Avizul Comitetului European al Regiunilor – Plan pentru viitorul îngrijitorilor și al serviciilor de îngrijire – oportunități la nivel local și regional pentru o provocare europeană

(2021/C 440/11)

Raportor: Heinrich DORNER (AT-PSE), membru al Guvernului landului Burgenland

RECOMANDĂRI POLITICE

COMITETUL EUROPEAN AL REGIUNILOR

Priorități politice

1. – acestea din urmă fiind asigurate în principal de membri ai familiei. Recunoaște, în același timp, importanța pe termen lung a elaborării de programe de promovare a îmbătrânirii active și de stopare a deteriorării timpurii a sănătății mintale și fizice a persoanelor în vârstă. La elaborarea unor astfel de programe ar trebui să se ia în considerare și consolidarea participării sociale la bătrânețe și îmbunătățirea infrastructurii pentru persoanele în vârstă. Consolidarea oportunităților de participare promovează autonomia personală la bătrânețe și contribuie la prevenirea singurătății și a izolării sociale; este conștient de efectele îmbătrânirii populației ( 1 ) , de evoluția atât a structurilor sociale și familiale, cât și a serviciilor de îngrijire bazate pe necesitățile persoanelor cu nevoi speciale, de cerințele de pe piața modernă a forței de muncă și, implicit, de creșterea nevoii de servicii de îngrijire formale și informaleacestea din urmă fiind asigurate în principal de membri ai familiei. Recunoaște, în același timp, importanța pe termen lung a elaborării de programe de promovare a îmbătrânirii active și de stopare a deteriorării timpurii a sănătății mintale și fizice a persoanelor în vârstă. La elaborarea unor astfel de programe ar trebui să se ia în considerare și consolidarea participării sociale la bătrânețe și îmbunătățirea infrastructurii pentru persoanele în vârstă. Consolidarea oportunităților de participare promovează autonomia personală la bătrânețe și contribuie la prevenirea singurătății și a izolării sociale;

2. constată că impactul îmbătrânirii populației este mai mare în zonele rurale, în special în zonele afectate de depopulare sau în regiunile rămase în urmă, unde îngrijirea persoanelor în vârstă și dependente este mai puțin accesibilă și necesită un sprijin mai mare din partea serviciilor comunitare. În acest context, este important să se ia în considerare și efectele negative ale migrației îngrijitorilor din regiunile mai puțin dezvoltate către cele mai dezvoltate, ceea ce duce la o lipsă acută de personal în aceste regiuni mai puțin dezvoltate. Recunoaște importanța, în zonele rurale și depopulate, a serviciilor de îngrijire comunitară pentru persoanele în vârstă și dependente, acestea reprezentând resurse menite să sprijine posibilitatea persoanelor de a rămâne în mediul lor obișnuit, promovând autonomia lor, independența lor în desfășurarea activităților de zi cu zi și incluziunea lor socială, atât prin furnizarea de diverse tipuri de sprijin tehnic, material și/sau economic, cât și prin promovarea accesului universal. În același timp, îmbătrânirea demografică tot mai accentuată are un impact puternic și asupra orașelor, unde proporția persoanelor în vârstă și, prin urmare, și nevoia de personal și de noi infrastructuri (cum ar fi centre de îngrijire sau locuințe asistate) sunt în creștere rapidă;

3. recunoaște funcția esențială pe care sectorul îngrijirii a îndeplinit-o, alături de sectorul sănătății, în timpul crizei provocate de pandemia de COVID-19. Îndeamnă, în acest sens, ca recunoașterea serviciilor îngrijitorilor să se traducă prin respectarea deplină a obligației principale de a le asigura condiții de muncă echitabile și o remunerare pe măsură;

4. invită regiunile și orașele să își continue și, după caz, să își intensifice eforturile de combatere a penuriei de personal de asistență și îngrijire, pentru a contracara amenințarea reprezentată de lipsa de personal pe termen mediu și lung. Astfel de penurii afectează atât zonele urbane, cât și cele rurale, și ar trebui să se acorde atenție zonelor afectate de declinul demografic, regiunilor îndepărtate sau regiunilor rămase în urmă, unde disponibilitatea îngrijirii persoanelor în vârstă și dependente este limitată. Deși recunoaște importanța unei abordări bazate pe ciclul de viață în raport cu provocările legate de îmbătrânire ( 2 ) , în contextul actual al serviciilor de sănătate suprasolicitate din cauza pandemiei, Comitetul invită Comisia Europeană să garanteze instrumente financiare direct accesibile orașelor și regiunilor pentru a le permite să abordeze în mod eficace deficitul de lucrători din domeniul îngrijirii;

5. atrage atenția, în ceea ce privește lipsa de personal pe termen scurt ca urmare a restricțiilor asupra mobilității transfrontaliere a lucrătorilor din domeniul sănătății și al îngrijirii, impuse în contextul crizei (COVID-19), asupra recomandărilor politice anterioare ale CoR (de exemplu, crearea de „coridoare sanitare” între regiunile frontaliere) ( 3 )

6. își afirmă angajamentul față de obiectivul general de a le permite persoanelor care au nevoie de asistență și îngrijire să beneficieze de acele servicii care sunt necesare din punct de vedere clinic și care corespund preferințelor persoanelor care primesc îngrijire;

7. consideră că lipsa de personal calificat de asistență și îngrijire a persoanelor care au nevoie de acestea reprezintă o oportunitate potențială de a contracara creșterea previzibilă a ratei șomajului în întreaga Europă, în special ca urmare a efectelor crizei provocate de pandemia de COVID-19 și de a face astfel un pas important în direcția menținerii coeziunii economice și sociale a Uniunii Europene; subliniază că crearea de noi servicii de îngrijire pentru persoanele în vârstă și dependente generează noi locuri de muncă, contribuind la dinamismul economiei și la stabilizarea populației în zonele rurale și depopulate. Serviciile sociale comunitare din aceste zone vulnerabile din punct de vedere teritorial reprezintă în mod clar un factor de dinamism rural și de coeziune socială și teritorială;

8. avertizează că sectorul serviciilor de îngrijire trebuie nu doar să se transforme, ci și să se reînnoiască, stabilind noi paradigme: de la îngrijire la prevenție și la incluziune; de la calitatea serviciilor de îngrijire la calitatea vieții, de la structurile de îngrijire la structurile familiale; de la profesionalizare la prestarea de servicii de îngrijire împreună cu familia, pentru a asigura implicarea sa; de la o abordare medicalizată la o abordare bazată pe îngrijire și servicii; de la un model unic pentru toți la posibilitatea unui stil de viață personal; de la abordarea axată asupra sistemului la orientarea asupra clientului; de la teama de tehnologie la integrarea acesteia; de la utilizarea soluțiilor tradiționale la utilizarea soluțiilor digitale care pun oamenii în centrul atenției; de la utilizarea de indicatori de importanță critică privind randamentul la „utilizarea bunului simț”;

9. Cartea verde privind îmbătrânirea populației , de a lansa o amplă dezbatere de orientare privind îmbătrânirea pentru a discuta opțiunile privind modalitățile de anticipare și de răspuns la provocările și oportunitățile aferente și subliniază în special concluziile și observațiile de la punctul 5.1 din Cartea verde salută obiectivul formulat de Comisia Europeană în, de a lansa o amplă dezbatere de orientare privind îmbătrânirea pentru a discuta opțiunile privind modalitățile de anticipare și de răspuns la provocările și oportunitățile aferente și subliniază în special concluziile și observațiile de la punctul 5.1 din Cartea verde ( 4 )

10. atrage atenția asupra Planului de acțiune privind pilonul european al drepturilor sociale și așteaptă cu interes inițiativa planificată pentru 2022 privind îngrijirea pe termen lung și subliniază principiul 18 al pilonului, care prevede că orice persoană are dreptul la servicii de îngrijire pe termen lung de bună calitate și accesibile ca preț, în special la servicii medicale la domiciliu și servicii comunitare ( 5 )

11. își reiterează solicitarea adresată Comisiei Europene de a analiza „posibilitatea instituirii unui acord privind îngrijirea în Europa, similar cu Garanția pentru tineret, pentru a răspunde nevoilor în materie de asistență, în cadrul unei abordări bazate pe drepturi, care să plaseze îngrijirea în centrul activității economice, sporind investițiile în domeniul sănătății și al îngrijirii, în conformitate cu Strategia privind economia bunăstării”. Invită Comisia și îndeamnă statele membre să includă în Convenția OIM nr. 189 solicitările lucrătorilor casnici în ceea ce privește condițiile de muncă ( 6 ) . În același aviz, CoR a solicitat revizuirea și dezvoltarea obiectivelor de la Barcelona, conferindu-le un caracter obligatoriu, și introducerea unor „obiective în materie de asistență care să le depășească pe cele stabilite la Barcelona (Barcelona+), pentru a ține seama de nevoile de îngrijire în societățile care îmbătrânesc și pentru a recunoaște faptul că în sectorul îngrijirii predomină munca femeilor, ea nefiind însă remunerată corespunzător valorii pe care o generează pentru societate”;

Context statistic și perspective

12. atrage atenția asupra previziunilor actuale, potrivit cărora ponderea persoanelor în vârstă de 65 de ani sau mai mult din Europa va crește de la 20 % în prezent la aproximativ 30 % până în 2070, iar ponderea persoanelor în vârstă de 80 de ani sau mai mult se va dubla, ajungând la peste 13 % până în 2070 ( 7 ) . Prin urmare, se așteaptă ca numărul persoanelor de peste 65 de ani să crească de la 87 de milioane la peste 150 de milioane, iar numărul persoanelor de peste 80 de ani de la 23 de milioane la 62 de milioane;

13. este conștient că se preconizează că numărul persoanelor care ar putea avea nevoie de îngrijire pe termen lung în UE va crește de la 19,5 milioane în 2016 la 23,6 milioane în 2030 și la 30,5 milioane în 2050 ( 8 )

14. menționează că, pentru a menține raportul actual de cinci îngrijitori pe termen lung la 100 de persoane în vârstă de 65 de ani sau mai mult, numărul lucrătorilor din acest sector în țările OCDE trebuie să crească cu 13,5 milioane până în 2040 ( 9 ) . Doar în perioada 2018-2030, va fi nevoie de 11 milioane de lucrători în domeniul sănătății și al îngrijirii în cele 27 de state membre ale UE, pentru a răspunde cererii în creștere ( 10 )

15. subliniază potențialul enorm pe care îl are sectorul îngrijirii pentru piața forței de muncă, precizând că, în următorii zece ani, există potențialul asigurării a opt milioane de locuri de muncă în sectorul sănătății și al asistenței sociale ( 11 )

16. subliniază că economia vârstei a treia ( 12 ) , care include serviciile de îngrijire pentru persoanele în vârstă, reprezintă un instrument puternic de combatere a depopulării, oferind soluții imediate la problemele legate de îmbătrânirea populației și de șomaj în cele mai defavorizate zone rurale. Economia vârstei a treia creează avantaje competitive și de coeziune pentru regiuni, generând beneficii pentru toți actorii implicați (situație de TRIPLE WIN). Pe de altă parte, îmbătrânirea treptată care afectează deja multe din regiunile noastre se convertește într-o resursă activă ce generează locuri de muncă și bunăstare, schimbând stereotipuri și abordările ce trebuie luate în considerare;

Relevanța la nivel local și regional

17. este de părere că orașele și regiunile din Uniunea Europeană trebuie să abordeze cauzele penuriei de personal de asistență și îngrijire, având în vedere riscul reprezentat de lipsa de personal pe termen mediu și lung; precizează că sunt vizate îndeosebi regiunile ale căror sisteme se bazează pe personalul din țările vecine și care s-au confruntat cu o lipsă de personal pe termen scurt ca urmare a închiderii frontierelor pe fondul pandemiei;

18. recunoaște diferențele și prioritățile regionale din Europa ( 13 ) în ceea ce privește îngrijirea formală și informală – aceasta din urmă bazându-se în principal pe membri ai familiei –, precum și diversitatea serviciilor oferite și a soluțiilor regionale de satisfacere a nevoilor de îngrijire;

19. sprijină crearea de rețele între regiunile din întreaga Europă și îndeamnă regiunile să promoveze schimbul reciproc de experiență și elaborarea comună și coordonată de măsuri; semnalează importanța rolului care le revine regiunilor și orașelor în ceea ce privește dezvoltarea de acțiuni specifice privind îngrijirea persoanelor în vârstă și dependente, cu scopul de a dezvolta servicii comunitare în zonele afectate de îmbătrânirea demografică și de depopulare, ca strategie pentru a răspunde nevoii de servicii de îngrijire a categoriilor de populație care locuiesc în aceste zone vulnerabile din punct de vedere geografic, unde accesul la serviciile comunitare esențiale este mai dificil, asigurându-le asistența sociomedicală adecvată în cadrul lor de viață obișnuit;

Impactul asupra femeilor

20. subliniază, în ceea ce privește genul, că 92 % dintre femeile din UE prestează o muncă de îngrijire neremunerată în mod regulat, adică mai mult de o zi pe săptămână, că 81 % dintre femeile din UE îngrijesc zilnic aparținători ( 14 ) și că majoritatea lucrătorilor din domeniul sănătății și al îngrijirii sunt femei ( 15 ) . Această situație este deosebit de gravă pentru femeile care trăiesc în medii rurale și depopulate, unde există dificultăți reale de acces la serviciile esențiale de îngrijire și de asistență medicală și socială;

21. subliniază că cea mai mare parte a muncii de îngrijire în Europa este asigurată de către aparținători în contextul îngrijirii la domiciliu, în special de către femei, adesea fără a beneficia de formare sau îndrumare de specialitate, de o remunerație adecvată și de securitate socială, ceea ce accentuează, în cele din urmă, diferențele existente între femei și bărbați în materie de pensii;

22. recunoaște necesitatea unor politici și programe care să vizeze scutirea femeilor de a fi împovărate cu marea majoritate a activităților de îngrijire neremunerate. Atât îngrijitorii neremunerați, cât și membrii familiilor lor care nu se implică în munca de îngrijire trebuie să fie informați cu privire la faptul că îngrijirea reprezintă o muncă și ar trebui tratată ca atare. Munca de îngrijire neremunerată nu este nici o îndatorire, nici o obligație a femeilor și ar trebui să fie distribuită în mod egal între femei și bărbați, pentru a garanta independența economică a femeilor, așa cum se menționează în Strategia europeană privind egalitatea de gen;

23. atrage atenția asupra proporției ridicate de femei care sunt dispuse să desfășoare activități de îngrijire și asistență în ciuda condițiilor de muncă precare și a salariilor mici, întrucât provin din țări cu niveluri scăzute de remunerare. Aceste femei sunt, în majoritatea cazurilor, imigrante; ele ar trebui să aibă acces la servicii de integrare în limba lor maternă și la informații cu privire la drepturile lor și la serviciile accesibile în calitate de lucrători imigranți. Deplina punere în aplicare a Directivei privind detașarea lucrătorilor și asigurarea faptului că acest grup specific de lucrători nu este exclus de la protecția salariilor minime legale la nivel național sunt deosebit de importante. Subliniază, în acest sens, că „necesitatea unei «convergențe ascendente» este acută inclusiv deoarece nivelul scăzut al salariilor rămâne o caracteristică a ocupării forței de muncă în Uniunea Europeană” și că „femeile reprezintă 59 % dintre cei plătiți cu salariul minim” ( 16 ) , subliniind că UE trebuie să continue să sprijine statele membre în punerea în aplicare a unor politici sociale și de ocupare a forței de muncă eficace și favorabile incluziunii și în realizarea reformelor necesare în acest scop;

24. subliniază necesitatea de a aborda condițiile precare de muncă ale îngrijitorilor la domiciliu în regim intern din UE, care sunt în cea mai mare parte femei și adesea migranți din țări terțe, dintre care unii lucrează în mod neregulamentar ca migranți fără acte de identitate, iar alții sunt implicați în migrația circulară sau temporară. Se alătură, în această privință, Comitetului Economic și Social European (CESE), subliniind că îngrijitorii la domiciliu în regim intern ar trebui tratați în mod similar cu alți îngrijitori și îndeamnă la îmbunătățirea garanțiilor din Directiva privind sancțiunile împotriva angajatorilor (2009/52/CE) pentru a proteja drepturile lucrătorilor fără acte de identitate și la aplicarea riguroasă a Directivei privind drepturile victimelor (2012/29/UE) pentru a oferi un sprijin eficace îngrijitorilor la domiciliu în regim intern care sunt victime ale exploatării, indiferent de statutul lor de migrant ( 17 )

Recomandări pentru părțile interesate relevante

25. subliniază că este necesar să se îmbunătățească diseminarea informațiilor și comunicarea către public cu privire la cererea existentă privind profesiile de asistent medical și de îngrijitor, pentru a atrage un segment mai amplu de persoane aflate în căutarea unui loc de muncă, urmărind, totodată, reducerea drastică a dezechilibrului de gen și garantarea faptului că, pe viitor, un număr mai mare de bărbați au acces la aceste profesii. Autoritățile locale și regionale ar putea participa la acest efort prin organizarea de seminare, ateliere și acțiuni de promovare a profesiilor din domeniul îngrijirii, în special pentru bărbați, care ar combate stereotipurile de gen și lipsa de conștientizare. Acest lucru ar trebui să fie însoțit de eforturi concertate de îmbunătățire a condițiilor de muncă în sectorul îngrijirii, pentru ca profesiile de îngrijire să devină mai atractive, inclusiv în rândul tinerilor și, în special, în zonele depopulate și/sau în zonele cu populații mult mai în vârstă;

26. constată că, în contextul actual al crizei provocate de pandemia de COVID-19, locurile de muncă și continuitatea serviciilor de asistență și îngrijire pot fi asigurate prin crearea unor structuri patronale rezistente la crize, în special în ceea ce privește structura de proprietate și utilizarea profiturilor generate;

27. recunoaște că un echilibru bun între viața profesională și cea privată joacă un rol esențial în alegerea carierei de către potențialele persoane interesate și subliniază, în acest sens, că este nevoie de modele adecvate privind timpul de lucru în domeniul îngrijirii profesionale, care să facă posibilă și să promoveze concilierea vieții profesionale cu cea de familie și privată;

28. subliniază că nu doar sănătatea fizică, ci și sănătatea psihică a personalului constituie un factor decisiv pentru crearea și menținerea unui mediu de lucru sănătos și că, în acest sens, este esențial să se acorde sprijin profesional personalului (de exemplu, supervizare, educație și formare continuă specifice, sprijin în materie de sănătate mintală), trăgându-se astfel un semnal de alarmă clar față de creșterea ratei de epuizare în acest sector profesional;

29. subliniază importanța de a regândi noi cerințe structurale pentru centrele de îngrijire pentru persoanele în vârstă, astfel încât să existe un echilibru între noile standarde de sănătate și siguranță, inclusiv cele care abordează prevenirea și controlul infecțiilor, care vor fi benefice atât pentru utilizatorii acestor centre, cât și pentru furnizorii de servicii de îngrijire care lucrează în cadrul lor. Obiectivul general trebuie să fie acela de a asigura condiții optime de mediu, de viață și de muncă, precum și condiții care să stimuleze contactele sociale;

30. menționează că utilizarea de mijloace tehnice pentru desfășurarea activităților de îngrijire, de documentare eficientă și cuprinzătoare și de comunicare interprofesională contribuie în mod semnificativ la ușurarea activității zilnice a personalului de asistență și îngrijire;

31. atrage atenția asupra importanței tot mai mari a digitalizării inclusiv în sectorul serviciilor de îngrijire. Solicită, în acest sens, să se acorde asistență tehnică specifică centrelor de îngrijire pentru persoanele în vârstă, în vederea promovării telemedicinei ca mijloc de îmbunătățire a gestionării sănătății utilizatorilor. În plus, instrumentele digitale și de asistență la distanță, utilizate deja în timpul pandemiei pentru monitorizarea și controlul persoanelor izolate și fără sprijin efectiv din partea familiei, vor continua să se dezvolte, îmbunătățind accesul populației la serviciile de îngrijire. Cu toate acestea, această evoluție trebuie să fie însoțită de măsuri de reducere a decalajului digital în toate domeniile, cum ar fi decalajul digital dintre femei și bărbați, în zonele rurale sau în rândul vârstnicilor. În mod similar, profesioniștii din sector ar trebui să fie formați pentru a utiliza aceste noi instrumente prin programe de formare continuă. Mai mult, este necesar să se dezvolte un nou sistem de comunicare coordonat și integrat între sistemul de sănătate, furnizorii de servicii de îngrijire și familii. Este esențial să se garanteze accesul la formare în domeniul noilor tehnologii de comunicare pentru furnizorii de servicii de îngrijire care lucrează în centrele de îngrijire și pentru utilizatori;

32. consideră că acordarea de sprijin financiar în perioada de formare reprezintă o măsură însoțitoare importantă pentru a facilita accesul persoanelor interesate la o carieră sau reconversia profesională a acestora;

33. își afirmă angajamentul față de remunerarea adecvată a lucrătorilor din domeniul asistenței și al îngrijirii, care să reflecte valoarea socială și societală a activității lor;

34. reamintește Principiul nr. 9 din Pilonul european al drepturilor sociale cu privire la echilibrul dintre viața profesională și cea privată, care stabilește că părinții și persoanele cu responsabilități de îngrijire au dreptul la un concediu adecvat, la forme de muncă flexibile și dreptul de acces la servicii de îngrijire. În acest sens, subliniază că măsurile de sprijin public pentru recrutarea de îngrijitori prin mijlocirea subvenționării sau a altor forme de finanțare pot contribui la respectarea acestui principiu, și, de asemenea, la regularizarea și îmbunătățirea condițiilor lucrătorilor din sectorul îngrijirii;

35. recomandă statelor membre ale UE să creeze condițiile-cadru esențiale pentru securitatea socială a familiilor îngrijitoare, precizând că acest aspect vizează atât asigurarea costurilor de subzistență, cât și asigurările de sănătate, de accident și de pensii pentru acest grup de persoane. Rudele care lucrează în calitate de îngrijitori nu ar trebui să fie obligate să renunțe la locurile lor de muncă, iar prestațiile publice nu trebuie condiționate de statutul de șomer. Luarea deciziei de a avea grijă de o rudă este întotdeauna dificilă; nu ar trebui impuse sacrificii inutile;

36. subliniază importanța sprijinului profesional în domeniul îngrijirii informale, prestate în principal de membri ai familiei, pentru a le permite aparținătorilor îngrijitori să dobândească competențele necesare și, în același timp, pentru a asigura o calitate corespunzătoare a îngrijirii oferite, și menționează, în plus, că este necesar să se creeze oferte de degrevare (de exemplu, locuri de îngrijire pe termen scurt), pentru a degreva temporar aparținătorii îngrijitori în caz de nevoie;

37. invită statele membre ale UE și părțile interesate relevante de la nivel local și regional să efectueze sondaje periodice în rândul grupurilor de populație vizate, pentru a se baza pe opinia exprimată de acestea și a ține cont de evoluția acesteia în procesul de dezvoltare strategică a ofertelor de servicii;

Recomandări pentru Comisia Europeană

38. invită Comisia Europeană să actualizeze cadrul european de calitate privind serviciile de îngrijire pe termen lung, existent din 2012, pentru a ține pasul cu cele mai recente evoluții în ceea ce privește furnizarea de servicii de îngrijire pe termen lung și cerințele de competențe aferente, precum și pentru a facilita mobilitatea îngrijitorilor. În acest scop, propune Comisiei Europene și statelor membre să introducă o etichetă de calitate europeană pentru profilul profesional de „îngrijitor de persoane în vârstă și dependente”, atât în contextele de îngrijire instituționalizată, cât și în afara lor, garantând astfel principiul competenței și al calificării îngrijitorilor care prestează astfel de servicii. Este necesar să se stabilească standarde comune de referință în actualul context european prin intermediul unui certificat de calitate omologat și adaptat la nevoile fiecărui stat membru. Comitetul subliniază că drepturile persoanelor îngrijite și bunăstarea lor fizică și mentală trebuie să rămână principala prioritate și să includă prevenirea și combaterea singurătății;

39. propune ca Comisia Europeană și statele membre ale UE să ia în considerare elaborarea unei strategii și a unei definiții ocupaționale comune pentru personalul de îngrijire (inclusiv a îngrijitorilor în regim intern, al căror serviciu ar trebui considerat ca făcând parte din serviciile de îngrijire pe termen lung), cu implicarea orașelor și regiunilor, precum și a partenerilor sociali, și menționează că această strategie ar trebui să crească gradul de conștientizare, inclusiv prin lansarea unei campanii de promovare țintite în mass-media, pentru a contribui la o schimbare de durată a imaginii profesiilor din domeniul sănătății și îngrijirii;

40. sugerează, de asemenea, Comisiei Europene să aibă în vedere propuneri pentru recunoașterea și sprijinirea concretă a familiilor în calitatea lor de îngrijitori;

41. invită Comisia Europeană să elaboreze o propunere pentru crearea unui sistem eficient de colectare și analiză cuprinzătoare a datelor, care să acopere și îngrijirea în regim intern, care este în mare parte nedocumentată, cu scopul de a oferi statelor membre și regiunilor o bază solidă pentru o coordonare transregională în viitor;

42. recomandă Comisiei Europene să creeze o platformă pentru schimbul reciproc de expertiză și să ofere posibilitatea de a prezenta exemple de bune practici în domeniul asistenței și al îngrijirii, precum și programe comune, cum ar fi planuri de asistență socială sau strategii de sprijinire a familiilor îngrijitoare;

43. salută posibilitatea de finanțare și sprijin prin intermediul fondurilor structurale actuale și viitoare ale UE (FSE 2014-2020 cu REACT-EU, respectiv FSE+ 2021-2027), precum și sinergiile și complementaritățile create prin programul „UE pentru sănătate” (EU4Health) 2021-2027 și subliniază prioritatea acțiunilor finanțate prin intermediul acestora;

44. recomandă stabilirea unor priorități bugetare și alocarea de resurse bugetare specifice pentru combaterea penuriei de personal calificat în domeniul sociomedical, în special în contextul Agendei Comisiei Europene privind ocuparea forței de muncă din cadrul semestrului european. Comisia Europeană ar trebui să monitorizeze punerea în aplicare și eficacitatea recomandărilor sale.

Bruxelles, 1 iulie 2021. Președintele Comitetului European al Regiunilor Apostolos TZITZIKOSTAS

(1) În 2020, 20,6 % din populația UE avea 65 de ani sau mai mult, ceea ce reprezintă o creștere cu 3,0 puncte procentuale față de ponderea corespunzătoare de acum un deceniu. Eurostat, 16.3.2021: https://ec.europa.eu/eurostat/web/products-eurostat-news/-/ddn-20210316-1

(2) COM(2021) 50 final.

(3) Avizul CoR pe tema „Asistența medicală transfrontalieră – punere în aplicare și perspectivele viitoare” (COR-2019-04597).

(4) COM(2021) 50 final.

(5) COM(2021) 102 final.

(6) Avizul CoR pe tema „O Uniune a egalității: Strategia privind egalitatea de gen” CoR 2020-2025” (COR-2020-02016).

(7) COM(2020) 241 final – Raport privind impactul schimbărilor demografice.

(8) COM(2021) 50 final.

(9) OCDE (2020), Who Cares? Attracting and Retaining Care Workers for the Elderly („Cine îngrijește? Atragerea și menținerea lucrătorilor în serviciile de îngrijire a persoanelor în vârstă”),

https://www.oecd.org/els/health-systems/who-cares-attracting-and-retaining-elderly-care-workers-92c0ef68-en.htm

(10) JRC121698 – JRC (2021), Health and long-term care workforce: demographic challenges and the potential contribution of migration and digital technology („Sănătatea și forța de muncă din sectorul îngrijirii pe termen lung: provocări demografice și potențiala contribuție a migrației și a tehnologiei digitale”).

(11) COM(2021) 50 final.

(12) Potrivit Comisiei Europene, „economia vârstei a treia poate fi definită în termeni de posibilități economice generate de cheltuielile din sectorul public și cele ale consumatorilor legate de îmbătrânirea populației și de nevoile specifice ale populației cu vârsta de peste 50 de ani”.

(13) JRC121698.

(14) EIGE (2021), Gender inequalities in care and consequences for the labour market („Inegalitățile de gen în ceea ce privește îngrijirea și consecințele asupra pieței forței de muncă”),

https://eige.europa.eu/publications/gender-inequalities-care-and-consequences-labour-market/

(15) JRC121698.

(16) Avizul CoR pe tema „Salariile minime adecvate în Uniunea Europeană” (COR-2020-05859).

(17) Avizul din proprie inițiativă al Comitetului Economic și Social European pe tema „Drepturile îngrijitorilor la domiciliu în regim intern” (SOC/535 – EESC-2016-00941)