RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 8.2.2007 
COM(2006) 744 final 
  
CARTE VERDE 
privind revizuirea acquis-ul ui în domeniul protec ţiei consumatorilor  
 
RO 2   RO CARTE VERDE 
privind revizuirea acquis-ul ui în domeniul protec ţiei consumatorilor  
Cuprins 
1. Introducere ................................................................................................................. .. 3 
2. Informa ţii de bază........................................................................................................ 3 
2.1. Obiectivul şi statutul revizuirii..................................................................................... 3 
3. Teme Principale ........................................................................................................... 6 3.1. Noi dezvolt ări ale pieţei ............................................................................................... 6 
3.2. Fragmentarea normelor ................................................................................................ 6 3.3. Lipsa de încredere ........................................................................................................ 7 
4. OPTIUNI POSIBILE PENTRU VIITOR .................................................................... 8 4.1. Op ţiunea 1: abordarea vertical ă................................................................................... 8 
4.2. Op ţiunea II: abordarea combinat ă (Instrument orizontal combinat acolo unde este 
necesar cu ac ţiune pe vertical ă).................................................................................... 8 
4.3. Op ţiunea III: „nici o ac ţiune legislativ ă” ..................................................................... 9 
4.4. Domeniul posibil al unui instrument orizontal............................................................. 9 
4.5. Gradul de armonizare................................................................................................. 10 4.6. Consultarea con ţinută în Anexa I............................................................................... 11 
A
NEXA I TEME DE CONSULTARE  
ANEXA II DIRECTIVE ÎN CURS DE REVIZUIRE PRIVIND PROTEC ŢIA CONSUMATORILOR  
 
RO 3   RO 1. INTRODUCERE  
Prin aceast ă Carte Verde, Comisia European ă solicită tuturor persoanelor interesate 
să-şi exprime opiniile asupra temelor identificat e în contextul Revi zuirii acquis-ului 
în domeniul protec ţiei consumatorilor prin prezen tarea replicilor lor (marcate 
„Răspuns la Cartea Verde de Revizuire a acquis-ului în domeniul protec ţiei 
consumatorilor") nu mai târziu de 15.5.2007, la urm ătoarea adres ă 
Comisia European ă 
Direcţia General ă pentru Sănătate şi Protecţia Consumatorilor 
Rue de la Loi 200 1049 Bruxelles Belgia 
Sau via e-mail la SANCO-B2@ec.europa.eu Răspunsurile şi observaţiile vor fi publicate pe website-ul Direc ţiei Generale pentru 
Sănătate şi Protecţia Consumatorilor al Comisiei Europene, cu excep ţia cazului în 
care responden ţii au obiec ţii clare în acest sens. Comisia va examina contribu ţiile şi 
va publica o sintez ă în cursul primei jum ătăţi a anului 2007. În func ţie de rezultatele 
consultaţiei, Comisia va decide dac ă este necesar ă luarea unei ini ţiative legislative. 
Orice propunere legislativ ă va fi înso ţită de o analiz ă
 de impact.  
2. INFORMA ŢII DE BAZ Ă  
2.1. Obiectivul şi statutul revizuirii  
Comisia a lansat Revizuirea acq uis-ului în domeniul protec ţiei consumatorilor în 
20041 cu obiectivul de a atinge mai u şor scopurile privind îmbun ătăţirea 
reglement ării prin simplificarea şi completarea cadrului de reglementare existent. 
Procesul de revizuire este conturat în cadrul Comunic ării din 2004 asupra Dreptului 
contractual european şi revizuirea ulterioar ă a acquis-ului: cal ea care va fi luat ă.2  
Revizuirea acoper ă opt directive ţintind către protec ţia consumatorilor3.Obiectivul 
central al Revizuirii const ă în realizarea unei pie ţe interne a consumatorilor care s ă 
menţină un echilibru între nivelul ridicat al protec ţiei consumatorilor şi 
competitivitatea întreprinderilor, în timp ce asigur ă respectarea strict ă a principiului 
subsidiarit ăţii. La sfâr şitul exerci ţiului, ideal ar fi s ă putem spune consumatorilor UE: 
„oriunde te g ăseşti pe teritoriul UE şi orice ai cump ăra, drepturile tale esen ţiale sunt 
aceleaşi." Aceast ă viziune coincide cu abordarea Comisiei în Comunicarea sa “Un 
                                                 
1 COM(2004) 651 final, JO C 14, 20.1.2005, p.6. 
2 COM(2004) 651 final, JO C 14, 20.1.2005, p.6. 
3 Listat în Anexa II. Este important s ă se consemneze c ă ceea ce este men ţionat drept „Acquis-ul în 
domeniul protec ţiei consumatorilor " nu cuprinde toat ă legislaţia cu privire la protec ţia consumatorilor 
în UE. Recent adoptata Directiv ă asupra practicilor comerciale neloiale nu intr ă sub inciden ţa acquis-
ului în domeniul protec ţiei consumatorilor , de exemplu. În plus, multe prevederi ce au drept scop 
protecţia consumatorilor se pot g ăsi în cadrul legisla ţiei UE specifice unui sector, ca de exemplu 
legislaţia în domeniul e-comer ţului, serviciilor financiare. 
 
RO 4   RO Proiect pentru cet ăţeni – ce produce rezultate pentru Europa”4.. Cu alte cuvinte, 
încrederea consumatorilor în pia ţa internă trebuie înt ărită prin asigurarea unui nivel 
ridicat de protec ţie peste tot în UE. Consumatorii trebuie s ă fie capabili s ă se bazeze 
pe drepturile echivalente şi să apeleze la m ăsuri echivalente dac ă există nereguli. 
De asemenea, trebuie s ă ne asigur ăm că întreprinderile, nu doar IMM-urile, pot 
beneficia de pe urma unui cadru  de reglementare mai predictibil şi de legi UE mai 
simple pentru sc ăderea costurilor de conformare şi, în general, pentru a le permite s ă 
facă comerţ mai uşor în UE, indiferent de locul unde sunt stabilite. 
Este posibil ca revizuirea acqui s-ului în domeniul protec ţiei consumatorilor s ă 
asigure o oportunitate unic ă de modernizare a directivelor existente a consumatorilor, 
pentru a simplifica şi îmbunătăţi cadrul de reglementare pentru personal şi 
consumatori şi pentru a îmbun ătăţi sau extinde, dac ă este necesar, protec ţia oferită 
consumatorilor. Aceast demers este în conformitate deplin ă cu modernizarea Pie ţei 
interne. În acest scop, sunt revizu ite directivele, ca un tot unitar şi individual, pentru 
a identifica lacunele de reglementare şi deficien ţele care le afecteaz ă, precum şi 
problemele specifice direc tivelor individuale. A şa cum se preconizeaz ă în Primul 
raport de progres anual5, această Carte Verde stabile şte etapa de diagnostic a 
revizuirii, însumeaz ă constatările iniţiale ale Comisiei şi solicită opinii asupra 
opţiunilor de revizuire a acqui s-ului în domeniul protec ţiei consumatorilor . 
Constatările Comisiei sunt rezultatul urm ătoarelor activit ăţi: 
– O analiză comparativ ă asupra modului în care dire ctivele sunt aplicate în 
statele membre, inclusiv practica judiciar ă şi administrativ ă6.  
– În decembrie 2005, Comisia a stabilit un gr up de lucru permanent compus din 
experţi din Statele Membre. În anul 2006 au avut loc trei şedinţe dedicate 
revizuirii directivelor specifice.  
– Un număr de seminarii pentru p ărţile interesate organizate în contextul lucrului 
la Cadrul comun de referin ţă asupra dreptului contractual7 au fost sus ţinute pe 
parcursul primului semestru din 2006. A ceste seminarii s-au concentrat pe 
aspecte privind dreptul contractual cu relevan ţă directă asupra Revizuirii 
acquis-ului în domeniul protec ţiei consumatorilor 8.  
                                                 
4 COM(2006) 211 final 
5 Primul raport anual al Comisiei as upra Dreptului contractual european şi Acquis-ul Revizuit, 
COM (2005) 456 final. 
6 Analiza comparativ ă a legisla ţiei comunitare privind consumatorii este disponibil ă pe 
http://ec.europa.eu/consumers/cons_int/safe_shop/acquis/index_en.htm  
7 Vezi Comunicarea Comisiei asupra  Dreptului contractual european şi revizuirea acquis-ului. calea care 
va fi urmat ă, COM (2004) 651 final, Primul raport anual al Comisiei asupra Dreptului contractual 
european şi acquis-ul revizuit, COM (2005) 456 final. 
8 Subiectele discutat e au cuprins: vânz ările de bunuri de c ătre consumatori (inclusiv r ăspunderea 
producătorilor direc ţi), termeni contractuali neloiali, obliga ţii privind informa ţiile pre-contractuale în 
contractele de bunuri de consum, drepturile consumatorului de retragere şi dreptul la desp ăgubiri. Vezi 
cel de-al doilea Raport anual de progres asupra Cadrului de referin ţă comun […], ce va fi publicat la 
finele anului 2007 pe website-ul Direc ţiei Generale pentru S ănătate şi Protecţia Consumatorilor. 
 
RO 5   RO – Analiza din punctul de vedere al consumatorilor şi al întreprinderilor referitoar 
la legisla ţia existent ă în domeniul protec ţiei consumatorilor şi efectele sale 
asupra comer ţului transfrontalier9. 
În plus, Comisia a evaluat modalitatea în care directivele supuse revizuirii a fost 
transpuse de c ătre Statele Membre. Raporturile de  punere în aplicare au fost 
publicate în cadrul Directivelor privind pre ţul unitar10 şi Directivele privitoare la 
vânzarea la distan ţă11; rapoarte de punere în aplicar e asupra Directivei privind 
vânzarea bunurilor şi a garanţiilor („Directiv ă privind vânz ările către consumatori”) 
şi, de asemenea, Directiva privind ac ţiunea de încetare ce se vor publica curând. 
Ca o completare la lucr ările efectuate, toate p ărţile interesate vor fi consultate asupra 
problemelor specifice identificate de c ătre Comisie pe parcursul revizuirii 
directivelor privind c ălătoriile tip pachet şi directivelor privitoarele la vânz ările la 
domiciliu. Aceste probleme vor fi aborda te în documente de lucru care vor fi 
publicate pe website-ul Direc ţiei Generale pentru S ănătate şi Protec ţia 
Consumatorilor. Comisia a identificat un num ăr de probleme legate de produse de 
turism pe termen lung care solicit ă o soluţie rapidă. În acest scop Comisia a început 
lucrul la o propunere pentru revizuirea acestei directive priv ind multiproprietatea12.  
2.2. Relaţia dintre revizuire şi altă legislaţie Comunitar ă  
Datorită amploarei terenului acoperit de acquis-ul consumatorilor şi de suprapunerile 
cu alte directive asupra pie ţelor interne, este necesar s ă se evalueze impactul oric ărei 
proceduri ulterioare propuse la Ca rtea Verde în domenii precum comer ţul electronic 
sau drepturile de pr oprietatea intelectual ă. În special, continuarea propus ă la Cartea 
Verde nu vor putea compromite dispozi ţiile aferente func ţionării pieţei interne, 
conţinute în cadrul directivei privitoare la comer ţul electronic.  
Revizuirea nu va afecta regulile Comunit ăţii asupra conflictului de legi. În acest 
domeniu, Comisia a prezentat dou ă propuneri pentru regulamente: o propunere 
pentru un regulament privind legea aplicabil ă obligaţiilor non-contractuale (Roma II) 
şi o propunere pentru un Regul ament privind legea aplicabil ă obligaţiilor 
contractuale (Roma I). Aceast ă ultimă propunere include o dispozi ţie ce sugereaz ă o 
o regulă de conflict în contractel e consumatorilor ce const ă în aplicarea legii locului 
unde consumatorul este r ezident, în anumite condi ţii.  
În conformitate cu ceea ce s-a anun ţat în Cartea Alb ă cu privire la politica serviciului 
financiar (2005-2010), Comi sia întreprinde ini ţiative variate în sectorul serviciului 
financiar, în special în domeni ul serviciilor financiare cu am ănuntul. În lumina 
rezultatelor consulta ţiei, Comisia va examina în ce m ăsură orice acţiune legislativ ă 
ulterioară se va aplica la serviciile financiare. Astfel, este posibil ă excluderea 
                                                 
9 Eurobarometru privind protec ţia consumatorilor pe Pia ţa internă, sondaj realizat începând cu luna 
februarie pân ă în luna martie, 2006, publicat în septembrie 2006 
(http://ec.europa.eu/consumers/topi cs/eurobarometer_09-2006_en.pdf) 
10 disponibil pe http://ec.europa.eu/consumers/ cons_int/safe_shop/pri ce_ind/index_en.htm 
11 disponibil pe http://ec.europa.eu/consumers/cons_int/safe_shop/dist_sell/index_en.htm 
12 Vezi Documentul consultativ al Comisiei asupra revizuirii Directivei privind proprietatea imobiliar ă în 
regim de indiviziune, la 
http://ec.europa.eu/consumers/cons_int/safe_shop/timeshare/consultation_paper010606_en.doc 
 
RO 6   RO aplicaţiei în totalitate sau numai a unei p ărţi din orice procedur ă legislativ ă ulterioară 
în domeniul financiar. 
Cartea Verde urm ăreşte să colecteze toate opin iile de la toate p ărţile interesate asupra 
opţiunilor politice posibile pentru revizu irea acquis-ului în domeniul protec ţiei 
consumatorilor şi de asemenea asupra unui num ăr de teme specifice. 
3. TEME PRINCIPALE  
3.1. Noi dezvolt ări ale pieţei  
Majoritatea directivelor care fac parte din acquis-ul în domeniul protec ţiei 
consumatorilor sunt prescriptive mai degrab ă decât bazate pe re guli. Cea mai mare 
parte nu mai îndeplinesc cerin ţele impuse de pie ţele actuale caracterizate de o 
evoluţie rapidă. Acest lucru este deosebit de însemnat în perspectiva importan ţei 
crescânde a tehnologiei digitale şi serviciilor digitale (de exemplu desc ărcare de 
muzică) care suscit ă aspecte controversate referitoare la drepturile utilizatorului, în 
comparaţie cu vânzarea bunurilor fizice. 
Progresul tehnic creeaz ă legături noi pentru tranzac ţii între firme şi consumatori, care 
nu sunt acoperi ţi de legisla ţia privind protec ţia consumatorilor. Licita ţiile on-line 
constituie o exemplificare potrivit ă a fenomenului. Directiv a privind vânzarea la 
distanţă, de exemplu, care a fost elaborat ă înainte de extinderea recent ă a comerţului 
electronic, permite statelor membre s ă nu îşi aplice dispozi ţiile asupra vânz ărilor la 
licitaţii. Aşa cum se confirm ă la evaluarea legilor na ţionale, utilizarea diferit ă, de 
către statele membre, a acestei op ţiuni de reglementare produce fragmentare şi 
conduce la o cre ştere a reclama ţiilor consumatorilor cu privire la aceste licita ţii on-
line13. Excluderea software-ului şi a datelor din domeniul de aplicare a directivelor 
cu privire la vânz ările către consumatori poate inspira profesioni ştii să încerce s ă 
evite responsabilitatea pentru eventualel e daune/caracterul neconform al acestor 
produse prin intermediul condi ţiilor din Acordurile asupra licen ţelor de utilizator 
final (EULA), ce împiedic ă consumatorii s ă facă a p e l  l a  d e s p ăgubiri pentru non-
conformitate şi să invoce daune14. 
3.2. Fragmentarea normelor  
Normele UE existente privind protec ţia consumatorilor sunt fragmentate în dou ă 
moduri. Mai întâi, directivele ac tuale permit statelor membre s ă adopte norme mai 
stricte în cadrul legisla ţiei lor naţionale (armonizare minim ă) şi multe state membre 
au utilizat aceast ă posibilitate pentru a asigura un nivel mai ridicat de protec ţie a 
consumatorilor. În al doilea rând, multe  aspecte sunt reglementate în mod 
neconsecvent în cuprinsul di rectivelor, sau au fost l ăsate nerezolvate. Pe durata fazei 
preliminare a revizuirii, factorii implica ţi - firmele şi consumatorii - au atras aten ţia 
asupra unor exemple de fragmentare legislativ ă care genereaz ă probleme. Aceste 
                                                 
13 Vezi Comunicarea Comisiei asupra punerii în aplicare a Directivei 1 997/7CE cu privire la vânzarea la 
distanţă 
14 Pentru mai multe informa ţii asupra problemelor întâlnite de c ătre consumatori cu privire la EULA, vezi 
raportul emis de c ătre Federa ţia asociaţiilor de consumatori germani, (VZBV) care poate fi g ăsit la 
http://www.vzbv.de/mediapics/anlage _pm_digitale_medien_06_2006_copy.pdf. 
 
RO 7   RO sunt ilustrate în Anexa I. Diferen ţele declan şează de obicei pentru firme cheltuieli de 
conformitate suplimentare, inclusiv ch eltuieli pentru asigurarea asisten ţei legale 
relevante, schimbul de informa ţii şi material de comercializare sau contracte 
comerciale, sau în cazul non-conformit ăţii, cheltuieli posibile legate de litigii. 
Această problemă este deseori citat ă de către întreprinderi ca unul dintre motivele 
pentru care acestea nu administreaz ă afaceri transfrontaliere. În timp ce 19% din 
comercian ţii cu amănuntul15 din UE vând şi fac reclam ă în cel pu ţin o ţară din UE, 
48% dintre companii sunt preg ătite să efectueze vânz ări transfrontaliere.  
55% dintre comercian ţii cu amănuntul care î şi exprimă interesul pentru vânz ări 
transfrontaliere consider ă că cheltuielile suplimentare pentru respectarea diferitelor 
legi naţionale care reglementeaz ă tranzacţiile consumatorilor sunt foarte importante 
sau destul de importante. 43 % dintre comercian ţii cu amănuntul din UE consider ă că 
armonizarea legilor privind protec ţia consumatorilor trebuie s ă aibă un efect pozitiv 
asupra vânz ărilor transfrontaliere şi asupra bugetului lor comercial transfrontalier.  
Există chiar situa ţii în care personalul refuz ă să vândă consumatorilor din alte state 
membre: un Eurobarometru16 recent arat ă că 33% dintre consumatori raporteaz ă că 
firma a refuzat vânzarea c ătre acesta, deoarece consumat orul nu era rezident în 
aceeaşi tară. 
3.3. Lipsa de încredere 
Conform studiului Euroba rometrului mai sus men ţionat, 26% dintre consumatorii UE 
au achiziţionat bunuri de la firme înfiin ţate în alte state membre UE17. În timp ce 
vânzările la distan ţă reprezint ă un fenomen în cre ştere, numai 6% au cump ărat prin 
Internet de la un furnizor din alt stat membru18. Un motiv ar fi c ă 45% dintre 
consumatori au mai pu ţină încredere în cump ărăturile pe Internet de la firme aflate în 
strainătate (într-un stat membru aceast ă cifră a ajuns la 73%). Acest lucru este mai 
departe demonstrat de faptul c ă 44% dintre cei care aveau acces la Internet de acas ă, 
efectuau cump ărături prin Internet de la firme din ţară, în timp ce 12% efectuau 
cumpărături prin Internet din str ăinătate. În termeni generali, 56% dintre consumatori 
considerau ca, atunci când achizi ţionau bunuri şi servicii de la o firm ă din alt stat 
membru, firmele nu respectau în totdeauna legile de protec ţie ale consumatorului. 
71% au considerat c ă este mai greu s ă soluţionezi probleme precum reclama ţii, 
returnări, reduceri de pre ţuri, garan ţii, etc. când se fac cump ărări de la firme din alte 
state membre. 65% au considerat c ă este mai dificil ă returnarea produsului cump ărat 
prin vânzare la distan ţă limitele termenului de reflec ţie dacă produsul provine de la 
un furnizor dintr-un alt stat membru.  
                                                 
15 Eurobarometru Flash 186 asupra pozi ţiei firmei fa ţă de comer ţul transfrontalier şi protecţia 
consumatorului, dirijat în octombrie 2006. Studiul va fi publicat în întregime pe pagina de web a 
Direcţiei Generale pentru S ănătate şi Protecţia Consumatorilor. 
16 Studiul a fost dirijat din luna februarie pân ă în luna martie 2006. Studiul este publicat în totalitate pe 
pagina de web a Direc ţiei Generale S ănătate şi Protecţia Consumatorilor. 
17 Aceast ă cifră se referă la cump ărăturile transfrontaliere în perioada februarie/martie 2005 pân ă în 
februarie/martie 2006 
18 Num ărul de consumatori care achizi ţonează din alte state membre prin Internet variaz ă de la 1% în 
Grecia, Ungaria şi Slovacia, pân ă la 28% n Luxemburg urmat de Danemarca cu 19%. 
 
RO 8   RO Diferitele reguli care reies dintr-o armonizare minim ă ar putea avea un impact 
negativ asupra pie ţei interne. Un motiv pentru care consumatorii sunt refractari la a 
face cump ărături din str ăinătate este acela c ă ei nu pot fi siguri c ă nivelul de protec ţie 
de care se bucur ă în ţară se va aplica şi atunci când cump ără din străinătate. De 
exemplu, durata perioadei de reflec ţie pentru cump ărăturile la distan ţă peste grani ţă 
variază de la un stat membru la altul, creând nesiguran ţă pentru consumatori. Aceea şi 
regulă este valabil ă pentru modalit ăţile de exercitare a dreptului de retragere şi a 
costului pentru re turnarea bunurilor. 
4. OPTIUNI  POSIBILE  PENTRU  VIITOR 
În Primul raport anual asupra st ării de evolu ţiei privind dreptul contractual european 
şi revizuirea acquis-ului din 200519, Comisia a identificat dou ă strategii principale 
pentru revizuirea acquis- ului consumatorului: o abordare vertical ă constând în 
revizuirea individual ă a directivelor existente sau o abordare mai degrab ă orizontal ă 
constând în adoptarea unuia sa u a mai multor instrumete ca dru pentru a reglementa 
trăsăturile comune ale acquis-ului , sprijinite oricând este ne cesar de reguli sectoriale.  
Când se va traduce revizuir ea în propuneri de politic ă concretă, Comisia va examina 
atent impactul unor astfel  de propuneri, incluzând şi impactul asupra afacerilor.  
4.1. Opţiunea 1: abordarea vertical ă 
În cadrul abord ării verticale, directivele existent e ar putea fi modificate separat 
pentru a le adapta la pia ţă şi la dezvolt ările tehnologice. Discrepan ţele specifice 
directivelor individuale ar putea fi surmontate şi particularit ăţile acestor directive ar 
putea fi discutate . Contradic ţiile dintre diferite directive ar putea fi eliminate. S-ar 
putea, totu şi, să dureze mult mai mult şi să nu se reu şească efectul simplificator al 
abordării orizontale. UE va trebui s ă încerce s ă revină asupra acelora şi probleme în 
decursul diferitelor proce duri legislative. Comisia ar trebui de asemenea s ă se asigure 
că aceeaşi chestiune este transpus ă complet de c ătre statele membre pentru fiecare 
dintre directive. Volumul de acte legislative nu s-ar diminua şi aceleaşi concepte 
comune ar continua s ă fie cuprinse şi reglementate în diferite directive. Totu şi, se va 
permite respectarea specificit ăţii fiecărei zone prin îmbun ătăţirea legisla ţiei existente 
şi prin revizuirea acesteia când este necesar. 
4.2. Opţiunea II: abordarea combinat ă (Instrument orizontal co mbinat acolo unde este 
necesar cu ac ţiune pe vertical ă) 
Până la adoptarea în 2005 a Directivei privitoare la practicile comerciale neloiale 
(„UCP”)20, legislaţia aferent ă protecţiei consumatorilor a fost fondat ă în cea mai 
mare parte pe abordarea vertical ă, destinat ă să aducă soluţii specifice pentru 
probleme specifice. Aceast ă abordare a condus la formarea un mediu de reglementare 
fragmentat. Rela ţia dintre diferitele inst rumente este uneori neclar ă deoarece 
terminologia legal ă, precum şi dispoziţiilor relevante, nu sunt suficient coordonat ă. 
De exemplu, dac ă proprietatea imobiliar ă în indiviziune este vândut ă de un comis 
voiajor, nu este clar care dintre diferitele informa ţii şi dispoziţii de retragere ale 
                                                 
19 COM (2005) 456 final. 
20 Directiva 2005/29/CE. 
 
RO 9   RO vânzărilor la domiciliu şi a Directivelor privind proprietatea imobiliar ă în indiviziune 
se aplică21. 
O abordare „orizontal ă” mai integrat ă a început cu UCP. 
Există o serie de chestiuni care sunt comune pentru toate directiv ele care fac parte 
din acquis-ul cons umatorului. Defini ţiile noţiunilor de baz ă precum consumator şi 
profesionist în domeniu , durata perioadelor reci şi modalit ăţile de exersare a 
dreptului de retragere sunt exem ple de chestiuni care au relevan ţă în contextul 
diferitelor directive. Aceste chestiuni co mune ar putea fi extrase din directivele 
existente şi reglementate într-o modalitate sistematic ă într-un instrument orizontal. 
Împreună cu dispozi ţiile directivei privitoare la clauzel e abuzive în contracte, datorit ă 
caracterului s ău orizontal, acestea ar putea forma partea general ă a instrumentului 
deoarece acestea s-ar aplica la toate cont ractele cu consumator ii. O a doua parte a 
instrumentului orizontal ar putea reglementa contractul de  vânzare care este cel mai 
obişnuit şi mai răspândit contract încheiat cu consumatorul. Din acest motiv, 
Directiva privitoare la vânz ărilor către consumator ar fi inclus ă în instrumentul 
orizontal. Aceast ă abordare ar simplifica şi ar raţionaliza acquis-ul consumatorului în 
direcţia principiilor unei reglement ărimai bune22. Acesta ar abroga, printr-un efort de 
reformare, directivele existente pr ivind consumatorii, complet sau par ţial, şi astfel s-
ar reduce volumul acquis-ului. 
Instrumentul orizontal va fi completat de o serie de ac ţiuni verticale (ex. revizuirea 
directivei privind proprietatea imobiliar ă aflată în indiviziune pentru a rezolva 
problemele sale specifice, precum definirea propriet ăţii imobiliare aflate în 
indiviziune) oricând este necesar („abordare combinat ă”). 
4.3. Opţiunea III: „nici o ac ţiune legislativ ă” 
Atât abordarea orizontal ă cât şi cea vertical ă necesită o acţiune legislativ ă. 
Inexistenţa unei acţiuni legislative ar însemna c ă fragmentarea reglement ării actuale 
ar rămâne sau ar cre şte prin utilizarea de c ătre statele membre a unor clauze minime 
de armonizare. Contradic ţiile dintre diferite di rective ar continua s ă existe. 
4.4. Domeniul posibil al unui instrument orizontal 
Dacă opţiunea II este adoptat ă, o chestiune important ă de luat în considerare va fi 
domeniul de aplicare al instrume ntului orizontal. În cadrul abord ării combinate, o 
soluţie posibil ă ar fi adoptarea unui instrument cadru cu o acoperire larg ă, aplicabil 
atât la tranzac ţiile interne cât şi externe. Prin crearea unui  instrument pentru toate 
contractele cu consumatorii s- ar simplifica semnificativ mediul de reglementare, atât 
pentru consumatori cât şi pentru companii. Totu şi, atunci când exist ă reguli specifice 
sectorului (precum exist ă, spre exemplu, în serviciile financiare şi de asigur ări) 
acestea vor continua s ă fie predominante, dac ă nu este prev ăzut altfel. Exemple ale 
                                                 
21 Situa ţia este discutat ă în cazul ECJ Travel Vac, Cazul C-423/97. 
22 Revizuirea acquis-ului în domeniul protec ţiei consumatorilor este men ţionată in Programul de 
simplificare al rulajului ata şat la Comunicatul Comisiei asupra simplific ării din 25 octombirie 2005. 
COM (2005) 535 – implementând programul comunitar Lisabona – O strategie pentru simplificarea 
mediului de reglementare. 
 
RO 10   RO acestor reguli sunt reprezentate de prevederile care reglementeaz ă perioada de 
anulare şi definiţia consumatorului în zona  de servicii financiare23.  
O alternativ ă ar fi introducerea unui instrument orizontal care se aplic ă exclusiv 
contractelor transfrontaliere. No ţiunea de contract transfrontalier ar trebui s ă fie 
definită (ex. toate contractele la distan ţă încheiate de un consumator şi o firmă din 
state membre diferite). Astfel, c onsumatorii care fac afaceri cu o firm ă străină ar 
beneficia de o protec ţie uniform ă în zona UE. Aceast ă alternativ ă ar putea, pe de-o 
parte, să crească încrederea consumatorului în comer ţul transfrontalier, dar pe de alt ă 
parte, ar putea cre şte fragmentarea legal ă, supunând clien ţii şi firmele la diferite 
seturi de reguli în func ţie de felul tranzac ţiei: transfrontalier ă sau intern ă. Acest lucru 
ar reduce, de asemenea, valoarea reglement ării mai bune a instrumentului orizontal. 
O altă alternativ ă ar fi un instrument orizontal limitat la cump ărăturile la distan ţă, fie 
transfrontaliere sau interne, care ar putea înlocui Directiva privitoare la vânz ările la 
distanţă. Acest lucru ar putea crea un set de re guli uniforme pentru contractele la 
distanţă. Din nou, principalul dezavantaj ar fi c ă asupra tranzac ţiilor la distan ţă şi 
directe se vor aplica anumite condi ţii, astfel crescând fragmentarea legal ă şi 
diminuând valoarea reglement ării mai bune. 
4.5. Gradul de armonizare 
Indiferent de op ţiunea aleas ă de a revizui acquis-ul, ar  trebui, de asemenea, s ă fie 
decis gradul de armonizare. 
Actualele directive privind protec ţia consumatorului, care sunt  în proces de revizuire, 
se bazeaz ă pe o armonizare minim ă, adică, ele conţin clauze conform c ărora statele 
membre au permisiunea s ă beneficieze de niveluri de protec ţie mai ridicate decât cele 
garantate de directive. Multe st ate membre au profitat de aceast ă posibilitate, ex. prin 
prevederea unor termene de reflec ţie mai mari decât perioadele minime stabilite de 
directivele privind vânz ările la distan ţă, vânzările la domiciliu şi multiproprietatea. 
Prin urmare, consumatorii nu pot fi siguri c ă nivelul de protec ţie cu care sunt 
obişnuiţi în ţara natală se va aplica atunci când fac cump ărături transfrontaliere, în 
timp ce firmele ar putea s ă fie descurajate s ă-şi comercializeze produsele sau 
serviciile în zona UE de faptul c ă trebuie s ă respecte diferite reguli în fiecare stat 
membru. 
Pentru a se remedia aceast ă problem ă, o opţiune ar fi revizu irea acquis-ului 
consumatorului avându-se în ve dere realizarea unei armoniz ării complete.Acest lucru 
ar însemna c ă nici un stat membru nu ar putea ap lica reguli mai stricte decât cele 
stabilite la nivelul Comunit ăţii. O armonizare complet ă nu ar determina numai 
abrogarea clauzelor minime de armonizar e; aceasta ar presupune, de asemenea, 
eliminarea op ţiunilor de reglementare disponibile în statelor membre privind unele 
aspecte specifice prin unele prevederi din di rective, care ar putea duce la modificarea 
nivelului de protec ţie a consumatorului în unele state membre.  
                                                 
23 Ex. articolul 35 şi anexa III a Directivei reformul ate 2002/83/CE de asigurare direct ă de viaţă ; articolul 
31 al celei de-a treia dir ective de „asigurare non-via ţă” nr. 92/49/CEE. 
 
RO 11   RO De exemplu, când se reglementeaz ă limitele de timp ale garan ţiilor legale impuse 
vânzătorului, articolul 5 din Direct iva privind vânzarea de bunuri c ătre consumator 
permite statelor membre s ă menţioneze că, pentru a beneficia de drepturile lor, 
consumatorii trebuie s ă informeze vânz ătorul despre lipsa de conformitate într-o 
perioadă de două luni de la data detect ării. 
Aceste op ţiuni pe care le au Statele Membre ar disp ărea. Verific ările de transpunere 
au confirmat c ă un număr semnificativ al statelor me mbre au folosit astfel de op ţiuni 
de reglementare. Pe baza abord ării complete de armonizare, trebuie s ă se aleagă între 
diferite solu ţii, de exemplu prin eliminarea sau generalizarea obliga ţiei de a notifica 
vânzătorul despre lipsa de conformita te în perioada de timp specificat ă. Dat fiind 
faptul ca ar putea s ă fie dificil realizarea unei armoniz ări privind toate aspectele şi 
pentru a evita re-crearea de bariere pe pia ţa internă, o abordare privind armonizarea 
ar putea s ă fie completat ă de la caz la ca z printr-o clauz ă care să prevadă 
recunoaştere mutual ă a anumitor aspecte reglementate de legisla ţia propus ă, dar nu 
complet armonizat ă. 
O altă opţiune ar fi combinarea unei armoniz ări minime cu o clauz ă de recunoa ştere 
reciprocă. În acest caz, statele membre vor men ţine posibilitatea de a introduce reguli 
mai stricte de protec ţie a consumatorului în legea na ţională, dar nu ar fi îndrept ăţite 
să îşi impună cerinţele lor mai stricte firmelor înfiin ţate în alte state membre într-un 
mod care ar crea restric ţii nejustificate pentru libera circula ţie a bunurilor sau pentru 
libertatea de a oferi servicii. Totu şi, aceaste op ţiuni nu ar simplifica şi raţionaliza 
mediul de reglementare. Fragmentarea reglement ării ar continua s ă existe şi efectele 
sale negative asupra încrederii  consumatorilor privind pia ţa internă nu ar fi 
îndepărtate. În absen ţa unei norme care s ă indice legisla ţia referitoare la comerciant 
ca şi normă aplicabil ă, judecătorul competent într-un litigu transfrontalier (în mod 
normal, judec ătorul ţării de destina ţie) ar trebui s ă compare sistematic legisla ţia ţării 
consumatorului cu cea a ţării de origine. Acesta  ar trebui, apoi, s ă evalueze în ce 
măsură legislaţia ţării de destina ţie se află în afara limitei de protec ţie oferite de 
legislaţia ţării comerciantului şi, în cazul în care divergen ţa constituie restric ţie 
nejustificat ă, să nu pună în aplicare cele mai stricte dispozi ţii. Aceast ă procedur ă 
complicat ă nu ar ameliora siguran ţa juridică.  
De asemenea, aceste dou ă opţiuni nu ar oferi o solu ţie care să asigure un nivel ridicat 
de protecţie a consumatorilor, urm ărit de către tratat. 
4.6. Consultarea con ţinută în Anexa I 
Anexa I con ţine o list ă de chestiuni şi întrebări aduse în discu ţie Majoritatea 
întrebărilor sunt legate de  chestiunile globale şi orizontale care ar putea fi discutate în 
contextul abord ării mixte. Abordarea vertical ă, care prive şte directivele specifice, nu 
necesită o listă extinsă de probleme sau întreb ări; acestea au fost tratate în contextul 
diferitelor consult ări organizate de c ătre Comisie, a şa cum au fost prezentate la 
punctul 2.1. din Cartea Verde. 
O serie de probleme globale au reie şit din revizuire. Aceste probleme reflect ă 
deficienţele de reglementare şi lacunele protec ţiei consumatorului  din acquis. În 
majoritatea cazurilor, care au fost aduse în aten ţi a  C o m i s i e i  d e  c ătre diferi ţi 
consumatori şi a persoanelor interesate din medi ul de afaceri, problemele reies din 
 
RO 12   RO utilizarea de c ătre statele membre a unor clauze minime şi a unor op ţiuni de 
reglementare. 
Problemele sunt grupate în dou ă categorii; cele care sunt comune întregului acquis 
(ex. defini ţia consumatorului) sau pent ru mai mult de o directiv ă (ex. dreptul de 
retragere) şi cele care sunt specifice contractului de vânzare, care este de departe 
contractul predominant cu consumatorul. 
În ceea ce prive şte primul grup, Comisia consider ă că este important ă o definiţie 
clară a noţiunii de consumator şi de companie deoarece permite delimitarea în mod 
mai clar a domeniului acquis-ului. 
O opţiune cu b ătaie mai lung ă este posibila introducere a unui principiu general de 
bună-credinţă şi tranzacţii corecte în tranzac ţiile contractuale. In cluderea unui astfel 
de principiu, care ar putea ac ţiona ca o plas ă de siguran ţă, ar surmonta orice 
discrepan ţă viitoare de reglementare şi ar putea asigura faptul c ă acquis-ul r ămâne o 
dovadă pe viitor. 
O serie de probleme se refer ă la Directiva privitoare la cl auzele abuzive în contracte, 
care este singura directiv ă c a r e  s e  a p l i c ă pentru toate tipuril e de contracte cu 
consumatori, acoperi nd atât bunurile cât şi serviciile. Importan ţa practică a acestor 
chestiuni este demonstrat ă de propor ţia remarcabil ă a reclama ţiilor primite de 
Centrele europene ale consumator ilor privind termenii contractuali24. În acest 
context, Comisia dore şte, printre altele, s ă ridice problema dac ă protecţia pe care o 
permite directiva ar trebui s ă fie extins ă pentru a acoperi termenii negocia ţi 
individual. 
Sunt de asemenea abordate probleme precu m dreptul de retragere, care este un 
remediu tipic permis consumatorului de mai multe directive, şi condiţiile pentru 
exersarea lui sunt, de asemenea, abordate. 
Se discută, de asemenea, introducerea m ăsurilor de solu ţionare contractuale generale, 
incluzând dreptul genera lizat la daune. Absen ţa unor măsuri de solu ţionare generale 
din acquis ar putea crea  un deficit al protec ţiei consumatorului, care ar putea fi 
rezolvată în acest context. 
În ceea ce prive şte vânzarea de bunuri, unele probleme importante se refer ă la 
clarificarea şi posibila extindere a domeniului pe ntru a include bunurile intangibile, 
precum cele de software şi de date. Alte întreb ări acoperă concepte cheie precum 
livrarea, transpunerea riscului şi ierarhia m ăsurilor de solu ţionare. În sfâr şit, se 
discută despre posibila intr oducere a responsabilit ăţii directe a produc ătorului şi a 
conţinutului garan ţiilor comerciale. 
                                                 
24 Centrele europene ale consumatorilor raporteaz ă că 10% dintre reclama ţiile făcute în 2005 priveau 
termenii abuzivi. 
 
RO 13   RO Anexa I descrie fiecare dintre urm ătoarele probleme: 
1 Abordare legislativ ă generală 
2 Câmpul de aplicare al instrumentului orizontal 
3 Gradul de armonizare 
4.1 Defini ţia noţiunilor de „consumator” şi de „profesionist în domeniu” 
4.2 Consumatorii care ac ţionează printr-un intermediar 
4.3 Introducerea unei clauze generale de bun ă-credinţă şi corectitudine  
4.4.1 Extinderea câmpului de aplicare la clauze care au f ăcut obiectul unei 
negocieri individuale  
4.5 Efectele legale ale listei de termeni abuzivi 
4.6 Sfera de apreciere a caracterului abuziv: pre ţul şi obiectul contractului 
4.7 Asigurarea efectelor c ontractuale ale neasigur ării de informa ţii  
4.8.1 Armonizarea duratei perioadelor de reflec ţie 
4.8.2 Armonizarea modalit ăţilor de exercitare a dreptului de retragere  
4.8.3 Armonizarea costurilor impuse consumatorilor în cazul retragerii  
4.9 Introducerea unor m ăsuri de solu ţionare contractuale generale  
4.10 Introducerea dreptului la desp ăgubiri 
5.1 Extinderea domeniului de aplicar e la alte tipuri de contracte  
5.2 Bunurile de ocazie vândute în cadrul licita ţiilor publice 
5.3 Defini ţia livrării 
5.4 Transferarea riscului 
5.5.2 Limite de timp pentru lipsa de conformitate 
5.5.3 Reguli specifice în cazul defec ţiunilor recurente 
5.5.4 Reguli specifice în cazul bunurilor la mâna a doua 
5.6 Sarcina probei 
5.7 Modificarea ordinului în  care pot fi invocate m ăsurile de solu ţionare 
5.8 Notificarea neconformit ăţii 
5.9 Responsabilitatea direct ă a producătorului pentru neconformitate 
5.10.1 Introducerea de reguli standard asupra con ţinutului garan ţiilor comerciale. 
5.10.2 Transferabilitatea garan ţiilor comerciale 
5.10.3 Garan ţii comerciale pentru elemente specifice  
6 Alte aspecte 
 
RO 14   RO ANNEX I  
ISSUES FOR CONSULTATION  
When answering the questions below, contributors are encouraged to motivate their 
answers. It should be noted that all opt ions indicated are non-exhaustive; other 
solutions may also be put forward. 
1. General Legislative Approach 
As indicated in section 4 above, there are di fferent alternatives av ailable to reviewing 
the consumer legislation. 
Întrebarea A1: Dup ă părerea dumneavoastr ă, care abordare este preferabil ă a 
se adopta în contextul revizuirii legisla ţiei consumatorului? 
Opţiunea 1:  O abordare vertical ă constând în revizuirea di rectivelor individuale. 
Opţiunea 2 : O abordare mixt ă combinând adoptarea unui instrument-cadru ce 
adresează probleme orizontale relevante pentru toate contractele consumatorilor, cu 
revizuiri ale directivelor  sectoriale, oricând acest lucru este necesar .  
Opţiunea 3 : Status quo:  nici o revizuire. 
2. Scope of a Horizontal Instrument 
Section 4.4 above highlights diffe rent options as to the sc ope of a possible horizontal 
instrument. One option would be to adopt  a framework instrument with broad 
coverage, applicable to both domestic and cross-border transacti ons. Alternatively, 
the horizontal instrument could cover cros s-border contracts only. A third alternative 
would be to limit the scope of application of the instrument to distance contracts concluded cross-border and domestically.  
Întrebarea A2: Care ar trebui s ă fie domeniul de aplicare al unui eventual 
instrument orizontal? 
Opţiunea 1:  Instrumentul se va aplica tuturor c ontractelor consumat orilor, indiferent 
dacă acestea vizeaz ă tranzacţiile domestice sau externe. 
Opţiunea 2:  Instrumentul se va aplica numai contractelor externe. 
Opţiunea 3 : Instrumentul se va aplica numai contractelor la distan ţă, indiferent dac ă 
acestea sunt încheiate pe plan extern sau domestic. 
 
3. Degree of Harmonisation 
Section 4.5 above discusses the degree of harmonisati on that future consumer 
protection legislation should be based on. Current legisla tion allows Member States 
to adopt more stringent national rules th rough the use of minimum clauses. The 
 
RO 15   RO resulting fragmentation of rules may creat e internal market barriers and deter 
consumers from shopping cross-border. Full harmonisation could re present an option 
for addressing this problem. A second option would be to keep the minimum 
harmonisation approach. Minimum harmonisa tion, as indicated above, could be 
combined with a mutual recognition clause or with the country of  origin principle. 
However, this option would not simplify a nd rationalise the regul atory environment. 
Regulatory fragmentation w ould continue to exist a nd its negative effects on 
consumers' confidence in the intern al market would not be removed.  
Întrebarea A3: Care ar trebui s ă fie nivelul de armonizare a directivelor 
revizuite/noului instrument? 
Opţiunea 1:  Legislaţia revizuit ă se va baza pe armonizarea total ă complementat ă, 
asupra unor probleme nearmonizate complet cu printr-o clauz ă de recunoa ştere 
mutuală. 
Opţiunea 2:  Legislaţia revizuit ă se va baza pe armonizarea minim ă combinat ă cu 
principiile ţării de origine sau cu o clauz ă de recunoa ştere mutual ă. 
 
4. Horizontal Issues 4.1 Definition of "consumer" and "professional" 
Currently the directives do not have cohe rent definitions of the concepts of 
“consumer” and “professional”, although thes e are fundamental concepts for the 
application of the consumer acquis. There is  no serious justification in terms of the 
specific purposes of the relevant directives. The uncertainty this causes is aggravated 
by the fact that the Member States use the minimum clause to extend the vague definitions in different ways. Several stak eholders advocate strongly in favour of 
consistent definitions of consumer and professional to avoid confusion. In this respect it is also important to ensure cohere nce with definitions used in other areas of 
Community legislation.  
For instance, the Directive on Doorstep Sel ling defines consumer as a natural person 
who is acting for purposes “which can be  regarded as outside his trade or 
profession”. The Directive on Price Indicati ons refers to any natural person “who 
buys a product for purposes that do not fall within the sphere of  his commercial or 
professional activity” and the Unfair Contra ct Terms Directive refers to “purposes 
which are outside his trade, business or profession”. 
Differences between Member States can be noted for example when it comes to 
individuals buying a product to be used bot h privately and prof essionally, e.g. when 
a doctor buys a car and occasionally uses it to visit his patients. Several Member States have granted natural persons acting for purposes which fall primarily outside 
their trade, business or profession the sa me protection as consumers. In addition 
some businesses, such as individual entrepreneurs or small businesses may 
sometimes be in a similar situation as consumers when they buy certain goods or 
services which raises the que stions whether they should be nefit to a ce rtain extent 
 
RO 16   RO from the same protection provided for to co nsumers. During the review the widening 
of the definitions to cove r transactions for mixed pur poses should be considered. 
Similarly the professional is re ferred to variously as “trade r”, “seller”, “supplier” etc, 
depending on the directive. The definitions  vary as well: The Distance Selling 
Directive, for instance, defines the “supplie r” as “any natural or legal person who … 
is acting in his commercial or professiona l capacity”, whereas the Unfair Contract 
Terms Directive refers to a “seller or supplier” as a natural or legal person who “is acting for purposes relating to his trade, business or profession, whether publicly or 
privately owned”. To overcome the current inconsistencies the notion of “professional” could replace the variety of te rms in the existing Directives and apply 
to all persons who are not deemed to be consumers. 
Întrebarea B1: Cum ar trebui definite no ţiunile de „consumator” şi 
„profesionist în domeniu”? 
Opţiunea 1:  Se va face o aliniere a defini ţiilor existente în acquis, f ără schimbarea 
domeniului lor de aplicare. Consumatorii  se vor defini ca persoane fizice, ac ţionând 
în scopuri care sunt în afara ocupa ţiei, afacerii sau profesiei lor. Profesioni ştii se 
vor defini ca persoane (juridice sau fizice), ac ţionând în scopuri rela ţionate de 
ocupaţia, afacerea sau profesia lor. 
Opţiunea 2:  Sensul no ţiunilor de „consumator” şi „profesionist în domeniu” va fi 
extins, astfel încât s ă includă persoanele fizice care ac ţionează în scopuri 
direcţionate în principal  în afara (consumatorul) sau în principal  în cadrul 
(profesionistul în domeniu) ocupa ţiei, afacerii sau profesiei lor. 
4.2 Consumers acting through an intermediary  
A consumer is not protected by the acquis when his/her contract ual counterpart is 
another private person. The same goes for the case when an indivi dual is represented 
by a commercial agent, broker or any other intermediary. A practical example of this 
is when a car dealer sells a second-hand car  on behalf of one consumer to another 
consumer. It has been argued that in these cases consumers need similar protection as 
in an ordinary business-to-consumer contract since the other party will benefit from the professional expertise of the intermedia ry and some Member States have chosen 
to extend consumer protec tion to these situations. 
However, it may be very difficult to establish clear criteria as to when the role of the 
intermediary is so strong as  to warrant consumer protec tion. There may be a risk of 
unforeseen and negative knock-on effects on markets on which private persons trade 
with private persons.  
Against applying consumer protection rules to  private sellers it could also be argued 
that a private person might not realise that  contracting a professional as her or his 
intermediary will put her or him in a posi tion equivalent to a professional. On the 
other hand, a consumer who concludes a contract with a professional acting as 
intermediary for a private person may be  more in need of protection than his 
contractual counterpart. 
 
RO 17   RO It should be noted that the notion of intermediary would not include trading 
platforms for sellers and consumers, e.g. on the Internet, where the platform provider 
is not involved in the conclusion of the contract. The role of intermediaries in 
electronic commerce, including  search engines and auctio n platforms, is currently 
being examined in a different context and therefore not covered by this review25. 
Întrebarea B2: Ar trebui cont ractele între persoane private s ă fie considerate 
contracte încheiate cu consumatorii, în cazul în care una din p ărţi este 
reprezentat ă de un intermediar profesionist în domeniu? 
Opţiunea 1:  Status quo : protecţia consumatorului nu se va aplica contractelor 
consumator-consumator, în care una din p ărţi foloseşte un intermediar profesionist 
în domeniu pentru încheierea contractului.  
Opţiunea 2:  Noţiunea de „contracte încheiate cu consumatorii” va include situa ţiile 
în care una din p ărţi este reprezentat ă de un intermediar profesionist în domeniu. 
 
4.3 The concepts of good faith and fair dealing in the Consumer Acquis  
The consumer acquis on contract law does not include a general duty to deal fairly or 
to act in good faith. A general clause referring to the concept of (un-)fairness exists 
in Article 5 of Directive on Unfair Commercial Practices , which concerns marketing 
practices, but which does not apply to contracts26. Article 3 (1) of Directive 
93/13/EEC on Unfair Terms in Consumer Contracts constitutes a general clause referring to “(un-) fairness” and contains a definition of that term for the purposes of 
the Directive. 
The main advantage of an overarching genera l clause for consumer contracts in the 
horizontal instrument would be the creation of a tool which would provide guidance 
for the interpretation of more specific provi sions and would allow the courts to fill 
gaps in the legislation by developing comp lementary rights and obligations. It could 
therefore provide a safety net for consum ers and create certai nty for producers by 
filling gaps in legislation. In addition, a general provision may also be a useful tool when interpreting clauses contained in offe rs or contracts and it may as well respond 
to the criticism that certain directives or provisions are not time-proof. A general 
provision could be built round the phrase “good faith and fair dealing”. This includes 
the idea that they show due re gard to the interests of th e other party, considering the 
specific situation of certain consumers. 
The disadvantage of such a general clause is that it does not encompass precisely the 
rights and obligations imposed on each pa rty. Its interpretation may vary from 
Member State to Member State. 
                                                
 
25 Conclusions will be announced in the Second Report on the application of the Directive 2000/31, to be 
adopted in 2008. 
26 Article 5 of the Directive on Unfair Commercial Pr actices outlaws marketing practices which - contrary 
to the requirement of professional diligence – can adversely affect the economic behaviour of 
consumers.  
 
RO 18   RO If included, such a general principle shoul d apply from the negotiation phase to the 
execution of the contract, including remedies. It would also preven t the emergence of 
the kind of problems encounter ed with the current consum er protection directives, 
due to legislation being overtaken by technological and market developments. 
Întrebarea C: Ar trebui un instrument orizontal s ă includă obligaţia general ă 
pentru profesioni şti de a ac ţiona în conformitate cu principiile bunei-credin ţe 
şi corectitudinii?  
Opţiunea 1:  Instrumentul orizontal prevede c ă, în conformitate cu legisla ţia 
comunitar ă privitoare la contractele înch eiate cu consumatorii , profesioni ştii 
trebuie să acţioneze cu bun ă-credinţă.  
Opţiunea 2:  Se menţine status quo-ul: nu va exista nici o clauz ă generală.  
Opţiunea 3: Va fi adăugată o clauză generală, care se va aplica atât profesioni ştilor, 
cât şi consumatorilor.  
4.4 The scope of application of the EU rules on unfair terms  
4.4.1 Extension of the scope to individually negotiated terms 
The Directive on unfair contract terms cu rrently applies to non-negotiated terms 
only, i.e. contractual clauses which the cons umer has had no possibility to influence 
during the negotiation process. In practice, the Directive is  in most cases applicable 
to pre-formulated contract terms used in mass transactions. In reality consumers often have only a very limited possibility to influence the content of a clause even if 
it theoretically is open to negotiations. A number of Member States have specific 
rules on the (un-)fairness of individually negotiated terms. 
If it is decided to include individually nego tiated terms, the test of unfairness could 
be reformulated so that it ensures that the competent authorities will take into 
account the actual ability of individual co nsumers to influence the terms of the 
contract. Alternatively, this test could be re stricted to the list of terms annexed to the 
directive. 
In the absence of specific ru les, the unfairness of negotia ted terms would be assessed 
under the principle of good faith (see 4.3). 
Întrebarea D1: În ce m ăsură regulile referitoare la clauzele contractuale 
abuzive trebuie s ă se aplice clauzelor care au f ăcut obiectul unei negocieri 
individuale? Opţiunea 1:  Domeniul de aplicare al Directivei privind clauzele 
abuzive va fi extins clauzelor care au f ăcut obiectul unei negocieri individuale.  
Opţiunea 2:  Doar lista de clauze anexat ă directivei va fi pus ă în aplicare exclusiv 
clauzelor care au f ăcut obiectul unei negocieri individuale. 
Opţiunea 3 : Status quo – regulile comunitare vor continua s ă se aplice exclusiv 
clauzelor care nu au f ăcut obiectul unei negocieri individuale sau clauzelor 
contractelor preformulate..  
 
 
RO 19   RO 4.5 List of unfair terms 
The rationale behind the list attached to th e current Directive on unfair contract terms 
is to provide guidance to the Member Stat es as to what contractual terms can be 
challenged under the unfairness test. As the list has a purely indica tive character, it 
may lead to divergent app lication in Member States. 
It should be considered whether a term included in a list of unfair terms of a 
horizontal instrument should be considered unf air in all circumstances (black list) or 
unfair unless the examination of the specific circumstances of the contract (including 
any individual negotiation) shows the contrary (i.e. a rebuttable presumption of 
unfairness – grey list). These two options c ould also be combined, i.e. some terms 
would be considered unfair in  all circumstances while othe r terms are presumed to be 
unfair. That option has been considered by the CFR researchers. 
A comitology mechanism could be included in the horizontal instru ment in order to 
update the list of terms. 
Întrebarea D2: Care ar trebui s ă fie statutul oric ărei liste de clauze 
contractuale abuzive, inclus ă într-un instrument orizontal?  
Opţiunea 1: Status quo : să se menţină lista indicativ ă curentă.  
Opţiunea 2:  O prezum ţie de caracter abuziv, care poate fi respins ă va fi stabilit ă 
pentru anumite clauze contr actuale o (lista gri). Aceast ă opţiune va combina 
orientările cu flexibilitatea de evaluare a corectitudinii.  
Opţiunea 3 : Se va stabili o list ă de clauze – probabil mult mai scurt ă decât cea 
existentă – care sunt considerate abuzive în toate circumstan ţele (lista neagr ă).  
Opţiunea 4:  O combinare a op ţiunilor 2 şi 3: anumite clauze vor fi complet 
interzise, în timp ce o prezum ţie de caracter abuziv, care poate fi respins ă se va 
aplica pentru celelalte. 
4.6 Scope of the unfairness test 
Under the Directive on Unfair Terms a non-ne gotiated contractual term is considered 
unfair if, contrary to the requirement of  good faith, it causes a significant imbalance 
in the parties’ rights and obligations arising under the contract, i.e. the unfairness test. According to this test, the assessment of the unfair nature of the terms relates neither to the definition of th e main subject matter of the c ontract nor to the adequacy 
of the price (as far these terms are expr essed in plain intelligible language). 
National laws typically allow the aggrieved party to avoid the c ontract only where he 
or she has had little choice as to whether to  conclude the contract and the situation 
has been exploited by the contractual c ounterpart through charging an exorbitant 
price. An example of this would be wher e a consumer whose car breaks down in the 
middle of a rural area at night may agr ee to pay a disproportio nate price for the 
repair. 
Especially if the scope of the directive were to be extended to negotiated terms, the 
question arises as to whether the unfairness test should be widened to assess all core 
 
RO 20   RO terms of a contract, includi ng the main subject matter of the contract and the 
adequacy of the price. 
Întrebarea D3: Se va extinde sfera de  apreciere a caracterului abuziv prev ăzut 
de directiv ă privind clauzele abuzive? 
Opţiunea 1:  Aprecierea caracterului abuziv se  va extinde pentru a cuprinde 
definiţia subiectului principal al contractului şi adecvarea pre ţului. 
Opţiunea 2:  Status quo – se va p ăstra actuala form ă a aprecierii caracterului abuziv 
.  
 
4.7 Information requirements  
Several Directives impose ob ligations on professionals to  provide consumers with 
information before, at or after the conclusion  of the contract. Failure to comply with 
these obligations is however regulated in an incomplete and inconsistent way. In 
several cases no remedies are available when information duties are ignored by 
professionals. Even an extension of the c ooling-off periods for failure to provide 
information, as it is provided for in the Distance Selling and Timeshare Directives, may not be sufficient since the consumer loses his right to withdraw from the 
contract within three months. Consumer or ganisations quote the lack of information 
as one of the main problems in relati on to distance selling, whereas business 
stakeholders deplore the comple xity of the current situation. 
The Commission is of the opinion that alt hough the horizontal instrument should not 
cover the existence and the content of the information requirements, considering the 
varying purposes of consumer information in  the different vertical  directives, it could 
encompass provisions on the failure to fulfil information requirements. One 
possibility is that the horizontal instrume nt would provide for an extension of the 
cooling-off period for failure to comply with information requirements. Another 
solution would be to combine such an extension of the cooling–off period with 
general remedies for the most serious  breaches of information duties (e.g. no 
information on price and addr ess of the professional). 
Întrebarea E: Ce efecte contractuale ar  trebui acordate pentru nerealizarea 
cerinţelor în materie de informa ţie din acquis-ul privitor la protec ţia 
consumatorilor?  
Opţiunea 1:  Perioada de reflec ţie, ca o solu ţie uniform ă pentru nerealizarea 
cerinţelor în materie de informa ţie , va fi extins ă, ex. până la trei luni.  
Opţiunea 2:  Vor exista solu ţii diverse pentru înc ălcarea diferite lor grupuri de 
obligaţii informative: unele înc ălcări la nivel pre-contractual şi contractual vor avea 
soluţionări (ex. informarea incorect ă asupra pre ţului unui produs l-ar putea 
determina pe consumator s ă evite încheierea contractului), în timp ce alte gre ş
eli de 
informare vor fi tratate diferit (ex. pr intr-o extindere a perioadei de reflec ţie sau cu 
nici o sanc ţiune contractual ă).  
 
RO 21   RO Opţiunea 3:  Status quo : efectele contractuale de ne realizare privind furnizarea 
informaţiilor vor continua s ă fie reglementate diferit pentru diverse tipuri de 
contracte. 
4.8 Right of withdrawal  
4.8.1 The cooling-off periods 
The Directives on Timeshare, Doorstep Se lling and Distance Selling give consumers 
the right to withdraw from the contract within a certain period. There are significant 
divergences in relation to the length of these periods, and as to the beginning and 
calculation of the periods (in calendar or working days). Such differences may be 
confusing for consumers and ca n create legal uncertainty in case of overlaps between 
Directives27. 
The horizontal instrument could provide for common rules on the time frames for all 
types of contracts for which a right of withdrawal exists, so as to increase legal certainty. 
An alternative could be to group the directiv es into two categories, attaching to each 
of them a specific withdrawal period. The reason for this would be that different 
directives grant consumers a right to wit hdrawal for different reasons, e.g. to allow 
consumers to compare the price and quality  of the products ordered in a door step 
situation with alternative offe rs or to allow consumers to  see the product ordered at a 
distance. 
Whichever of the two alternatives is chosen, the Commission is of the view that all 
periods should be uniformly counted in cale ndar days rather th an working days to 
increase legal certainty. The concept of work ing days is differently interpreted by the 
Member States and varying national holidays may cause uncertainties for consumers and businesses.  
Întrebarea F1: Trebuie dur ata perioadei de reflec ţie să se armonizeze în 
ansamblul acquis-ului privind protec ţia consumatorilor? 
Opţiunea 1:  Va exista o perioad ă de reflec ţie pentru toate cazurile în care 
directivele de protec ţia consumatorilor asigur ă consumatorilor dreptul de a se 
retrage din cadrul cont ractului, ex. o perioad ă de 14 zile calendaristice.  
Opţiunea 2:  Vor fi identificate dou ă categorii de directive, pentru fiecare dintre 
acestea fiind ata şată o perioad ă de reflec ţie (ex. 10 zile calendaristice pentru 
contractele directe şi cele la distan ţă, în opoziţie cu 14 zile pentru multiproprietate). 
Opţiunea 3:  Status quo: perioadele de reflec ţie nu vor fi armoni zate în acquis-ul 
privind protec ţia consumatorilor; acestea vor fi reglementate de legisla ţia sectorial ă.
                                                 
27 See e.g. the case C-423/97 Travel Vac, where th e ECJ found that the Door step Selling Directive was 
applicable to a timeshare contract. 
 
RO 22   RO 4.8.2 The modalities of exercising the right of withdrawal 
The modalities of exercising the right of withdrawal are currently regulated 
differently across the consumer acquis. Ther e are also significant differences in the 
Member States’ transposition of the direct ives. In some countries consumers may 
choose how to notify the seller  (e.g. by sending an email or simply by returning the 
good to the seller), whereas in others the consumer is obliged to use a certain procedure such as registered mail. Clarifying the rules on how to return products could increase consumer confidence in  cross-border transactions. A recent 
Eurobarometer survey shows that, in rela tion to distance selling, 65 % of consumers 
consider that there are more problems w ith returning a good during the cooling off 
period when it was bought cross-border. 
To clarify and simplify matters, the provi sions on the modalitie s of exercising the 
right of withdrawal could be harmon ised in the horizontal instrument. 
Întrebarea F2: Cum ar trebui exercitat dreptul de retragere? 
Opţiunea 1:  Status quo: statele membre vor avea libertatea de a alege modul 
notificării de retragere.  
Opţiunea 2: Se va stabili o procedur ă uniformă privind notificarea retragerii pentru 
întregul acquis privitor la protec ţia consumatorilor.  
Opţiunea 3: Se vor exclude toate solicit ările formale pentru notificarea retragerii. 
Prin urmare, consumatorul se va putea re trage din cadrul contractului, în orice mod 
(inclusiv returnarea bunurilor).  
 4.8.3 The contractual effects of withdrawal  
The effect on the contract wh en the consumer exercises his or her right of withdrawal 
is regulated differently for different types of contract in the acquis. The Doorstep 
Selling Directive provides only that wit hdrawal releases consumers from any 
obligations under the cancelled contract. Othe r legal effects are to be determined by 
national law. The Directive on Distance Sell ing provides instead that when the right 
of cancellation is exercised, the seller is obliged to reimburse the sums paid by the consumer free of charge as soon as possible and in any case within  30 days. The only 
charge that may be made to the consumer is the direct cost of returning the goods. 
The horizontal instrument could harmonise the provisions on the effects of 
withdrawal. The rule that consumers should not bear any costs wh en exercising their 
right of cancellation could be spelled out more clearly a nd made general whereby the 
option for Member States to impose charges on consumers in the event of cancellation could be removed. In addition, the horizontal instrument could provide 
for a general time limit by which the pr ofessional would have to reimburse 
consumers who exercise their right to withdr aw, as it is currently the case in respect 
of contracts concluded at a distance. 
 
RO 23   RO Întrebarea F3: Ce costuri ar trebui impuse consumatorilor în cazul retragerii?
Opţiunea 1:  Opţiunile curente de reglementare vor fi anulate – prin urmare, 
consumatorii nu vor pl ăti nimic la exercitarea dreptului de anulare. 
Opţiunea 2:  Opţiunile existente vor fi generalizate: cons umatorii vor suporta 
aceleaşi costuri pentru exercitarea dreptului de retragere, indiferent de tipul 
contractului.  
Opţiunea 3:  Status quo : opţiunile curente de reglementare vor r ămâne acelea şi. 
4.9 General contractual remedies  
The acquis does not provide for a general set of remedies available to consumers for 
all consumer contracts. Existing remedies ar e limited to particular types of contracts. 
The Directive on Sale of Consumer Goods  for example, grants consumers some 
remedies, but not all of those remedies appl y to all consumer contracts. The absence 
of general remedies at EU level creat es a deficit in consumer protection. 
According to a recent Eurobarometer survey, 71 % of consumers consider it harder 
to resolve problems such as complaints, returns, price reduc tions and guarantees 
when shopping cross-border. Common EU -wide remedies in the horizontal 
instrument could contribute to addressing  this problem. However, this would not 
tackle the problems faced by consumers con cerning the enforcement of rights against 
a person established in another country. Reduction of the price and termination of a contract could be construed as remedies of general applicati on. Also the introduction 
of a general right to withhold performance in case of bre ach of a consumer contract 
could be considered. Under th is option, if the consumer ha s not yet performed his or 
her obligations (typically the payment of th e price) – the professional who is in 
breach of the contract cannot enforce his rights against the consumer until he 
performs correctly. 
Întrebarea G1: Ar trebui instrumentul orizontal s ă prevadă măsuri de 
soluţionare disponibile pentru consumatori?  
Opţiunea 1:  Status quo: legea existent ă prevede solu ţii limitate la tipuri particulare 
de contracte (respectiv, vânz ări). Solu ţiile generale ale contractului vor fi 
reglementate de legile na ţionale. 
Opţiunea 2:  Consumatorilor li se va furniza o gam ă de soluţii contractuale generale 
disponibile, în cazul înc ălcării oricărui contract încheiat cu  consumatorul. Aceste 
soluţionări vor include: dreptul c onsumatorului de a rezili a contractul, de a cere o 
reducere a pre ţului şi de a împiedica puunerea în practic ă a contractului.  
4.10 General right to damages  
In addition to the right to withhold perfor mance and the right to reduction of price 
and termination of contract, the horizontal instrument coul d foresee a general right to 
damages for breach of a consumer contract. At the moment, the issue of damages is 
not regulated in the Community acquis, th e only exception being the Package Travel 
Directive. The relationship between domestic rules on damages and the remedies 
 
RO 24   RO provided for by the specific directives is unclear. Different solutions are possible. 
The horizontal instrument could merely introduce a general right to damages for 
consumers or it could specify that thes e damages should cover only purely economic 
damages or both economic and moral losses as in the Package Travel Directive. 
Întrebarea G2: Ar trebui instrumentul orizontal s ă acorde consumatorilor 
dreptul general la desp ăgubiri pentru înc ălcarea contractului? 
Opţiunea 1: Status quo : problema desp ăgubirilor contractuale va fi administrat ă de 
legile naţionale, cu excep ţia cazului când acest lucru se specific ă în acquis-ul 
comunitar (ex. pachetele de servicii pentru c ălătorii). 
Opţiunea 2:  se va prevedea un drept general de desp ăgubiri pentru consumatori – 
aceştia vor putea s ă ceară despăgubiri pentru toate înc ălcările, indiferent de tipul 
acestora sau de natura contractului. Va depinde de statele membre s ă decidă ce 
tipuri de daune vor fi compensate.  
Opţiunea 3 : Va fi prev ăzut un drept general în ceea ce prive şte despăgubirile 
consumatorilor, acestea acoperind cel pu ţin daunele pur economice (materiale) pe 
care consumatorul le-a sufe rit ca rezultat al înc ălcării contractului. În consecin ţă, 
statele membre vor avea libertatea de reglementare a pierderilor non-economice 
(ex. daune morale).  
Opţiunea 4:  Va fi introdus un drept general în ceea ce prive şte despăgubirile 
consumatorilor, acestea acoperind atât daunele pur economice (materiale), cât şi pe 
cele morale. 
5. Specific rules applicable to Consumer Sales 
5.1 Types of contracts to be covered  
The Directive on Consumer Sales applies to sales contracts. It does not apply to any 
other type of contract involving the supply of goods, except for goods to be 
manufactured in the future. Therefore a cons umer who hires a car is not protected by 
its provisions. Likewise, as the supply of  digital content is  not covered by the 
Directive, a consumer who downloads music fr om the Internet is not protected either. 
This is a potential consumer protection lacuna. If the hori zontal instrument were to 
cover these types of contracts, consumer s would enjoy the same protection against 
lack of conformity regardless of the legal nature of the contract. 
The lack of coverage of contracts for th e supply of software and data (so called 
“contracts providing digital content”) is a pa rticularly important problem. With the 
increase in digital content consumption, questions of liability (e.g. when software damages hardware) and guarantee from defects will grow in importance. Several consumer complaints point, for instance, to problems with music downloaded from 
the internet or used in MP3 players, software  and digital content to be used in mobile 
phones (e.g. ring tones). An extension of th e coverage of consumer protection rules 
to such situations would allow consumers to make use of remedies for non-conformity and obtain damages. Such an exte nsion of the scope of the Directive may, 
however, require specific rules since digital content is usually licensed rather than 
sold to the consumers.  
 
RO 25   RO Întrebarea H1: Ar trebui reg ulile privitoare la de vânz ări ale bunurilor de 
consum s ă acopere tipurile adi ţionale de contracte prin care se livreaz ă 
bunurile sau serviciile cu con ţinut digital pentru consumatori?  
Opţiunea 1:  Status quo : domeniul de aplicare va fi limitat pentru vânz ările 
bunurilor de consum, singura excep ţie fiind bunurile care  vor fi produse în 
continuare.  
Opţiunea 2:  Domeniul de aplicare va fi extins la tipuri adi ţionale de contracte, prin 
care bunurile sunt livrate cons umatorilor (ex. închirierea ma şinilor).  
Opţiunea 3:  Domeniul va fi extins la tipuri adi ţionale de contracte, prin care 
serviciile cu con ţinut digital sunt livrate consumatorilor (ex. muzic ă on-line). 
Opţiunea 4:  Combinarea op ţiunilor 2 şi 3 
5.2. Second-hand goods sold at public auctions  
Under Article 1 (3) of the Directive, Memb er States may provide that the definition 
of consumer goods does not cover “second-hand goods sold at public auctions where the consumer has the opportunity  to attend the sale in person”. This exemption is a 
source of uncertainty both for businesses and consumers. A horizontal instrument 
could define the notion of “ public auctions” in order to remove this uncertainty; 
having said this it may be necessary to follow a specific and different approach for 
on-line auction. 
Întrebarea H2: Ar trebui regulile vânz ărilor bunurilor de consum s ă se aplice 
bunurilor la mâna a doua vândute la licita ţii publice? 
Opţiunea 1:  Da.  
Opţiunea 2 : Nu, acestea ar trebui excluse di n domeniul regulilor comunitare.  
5.3 General obligations of a seller – delivery and conformity of goods  
According to a recent Eurobarometer surv ey, 66 % of consumers perceive that 
delivery in the context of cross-border sales may cause more problems than for 
domestic sales. Adding rules on delivery s hould increase legal ce rtainty and thereby 
consumer confidence. 
The Directive on Sale of Consumer Goods provides that the seller must deliver goods 
which are in conformity with the sales contract. However, it does not define the 
notion of delivery. This is unfortunate, sin ce the moment of delivery is the starting 
point for time limits for the exercise of fundamental consumer rights, e.g. remedies 
for non-conformity. The concept of delivery is also important for the passing of the 
risk28. 
                                                 
28 See point 5.5 in this annex. 
 
RO 26   RO The Directive does not provide for remedies against lack of deliv ery, late or partial 
delivery. Regulating such questions in th e horizontal instrument would require a 
definition of delivery. 
The horizontal instrument could clarify wh ether delivery means that the consumer 
has materially received the goods (i.e. th e consumer has acquired physical possession 
of the good, for example by collecting the or dered car from the dealer) or whether it 
is sufficient that the goods are put at the consumer’s disposal (e.g. the dealer informs 
the consumer that the ordered car has arrived at his garage and is ready to be picked 
up). The horizontal instrument could also provide that, as a default rule, delivery 
takes place when the consumer acquires phys ical possession of the good. The parties 
would remain free to agree otherwise. 
Întrebarea I1: Cum ar trebui definit ă livrarea? 
Opţiunea 1:  Livrarea reprezint ă luarea în posesie material ă a bunurilor de c ătre 
consumator (i.e. bunurile sunt înmânate consumatorului).  
Opţiunea 2 : Livrarea ar însemna faptul c ă bunurile sunt puse la dispozi ţia 
consumatorului la timpul şi locul specificate în contract.  
Opţiunea 3: Livrarea ar însemna, în mod implicit, luarea în posesie fizic ă a 
bunurilor de c ătre consumator, dar p ărţile pot stabili altceva.  
Opţiunea 4: Status quo: termenul „livrare” nu ar trebui s ă fie definit. 
5.4 The passing of risk in consumer sales  
An issue connected to the definition of de livery is whether the horizontal instrument 
should regulate the passing of risk in consumer  sales, i.e. the question of the point at 
which the professional bears the risk and the cost of any deterior ation or destruction 
of the good and when this risk passes to  the consumer, e.g. in a situation where a 
good is damaged or destroyed while in trans it from the seller to the consumer. At the 
moment, the issue is regulated differently in the Member States. In some Member 
States the risk passes to the buyer at the time of the conclu sion of the contract while 
in others property does not pass with the c onclusion of the sales contract but with the 
delivery. 
The passing of the risk could be linked to the moment of delivery. Depending on the 
definition of delivery, this could be at the time when the consumer acquires physical 
possession of the good or at an earlier stage. 
Întrebarea I2: Cum ar trebui reglementat ă transferarea riscului în vânz ările 
către consumator?  
Opţiunea 1:  Transferarea riscului va fi reglementat ă la nivel comunitar şi relaţionată 
de momentul livr ării. 
Opţiunea 2 : Status quo: transferarea riscului va fi reglementat ă de către statele 
membre, având ca şi consecin ţă divergenţa soluţiilor.  
 
RO 27   RO 5.5 Conformity of goods  
5.5.1 Introduction  
The duty of the seller to deliver goods in conformity with the contract is the 
cornerstone of the Direct ive on Consumer Sales. The Directive establishes a 
presumption that goods are in conformity with the contract if they fulfil a series of 
conditions which are considered to be imp lied by the contract (e.g. that the goods are 
fit for the purposes for which goods of the same type are normally used). 
5.5.2 Extension of time limits  
Under the directive, the seller is liable fo r any lack of conformity which existed at 
the time of delivery and becomes apparent w ithin two years from that moment (legal 
guarantee). The Directive does not regulate the suspension or  interruption of the two-
year period in the event of repair, repl acement or negotiations between seller and 
consumer. Some Member States have intr oduced specific rules on the extension of 
the period during which the seller is liable while  the seller is trying to cure the defect, 
whereas others have not introduced such  rules. This has led to significant 
divergences among national laws impedi ng cross border trade. A horizontal 
instrument could provide that the duration of the legal guarantee is extended for a 
period corresponding to the time during which the consumer was not able to use the 
goods because some remedy was being performed. 
Întrebarea J1: Ar trebui instrumentul orizontal s ă extindă limitele temporale 
aplicate neconformit ăţii pe perioada în care se desf ăşoară reparaţiile? 
Opţiunea 1:  Status quo: nu ar trebui f ăcută nici o schimbare. 
Opţiunea 2 : Da. Instrumentul orizontal va prevedea ca durata garan ţiei legale este 
extinsă pe o perioad ă în care consumatorul nu a fost capabil s ă foloseasc ă bunurile 
datorită desfăşurării reparaţiilor.  
5.5.3 Recurring defects  
It may happen that defects which became a pparent within two years from delivery re-
appear after the expiry of the legal guarantee, even though they have been repaired. 
In these cases, consumers ar e left with goods which were  already defective at the 
moment of delivery, but for which any furt her repair is at the expense of the 
consumers. Some Member States have in troduced specific rules to deal with 
recurring defects. 
A horizontal instrument could provide that  when the seller repairs the goods during 
the period of the legal guarantee, the guarant ee is automatically extended to cover 
any future re-emergence of the same defect  for a period to be specified since repair. 
The issue of recurring defects could also be  relevant in the context of remedies, 
possibly justifying a consumer’s claim for replacement instead of another repair. 
 
RO 28   RO Întrebarea J2: Ar trebui ca garan ţia să fie extins ă în mod automat, în cazul 
remedierii bunurilor, pentru a acoperi defectele recurente? 
Opţiunea 1:  Status quo: nu se va extinde garan ţia. 
Opţiunea 2 : Durata garan ţiei legale va fi extins ă pe o perioad ă ce va fi specificat ă 
după remediere pentru a acope ri orice viitoare apari ţii ale acelea şi defecţiuni. 
5.5.4 Second-hand goods  
Member States may currently provide that , in case of second-hand goods, the seller 
and the consumer may agree on a shorter time  period for the liab ility of the seller, 
provided this period is not  less than one year. Vary ing conditions in different 
Member States cause legal uncertainty.  
This could be corrected by eliminating the possibility for the seller and the consumer 
to agree on a shorter time period of liability. This should not create any 
disproportionate burden on professionals si nce they would only remain responsible 
for those defects which already ex isted at the moment of delivery29. 
Another option could be to allow professi onals and consumers throughout Europe to 
agree on a shorter period for the seller’s  liability for lack of conformity. 
Întrebarea J3:  Ar trebui s ă existe reguli specifice pentru bunurile la mâna a 
doua? 
Opţiunea 1:  Un instrument orizontal nu include nici o derogare pentru bunurile la 
mâna a doua: vânz ătorul şi consumatorul nu vor putea c onveni asupra unei perioade 
mai scurte de responsabilitate privin d defectele bunurilor la mâna a doua.  
Opţiunea 2 : Un instrument orizontal  include reguli specifice pe ntru bunurile la mâna 
a doua: vânz ătorul şi consumatorul vor putea conve ni asupra unei perioade mai 
scurte de responsabilitate privind defectele bunurilor la  mâna a doua (dar nu mai 
puţin de un an).  
5.6 Burden of proof  
The Directive establishes a rebuttable presum ption that any lack of conformity which 
becomes apparent within six months from de livery shall be presumed to have existed 
at the time of delivery. However, such presumption does not apply when it is 
incompatible with the nature of the goods or  the nature of the lack of conformity. 
The Commission has been informed that it is difficult to apply a system with a 
rebuttable presumption that can only be used when it is compatible with the nature of 
the goods and the defects. Once the six-m onth period has passed, consumers have to 
prove a fact (the existence of the defect at  the time of delivery) which is extremely 
                                                 
29 In addition, as it is mentioned below, the presump tion that the defects which become apparent within 
six months from delivery were already existent at that moment only applies if it is not incompatible with the nature of the goods and the nature of the defects. These rules ensure an adequately 
differentiated treatment of second hand goods vis-à-vis new products.  
 
RO 29   RO difficult to establish without access to rele vant technical data and/or specialised 
assistance. Even during the first six months  it is in each case necessary to examine 
whether the consumer can actually invoke th e presumption and obtain the reversal of 
the burden of proof. This way the reversal of  the burden of proof serves de facto as a 
limitation of the legal guarantee30. 
The Commission wonders if the present re gime should not be changed. A horizontal 
instrument could provide that the professi onal would have to prove that the defects 
did not exist at the time of delivery since th e seller is better placed than the consumer 
to access relevant data (e.g. by contacting the producer) and provided that the consumer acts in good faith. In any case the reversal of the burden of proof applies 
only if compatible with the nature of the goods and of th e defects. The seller would, 
therefore, still be able to escape this reve rsal of the burden of proof in case of normal 
wear and tear. 
Întrebarea J4: Cine ar trebui s ă fie răspunzător pentru a demonstra c ă 
defectele existau deja la momentul livr ării? 
Opţiunea 1:  Status quo: în primele şase luni, profesionistul în domeniu trebuie s ă 
demonstreze c ă defectele nu existau la momentul livr ării. 
Opţiunea 2 : Profesionistul în domeniu trebuie s ă demonstreze c ă defectul nu exista 
la momentul livr ării pentru întreaga durat ă a garanţiei legale, atât timp cât exist ă o 
compatibilitate cu natura bunurilor şi defectele acestora. 
5.7 Remedies  
5.7.1 Introduction  
In the context of consumer sales, remedies should lead to the fulfilment of 
consumers’ reasonable expectations in relation to the cont ract. However, the 
Directive provides for remedies only in the case of non-conformity and not other 
kinds of breaches of contract , e.g. when the goods are not delivered at all. Consumers 
perceive the existing rules as unsatisfact ory. Approximately 70 % of consumers state 
that when buying goods cross-border it is ha rder to resolve problems such as returns 
or price reduction in comparison with the domestic situations. 
As mentioned in point 4.9 in this annex, th e horizontal instrument might provide for 
some general remedies, which would apply to any breaches of consumer contracts. The remaining, sale-specific remedies (repair and replacement) could continue to be available only in case of  non-conformity of the goods. 
5.7.2 The order in which remedies may be invoked  
Currently the Directive provides for a part icular order in which remedies may be 
invoked. Reduction of price or termination of contract can only be invoked if repair 
and replacement are impossible or disp roportionate. The Co mmission has been 
                                                
 
30 For instance in some Member States, after the six m onths period, consumers are forced by the sellers to 
prove the existence of the defect at the moment of delivery by producing expensive technical reports.  
 
RO 30   RO informed that it is difficult for consumer s to assess whether a professional’s claim 
that a particular remedy would be disproportionate is  right or not. 
A horizontal instrument could allow c onsumers to choose freely amongst the 
available remedies in case of wrong performance. However, to limit the economic burden on the professional, termination of contract would remain available only in 
case of non-performance and breaches that are so serious as to give consumers 
reasonable grounds to refuse correct performance. 
Alternatively, the horizontal instrument could maintain the current sequence of 
remedies, with some amendments. For instance, it could provide that the reduction of the price is available immediately as an a lternative to repair and replacement, while 
at the same time altering the conditions under which the consumer can “move” from these first-line remedies to the termination of contract (e.g. in the case of recurring 
defects). 
Întrebarea K1: Ar trebui consumatorul s ă aibă libertate de alegere a oric ărei 
soluţii de remediere disponibil ă? 
Opţiunea 1:  Status quo: consumatorii sunt obliga ţi să solicite ini ţial 
reparaţie/înlocuire şi să ceară o reducere de pre ţ sau rezilierea contractului doar 
dacă celelalte solu ţii nu sunt disponibile.  
Opţiunea 2 : Încă de la început, consumatorii vor  avea posibilitatea de a alege 
oricare dintre solu ţiile disponibile. Cu toate acestea, rezilierea contractului va putea 
fi posibilă doar în condi ţii speciale. 
Opţiunea 3 : Consumatorii sunt obliga ţi să solicite ini ţial repara ţie, înlocuire sau 
reducere de pre ţ şi vor putea s ă ceară rezilierea contractului doar dac ă aceste solu ţii 
nu sunt disponibile.  
5.8 Notification of the lack of conformity  
The Directive allows Member States to pr ovide that the consumer must inform the 
seller of the lack of conformity within a period of no less than two months from the 
moment of discovery in order to benefit fr om his rights. Most Member States have 
made use of this option, some of them waiving this obligation only in certain 
circumstances. The horizontal instrument should eliminate the existing divergences, 
which cause confusion for consumers and businesses. 
Întrebarea K2: Trebuie consumatorii s ă anunţe vânzătorului lipsa de 
conformitate?  
Opţiunea 1:  Va fi introdus ă obligaţia de notificare a vânz ătorului, cu privire la orice 
defect.  
Opţiunea 2 : Va fi introdus ă obligaţia de notificare în anumite circumstan ţe (ex. 
când vânz ătorul a ac ţionat contrar cerin ţei de bun ă-credinţă şi a fost extrem de 
neglijent).  
Opţiunea 3 : Va fi eliminat ă obligaţia de notificare într-o anumit ă perioadă de timp. 
 
RO 31   RO 5.9 Direct producers’ liabil ity for non-conformity  
A number of Member States have introduced  various forms of direct liability of 
producers. These differ cons iderably as to the condi tions and modalities. The 
horizontal instrument may address these divergences by intr oducing rules on the 
direct liability of producers (e.g. the introdu ction on an EU wide producer’s liability) 
so that consumers would be able to reque st certain remedies directly from the 
manufacturer (and possibly from the im porter) throughout the EU. This would 
eliminate possible internal market barriers and would fa vour especially consumers 
buying cross-border. A more detailed anal ysis can be found in  the Report on the 
implementation of the Consumer Sales Directive. 
The issue of producers’ liability in the cont ext of the review of the acquis is limited 
to situations where a good is not in confor mity with the consumer contract, e.g. the 
product does not have the quality or characte ristics that the consumer is entitled to 
expect. Liability for damage caused by the defectiveness of a product, i.e. death, 
personal injuries or destruction of any item of property other than the defective 
product itself, is regulated by the Product Li ability Directive and falls outside the 
scope of the review31. 
Întrebarea L: Ar trebui instrumentul orizontal s ă introduc ă responsabilitatea 
directă a produc ătorilor pentru neconformitate? 
Opţiunea 1:  Status quo: nu se vor introduce reguli de responsabilitate direct ă a 
producătorilor la nivel UE.  
Opţiunea 2 : Se va introduce responsabilitatea direct ă a produc ătorilor în condi ţiile 
descrise mai sus. 
5.10 Consumer Goods Guarantees (Commercial guarantees) 
On top of the rights conferred upon cons umers by legislation, sellers or producers 
may offer consumers additional rights on a voluntary basis (a so-called commercial guarantee). They can, for example, grant c onsumers certain rights in case the goods 
do not meet the specifications set out in the guarantee statement and in associated 
advertising. 
5.10.1 Content of the commercial guarantee  
The directive does not addr ess the question of what happens if the guarantee 
statement omits to inform the consumer on the content of the guarantee. It has been stated that the current situation may mi slead consumers who rely on such vague 
statements without checking whether they ar e actually granted any additional rights. 
A horizontal instrument could remedy this situation by providing a default content of 
a guarantee setting out basic rights which the guarantee holder should have if these 
are not spelled out in th e guarantee document. These may include a right to 
replacement or repair if goods are not in c onformity with the contract. If the duration 
                                                
 
31 Council Directive 85/374/EEC of 25 July 1985 on the approximation of the laws, regulations and 
administrative provisions of the Member States concerning liability for defective products. 
 
RO 32   RO of the commercial guarantee is not indicated it could apply to the estimated life-span 
of the goods. It would have to be EU -wide. Finally, the costs of invoking and 
performing the guarantee woul d be borne by the guarantor. 
Întrebarea M1: Ar trebui instrumentul orizontal s ă asigure un con ţinut 
standard al garan ţiei comerciale? 
Opţiunea 1: Status quo: instrumentul orizonta l nu va include reguli standard.  
Opţiunea 2 : Nu vor fi introduse reguli  standard pentru garan ţiile comerciale.  
 
5.10.2 The transferability of the commercial guarantee  
The directive does not regulat e the issue of the transferability of the commercial 
guarantee to subsequent buyers. This is im portant for consumers who intend to re-
sell a product as well as for subsequent buye rs who would like the pr oducts still to be 
covered by the commercial guarantee especi ally in the context of a cross-border 
transaction. 
The horizontal instrument may address this  problem by providing that a guarantee 
would benefit also subsequent buyers of  a product. Such a rule could have a 
mandatory or default character (i.e. th e seller would be able to limit the 
transferability of the guarant ee in certain circumstances). 
Întrebarea M2: Trebuie un instrument orizontal s ă reglementeze 
transferabilitatea garan ţiei comerciale?  
Opţiunea 1:  Status quo: posibilitatea de transfer a unei garan ţii comerciale nu va fi 
reglementat ă de regulile comunitare. 
Opţiunea 2 : Se va introduce o regul ă imperativ ă prin care garan ţia este automat 
transferat ă la cumpărătorii ulteriori.  
Opţiunea 3 : Instrumentul orizontal prev ede transferabilitatea ca o regul ă standard, 
altfel spus, un garant va putea exclude sau limita posibil itatea de tran sfer a garan ţiei 
comerciale.  
5.10.3 Commercial guarantees for specific parts  
In the case of complex goods (e.g. cars) producers offer comm ercial guarantees 
limited to specific parts. The horizontal inst rument could make sure that consumers 
are clearly informed on which parts are c overed by a particular guarantee. If such 
information is not provided the lim itation would be without any effect. 
Întrebarea M3: Ar trebui un instrument orizontal s ă reglementeze garan ţia 
comercial ă limitată la un element specific? 
Opţiunea 1:  Status quo: posibilitatea furniz ării garanţiei comerciale limitat ă la un 
element specific nu va fi reglementat ă de instrumentul orizontal. 
 
RO 33   RO Opţiunea 2 : Instrumentul orizontal asigur ă doar obliga ţia informativ ă.  
Opţiunea 3 : Instrumentul orizontal  ar include o obliga ţie informativ ă şi ar prevedea 
că, în mod standard, o garan ţie acoperă toate bunurile specif icate în contract.  
6. Other issues 
In this document stakeholders are consulte d on a number of issues that have been 
identified as important in the context of  the review of the consumer acquis. The 
Commission welcomes information and sugge stions on any other matter deemed to 
be pertinent and relevant to ove rall objectives of the review. 
Întrebarea N: Exist ă altă/e problem ă/e sau domeniu/dome nii care necesit ă o 
examinare în detaliu sau o abordare la nivel UE în contextul protec ţiei 
consumatorului?  
 
RO 34   RO ANEXA II  
DIRECTIVE ÎN CURS DE REVIZUITE ÎN DOMENIUL PROTEC ŢIEI CONSUMATORULUI  
Directiva 85/577/CEE a Consiliului din 20 dece mbrie 1985 privind protecia consumatorilor 
în cazul contractelor negociate în afar a spaiilor comerciale, JO L 372, 31.12.1985, p. 31. 
Directiva 90/314/CEE a Consiliului din 13 iunie 1990 privind pachetele de servicii pentru 
călătorii, vacan ţe i circuite, JO L 158, 23.6.1990, p. 59. 
Directiva 93/13/CEE a Consiliului din 5 aprili e 1993 privind clauzele abuzive în contractele 
încheiate cu consumatorii, JO L 95, 21.4.1993, p. 29. 
Directiva 94/47/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 26 octombrie privind 
protecia dobânditorilor în c eea ce privete anumite aspect e ale contractelor privind 
dobândirea dreptului de folosin ă pe durat ă limitată a bunurilor imobile, JO L 280, 
29.10.1994, p. 83. 
Directiva 97/7/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 20 mai 1997 privind 
protecia consumatorilor cu priv ire la contractele la distan ă, JO L 144, 4.6.1997, p. 19. 
Directiva 98/6/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 16 februarie 1998 privind 
protecţia consumatorului prin indicarea pre ţurilor produselor oferite consumatorilor, JO L 80, 
18.3.1998, p. 27.  
Directiva 98/27/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 19 mai 1998 privind 
aciunile în încetare în ceea ce privete prot ecia intereselor consumatorilor, JO L 166, 
11.6.1998, p. 51. 
Directiva 1999/44/CE a Pa rlamentului European şi a Consiliului din 25 mai 1999 privind 
anumite aspecte ale vânz ării de bunuri de consum i gara niile conexe, JO L 171, 7.7.1999, 
p. 12.