4.3

Comunicarea analizează de asemenea dinamica și posibilele orientări viitoare pentru fiecare din cele cinci domenii prioritare, punând accentul pe inovare și pe noile locuri de muncă, plecând de la studiul privind creșterea albastră menționat mai sus (a se vedea punctul 1.5), și mai ales pe aspectele prezentate în continuare: 4.3.1 Sectorul turismului maritim și de coastă, care are cea mai mare pondere din punctul de vedere al valorii adăugate brute și al ocupării forței de muncă, oferă locuri de muncă unui număr de 2,35 milioane de persoane (adică 1,1 % din totalul locurilor de muncă din UE), peste 90 % din întreprinderile respective având mai puțin de 10 angajați. Creșterea prognozată este de 2-3 % până în 2020, doar sectorul croazierelor urmând să creeze 100 000 de locuri de muncă suplimentare în perioada 2010-2020. În ceea ce privește navigația de agrement, aceasta ar urma să înregistreze o creștere de 2-3 % pe an, conform European Cruise Council (8). 4.3.2 În 2011, energia eoliană offshore a constituit 10 % din capacitatea instalată, a asigurat un loc de muncă, direct și indirect, unui număr de 35 000 de persoane în întreaga Europă și a atras investiții anuale de 2,4 miliarde EUR, capacitatea totală fiind de circa 3,8 GW. Conform planurilor naționale de acțiune în domeniul energiei din surse regenerabile, elaborate de statele membre, volumul energiei electrice produse din energie eoliană în 2020 va fi de 494,6 TWh, dintre care 133,3 TWh vor fi generați offshore. Aceasta ar însemna 170 000 de locuri de muncă până în 2020 și 300 000 până în 2030. Se prefigurează de asemenea perspective promițătoare în ramuri de activitate aflate încă în primele stadii de dezvoltare, precum producția de energie maremotrică și cea produsă de valuri, unele state membre efectuând deja investiții considerabile în aceste domenii. 4.3.3 La nivel mondial, cifra de afaceri anuală a sectorului de extracție a minereurilor marine ar putea crește de la aproape zero până la 5 miliarde EUR în următorii zece ani, urmând să ajungă la 10 miliarde EUR până în 2030, conform estimărilor furnizate de reprezentanți ai sectorului în cadrul studiului privind creșterea albastră. Tot la scară mondială, este posibil ca în 2020, un procent de 5 % din cantitatea de minereuri precum cobaltul, cuprul și zincul să provină de pe fundul oceanului, procentul putând ajunge la 10 % până în 2030. Între 2000 și 2010, conform datelor OMC (PRESS/628 din 7 aprilie 2011), s-a înregistrat o creștere anuală de aproximativ 15 % a prețului multor materii prime neenergetice, în principal ca urmare a cererii din economiile emergente. Totuși, cu excepția nisipului și pietrișului, exploatarea și extracția din mare a minereurilor sunt abia la început, ele desfășurându-se doar în ape de mică adâncime. 4.3.4 În 2010, volumul total al producției în acvacultura UE se situa cu puțin sub 1,3 milioane de tone, aceasta reprezentând aproximativ 3,2 miliarde EUR ca valoare și asigurând 80 000 de locuri de muncă. Mai mult de 90 % din întreprinderile de acvacultură din UE sunt IMM-uri. Conform raportului FAO din 2010, intitulat The State of World Fisheries and Aquaculture, (Situația la nivel mondial a pescuitului și acvaculturii), la nivel mondial, acvacultura înregistrează un ritm de creștere de 6,6 % pe an, iar producția din acest sector a crescut de la 40 de milioane de tone în 2002 la 53 de milioane de tone în 2009, el devenind astfel sectorul de producție de alimente de origine animală cu cea mai mare creștere. Deși cererea mondială crește, producția europeană rămâne totuși staționară, cererea de pește în UE fiind acoperită din importuri, care constituie între 60 % și 65 % din totalul aprovizionării. În vederea sprijinirii dezvoltării acvaculturii, Comitetul solicită Comisiei să revizuiască politica de finanțare a acesteia, care, pentru perioada 2014-2020, presupune înlocuirea subvențiilor cu plăți directe. 4.3.5 Sectorul emergent al biotehnologiei albastre reprezintă în prezent un procent scăzut al forței de muncă în Europa, valoarea adăugată brută fiind estimată la 0,8 miliarde EUR. Pe termen scurt, el s-ar putea transforma într-o piață de nișă, axată pe produse cu valoare adăugată ridicată, destinate sectoarelor sănătății, produselor cosmetice și biomaterialelor industriale. Până în 2020, sectorul ar putea deveni o piață de dimensiuni medii, extinzându-se către producția de metaboliți și compuși primari (lipide, zaharuri, polimeri, proteine) folosiți în industria producătoare de alimente, în industria furajeră și în cea chimică. Pe termen lung, și cu condiția realizării unor progrese tehnologice, biotehnologia albastră ar putea ajunge să furnizeze în masă produse specializate cu valoare adăugată ridicată.