Măsurile care promovează respectarea valorii-limită pentru PM10 includ pătrunderea treptată a filtrelor de particule în vederea respectării limitelor de emisie ale PM pentru autoturisme (incluse în Euro 5 și Euro 6 ) și controalele privind instalațiile de ardere în temeiul Directivei privind emisiile industriale (DEI) și al Directivei IMA. Deși cerințele în materie de proiectare ecologică privind sobele și cazanele cu combustibil solid, convenite la nivelul UE în 2015, se aplică doar după anul 2020, mai multe state membre le-au introdus proactiv înainte de termenul limită (de exemplu, Polonia) pentru a ajuta la combaterea emisiilor de PM, compuși organici volatili (COV) și NOx. În plus, cerințele în materie de proiectare ecologică și alte cerințe de îmbunătățire a eficienței energetice (stabilite în special de Directiva din 2010 privind performanța energetică a clădirilor , Directiva din 2012 privind eficiența energetică și Regulamentul din 2017 privind etichetarea energetică) contribuie la reducerea emisiilor de poluanți atmosferici prin scăderea consumului de energie. Concluziile privind cele mai bune tehnici disponibile (BAT) pentru instalațiile de ardere de dimensiuni mari recent adoptate în temeiul DEI vor avea, de asemenea, efecte pozitive asupra NOx, SO2 și PM. Cu toate acestea, deoarece biomasa solidă are de departe cea mai mare contribuție (82 %) la producția de căldură din surse regenerabile , iar bioenergia în ansamblu va continua să reprezinte o mare parte a mixului energetic al UE din surse regenerabile , îmbunătățirile în ceea ce privește controlul emisiilor ar putea fi atenuate într-o anumită măsură ca urmare a creșterii numărului de emițători.

Figura 2a de mai jos prezintă proporția reducerilor realizate prin (a) legislația de referință anterioară anului 2014; (b) legislația suplimentară adoptată începând cu anul 2014; (c) alte măsuri necesare pentru îndeplinirea cerințelor de reducere a emisiilor în temeiul Directivei PNE; și (d) „măsuri care implică controale conexe” (a se vedea secțiunea 3.1 de mai sus). Cele mai relevante măsuri care implică controale conexe sunt (a) interzicerea arderii deșeurilor agricole inclusă în anexa III la Directiva PNE (care reduce PM2,5, COV, NH3, precum și CO și CH4); (b) controlul emisiilor generate de sobele cu lemne conform standardelor în materie de proiectare ecologică (care reduce PM2,5, COV, NOx și NH3, precum și CO și CH4); și (c) controlul emisiilor generate de sobele cu cărbune, de asemenea, în temeiul proiectării ecologice (care reduce PM2,5, COV, SO2 și NOx).

În general, analiza confirmă validitatea generală a abordării adoptate în propunerea inițială. În ceea ce privește SO2 și NOx, se realizează reduceri masive în baza legislației aflate deja în vigoare înainte de 2013. Efectul principal al angajamentelor de reducere este de a consolida aceste reduceri și de a asigura faptul că schimbările de activitate (de exemplu, creșterea utilizării cărbunelui în unele state membre) nu afectează reducerea generală. În ceea ce privește PM și COV, impactul Directivei PNE și al legislației suplimentare adoptate începând cu 2014 este semnificativ mai mare, reflectând reducerile mai mici obținute prin legislația din perioada anterioară.





Figura 2a: Contribuțiile la cerințele de reducere a emisiilor care decurg din (i) legislația de referință anterioară anului 2014; (ii) măsurile legislative din perioada de după 2014; (iii) măsurile suplimentare necesare pentru îndeplinirea cerințelor de reducere a emisiilor; și (iv) controalele conexe din măsurile care vizează alte emisii. SO2, NOx, COV și PM2,5

Pentru NH

3

imaginea este diferită, așa cum se arată în Figura 2b. Reducerile trebuie să fie realizate aproape în întregime prin aplicarea Directivei PNE, cu o mică contribuție a legislației privind sursele fie în cadrul legislației de referință de dinainte de 2014, fie în cadrul măsurilor suplimentare adoptate începând cu 2014.

Figura 2b: NH3 - contribuțiile la cerințele de reducere a emisiilor (ERR) care decurg din (i) legislația de referință anterioară anului 2014; (ii) măsurile legislative din perioada de după 2014; (iii) măsurile suplimentare necesare pentru îndeplinirea ERR; și (iv) controalele conexe din măsurile care vizează alte emisii.

Sectoarele în care reducerile de NH3 necesare ar putea fi realizate sunt prezentate în Figura 3 de mai jos. Măsurile de reducere a emisiilor rezultate din aplicarea îngrășămintelor minerale, în special a ureei, sunt identificate ca fiind eficiente din punctul de vedere al costurilor în multe state membre. În Directiva PNE nu a fost inclusă o interdicție totală cu privire la utilizarea ureei, întrucât există opțiuni viabile, inclusiv optimizarea duratei și a dozei de aplicare, utilizarea inhibitorilor ureazei disponibili pe piață sau trecerea la alte îngrășăminte minerale cu pierderi mai mici de NH3 (de exemplu, nitrat de amoniu). O mare parte a reducerii urmează să fie obținută din gestionarea gunoiului de grajd la fermele de porci și păsări, iar concluziile recente privind BAT pentru creșterea intensivă a păsărilor de curte și a porcilor (care nu sunt încă incluse în analiză) pot contribui la reducerile impuse. Măsurile de gestionare a gunoiului de grajd în afara acestui domeniu de aplicare sunt, de asemenea, rentabile pe scară largă, iar o schemă simplificată pentru gestionarea gunoiului de grajd bazată pe BAT, de exemplu inspirată de experiența cu Directiva privind emisiile industriale, ar oferi un sprijin substanțial pentru punerea în aplicare. De asemenea, ar trebui consolidate în continuare sinergiile cu punerea în aplicare a legislației relevante a UE, cum ar fi Directiva 91/676/CEE privind nitrații , prin încurajarea statelor membre să introducă măsuri de gestionare care să răspundă cerințelor în materie de aer, apă și sol într-un mod integrat.

Figura 3: Reducerea suplimentară a emisiilor de NH3 în vederea îndeplinirii cerințelor de reducere a emisiilor în 2030, dincolo de legislația de referință din 2017, pe sectoare

3.2.4.Impactul sectorial și macroeconomic

Efectele economice ale reglementării poluării atmosferice se extind dincolo de beneficiile și costurile directe prezentate în secțiunile 3.1 și 3.2.2. În primul rând, implementarea tehnologiilor de reducere a poluării generează o cerere suplimentară pentru sectoarele care livrează bunurile care contribuie la reducerea emisiilor. În al doilea rând, creșterea costurilor de reducere poate influența competitivitatea sectoarelor care sunt active pe o piață internațională. În al treilea rând, impactul asupra producției unui sector poate genera impacturi la nivelul întregii economii, afectând cererea de bunuri și de forță de muncă intermediare. Acestea din urmă implică schimbări în ceea ce privește ocuparea forței de muncă și salariile, afectând veniturile disponibile ale gospodăriilor și bunăstarea lor.

Pentru a ține seama de aceste efecte indirecte, au fost calculate impacturile macroeconomice și sectoriale specifice ale realizării angajamentelor pentru 2030 (folosind modelul JRC­GEM­E3). Acestea sunt prezentate în Tabelul 2 de mai jos și în general sunt la fel cu cele identificate în evaluarea impactului din 2013 care însoțește propunerea Comisiei referitoare la Directiva PNE: costurile de realizare a angajamentelor de reducere pentru 2030 sunt mai mult decât compensate de beneficiile pentru sănătate și agricultură (concediul medical redus și îmbunătățirea randamentului culturilor), generând un mic impact pozitiv asupra PIB-ului. Sectoarele care suportă o parte substanțială a costurilor (de exemplu, agricultura) se confruntă cu o ușoară scădere a producției, în timp ce producția crește în sectoarele care beneficiază de o cerere crescută de bunuri care contribuie la reducerea emisiilor, cum ar fi produsele electrice, bunurile de transport și alte echipamente.

Tabelul 2: Impactul realizării angajamentelor de reducere a emisiilor pentru 2030 asupra PIB­ului și a producției sectoriale. Sursă: JRC-GEM-E3.