P6_TA(2007)0195

Stoparea pierderii biodiversităţii până în 2010

Rezoluţia Parlamentului European din 22 mai 2007 privind stoparea pierderii biodiversităţii până în 2010 (2006/2233(INI))

Parlamentul European,

- având în vedere Comunicarea Comisiei privind "Stoparea pierderii biodiversităţii până în 2010 şi ulterior: susţinerea serviciilor ecosistemice pentru bunăstarea oamenilor" (COM(2006)0216),

- având în vedere Rezoluţia sa din 20 octombrie 1998 privind Comunicarea Comisiei către Consiliu şi Parlamentul European privind o strategie a Comunităţii Europene în domeniul biodiversităţii [1],

- având în vedere Rezoluţia sa din 14 martie 2002 privind Comunicarea Comisiei către Consiliu şi Parlamentul European privind planurile de acţiune pentru biodiversitate în domeniul conservării resurselor naturale, al agriculturii, al pescuitului şi al dezvoltării şi cooperării economice [2],

- având în vedere avizul său din 25 iunie 1993 referitor la propunerea Comisiei de decizie a Consiliului privind încheierea Convenţiei privind Diversitatea Biologică [3],

- având în vedere Directiva 79/409/CEE a Consiliului din 2 aprilie 1979 privind conservarea păsărilor sălbatice [4] (directiva păsări) şi Rezoluţia Parlamentului European din 17 ianuarie 2001 [5] privind punerea în aplicare a Directivei 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale şi a faunei şi florei sălbatice [6] (directiva habitate),

- având în vedere poziţia sa din 31 mai 2001 referitoare la propunerea de decizie a Parlamentului European şi a Consiliului de instituire a celui de-al şaselea Program comunitar de acţiune pentru mediu (2001-2010) [7],

- având în vedere revizuirea Strategiei pentru dezvoltare durabilă a UE (SDD UE) — o nouă strategie [8],

- având în vedere rezultatele celei de-a opta reuniuni a Conferinţei Părţilor (CP 8) la Convenţia privind diversitatea biologică şi ale celei de-a treia Reuniuni a Părţilor (RP 3) la Protocolul de la Cartagina privind biosecuritatea,

- având în vedere articolul 45 din Regulamentul său de procedură,

- având în vedere raportul Comisiei pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară şi avizul Comisiei pentru agricultură şi dezvoltare rurală, precum şi cel al Comisiei pentru pescuit (A6-0089/ 2007),

A. întrucât ritmul actual îngrijorător de pierdere a biodiversităţii este probabil să se accelereze şi să continue în lipsa unor măsuri pe scară largă,

B. întrucât sunt disponibili puţini indicatori adecvaţi pentru a măsura în mod eficient gradul în care cerinţele imperative ale diversităţii biologice sunt respectate la punerea în aplicare a diferitelor politici, unul dintre cei mai importanţi fiind Indicele comun al păsărilor de câmp (Common Farmland Bird Index),

C. întrucât biodiversitatea joacă un rol esenţial în susţinerea vieţii şi a mijloacelor de existenţă, a dezvoltării economice şi sociale şi a bunăstării oamenilor, precum şi în atingerea obiectivelor de dezvoltare ale mileniului până în 2015,

D. întrucât, în conformitate cu evaluarea ecosistemelor pentru mileniu realizată de ONU în 2005, de la începutul anilor 1960 s-a produs un declin în 2/3 din ecosisteme,

E. întrucât factorii principali care acţionează în spatele pierderii diversităţii biologice sunt schimbarea climei, degradarea mediului, utilizarea metodelor agricole intensive şi administrarea necorespunzătoare a pădurilor şi a resurselor de apă,

F. întrucât, în calitate de utilizatoare a biodiversităţii, agricultura are de îndeplinit un rol esenţial în administrarea şi menţinerea acestei biodiversităţi; şi, întrucât politica agricolă comună (PAC) trebuie să promoveze, de acum înainte, modele de producţie sustenabile care, fiind viabile din punct de vedere economic, trebuie să permită totodată desfăşurarea unor acţiuni ambientale, punerea în valoare şi reabilitarea biodiversităţii majorităţii speciilor animale, vegetale şi microbiene,

G. întrucât sunt urgent necesare eforturi coordonate şi intense pentru a stopa pierderea biodiversităţii până cel mai târziu în 2010,

1. întâmpină cu satisfacţie comunicarea Comisiei, menţionată anterior, (COM(2006)0216) datorită abordării sale conceptuale, obiectivelor prioritare pentru perioada 2007-2008 şi măsurilor principale de sprijin şi consideră că aceasta constituie un bun punct de plecare pentru o abordare orientată şi mai pregnant spre atingerea, în 2010, a ţintei stabilite cu privire la biodiversitate; susţine, de asemenea, decizia de a pune accentul pe aplicarea cu mai multă fermitate a politicii şi a măsurilor existente;

2. salută iniţiativa de la Postdam aprobată la 17 martie 2007 de către G8+5 (China, India, Mexic, Africa de Sud şi Brazilia), destinată să contribuie la combaterea pierderii masive de biodiversitate până în 2010; încurajează G8+5 să aplice de urgenţă iniţiativa adoptată şi să furnizeze finanţarea destinată protecţiei oceanelor, susţinerii cercetării şi îmbunătăţirii supravegherii speciilor pe cale de dispariţie;

3. insistă asupra valorii intrinsece a biodiversităţii, precum şi asupra necesităţii urgente de a o proteja împotriva degradării datorate influenţei şi intervenţiei umane, inclusiv, dar fără a se limita la exploatare, schimbările climatice şi dispariţia habitatelor;

4. îşi exprimă profunda îngrijorare privind pierderea continuă a biodiversităţii şi declinul asociat al serviciilor ecosistemice;

5. recunoaşte importanţa vitală pe care o au ecosistemele sănătoase pentru prosperitate şi bunăstare în UE şi în întreaga lume;

6. subliniază faptul că modificările climatice şi dispariţia biodiversităţii se află în strânsă legătură şi sunt importante în egală măsură;

7. reafirmă nevoia urgentă de a face eforturi pentru îndeplinirea angajamentelor de stopare a pierderii biodiversităţii în UE până în 2010 (asumate de Consiliul European la Göteborg în 2001, în contextul Strategiei de dezvoltare durabilă şi al celui de-al şaselea Program de acţiune comunitar pentru mediu); subliniază că sunt urgent necesare eforturi coordonate şi intense pentru oprirea acestei tendinţe, în special având în vedere timpul scurt rămas pentru îndeplinirea angajamentelor asumate pentru 2010; sprijină abordarea integrată propusă în comunicarea Comisiei, conform căreia stoparea diminuării biodiversităţii ar trebui să facă parte din toate politicile specifice ale Uniunii Europene;

8. recunoaşte posibila importanţă a recentului concept de servicii ecosistemice, promovat prin comunicarea Comisiei, ca fiind un instrument ce permite includerea valorii economice a biodiversităţii în alte domenii politice, şi propune ca menţinerea serviciilor ecosistemice să devină un scop fundamental al politicilor orizontale şi sectoriale ale UE; cu toate acestea, atrage atenţia asupra scăderii valorii biodiversităţii în ceea ce priveşte avantajele pe oamenii le-ar putea avea din aceasta, ori asupra faptului că diminuarea biodiversităţii este considerată exclusiv ca o preocupare economică;

9. salută Planul de acţiune al UE pentru 2010 şi ulterior, anexat la comunicarea Comisiei, şi recunoaşte că acesta este un instrument vital şi o ultimă oportunitate de a reuni actorii de la nivel comunitar şi de la nivelul statelor membre în cadrul unor acţiuni cheie de realizare a angajamentelor pentru 2010; însă, dat fiind timpul limitat disponibil pentru punerea în aplicare, îndeamnă Comisia să se asigure că structurile necesare sunt pregătite pentru aplicarea sa efectivă şi imediată la nivel comunitar şi la nivelul statelor membre;

10. recunoaşte faptul că planul de acţiune va fi insuficient pentru conservarea biodiversităţii şi susţinerea pe termen lung a serviciilor ecosistemice; salută toate propunerile de lansare a unei dezbateri în UE asupra unei viziuni pe termen lung destinate să constituie cadrul pentru o politică pe termen mai lung; invită Comisia să înceapă procesul de dezvoltare a unei viziuni pe termen lung a UE în domeniul biodiversităţii, destinate să constituie cadrul pentru viitoarele evoluţii politice;

11. în acest context, solicită Comisiei să analizeze şi să facă propuneri de măsuri concrete pentru a integra costul diminuării biodiversităţii în activităţile care au un impact negativ important asupra biodiversităţii;

12. Adoptă opinia conform căreia întreaga societate a UE, inclusiv sectoarele comercial şi educaţional, trebuie să se implice activ în procesul de protecţie a biodiversităţii.

Domeniul politic 1 — biodiversitatea şi UE

Cele mai importante habitate şi specii (Obiectivul 1)

13. subliniază rolul vital jucat de directivele păsări şi habitate în protejarea biodiversităţii UE, recunoaşte importanţa finalizării reţelei Natura 2000 (înfiinţată în temeiul directivei habitate) pe pământ şi în mare, a gestionării eficiente şi a finanţării adecvate a acestei reţele, a amenajării teritoriale efectuate ţinând cont de această reţea şi a consolidării coerenţei, flexibilităţii şi conectivităţii reţelei, în special în lumina modificărilor climatice;

14. subliniază importanţa includerii în reţeaua Natura 2000 a unor zone din regiunile şi teritoriile de peste mări, aflate sub suveranitatea statelor membre ale UE;

15. subliniază importanţa măsurilor suplimentare, destinate, în special, protecţiei speciilor ameninţate şi recunoaşte, în acest sens, importanţa extinderii aplicării planurilor de acţiune pentru regenerarea speciilor; subliniază că stadiul de conservare a habitatelor şi speciilor a căror protejare este prevăzută de directiva habitate ar trebui să facă obiectul unor reexaminări ştiinţifice regulate;

16. Relevă necesitatea elaborării unor măsuri specifice de promovare a biodiversităţii în noile state membre şi relevă faptul că serviciile ecosistemice, precum conservarea peisajului, şi activităţile economice, precum turismul, sunt interdependente;

17. constată că promovarea metodelor selective de pescuit constituie o prioritate, deoarece va contribui la durabilitatea resurselor halieutice şi la menţinerea biodiversităţii prin reducerea capturilor accesorii;

18. subliniază importanţa unei ample biodiversităţi în regiunile ultraperiferice şi solicită adoptarea unor măsuri legislative pentru conservarea acesteia şi utilizarea sa durabilă;

19. recunoaşte că, deşi prinderea şi comerţul cu animale vii continuă să prezinte pericole pentru biodiversitate, Europa are, de asemenea, un număr de instituţii zoologice şi alte organizaţii care demonstrează, prin intermediul unor programe de creştere a animalelor şi măsuri de conservare in situ, că joacă un rol important în supravieţuirea unora dintre speciile ameninţate;

20. salută intenţia Comisiei de a pune în aplicare o politică maritimă comună bazată pe o abordare holistică a oceanelor şi atrage atenţia asupra necesităţii de a conserva oceanele din punct de vedere al mediului şi al ecologiei, astfel încât să se garanteze dezvoltarea economică a unor sectoare precum pescuitul, turismul şi altele;

Un mediu rural şi un mediu marin mai largi (Obiectivele 2 şi 3)

21. recunoaşte faptul că amenajarea teritorială şi exploatarea speciilor sălbatice (prin activităţi nedurabile de vânătoare şi pescuit) reprezintă factorii principali care afectează biodiversitatea şi serviciile ecosistemice; subliniază, în special, pericolele pentru terenurile agricole şi pădurile cu o valoare naturală ridicată, generate atât de exploatarea intensă, cât şi de abandon; recunoaşte existenţa pericolelor pentru stocurile de peşti, speciile nevizate şi habitatele marine, generate de practicile de pescuit nedurabile din punct de vedere ecologic, inclusiv de pescuitul ilegal şi de pescuitul prin tehnologii distructive şi neselective;

22. Relevă că păstrarea diversităţii peisagistice a zonelor rurale ale Europei este esenţială, nu numai pentru menţinerea serviciilor oferite de o agricultură sustenabilă, ci şi pentru prezervarea fluxului genetic dintre populaţiile aparţinând faunei şi florei sălbatice.

23. subliniază importanţa punerii în aplicare a politicii comune revizuite din domeniul pescuitului (PCP), deoarece aceasta are în vedere dezvoltarea sustenabilă a resurselor halieutice şi descurajează pescuitul excesiv, care constituie o ameninţare pentru viaţa marină;

24. invită Comisia să întocmească un program de acţiune specific pentru combaterea pescuitului ilegal, nedeclarat şi nereglementat (INN), care constituie o ameninţare gravă pentru reaprovizionarea stocurilor de peşte;

25. salută propunerea prezentată de Uniunea Europeană şi statele membre de a încorpora ecosistemele marine şi fluviale în reţeaua de zone protejate NATURA 2000 şi solicită să fie luate în considerare şi zonele de reproducere a stocurilor de peşte;

26. invită Comisia să continue consolidarea reţelei NATURA 2000 prin extinderea acesteia la cele zece noi state membre care au aderat la Uniune în 2004, precum şi la Bulgaria şi România, de vreme ce, în urma aderării acestor două ţări, Marea Neagră face parte acum din apele comunitare;

27. îndeamnă statele membre să valorifice toate oportunităţile disponibile în cadrul PAC şi PCP pentru a sprijini obiectivele privind biodiversitatea într-un mediu rural şi un mediu marin mai largi (adică în afara siturilor Natura 2000); solicită integrarea în continuare a considerentelor privind biodiversitatea şi serviciile ecosistemice în PAC şi PCP şi identificarea cu precădere a oportunităţilor oferite în acest sens de revizuirea bugetului pe 2008-2009;

28. îşi exprimă îngrijorarea faţă de repercusiunile pe care le pot avea asupra biodiversităţii introducerea unor specii exotice şi eventuala evadare a unor peşti modificaţi genetic în ecosistemele marine şi invită Comisia să aprofundeze analiza riscurilor în această privinţă;

29. îndeamnă Comisia să încurajeze şi să sprijine studiile legate de creşterea în captivitate a unor noi specii, în special cele afectate de pescuitul excesiv, astfel încât să se răspundă acelor nevoi ale pieţei care ar putea fi ameninţate de reducerea capturilor;

30. îşi exprimă îngrijorarea faţă de diminuarea diversităţii animalelor de fermă şi a soiurilor de plante; astfel, solicită transpunerea imediată a Directivei 98/95/CE a Consiliului [9], care conţine o bază legală pentru a permite, în cadrul legislaţiei privind comercializarea seminţelor, conservarea, prin utilizarea in situ şi în exploataţiile agricole, a soiurilor ameninţate de erodare genetică.

31. Relevă că PAC şi dinamica de dezvoltate asociată care conduce, pe de o parte, la specializare şi intensificare şi, pe de altă parte, la marginalizare şi utilizarea sub posibilităţi a terenului, au contribuit, în ultimele decenii, la o sărăcire semnificativă a biodiversităţii;

32. Atrage atenţia asupra marii bogăţii de specii şi a diversităţii genetice a animalelor şi a culturilor agricole şi pledează pentru prezervarea şi consolidarea acestei diversităţi;

33. îndeamnă Comisia să îşi revizuiască planurile de gestiune şi redresare pentru anumite specii de peşte, care frecvent nu sunt adaptate monitorizării corecte a speciilor respective; îndeamnă Comisia să pună în aplicare măsuri cu grad de specificitate mai ridicat, compatibile cu uneltele şi metodele de pescuit utilizate în zonele biogeografice respective;

34. subliniază importanţa aplicării eficiente şi la timp a directivei privind un cadru de politică comunitară în domeniul apei [10] pentru atingerea unei "stări ecologice bune" şi a "nedeteriorării" apelor dulci şi a recomandării privind amenajarea integrată a zonelor de coastă; îndeamnă statele membre să utilizeze instrumentele economice prevăzute la articolele 5 şi 9 din directiva privind un cadru de politică comunitară în domeniul apei, pentru a stimula folosirea atentă a acestei resurse limitate şi să asigure o bază financiară solidă pentru punerea în aplicare a planurilor de gestionare a bazinelor hidrografice; subliniază importanţa aplicării unei directive cadru ambiţioase privind mediul marin în scopul atingerii unei "stări bune" a mediului marin; subliniază cât de important este ca viitoarea strategie marină să stabilească ca obiectiv fundamental prioritar menţinerea biodiversităţii şi a serviciilor ecosistemice;

35. îndeamnă Comisia să verifice mai bine modul în care este respectată legislaţia comunitară în domeniul luptei împotriva poluării şi degradării ecosistemelor marine;

36. recunoaşte daunele imense cauzate ecosistemelor din UE de poluanţi, cu precădere de poluanţii difuzi acizi şi de poluanţii responsabili pentru eutroficare, inclusiv amoniul provenit de la ferme; subliniază importanţa reducerii presiunilor create de aceşti poluanţi, în special în siturile Natura 2000 şi în alte zone cu valoare naturală ridicată şi în împrejurimile acestora; evidenţiază oportunitatea de a aborda aceste preocupări în cursul viitoarei revizuiri a directivei privind limitele naţionale de emisii, precum şi prin aplicarea la timp a Strategiei tematice privind calitatea aerului;

37. recunoaşte pericolul pe care îl reprezintă anumite pesticide, inhibitori de flacără şi alte substanţe chimice toxice bioacumulabile şi persistente pentru ecosisteme; subliniază importanţa în acest sens a aplicării eficiente a REACH; subliniază necesitatea de a monitoriza bioacumularea de astfel de poluanţi prin utilizarea prădătorilor din vârful lanţului trofic în mediile terestre, de apă dulce şi marine; apoi, consideră că o atenţie deosebită ar trebui acordată pericolelor legate de utilizarea pesticidelor, care sunt toxice şi destinate utilizării în mediul înconjurător; relevă că legislaţie europeană cu privire la pesticide - propunerea de regulament privind introducerea pe piaţă a produselor fitosanitare (COM(2006)0388); propunerea de directivăcadru privind utilizarea durabilă a pesticidelor (COM(2006)0372); strategia tematică pentru utilizarea durabilă a pesticidelor (COM(2006)0373) - ar trebui să garanteze că sărăcirea biodiversităţii europene nu se va accentua din cauza utilizării pesticidelor;

38. Relevă că promovarea denumirilor de origine protejate şi a indicaţiilor geografice protejate joacă un rol fundamental pentru păstrarea specialităţilor regionale, a culturii rurale asociate cu acestea în ansamblu şi a practicilor agricole ancestrale asociate, care permit prezervarea peisajului şi a sistemelor agricole rurale ca habitate pentru numeroase specii sălbatice.

39. Relevă că, în 1992, a fost făcut un prim pas către integrarea protecţiei biodiversităţii în PAC şi că, ulterior, reforma din 2003 a introdus măsuri cum sunt eco-condiţionarea, plata agricolă unică (decuplarea) şi dezvoltarea rurală, care exercită efecte benefice asupra biodiversităţii.

40. Propune ca biodiversitatea să constituie unul dintre principiile cheie ale examenului stării de sănătate a PAC ("health check") preconizat pentru anul 2008 şi consideră că se impune utilizarea acestuia pentru determinarea eficienţei diferitelor măsuri în materie de biodiversitate, în special a măsurilor din sectorul forestier, precum şi pentru remedierea adecvată a neajunsurilor din acest domeniu;

41. Atrage atenţia asupra noului regulament privind dezvoltarea rurală (perioada de programare 2007-2013), care prevede, inter alia, finanţarea Natura 2000, include măsuri agro-ambientale şi măsuri pentru prezervarea resurselor genetice în agricultură, sprijină administrarea sustenabilă a fondului forestier şi menţine plăţile destinate zonelor dezavantajate natural;

42. Pledează pentru încurajarea parteneriatelor (local/regional) dintre proprietarii şi utilizatorii terenurilor, organizaţiile pentru protecţia naturii, guvern şi centrele specializate, astfel ca acestea să colaboreze pentru a găsi soluţii locale la problemele biodiversităţii printr-o abordare "de jos în sus";

43. Solicită ca producerea şi utilizarea biomasei la producerea energiei şi drept combustibil să fie exploatate ca modalităţi de lărgire a biodiversităţii în agricultură; consideră că aceasta trebuie să se reflecte în finanţarea cercetării în cadrul celui de al 7-lea program-cadru de cercetare şi că producerea biomasei nu ar trebui să fie lăsată să determine un declin al biodiversităţii, nici în Uniunea Europeană şi nici în afara acesteia;

Dezvoltarea regională şi teritorială (Obiectivul 4)

44. recunoaşte fragmentarea tot mai mare a ecosistemelor rezultată din extinderea infrastructurii, a industriei şi a locuinţelor; afirmă că, printr-o planificare atentă, pot fi reduse în mare măsură daunele produse ecosistemelor şi pot fi identificate oportunităţile benefice pentru ecosisteme; îndeamnă statele membre să se asigure că proiectele finanţate din Fondurile structurale şi de coeziune nu prejudiciază biodiversitatea şi serviciile ecosistemice, ci optimizează beneficiile pentru biodiversitate; îndeamnă statele membre să acorde prioritate menţinerii şi refacerii biodiversităţii şi a serviciilor ecosistemice în cadrul planificării teritoriului la nivel naţional, regional şi local şi să acorde biodiversităţii atenţia necesară atunci când operează evaluări strategice de mediu (ESM) şi evaluări de impact asupra mediului (EIM);

Speciile alogene invazive şi genotipurile alogene (Obiectivul 5)

45. recunoaşte că speciile alogene invazive (SAI) reprezintă o principală ameninţare pentru biodiversitate şi că răspândirea SAI este exacerbată de deplasarea tot mai intensă a persoanelor şi mărfurilor; solicită insistent elaborarea unui răspuns cuprinzător al Comunităţii la această problemă, inclusiv printr-un sistem de alertă timpurie şi completarea lipsurilor din cadrul legislativ, inclusiv prin elaborarea unei strategii a UE privind SAI;

46. subliniază că imunocontracepţia ar putea juca un rol decisiv pentru controlul mamiferelor din categoria SAI şi ia act de cercetarea considerabilă efectuată în prezent în acest domeniu; îndeamnă Comisia să aloce fonduri pentru cercetarea europeană în domeniul imunocontracepţiei şi să lanseze o cerere de propuneri de proiecte; observă că programul LIFE + este unul din cadrele actuale care ar putea fi utilizate pentru a încuraja mai mult acţiunile privind SAI.

47. invită Comisia să prezinte propuneri legislative pentru limitarea introducerii speciilor alogene în Uniunea Europeană şi să monitorizeze respectarea Convenţiei CITES (Convenţia privind comerţul internaţional cu specii de faună si floră sălbatică pe cale de dispariţie);

48. atrage atenţia asupra efectelor uneori dezastruoase pe care le pot produce organismele exotice în ecosistemul marin; solicită măsuri urgente de prevenire a transferului organismelor în apa de balast şi îndeamnă statele membre să aplice Convenţia internaţională pentru controlul şi managementul apelor de balast şi sedimentelor navelor în cadrul OMI;

49. invită Comisia Europeană să instaureze controale reale în ceea ce priveşte deversarea apei de balast în apele Uniunii Europene;

50. accentuează importanţa aplicării integrale a cadrului legislativ al UE privind organismele modificate genetic; evidenţiază posibilele riscuri pe care producţia la scară industrială a culturilor modificate genetic lear putea reprezenta pentru biodiversitate şi solicită Comisiei să evalueze impactul asupra ecosistemelor europene;

51. îşi exprimă îngrijorarea faţă de posibilitatea ca anumiţi peşti modificaţi genetic să evadeze în ecosistemele marine şi faţă de eventualitatea reproducerii lor cu peşti locali, ceea ce poate perturba biodiversitatea ecosistemelor respective; invită Comisia Europeană să interzică introducerea peştilor modificaţi genetic în lanţul alimentar al Uniunii Europene;

52. salută intenţia declarată a Comisiei de a introduce o legislaţie specifică privind certificarea ecologică a peştilor şi îndeamnă Comisia să prezinte, în cel mai scurt timp posibil, o propunere legislativă în acest sens;

Domeniul politic 2 — UE şi biodiversitatea globală

Guvernanţa internaţională (Obiectivul 6)

53. sprijină cu tărie aplicarea eficientă a Convenţiei privind diversitatea biologică (CDB) şi solicită insistent Uniunii Europene să ia iniţiativa în acest domeniu; subliniază importanţa aplicării programelor de lucru ale CDB, inclusiv în zonele protejate; subliniază necesitatea încheierii lucrărilor privind un regim internaţional pentru accesul la resursele genetice şi împărţirea beneficiilor; consideră că materialele de referinţă legate de specii şi varietăţi ar trebui păstrate numai în ţările care fac parte din CDB; subliniază necesitatea de a accentua consolidarea şi sinergiile reciproce între acordurile internaţionale în domeniul mediului şi propune ca ţărilor terţe care beneficiază de subvenţii din partea UE să fie obligate să respecte politicile UE privind biodiversitatea;

54. recunoaşte ameninţarea pentru biodiversitate în largul mării; solicită încheierea unui acord privind protecţia biodiversităţii în largul mării, în cadrul Convenţiei ONU privind dreptul mării; îndeamnă UE să continue să îşi asume un rol conducător în acest sens;

55. consideră că este vitală promovarea unor acorduri şi a unor planuri comune de acţiune între UE şi ţări terţe, care să vizeze conservarea zonelor marine comune;

56. evidenţiază pericolul pe care îl reprezintă pescuitul de larg cu traulul de fund, precum şi alte practici de pescuit nedurabile pentru biodiversitate; ia act de recenta decizie a Adunării Generale a ONU în acest sens; îndeamnă Comisia să prezinte cât mai curând posibil propuneri legislative privind pescuitul de fund în largul mării; îndeamnă Comisia să colaboreze cu ONU şi cu organizaţiile regionale de management al pescuitului competente, dacă există, pentru adoptarea şi punerea în practică a unor măsuri de gestionare a tuturor activităţilor de pescuit în larg, inclusiv cu traulul; mai solicită Comisiei să acţioneze pentru aplicarea de urgenţă a măsurilor de protejare a habitatelor importante din larg împotriva practicilor de pescuit distructive, inclusiv a pescuitului cu traulul de fund;

57. susţine în întregime "Mesajul de la Paris" lansat la închiderea Conferinţei de la Paris ( 19- 21 septembrie 2006) privind biodiversitatea în cooperarea europeană pentru dezvoltare; îndeamnă Comisia şi statele membre interesate să asigure finanţarea adecvată a aspectelor de mediu şi de biodiversitate din ţările şi teritoriile de peste mări ale UE, precum şi accesul îmbunătăţit la programele europene al organismelor şi ONG-urilor locale, în coordonare cu autorităţile locale,

58. deplânge atenţia limitată acordată aspectelor biodiversităţii în acordurile comerciale bilaterale şi multilaterale; pledează pentru integrarea biodiversităţii ca dimensiune a comerţului internaţional şi a eforturilor depuse la nivel mondial pentru modificarea modelelor de producţie şi de consum nesustenabile; în consecinţă, solicită Comisiei şi statelor membre să acorde prioritate absolută recunoaşterii intereselor cu caracter necomercial în cadrul negocierilor în curs de desfăşurare la OMC;

Asistenţa externă (Obiectivul 7)

59. împărtăşeşte profunda preocupare exprimată în raportul Curţii de Conturi privind integrarea problemelor de mediu în cooperarea pentru dezvoltare şi concluziile revizuirii politicii UE privind biodiversitatea (2004) cu privire la nivelul redus de aplicare al planului de acţiune pentru biodiversitate în cooperarea economică şi pentru dezvoltare; salută apelul lansat în cadrul consensului european pentru dezvoltare de a se aloca mai multe fonduri pentru biodiversitate şi de a integra tot mai mult biodiversitatea în cooperarea pentru dezvoltare;

60. atrage atenţia că, în ciuda acestor aspiraţii, fondurile alocate biodiversităţii în programele de asistenţă externă ale Comunităţii şi ale statelor membre sunt limitate; salută a 4-a reconstituire a Fondului global de mediu, realizată recent, dar regretă faptul că aceasta nu reprezintă o creştere în termeni reali a finanţării pentru biodiversitate; subliniază importanţa vitală a alocării de fonduri limitate pentru priorităţile privind biodiversitatea din terţe ţări;

61. accentuează importanţa vitală a integrării reale a problemelor legate de biodiversitate în programele de asistenţă externă ale Comunităţii şi ale statelor membre (inclusiv măsuri de sprijin bugetar) pentru a se asigura că acestea nu generează efecte negative asupra biodiversităţii şi serviciilor ecosistemice; subliniază importanţa în acest sens a creării în ţările beneficiare a unei capacităţi de integrare a problemelor legate de biodiversitate în strategiile naţionale de dezvoltare (inclusiv strategiile de reducere a sărăciei);

62. îşi exprimă profunda preocupare pentru faptul că, în ciuda aspiraţiilor politice, în realitate există un risc mare ca noua generaţie de documente regionale şi naţionale de strategie să continue să ignore nevoile legate de biodiversitate fără un angajament mult mai activ al Comisiei faţă de ţările beneficiare în acest sens;

Comerţul (Obiectivul 8)

63. recunoaşte "amprenta ecologică" lăsată de comerţul UE asupra biodiversităţii şi serviciilor ecosistemice în terţe ţări; îndeamnă Comisia şi statele membre să identifice efectele majore ale comerţului asupra biodiversităţii şi serviciilor ecosistemice, în special prin evaluări ale impactului asupra dezvoltării durabile; subliniază importanţa aplicării unor măsuri de reducere a impactului ecologic al globalizării în cadrul acordurilor multilaterale, regionale şi bilaterale de liber schimb; insistă asupra faptului că politicile europene nu trebuie să ducă la o reducere a biodiversităţii în ţările terţe;

64. îşi exprimă profunda preocupare faţă de importurile de materii prime în UE, inclusiv lemn, ulei de palmier şi soia, care conduc la despădurirea zonelor tropicale; îşi exprimă preocuparea că urmărirea tot mai evidentă a obţinerii de biocombustibili poate exacerba presiunea asupra pădurilor tropicale; solicită Comisiei şi statelor membre să acţioneze urgent pentru adoptarea de măsuri pentru prevenirea sau minimizarea efectelor negative ale acestui tip de comerţ asupra pădurilor tropicale, inclusiv prin acorduri bilaterale în cadrul programului pentru aplicarea legislaţiei în domeniul forestier, guvernanţă şi schimburi comerciale (FLEGT); solicită insistent Comisiei să prezinte cât mai curând posibil o analiză a opţiunilor legislative pentru reducerea importurilor de lemn tăiat ilegal;

65. invită statele membre să-şi intensifice eforturile de combatere a comerţului ilegal cu specii prevăzute în Convenţia CITES şi invită statele membre şi Comisia să consolideze acţiunile şi un răspuns coordonat pentru aplicarea CITES;

66. îşi exprimă preocuparea faţă de faptul că acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului au exacerbat în trecut presiunile asupra stocurilor de peşte, asupra speciilor nevizate şi asupra habitatelor marine din apele teritoriale ale unor ţări terţe; subliniază faptul că este vital să se asigure că acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului contribuie la menţinerea stocurilor de peşte la niveluri care suportă o producţie maximă durabilă echilibrată şi la minimizarea efectelor asupra speciilor nevizate şi asupra habitatelor marine; îndeamnă Comisia şi statele membre să se asigure că flotele de pescuit ale UE operează în conformitate cu aceste acorduri;

Domeniul politic 3 — biodiversitatea şi modificările climatice

Modificările climatice (Obiectivul 9)

67. recunoaşte faptul că a început o perioadă inevitabilă de modificări climatice care va avea efecte semnificative asupra ecosistemelor globale şi ale UE; subliniază faptul că multe efecte ale modificărilor climatice asupra societăţii umane şi economiei vor fi resimţite prin intermediul modificărilor ecosistemului; recunoaşte că modificările ecosistemului şi efectele asupra speciilor pot fi deja observate; în consecinţă, subliniază importanţa vitală a unei abordări ecosistemice pentru adaptarea la modificările climatice, în special în ceea ce priveşte politicile care afectează exploatarea solurilor, a apelor şi a mediului marin; solicită UE să continue să îşi asume o poziţie de lider incontestabil pe plan internaţional în activitatea de reducere a emisiilor globale de gaze cu efect de seră;

68. subliniază faptul că este important să se asigure că măsurile de limitare a modificărilor climatice, cum ar fi dezvoltarea surselor regenerabile de energie, sunt evaluate pentru a se asigura că ele ţin seama în mod adecvat de efectele negative potenţiale asupra biodiversităţii şi că astfel de efecte sunt prevenite sau reduse la minimum - în special în ceea ce priveşte fermele eoliene, hidroenergia şi biocombustibilii;

69. recunoaşte că modificările climatice vor exercita puternice presiuni suplimentare asupra ecosistemelor UE; subliniază importanţa vitală a unei mari reţele coerente de zone protejate (în special siturile Natura 2000) şi a unui mediu sănătos mai larg în scopul consolidării rezistenţei ecosistemelor la modificările climatice; subliniază necesitatea reducerii presiunilor "convenţionale" la care sunt expuse ecosistemele (fragmentarea, exploatarea excesivă, poluarea, invazia speciilor alogene), a elaborării de măsuri suplimentare, concepute pentru a face faţă presiunii pe care o exercită, în plus, schimbarea climei, precum şi aceea a unei evaluări urgente a habitatelor şi speciilor celor mai expuse la riscurile ce decurg din aceasta;

Domeniul politic 4 — baza de cunoştinţe

Cunoştinţele (Obiectivul 10)

70. recunoaşte imensa provocare pe care o reprezintă înţelegerea biodiversităţii; îşi exprimă profunda preocupare pentru faptul că nivelul resurselor destinate cercetării asupra biodiversităţii şi ecosistemelor este mult prea redus prin raportare la importanţa critică a acestei chestiuni pentru prosperitatea şi bunăstarea noastră; solicită insistent să se acorde o mai mare prioritate finanţării cercetării în domeniul biodiversităţii în cadrul programelor de cercetare comunitare (al şaptelea program-cadru) şi naţionale;

71. recunoaşte că este necesar să se instituie mecanisme mai eficiente pentru ca ansamblul de date legate de biodiversitate şi serviciile ecosistemice să aibă o mai mare influenţă asupra politicilor duse la nivelul Comunităţii şi al statelor membre şi la nivel internaţional; sprijină propunerea de creare a unui nou mecanism al UE pentru recomandări independente şi competente în acest scop, luându-se în considerare, în mod corespunzător, dispoziţiile existente; solicită Comisiei să elaboreze studii şi evaluări ale consecinţelor producţiei de energie durabilă asupra biodiveristăţii şi mutaţiilor suferite de biodiversitate în zonele urbane, inclusiv efectele pozitive şi negative ale apariţiei de noi specii în zonele urbane;

72. este preocupat de scăderea numărului indivizilor din multe specii de peşti şi de faptul că avizele ştiinţifice ale ICES (Consiliul Internaţional pentru Explorarea Apelor Maritime) nu sunt luate în considerare, sau sunt luate în considerare doar parţial, atunci când se stabilesc capturile totale admisibile anuale (CTA); recunoaşte că avizele ştiinţifice nu reprezintă dictate politice, dar consideră că, în cazul în care recomandările ştiinţifice nu sunt respectate, acest lucru trebuie să fie justificat de motive solide şi cu argumente puternice; consideră că, în acest caz, Comisia şi Consiliul trebuie, de asemenea, să aducă dovezi pentru a demonstra că principiul producţiei maxime echilibrate (PME) este respectat efectiv în cadrul UE;

73. invită Comisia să finanţeze studii privind ecosistemele marine, în special în zonele cu o biodiversitate bogată şi cu o activitate de pescuit intensă;

Măsuri de sprijin

Finanţare

74. îşi exprimă profunda preocupare faţă de constrângerile financiare cu care se confruntă Natura 2000 şi alte acţiuni referitoare la biodiversitate în cadrul Planului de acţiune UE până în 2010 şi ulterior, generate de deciziile privind perspectivele financiare;

75. Subliniază responsabilitatea statelor membre de a folosi toate oportunităţile disponibile în cadrul PAC, al PCP, al Fondurilor structurale şi de coeziune, al programului Life+ şi al celui de-al şaptelea Program cadru şi de a aloca resurse naţionale; solicită insistent să se acorde o mai mare atenţie necesităţilor financiare la revizuirea bugetului 2008-2009, în cursul căreia ar trebui să se facă o evaluare a suficienţei şi disponibilităţii creditelor comunitare pentru biodiversitate, în special pentru Natura 2000;

76. deplânge însă faptul că propunerea Comisiei, sprijinită de Parlament, de a aloca încă 20 de miliarde de euro pentru politica de dezvoltare rurală în contextul cadrului financiar 2007-2013, nu a fost aprobată de Consiliu, cu atât mai mult cu cât banii ar fi putut fi utilizaţi în mod specific la extinderea şi intensificarea măsurilor privind biodiversitatea;

77. îşi exprimă regretul că resursele financiare disponibile pentru FEADER (Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Regională) sunt mult sub nivelul care ar fi fost necesar pentru a produce efectul dorit în ceea ce priveşte administrarea reţelei Natura 2000, condiţionată de agricultură şi silvicultură, sprijinul propus pentru îmbunătăţirea cunoştinţelor şi monitorizare fiind cu deosebire deficitar;

78. atrage atenţia asupra necesităţii de a acorda compensaţii financiare comunităţilor locale ale căror venituri au fost afectate negativ în urma unor acţiuni specifice destinate prezervării mediului marin;

79. atrage atenţia asupra posibilităţilor oferite de directiva privind răspunderea pentru mediul înconjurător [11] de a aplica principiul "poluatorul plăteşte" şi îndeamnă statele membre să profite de aceste posibilităţi în scopul finanţării unor măsuri destinate atingerii obiectivelor ecologice, inclusiv a celor expuse în directivele privind habitatele şi păsările.

Consolidarea procesului decizional

80. salută propunerea pentru o dezbatere în cadrul UE asupra unei viziuni pe termen mai lung privind biodiversitatea şi serviciile ecosistemice care să constituie un cadru politic; subliniază faptul că această dezbatere ar trebui să fie corelată în mod explicit cu viitorul Europei; solicită insistent ca această dezbatere să fie cât mai cuprinzătoare posibil şi, în special, să fie realizată la nivel regional; solicită insistent ca valorile europene privind natura (atât în cadrul UE, cât şi pe plan global) să constituie o parte explicită a Declaraţiei valorilor europene, propusă a fi emisă sub preşedinţia germană;

81. recunoaşte înalta calitate a evaluărilor impactului politic referitoare la iniţiativele Comunităţii privind politica în domeniul mediului; regretă faptul că, în evaluările impactului politic al iniţiativelor politice din alte sectoare, dimensiunea de mediu este redusă în mod frecvent; îndeamnă Comisia şi statele membre să verifice că nici o iniţiativă politică nouă nu are efecte negative semnificative asupra biodiversităţii şi să asigure că, în procesul de evaluare a impactului, în cazul în care sunt identificate astfel de efecte potenţiale, considerentele privind biodiversitatea, inclusiv efectele asupra serviciilor ecosistemice, beneficiază de un tratament adecvat;

82. subliniază importanţa complementarităţii între acţiunile la nivel comunitar şi la nivelul statelor membre; recunoaşte valoarea unică a Planului de acţiune al UE până în 2010 şi ulterior, ca instrument de sporire a complementarităţii; în consecinţă, îndeamnă statele membre să îşi alinieze acţiunile cu cele ale Planului de acţiune; îndeamnă statele membre să extindă această aliniere până la nivel regional şi local;

83. insistă asupra importanţei aplicării şi respectării integrale şi coerente a directivelor privind păsările şi habitatele; insistă asupra faptului că statele membre şi Comisia trebuie să aloce suficiente resurse şi să acorde suficientă atenţie acestui lucru;

84. subliniază importanţa amenajării teritoriale în legătură cu biodiversitatea şi serviciile ecosistemice; îndeamnă statele membre să consolideze abordările şi metodele la nivel regional şi local pentru a menţine biodiversitatea şi serviciile ecosistemice, inclusiv prin aplicarea complementară a programului Natura 2000, măsuri de amenajare a bazinelor hidrografice şi de dezvoltare rurală, şi, pe mare, prin aplicarea abordării la nivel de ecosistem expuse în directiva privind strategia marină;

85. îndeamnă Comisia să exercite presiuni asupra celor răspunzători pentru întârzierile succesive care au împiedicat înfiinţarea unor consilii consultative regionale pentru pescuit, vitale pentru o mai bună monitorizare şi prezervare a resurselor halieutice;

Parteneriate

86. salută apelul la consolidarea parteneriatelor dintre interesele biodiversităţii şi principalele grupuri interesate; subliniază importanţa parteneriatelor cu deţinătorii şi utilizatorii principali ai resurselor terestre, hidrologice şi marine; sprijină, în mod special, parteneriatele cu vânătorii, pescarii, fermierii şi silvicultorii şi cu sectoarele de afaceri şi financiar; recunoaşte rolul important jucat de iniţiativa Countdown 2010 în acest sens;

Educaţie, sensibilizare şi participare

87. subliniază importanţa sensibilizării intense a publicului cu privire la rolul biodiversităţii şi al ecosistemelor pentru prosperitate şi bunăstare; îndeamnă Comisia şi statele membre să consolideze semnificativ programele şi campaniile de educare şi informare a publicului larg, să promoveze dorinţa de acţiune la nivel politic şi să consolideze participarea activă a publicului larg la măsurile de conservare; subliniază importanţa accesului la informaţie şi la justiţie în această privinţă;

88. Remarcă faptul că numeroase persoane sunt sensibile afectiv la frumuseţea peisajului şi apreciază componentele istorice şi antropice ale acestuia; regretă că agricultura practicată pe scară largă a afectat biodiversitatea şi frumuseţea peisajelor naturale; consideră că restaurarea peisajelor, de exemplu reconstruirea gardurilor între păşuni, ar fi viu apreciată şi ar contribui la restabilirea biodiversităţii;

89. observă că grădinile zoologice şi acvariile europene sunt vizitate anual de mai bine de 100 de milioane de oameni şi recunoaşte că aceste instituţii joacă un rol important în sensibilizarea opiniei publice în ceea ce priveşte mediul;

90. îndeamnă Comisia să lanseze campanii de sensibilizare a opiniei publice cu privire la problemele legate de conservarea resurselor halieutice şi a ecosistemelor asociate;

Monitorizare, evaluare şi revizuire

91. subliniază importanţa indicatorilor pentru informarea publicului şi a factorilor de decizie cu privire la progresele realizate; salută propunerea privind setul de indicatori principali privind biodiversitatea; solicită insistent adoptarea şi reţinerea unui indicator privind biodiversitatea ca indicator structural şi ca indicator de dezvoltare durabilă;

92. evidenţiază importanţa vitală a consolidării capacităţilor şi metodelor de monitorizare pe termen lung în sprijinul setului de indicatori şi a asigurării unor surse mai diversificate de informaţii privind starea biodiversităţii, presiunile asupra biodiversităţii şi eficienţa reacţiei politice; subliniază necesitatea de a face disponibile pe larg aceste informaţii printr-un sistem de informaţii utilizate în comun;

93. susţine proiectele existente, în cadrul cărora se elaborează indicatori obiectivi de monitorizare şi evaluare a biodiversităţii şi solicită Comisiei să asigure respectarea obligaţiilor asumate de Uniunea Europeană prin semnarea Convenţiei asupra biodiversităţii, şi anume utilizarea sustenabilă, păstrarea biodiversităţii şi repartizarea corectă şi echitabilă a beneficiilor ce rezultă din aceasta, să-şi fixeze ca obiectiv stocarea materialului de referinţă referitor la specii şi varietăţi exclusiv în statele semnatare ale Convenţiei asupra biodiversităţii, să armonizeze informaţia disponibilă şi să facă uz de reţelele existente;

94. salută propunerea Comisiei de a prezenta Consiliului şi Parlamentului, evaluări intermediare (la sfârşitul anului 2008) şi finale (la sfârşitul anului 2010 şi sfârşitul anului 2013), ale progreselor realizate pentru atingerea obiectivelor prevăzute în planul de acţiune privind stoparea pierderii biodiversităţii până în 2010 şi ulterior; subliniază că rezultatele acestor evaluări ar trebui să fie luate în considerare în cadrul proceselor mai largi de revizuire politică şi bugetară, inclusiv revizuirea bugetului 2008-2009 şi revizuirile politice şi bugetare din perioada de după 2013; îndeamnă Comisia să prezinte o strategie cuprinzătoare pe termen lung privind biodiversitatea pentru perioada care urmează după 2010;

95. consideră că obligaţiile existente în ceea ce priveşte raportarea trebuie raţionalizate şi simplificate şi că viitoarele rapoarte nu trebuie să conducă la o creştere a poverii administrative;

*

* *

96. Încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului, Comisiei, precum şi guvernelor şi parlamentelor statelor membre.

[1] JO C 341, 9.11.1998, p. 41.

[2] JO C 47 E, 27.2.2003, p. 575.

[3] JO C 194, 19.7.1993, p. 401.

[4] JO L 103, 25.4.1979, p. 1. Directivă modificată ultima dată prin Directiva 2006/105/CE (JO L 363, 20.12.2006, p. 368).

[5] JO C 262, 18.9.2001, p. 132.

[6] JO L 206, 22.7.1992, p. 7. Directivă modificată ultima dată prin Directiva 2006/105/CE.

[7] JO C 47 E, 21.2.2002, p. 113.

[8] Documentul Consiliului 10117/06, 9.6.2006.

[9] Directiva 98/95/CE a Consiliului din 14 decembrie 1998 de modificare, cu privire la consolidarea pieţei interne, a varietăţilor vegetale modificate genetic şi a resurselor genetice ale plantelor, a directivelor 66/400/CEE, 66/401/CEE, 66/402/CEE, 66/403/CEE, 69/208/CEE, 70/457/CEE şi 70/458/CEE privind comercializarea seminţelor de sfeclă, seminţelor de plante furajere, seminţelor de cereale, cartofilor de sămânţă, seminţelor de plante oleaginoase şi de fibră şi a seminţelor de legume, precum şi catalogul comun al soiurilor de specii de plante agricole (JO L 25, 01.02.1999, p. 1).

[10] Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO L 327, 22.12.2000, p. 1). Directivă modificată prin Decizia nr. 2455/2001/CE (JO L 331, 15.12.2001, p. 1).

[11] Directiva 2004/35/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea şi repararea daunelor aduse mediului (JO L 143, 30.4.2004, p. 56). Directivă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2006/21/EC (JO L 102, 11.4.2006, p.15).

--------------------------------------------------