DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI REZUMAT AL EVALUĂRII IMPACTULUI Care însoțește documentul REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI de modificare a Regulamentului (CE) nr . 1225/2009 al Consiliului privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene și a Regulamentului (CE) nr. 597/2009 al Consiliului privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene /* SWD/2013/0106 final */





DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI REZUMAT AL EVALUĂRII IMPACTULUI Care însoțește documentul REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI de modificare a Regulamentului (CE) nr . 1225/2009 al Consiliului privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene și a Regulamentului (CE) nr. 597/2009 al Consiliului privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene 1. INTRODUCERE Prezenta evaluare a impactului (EI) evidențiază modul în care Comisia ar trebui să abordeze diferitele provocări cu care se confruntă politica sa de protecție comercială, care nu a fost supusă niciunei reforme majore din 1995. Obiectivul principal al Comisiei constă în a găsi soluții pentru raționalizarea sistemului și asigurarea celui mai înalt grad de eficiență și eficacitate a instrumentelor fără a altera echilibrul existent dintre diferitele interese ale părților interesate. Pe această bază, evaluarea impactului analizează trei opțiuni de politică. Protecția comercială (PC) face parte din ordinea juridică creată de Organizaţia Mondială a Comerţului (OMC) și este asigurată membrilor săi prin articolul VI din GATT 1994, precum și prin Acordul antidumping și Acordul antisubvenții ale OMC. Se poate recurge la PC numai în cazul în care sunt îndeplinite condițiile relevante și o anchetă concluzionează că mărfurile importate fac obiectul unor practici de dumping sau beneficiază de o subvenție și cauzează sau riscă să cauzeze un prejudiciu important industriei naționale. Orice măsuri impuse nu pot depăși nivelul dumpingului constatat sau al subvenției constatate. Pe lângă cerințele minime ale OMC, cadrul UE conține elemente suplimentare, cunoscute sub denumirea de „OMC+”, și anume regula taxei celei mai mici (LDR – lesser duty rule), care permite impunerea unor taxe mai scăzute decât marja reală de dumping sau subvenție, și testul de analizare a interesului Uniunii. Acest test presupune o examinare a intereselor tuturor operatorilor economici din UE înainte de impunerea măsurilor. În 2006/2007 a fost lansat un exercițiu de reformă sub forma unei cărți verzi, care a eșuat din cauza unei lipse de convergență între părțile interesate. Principalele aspecte controversate au fost domeniul de aplicare al testului de analizare a interesului Uniunii și definiția industriei din Uniune. Cu toate acestea, ca urmare a noilor provocări care au apărut în mediul comercial în cursul ultimilor ani, în octombrie 2011 a fost lansată această nouă inițiativă. Prezenta inițiativă se bazează pe elemente concrete care au rezultat din experiența proprie a serviciilor Comisiei, dintr-un studiu realizat de către un consultant extern, precum și din consultarea publică a părților interesate prin intermediul unui chestionar online. S-au primit 310 răspunsuri de la părți interesate, cum ar fi asociațiile de întreprinderi de la nivel european și național, industria UE, importatorii etc. 2. DEFINIREA PROBLEMEI Au fost identificate diverse domenii în care sunt necesare îmbunătățiri ale sistemului pentru a face față mai bine mediului comercial aflat în continuă schimbare. (a) Nivelul suboptimal de transparență și previzibilitate Problemele de transparență și previzibilitate pot afecta calitatea măsurilor luate și modul în care sunt tratate părțile interesate. Lipsa comunicării înainte de decizia provizorie a Comisiei și opacitatea activității Comitetelor antidumping și antisubvenții par a fi problematice în unele cazuri. S-au constatat, de asemenea, anumite inegalități în ceea ce privește diseminarea informațiilor în legătură cu aceste comitete. Alte preocupări semnalate se referă la aspecte cu caracter tehnic mai pronunțat, precum alegerea țării analoge, calcularea marjei de prejudiciu, analizarea interesului Uniunii, metodologia utilizată în cadrul reexaminărilor efectuate în perspectiva expirării măsurilor, versiunile neconfidențiale ale plângerilor și observațiilor sau procedurile de rambursare. (b) Măsurile de retorsiune împotriva utilizatorilor de instrumente de protecție comercială (IPC) Producătorii din UE care utilizează sau intenționează să utilizeze IPC se confruntă cu amenințări din ce în ce mai mari de retorsiune directă și indirectă. În prezent, producătorii din UE se tem din ce în ce mai mult de strategii de reciprocitate de tipul „ochi pentru ochi” („tit for tat”) și, ca urmare a acestui fapt, unii dintre ei reacționează luând decizia de a nu depune sau de a nu sprijini o plângere, de a nu coopera sau chiar de a se retrage dintr-o anchetă. Întrucât actualele regulamente de bază nu prevăd o obligație de a coopera, Comisia poate să nu dispună de suficiente informații pentru a continua ancheta. Măsurile de retorsiune din partea țărilor terțe variază de la contramăsuri în ceea ce privește aceleași sau alte produse până la șantajul cu caracter personal. (c) Eludarea măsurilor Eludarea riscă din ce în ce mai mult să pună în pericol eficacitatea măsurilor antidumping și antisubvenții. Practicile de eludare includ, printre altele, o ușoară modificare a produselor sau clasificarea eronată a acestora, cu scopul de a nu plăti taxa. Este foarte dificil pentru industria UE să depisteze aceste practici, deoarece informațiile relevante sunt confidențiale și nu sunt disponibile în statisticile oficiale. (d) Subvenționarea cu efect de denaturare a schimburilor comerciale și denaturările privind materiile prime în țările terțe Subvenționarea are loc atunci când guvernele furnizează contribuții financiare companiilor naționale, ceea ce se consideră a fi o formă de practică comercială neloială chiar mai gravă decât dumpingul. Cu toate acestea, procedurile antisubvenții sunt mai puține decât procedurile antidumping din cauza dificultății de a găsi dovezi pentru existența subvenționării în țări terțe și din cauza efectului regulii taxei celei mai mici în procedurile antisubvenții și antidumping desfășurate în paralel. În consecință, în practică, țările terțe subvenționează adesea în condiții de impunitate. De asemenea, au fost semnalate preocupări în legătură cu denaturările structurale privind materiile prime. Aceste denaturări pot lua forma unei subvenții (spre exemplu, furnizarea de energie ieftină de către guvern). Cu toate acestea, deseori acestea nu sunt pasibile de măsuri compensatorii și trebuie să fie abordate într-un context antidumping, spre exemplu, în cazul diferitelor forme de restricții la export sau al comercializării materiilor prime în cadrul schimburilor specializate care se află sub influența statului și la care accesul companiilor este restricționat. (e) Calitatea datelor disponibile pentru procesul de luare a deciziilor Anchetele PC se bazează pe informațiile furnizate de părțile interesate, care trebuie să completeze un chestionar și să permită anchetatorilor Comisiei să le verifice datele. Informațiile colectate sunt adesea incomplete din cauza sarcinii împovărătoare și îndelungate de completare a chestionarelor, care trebuie încheiată într-un termen relativ scurt. IMM-urile întâmpină dificultăți chiar mai mari în respectarea acestor termene și nu reușesc să furnizeze informațiile relevante, ceea ce poate prezenta serviciilor Comisiei o imagine incompletă. (f) Accesul IMM-urilor la IPC Instrumentele de protecție comercială nu sunt instrumente ușor de utilizat de către IMM-uri, deoarece colectarea dovezilor necesare este costisitoare și presupune o utilizare intensivă a resurselor. (g) Deficiențele practicilor de reexaminare În prezent, reexaminările efectuate în perspectiva expirării măsurilor permit doar abrogarea taxei sau, în caz contrar, menținerea acesteia la același nivel. Cu toate acestea, în cazul unei a doua sau a treia reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor, atunci când măsurile au fost în vigoare timp de 10 ani sau mai mult, condițiile de piață s-ar putea să se fi schimbat, și este posibil ca o variație a nivelului taxelor să fie oportună. O altă problemă care trebuie abordată este rambursarea taxelor percepute în timpul perioadei de reexaminare, atunci când ancheta de reexaminare indică faptul că taxa ar trebui să fie abrogată. (h) Reexaminarea anumitor dispoziții din regulamentele de bază De la ultimele modificări de fond ale regulamentelor de bază din 1995 au fost pronunțate mai multe hotărâri de către Organul de soluționare a litigiilor al OMC și de către Curtea Europeană de Justiție (CEJ), iar acestea trebuie să se reflecte în regulamentele de bază. De asemenea, trebuie să fie clarificate anumite probleme care au apărut în practicile IPC. (i) Luarea în considerare a lanțurilor valorice într-un mod neadecvat Se susține că instrumentele de protecție comercială nu țin cont de lanțurile valorice globale. Legislația actuală prevede (în conformitate cu legislația OMC) o definiție a industriei din Uniune ce cuprinde doar companiile care produc fizic în UE, importatorii apropiați de etapa finală de consum fiind privați de clasificarea lor drept „producător de pe piața internă (din Uniune)”. (j) Intervalul de timp dintre apariția prejudiciului și impunerea măsurilor Timpul care trece între inițierea unei proceduri și impunerea unor taxe provizorii este mai lung în UE decât în anumite alte țări care utilizează instrumente PC. Acest fapt, la care se adaugă complexitatea colectării informațiilor necesare, scade în mod considerabil efectul disuasiv al IPC. (k) Durata măsurilor IPC În mod normal, măsurile IPC rămân în vigoare timp de 5 ani. Ele pot fi prelungite, în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor, pentru o nouă perioadă de 5 ani. Nu există nicio limitare a numărului de reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor și, în consecință, durata totală a măsurilor PC nu este limitată. Producătorii din UE sunt în favoarea practicii actuale. Cu toate acestea, importatorii se plâng de lipsa unei justificări pentru faptul că unele măsuri rămân în vigoare timp de 10 ani sau mai mult. 3. OBIECTIVE (1) Obiective generale: (a) a contribui la un comerț liber și echitabil la nivel mondial; (b) a contribui la creșterea economică, beneficiile pentru consumatori și efectele asupra pieței muncii; (c) a restabili condiții comerciale echitabile. (2) Obiective specifice: (a) a crea un mediu comercial în care industriile UE (și, implicit, lucrătorii acestora) sunt în măsură să concureze pe baza avantajelor lor concurențiale reale și a asigura că acestea pot să utilizeze pe deplin instrumentele de care dispun la nivel juridic pentru a restabili condiții de concurență echitabile; (b) a permite utilizatorilor și consumatorilor să beneficieze de importuri pe baza avantajelor concurențiale reale ale furnizorilor străini; (c) a crește nivelul de încredere și conștientizare în ceea ce privește sistemul IPC al UE în rândul tuturor părților interesate, inclusiv al întreprinderilor mici și mijlocii; (d) a îmbunătăți nivelul de cooperare al tuturor părților interesate vizate cu privire la procedurile IPC; (e) a păstra echilibrul existent al intereselor, între interesele legate de producție și cele legate de import. (3) Obiective operaționale: (a) a spori transparența și previzibilitatea; (b) a preveni măsurile de retorsiune; (c) a asigura eficacitatea și punerea în aplicare; (d) a facilita cooperarea; (e) a optimiza practicile de reexaminare; (f) a crește securitatea juridică (codificare). 4. OPȚIUNI DE POLITICĂ Opțiunea de politică 1: nicio schimbare: prima opțiune ar consta în a menține situația actuală și în a lăsa legislația și practicile existente neschimbate. Opțiunea de politică 2: constă în câte o intervenție specifică propusă pentru fiecare problemă individuală identificată (și reținută), incluzând soluții alternative într-un număr limitat de cazuri. Opțiunea de politică 3: a treia opțiune constă într-un pachet format tocmai din acele intervenții specifice examinate în cadrul opțiunii 2, în cazul cărora se așteaptă ca impactul general să fie pozitiv, și care nu schimbă echilibrul intereselor dintre producători și importatori. 5. ANALIZA DE IMPACT Opțiunea 1 – nicio schimbare: Deși a nu schimba nimic ar putea fi opțiunea preferată de unele părți interesate, lipsa de acțiune ar lăsa, de asemenea, toate problemele identificate neabordate. Acest lucru ar avea un impact economic negativ limitat, conducând la o sarcină administrativă mai mare și, în consecință, la un volum crescut de lucru pentru toate părțile interesate vizate. Lipsa unor îndrumări suplimentare privind anumite aspecte cu caracter tehnic ale unei anchete și necesitatea unor clarificări în legătură cu anumite chestiuni juridice pot avea drept urmare un număr tot mai mare de acțiuni în justiție. Problema măsurilor de retorsiune, care reprezintă un fenomen mai nou, nu ar fi abordată. Pe termen lung, lipsa de acțiune poate avea, în plus, anumite consecințe negative limitate la nivel social și de mediu. Opțiunea 2 – intervenții specifice pentru problemele individuale identificate: În cadrul opțiunii 2 este analizat impactul fiecărei intervenții specifice propuse pentru a aborda problemele individuale identificate. Într-un număr limitat de cazuri, se propun soluții alternative și impactul acestora este analizat, de asemenea, pe bază individuală. În timp ce efectul acestor intervenții poate fi semnificativ în ceea ce privește problemele specifice individuale abordate, impactul general al opțiunii 2 asupra fluxurilor comerciale este preconizat a fi marginal și nu se așteaptă niciun efect perceptibil la nivel social și de mediu. Opțiunea 3 – opțiunea constând într-un pachet: Pachetul propus în cadrul opțiunii 3 include, printre altele, așa-numita „clauză privind transportul cu o durată de trei săptămâni”, adică o perioadă de grație în care nu se impun taxe. Importatorii ar dispune de trei săptămâni pentru a se adapta înainte de impunerea taxelor provizorii. În plus, taxele percepute în timpul unei anchete de reexaminare în perspectiva expirării măsurilor ar fi rambursate în cazul abrogării taxei. Ambele propuneri ar avea un impact pozitiv limitat asupra importatorilor. Impactul negativ asupra producătorilor din Uniune ar fi limitat, deoarece trei săptămâni nu reprezintă suficient timp pentru a plasa multe comenzi suplimentare sau pentru a se angaja într-o activitate de stocare semnificativă. Nu se preconizează ca rambursarea taxelor să aibă un impact negativ asupra producătorilor din Uniune, întrucât măsurile rămân în vigoare în cursul perioadei de reexaminare. Neaplicarea regulii taxei celei mai mici (LDR) în cazurile de subvenționare sau de denaturări structurale privind materiile prime ar conduce în astfel de cazuri la creșterea taxelor și, prin urmare, ar putea avea un impact asupra costurilor pentru importatori și consumatorii finali. În același timp, astfel de taxe mai ridicate ar oferi, într-o oarecare măsură, un răgaz producătorilor din Uniune care sunt afectați de practici neloiale, iar taxele crescute ar trebui să descurajeze guvernele și exportatorii din țări terțe să se angajeze în comportamente cu efect de denaturare a schimburilor comerciale. Opțiunea 3 prevede demararea din oficiu a anchetelor și obligația producătorilor din Uniune de a coopera în cazuri de retorsiune. Aceasta ar îmbunătăți capacitatea producătorilor din Uniune de a solicita protecție, reducând în același timp expunerea acestora la consecințele economice ale unor astfel de măsuri de retorsiune. În ceea ce privește IMM-urile, un serviciu îmbunătățit de asistență le-ar ajuta să înțeleagă și să trateze mai bine procedurile IPC. În ansamblu, efectul asupra fluxurilor comerciale este preconizat a fi minim. Impacturile la nivel social și de mediu vor fi, de asemenea, limitate, însă pozitive, adică opțiunea 3 ar contribui la limitarea pierderii locurilor de muncă în UE. 6. COMPARAREA OPȚIUNILOR Opțiunea 2: În măsura în care abordează problemele individuale identificate, opțiunea de politică 2 ar permite îndeplinirea anumitor obiective operaționale și realizarea parțială a anumitor obiective specifice. Cu toate acestea, ca urmare a lipsei sale de coerență, ea nu ar aduce o contribuție semnificativă la îndeplinirea obiectivelor generale. O astfel de abordare individualizată prezintă totodată riscul de a crea un dezechilibru între interesele legate de producție și cele legate de import. Opțiunea 3: Această opțiune contribuie pe deplin sau parțial la fiecare dintre obiectivele generale. Pe lângă faptul că descurajează operatorii să se angajeze în practici cu efect de denaturare a schimburilor comerciale și în măsuri de retorsiune, ea ajută și la restabilirea unor condiții de concurență echitabile. În cele din urmă, această opțiune menține echilibrul dintre interesele părților interesate. Pe scurt, opțiunea 3 răspunde tuturor obiectivelor specifice și aduce o contribuție semnificativă la îndeplinirea tuturor obiectivelor generale. 7. MONITORIZARE ȘI EVALUARE În vederea evaluării impactului și a eficacității prezentei inițiative, au fost concepuți indicatori care vor permite monitorizarea dezvoltării sistemului IPC al UE. Se sugerează să se utilizeze anul 2013 ca an de referință și să se prevadă o perioadă de evaluare care să acopere cel puțin trei ani de la data intrării în vigoare a modificărilor propuse.