Înainte de pandemia de COVID-19: tinerii din Europa erau din ce în ce mai mobili și mai conectați, însă cu decalaje generate de inegalitatea educațională și socioeconomică

Aproximativ 86 de milioane de tineri locuiau în UE-28 în 2019 (una din șase persoane avea vârsta cuprinsă între 15 și 29 de ani). În perioada 2010-2019, ponderea tinerilor în populația totală a UE a scăzut cu 1,8 puncte procentuale (cele mai mari scăderi s-au înregistrat în regiunea Mării Baltice și regiunea Europei de Est), confirmând o tendință de scădere pe termen lung a dimensiunii populației tinere. Cu toate acestea, în paralel, migrația tinerilor în interiorul Europei și înspre Europa s-a accelerat din anii 1990.

În 2019, unul din trei tineri din UE a raportat că a petrecut în străinătate cel puțin două săptămâni pentru studii, formare, muncă, schimburi de experiență sau voluntariat. Peste 40 % dintre tinerii care au luat în considerare posibilitatea de a merge în străinătate pentru a învăța sau pentru a desfășura activități de voluntariat, dar nu au făcut niciodată acest lucru, au declarat că nu au mijloacele financiare necesare sau au raportat motive familiale, personale sau profesionale.

În ultimii ani, până la izbucnirea pandemiei de COVID-19, economiile europene se aflau pe calea redresării în urma crizei economice. Cu toate acestea, în 2019, peste 5 milioane de cetățeni din UE-28 cu vârste cuprinse între 15 și 29 de ani erau încă șomeri (6,3 % din totalul tinerilor cu vârste cuprinse între 15 și 29 de ani sau 11,1 % din forța de muncă tânără). În perioada 2015-2019, ratele șomajului în rândul tinerilor au scăzut în toate statele membre ale UE, dar au rămas întotdeauna de cel puțin două ori mai mari decât rata șomajului general. În 2020, în contextul pandemiei, ratele șomajului în rândul tinerilor în UE-27 au crescut de la 11,9 % în 2019 la 13,3 %. Este nevoie de mai mult timp pentru ca tinerii să se integreze în mod stabil pe piața muncii, iar grupurile vulnerabile sunt, în continuare, dezavantajate în mediul de lucru.

Tinerii sunt implicați în numeroase forme de participare civică și politică. Printre acestea se numără organizațiile societății civile și mișcările sociale sau implicarea în forme de participare neinstituționalizate, cum ar fi mișcarea globală în domeniul climei condusă de tineri „Fridays for Future”. Aceștia consideră, de asemenea, că votul este un mijloc important de participare democratică: peste două treimi din tinerii din UE au votat cel puțin o dată la alegerile locale, naționale sau europene. Tendința de creștere a fost confirmată în timpul alegerilor pentru Parlamentul European din 2019. De asemenea, tinerii au o părere destul de bună sau foarte bună despre UE și tind să aibă mai multă încredere în UE și să se simtă mai mulțumiți de modul în care funcționează democrația la nivel național și european decât adulții din alte categorii de vârstă.

Utilizarea internetului este o componentă esențială a vieții tinerilor din UE-28: 90 % l-au utilizat zilnic, iar 45 % au fost implicați în activități de învățare online în 2019. Digitalizarea a creat numeroase oportunități de interacțiune, de învățare și de participare, dar a generat, de asemenea, provocări legate de competențele digitale și de decalajul digital, precum și de potențiala expunere la conținut și contacte dăunătoare. Tinerii europeni, în special persoanele din regiunile rurale și îndepărtate și cu un nivel mai scăzut de educație formală, raportează în mod constant utilizarea limitată a internetului pentru a interacționa cu autoritățile publice, pentru a se implica în comerțul electronic și în economia colaborativă. Printre provocări se numără conectivitatea, accesul în bandă largă și disponibilitatea dispozitivelor digitale. Întrucât echipamentele digitale și conexiunea la internet au devenit indispensabile pentru învățare, costurile aferente educației au exacerbat inegalitățile.

Izbucnirea pandemiei de COVID-19 a condus la accelerarea tendințelor digitale și la un impact negativ puternic asupra educației, ocupării forței de muncă și sănătății mintale

Pandemia de COVID-19 a afectat sistemele de educație și formare din întreaga lume și din Uniunea Europeană, punând o presiune fără precedent asupra lor. Restricțiile au produs schimbări majore în ceea ce privește predarea și învățarea, precum și comunicarea și colaborarea în cadrul comunităților de educație. Aceste restricții au avut un impact asupra cursanților, a familiilor acestora, a profesorilor, a formatorilor, a cercetătorilor și a personalului din conducerea instituțiilor, precum și asupra profesioniștilor din comunitate care sprijină educația și tineretul.

Învățarea a fost adesea îngreunată din cauza lipsei unei interacțiuni strânse cu cadrele didactice și cu ceilalți cursanți, a unei detalieri mai reduse și a întârzierilor. Bunăstarea fizică și emoțională a fost compromisă, școlile și universitățile neputând să ofere activități structurate sau acces la facilități și servicii de sprijin. Dimensiunea socială a educației a fost puternic afectată și mulți tineri s-au confruntat cu sentimente de izolare, anxietate și depresie. În plus, probabilitatea ca tinerii care provin din medii defavorizate să fie expuși la medii stresante acasă a fost mai mare.

Pandemia a scos în evidență inegalitățile socioeconomice preexistente în ceea ce privește oportunitățile de învățare de acasă ale copiilor. Grupuri întregi de cursanți, inclusiv cei din zone îndepărtate și rurale, migranții și refugiații, tinerii cu nevoi speciale și tinerii din alte medii defavorizate au fost expuși riscului de a fi excluși de la predarea și învățarea online. Numeroase familii și cursanți nu au dispus de competențele, resursele și echipamentele necesare pentru a reuși să participe la învățarea online; aceasta a fost o preocupare majoră pentru cei care, în mod normal, ar beneficia de un sprijin specific pentru învățare, de mese subvenționate sau de acces la o varietate de activități extrașcolare și la mentorat.

Pe scurt, deși închiderea instituțiilor de învățământ a afectat într-o anumită măsură progresele în materie de învățare ale tuturor cursanților, trecerea la învățarea la distanță a avut un impact negativ disproporționat asupra celor care se aflau deja într-o situație defavorizată, sporind probabilitatea de abandon școlar în rândul elevilor expuși acestui risc. După o scădere constantă a ponderii tinerilor care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare în anii precedenți, în 2020 aceste cifre au revenit la nivelul din 2017 (13,7 %). O primă evaluare a dovezilor disponibile indică, de asemenea, o creștere a nivelului de excluziune socială în ultimul an. Tinerii și copiii se dovedesc a fi cei mai expuși riscului, în special în cazul în care sunt deja dezavantajați. Efectele pe termen mediu și lung ale acestei perturbări nu sunt încă clare, dar pot afecta ratele viitoare de părăsire timpurie a școlii și nivelul dobândirii de competențe și al rezultatelor învățării.

În plus, COVID-19 are un impact fără precedent asupra sănătății mintale și emoționale a tinerilor, care reprezenta deja o îngrijorare înainte de pandemie. Pandemia de COVID-19 le transformă în mod dramatic relațiile interpersonale și le declanșează sentimente de profundă îngrijorare și teamă. Copiii, adolescenții și tinerii adulți au fost extrem de afectați de perturbările legăturilor familiale și sociale, iar criza economică provocată de limitarea mișcării persoanelor a afectat în special tinerii europeni.

Pandemia de COVID-19 a agravat inegalitățile preexistente dintre tinerii europeni pe piața muncii în comparație cu restul populației active. Deși rata șomajului a crescut pentru toate grupele de vârstă în 2020, creșterea a fost mai substanțială pentru tineri. Prin compararea ratelor șomajului în rândul tinerilor din anii 2019 și 2020, se constată faptul că tendința descrescătoare din perioada 2013-2019 a fost inversată în 2020 în cazul tinerilor din toate grupele de vârstă.

Sectoarele cele mai afectate de criză au fost cele în care lucrează majoritatea tinerilor europeni (de exemplu, comerțul cu amănuntul, industria ospitalității, serviciile alimentare). Există riscul ca femeile tinere să fie afectate în mod deosebit, deoarece ponderea lor în aceste sectoare este mai mare decât cea a bărbaților tineri. Persoanele cu locuri de muncă stabile, în cazul cărora munca la distanță este posibilă, au fost mai puțin afectate de șomaj decât persoanele cu contracte de muncă precare, în special în sectoarele în care telemunca nu este posibilă.

Întrucât majoritatea tinerilor utilizează platformele de comunicare socială pentru a accesa informații (65 %, Eurobarometru, 2019), Comisia a sprijinit educația în domeniul mass-mediei pentru a-i ajuta pe tineri să combată dezinformarea, inclusiv cu privire la COVID-19. Atunci când s-au confruntat cu știri cu privire la pandemie în 2020, tinerii europeni au avut cea mai mare încredere în sursele de informații bazate pe date științifice, urmate de paginile web ale guvernelor naționale. Tinerii au reușit să dea dovadă de o mare reziliență și au fost, de asemenea, implicați în atenuarea impactului pandemiei. Mulți dintre aceștia au fost implicați în activități de voluntariat și de sprijin între generații.

3.Informații din sectorul tineretului

Organizațiile de tineret și organizațiile active în domeniul activităților pentru tineret contribuie la o serie de politici europene, cum ar fi cele din domeniul educației, al incluziunii, al sănătății și al ocupării forței de muncă. Acestea sunt, de asemenea, parteneri-cheie pentru punerea în aplicare a Strategiei UE pentru tineret. Studiul din 2019 intitulat „Study on the landscape of youth representation in the EU” („Studiul privind situația reprezentării tinerilor în UE”) a arătat că sectorul tineretului din UE este în general în creștere și că structurile tradiționale de tineret, cum ar fi organizațiile neguvernamentale (ONG-uri) și rețelele, continuă să joace un rol-cheie. Aceste structuri utilizează din ce în ce mai mult metode online de comunicare, chiar dinainte de pandemia de COVID-19. ONG-urile combină adesea platformele de comunicare socială online cu implicarea fizică „pe teren”, cum ar fi implicarea în școli, activitățile pentru tineret și recrutarea în cadrul adunărilor.

Comisia monitorizează îndeaproape situația sectorului activităților pentru tineret din UE prin intermediul unor instrumente specifice, cum ar fi centrul de cunoștințe privind COVID-19, lansat în 2020 în parteneriat cu Consiliul Europei. Analiza efectuată de respectivul centru evidențiază faptul că 70 % dintre organizații nu au reușit să își mențină mai mult de 20 % dintre activități, aproape 60 % dintre ele au trebuit să își regândească modul de funcționare și de trecere la tehnologia digitală, iar peste 85 % au fost obligate să anuleze unul sau mai multe evenimente din cauza pandemiei. Efectele asupra reprezentării tinerilor, inclusiv limitările severe impuse implicării fizice, trebuie evaluate în continuare.

Studiul din 2021 intitulat „Study on youth work in the EU” („Studiu privind activitățile pentru tineret în UE”) s-a axat pe nevoile lucrătorilor de tineret de la nivel local și pe politicile publice existente în contextul pandemiei. Studiul indică faptul că situația actuală a accentuat nevoia de a aloca mai multe resurse pentru a compensa costurile suplimentare sau deficitele bugetare, precum și nevoia de îmbunătățire a accesului la infrastructură și materiale digitale. Intensificarea utilizării potențialului instrumentelor digitale destinate activităților pentru tineret ar fi esențială pentru a promova cunoștințele tinerilor cu privire la tehnologiile digitale și sensibilizarea cu privire la riscurile potențiale asociate.

4.Progresele înregistrate în vederea atingerii obiectivelor generale