În contextul actual al crizei provocate de pandemia de COVID-19, statele membre ale UE acordă ajutoare de stat semnificative pentru a sprijini întreprinderile individuale și economia UE în ansamblu. În această situație, ajutoarele de stat constituie un mijloc indispensabil de care dispun autoritățile publice pentru a stabiliza economia și a accelera cercetarea privind coronavirusul. În același timp, sprijinul public continuă să fie supus controlului UE privind ajutoarele de stat chiar și în situația actuală, pentru a se asigura, de exemplu, proporționalitatea acestuia și pentru a se reduce la minimum potențialul efect de denaturare a concurenței. În plus, actualul cadru de evaluare este temporar și domeniul său de aplicare se limitează la măsurile de criză. Situația actuală arată importanța menținerii unor condiții de concurență echitabile pe piața internă, chiar și în circumstanțe economice excepționale.

În plus, deschiderea limitată a pieței interne a țărilor terțe poate denatura și mai mult piața. Atunci când un beneficiar nu are concurenți sau se confruntă cu o concurență limitată pe piața sa internă, acesta ar putea profita de poziția sa privilegiată pe alte piețe, având astfel un avantaj necuvenit față de alte întreprinderi. Subvențiile străine care provin din state în care accesul la piețe este închis sau restricționat sunt chiar și mai susceptibile să provoace denaturări.

Deschiderea către comerț și investiții contribuie la reziliența economiei, însă trebuie să fie corelată cu un climat de echitate și cu norme previzibile. Actuala situație economică mondială este cea mai dificilă din istoria recentă. Deschiderea către comerț bazată pe condiții de concurență echitabile este pusă sub semnul întrebării, la fel ca și obiectivul de a urmări relații comerciale reciproc avantajoase. Acest lucru este exemplificat de practicile comerciale neloiale susținute financiar de stat, care nu țin seama de forțele de pe piață și încalcă normele internaționale în vigoare pentru a dobândi o poziție dominantă în diverse sectoare de activitate economică. Printre astfel de practici neloiale se numără, de regulă, protecția industriilor împotriva concurenței prin deschiderea selectivă a pieței, acordarea selectivă de licențe și alte restricții în materie de investiții, precum și acordarea de subvenții care afectează condițiile de concurență echitabile atât pentru întreprinderile deținute de stat, cât și pentru întreprinderile din sectorul privat. Astfel de practici generează efecte de denaturare semnificative în toate sectoarele afectate, indiferent dacă acestea sunt sau nu strategice.

Normele UE privind ajutoarele de stat se aplică în cazul în care sprijinul financiar acordat întreprinderilor de statele membre ale UE denaturează sau amenință să denatureze concurența pe piața internă. Cu toate acestea, sprijinul financiar acordat de autorități din afara UE unor întreprinderi din UE, fie direct, fie prin intermediul întreprinderilor-mamă din afara UE, nu intră sub incidența normelor UE privind ajutoarele de stat.

În unele cazuri, subvențiile străine sunt acordate cu scopul expres de a le permite întreprinderilor să depună oferte pentru contracte de achiziții publice la prețuri situate sub prețul pieței sau chiar sub nivelul costurilor, depunând direct oferte subevaluate, în detrimentul întreprinderilor concurente nesubvenționate. De asemenea, subvențiile pot să favorizeze, în general, un comportament agresiv pe piață. Un astfel de comportament, care nu este bazat pe considerente comerciale normale, poate fi dictat de obiective strategice, pentru a pătrunde pe piețe sau în regiuni importante din punct de vedere strategic sau pentru a obține un acces privilegiat la infrastructuri critice și de importanță majoră, inclusiv la infrastructurile reglementate de Directiva 2014/25/UE.

O mai mare deschidere către investițiile străine a oferit oportunități economiei UE, dar a generat și riscuri sporite, cum ar fi subvenționarea străină, care trebuie să fie controlată pentru a se evita subminarea competitivității și a condițiilor de concurență echitabile pe piața UE. Preocupările privind subvenționarea pot fi accentuate, de asemenea, în cazul în care întreprinderile de stat nu sunt supuse acelorași norme ca întreprinderile private și în care relațiile financiare dintre stat și întreprinderile aflate în proprietatea acestuia nu sunt transparente. Tratatul nu face diferențe între întreprinderile de stat și cele private, ambele fiind supuse normelor în materie de concurență. În plus, în temeiul Directivei privind transparența, statele membre au obligația de a asigura transparența referitor la relațiile financiare cu întreprinderile aflate în proprietatea lor și de a respecta cerințele de transparență prevăzute în normele UE privind ajutoarele de stat.

Achizitorii publici pot analiza existența subvențiilor străine atunci când evaluează riscurile în ceea ce privește executarea contractului. Mai precis, achizitorii publici pot examina dependența de subvenții atunci când evaluează viabilitatea financiară globală a unei oferte. Pentru această evaluare, articolul 69 din Directiva 2014/24/UE le oferă autorităților contractante posibilitatea de a respinge ofertele pe care le consideră anormal de scăzute în situațiile în care explicațiile și dovezile furnizate de ofertant nu justifică în mod satisfăcător prețul scăzut propus. În cazul în care, în cadrul acestei evaluări, se poate stabili că un ofertant a obținut în UE un ajutor de stat incompatibil cu TFUE, care i-a permis să facă o ofertă la un preț scăzut, respectiva ofertă poate – sub rezerva îndeplinirii unor condiții suplimentare – să fie respinsă doar din acest motiv. În schimb, articolul 69 din Directiva 2014/24/UE nu conține o dispoziție similară aplicabilă subvențiilor străine care le permit ofertanților să prezinte oferte la un preț scăzut. În cazul în care acordarea subvențiilor străine poate fi examinată în cadrul evaluării globale, iar achizitorii publici decid, în ultimă instanță, să respingă o ofertă pe motivul că este anormal de scăzută, o astfel de respingere trebuie să fie justificată prin demonstrarea faptului că subvențiile străine afectează viabilitatea ofertei și capacitatea ofertantului de a executa contractul la prețul (anormal de mic) propus.

Dincolo de această obligație, operatorii economici din țări terțe care nu au încheiat un acord cu UE care să prevadă deschiderea pieței lor de achiziții publice sau ale căror mărfuri, servicii sau lucrări nu intră sub incidența unui astfel de acord nu au un acces garantat la procedurile de achiziții publice din UE și pot fi excluși. În practică, deciziile de excludere a ofertanților din țări terțe fără acces garantat ar putea fi justificate de primirea de subvenții străine, însă în cadrul juridic actual nu este prevăzută o astfel de legătură.

UE s-a angajat, în cadrul mai multor acorduri internaționale (cum ar fi Acordul privind achizițiile publice și acordurile bilaterale de liber schimb cu capitole referitoare la achizițiile publice), să acorde acces pe piața sa de achiziții publice mărfurilor, serviciilor și furnizorilor din mai multe țări terțe. În consecință, directivele privind achizițiile publice impun achizitorilor publici din UE obligația de a acorda lucrărilor, produselor, serviciilor și operatorilor economici ai semnatarilor acestor acorduri un tratament nu mai puțin favorabil decât cel acordat lucrărilor, produselor, serviciilor și operatorilor economici din UE, în măsura în care achizițiile publice în cauză intră sub incidența acestor acorduri.

Actualul cadrul juridic al UE în domeniul achizițiilor publice nu abordează în mod specific denaturările piețelor de achiziții publice din UE provocate de subvențiile străine. Ca instrumente ale pieței unice, directivele UE privind achizițiile publice nu prevăd norme specifice referitoare la participarea operatorilor economici care beneficiază de subvenții străine. Autoritățile contractante dispun de o largă marjă de apreciere în ceea ce privește atât conceperea unei proceduri de atribuire a contractelor, cât și evaluarea ofertelor depuse în cadrul procedurii. În plus, autoritățile contractante nu sunt obligate din punct de vedere juridic să investigheze existența subvențiilor străine atunci când evaluează ofertele și nu este prevăzută nicio consecință juridică specifică în cazul în care există subvenții străine care provoacă o denaturare.

S-ar considera că o subvenție străină intră sub incidența modulului 1 din momentul în care beneficiarul are dreptul de a o primi. Plata efectivă a subvenției nu este o condiție necesară pentru ca o subvenție să se încadreze în domeniul de aplicare al modulului 1. Cu toate acestea, plata este relevantă atunci când se stabilește măsura corectivă adecvată, astfel cum se va arăta mai jos.

O subvenție străină ar intra sub incidența acestei opțiuni dacă aduce beneficii unei întreprinderi stabilite în UE. O întreprindere este considerată stabilită în UE dacă una dintre entitățile sale este stabilită în UE. În cazul în care subvenția este acordată unei entități stabilite în afara UE, ar trebui să se determine în ce măsură beneficiul subvenției din străinătate poate fi alocat entității stabilite în UE, ținând seama de criteriile relevante, cum ar fi scopul și condițiile aferente subvenției străine sau utilizarea efectivă a fondurilor (după cum reiese, de exemplu, din conturile întreprinderii în cauză).

Modulul 1 urmărește să abordeze denaturările provocate de subvențiile străine în UE. În acest scop, modulul 1 s-ar aplica întreprinderilor stabilite în UE care beneficiază de subvenții străine. Pe de altă parte, s-ar putea considera că sub incidența modului 1 intră și anumite întreprinderi care desfășoară activități în alt mod în UE și care beneficiază de subvenții străine. Cele două opțiuni sunt analizate mai jos. În cadrul ambelor opțiuni, autoritățile competente ar avea posibilitatea de a acționa doar dacă subvenția provoacă denaturări pe piața internă.

Modulul 1 are un amplu domeniu de aplicare material și ar permite abordarea subvențiilor străine cu efect de denaturare în toate situațiile de pe piață. Acest lucru înseamnă că modulul 1 ar include și posibilitatea de a analiza achizițiile facilitate de subvenții străine și/sau comportamentul pe piață al unui ofertant subvenționat care participă la achiziții publice.

În plus, se va avea în vedere, de asemenea, posibilitatea ca autoritatea de supraveghere competentă să țină cont de deținerea sau nu, de către beneficiar, a unui acces privilegiat la piața sa internă (prin intermediul unor măsuri echivalente cu drepturile speciale sau exclusive), care i-ar conferi un avantaj competitiv artificial exploatabil pe piața internă a UE, exacerbând astfel efectul de denaturare generat de orice subvenție.

·subvențiile de exploatare sub formă de facilitate fiscală, în afara măsurilor generale;

·subvențiile sub formă de finanțare la export, cu excepția cazului în care finanțarea la export este acordată în conformitate cu Acordul OCDE privind creditele la export care beneficiază de sprijin public;

În general, se sugerează ca subvențiile străine care se situează sub un anumit prag să fie considerate neproblematice, deoarece este improbabil să provoace perturbări ale bunei funcționări a pieței interne. Ar trebui să se considere că subvențiile străine cu o valoare mai mică sau egală cu cea a pragului respectiv nu pot să perturbe buna funcționare a pieței interne. Pragul ar putea fi stabilit la suma de 200 000 EUR, acordată pe o perioadă consecutivă de trei ani. Această sumă s-ar alinia la pragul de minimis prevăzut în normele UE privind ajutoarele de stat.

În cazul în care autoritatea de supraveghere competentă – la încheierea analizei preliminare – are suspiciunea că există o subvenție străină care poate denatura piața internă, aceasta poate începe o investigație aprofundată pentru a confirma opinia sa preliminară conform căreia există o subvenție străină care poate să perturbe buna funcționare a pieței interne. Autoritatea de supraveghere competentă va informa întreprinderea în cauză, țara terță care se presupune că a acordat subvenția și, după caz, Comisia, precum și autoritățile de supraveghere competente ale altor state membre ale UE cu privire la lansarea unei investigații aprofundate.

În plus, atât în cadrul analizei preliminare, cât și în cadrul investigației aprofundate, ar exista mecanisme pentru a colecta informațiile relevante. Autoritatea de supraveghere competentă ar putea impune amenzi și daune cominatorii pentru nefurnizarea în timp util a informațiilor solicitate sau pentru furnizarea de informații incomplete, incorecte sau înșelătoare. În cazul în care, în pofida unor astfel de sancțiuni, informațiile nu sunt furnizate, respectiva autoritate ar avea posibilitatea de a lua decizii pe baza datelor disponibile, la fel ca în cazul procedurii prevăzute în cadrul instrumentelor de apărare comercială ale UE și în ceea ce privește ajutoarele de stat. De asemenea, autoritatea de supraveghere competentă ar putea avea posibilitatea de a efectua vizite de informare la sediile din UE ale presupusului beneficiar al unei subvenții străine, precum și în țări terțe, dacă țara terță este de acord.

În acest sens, instrumentele de investigare adecvate și posibilitatea de a solicita informații de la actorii de pe piață sub formă de informații de piață vor fi esențiale pentru ca autoritatea de supraveghere competentă să poată acționa.

În cadrul acestei evaluări ar fi luate în considerare obiectivele de politică publică ale UE, cum ar fi crearea de locuri de muncă, realizarea neutralității climatice și protecția mediului, transformarea digitală, securitatea, ordinea publică, siguranța publică și reziliența. La compararea acestor considerente cu denaturarea, s-ar ține seama de gradul de denaturare. În plus, comparația trebuie să se bazeze pe aprecierea diverselor interese, printre care se numără și necesitatea de a proteja interesele consumatorilor. În cazul în care, în urma comparației, rezultă că denaturarea pieței interne provocată de subvenția străină este atenuată într-o măsură suficientă de impactul pozitiv al activității economice sau al investiției care beneficiază de sprijin, nu ar mai fi necesar ca investigația în curs să continue.

·acordarea de licențe în condiții echitabile, rezonabile și nediscriminatorii (fair, reasonable and non-discriminatory, FRAND). În cazul în care, de exemplu, o întreprindere primește subvenții și obține frecvențe de telecomunicații sau oferă acces la rețele utilizând astfel de frecvențe, aceasta ar putea fi obligată să acorde altor întreprinderi licențe pentru respectivele frecvențe;

În cazul în care, în urma unei analize preliminare, autoritatea de supraveghere competentă are dovezi suficiente cu privire la faptul că întreprinderea care achiziționează beneficiază de subvenții străine care facilitează achiziția, respectiva autoritate ar putea lansa o investigație aprofundată. În cazul în care nu există suficiente elemente care să justifice deschiderea unei investigații în legătură cu achiziția, autoritatea de supraveghere competentă nu și-ar mai continua acțiunea și ar închide cazul pe cale administrativă.

În cadrul acestui modul, autoritatea de supraveghere competentă ar analiza ex ante achizițiile planificate care implică posibile subvenții străine, în cadrul unui mecanism de notificare obligatorie. Procesul de analiză ar avea două etape: o fază de analiză preliminară și, după caz, o investigație aprofundată.

Modulul 2 abordează în mod specific denaturările provocate de subvențiile străine care facilitează achiziționarea de întreprinderi-țintă din UE (astfel cum sunt definite mai jos în secțiunea 4.2.2.1). Pe scurt, modulul 2 urmărește să asigure faptul că subvențiile străine nu conferă un avantaj neloial beneficiarilor lor atunci când aceștia achiziționează (participații în) alte întreprinderi și, prin urmare, are un domeniu de aplicare mai restrâns decât cel al modulului 1.

În plus, autoritatea de supraveghere competentă ar dispune de instrumente solide (și, prin urmare, disuasive) pentru a trata cazurile în care achizitorii nu ar notifica achizițiile care intră sub incidența obligației de notificare. În special, achizitorii care nu ar respecta obligația de notificare ar risca să fie penalizați cu amenzi semnificative și să fie nevoiți să anuleze tranzacția.

4.2.2.2Obligația de notificare ex ante

Se propune limitarea perioadei care trebuie luată în considerare în ceea ce privește primirea unei astfel de contribuții financiare la ultimii [trei] ani calendaristici anteriori notificării și contribuțiile financiare acordate după notificare și până la un an de la încheierea achiziției, în cazul în care contribuția financiară este acordată mai târziu. Un exemplu al acestei din urmă situații este cazul în care există un angajament politic de a furniza o astfel de contribuție financiară în lunile următoare.

În plus, se va avea în vedere, de asemenea, posibilitatea ca autoritatea de supraveghere competentă să țină cont de deținerea sau nu, de către beneficiar, a unui acces privilegiat la piața sa internă (prin intermediul unor măsuri echivalente cu drepturile speciale sau exclusive) care i-ar conferi un avantaj competitiv artificial exploatabil pe piața internă a UE, exacerbând astfel efectul de denaturare generat de orice subvenție. Dacă autoritatea de supraveghere competentă stabilește că o achiziție a fost facilitată în mod direct sau în fapt de subvenții străine și a denaturat piața internă, aceasta poate impune măsuri reparatorii după cum se explică mai jos (a se vedea secțiunea 4.2.6).

În plus față de pragurile cantitative de mai sus, ar putea fi adăugate anumite criterii calitative pentru a se asigura un echilibru mai bun între detectarea potențialelor denaturări și limitarea sarcinii suportate de întreprinderi și de autoritățile de supraveghere.

Dacă autoritatea de supraveghere competentă nu inițiază o investigație aprofundată, părților li s-ar permite să încheie tranzacția la sfârșitul perioadei de așteptare post-notificare inițiale, fără a aduce atingere altor obligații legale (cum ar fi controlul concentrărilor economice în UE sau examinarea ISD, dacă este cazul). În plus, la cererea justificată în mod corespunzător a achizitorului, perioada de așteptare inițială ar putea fi suspendată de către autoritatea de supraveghere competentă sau achizitorul ar putea fi autorizat să încheie tranzacția fără a trebui să aștepte sfârșitul perioadei.

O examinare care ar viza în mod specific denaturările în domeniul achizițiilor publice ar avea drept scop menținerea unor condiții de concurență echitabile în acest domeniu specific. Prin urmare, deși existența subvenției străine (existența contribuției financiare și a avantajului) ar fi stabilită în conformitate cu aceleași principii ca cele descrise în anexa I la prezenta carte albă, absența sau prezența efectului subvenției străine ar fi evaluată în raport cu o anumită procedură de achiziții. Este necesar să se stabilească dacă subvenția străină facilitează participarea la procedura de achiziții publice, și anume dacă aceasta îi permite operatorului economic care beneficiază de subvenție să participe la procedură în detrimentul întreprinderilor nesubvenționate. Astfel, în domeniul achizițiilor publice, subvențiile străine pot duce la o denaturare a procedurii de achiziții, fie direct, prin stabilirea explicită a unei legături între subvenție și un anumit proiect de achiziții, fie indirect, prin sporirea în fapt a solidității financiare a beneficiarului. Atunci când acest lucru îi permite beneficiarului să depună o ofertă care, în lipsa subvenției, ar fi mai puțin sustenabilă din punct de vedere economic, în special în cazul unei oferte cu mult sub prețul pieței sau sub nivelul costurilor, se poate prezuma existența unei denaturări. În alte cazuri, denaturarea poate fi examinată în conformitate cu principiile și criteriile prezentate în secțiunea 4.1.3, în măsura în care acestea sunt relevante și pot demonstra că subvenția străină facilitează participarea la procedura de achiziții publice.

Acest modul, care urmează să fie pus în aplicare printr-un instrument juridic adecvat (a se vedea secțiunea 4.3.3.3), asigură faptul că problema subvențiilor străine poate fi abordată în cadrul procedurilor individuale de achiziții publice. Achizitorii publici din UE ar fi obligați să îi excludă din procedurile de achiziții publice pe operatorii economici care au primit subvenții străine cu efect de denaturare. Acest motiv nou de excludere s-ar putea aplica procedurii în cauză, dar ar putea conduce, în același timp, și la excluderea din proceduri de achiziții ulterioare, sub rezerva îndeplinirii anumitor condiții. Sfera de aplicare a acestui motiv de excludere va fi definită în lumina obligațiilor internaționale care îi revin UE în temeiul Acordului multilateral al OMC privind achizițiile publice (GPA) și al diverselor acorduri bilaterale care acordă acces la piața achizițiilor publice din UE.

Dacă modulul 2 este combinat cu modulul 1, statele membre ar putea în orice caz să examineze din oficiu achizițiile, chiar și cele aflate sub pragurile stabilite în modulul 2, asigurând un sistem eficace de control al subvențiilor străine, cu costuri administrative generale limitate de asigurare a respectării legislației prin structuri ale sectorului public.

Având în vedere cele de mai sus, se propune să i se confere Comisiei competența exclusivă de a asigura punerea în aplicare a modulului 2, cu notificarea prealabilă a achizițiilor. Un astfel de sistem centralizat la nivelul UE ar avea drept rezultat o scădere a costurilor generale de asigurare a respectării legislației, atât pentru autoritățile publice, cât și pentru întreprinderi, precum și o securitate juridică sporită. Mai precis, un astfel de sistem ar asigura existența unui „ghișeu unic” de control pe întreg teritoriul UE pentru achizițiile care depășesc anumite praguri și ar evita ca, în cazul unei singure achiziții subvenționate, întreprinderile să trebuiască să aibă de-a face în același timp cu mai multe autorități ale statelor membre. De asemenea, s-ar evita situația în care statele membre ar fi nevoite să reproducă 27 de cadre administrative ex ante centralizate similare, în special atunci când nu există încă suficientă experiență pentru a stabili în câte cazuri s-ar demonstra că achizițiile au fost afectate în mod negativ de subvenții străine. Statele membre ar fi implicate printr-un mecanism de informare la începutul și în cursul procedurii efectuate de Comisie și ar fi consultate cu privire la deciziile finale adoptate în urma unor investigații aprofundate.

Un sistem ex ante de asigurare a respectării legii în cazul achizițiilor bazat pe notificări este mai complicat de partajat între mai multe autorități de aplicare a legii în comparație cu sistemele de tipul celui instituit în temeiul modulului 1, în special din cauza constrângerilor de timp semnificative. Ar trebui să se instituie mai multe mecanisme administrative pentru a trata notificările în termen scurt, să se definească praguri adecvate pentru fiecare autoritate și să se instituie sisteme complexe de trimitere a cazurilor, care să funcționeze atunci când pragurile nu duc la o alocare adecvată a cazurilor. De asemenea, coerența între autoritățile de aplicare a legii ar putea fi mai dificil de realizat.

Prin urmare, procedura ar stabili mecanismele necesare pentru colectarea informațiilor relevante, sub formă de sancțiuni stricte pentru furnizarea de informații incomplete sau incorecte, precum și clauza de standstill care împiedică efectuarea achiziției înainte de luarea unei decizii de către Comisie.

Anumite achiziții, în special pentru proiectele mari de infrastructură, ar putea fi organizate în temeiul unor acorduri interguvernamentale cu țări care nu intră sub incidența regimului UE privind achizițiile publice. Procedurile de atribuire a contractelor în temeiul unor astfel de acorduri sunt exceptate de la aplicarea legislației UE privind achizițiile publice în condițiile prevăzute la articolul 9 din Directiva 2014/24/UE. Acordul interguvernamental trebuie să fie destinat implementării sau exploatării în comun a unui proiect de către semnatari, iar regimul de achiziții publice al acordului trebuie să fie compatibil cu Tratatul UE. La fel ca în cazul achizițiilor publice care intră sub incidența directivelor privind achizițiile publice, nu există niciun control specific al subvențiilor străine și al efectului lor de denaturare asupra achizițiilor publice efectuate în temeiul unor astfel de acorduri. Pentru a asigura condiții de concurență echitabile și în cazul achizițiilor publice efectuate în temeiul unor astfel de acorduri, este de dorit să se aplice abordarea sugerată și în cazul achizițiilor publice efectuate în temeiul acordurilor respective. Având în vedere natura specifică a acestor acorduri, autoritatea de supraveghere competentă în aceste cazuri ar trebui să fie Comisia.

Introducerea acestui motiv de excludere are ca scop asigurarea unor condiții de concurență echitabile între ofertanții care profită de ajutoare de stat și cei care profită de subvenții străine. Cadrul actual privind achizițiile publice nu conține un motiv specific de excludere pentru beneficiarii ajutoarelor de stat incompatibile cu normele UE. Pentru a se asigura un tratament nediscriminatoriu și în condiții de egalitate, vor trebui luate în considerare efectele acestui motiv de excludere pentru întreprinderile care fac obiectul procedurilor privind ajutoarele de stat.

Pe perioada investigației, autorității contractante i se interzice să atribuie contractul operatorului economic care face obiectul investigației. În caz contrar, procedura de achiziții publice continuă. Acest lucru are următoarele consecințe:

În plus, în cazul unor cheltuieli importante și al piețelor de înaltă tehnologie, cu utilizare intensivă a capitalului sau în creștere rapidă, autoritățile contractante pot efectua consultări preliminare ale pieței. Acest instrument este deja prevăzut de Regulamentul financiar și ar trebui să fie utilizat pentru a colecta informații despre piețe și principalii lor actori. Acest lucru i-ar permite, la rândul său, autorității contractante să adapteze procedura și să prevină eventualele denaturări pe care le pot provoca subvențiile străine.

Pentru achizițiile publice ale UE care fac obiectul gestiunii directe, Regulamentul financiar prevede că se aplică aceleași standarde ca cele impuse autorităților contractante care intră sub incidența directivelor privind achizițiile publice. Un instrument juridic adoptat pentru a aborda în mod specific problema subvențiilor străine cu efect de denaturare ar fi preluat și în domeniul achizițiilor publice efectuate de instituțiile UE sau ar fi reprodus în Regulamentul financiar. În cazul achizițiilor publice efectuate în cadrul acțiunii externe a UE se aplică unele abateri de la cele de mai sus (de exemplu în ceea ce privește normele referitoare la cetățenie și origine).

Entităților stabilite în anumite țări terțe li se poate acorda acces la finanțare din partea UE prin intermediul unor acorduri speciale sau bilaterale. Operatorii economici stabiliți în țări din Spațiul Economic European (SEE) beneficiază de acces deplin la achizițiile UE.

Spre deosebire de procedurile de achiziții publice, în cadrul procedurilor de acordare de granturi, Uniunea contribuie la un proiect sau la un program care pune în aplicare obiectivele de politică ale Uniunii. Aceste activități vizează, în general, sprijinirea ONG-urilor, a autorităților publice sau cvasipublice, a activităților de cercetare și dezvoltare de bază etc., prin intermediul unei contribuții menite să ramburseze parțial costurile suportate de entitățile ce desfășoară activități care nu sunt legate de piață sau activități prealabile introducerii pe piață. Pentru fondurile UE executate în cadrul gestiunii indirecte, UE încredințează execuția bugetară unor parteneri diverși, printre care se numără organisme de drept public din țări terțe și organizații internaționale, inclusiv instituții financiare internaționale. Deși obiectivul ar trebui să fie ca toate mijloacele de plată a fondurilor Uniunii să facă obiectul unor măsuri echivalente pentru a se evita efectele de denaturare ale subvențiilor străine, unele entități cărora le-a fost încredințată execuția sunt supuse anumitor constrângeri în materie de guvernanță și, prin urmare, ar putea să nu fie în măsură să pună în aplicare pe deplin politicile specifice UE.

În cadrul gestiunii partajate, participarea întreprinderilor care beneficiază de subvenții străine la proiecte cofinanțate, de exemplu, de FEDR sau de Fondul de coeziune, are loc, în cea mai mare parte, în contextul procedurilor de achiziții publice, în care o autoritate publică beneficiară a finanțării din partea UE lansează o procedură de atribuire de contracte, de exemplu pentru o investiție majoră în infrastructură. Astfel de proceduri sunt supuse normelor din statele membre referitoare la achizițiile publice care pun în aplicare Directiva 2014/24/UE. Aproximativ jumătate din fondurile politicii de coeziune, reprezentând peste 200 de miliarde EUR (cu cofinanțare națională) în perioada de finanțare actuală, sunt utilizate de către autoritățile naționale și de cele regionale prin intermediul procedurilor de achiziții publice.

Utilizarea fondurilor ESI în perioada de programare actuală este reglementată de Regulamentul privind dispozițiile comune („RDC”) și de reglementările specifice fiecărui fond. Pentru următorul cadru financiar multianual 2021-2027 sunt prevăzute programe similare; în plus, redresarea europeană în urma crizei economice provocate de pandemia de COVID-19 va fi sprijinită de noi programe finanțate din Next Generation EU și care fac obiectul gestiunii partajate (Mecanismul de redresare și reziliență și REACT UE).

Ca regulă generală, examinările sunt declanșate de o plângere depusă de industria din UE care produce același produs ca cel importat în UE. Cu toate acestea, în circumstanțe speciale, Comisia are și posibilitatea de a iniția o examinare din oficiu. Examinarea va stabili (i) existența subvențiilor de care beneficiază importurile dintr-o țară terță; (ii) prejudiciul efectiv adus sau riscul de a aduce un prejudiciu unei industrii din UE care concurează cu importurile; (iii) o legătură de cauzalitate între importurile subvenționate și prejudiciu și (iv) dacă adoptarea unor măsuri corective este în interesul UE. În cazul în care condițiile de mai sus sunt îndeplinite, Comisia impune măsuri compensatorii, în mod normal la nivelul valorii subvenției stabilite pentru importuri.

Definiția subvenției în conformitate cu Acordul SMC corespunde, în general, cu definiția subvenției prevăzută în anexă și care ar putea fi încorporată într-un nou instrument. Face excepție contribuția financiară sub forma unei achiziții de servicii. Cu toate acestea, Acordul SMC vizează numai importurile subvenționate de mărfuri din țări terțe. Prin urmare, acesta nu se aplică subvențiilor legate de comerțul cu servicii și nici stabilirii și funcționării în UE a întreprinderilor care beneficiază de subvenții străine și care nu implică niciun fel de comerț cu mărfuri.

UE dispune de un sistem de control al ajutoarelor de stat, prevăzut la articolele 107 și 108 din TFUE, care se aplică atunci când un stat membru al UE acordă un sprijin financiar unei întreprinderi sau unui grup de întreprinderi, iar acest sprijin financiar conduce la existența unui avantaj care denaturează concurența și afectează comerțul dintre statele membre. Prin urmare, un nou instrument ar fi separat de normele UE privind ajutoarele de stat, deoarece s-ar aplica doar dacă sprijinul financiar sub forma unei subvenții ar fi acordat de țări din afara UE.

Regulamentul privind examinarea ISD se aplică oricărei investiții străine directe în UE de natură să afecteze securitatea sau ordinea publică. O investigație este declanșată fie printr-o notificare a unui stat membru cu privire la faptul că o investiție străină directă este supusă examinării în cadrul unui mecanism național de examinare, fie de către Comisie sau de către un stat membru care solicită din oficiu informații referitoare la o investiție străină directă care nu face obiectul unei examinări.

Evaluarea ar trebui să stabilească dacă o investiție străină directă este susceptibilă să afecteze securitatea sau ordinea publică. Regulamentul privind examinarea ISD conține o listă neexhaustivă a factorilor care pot fi luați în considerare, cum ar fi efectele potențiale asupra infrastructurii critice, asupra tehnologiilor critice, asupra aprovizionării în ceea ce privește factorii de producție critici, asupra accesului la informații sensibile, precum și asupra libertății și pluralismului mass-mediei. De asemenea, este posibil să se ia în considerare elemente suplimentare, cum ar fi dacă investitorul este controlat direct sau indirect de un guvern străin, implicarea anterioară a investitorului în activități care afectează securitatea sau ordinea publică într-un stat membru sau riscul serios ca investitorul străin să desfășoare activități ilegale sau infracționale. Evaluarea măsurii în care un investitor este controlat de un guvern străin se poate baza pe o varietate de indicatori, unul dintre aceștia fiind faptul că investitorul a beneficiat de o finanțare semnificativă. Acesta este însă doar unul dintre indicatorii care pot fi luați în considerare și nu este echivalent cu introducerea unui control al subvențiilor străine în Regulamentul privind examinarea ISD, așa cum ar face-o o propunere adecvată de instrumente juridice.

Un astfel de nou regim juridic ar completa Regulamentul privind examinarea ISD. În primul rând, în timp ce Regulamentul privind examinarea ISD permite evaluarea amenințărilor la adresa securității și a ordinii publice, orice nou instrument ar evalua potențialele denaturări de pe piața internă. În al doilea rând, în timp ce Regulamentul privind examinarea ISD se concentrează asupra activelor critice, cum ar fi infrastructura critică, tehnologiile critice, aprovizionarea în ceea ce privește factorii de producție critici (ca urmare a faptului că regulamentul se concentrează asupra investițiilor de natură să afecteze securitatea sau ordinea publică), un nou instrument nu ar fi, în principiu, limitat la acestea. În al treilea rând, în timp ce Regulamentul privind examinarea ISD vizează toate tipurile de investiții străine directe, elementul declanșator în cazul oricărui nou instrument îl reprezintă subvențiile străine care pot sau nu să fie legate de o investiție.

În cazul în care o investiție străină directă constituie o achiziție facilitată de o subvenție străină și dă naștere la preocupări în ceea ce privește securitatea și ordinea publică, poate exista o suprapunere cu modulul 2 (și eventual cu modulul 1). Acest lucru poate conduce la proceduri paralele în cazul în care achiziția cu sprijin străin este notificată autorităților publice relevante atât în temeiul Regulamentului privind examinarea ISD, cât și în temeiul unui nou instrument referitor la subvențiile străine. Aplicarea în paralel a Regulamentului privind examinarea ISD și a unui nou instrument ar fi independentă, întrucât ele vizează obiective diferite.

6.8Acordurile comerciale bilaterale

UE a încheiat diverse acorduri de liber schimb (ALS). Printre acestea se numără acorduri comerciale care vizează în principal eliminarea sau limitarea taxelor vamale pentru mărfuri, acorduri de uniune vamală și chiar acorduri care oferă un acces larg la piața internă. În contextul extinderii, UE a încheiat acorduri de stabilizare și de asociere. În acordurile sale internaționale, UE aplică, în linii mari, două abordări diferite în ceea ce privește subvențiile: „abordarea OMC+” (Acordul SMC, cu interzicerea suplimentară a subvențiilor celor mai dăunătoare, obligații de transparență și consultări bilaterale) și „abordarea de tip ajutoare de stat” (norme care sunt similare cu normele UE privind ajutoarele de stat).

În cadrul ambelor abordări și în funcție de fiecare acord, sunt posibile suprapuneri cu un nou instrument. „Abordarea OMC+” permite, în principiu, depistarea subvențiilor cu efecte negative asupra schimburilor comerciale și a investițiilor dintre părțile contractante. Prin urmare, o subvenție care intră sub incidența unui acord cu o abordare OMC+ ar putea, în principiu, să intre și sub incidența unui nou instrument (de exemplu, în cazul în care un stat străin acordă o subvenție unei întreprinderi naționale; cu ajutorul acestei subvenții, întreprinderea respectivă dobândește o întreprindere-țintă din UE; în principiu, subvenția ar fi acoperită atât de acordul comercial, cât și de un nou instrument). Astfel de suprapuneri sunt posibile și în cazul „abordării de tip ajutoare de stat”, întrucât acordurile respective permit depistarea ajutoarelor de stat care au efecte asupra schimburilor comerciale dintre cele două părți contractante (de exemplu, în cazul în care un stat străin acordă un ajutor de stat unui prestator de servicii străin; prestatorul de servicii străin are un sediu și în UE; în principiu, ajutorul de stat ar fi acoperit atât de acordul comercial, cât și de un nou instrument). În cazul unor astfel de suprapuneri, dacă în cursul oricărei acțiuni întreprinse în temeiul unui nou instrument pare mai potrivit să se abordeze denaturarea cauzată de subvenția străină în temeiul dispozițiilor referitoare la soluționarea litigiilor sau la consultare din respectivul acord comercial, acțiunea efectuată în temeiul unui astfel de nou instrument ar putea fi suspendată. Acțiunea ar putea fi reluată pentru a impune măsuri reparatorii sau a adopta angajamente în două situații alternative: (1) procedura de soluționare a litigiilor desfășurată în temeiul acordului comercial a fost încheiată și a condus la constatarea existenței unei încălcări, dar partea care a săvârșit încălcarea nu întreprinde acțiuni corective; (2) în termen de 12 luni de la suspendarea acțiunii, denaturarea cauzată de subvenția străină nu a fost eliminată.

6.9Acordul multilateral al OMC privind achizițiile publice și capitolele privind achizițiile publice din cadrul ALS

Acordul privind achizițiile publice (GPA), încheiat în cadrul Organizației Mondiale a Comerțului (OMC), permite operatorilor din celelalte 19 țări partenere din cadrul OMC participante să depună oferte pentru anumite contracte publice din UE, iar întreprinderilor din UE să depună oferte pentru contracte din celelalte 19 țări partenere din cadrul OMC. În plus, mai multe ALS conțin capitole specifice privind achizițiile publice. GPA și capitolele privind achizițiile publice din ALS nu se aplică automat tuturor achizițiilor publice ale părților. Listele corespunzătoare domeniului de aplicare stabilesc care sunt entitățile publice care trebuie să respecte normele prevăzute în acorduri și măsura în care achizițiile lor publice sunt deschise participării operatorilor economici din celelalte părți la GPA și din țările partenere la ALS. Sunt vizate numai achizițiile care depășesc valorile-prag specificate indicate în listele corespunzătoare domeniului de aplicare al fiecărei părți. Excluderea ofertanților în temeiul instrumentului propus în materie de achiziții publice va trebui să asigure compatibilitatea cu angajamentele UE privind achizițiile publice vizate, în special cu articolul VIII din GPA și cu dispozițiile similare din ALS.

6.10Norme sectoriale: protejarea concurenței în domeniul transportului aerian și maritim

Regulamentul 2019/712 îi permite Comisiei să desfășoare investigații și să adopte măsuri reparatorii în cazul în care constată practici care, prin discriminare sau prin subvenții, denaturează concurența dintre transportatorii aerieni din UE și transportatorii aerieni din țări terțe și care provoacă sau riscă să provoace un prejudiciu transportatorilor aerieni din UE.

Investigațiile sunt declanșate atunci când există dovezi prima facie privind existența unei practici care denaturează concurența, provocând sau riscând să provoace un prejudiciu transportatorilor din UE. Determinarea „prejudiciului” implică examinarea (i) situației transportatorilor aerieni din UE în cauză și (ii) a situației generale de pe piețele serviciilor de transport aerian afectate.

Se sugerează excluderea situațiilor care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (UE) 2019/712 din domeniul de aplicare al oricărui nou instrument.

Regulamentul (CEE) nr. 4057/86 îi permite Comisiei să desfășoare o investigație și să adopte măsuri reparatorii în cazul în care constată practici care denaturează concurența în domeniul transportului maritim prin avantaje necomerciale acordate armatorilor din țări terțe de către un stat care nu este membru al UE.

Investigația este declanșată fie în urma unei plângeri, fie atunci când un stat membru deține dovezi atât cu privire la practicile tarifare neloiale, cât și la prejudiciile care decurg din acestea. Examinarea prejudiciului vizează tarifele oferite de concurenții armatorilor din UE și efectul acestor tarife analizate din perspectiva mai multor indicatori economici.

Se sugerează excluderea situațiilor care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CEE) 4057/86 din domeniul de aplicare al oricărui nou instrument.

7Consultare publică

Comisia așteaptă observații cu privire la propunerile prezentate în cartea albă și a lansat în acest sens o consultare publică deschisă, disponibilă la adresa https://ec.europa.eu/info/consultations_en . În scopul structurării contribuțiilor transmise de părțile interesate, anexa II include un chestionar la care părțile interesate sunt invitate să răspundă.

Consultarea este deschisă pentru observații până la data de 23 septembrie 2020. Conform practicii curente a Comisiei, contribuțiile primite ca răspuns la o consultare publică sunt publicate. Cu toate acestea, se poate solicita păstrarea confidențialității acestor contribuții sau a unor părți din acestea. În acest caz, vă rugăm să menționați clar pe prima pagină a contribuțiilor transmise că nu doriți publicarea acestora și, de asemenea, vă rugăm să trimiteți Comisiei o versiune neconfidențială a contribuțiilor dvs., în vederea publicării.



ANEXA I: DEFINIȚIA SUBVENȚIEI STRĂINE