurile sau telefoanele mobile, prin intermediul unor avantaje sau scutiri fiscale armonizate acordate persoanelor și întreprinderilor care utilizează în tot mai mică măsură numerarul.

3.4.9. De asemenea, colaborarea cetățenilor se poate consolida prin intermediul unor stimulente economice pentru eventuala detectare a unor operațiuni frauduloase, după modelul unei practici curente în SUA.

3.5. Impozitarea teritorială (regiuni, state și UE)

3.5.1. Marea diversitate a impozitării încurajează frauda, corupția și economia subterană. CESE solicită statelor membre din zona euro să își asume competențe sporite în cele patru mari domenii ale impozitării: impozitarea directă a persoanelor fizice și juridice (inclusiv impozitarea veniturilor din capital și a proprietății, precum și alte impozite pe avere) și impozitarea indirectă sub forma TVA și a impozitelor speciale.

3.5.2. Realizarea de progrese în legătură cu guvernanța fiscală presupune în mod inevitabil o cedare progresivă de suveranitate din partea statelor membre. Colectarea impozitelor ar putea rămâne în principal de competența statelor, în timp ce controalele, inspecțiile și distribuția veniturilor ar putea fi gestionate și de Uniune, și de statele membre. Din acest motiv, CESE propune crearea unei autorități fiscale în UE, începând cu zona euro.

3.5.3. În conformitate cu principiul subsidiarității, este necesar să se respecte impozitele locale, însă CESE recomandă inițierea unei activități de simplificare, reducând, grupând și omogenizând multe din impozitele existente.

3.6. Dimensiunea externă și legătura cu politicile publice

3.6.1. O politică fiscală supranațională (37) ar fi un instrument eficient pentru îndeplinirea obiectivelor tratatelor, în special ale politicilor de coeziune și de durabilitate.

3.6.2. CESE solicită stabilirea unui buget federal suplimentar, cel puțin în zona euro, care să permită colectarea impozitelor și finanțarea treptată a acelor politici care pot fi mai bine puse în aplicare în comun: cele în materie de asigurări de șomaj (care sunt legate de politicile active în domeniul pieței forței de muncă) (38), de cercetare și dezvoltare, de apărare, un mecanism comun de compensare a poverii dobânzilor datoriei (39) etc.

3.6.3. În fine, CESE sprijină ferm inițiativele OCDE și ale G20 în materie de cooperare internațională în domeniul fiscal și de luptă împotriva fraudei fiscale și pledează pentru transformarea în standard internațional a schimbului automat de informații fiscale.

Bruxelles, 10 decembrie 2014. Președintele Comitetului Economic și Social European Henri MALOSSE

(1) Sistemul este însă excesiv de rigid și de greoi, incapabil să asigure rapid flexibilitatea pe care o presupune abordarea circumstanțelor economice imediate și să furnizeze un mix de politici pentru zona euro, în condițiile în care statele membre nu mai dispun de o libertate de mișcare suficientă pentru a lansa planuri de redresare a economiilor lor. În consecință, o gravă instabilitate financiară își face apariția.

(2) COM(2013) 165 final.

(3) A se vedea Avizul CESE pe tema „ICC/Reforme majore ale politicilor economice” (JO C 271, 19.9.2013, p. 45).

(4) A se vedea în special articolele 113 și 115 din TFUE.

(5) A se vedea ECO-relevant highlights from the Political Guidelines for the next European Commission (Orientările politice pentru viitoarea Comisie Europeană – aspecte relevante pentru Secțiunea ECO), document prezentat de Jean-Claude Juncker în Parlamentul European. A se vedea și Juncker: Un nou început pentru Europa: Agenda mea (…), p. 6.

(6) A se vedea Avizul CESE pe tema „CCCTB” (JO C 24, 28.1.2012, p. 63).

(7) COM(2011) 121 final.

(8) www.eurofisc.eu

(9) Vânzări fictive în statul membru de destinație care antrenează pierderi enorme pentru finanțele publice.

(10) Directiva 2011/16/UE.

(11) A se vedea avizele CESE pe temele „Politica bugetară: creștere economică și consolidare bugetară” (JO C 248, 25.8.2011, p. 8), și „Finalizarea UEM – viitoarea legislatură europeană”, precum și Comunicarea Comisiei „Proiect pentru o uniune economică și monetară profundă și veritabilă”, COM(2012) 777 final/2, punctul 3.

(12) A se vedea Avizul CESE pe tema „Finalizarea UEM – viitoarea legislatură europeană” (JO C 451, 16.12.2014, p. 10).

(13) Date din 2012 publicate de Eurostat (92/2014) la 16 iunie 2014.

(14) COM(2012) 777 final/2.

(15) Alejandro Cercas, Raport: PE528.091v02-00.

(16) http://www.eurofound.europa.eu/publications/annual-report/2014/eurofound-yearbook-2013-living-and-working-in-europe

(17) Recomandările Grupului de experți privind impozitarea economiei digitale. La 22 octombrie 2013, Comisia a adoptat o decizie privind înființarea unui grup de experți, care, în același an, și-a definit domeniul de activitate și foaia de parcurs. Avizul său a fost publicat la 28 mai 2014.

(18) http://www.oecd.org/tax/beps-2014-deliverables.htm

(19) COM(2013) 71 final, 2013/0045 (CNS): Belgia, Germania, Estonia, Grecia, Spania, Franța, Italia, Austria, Portugalia, Slovenia și Slovacia.

(20) Directiva privind impozitarea economiilor – Comisia Europeană.

(21) Friedrich Schneider, Shadow Economies and Corruption all over the World: Empirical Results for 1999 to 2003, în ediția specială a International Journal of Social Economics (IJSE), seria 1, vol. 35, numărul 9, 2008.

(22) Cum ar fi The Office of Tax Simplification (Biroul de simplificare fiscală) din cadrul HM Treasury (Ministerul Finanțelor), care este un organism al guvernului Marii Britanii.

(23) Nota de cercetare a Comisiei Europene 02/2013, The effect of tax-benefit changes on income distribution in EU countries since the beginning of the economic crisis (Efectele modificărilor în materie de înlesniri fiscale asupra distribuției veniturilor în statele membre ale UE de la începutul crizei economice).

(24) Proiectul OCDE privind erodarea bazei fiscale și transferul profiturilor (Base Erosion and Profit Shifting – BEPS).

(25) Rolul FMI în impozitarea internațională.

(26) https://www.g20.org/sites/default/files/g20_resources/library/Saint_Petersburg_Declaration_ENG.pdf

(27) Centrul pentru politica și administrarea fiscală – OCDE.

(28) Vânzări fictive în statul membru de destinație care antrenează pierderi enorme pentru finanțele publice.

(29) A se vedea declarația CESE „Un plan de acțiune pentru Europa”, adoptată în sesiunea plenară din 29 și 30 aprilie 2014. A se vedea și Avizul CESE pe tema „Strategiile inteligente de consolidare a politicii bugetare – miza identificării motoarelor de creștere economică pentru Europa” (JO C 248, 25.8.2011, p. 8).

(30) A se vedea Avizul CESE pe tema „Crearea unei baze comune consolidate pentru impozitarea societăților în UE” (JO C 88, 11.4.2006, p. 48).

(31) A se vedea Avizul CESE pe tema „O bază fiscală consolidată comună a societăților” (JO C 24, 28.1.2012, p. 63).

(32) COM(2012) 722 final.

(33) Punerea impozitării în serviciul cercetării și al dezvoltării.

(34) Declarația Eurogrupului din 8 iulie 2014: Structural reform agenda – Thematic discussions on growth and jobs – Reduction of the tax wedge (Agenda reformelor structurale – Dezbateri tematice privind creșterea economică și locurile de muncă – Reducerea sarcinii fiscale).

(35) http://europa.eu/legislation_summaries/taxation/l31050_ro.htm

(36) Comisia Europeană (2014), Tax reforms in EU Member States (Reformele fiscale în statele membre), p. 112.

(37) Stefan Collignon, Taking European integration seriously.

(38) A se vedea avizele CESE pe temele „Finalizarea UEM – viitoarea legislatură europeană” și „Pentru o dimensiune socială a uniunii economice și monetare” (JO C 271, 19.9.2013, p. 1).

(39) A se vedea Avizul CESE pe tema „Relansarea creșterii” (JO C 143, 22.5.2012, p. 10).