Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene pe lângă Organizația Maritimă Internațională cu ocazia celei de-a 66-a sesiuni a Comitetului pentru protecția mediului marin în legătură cu adoptarea modificărilor anexei VI la Convenția MARPOL referitoare la amânarea introducerii normelor de emisii de NOx de nivelul III /* COM/2014/083 final - 2014/0042 (NLE) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. INTRODUCERE Prezenta propunere a Comisiei se referă la stabilirea poziției Uniunii în cadrul celei de-a 66-a sesiuni a Comitetului pentru protecția mediului marin (Marine Environment Protection Committee, MEPC) al OMI în ceea ce privește modificările aduse anexei VI la Convenția MARPOL. Aceste modificări ale punctului 5.1 regula 13 din anexa VI la Convenția MARPOL prevăd amânarea cu cinci ani a introducerii normelor de emisii de NOx de nivelul III. Modificările sunt prezentate în anexa 12 la raportul MEPC (MEPC 65/22). Punctul 4.64 din acest raport indică faptul că respectivele modificări vor fi adoptate cu ocazia celei de-a 66-a sesiuni a MEPC. 2. ADOPTAREA MODIFICĂRILOR PROPUSE DE IMO 2.1. Adoptarea unor modificări ale anexei VI la Convenția MARPOL privind amânarea introducerii normelor de emisii de NOx de nivelul III. Proiectele de modificări au fost aprobate în cadrul celei de-a 65-a sesiuni a Comitetului pentru protecția mediului marin, care a avut loc în perioada 13-17 mai 2013 și urmează a fi supuse spre adoptare cu ocazia celei de-a 66-a sesiuni a Comitetului, care va avea loc în perioada 31 martie-4 aprilie 2014. 2.2. Acceptarea și intrarea în vigoare. Odată aprobate și adoptate de MEPC, modificările menționate mai sus vor fi prezentate părților contractante, pentru ca acestea să își dea consimțământul de a se supune lor. 3. LEGISLAȚIA ȘI COMPETENȚELE UE ÎN MATERIE Politica UE Protecția mediului, care face obiectul modificărilor aduse Convenției MARPOL, este o competență partajată în temeiul Tratatului UE și este în foarte mare măsură reglementată de legislația Uniunii. UE și-a exercitat din plin competența în domeniul politicilor privind calitatea aerului și a apei, atât prin intermediul legislației cât și al obiectivelor strategice convenite. Politica de mediu include un angajament clar al Uniunii de a îmbunătăți calitatea aerului și a apei, inclusiv la nivel internațional. După cum rezultă, de exemplu, din Strategia tematică privind poluarea aerului[1], cadrul de politică al UE în domeniul calității aerului a fost elaborat cu scopul de a face progrese substanțiale în direcția atingerii obiectivelor pe termen lung ale UE privind conservarea, protecția și îmbunătățirea mediului, precum și a celor privind protecția sănătății umane [articolul 191 alineatul (1) din TFUE], și anume de a atinge niveluri de calitate a aerului care să nu conducă la efecte și riscuri inacceptabile pentru sănătatea umană și pentru mediu. Acest obiectiv, prevăzut pentru prima dată în cel de-al șaselea Program de acțiune pentru mediu[2] cu un deceniu în urmă, este confirmat în cadrul celui de-al 7-lea Program de acțiune pentru mediu convenit recent de UE, care ghidează dezvoltarea politicii UE până în 2020[3]; cea mai recentă manifestare a acesteia este programul „Aer curat pentru Europa”, adoptat de Comisie[4]. Amânarea introducerii unor norme mai stricte privind emisiile de NOx aplicabile în zonele de control al emisiilor de NOx (NOx Emission Control Areas, NECA) ar îngreuna realizarea acestor obiective. Legislația UE Legislația existentă acoperă o gamă largă de poluanți, printre care NOx, precum și o gamă largă de surse, care include toate modurile de transport. Directiva privind plafoanele naționale de emisie (Directiva 2001/81/CE)[5] și Directiva privind calitatea aerului înconjurător (Directiva 2008/50/CE)[6] prevăd valori-limită ale NOx din aer. Directiva privind plafoanele naționale de emisie (denumită în continuare „Directiva PNE”) impune cuantificarea și raportarea emisiilor provenite din transportul maritim. Emisiile provenite din transportul național maritim și transportul internațional pe căi navigabile interioare sunt luate în considerare la calcularea plafoanelor naționale de emisii prevăzute de Directiva PNE. Cu toate acestea, celelalte emisii rezultate din transportul maritim internațional nu sunt luate în considerare la calcularea plafoanelor, cu toate că ele au impact semnificativ asupra calității aerului din UE. La originea excluderii se află rolul jucat de OMI în reglementarea respectivelor emisii. Din acest motiv, articolul 11 din Directiva PNE recunoaște în mod explicit necesitatea de a acționa pe plan extern în privința acestor emisii. Articolul menționat prevede că „Pentru a promova atingerea obiectivului prevăzut la articolul 1, Comisia și statele membre, după caz, fără a aduce atingere articolului 300 din tratat, acționează în vederea cooperării bilaterale și multilaterale cu țări terțe și cu organizații internaționale relevante, cum sunt Comisia Economică pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE/ONU), Organizația Maritimă Internațională (OMI) și Organizația Aviației Civile Internaționale (OACI), inclusiv prin schimbul de informații privind cercetarea și dezvoltarea tehnică și științifică precum și în vederea îmbunătățirii bazelor care facilitează reducerea emisiilor.” În plus, pachetul privind calitatea aerului[7], adoptat de Comisie la 18 decembrie 2013, confirmă impactul emisiilor produse de transportul maritim asupra calității aerului și raportul cost-eficacitate al aplicării unor noi măsuri în acest sector. Emisiile de NOx generate de transportul maritim joacă un rol direct în eutrofizarea apelor interioare, a apelor marine și a habitatelor terestre, precum și în formarea de particule în suspensie (secundare) dăunătoare sănătății. Astfel, neglijarea acestei surse ar afecta posibilitatea statelor riverane Mării Baltice și Mării Nordului de a îndeplini obiectivele stabilite în Directiva-cadru privind apa (Directiva 2000/60/CE)[8], Directiva privind strategia pentru mediul marin (Directiva 2008/56/CE)[9], Directiva „Habitate” (Directiva 92/43/CEE)[10] și Directiva „Păsări” (Directiva 79/409/CEE)[11], și anume limitarea efectelor negative asupra ecosistemelor acvatice și terestre, inclusiv a fenomenului de eutrofizare. Ar fi afectată în egală măsură și posibilitatea acestor state de a respecta valorile-limită pentru PM10 și PM2,5 prevăzute de Directiva privind calitatea aerului înconjurător (Directiva 2008/50/CE), al căror scop este de a proteja sănătatea umană. Normele de nivel III privind emisiile de NOx, vizate de prezenta acțiune, nu au făcut încă mod expres obiectul legislației specifice a Uniunii, însă reglementarea lor actuală în cadrul OMI în conformitate cu modificarea din 2008 a anexei VI la Convenția MARPOL este considerată necesară și compatibilă cu obiectivele politice generale convenite ale UE. În particular, amânarea datei introducerii acestor norme va limita posibilitatea statelor membre de a utiliza NECA pentru combaterea poluării atmosferice și a efectelor acesteia. Decizia Consiliului Articolul 218 alineatul (9) din TFUE reprezintă un temei juridic adecvat pentru stabilirea poziției pe care UE o va exprima în cadrul sesiunii, întrucât el se raportează la acte cu efect juridic. Decizia celei de-a 66-a sesiuni a MEPC referitoare la data intrării în vigoare a normelor de nivel III privind emisiile de NOx are un efect juridic obligatoriu, în măsura în care ea va stabili o dată de la care normele de nivel III privind emisiile de NOx urmează să se aplice în zone desemnate NECA navelor tuturor părților la anexa VI la Convenția MARPOL a OMI. Sinteză Având în vedere politica și acquis-ul UE în materie (a se vedea mai sus), Comisia consideră că aspectele vizate de modificările susmenționate, care ar urma să fie adoptate cu ocazia celei de-a 66 sesiuni a MEPC, prezintă interes pentru UE și că aceasta trebuie să definească o poziție comună, care să fie adoptată de toate statele membre reprezentate în MEPC în interesul Uniunii. 4. CONCLUZII Comisia propune, prin urmare, o decizie a Consiliului privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în legătură cu aspectele menționate la punctul 2.1 de mai sus, cu ocazia celei de-a 66-a sesiuni a MEPC. 2014/0042 (NLE) Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene pe lângă Organizația Maritimă Internațională cu ocazia celei de-a 66-a sesiuni a Comitetului pentru protecția mediului marin în legătură cu adoptarea modificărilor anexei VI la Convenția MARPOL referitoare la amânarea introducerii normelor de emisii de NOx de nivelul III CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1) și articolul 218 alineatul (9), având în vedere propunerea Comisiei Europene, întrucât: (1) Modificarea inițială a anexei VI la Convenția MARPOL, efectuată în 2008, stabilea 2016 ca dată de aplicare a normelor de nivel III privind emisiile de NOx aplicabile navelor construite după data respectivă și care navighează prin zone de control al emisiilor de oxizi de azot (NECA). (2) În cadrul celei de-a 65-a sesiuni, care a avut loc în mai 2013, Comitetul pentru protecția mediului marin al Organizației Maritime Internaționale a aprobat (o propunere de) modificări ale punctului 5.1 regula 13 din anexa VI la Convenția MARPOL. Respectivele modificări ar urma să fie adoptate cu ocazia celei de a 66-a sesiuni a MEPC, care va avea loc în perioada 31 martie-4 aprilie 2014. (3) Modificările aduse punctului 5.1 regula 13 din anexa VI la Convenția MARPOL, referitoare la amânarea aplicării normelor de nivel III privind emisiile de NOx vor întârzia cu cinci ani intrarea în vigoare a acestor norme și vor deveni obligatorii pentru părțile la anexa VI la Convenția MARPOL la 6 luni de la data acceptării lor în conformitate cu articolul 16 punctul 2 din Convenția MARPOL. (4) Protecția mediului, care face obiectul măsurilor propuse, este reglementată în foarte mare măsură de legislația Uniunii. UE și-a exercitat pe larg competența în domeniul politicilor privind calitatea aerului și a apei, atât prin intermediul legislației, cât și al obiectivelor convenite în materie de politici. Legislația actuală acoperă o gamă largă de poluanți, inclusiv oxizii de azot (NOx) și o gamă largă de surse, inclusiv toate modurile de transport. Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei[12], Directiva 2008/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului de instituire a unui cadru de acțiune comunitară în domeniul politicii privind mediul marin[13], Directiva 92/43/CEE a Consiliului privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică[14] și Directiva 79/409/CEE a Consiliului privind conservarea păsărilor sălbatice[15] fixează obiective de limitare a efectelor negative asupra ecosistemelor acvatice și terestre, inclusiv a eutrofizării, a căror cauză principală sunt emisiile de NOx. Directiva 2008/50/CE privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa[16] stabilește limite și valori-țintă în ceea ce privește particulele în suspensie și ozonul, pentru care NOx este un precursor. (5) Directiva 2001/81/CE privind plafoanele naționale de emisie[17] impune cuantificarea și raportarea emisiilor provenite din transportul maritim, recunoscând în același timp că reglementarea emisiilor provenite din transportul maritim internațional (în afara căilor navigabile interioare) cade în competența OMI. (6) Articolul 11 coroborat cu articolul 1 din Directiva 2001/81/CE invită Comisia și statele membre să depună eforturi de cooperare la nivel internațional în vederea reducerii emisiilor de anumiți poluanți atmosferici, inclusiv a emisiilor de NOx. (7) Având în vedere acquis-ul și obiectivele de politică generale convenite ale UE, amânarea introducerii normelor de emisii de NOx de nivelul III, care ar trebui decisă cu ocazia celei de-a 66-a sesiuni a MEPC, prezintă un interes pentru UE, aceasta trebuind să definească o poziție comună care să fie adoptată de toate statele membre reprezentate în MEPC, în interesul Uniunii. (8) Uniunea nu este nici membră a OMI, nici parte contractantă la convențiile și codurile menționate. Prin urmare, Consiliul, acționând în interesul Uniunii, trebuie să autorizeze statele membre să exprime poziția stabilită mai jos, ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE: Articolul 1 1. Poziția Uniunii, în cadrul celei de-a 66-a sesiuni a Comitetului pentru protecția mediului marin al OMI, este de a se opune adoptării modificărilor punctului 5.1 regula 13 din anexa VI la Convenția MARPOL, astfel cum se prevede în anexa 12 la documentul MEPC 65/22 al OMI. 2. Poziția Uniunii, expusă la alineatul (1), este exprimată de statele membre, care sunt membre ale OMI, acționând împreună în interesul Uniunii. 3. Se pot conveni modificări minore ale acestei poziții, fără a fi necesară modificarea poziției. Articolul 2 Prezenta decizie se adresează statelor membre. Adoptată la Bruxelles, Pentru Consiliu Președintele [1] COM(2005) 446 final. [2] JO L 242, 10.9.2002, p. 1. [3] Programul general de acțiune pentru mediu al Uniunii, intitulat „O viață bună, în limitele planetei noastre”, COM(2012) 710 final. [4] COM(2013) 918 final. [5] JO L 309, 27.11.2001, p. 22. [6] JO L 152, 11.6.2008, p. 1. [7] Toate documentele relevante sunt disponibile la adresa: http://ec.europa.eu/environment/air/clean_air_policy.htm [8] JO L 327, 22.12.2000, p. 1. [9] JO L 164, 25.6.2008, p. 19. [10] JO L 206, 22.7.92, p. 7 [11] JO 103, 25.4.79, p. 1. [12] JO L 327, 22.12.2000, p. 1. [13] JO L 164, 25.6.2008, p. 19. [14] JO L 206, 22.7.92, p. 7. [15] JO L 103, 25.4.79, p. 1. [16] JO L 152, 11.6.2008, p. 1. [17] JO L 309, 27.11.2001, p. 22.