RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 12.12.2006 
COM(2007) 795 final 
  
COMUNICARE A COMISIEI C ĂTRE CONSILIU 
în conformitate cu articolul 9 alineatu l (1) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului 
(derogări regionale) 
 
RO 2   RO 1. I NTRODUCERE  
În conformitate cu articolul 19 al ineatul (1) din Directiva 2003/96/CE1 a Consiliului privind 
restructurarea cadrului comunitar de  impozitare a produselor energetice şi a electricit ăţii 
(denumită în continuare „directiva privind impoz itarea energiei” sau „d irectiva”), în afar ă de 
dispoziţiile prevăzute în directiv ă, în special articolele 5, 15 şi 17, Consiliul, hot ărând în 
unanimitate la propunerea Comisiei, poate autori za orice stat membru (care a depus o cerere 
în acest sens) s ă aplice scutiri sau reduceri suplimentare de impozite din considerente 
strategice specifice. Ulterior, Comi sia fie va înainta o propunere c ătre Consiliu, fie va informa 
Consiliul în leg ătură cu motivele pentru care nu a pr opus autorizarea unei astfel de m ăsuri. 
Într-un cadru mai larg de revizuire a derog ărilor care expir ă până la sfârşitul anului 2006 
prevăzute în directiva privind impozitarea energiei , Italia a depus trei cereri de autorizare 
pentru derogarea, începând din 2007, de la preved erile directivei privind impozitarea energiei 
şi pentru aplicarea unor cote de impozitare diferen ţiate în func ţie de regiune pentru unele 
produse energetice din anumite zone geografice. Cererile au fost înregistrate la Direc ţia 
Generală pentru Impozitare şi Uniune Vamal ă2. 
Scopul acestei comunic ări este acela de a informa Consiliul cu privire la motivele pentru care 
Comisia nu propune autorizarea solicitat ă. 
2. R EZUMATUL CERERILOR  
(1) Italia dore şte să aplice scutirea total ă de impozite în cadrul unui contingent anual 
pentru anumite produse energetice consumat e pe teritoriul regiunii Val d'Aosta. 
Contingentul anual pentru scutirea de impozite se stabile şte la nivel regional. M ăsurile se 
aplică în cazul carburan ţilor (benzin ă, motorin ă) şi, de asemenea, în cazul anumitor 
combustibili pentru înc ălzire (GPL pentru înc ălzirea consumatorilor casnici). Pentru fiecare 
grup de produse energeti ce, beneficiarii poten ţiali sunt clar identifica ţi şi în cele mai multe 
cazuri ace ştia sunt persoane fizice cu domiciliul în regiunea în cauz ă. 
Potrivit autorit ăţilor italiene, obi ectivul acestei m ăsuri este de a evita a şa-numitul „turism de 
încărcare a rezervorului” cum ar  fi, de exemplu, practica cet ăţenilor de traversare a 
frontierelor pentru a beneficia de pre ţuri mai sc ăzute la combustibili. Italia se refer ă la 
amplasarea regiunii de la froniera extern ă cu UE. M ăsura are drept scop evitarea consecin ţelor 
negative ale exipir ării derogării incluse în anexa II la direc tiva privind impozitarea energiei, 
care ar determina diminuarea nivelului de bun ăstare. 
Italia consider ă că măsura poate fi justificat ă pe baza aspectelor geografice şi de infrastructur ă 
ale regiunii – o zon ă muntoasă care depinde în mare m ăsură de transportul rutier. Mai mult 
decât atât, Italia se refer ă la statutul constitu ţional specific al regiunii şi la politica de coeziune 
economic ă şi socială a Comunit ăţii care acord ă o atenţie special ă zonelor muntoase. În ceea ce 
                                                 
1 Directiva 2003/96/CE din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar pentru 
impozitarea produselor energetice şi a electricit ăţii (JO L 283, 31.10.2003). Directiv ă, astfel cum a fost 
modificat ă ultima oar ă prin Directivele 2004/74/CE şi 2004/75/CE (JO L 157, 30.4. 2004, p. 87 şi 
p.100). 
2 La 17 octombrie 2006 
 
RO 3   RO priveşte utilizarea GPL pentru înc ălzire, Italia se refer ă la condiţiile climatice aspre din acea 
regiune. 
(2) Italia dore şte să aplice scutirea total ă de impozite în cadrul unui contingent anual 
pentru anumite produse energetice consumat e pe teritoriul provinciei Gorizia. 
Contingentul anual pentru scutirea de impozite se stabile şte la nivel regional. M ăsurile se 
aplică în cazul carburan ţilor (benzin ă, motorin ă) şi, de asemenea, în cazul anumitor 
combustibili pentru înc ălzire (gaze naturale pentru înc ălzirea consumatorilor casnici, uleiuri 
minerale pentru înc ălzirea consumatorilor industriali) . Pentru fiecare grup de produse 
energetice, poten ţialii beneficiari sunt clar identifica ţi. Cu excep ţia uleiurilor pentru înc ălzire, 
beneficiarii sunt persoane fizice cu domiciliul în regiunea respectiv ă. 
Potrivit autorit ăţilor italiene, exist ă motivaţii istorice pentru aceast ă măsură, justificate de 
incapacitatea socio-economic ă a teritoriului care este în pr incipal determinate de amplasarea 
geografic ă specifică a regiunii respective. Potrivit Italiei, expirarea derog ării va conduce la 
scăderea cererii pentru produse energetice (datorit ă „turismului de înc ărcare a rezervorului” în 
străinătate), la un nivel sc ăzut al bun ăstării şi al activit ăţii economice asociate. 
Autorităţile italiene consider ă că datorită gradului sc ăzut de armonizare a accizelor în cadrul 
UE, aplicarea unei cote st andard de impozitare dup ă expirarea derog ării prevăzute în anexa II 
la directiva privind impozitarea energiei nu va conduce la cre şterea veniturilor provenite din 
impozite deoarece se estimeaz ă că întreaga cerere se va depl asa în afara frontierelor. În 
concluzie, în ceea ce prive şte gazul natural, autorit ăţile italiene invoc ă avantajele ecologice 
ale acestui combustibil fa ţă de uleiurile minerale şi subliniaz ă efectul pozitiv al acestei m ăsuri 
asupra extinderii re ţelei de distribu ţie a gazului în provincie. 
Italia consider ă că măsura este compatibil ă cu politicile comunitare corespunz ătoare bazate pe 
amplasarea geografic ă specifică şi incapacitatea socio-economic ă a regiunii respective, care 
intră sub inciden ţa articolului 87 alineatul (3) litera (c) din Tratatul CE şi este acceptat ă în 
vederea fondurilor structurale ale UE. 
(3) Italia dore şte să aplice cote de impozitare sc ăzute pentru uleiurile minerale consumate 
în provinciile Udine şi Trieste, sub rezerva c ă acestea sunt în conformitate cu 
obligaţiile stabilite prin directiva privind impozitarea energiei. 
Măsura se aplic ă sub forma unui contingent anual de scutire de impozite pentru benzin ă şi 
motorină şi, domeniul s ău geografic se limiteaz ă la provincia Trieste şi la câteva comune din 
estul provinciei Udine. Beneficiarii sunt persoane  fizice, majoritatea cu domiciliul în regiunile 
respective. 
Obiectivul m ăsurii este împiedicarea a şa-numitului „turism de înc ărcare a rezervorului”. Italia 
atrage aten ţia asupra faptului c ă expirarea derog ării prevăzute în anexa II la directiva privind 
impozitarea energiei ar avea un impact socio- economic negativ, nu ar determina nicio cre ştere 
a veniturilor provenite din impozite şi ar conduce la închiderea sta ţiilor de distribu ţie din zona 
respectivă. 
Toate cele trei solicit ări prevăd termenul limit ă până la data expir ării la 31 decembrie 2012. 
 
RO 4   RO 3. C ONTEXTUL CERERII  
În trecut, anumite state membre, şi în special Italia, au fost au torizate în conformitate cu 
procedura prev ăzută în articolul 8 alineatul (4) din directiva 92/81/CEE3 a Consiliului, s ă 
aplice cote de impozitare sc ăzute sau scutiri de impozite având în vedere anumite 
considerente strategice specifice sau particularit ăţi geografice (clim ă, amplasare) ale zonelor 
respective. În plus, anumite sisteme regionale au fost puse în aplicare în scopul descuraj ării 
acestui aşa-numit „turism de înc ărcare a rezervorului”. 
În Comunicarea sa din iunie 2006 intitulat ă Revizuirea derog ărilor din anexele II şi III la 
Directiva 2003/96/CE a Consiliului, care expir ă până la sfârşitul anului 2006  (denumit ă în 
continuare „comunicarea din 2006”),4
 Comisia a eviden ţiat două probleme esen ţiale 
referitoare la acest tip de derog ări: în primul rând, capacitatea accizelor de a fi instrumente 
adaptate pentru a face fa ţă particularit ăţilor regionale de natur ă socio-economic ă şi în al doilea 
rând, interesul pentru realizarea unei pie ţe interne în care concuren ţa să nu fie denaturat ă. 
Comisia a subliniat c ă noţiunea de nivel minim de impozitare serve şte interesului pie ţei 
interne şi, dacă este cazul, nivelul minim de impozitare poate fi adaptat. 
Totuşi, comunicarea a concluzionat c ă statele membre implicate sunt în m ăsură să stabileasc ă 
dacă aplicarea derog ării de la directiv ă este înc ă necesară, având în vedere anumite 
considerente strategice specifice şi, în acest caz, dac ă această derogare este compatibil ă cu 
obiectivele directivei, cum ar fi de exemplu interesele şi politicile stabilite în articolul 19 
alineatul (1) a treia liniu ţă. 
4. E VALUAREA DE C ĂTRE COMISIE  
În primul rând, Comisia reaminte şte formularea articolului 93 din Tratatul CE care st ă la baza 
acţiunii comunitare în domeniul impozit ării indirecte. Aces t articol prevede armonizarea 
legislaţiei privind impozitarea indirect ă în măsura în care acest lucru este necesar pentru a 
asigura instituirea şi funcţionarea pie ţei interne . 
În acest scop, se stabilesc niveluri minime de impozitare în domeniile interesate de 
armonizarea accizelor, inclusiv în directiva pr ivind impozitarea energiei. Având în vedere c ă 
statele membre î şi pot stabili niveluri na ţionale proprii în conformita te cu nivelurile minime şi 
în conformitate cu ceea ce consider ă necesar în contextul lor na ţional, nivelurile minime de 
impozitare sunt stabilite la un nivel pe care organul legi slativ comunitar îl consider ă necesar 
pentru a p ăstra eventualele denatur ări ale concuren ţei în limite normale.  
Absenţa unor niveluri armonizate determin ă apariţia unor diferen ţe între nivelurile na ţionale 
care pot conduce la un anumit nivel de achizi ţii transfrontaliere influen ţate de fiscalitate în 
cadrul pie ţei interne, dac ă este cazul, în limitele stabilite în articolele 8 şi 9 din directiva 
92/12/CEE. Cu toate acestea, în cazul în care denatur ările concuren ţei depăşesc frontierele 
care nu mai sunt considerate acceptabile în conformitate cu logica armoniz ării stabilite mai 
                                                 
3 Directiva 92/81/CEE a Consiliulu i din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurii accizelor 
pentru uleiurile minerale (JO L 316, 31.10.1992); Directiv ă abrogată prin Directiva 2003/96 CE a 
Consiliului împreun ă cu Directiva 92/82/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind apropierea 
ratelor accizelor la uleiurile minera le, începând cu 31 decembrie 2003. 
4 COM (2006) 342 din 30 iunie 2006 Revizuirea derog ărilor prev ăzute în anexele II şi III la Directiva 
2003/96/EC a Consiliului, care expir ă până la sfârşitul anului 2006. 
 
RO 5   RO sus, soluţia adecvat ă a r  f i  căutarea unei apropieri efective a nivelurilor na ţionale pe baza 
articolului 93 CE, fie prin revizuirea niveluri lor minime de impozitare, fie prin alte mijloace 
alese de c ătre organul legislativ comunitar.  
Prin urmare, Comisia respinge  punctul de vedere al Italiei conform c ăruia armonizarea 
insuficient ă a accizelor poate justifica, în conformitate cu articolu l 19, o cerere de derogare de 
la prevederile direct ivei privind impozitarea energiei. Aceast ă justificare nu corespunde unor 
„considerente strategice specifice” în temeiul articolului 19. Principalul element luat în 
considerare de c ătre organul legislativ comunitar este constituit, de altfel, de nivelurile 
minime de impozitare stabilite în directiv ă. Pe baza nivelurilor stabil ite, organul legislativ 
comunitar a concluzionat c ă statele membre nu mai au motive întemeiate pentru a- şi diferenţia 
cotele la nivel na ţional ca reac ţie la nivelurile stabilite în alte state membre, în afar ă de 
mecanismele prev ăzute în directiv ă. În caz contrar, cotele aplicate carburan ţilor la frontierele 
dintre statele membre ar risca s ă fie stabilite printr-un mecanism bilateral şi progresiv de 
adaptare descendent ă până la nivelurile minime armonizate, ceea ce nu se prevede în 
directivă.  
Nici un element din directiva pr ivind impozitarea energiei nu permite o interpretare diferit ă. 
În privinţa argumentelor orizontale invocate de c ătre Italia, în fiecare din cele patru solicit ări 
ale sale: 
În primul rând, referitor la argumentul conform c ăruia regiunile în cauz ă beneficiaz ă de un 
statut constitu ţional specific în cadrul legisla ţiei italiene, Comisia dore şte să sublinieze c ă 
acest argument nu este suficient în temeiul articolului 19. De şi nu este exclus ca anumite 
considera ţii de ordin regional s ă poată reprezenta considerente strategice specifice în temeiul 
articolului 19, statutul de regiune în  conformitate cu dreptul constitu ţional naţional nu 
corespunde ca atare acestei no ţiuni.  
În al doilea rând, Comisia nu poate accepta argumentele generale înaintate de c ătre Italia 
privind pozi ţia socio-economic ă a anumitor regiuni (fie datorit ă concuren ţei economice 
externe, fie amplas ării geografice specifice sau altor aspe cte geografice ale regiunii). Aceste 
argumente sugereaz ă că regiunile în cauz ă au nevoie de sus ţinere din partea publicului. 
Totuşi, derogările acordate pân ă acum nu au fost niciodat ă considerate drept instrumente 
politice având acest scop şi, nicio „prelungire” nu poate fi, prin urmare, acceptat ă în temeiul 
articolului 19. Mai mult decât atât, exist ă unele instrumente şi politici mult mai specializate5 
în astfel de probleme şi care nu submineaz ă efectul constructiv al armoniz ării accizelor în 
domeniul produselor energetice. 
În al treilea rând, referi tor la amplasarea geografic ă specifică a unora dintre regiunile 
respective, mai exact cele af late în apropierea grani ţelor italiene, Comisia se refer ă la cele 
stabilite anterior. Prin urmare, vecin ătatea unui alt stat membru cu niveluri diferite de 
impozitare nu poate fi acceptat ă ca motiv suficient pentru acordarea unei autoriza ţii în temeiul 
articolului 19 din directiva privind impozitarea energiei. În special derog ările justificate de 
faptul că, la momentul respecti v, statul vecin era o ţară terţă, nu pot fi prelungite acum în 
temeiul articolului 19, dup ă aderarea statului în cauz ă la Comunitatea European ă şi având în 
vedere obliga ţiile acestuia care decurg din directiva pr ivind impozitarea energi ei. Cu privire la 
                                                 
5 Când apeleaz ă la asemenea instrumente şi politici, statele membre trebuie, desigur, s ă respecte 
prevederile dreptului comunitar, în special în domeniul ajutoarelor de stat. 
 
RO 6   RO aspectele legate de frontiera extern ă ridicate de Italia într- un anumit caz (Val d’Aosta), 
Comisia subliniaz ă că derogările solicitate nu reprezint ă un răspuns propor ţional la presupusa 
problemă a „turismului de înc ărcare a rezervorului”. Mai mult, ar putea ap ărea denatur ări ale 
caracteristicilor cons umului din Italia şi din alte p ărţi ale Comunit ăţii, în sensul c ă astfel, 
consumul locuitorilor este artificial atras c ătre regiunea respectiv ă, în timp ce acesta ar putea 
fi favorizat, de asemenea, în exterior. În acest sens, trebuie avut în vedere, de asemenea, c ă 
Val d'Aosta nu are frontier ă comună numai cu Elve ţia, ci şi cu Franţa. 
În concluzie, Comisia reaminte şte consecin ţele negative ale expir ării unei derog ări întrucât 
aceasta nu constituie în sine considerente stra tegice specifice în temeiul articolului 19. 
În plus, situa ţiile mai specifice şi argumentele la care se face referire în solicit ări, trebuie 
analizate separat. 
În ceea ce prive şte presupusa dependen ţă de transportul rutier în regiunea Val d'Aosta, 
Comisia nu consider ă că măsura prezentat ă, mai exact scutirea general ă de accize pentru 
combustibili, reprezint ă un răspuns propor ţional la aceast ă problemă, care ar putea justifica o 
autorizaţie în temeiul articolului 19. Comisia subliniaz ă că Italia nu a justificat scutirea în 
cauză în temeiul considerentului strategic men ţionat, comparativ cu modul de tratare al altor 
zone din Italia care sunt, de asemenea, rurale ( şi anume, cu o densitate a popula ţiei scăzută) 
şi/sau muntoase şi unde ar trebui aplicat ă cota naţională întreagă. Nu se arat ă dacă există o 
relaţie obiectiv ă cu costurile suplimenta re implicate, deopotriv ă calculate. În concluzie, totalul 
scutirilor pentru carburan ţi va fi incompatibil cu politicile în domeniul energiei, transportului 
şi mediului prev ăzute în articolul 19 alineatul (1) a treia liniu ţă din directiv ă. Compara ţia cu 
articolul 5 a treia liniu ţă din directiv ă, întăreşte această concluzie. Prin reflectarea politicilor 
menţionate, aceast ă prevedere arat ă că transportul public local de persoane, de şi poate fi 
avantajat de c ătre statele membre în compara ţie cu transportul privat (despre care se discut ă în 
cazul de fa ţă), se supune nivelurilor minime de impozitare. Numai în circumstan ţele foarte 
concrete prev ăzute în articolul 15 alineatul (1) literele (e) şi (i) din directiv ă, rămâne posibil ă 
impozitarea sub aceste niveluri. 
În ceea ce prive şte argumentele care fac referire la produsele energetice folosite pentru 
încălzire, evaluarea Comisiei este urm ătoarea: 
În primul rând, Comisia nu consider ă justificat ă intenţia de aplicare a unui tratament mai 
favorabil de impozitare a uleiurilor minerale folosite pentru înc ălzirea consumatorilor 
industriali. Scopul acestei m ăsuri este s ă sprijine întreprinderile situate în anumite zone. În 
comunicarea sa din iunie 2006, Comisia a eviden ţiat că directiva ţine deja cont de consumul 
industrial şi de eventualele constrângeri ale competitivit ăţii ce pot ap ărea în leg ătură cu 
impozitarea energiei. În acest context, Comisia dore şte să sublinieze faptul c ă, hotărând în 
unanimitate în temeiul articolului 93 din Tr atat, Consiliul a stabilit deja un echilibru între 
considerentele strategice ce pot  pleda în favoare unui tratamen t mai favorabil de impozitare 
pentru utilizarea industrial ă. Opţiunile stabilite în directiv ă cu privire la utilizarea comercial ă, 
în special articolele 5 şi 17, reflect ă gradul de flexibilitate pe car e organul legislativ comunitar 
l-a considerat necesar şi suficient în acest context. Prin urmare, considera ţii de genul celor 
ridicate de c ătre Italia nu pot reprezenta considerente strategice specifice în temeiul articolului 
19. Mai mult decât atât, op ţiunile men ţionate de directiv ă reflectă, de asemenea, interesele 
stabilite în articolul 19 alineatul (1) a treia liniu ţă din directiv ă şi includ buna func ţionare a 
pieţei interne, nevoia de a asigura concuren ţa loială şi sănătatea comunitar ă, politicile în 
domeniul mediului, energiei şi transportului. Interesele men ţionate foarte similare se opun 
acordării autoriza ţiei solicitate sub acest aspect. 
 
RO 7   RO În măsura în care Italia solicit ă o autorizare de scutire pentru  consumul de gaze naturale 
pentru înc ălzire, Comisia dore şte să arate că directiva privind impozitarea energiei ţine deja 
cont de eventualele avantaje ale gazelor na turale. Prin urmare, cererea Italiei nu eviden ţiază 
considerente strategice specifice în a cest context (independent de faptul c ă avantajele gazului 
natural la care se refer ă Italia nu difer ă de la o regiune la alta). Considerentele stabilite mai 
sus cu privire la articolul 19 alineatul (1) a treia liniu ţă şi politicile comunitare în domeniul 
mediului, energiei şi transportului se aplic ă şi aici şi pledeaz ă, de asemenea, împotriva 
acordării derogării. 
În concluzie, cu privire la tratamentul mai fa vorabil de impozitare pent ru GPL folosit pentru 
încălzirea consumatorilor i ndustriali din zonele muntoase di n regiunea Val d'Aosta, Comisia 
consideră că această măsură se suprapune cu alt ă măsură pe care Italia a transmis-o Comisiei 
pentru a fi considerat ă în temeiul articolului 19 din direc tiva privind impozitarea energiei. În 
această privinţă, Italia dore şte asigurarea de avantaje de impozitare diferen ţiate pentru GPL 
folosit drept combustibili pentru înc ălzire în func ţie de situa ţia climatic ă a anumitor regiuni. 
Cu toate acestea, autorizarea solicitat ă pentru regiunea Val d’Aosta dep ăşeşte cu mult cel ălalt 
sistem înaintat. Comisia consider ă că, din punctul de vedere al Italiei, condi ţiile de clim ă în 
cauză nu justific ă regimul special acordat regiunii Val d’Aosta. Cealalt ă solicitare depus ă de 
Italia va fi evaluat ă separat. 
5. C ONCLUZIE  
Pe baza celor prezentate mai sus, nu se acord ă autorizaţia solicitat ă de către Italia. În primul 
rând, având în vedere principalele argumente în aintate de Italia pent ru justific area solicit ării 
sale, trebuie subliniat c ă presupusa armonizare insuficient ă a pieţei interne nu poate fi 
soluţionată prin autoriza ţiile prevăzute de articolul 19. Nivelurile minime de impozitare fac 
parte dintre elementele de baz ă de care organul le gislativ comunitar a ţinut cont în adoptarea 
directivei. 
În plus, Comisia nu consider ă acceptabil nici unul dintre ar gumentele suplimentare prezentate 
de Italia în leg ătură cu anumite p ărţi specifice ale solicit ării sale. 
De aceea Comisia nu propune acordarea autoriz ării solicitate .