COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CĂTRE CONSILIU

Avizul Comisiei privind cererea de aderare la Uniunea Europeană prezentată de Serbia

A. Introducere

a) Cererea de aderare

Serbia a depus cererea de aderare la Uniunea Europeană la 22 decembrie 2009. Ulterior, la 25 octombrie 2010, Consiliul Uniunii Europene a invitat Comisia să își prezinte avizul privind această cerere, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 49 din Tratatul privind Uniunea Europeană, care prevede că „ orice stat european care respectă valorile prevăzute la articolul 2 și care se angajează să le promoveze poate solicita să devină membru al Uniunii. . Parlamentul European și parlamentele naționale sunt informate cu privire la această cerere. Statul solicitant adresează cererea sa Consiliului, care se pronunță în unanimitate după consultarea Comisiei și după aprobarea Parlamentului European, care se pronunță cu majoritatea membrilor din care este constituit. Criteriile de eligibilitate aprobate de Consiliul European se iau în considerare. ”

Articolul 2 prevede că „ Uniunea se întemeiază pe valorile respectării demnității umane, libertății, democrației, egalității, statului de drept, precum și pe respectarea drepturilor omului, inclusiv a drepturilor persoanelor care aparțin minorităților. Aceste valori sunt comune statelor membre într-o societate caracterizată prin pluralism, nediscriminare, toleranță, justiție, solidaritate și egalitate între femei și bărbați.”

Acesta este cadrul juridic în care Comisia transmite prezentul aviz.

Consiliul European de la Feira din iunie 2000 a recunoscut faptul că țările din Balcanii de Vest care participă la procesul de stabilizare și de asociere sunt „țări potențial candidate” la aderarea la UE. Perspectiva europeană a acestor țări a fost confirmată, de asemenea, de Consiliul European de la Salonic din iunie 2003, care a aprobat „Agenda de la Salonic pentru Balcanii de Vest”. Această agendă rămâne piatra de temelie a politicii UE în ceea ce privește această regiune.

Consiliul European din decembrie 2006 a reînnoit angajamentul UE referitor la faptul „ că viitorul Balcanilor de Vest este legat de Uniunea Europeană ” și că „ evoluția fiecărei țări în direcția aderării la Uniunea Europeană depinde de eforturile individuale depuse de aceasta în vederea îndeplinirii criteriilor de la Copenhaga și a condițiilor stabilite în cadrul procesului de stabilizare și de asociere . Rezultatele satisfăcătoare obținute de către o țară în ceea ce privește respectarea obligațiilor care îi revin în temeiul unui acord de stabilizare și de asociere (ASA), inclusiv a dispozițiilor privind comerțul, reprezintă un element esențial în analizarea, de către Uniunea Europeană, a oricărei cereri de aderare.” La reuniunea ministerială UE-Balcanii de Vest de la Sarajevo, din 2 iunie 2010, UE și-a reafirmat angajamentul neechivoc față de perspectiva europeană a țărilor din Balcanii de Vest, afirmând că viitorul acestor țări este legat de Uniunea Europeană.

În conformitate cu cerințele tratatului, actuala evaluare se face în funcție de condițiile de eligibilitate stabilite de Consiliul European. La Copenhaga, în iunie 1993, Consiliul European a concluzionat că:

„Aderarea va avea loc de îndată ce o țară va fi în măsură să își asume obligațiile pe care le presupune statutul de membru, prin îndeplinirea condițiilor economice și politice necesare.

Pentru a dobândi calitatea de membru, o țară candidată:

- trebuie să dispună de instituții stabile, care să garanteze democrația, statul de drept, drepturile omului și respectarea și protecția minorităților;

- trebuie să aibă o economie de piață funcțională, precum și capacitatea de a face față presiunii concurențiale și forțelor pieței în cadrul Uniunii;

- trebuie să aibă capacitatea de a-și asuma obligațiile care îi revin în calitate de stat membru, inclusiv de a subscrie la obiectivele uniunii politice, economice și monetare ”.

Capacitatea Uniunii de a absorbi noi membri, menținând totodată dinamica integrării europene, reprezintă, de asemenea, un aspect important, atât în interesul general al Uniunii, cât și în interesul țărilor candidate.

În decembrie 1995, Consiliul European de la Madrid a subliniat necesitatea de a „crea condițiile necesare integrării treptate, armonioase a țărilor [solicitante], în special prin dezvoltarea economiei de piață, adaptarea structurilor lor administrative și crearea unui mediu economic și monetar stabil”.

Condițiile referitoare la procesul de stabilizare și de asociere (PSA) au fost definite de Consiliu la 31 mai 1999. Printre acestea se numără cooperarea cu Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie (TPII) și cooperarea regională. Ca element fundamental al PSA, aceste condiții sunt integrate în Acordul de stabilizare și de asociere (ASA) cu Serbia, în curs de ratificare, precum și în Acordul interimar (AI) privind comerțul și aspectele legate de comerț, care a intrat în vigoare la 1 februarie 2010.

În decembrie 2006, Consiliul European a convenit că „strategia de extindere, bazată pe consolidare, condiționalitate și comunicare, combinată cu capacitatea UE de a integra noi membri, formează baza unui consens reînnoit privind extinderea ”.

În prezentul aviz, Comisia analizează cererea Serbiei, în funcție de capacitatea acestei țări de a îndeplini criteriile stabilite de Consiliul European de la Copenhaga din 1993 și condițiile stabilite în cadrul procesului de stabilizare și de asociere. Se examinează, de asemenea, rezultatele Serbiei în ceea ce privește îndeplinirea obligațiilor care îi revin în temeiul Acordului de stabilizare și de asociere și al Acordului interimar privind comerțul și aspectele legate de comerț.

Avizul a fost elaborat folosind o metodologie similară celei utilizate în avizele anterioare. Comisia a organizat o serie de misiuni de experți în Serbia, concentrându-se în principal asupra domeniilor corespunzătoare criteriilor politice. Această abordare a permis o evaluare a capacității administrative a instituțiilor din Serbia și a modului în care este pusă în aplicare legislația, contribuind, în același timp, la o mai bună identificare a provocărilor care nu au fost încă abordate și a priorităților în ceea ce privește măsurile viitoare. Comisia a analizat atât situația actuală, cât și perspectivele pe termen mediu. În scopul prezentului aviz și fără a se antepronunța asupra unei date viitoare de aderare, perspectiva pe termen mediu a fost definită ca referindu-se la o perioadă de cinci ani.

Analiza detaliată pe care se bazează prezentul aviz se regăsește într-un document separat (Raportul analitic care însoțește Avizul privind cererea Serbiei de aderare la Uniunea Europeană)[1]. În conformitate cu consensul reînnoit privind extinderea, raportul analitic oferă estimări inițiale cu privire la impactul viitoarei aderări a Serbiei în câteva domenii de politică cheie. Comisia va furniza evaluări ale impactului mai detaliate privind aceste domenii de politică în etapele ulterioare ale procesului de preaderare. În plus, Tratatul de aderare a Serbiei la UE ar presupune o adaptare tehnică a instituțiilor UE în lumina Tratatului privind Uniunea Europeană.

b) Relațiile dintre UE și Serbia

Relațiile dintre UE și Serbia s-au dezvoltat începând cu schimbările democratice din 2000, inițial cu Republica Federală Iugoslavia, iar începând din 2003, cu Uniunea Statală Serbia și Muntenegru. După ce Muntenegru a devenit independent, în 2006, UE a continuat să întrețină relații cu Republica Serbia, în calitatea sa de succesor al Uniunii Statale.

Serbia participă la procesul de stabilizare și de asociere . Acordul de stabilizare și de asociere asigură un cadru de angajamente reciproce cu privire la o gamă largă de aspecte politice, comerciale și economice. Acesta s-a semnat, împreună cu Acordul interimar privind comerțul și aspectele legate de comerț, în aprilie 2008. Miniștrii UE au fost de acord să prezinte ASA parlamentelor lor în vederea ratificării, iar UE a convenit să pună în aplicare Acordul interimar privind comerțul și aspecte legate de comerț imediat ce Consiliul a decis că Serbia cooperează pe deplin cu Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie. La 1 ianuarie 2009, Serbia a început să pună în aplicare Acordul interimar. Acordul interimar a intrat în vigoare la data de 1 februarie 2010. La 14 iunie 2010, în cadrul Consiliului Afaceri Externe, miniștrii au convenit să prezinte Acordul de stabilizare și de asociere parlamentelor lor în vederea ratificării. Procesul este încă în desfășurare. În general, Serbia a înregistrat rezultate pozitive în ceea ce privește punerea în aplicare a obligațiilor stabilite în Acordul de stabilizare și de asociere și în Acordul interimar. Ori de câte ori a apărut o problemă, Serbia a avut o abordare constructivă și transparentă în vederea soluționării prompte și eficiente a acesteia.

Un parteneriat european cu Serbia a fost adoptat de Consiliu în 2004 și actualizat în 2006 și 2008[2].

Începând cu anul 2003 au avut loc reuniuni de dialog politic la nivel ministerial. Dialogul politic dintre Comisia Europeană și autoritățile sârbe au avut loc în cadrul dialogului permanent consolidat începând cu anul 2003. Începând din 2006, au avut loc în fiecare an reuniuni interparlamentare între reprezentanți ai Parlamentului European și reprezentanți ai parlamentului sârb. Comitetul interimar din cadrul AI și o serie de subcomitete se reunesc în fiecare an, în special cele referitoare la piața internă, concurență, traficul de tranzit, comerț, vamă, fiscalitate, agricultură și pescuit. Mai multe reuniuni organizate în cadrul dialogului permanent consolidat acoperă toate sectoarele vizate de ASA care nu sunt incluse în Acordul interimar, cum ar fi energia, mediul, politica socială, justiția, libertatea și securitatea.

Serbia participă la un dialog economic cu Comisia și cu statele membre ale UE. În acest context, Serbia a prezentat, în ianuarie 2011, o situație actualizată a Programului său economic și fiscal anual.

După consultarea Parlamentului European, Consiliul a aprobat, la 19 decembrie 2009, liberalizarea vizelor pentru cetățenii sârbi care călătoresc în spațiul Schengen. Această decizie a fost adoptată având în vedere progresele substanțiale înregistrate în materie de justiție, libertate și securitate și respectarea condițiilor specifice stabilite în foaia de parcurs privind liberalizarea vizelor. Normele privind regimul de călătorii fără viză au fost respectate de marea majoritate a călătorilor. Pentru a se asigura în continuare respectarea angajamentelor asumate, s-a creat un mecanism de monitorizare a situației după liberalizarea vizelor, având în vedere creșterea numărului de solicitanți de azil din regiune. Comisia a prezentat Parlamentului European și Consiliului primul său raport de monitorizare în iunie 2011. Din ianuarie 2008 este în vigoare un acord privind readmisia între Uniunea Europeană și Serbia.

Serbia a semnat Tratatul de instituire a Comunității Energiei în octombrie 2005, iar Acordul privind spațiul aerian comun european (SACE), în iunie 2006.

În octombrie 2008, Guvernul Serbiei a adoptat programul național de integrare a Serbiei în Uniunea Europeană pentru perioada 2008-2012. O versiune revizuită și actualizată a acestui program a fost adoptată în decembrie 2009. În decembrie 2010, guvernul a adoptat un plan de acțiune privind îndeplinirea obiectivelor prioritare stabilite în raportul de activitate al Comisiei Europene pe 2010, cu scopul de a intensifica acțiunile și de a înregistra rezultate suplimentare în ceea ce privește agenda de reforme, înaintea publicării prezentului aviz.

Serbia beneficiază de asistență financiară din partea UE începând din 2001. În general, în perioada 2001-2011, UE a angajat pentru Serbia peste 2 miliarde EUR sub formă de granturi și 5,8 miliarde EUR sub formă de credite preferențiale. În perioada 2001-2006, Serbia a beneficiat de asistență CARDS UE în valoare de 1,045 milioane EUR. În 2007, CARDS a fost înlocuit cu Instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA), în cadrul căruia Serbia a beneficiat de asistență în valoare de 974 de milioane EUR în perioada 2007 - 2011. Asistența în cadrul IPA este menită să sprijine reformele întreprinse ca parte a procesului de integrare europeană, accentul fiind pus pe statul de drept, consolidarea instituțională, apropierea de acquis-ul UE, dezvoltarea economică și socială durabilă, precum și pe sprijinul acordat societății civile.

Serbia participă pe deplin la o serie de programe UE în cadrul perspectivei financiare 2007-2013: cel de Al 7-lea program-cadru pentru cercetare și dezvoltare tehnologică, PROGRESS, programul pentru competitivitate și inovare, programul de sprijinire a politicii în domeniul tehnologiei informației și comunicațiilor, programul Cultura, precum și programele Vamă și Fiscalis. Fondurile IPA sunt folosite pentru a acoperi o parte din costurile de participare la aceste programe.

B. CRITERII DE ADERARE

CRITERII POLITICE

Prezenta evaluare se bazează pe criteriile de la Copenhaga referitoare la stabilitatea instituțiilor care garantează democrația, statul de drept, drepturile omului și respectarea și protecția minorităților, precum și pe condițiile stabilite în cadrul procesului de stabilizare și de asociere.

Serbia este o democrație parlamentară. Cadrul său constituțional și legislativ este, în general, în conformitate cu principiile și standardele europene, iar instituțiile sale sunt bine dezvoltate. Serbia este hotărâtă să își îndeplinească obiectivul de a deveni membru al Uniunii Europene și, începând din 2008, și-a concentrat tot mai eforturile asupra agendei de reforme legate de UE. Guvernul și-a modernizat o parte din proceduri, iar, în actuala legislatură, Parlamentul a devenit cu mult mai eficace în ceea ce privește activitatea legislativă. Procesul legislativ ar avea de câștigat în condițiile unei pregătiri mai temeinice și ale unei consultări mai extinse a părților interesate. Trebuie dezvoltate în continuare capacitatea de control parlamentar și de planificare, coordonare și punere în aplicare a politicii guvernamentale. Serbia a creat toate organismele independente de reglementare necesare. Normele care reglementează examinarea de către Parlament a rapoartelor anuale ale acestora au fost clarificate, dar trebuie consolidate măsurile întreprinse ca urmare a recomandărilor primite din partea organismelor independente și de reglementare. Administrația publică este, în general, bine dezvoltată, în special la nivel central. Trebuie pus în aplicare integral principiul unui sistem de promovare în carieră bazat pe merit. Serbia a stabilit un statut al provinciei Voivodina și s-a angajat să transfere unele competențe la nivel municipal.

Din 2001, alegerile din Serbia s-au desfășurat mereu în conformitate cu standardele internaționale. Legislația electorală a fost recent modificată în vederea alinierii la standardele europene. În prezent, numirea parlamentarilor se face în funcție de ordinea înscrierii pe listele prezentate persoanelor care votează, punându-se astfel capăt practicii „demisiilor în alb”, prin care, la începutul mandatului, parlamentarii prezentau partidelor din care făceau parte scrisori de demisie. Se consolidează astfel exercitarea liberă a mandatelor parlamentare, un principiu care trebuie recunoscut pe deplin și în timp util în Constituție.

Cadrul juridic și instituțional privind statul de drept în Serbia, inclusiv lupta împotriva corupției și a criminalității organizate, a fost consolidat, în special în urma reformelor substanțiale din sistemul judiciar, a înființării Agenției de combatere a corupției și a intensificării cooperării internaționale în materie penală. Acest lucru a permis înregistrarea unor rezultate inițiale. Principalele provocări rămân în domeniile [judiciar] și al luptei împotriva corupției și a criminalității organizate. În special, trebuie abordată în mod proactiv lupta împotriva corupției, astfel încât să se observe rezultate credibile în ceea ce privește urmăririle penale începute și condamnările definitive. A fost instituit un cadru cuprinzător pentru controlul civil al forțelor de securitate.

După adoptarea, în 2006, a strategiei naționale, în Serbia a continuat procesul de reformare substanțială a sistemului judiciar, iar în 2009 și 2010 acest proces s-a intensificat. Independența și autoadministrarea au fost consolidate odată cu instituirea Consiliului Superior al Magistraturii și a Consiliului de Stat al Ministerului Public, care funcționează în formulele actuale din aprilie 2011. Din decembrie 2009, se aplică o nouă procedură de reînnoire a mandatului tuturor judecătorilor și procurorilor, în principal în vederea îmbunătățirii standardelor profesionale și de integritate ale acestora. Deficiențele semnificative identificate inițial în procedura respectivă sunt în curs de remediere printr-un proces de revizuire pentru care există orientări clare. Procesul de revizuire nu a fost încă încheiat în mod satisfăcător, transparent, în conformitate cu aceste orientări. Trebuie luate mai multe măsuri în vederea consolidării eficienței sistemului judiciar. Rețeaua de instanțe a fost restructurată, iar numărului de instanțe a fost redus, ceea ce a dus la o mai bună repartizare a volumului de muncă. S-a înființat o instanță administrativă, iar, în mai 2011, s-a adoptat o lege privind executarea hotărârilor judecătorești. Sunt necesare eforturi suplimentare pentru a îmbunătăți funcționarea sistemului judiciar, pentru a profita pe deplin de beneficiile pe care le presupune restructurarea rețelei de instanțe și, în cele din urmă, pentru a spori încrederea opiniei publice. Trebuie făcute în continuare eforturi pentru a consolida executarea hotărârilor judecătorești și pentru a reduce și mai mult numărul cauzelor aflate pe rol.

În general, în Serbia există un cadru juridic și instituțional de combatere a corupției. S-a creat o nouă Agenție de combatere a corupției, al cărei domeniu de competență acoperă integritatea funcționarilor publici și controlul finanțării partidelor politice. Resursele alocate acestei agenții au fost majorate de curând. A fost elaborat un cadru consolidat de controlare a finanțării activităților și campaniilor electorale ale partidelor politice, în conformitate cu standardele europene. Ministerul Justiției a fost numit coordonator al luptei împotriva corupției. Autoritățile au lansat o procedură de revizuire a strategiei guvernamentale și a planului de acțiune privind lupta împotriva corupției. Instituția națională de audit a început să joace un rol important în controlul cheltuielilor publice și în identificarea neregulilor. Administrația vamală și poliția și-au intensificat controalele interne, rezultatul fiind anchetarea și sancționarea unui număr mai mare de cazuri. S-au întreprins măsuri în vederea specializării agențiilor de aplicare a legii și s-au adus în fața justiției un număr mai mare de cazuri. Corupția este în continuare răspândită în multe domenii și continuă să constituie o problemă serioasă. Este esențial să existe o voință politică mai puternică pentru a îmbunătăți semnificativ rezultatele obținute în ceea ce privește combaterea corupției. Consolidarea capacității de anchetă și coordonarea organisemelor responsabile cu aplicarea legii sunt indispensabile. Rezultatele anchetelor, ale urmăririlor judiciare și ale condamnărilor definitive în cazuri de corupție la toate nivelurile trebuie consolidate treptat și în mod semnificativ. Există, de asemenea, preocupări privind supravegherea achizițiilor publice, a proceselor de privatizare, a amenajării teritoriului și a autorizațiilor de construcție.

În ceea ce privește lupta împotriva criminalității organizate, cadrul juridic elaborat de Serbia este, în general, adecvat și s-a înregistrat o îmbunătățire a capacităților, inclusiv în ceea ce privește cooperarea internațională. Acest lucru a condus la rezultate semnificative, cum ar fi dezmembrarea unei importante rețele internaționale de trafic de droguri. Spălarea de bani și traficul de droguri sunt principalele domenii problematice în care trebuie obținute mai multe rezultate în ceea ce privește anchetele și condamnările. De asemenea, trebuie consolidată capacitatea de desfășurare a unor anchete proactive și mai bine coordonate și de extindere a cooperării la nivel regional și internațional. Ar trebui dezvoltată capacitatea tehnică de adoptare a unor măsuri speciale de anchetă speciale în cadrul organismelor de aplicare a legii, sub controlul direct al autorităților judiciare.

Cadrul juridic și politic în domeniul drepturilor omului și al protecției minorităților din Serbia corespunde, în general, standardelor europene. Constituția garantează o gamă largă de drepturi ale omului și de libertăți fundamentale și recunoaște posibilitatea de a înainta un recurs constituțional ca ultimă cale de atac pentru protecția drepturilor omului. Cu toate acestea, punerea în aplicare a legislației trebuie intensificată. Trebuie organizate mai multe cursuri de perfecționare pentru funcționarii publici din cadrul administrației, al poliției și al sistemului judiciar pentru a asigura o aplicare mai activă și mai coerentă a standardelor în acest domeniu.

Drepturile omului sunt, în general, respectate în Serbia. Activitatea Ombudsmanului și a comisarului responsabil cu accesul la informații și cu protecția datelor este ce în ce mai eficace în supravegherea administrației. Cadrul juridic privind combaterea discriminării a fost îmbunătățit în mod substanțial și au fost create mecanisme pentru a supraveghea punerea în aplicare a acestuia, care se află într-un stadiu incipient. De asemenea, autoritățile au acordat o atenție tot mai mare garantării respectării libertății de întrunire și a libertății de asociere și a rolului societății civile. Strategia media, adoptată recent, vizează clarificarea substanțială a cadrului juridic și de piață în care își desfășoară activitatea organele de presă. Se așteaptă de la instituțiile competente să întreprindă acțiuni mai cuprinzătoare și mai proactive în cazurile de amenințări și acte de violență la adresa jurnaliștilor și a mass-media, ale căror autori sunt, în special, grupările radicale. Condițiile actuale de detenție reprezintă un serios motiv de îngrijorare. Au fost adoptate legea privind retrocedarea proprietăților, așteptată de mult timp, și o nouă lege privind proprietatea publică. Va trebui ca aceaste legi să fie puse în aplicare în mod transparent și fără discriminare și vor fi necesare măsuri suplimentare pentru a asigura pe deplin claritatea juridică în ceea ce privește drepturile de proprietate. Comisia va monitoriza punerea în aplicare și respectarea acestor legi.

Există deja cadrul juridic și instituțional pentru respectarea și protecția minorităților din Serbia. Constituția garantează drepturi specifice membrilor minorităților naționale, în plus față de drepturile garantate tuturor cetățenilor, și oferă un temei juridic pentru consiliile minorităților naționale. Reprezentarea politică a minorităților este asigurată. La nivel de stat, Ombudsmanul și comisarul pentru egalitate își exercită prerogativele în acest domeniu. Serbia a adoptat o strategie cuprinzătoare pentru integrarea romilor și face progrese în ceea ce privește punerea în aplicare a acesteia. S-au adoptat măsuri de incluziune socială activă, în special în domeniile sănătății, educației și locuințelor. Recent au fost adoptate măsuri menite să reducă obstacolele în calea înregistrării „persoanelor invizibile din punct de vedere juridic”, măsuri care vor îmbunătăți accesul acestora la drepturile de bază. Sunt necesare eforturi suplimentare susținute, precum și resurse financiare suplimentare, pentru a îmbunătăți statutul și condițiile socioeconomice ale romilor, care continuă să fie cea mai vulnerabilă și marginalizată minoritate, lucru dovedit de numărul mare de tabere ilegale. Situația refugiaților și a persoanelor strămutate în interiorul țării rămâne preocupantă, chiar dacă în ultimii ani s-au înregistrat progrese semnificative în ceea ce privește reducerea numărului de centre colective.

Serbia îndeplinește, în general, condițiile prevăzute în procesul de stabilizare și de asociere . Cooperarea cu Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie (TPII) s-a îmbunătățit foarte mult din 2008 până în prezent și este pe deplin satisfăcătoare; cel mai bun exemplu îl reprezintă arestarea și transferul către tribunalul de la Haga a lui Radovan Karadžić, în 2008, și a lui Ratko Mladic și Goran Hadzic, în 2011. Serbia se angajează să continue această cooperare la același nivel. Serbia participă activ la inițiativele regionale și a adoptat măsuri semnificative pentru a promova reconcilierea. Acordul la care s-a ajuns cu Bosnia și Herțegovina, Croația și Muntenegru în contextul Declarației de la Sarajevo privind identificarea unor soluții durabile pentru refugiați și persoanele strămutate intern este o realizare majoră. Serbia a înregistrat progrese considerabile în relațiile sale bilaterale cu alte țări implicate în procesul de aderare, în special cu Croația, cu Bosnia și Herțegovina și cu Muntenegru, continuând totodată să aibă, în general, relații bune cu statele membre UE cu care se învecinează. O serie de aspecte bilaterale cu vecinii săi rămân nerezolvate, în special în ceea ce privește delimitarea frontierelor.

Serbia nu recunoaște declarația unilaterală de independență a Kosovo[3]. Serbia își menține structurile în Kosovo și a organizat în paralel alegeri parțiale municipale în mai 2008, fapt care contravine prevederilor Rezoluției Consiliului de Securitate al ONU 1244/1999. Pe baza rezoluției Adunării Generale ONU adoptată la 9 septembrie 2010, care a fost prezentată în comun de Serbia și de cele 27 de state membre, a început, în luna martie, un proces de dialog între Belgrad și Pristina. În urma acestui dialog, care s-a desfășurat, în general, într-un spirit constructiv, până în luna septembrie, au rezultat câteva acorduri, în special în ceea ce privește: libera circulație a bunurilor și a persoanelor, registrul de stare civilă și cadastrul. Aceste acorduri obținute trebuie puse în aplicare cu bună credință. Trebuie obținute rezultate în ceea ce privește aplicarea, cu prioritate, a principiilor unei cooperări regionale funcționale și integratoare și în ceea ce privește furnizarea unor soluții durabile la aspectele legate de acquis-ul UE în sectoare precum energia și telecomunicațiile. Fiecare parte implicată trebuie să contribuie la detensionarea situației din nordul Kosovo și să permită libera circulație a persoanelor și a bunurilor, în beneficiul persoanelor din regiune.

CRITERII ECONOMICE

Prezenta evaluare se efectuează pe baza criteriilor de la Copenhaga referitoare la existența unei economii de piață funcționale , precum și la capacitatea de a face față presiunii concurențiale și forțelor pieței în cadrul Uniunii.

Există un larg consens politic în Serbia cu privire la elementele fundamentale ale unei economii de piață, precum și rezultate bune în punerea în aplicare a reformelor economice. Serbia a atins un grad de stabilitate macroeconomică care permite operatorilor economici să ia decizii într-un climat de previzibilitate. Politicile economice din ultimii zece ani au contribuit, în general, la o creștere constantă de aproximativ 5% în medie, precum și la o scădere treptată a inflației și la o îmbunătățire generală a nivelului de trai. Cu toate acestea, criza financiară și economică mondială a scos în evidență vulnerabilitățile unui model de creștere bazat pe cererea internă finanțată, în mare parte, din împrumuturi externe, precum și limitările combinației de politici adoptate pentru a reacționa în mod eficient la șocurile externe negative. Recent, s-au înregistrat progrese considerabile în ceea ce privește consolidarea cadrului financiar și calitatea finanțelor publice, care ar susține trecerea la o creștere mai durabilă și echilibrată, bazată pe exporturi și investiții. Interacțiunea liberă a forțelor pieței s-a dezvoltat, deși într-un ritm lent și inegal, prin privatizare și liberalizarea comerțului și a prețurilor. S-au înregistrat progrese în ceea ce privește facilitarea intrării și a ieșirii de pe piață. Nivelul integrării economice cu UE este ridicat.

O serie de deficiențe structurale persistă și afectează performanțele economice. Influența statului în economie a rămas importantă, din cauza progreselor lente înregistrate în ceea ce privește privatizarea și liberalizarea prețurilor. În ciuda faptului că s-au adoptat măsuri menite să asigure predictibilitatea juridică și să înlăture birocrația, mediul de afaceri continuă să resimtă constrângerile generate de incertitudinea juridică. Procedurile greoaie de executare a hotărârilor judecătorești afectează încrederea în sistemul juridic. Lipsa concurenței în anumite sectoare și existența unor blocaje semnificative în ceea ce privește infrastructura reprezintă un alt obstacol în calea potențialului economic. Investițiile străine directe (ISD) au fost relativ mari înainte de 2008 și, după o scădere substanțială în perioada de criză economică, au început să înregistreze o ușoară creștere, însă Serbia trebuie să își îmbunătățească în continuare climatul investițional. Deși se înregistrează o redresare economică modestă, rata șomajului rămâne ridicată, iar situația socială tensionată. Serbia trebuie să găsească o soluție urgentă la rigiditățile structurale existente pe piața muncii, inclusiv la problema diferenței dintre cererea și oferta de forță de muncă calificată. Economia subterană constituie în continuare o provocare importantă.

CAPACITATEA DE A-șI ASUMA OBLIGAțIILE CARE DECURG DIN STATUTUL DE STAT MEMBRU

Capacitatea Serbiei de a-și asuma obligațiile care decurg din statutul de stat membru a fost evaluată în funcție de următorii indicatori:

obligațiile prevăzute în Acordul de stabilizare și de asociere;

progresele înregistrate în ceea ce privește adoptarea, transpunerea și punerea în aplicare a acquis-ului UE.

În general, Serbia a pus în aplicare fără probleme obligațiile care îi revin în temeiul Acordului interimar și, în linii mari, își respectă angajamentele asumate în cadrul Acordului de stabilizare și de asociere.

În 2008, Serbia a adoptat un program național pentru integrarea în Uniunea Europeană, care este un plan cuprinzător și ambițios pentru perioada 2008-2012 prevede alinierea legislației naționale la acquis-ul comunitar. Între timp, s-au înregistrat progrese semnificative în adoptarea unei legislații aliniate la acquis-ul comunitar, în special în ceea ce privește piața internă, statistica, dispozițiilor legate de comerț, vama și fiscalitatea. Capacitatea administrativă este, în general, bine dezvoltată, iar sistemul judiciar face obiectul unei revizuiri semnificative. Cu toate acestea, țara se confruntă cu o serie de provocări în punerea în aplicare și asigurarea respectării legislației. Se așteaptă ca, în timp, să se acorde o atenție deosebită și continuă luptei împotriva corupției. Pe termen mediu, Serbia va trebui să facă eforturi suplimentare pentru a-și asuma obligațiile care decurg din statutul de stat membru.

Dacă, pe termen mediu, face în continuare eforturi, Serbia ar trebui să aibă capacitatea de a se conforma cerințelor acquis-ului în următoarele domenii:

- dreptul societăților comerciale;

- pescuit;

- impozitare;

- politica economică și monetară;

- statistică;

- întreprinderi și politica industrială;

- știință și cercetare;

- educație și cultură;

- uniune vamală;

- relații externe;

- politica externă, de securitate și apărare;

- dispozițiile financiare și bugetare.

Serbia va trebui să depună eforturi suplimentare pentru a se alinia la acquis și pentru a-l pune în aplicare în mod eficace pe termen mediu în următoarele domenii:

- libera circulație a bunurilor;

- libera circulație a lucrătorilor;

- dreptul de stabilire și libertatea de a presta servicii;

- libera circulație a capitalurilor;

- achizițiile publice;

- dreptul proprietății intelectuale;

- politica în domeniul concurenței;

- serviciile financiare;

- societatea informațională și mass-media;

- siguranța alimentelor, politica veterinară și fitosanitară;

- politica în domeniul transporturilor;

- energia;

- politica socială și ocuparea forței de muncă;

- rețelele transeuropene;

- politica regională și coordonarea instrumentelor structurale;

- protecția consumatorilor și a sănătății.

În domeniile menționate mai sus sunt necesare modificări suplimentare ale cadrului juridic și instituțional, în special consolidarea capacității administrative și de punere în aplicare.

Serbia va trebui să facă eforturi considerabile și susținute pentru alinierea la acquis-ul UE și, pe termen mediu, va trebui să pună în aplicare în mod eficace acquis-ul în următoarele domenii:

- agricultură și dezvoltare rurală;

- sistemul judiciar și drepturile fundamentale;

- justiție, libertate și securitate;

- control financiar.

În aceste domenii sunt necesare ajustări considerabile ale cadrului juridic și instituțional și consolidarea semnificativă a capacității administrative și de punere în aplicare.

În ceea ce privește mediul și schimbările climatice, vor fi necesare eforturi suplimentare, coordonate și susținute, pentru a se realiza alinierea la acquis-ul UE și punerea acestuia în aplicare în mod eficace. Pe termen mediu, acestea ar trebui să includă investiții substanțiale și consolidarea capacității administrative pentru aplicarea legislației pentru a asigura respectarea celor mai importante aspecte, inclusiv în domeniul schimbărilor climatice. Alinierea deplină la acquis ar putea fi realizată numai pe termen lung și ar necesita niveluri de investiții mai ridicate.

C. Concluzii și recomandări

În contextul reformelor substanțiale din ultimii ani, Serbia a înregistrat progrese considerabile în ceea ce privește îndeplinirea criteriilor politice legate de stabilitatea instituțiilor menite să asigure respectarea democrației, a statului de drept, a drepturilor omului și protecția minorităților, stabilite în cadrul Consiliului European de la Copenhaga din 1993, precum și a condițiilor prevăzute în cadrul procesului de stabilitate și de asociere. Serbia dispune de un cadru constituțional, legislativ și instituțional cuprinzător, care corespunde, în general, standardelor europene și internaționale. Parlamentul a avut o activitate legislativă mult mai eficace în actuala legislatură. Statul de drept dispune de un cadru juridic și instituțional cuprinzător, inclusiv în domeniul luptei împotriva corupției și a criminalității organizate, în care s-au înregistrat primele rezultate. Cadrul juridic privind protecția drepturilor omului și a minorităților este bine dezvoltat și a început să fie pus în aplicare. Serbia a atins un nivel satisfăcător în ceea ce privește cooperarea cu TPII și joacă un rol tot mai important în consolidarea procesului de reconciliere din regiune. Serbia a fost de acord cu inițierea unui proces de dialog cu Kosovo și a participat la un astfel de dialog menit să faciliteze viața oamenilor, în urma căruia au rezultat mai multe acorduri (privind libera circulație a persoanelor și a bunurilor, registrul de stare civilă și cadastrul), iar Serbia a făcut primii pași pentru punerea în aplicare a acestora.

În ceea ce privește criteriile economice, Serbia a înregistrat progrese importante în ceea ce privește crearea unei economii de piață funcționale și a dobândit un anumit grad de stabilitate macroeconomică, în ciuda crizei economice și financiare globale. Cu toate acestea, vor fi necesare eforturi suplimentare pentru restructurarea economiei și îmbunătățirea mediului de afaceri, în special prin consolidarea statului de drept și eliminarea birocrației, prin consolidarea concurenței și a rolului deținut de sectorul privat, precum și prin găsirea unor soluții de combatere a rigidităților existente pe piața muncii. Pentru a putea face față, pe termen mediu, presiunii concurențiale și forțelor pieței din cadrul Uniunii, Serbia trebuie să continue reformele structurale în vederea îmbunătățirii capacității de producție a economiei și a creării unui climat care să favorizeze creșterea ponderii investițiilor străine.

Serbia a obținut rezultate pozitive în ceea ce privește punerea în aplicare a obligațiilor asumate în cadrul Acordului de stabilizare și de asociere și al Acordului interimar.

Serbia ar fi capabilă să își asume, pe termen mediu, obligațiile care îi revin în calitate de stat membru, în aproape toate domeniile acquis-ului, cu condiția să continue procesul de aliniere și să facă eforturi suplimentare pentru punerea în aplicare și asigurarea respectării legislației. Trebuie acordată o atenție specială următoarelor domenii: agricultură și dezvoltare rurală, sistemul judiciar și drepturile omului, justiție, libertate și securitate, precum și controlul financiar. Alinierea deplină la acquis-ul din domeniul mediului și schimbărilor climatice ar putea fi realizată numai pe termen lung și ar necesita sporirea nivelului de investiții.

Pe baza estimărilor preliminare, aderarea Serbiei ar urma să aibă un impact limitat asupra politicilor Uniunii Europene și nu ar urma să afecteze capacitatea Uniunii de a-și menține și aprofunda nivelul de dezvoltare.

Comisia recomandă Consiliului să acorde Serbiei statutul de țară candidată, având în vedere progresele înregistrate până în prezent și înțelegând că Serbia reia dialogul cu Kosovo și se îndreaptă rapid către punerea în aplicare cu bună credință a acordurilor încheiate.

Serbia a avansat semnificativ în ceea ce privește îndeplinirea într-o măsură suficientă a criteriilor politice stabilite în cadrul Consiliului European de la Copenhaga din 1993 și a condițiilor prevăzute în cadrul procesului de stabilizare și de asociere, cu condiția să se înregistreze în continuare progrese și să se găsească soluții la problemele legate de Kosovo.

Prin urmare, Comisia recomandă deschiderea negocierilor cu Serbia în vederea aderării la Uniunea Europeană imediat ce această țară va înregistra progrese suplimentare semnificative în îndeplinirea următoarelor priorități-cheie: măsuri suplimentare menite să asigure normalizarea relațiilor cu Kosovo, în conformitate cu condițiile stabilite în cadrul procesului de stabilizare și de asociere prin respectarea deplină a principiilor de cooperare regională favorabilă incluziunii, respectarea deplină a dispozițiilor Tratatului de instituire a Comunității Energiei, identificarea unor soluții pentru telecomunicații și acceptarea reciprocă a diplomelor, continuarea punerii în aplicare cu bună credință a tuturor acordurilor încheiate, cooperarea activă cu EULEX, pentru a permite acestui organism să își exercite atribuțiile în toate zonele din Kosovo.

Comisia va prezenta un raport privind punerea în aplicare de către Serbia a priorităților-cheie menționate mai sus imediat ce se vor înregistra progrese suficiente.

Serbia este încurajată să își mențină ritmul reformelor pentru a atinge nivelul necesar de respectare a criteriilor de aderare, în special în ceea ce privește statul de drept, și să își continue angajamentul constructiv în privința cooperării regionale și a consolidării relațiilor bilaterale cu țările vecine. Se estimează că va continua punerea în aplicare a Acordului interimar și, de la intrarea sa în vigoare, a Acordului de stabilizare și de asociere. Comisia va sprijini în continuare aceste eforturi prin instrumentul financiar IPA.

[1] SEC(2011) 1208.

[2] JO L 80, 18.3.2008, p. 46.

[3] În temeiul UNSCR 1244/1999.