În perioada 2013-2016, EU ETS a acoperit în sectorul aviației numai zborurile din interiorul Spațiului Economic European (SEE), pentru a menţine în Organizația Aviației Civile Internaționale (ICAO) dinamica necesară adoptării unui acord internațional de control al emisiilor de gaze cu efect de seră generate de aviație. În 2017, pentru a promova în continuare această dinamică și pentru a facilita operaționalizarea Schemei de compensare și de reducere a emisiilor de carbon pentru aviația internațională (CORSIA) a ICAO, limitarea la zborurile din interiorul SEE a fost prelungită până în 2023 (a se vedea capitolul 4).

EU ETS se aplică în prezent în cele 27 de state membre ale UE, în Islanda, Liechtenstein și Norvegia, precum și în Regatul Unit până la sfârșitul anului 2020. De la 1 ianuarie 2020, EU ETS este, de asemenea, corelat cu piața elvețiană a carbonului (a se vedea capitolul 2.2). Începând din 2021, pe lângă UE și țările SEE/AELS, EU ETS va acoperi şi instalațiile de producţie a energiei electrice din Irlanda de Nord. Sistemul reglementează emisiile generate de aproape 11 000 de centrale electrice și instalații de producție, precum și de aproximativ 600 de operatori de aeronave care efectuează zboruri având ca origine/destinaţie aeroporturile din SEE. Aproximativ 38 % din emisiile de GES din UE intră sub incidența sistemului.

Emisiile provenite din biomasa utilizată de instalațiile ETS au crescut cu 4 % în 2019 comparativ cu anul anterior, în timp ce emisiile din cărbune au scăzut cu 19 %, contribuind la reducerea semnificativă cu 15 % a emisiilor din sectorul energiei electrice. Doar în ceea ce privește combustibilii, în 2019, ca și în anii precedenți, în cadrul activităților care intră sub incidența EU ETS s-au utilizat în continuare, într-o proporție covârșitoare, combustibili fosili. Cu toate acestea, 29 de țări au raportat, de asemenea, utilizarea biomasei în cadrul a 2 197 de instalații (20,8 % din numărul total de instalații). Lituania a raportat cel mai mare procent de emisii provenite din biomasă comparativ cu emisiile acoperite de EU ETS pe țară: 68 %. Două țări (LI și MT) nu au raportat nicio utilizare a biomasei. Emisiile totale provenite din biomasă s-au ridicat în 2019 la aproximativ 170 milioane de tone de CO2 (11 % comparativ cu emisiile raportate în ETS), ceea ce reprezintă o creștere clară față de cele 145 milioane de tone de CO2 din 2018 (8 % comparativ cu emisiile raportate în ETS). Din aceste emisii, 99,2 % au fost evaluate la zero . În 2019, s-a raportat pentru prima oară utilizarea unei cantități mici de biocombustibil. Doi operatori de aeronave (unul în DE și celălalt în SE) au raportat că au acoperit 0,01 % din emisiile generate de sectorul aviației care fac obiectul ETS în 2019.

În ceea ce privește defalcarea pe categorii de instalații în funcție de emisiile anuale , datele pentru 2019 arată că, la fel ca în anii anteriori, 72 % din instalații sunt încadrate în categoria A, 21 % în categoria B și 7 % în categoria C. S-au raportat 6 053 de instalații ca fiind „instalații cu emisii reduse” (57 % din total).

În ceea ce privește activitățile acoperite suplimentar de EU ETS pentru alte emisii decât cele de CO2, s-a raportat eliberarea de autorizații pentru aluminiu primar și perfluorocarburi (PFC) în 13 țări (DE, FR, EL, IS, IS, IT, NL, NO, RO, SE, SI și UK) şi pentru producția de acid azotic și N2O în 21 de țări (toate ţările, cu excepția CY, DK, EE, ES, IE, IS, LI, LU, LV, MT și SI). În ceea ce privește celelalte sectoare care emit N2O, în trei țări (DE, FR și IT) a fost raportată producția de acid adipic și în două țări (DE și FR), producția de glioxal și de acid glioxilic. Numai Norvegia și Austria au declarat activități de captare și stocare a CO2.

Anul trecut, șapte țări (ES, FR, HR, IS, IT, SI, UK) au recurs la posibilitatea de a exclude emițători mici din sfera de aplicare a EU ETS, în conformitate cu articolul 27 din Directiva EU ETS. Pentru 2019, emisiile excluse s-au ridicat la 3,81 milioane de tone de CO2 (aproximativ 0,25 % din totalul emisiilor staționare EU ETS, comparativ cu 0,17 % pentru anul anterior).

Potrivit rapoartelor prevăzute la articolul 21 care au fost prezentate în 2020, până în prezent opt țări (BE, DK, FR, HR, HU, LI, LT, NL) au recurs la dispoziția prevăzută la articolul 13 din Regulamentul privind monitorizarea și raportarea (MRR) , pentru a autoriza utilizarea de planuri de monitorizare simplificate pentru instalațiile staționare, în situații cu risc scăzut. În cazul operatorilor de aeronave cu emisii scăzute, două țări au raportat că au recurs la această dispoziție în 2019 (BE și IS).

În 2019, s-au raportat 611 de operatori de aeronave care au planuri de monitorizare (cu 7 % mai puțin decât în 2018). 50 % (308) din operatorii raportați erau operatori comerciali, în timp ce restul de 50 % (303) erau operatori necomerciali . În total, 262 de operatori (43 %) au fost încadrați în categoria emițătorilor mici [comparativ cu 287 (44 %) în 2018].

2.2 Registrul Uniunii și Registrul de tranzacții al Uniunii Europene (EUTL)

Registrul Uniunii și Registrul de tranzacții al Uniunii Europene (EUTL) țin evidența proprietăţii asupra certificatelor generale și a certificatelor pentru aviație, înregistrând sumele deținute în conturi și tranzacțiile dintre conturi. În plus, aceste sisteme înregistrează emisiile instalațiilor staționare și ale operatorilor de aeronave, precum și situaţia conformităţii cu obligațiile aferente acestor emisii. Ambele sisteme sunt operate și actualizate de Comisie, însă administratorii registrelor naționale din țările participante rămân punctul de contact pentru titularii și reprezentanții conturilor (întreprinderi și persoane fizice). În timp ce în registrul Uniunii sunt înscrise conturile și sunt înregistrate informațiile privind conformitatea, EUTL verifică, înregistrează și autorizează în mod automat toate tranzacțiile dintre conturi, asigurând astfel respectarea normelor EU ETS la efectuarea transferurilor. Datele înscrise în Registrul Uniunii și în EUTL constituie o sursă importantă de informații pentru diverse tipuri de rapoarte prevăzute de ETS, cum ar fi calcularea indicatorului de excedent legat de Rezerva pentru stabilitatea pieței (a se vedea capitolul 3.3) și rapoartele Agenției Europene de Mediu. De asemenea, EUTL asigură transparența în ceea ce privește EU ETS, publicând* informații referitoare la respectarea dispozițiilor ETS de către instalațiile staționare și operatorii de aeronave și la tranzacțiile dintre conturi. * Informațiile publicate de EUTL sunt disponibile la adresa: https://ec.europa.eu/clima/ets/welcome.do?languageCode=ro

Pe tot parcursul anului 2019, registrul Uniunii și EUTL și site-ul web public al EUTL au fost pe deplin operaționale timp de 365 de zile, în regim permanent, existând doar întreruperi minore, cauzate de actualizări tehnice, a căror durată totală a fost de aproximativ 7 ore.

Începând cu 1 ianuarie 2019, Comisia a suspendat toate procesele pentru Regatul Unit referitoare la alocarea cu titlu gratuit, licitare și schimbul de credite internaționale, în conformitate cu măsurile de salvgardare , pentru a proteja integritatea de mediu a EU ETS, în cazurile în care dreptul Uniunii încetează să se aplice unui stat membru care se retrage din UE. Această suspendare a fost eliminată în mod automat la 1 februarie 2020, atunci când a intrat în vigoare Acordul privind retragerea Regatului Unit din UE, asigurând faptul că toate instalațiile și operatorii de aeronave din Regatul Unit vor continua să își respecte obligațiile apărute în urma emisiilor din 2019 și 2020.

Acordul privind crearea unei legături între EU ETS și sistemul de comercializare a certificatelor de emisii al Elveției a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2020. Pentru a operaționaliza legătura dintre sistemele de comercializare a certificatelor de emisii, părțile au convenit instituirea unei soluții provizorii pentru a crea o legătură între cele două registre și a permite transferul de certificate între ele. Soluția provizorie a devenit operațională la 21 septembrie 2020.

În martie 2019, s-a adoptat Regulamentul delegat (UE) 2019/1122 al Comisiei, care stabilește normele de funcționare a registrului Uniunii (2021-2030). Este în curs punerea în aplicare din punct de vedere tehnic a noilor norme introduse de regulament, iar noile funcționalități vor fi disponibile în registrul Uniunii începând cu 1 ianuarie 2021.

3. FUNCȚIONAREA PIEȚEI CARBONULUI ÎN 2019

Prezentul capitol furnizează informații privind aspecte legate de cererea și oferta de certificate în cadrul EU ETS. Secțiunea referitoare la ofertă include informații privind plafonul, alocarea cu titlu gratuit, licitarea, derogarea de la licitarea integrală pentru producția de energie electrică și de căldură (articolul 10c), programul NER 300 și pregătirile pentru Fondurile pentru inovare și modernizare, un capitol privind schemele de compensare a costurilor indirecte ale emisiilor de carbon și utilizarea creditelor internaționale.

În ceea ce privește cererea, se furnizează informații cu privire la cantitatea de emisii verificate. Ulterior se prezintă echilibrarea diferitelor elemente ale cererii și ofertei de certificate pe piața carbonului prin intermediul rezervei pentru stabilitatea pieței (MSR).

3.1. Oferta: certificate puse în circulație

3.1.1. Plafonul

Plafonul este cantitatea maximă absolută de emisii de GES care poate fi emisă de entitățile vizate pentru a se asigura îndeplinirea obiectivului de reducere a emisiilor și faptul că acesta corespunde numărului de certificate puse în circulație pe parcursul unei perioade de comercializare. Se aplică un plafon comun în nivelul UE pentru EU ETS ca întreg. În 2013, plafonul pentru emisii generate de instalațiile staționare a fost stabilit la 2 084 301 856 de certificate. Acest plafon scade în fiecare an cu un factor linear de reducere de 1,74 % din cantitatea totală medie a certificatelor emise anual în perioada 2008-2012, asigurându-se astfel faptul că numărul maxim de certificate care pot fi utilizate de instalațiile staționare va fi cu 21 % mai mic în 2020 decât în 2005. Plafonul din sectorul aviației a fost stabilit inițial la 210 349 264 de certificate pentru aviație pe an, cu 5 % sub nivelul mediu anual al emisiilor generate de sectorul aviației din perioada 2004-2006. La 1 ianuarie 2014, acesta a crescut cu 116 524 de certificate pentru aviație, ca urmare a aderării Croației la EU ETS. Acest plafon a fost menit să reflecte legislația din 2008*, care includea toate zborurile din, spre și în interiorul SEE în EU ETS. Cu toate acestea, în perioada 2013-2016, domeniul de aplicare al EU ETS a fost limitat temporar la zborurile din interiorul SEE, pentru a sprijini elaborarea unei măsuri la nivel mondial de către OACI în vederea stabilizării emisiilor generate de sectorul aviației internaționale la nivelurile din 2020. Prin urmare, numărul de certificate pentru aviație puse în circulație în perioada 2013-2016 a fost considerabil mai mic decât plafonul inițial. În 2017, pentru a sprijini elaborarea măsurii la nivel mondial OACI, limitarea la zborurile din interiorul SEE s-a prelungit până în 2023 (a se vedea capitolul 4). În faza 4 a EU ETS (2021–2030), plafonul atât pentru instalațiile staționare, cât și pentru aviație, va scădea cu un factor linear de reducere de 2,2 %. * Directiva 2008/101/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 de modificare a Directivei 2003/87/CE pentru a include activitățile de aviație în sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității.

Tabelul 1 prezintă cifrele aferente plafonului pentru instalațiile staționare și numărul de certificate pentru aviație puse anual în circulație, pentru fiecare an din faza 3 a EU ETS.