RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Raportul anual pe 2012 privind Instrumentul de stabilitate /* COM/2013/0563 final */





CUPRINS RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Raportul anual pe 2012 privind Instrumentul de stabilitate 1........... Introducere..................................................................................................................... 3 2........... Structura Instrumentului de stabilitate (IdS)...................................................................... 3 3........... Punerea în aplicare a Instrumentului de stabilitate............................................................. 4 4........... Prezentare generală a Instrumentului de stabilitate pentru perioada 2007-2012................. 5 5........... Situația Instrumentului de stabilitate în 2012................................................................... 6 6........... Răspuns la situații de criză sau de criză emergentă (articolul 3 din Regulamentul privind IdS) 7 6.1........ Modul în care Instrumentul de stabilitate a răspuns la situațiile de criză în 2012............... 7 6.2........ Cine participă la acțiunile de răspuns la situații de criză din cadrul IdS?....................... 10 7........... Asistență în contextul unor condiții de cooperare stabile (articolul 4 din Regulamentul privind IdS) 11 7.1........ Amenințări la adresa securității și a siguranței (IdS articolul 4 punctul 1).................. 11 7.2........ Reducerea riscurilor privind substanțele chimice, biologice, radioactive și nucleare (CBRN) (articolul 4 punctul 2 din Regulamentul privind IdS)........................................................................................ 13 7.3........ Consolidarea capacităților pre- și postcriză (articolul 4 punctul 3 din Regulamentul privind IdS) 14 8........... Concluzie..................................................................................................................... 18 1. Introducere În urma celui de-al șaselea an de existență a Instrumentului de stabilitate, prezentul raport anual este prezentat Parlamentului European, Consiliului, Comitetului Economic și Social și Comitetului Regiunilor, în conformitate cu obligația de raportare prevăzută la articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1717/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 noiembrie 2006 de instituire a unui instrument de stabilitate[1]. Instrumentul de stabilitate (IdS) reprezintă un instrument important sub autoritatea Înaltului Reprezentant/vicepreședintelui, care îi permite să direcționeze resursele în sprijinul unei abordări cuprinzătoare la nivelul UE, care vizează prevenirea, atenuarea și îndepărtarea consecințelor situațiilor de criză și a amenințărilor la adresa securității în lume. Raportul oferă o prezentare generală a modului în care a fost mobilizat IdS în 2012. Prezentul raport este completat de două documente de lucru ale serviciilor Comisiei care oferă o actualizare cuprinzătoare și aprofundată privind punerea în aplicare: (i) a măsurilor urgente în cadrul IdS lansate și/sau în desfășurare în 2012 ca răspuns la situații de criză, care intră sub incidența articolului 3 din regulament și (ii) a programelor pe termen mai lung din cadrul IdS care intră sub incidența articolului 4 punctele 1, 2 și 3 din regulament. Acțiunile din cadrul IdS descrise în prezentul raport sunt întreprinse de o gamă largă de organisme de punere în aplicare, inclusiv de agenții ale Organizației Națiunilor Unite, de alte organisme internaționale și regionale, de organisme ale statelor membre, de ONG-uri și de alte organizații ale societății civile. 2. Structura Instrumentului de stabilitate (IdS) Instrumentul de stabilitate este unul dintre principalele instrumente de asistență externă care permite Uniunii Europene să își asume rolul de lider pentru a contribui la prevenirea situațiilor de criză și la oferirea unui răspuns la crizele existente sau emergente din întreaga lume. Astfel cum se sintetizează mai jos, articolele 3 și 4 din Regulamentul privind IdS stabilesc tipurile de activități pentru care poate fi mobilizat acest instrument. Articolul 3 prevede acordarea de „asistență ca răspuns la situațiile de criză sau de criză emergentă”. Aceasta poate include răspunsul la situații politice și conflictuale grave, la calamități naturale majore[2] și, uneori, la o combinație complexă a celor două scenarii. Atunci când apare ocazia de a preveni, atenua sau soluționa crize, asistența în cadrul IdS, care este limitată la situațiile în care principalele instrumente de asistență externă[3] nu pot fi mobilizate în timp util sau în mod adecvat, este furnizată sub formă de măsuri excepționale de asistență[4]. Aceste măsuri de răspuns sunt urmate, în unele cazuri, de programe de răspuns interimare[5]. Măsurile din cadrul Instrumentului de stabilitate pot completa adeseori asistența umanitară din partea UE și pot contribui la abordarea „Crearea unei legături între ajutorul de urgență, reconstrucție și dezvoltare”[6]. În plus, acțiunile din cadrul Instrumentului de stabilitate pot completa operațiunile și acțiunile UE aferente politicii de securitate și apărare comună[7], și pot aduce contribuții suplimentare esențiale la abordarea globală a UE în ceea ce privește răspunsul la conflicte și situațiile de criză. Răspunsurile din cadrul IdS sunt complementare cu principalele instrumente de asistență care, din cauza domeniului lor de aplicare, a planificării lor strategice și a ciclurilor de programare, adeseori nu sunt adecvate pentru a răspunde la situații de criză sau de criză emergentă. Într-adevăr, un atu important al instrumentelor de acțiune externă ale UE este faptul că includ o gamă largă de instrumente, care îi permit Uniunii să ofere răspunsuri specifice, adecvate diferitelor situații. Articolul 4 din Regulamentul privind IdS prevede o componentă programabilă a Instrumentului de stabilitate, care include programe IdS pe termen mai lung în trei domenii esențiale: · amenințări la adresa securității și a siguranței în context transregional (articolul 4 punctul 1); · reducerea riscurilor privind substanțele chimice, biologice, radioactive și nucleare (CBRN) (articolul 4 punctul 2); și · construirea capacității pre- și postcriză (articolul 4 punctul 3).[8] 3. Punerea în aplicare a Instrumentului de stabilitate Serviciul Instrumente de Politică Externă (FPI) al Comisiei lucrează în strânsă colaborare cu Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE), un organism autonom din punct de vedere funcțional al Uniunii Europene, care, de asemenea, a fost înființat în ianuarie 2011[9]. Ambele servicii se subordonează Înaltului Reprezentant/vicepreședinte al Comisiei, doamna Ashton, FPI aflându-se în responsabilitatea sa în calitate de vicepreședinte al Comisiei Europene. Articolul 9 din decizia de înființare a SEAE prevede că gestionarea activităților de cooperare externă ale Uniunii rămâne în responsabilitatea Comisiei, Înaltul Reprezentant asigurând coordonarea politică globală a instrumentelor de asistență externă, inclusiv a Instrumentului de stabilitate. Astfel, SEAE asigură orientare politică pentru acțiunile întreprinse în temeiul articolului 3 din Instrumentul de stabilitate și colaborează la elaborarea măsurilor cu FPI, care este responsabil de punerea în aplicare a acțiunilor convenite. SEAE asigură, de asemenea, programarea strategică pentru acțiunile întreprinse în temeiul articolului 4 prin intermediul documentelor de strategie și al programelor indicative multianuale. Planurile de acțiune anuale (PAA) corespunzătoare sunt definite și executate de DG DEVCO[10] (pentru acțiunile întreprinse în temeiul articolului 4 punctele 1 și 2) și de FPI (pentru acțiunile întreprinse în temeiul articolului 4 punctul 3). Cooperarea dintre Comisie și SEAE este reexaminată în mod constant pentru a maximiza sinergiile și complementaritățile și pentru a îmbunătăți în continuare modalitățile de punere în aplicare a Instrumentului de stabilitate. 4. Prezentare generală a Instrumentului de stabilitate pentru perioada 2007-2012 După șase ani de existență, Instrumentul de stabilitate s-a impus ca un instrument al UE care oferă un sprijin conex necesar în cadrul strategiei globale a UE de abordare a întregului ciclu de prevenire, răspuns și redresare în cazul situațiilor de conflict și de criză din întreaga lume, abordând amenințările la adresa securității la nivel național și regional și consolidând capacitățile de prevenire a conflictelor și de răspuns la situațiile de criză. În perioada 2007-2012, componenta IdS de răspuns pe termen scurt la situații de criză a pus la dispoziție 872 de milioane EUR pentru aproximativ 243 de acțiuni de răspuns la situații de criză din aproximativ 70 de țări sau regiuni din întreaga lume. Acoperirea geografică pentru perioada 2007-2012 este prezentată în figura 1. În aceeași perioadă, aproximativ 403,8 milioane EUR au fost puse la dispoziție pentru elementul programabil pe termen lung al IdS, care acoperă acțiunile întreprinse în temeiul articolului 4 punctele 1, 2 și 3. Figura 2 ilustrează modul în care finanțarea a fost repartizată între măsuri de răspuns la situațiile de criză (articolul 3) și programele pe termen mai lung (articolul 4) în această perioadă. 5. Situația Instrumentului de stabilitate în 2012 Din bugetul de 286,1 milioane EUR disponibil și pe deplin angajat pentru Instrumentul de stabilitate în 2012[11], defalcarea alocărilor a fost următoarea: · 195,8 milioane EUR pentru situații de criză sau de criză emergentă (articolul 3); · 22 de milioane EUR pentru răspunsuri la amenințările transregionale (articolul 4 punctul 1); · 46,3 milioane EUR pentru atenuarea riscurilor în materie de substanțe CBRN (articolul 4 alineatul 2) și · 22 de milioane EUR pentru consolidarea capacităților pre- și postcriză (articolul 4 punctul 3). Prin note periodice prezentate Comitetului politic și de securitate, Consiliul a fost înștiințat cu privire la planificarea noilor măsuri de răspuns la criză adoptate în temeiul articolului 3 și, de asemenea, a fost informat la zi cu privire la punerea în aplicare a măsurilor în desfășurare. Grupul de lucru privind conflictele, securitatea și dezvoltarea din cadrul Comisiei pentru afaceri externe a Parlamentului European, care a fost creat în contextul controlului democratic al IdS, a convocat trei reuniuni cu reprezentanți ai serviciilor Comisiei și ai SEAE. În ceea ce privește distribuția geografică, figura 3 de mai jos arată finanțarea semnificativă continuă acordată în 2012 în cadrul IdS pentru crizele din Orientul Mijlociu, Africa de Nord și Africa Subsahariană. Exemple specifice de proiecte IdS derulate în 2012 sunt prezentate în cele două secțiuni care urmează. 6. Răspuns la situații de criză sau de criză emergentă (articolul 3 din Regulamentul privind IdS) 6.1. Modul în care Instrumentul de stabilitate a răspuns la situațiile de criză în 2012 În cursul anului 2012, UE a abordat mai multe crize majore, inclusiv tulburările din timpul „Primăverii arabe” din Africa de Nord și Orientul Mijlociu, care, la rândul lor, au afectat în mod direct stabilitatea în regiunea Sahel. De asemenea, UE a răspuns la situațiile de criză din alte părți ale lumii, toate acestea necesitând intervenții prompte și eficace în situații de fragilitate și/sau post-criză. Aceste acțiuni și-au propus să contribuie la stabilizarea țărilor și la creșterea gradului de rezistență. Detaliile complete cu privire la toate măsurile din cadrul IdS aplicate în 2012 sunt prezentate în documentul de lucru I al serviciilor Comisiei, care însoțește prezentul raport anual. Următoarele acțiuni, care ilustrează activitățile din 2012, evidențiază domeniul de aplicare amplu și numeroasele și variatele tipuri de criză la care IdS a trebuit să răspundă în diverse zone din întreaga lume: · În primăvara anului 2012, au existat eforturi diplomatice susținute pentru a preveni escaladarea violenței în Siria, iar dezvoltarea rapidă a Misiunii de supraveghere a Organizației Națiunilor Unite în Siria (UNSMIS) a reprezentat o prioritate strategică pentru UE. Finanțarea IdS a ajutat UNSMIS să înceapă să funcționeze în mod rapid și sigur, de exemplu prin expedierea imediată a 25 de autovehicule blindate către Damasc. După încheierea mandatului UNSMIS, unele dintre aceste vehicule au rămas la dispoziția trimisului special al ONU și al Ligii Statelor Arabe Lakhdar Brahimi și a echipei sale. Sprijinul IdS a contribuit de asemenea la reunirea membrilor opoziției în cadrul a două evenimente organizate la Bruxelles și la Cairo pentru a ajuta la crearea unei poziții unitare. În a doua jumătate a anului, numărul celor care și-au părăsit locuințele a crescut și un al doilea program de sprijin din cadrul Instrumentului de stabilitate a început să ofere asistență autorităților și comunităților în țările învecinate care adăpostesc refugiați. Se acordă, de asemenea, sprijin pentru persoanele care au rămas în Siria. · De asemenea, s-a acordat finanțare Libiei pentru a oferi asistență în dezvoltarea capacităților naționale de a răspunde la situațiile de criză, în ceea ce privește protejarea grupurilor vulnerabile și dezamorsarea munițiilor neexplodate. În plus, a fost oferită asistență pentru o evaluare a nevoilor în gestionarea integrată a frontierelor, care să pregătească terenul pentru o misiune de explorare ulterioară (PSAC). Această acțiune, în special, va fi avantajoasă nu numai pentru Libia, ci și pentru întreaga regiune Sahel, contribuind la reducerea traficului de persoane și de arme ilegale. · Alegerile electorale sunt adesea elementele-cheie pe calea revenirii din situații de criză, iar în 2012 sprijinul IdS pentru alegeri a fost o temă evidentă în zonele predispuse la conflict din diferite regiuni. Au fost lansate proiecte în Guineea Bissau, Togo, Burkina Faso, Zimbabwe, Madagascar, Kenya, Pakistan, Afganistan și Haiti. Foarte important, aceste măsuri de sprijinire a alegerilor oferă în principal asistență în afara ciclurilor de alegeri deja prevăzute. De asemenea, astfel de măsuri de prevenire a conflictelor deschid calea către complementaritatea cu strategii mai ample ale UE și cu alte instrumente. · La începutul anului 2012, Uniunii Europene i s-a solicitat să sprijine eforturile ONU de a aborda escaladarea tensiunilor dintre guvernul irakian și rezidenții din tabăra de refugiați Ashraf, dintre care mulți au legături cu Organizația Mujahedinii Poporului din Iran. Mobilizarea rapidă a fondurilor IdS a permis punerea în aplicare a unei soluții de compromis. Până la sfârșitul anului 2012, mulți dintre foștii rezidenți din tabăra de refugiați Ashraf au fost transferați într-o nouă unitate permanentă și au inițiat procedurile legale pentru transferul permanent în afara Irakului. Deși tensiunea persistă, finanțarea IdS a ajutat guvernul irakian, foștii rezidenți din tabăra de refugiați Ashraf și comunitatea internațională să înregistreze progrese în direcția unei soluții permanente. · În pofida anumitor regrese, tranziția în Yemen a avansat în 2012 și, prin intermediul Instrumentului de stabilitate, UE împreună cu Organizația Națiunilor Unite și cu Banca Mondială au ajutat factorii de decizie yemeniți să definească necesitățile țării în urma conflictului recent. Reformele sectorului de securitate civilă reprezintă o prioritate identificată de guvernul yemenit de tranziție pentru a se garanta că serviciile de securitate răspund într-adevăr nevoilor de securitate ale populației. Ajutorul acordat prin IdS a contribuit la planificarea și elaborarea planurilor yemenite de reformă. · În regiunea Sahel, IdS a adoptat o strategie regională pentru abordarea provocărilor principale de securitate. La începutul anului 2012 a fost aprobată o măsură pentru a atenua impactul crizei din Libia în regiunile nordice din Niger și Mali. În urma loviturii de stat militare din Mali la 22 martie 2012, sprijinul a fost mărit și extins la alte zone din Niger afectate de criza din Mali. În plus, au fost introduse programe de deminare în Ciad și în Libia, care urmăresc să contribuie la stabilizarea regiunii și să permită accesul forțelor de securitate în zonele contaminate cu mine, care constituie adeseori un refugiu sigur pentru traficul ilegal și pentru teroriști. Toate aceste intervenții sunt pe deplin în conformitate cu Strategia cuprinzătoare a UE pentru securitate și dezvoltare în regiunea Sahel și sunt complementare cu alte eforturi depuse în prezent în regiune în cadrul a diferite instrumente UE, inclusiv acțiuni în cadrul PSAC. · În Africa Subsahariană, IdS a oferit sprijin pentru proiecte pilot de stabilizare și redresare rapidă în Somalia și a susținut procesul de demobilizare în Republica Centrafricană. În Republica Centrafricană, a fost acordat sprijin în vederea reintegrării socioeconomice a 5 000 de soldați demobilizați din forțele armate naționale, precum și a deminării și a dezamorsării munițiilor neexplodate în nordul și estul țării (deși aceste acțiuni au trebuit suspendate după evenimentele ulterioare). · Eforturile de consolidare a păcii în Nigeria și Burundi au implicat intensificarea sprijinului destinat consolidării arhitecturii pentru pace și soluționării conflictelor, precum și combaterea șomajului în rândul tinerilor în statul Plateau din Nigeria. Contribuția la consolidarea păcii și prevenirea conflictelor în Nigeria este deosebit de importantă întrucât problemele de securitate din statul Plateau duc de asemenea la crearea unui teren fertil pentru extinderea activității în regiune a grupurilor extremiste, cum ar fi gruparea Boko Haram. Ajutorul acordat prin IdS a contribuit și la acțiuni mai generale de menținere a păcii în Burundi. · În aprilie 2012, IdS a oferit un sprijin larg pentru procesul de reformă din Myanmar/Birmania, inclusiv asistență tehnică și sprijin consultativ pentru ministerele guvernului. A fost acordată asistență suplimentară pentru înființarea Centrului de pace din Myanmar (CPM) în octombrie, care coordonează echipele de negociere a păcii și funcționează ca o platformă deschisă pentru dialog între diferitele părți interesate. De asemenea, acesta asigură informarea și implicarea în procesul de pace a unui public național și internațional mai larg, precum și coordonarea continuă a sprijinului acordat de actori locali și internaționali. Această asistență inițială a pregătit calea pentru un program de sprijin cuprinzător în cadrul Instrumentului de stabilitate destinat procesului de pace din Myanmar/Birmania în 2013, inclusiv sprijin structural și operațional pentru CPM. O acțiune IdS suplimentară privind reducerea riscurilor legate de mine va oferi asistență pentru întoarcerea refugiaților și a persoanelor strămutate în interiorul țării și va asigura condițiile necesare pentru dezvoltarea socioeconomică în mai multe zone locuite de minorități din Myanmar/Birmania. · În Filipine, IdS participă la implicarea puternică a UE în procesul de pace din Mindanao începând din 2010. UE a fost invitată de către guvernul filipinez și Frontul Islamic de Eliberare Moro (FIEM), să își asume un rol central pentru a sprijini părțile aflate în negociere și mediatorul în negocierile de pace, precum și să monitorizeze respectarea acordurilor deja negociate. La jumătatea anului 2012, UE și-a reînnoit angajamentul față de procesul de pace sub forma unei acțiuni de monitorizare prin intermediul Instrumentului de stabilitate. Acest lucru a permis continuarea sprijinului pentru structurile de mediere/monitorizare, și a oferit, de asemenea, o flexibilitate suficientă pentru a permite acțiuni de monitorizare ulterioară în cazurile în care s-a ajuns la un acord. În prezent sunt evaluate toate consecințele acordului de pace istoric încheiat în octombrie 2012, iar asistența IdS ar putea fi parțial redirecționată către activități suplimentare de consolidare a păcii. Ca urmare a succesului său, cadrul de mediere și monitorizare instituit în Filipine este, în prezent, considerat un model eficient, care poate fi aplicat în alte conflicte, în special în regiune. Instrumentul de stabilitate finanțează acțiuni în cadrul cărora principalii actori din Filipine își informează, de exemplu, omologii din Myanmar/Birmania. · Pe continentul american, anunțarea negocierilor de pace pentru Columbia în august 2012 a readus noi speranțe că ar putea fi încheiat conflictul de peste o jumătate de secol. Cheia pentru orice acord de pace va fi capacitatea autorităților columbiene de a soluționa doleanțele persoanelor care au fost victimele abuzurilor și, în special, ale numărului mare de persoane care și-au pierdut terenurile. În octombrie 2012, a început o nouă măsură prin intermediul Instrumentului de stabilitate, concomitent cu demararea negocierilor de pace de la Havana, și va oferi asistență instituțiilor columbiene în vederea punerii în aplicare a legislației recente pentru protejarea drepturilor victimelor (Legea 1448) într-un mod mai eficient. Alte măsuri în regiune au inclus sprijinul pentru abordarea cauzelor profunde ale conflictului din Bolivia, precum și a disputelor de frontieră dintre Guatemala și Belize. · Programele de răspuns interimare din cadrul Instrumentului de stabilitate bazate pe măsuri excepționale de asistență anterioare au primit avizul pozitiv al statelor membre ale UE în cadrul Comitetului pentru Instrumentul de stabilitate, în scopul de a continua asistența privind pregătirea pentru dezastre în Haiti, sprijinul pentru soluționarea pașnică a conflictului din Nagorno-Karabah, stabilizarea regiunilor separatiste ale Georgiei și sprijinul în favoarea Tribunalului Special pentru Liban. 6.2. Cine participă la acțiunile de răspuns la situații de criză din cadrul IdS? Măsurile de răspuns la situațiile de criză din cadrul IdS sunt pregătite în strânsă colaborare cu diferiți parteneri, precum instituțiile UE, statele membre ale UE, societatea civilă, administrațiile publice și țările terțe. Delegațiile UE joacă un rol esențial, furnizând alertă timpurie și elaborând concepte și opțiuni de răspuns. În 2012, pentru punerea în aplicare la nivel local, majoritatea măsurilor noi au continuat să fie „subdelegate”[12] delegațiilor UE, a căror înțelegere a nevoilor și cerințelor locale este esențială pentru succesul activităților. Acest lucru permite negocierea în timp util a contractelor cu organismele de punere în aplicare și monitorizarea din imediata apropiere a implementării acestor proiecte, care sunt deseori sensibile. Prin urmare, delegațiile UE au fost responsabile pentru 62 % din angajamentele și 80 % din plățile efectuate în cadrul IdS în 2012. Figura 4 de mai jos ilustrează diversitatea partenerilor IdS responsabili de punerea în aplicare a măsurilor de răspuns la situațiile de criză adoptate între anii 2007 și 2012 în temeiul articolului 3. Actorii nestatali au implementat 47 % din bugetul IdS, din care 23 % a fost pus în aplicare de ONG-uri. În mod evident, organismele ONU au continuat să fie un partener important de punere în aplicare, datorită experienței și a prezenței puternice la nivel național care le-au permis să reacționeze rapid, utilizând rețelele lor locale solide, în mediile volatile în care funcționează acțiunile IdS de răspuns la situațiile de criză. 7. Asistență în contextul unor condiții de cooperare stabile (articolul 4 din Regulamentul privind IdS) Comisia asigură pregătirea programării anuale și gestionarea asistenței prevăzute la articolul 4 în contextul unor condiții de cooperare stabile. În 2012 au fost adoptate următoarele programe de acțiune anuale IdS: articolul 4 punctul 1 (Amenințări la adresa securității și alte amenințări la adresa ordinii publice) – în septembrie 2012; articolul 4 punctul 2 (Reducerea riscurilor privind substanțele chimice, biologice, radioactive și nucleare) – în august 2012; articolul 4 punctul 3 (Construirea capacității pre- și postcriză) – în martie 2012. În documentul de lucru II al serviciilor Comisiei care însoțește prezentul raport anual este prezentată o actualizare detaliată a punerii în aplicare a activităților din cadrul articolului 4 punctele 1, 2 și 3. 7.1. Amenințări la adresa securității și a siguranței (IdS articolul 4 punctul 1) Programele concepute în contextul amenințărilor transregionale se concentrează pe consolidarea capacităților, în strânsă colaborare cu țările beneficiare. De regulă, capacitățile de securitate sunt consolidate la nivel național și regional, cu scopul de a permite o cooperare eficace la nivel global și transregional. În cadrul unei abordări individualizate, sunt identificate principalele țări dintr-o regiune și sunt consolidate capacitățile locale de aplicare a legii și din domeniul securității prin instituirea sau consolidarea unor unități specializate și prin cooperarea interagenții. Se stabilesc apoi funcțiile de coordonare regională, utilizându-se structurile existente, ori de câte ori este posibil, pentru a favoriza cooperarea regională și transregională. Schimbul de informații este promovat prin sisteme de informare regionale. Sunt acoperite diferite domenii: combaterea traficului, a spălării banilor și a altor forme de criminalitate organizată de-a lungul rutelor traficului de cocaină și heroină; traficul ilegal de arme de foc și materiale explozive; consolidarea securității și a siguranței maritime de-a lungul rutelor maritime critice și dezvoltarea capacităților în regiunile afectate de terorism. În 2012, 22 de milioane EUR au fost angajate pentru acțiuni în domeniile menționate anterior, valoarea totală a plăților efectuate fiind de aproximativ 14,2 milioane EUR. Până la sfârșitul anului 2012, au fost recrutați prin FSE[13] peste 100 de experți din organizații de specialitate publice sau semipublice din statele membre ale UE, care și-au unit forțele pentru a-și pune la dispoziție cunoștințele de specialitate și expertiza, contribuind cu elemente tehnice la identificarea și planificarea detaliată a acțiunilor din cadrul IdS. Această inițiativă a inclus Programul de acțiune anual (PAA) pe 2013, precum și facilitarea punerii în aplicare complete a acțiunilor stabilite în PAA anterioare. Domeniile vizate sunt evidențiate mai jos: · la sfârșitul anului 2012, în cadrul Programului privind ruta cocainei, prin proiectul AIRCOP s-au înființat trei Grupuri operative comune de interceptare în aeroporturi în Capul Verde, Senegal și Togo pentru a sprijini lupta împotriva criminalității organizate pe ruta cocainei. De asemenea, a fost lansat un nou proiect în vederea creării unui sistem regional de informații al poliției din Africa de Vest (WAPIS I, 2,2 milioane EUR în 2012), iar un alt contract a confirmat menținerea angajamentului UE privind prevenirea deturnării precursorilor de droguri în America Latină și Caraibe (PRELAC II, 3 milioane EUR în 2012). A fost semnat de asemenea un contract pentru un proiect privind combaterea spălării banilor în Africa de Vest, care vizează activitățile și profesiile financiare nebancare și activitățile și profesiile nefinanciare desemnate din Ghana, Nigeria, Senegal și Capul Verde (1,8 milioane EUR în 2012). · s-a acordat în continuare sprijin pentru lupta împotriva criminalității organizate pe ruta heroinei, implicând activități desfășurate în acest sens în zece țări, inclusiv în Iran, Pakistan și Afganistan; · Programul Rutele maritime critice, în valoare de 16,5 milioane EUR (2 milioane EUR în 2012) vizează 17 țări de coastă din partea de vest a Oceanului Indian, Asia de Sud­Est și Golful Guineii. Acesta îmbunătățește capacitățile de schimb de informații și atribuțiile în materie de aplicare a legii maritime ale statelor de coastă, în vederea asigurării unui trafic maritim mai sigur prin concentrarea asupra pirateriei și a jafurilor armate comise pe mare; · o serie de proiecte vizează prevenirea și combaterea terorismului, contribuind la eforturile globale de luptă împotriva terorismului, inclusiv la punerea în aplicare a strategiei Organizației Națiunilor Unite. În 2012, punerea în aplicare a proiectului „Combaterea terorismului în Sahel” a continuat printr-o serie de intervenții care vizează consolidarea capacităților în Niger și Mauritania, precum și prin eforturi de consolidare a cooperării regionale în acest domeniu. A fost lansat un studiu privind grupul Boko Haram, cu baza în Nigeria. Colaborarea cu Pakistanul vizează îmbunătățirea sistemului judiciar penal din Punjab și din Asia de Sud-Est; de asemenea, IdS este implicat într-o inițiativă comună EU-UNODC (Oficiul Națiunilor Unite pentru Droguri și Criminalitate) de combatere a terorismului, care beneficiază de o finanțare în valoare de 2 milioane EUR; · criminalitatea informatică este o manifestare relativ nouă a amenințărilor mondiale și transregionale existente, care nu mai pot fi soluționate în mod eficient fără abordarea dimensiunii lor informatice. În 2012, a fost lansat un proiect de 3 milioane EUR elaborat împreună cu Consiliul Europei pentru promovarea aderării la Convenția de la Budapesta și pentru punerea în aplicare a acesteia, precum și pentru consolidarea capacităților autorităților de aplicare a legii și ale autorităților judiciare din țările vizate. Având în vedere că majoritatea sistemelor esențiale de operare a infrastructurii sunt conectate la rețea, potențialele efecte destabilizatoare ale unui atac cibernetic sau ale unei avarieri accidentale grave a unor rețele majore de tehnologii ale informației și comunicațiilor ar putea fi devastatoare. Securitatea cibernetică va fi abordată de IdS ținând seama de acest context (1,5 milioane EUR destinate cooperării transregionale, precum și punerii în aplicare a standardelor internaționale pentru sensibilizarea față de riscuri, analiza vulnerabilității, pregătirea pentru situații de urgență, gestionarea alertelor și a consecințelor); · medicamentele falsificate reprezintă o amenințare majoră la adresa sănătății și a siguranței publice, deoarece, în general, ele conțin ingrediente care sunt de calitate inferioară sau în doze incorecte ori pur și simplu ineficiente – și, în unele cazuri, sunt chiar toxice. Cu toate că sfera amenințării este globală, țările în curs de dezvoltare sunt expuse cu precădere acestei amenințări. Au fost alocate 4,2 milioane EUR pentru consolidarea cadrului juridic - în special prin Convenția MEDICRIME - precum și a capacităților de a detecta și analiza medicamente suspecte și, în cele din urmă, a capacității investigațiilor poliției și a justiției penale de a dezmembra și desființa rețelele criminale globalizate; · pentru a lupta împotriva acumulării ilicite și a traficului ilicit de arme de calibru mic și armament ușor (SALW) și pentru a sprijini coordonarea și punerea în aplicare a instrumentelor internaționale și regionale privind SALW, au fost semnate noi proiecte cu Centrul regional pentru arme de calibru mic (RECSA, în valoare de 2,7 milioane EUR), cu Comisia pentru securitate a Sistemului de Integrare Central-Americană (SICA, în valoare de 2,3 milioane EUR) și INTERPOL (1,5 milioane EUR fiind alocate pentru iARMS). Aceste acțiuni sunt complementare cu activitățile în curs de desfășurare privind SALW susținute de Instrumentul de stabilitate în Africa Subsahariană și America de Sud. 7.2. Reducerea riscurilor privind substanțele chimice, biologice, radioactive și nucleare (CBRN) (articolul 4 punctul 2 din Regulamentul privind IdS) În trecut, majoritatea activităților din acest domeniu se concentrau asupra fostei Uniuni Sovietice. În 2010, s-au depus eforturi de extindere a ariei geografice vizate de activitățile programului. Aria geografică a fost extinsă la bazinul mediteranean, Orientul Mijlociu, țările din Golf, Asia de Sud-Est, Asia Centrală, Caucazul de Sud și Africa. În prezent, sunt implicate peste 60 de țări pe lângă cele din fosta Uniune Sovietică. Programul CBRN acoperă riscurile legate de probleme accidentale, naturale sau cauzate de intenții răuvoitoare în ceea ce privește substanțele CBRN și vizează îmbunătățirea culturii siguranței și a securității prin diseminarea celor mai bune practici și prin mărirea nivelului general de sensibilizare față de aspectele legate de securitate și siguranță. Înainte de 2010, anumite domenii erau tratate separat[14]. După 2010, „Centrele de Excelență” CBRN create la nivel mondial de către UE în cadrul IdS oferă progresiv o platformă integrată unică pentru acțiuni în toate domeniile monitorizării frontierelor/traficului ilicit, controlului exporturilor, siguranței și securității biologice etc., inclusiv măsuri de protecție civilă (planuri de urgență, pregătire și răspuns la criză). Aceste Centre de Excelență (CdE) urmăresc să consolideze politicile de reducere a riscurilor legate de substanțele CBRN prin dezvoltarea unor pachete de asistență specifice (13 acțiuni în valoare de 19 milioane EUR). Centrele vor constitui un instrument major pentru consolidarea capacităților și dezvoltarea unor politici regionale coerente și pentru consolidarea cooperării dintre capacitățile naționale și regionale în acest domeniu. În 2012, UE a înființat CdE în Asia de Sud-Est (Filipine), Europa de Sud-Est/Caucazul de Sud/Ucraina (Georgia), Africa de Nord (Algeria), „fațada atlantică” (Maroc), Orientul Mijlociu (Iordania) și Africa de Est și Centrală (Kenya). Primele cinci secretariate regionale ale CdE locale au devenit operaționale la sfârșitul anului 2011 și la începutul anului 2012. De asemenea, au fost stabilite contacte cu Asia Centrală și cu țările din cadrul Consiliului de Cooperare al Golfului. Alte domenii finanțate includ: · activitățile de asistență și de cooperare privind controlul exporturilor de bunuri cu dublă utilizare, care au avut drept rezultat o punere în aplicare cu succes a programului, în peste 28 de state din întreaga lume. Cooperarea cu sistemul EXBS[15] de control al exporturilor din SUA a fost consolidată. Extinderea și consolidarea acestor activități în Orientul Mijlociu sunt prevăzute pentru a doua jumătate a anului 2013. · susținerea reconversiei profesionale și a angajării în domenii alternative a oamenilor de știință și a inginerilor cu activitate anterioară în domeniul armamentului, originari din țările fostei Uniuni Sovietice, a continuat în cadrul următoarelor centre specializate: Centrul pentru Știință și Tehnologie (STCU) și Centrul Internațional pentru Știință și Tehnologie (ISTC). · lupta împotriva traficului ilegal de substanțe CBRN și a practicilor financiare frauduloase este în curs de desfășurare prin acțiuni întreprinse în Asia Centrală, în Asia de Sud-Est și Africa de Nord. A fost semnat un contract cu Agenția Internațională pentru Energie Atomică (AIEA) în scopul de a contribui la înființarea unui nou laborator de materiale nucleare care să fie utilizat de către Serviciile analitice privind garanții ale AIEA din Seibersdorf, Austria (5 milioane EUR în 2012). 7.3. Consolidarea capacităților pre- și postcriză (articolul 4 punctul 3 din Regulamentul privind IdS) Odată cu adoptarea în martie 2012 a Programului de Acțiune Anual (PAA) pentru componenta IdS de consolidare a capacităților pre- și postcriză[16], o serie de elemente cheie ale noului Document de strategie pentru perioada 2012-2013 au fost transpuse în acțiuni concrete. Cele șase acțiuni incluse în PAA pe 2012 sunt grupate în patru domenii tematice[17]. Acestea se bazează pe activitatea anterioară și prevăd implicarea organizațiilor societății civile, a organizațiilor regionale și internaționale și a statelor membre, ca parteneri de punere în aplicare. De asemenea, acestea sunt utilizate pentru a pune în practică concluziile Consiliului privind prevenirea conflictelor[18]. Concluziile se referă în special la elaborarea unor instrumente și abordări de prevenire a conflictelor, vizând alerta timpurie, analiza de risc privind conflictele, medierea și aspectele transversale precum egalitatea între femei și bărbați și drepturile omului în toate domeniile de acțiune externă pe termen scurt și lung. În 2012 au fost elaborate aproximativ 60 de proiecte, cuprinzând atât activități în curs de desfășurare, cât și acțiuni lansate recent, în vederea consolidării capacității de pregătire pentru situații de criză și a păcii în scenarii de pre- și post-conflict. Următoarea secțiune ilustrează unele dintre rezultatele parteneriatului de consolidare a păcii în 2012, în timp ce toate detaliile pot fi găsite în documentul de lucru II al serviciilor Comisiei: · Dialogul cu societatea civilă: Rețeaua de dialog cu societatea civilă[19] (CSDN) oferă un cadru adecvat de dialog privind aspectele legate de consolidarea păcii între factorii de decizie politică din UE și actorii nestatali. În 2012, au avut loc unsprezece reuniuni cu privire la diferite teme și subiecte specifice țărilor (inclusiv Siria, Libia și Mali), cu scopul de a furniza informații pentru procesele UE de elaborare a politicilor. Începând cu 2010, această acțiune a determinat elaborarea a aproximativ 50 de elemente sub formă de rapoarte, documente de referință, recomandări punctuale/documente privind punctele cheie, analize ale literaturii de specialitate și materiale de formare în beneficiul părților interesate din cadrul societății civile și al factorilor de decizie. De asemenea, succesul acestei acțiuni a determinat elaborarea unui proiect derivat, finanțat prin programul „Europa pentru cetățeni”[20] al Uniunii Europene, iar etapa II a CSDN din cadrul AAP pe 2013 va aduce o contribuție importantă la asigurarea continuității. · Consolidarea capacităților actorilor nestatali (ANS) naționali: s-a convenit asupra acordării unui sprijin de 8,5 milioane EUR, ceea ce a determinat elaborarea unor proiecte gestionate de către delegațiile UE în Brazilia, El Salvador, Nicaragua, Haiti, Republica Democratică Congo, India și Kârgâzstan. Aceste proiecte creează pentru actorii societății civile la nivel local capacități privind o gamă largă de teme legate de consolidarea păcii: femeile, pacea și securitatea; copiii, tinerii, pacea și securitatea; mediere, dialog și justiția în perioada de tranziție; schimbările climatice, resursele naturale și conflictele. Această acțiune oferă un sprijin similar cu cel acordat în cadrul PAA anterioare, care au finanțat deja proiecte ale ANS din 14 țări.[21] · Mediere și dialog: Cooperarea cu Biroul PNUD pentru Prevenirea Crizelor și Redresare (BCPR) pentru instituirea unor mecanisme naționale durabile de mediere internă și gestionare a conflictelor a început să producă rezultate concrete.[22] Părțile interesate din cadrul guvernului împreună cu partidele politice și societatea civilă din Bolivia, Ciad, Maldive, Nepal, Ghana, Guyana și Mauritania au beneficiat de cursuri de formare pentru a se angaja în activități de facilitare și de mediere, precum și pentru a oferi la rândul lor omologilor naționali formare în cascadă în aceste domenii. UE a sprijinit de asemenea înființarea a trei posturi în cadrul Echipei de experți în mediere gata de intervenție din cadrul Unității de sprijin pentru mediere (USM) a Departamentului ONU pentru afaceri politice (DAP). Fiind disponibili pentru intervenții în întreaga lume, pe baza unei notificări emise cu 72 de ore înainte, experții au oferit în 2012 sprijin specializat în materie de eforturi de mediere Organizației Națiunilor Unite, statelor membre ale ONU și altor organizații internaționale, regionale și subregionale în țări precum Kenya, Algeria, Irak, Republica Centrafricană, Togo, Liban, Gabon și Fiji. USM a identificat, de asemenea, 12 mediatori înalt calificați din Registrul mediatorilor, care să fie numiți și formați în 2013 pentru coordonarea proceselor ONU. · Consolidarea păcii și drepturile omului, cu accent asupra tinerilor și a femeilor: În Kosovo[23], IdS a continuat promovarea păcii durabile prin stimularea activismului tinerilor în cadrul societății civile și a unei participări mai intense a acestora la viața politică. În 2012, activitățile coordonate de tineri în ceea ce privește prevenirea conflictelor în cadrul Grupului de prevenire a conflictelor în Kosovo s-au axat pe finanțarea societății civile la nivel local, acțiunea socială și participarea tinerilor la elaborarea politicilor, în special în zonele care cuprind comunități mixte. Peste 17 organizații ale societății civile au beneficiat de 21 de sesiuni de formare personalizate având teme precum: prevenirea conflictelor, competențele în materie de sensibilizare a publicului, metode de strângere de fonduri. Primul Program de parteneriat UE/UN Women/PNUD privind participarea femeilor la activitățile de consolidare a păcii și post-conflict a fost lansat în februarie 2012. Programul a cuprins numeroase inițiative, inclusiv: o zi a porților deschise pentru accesul femeilor la justiție în Liberia, în prezența reprezentantului special al Secretarului General al ONU; realizarea unei campanii on-line „16 zile de activism împotriva violenței asupra femeilor” în Kosovo și lansarea unei scheme de micro-granturi pentru societatea civilă locală; organizarea unei zile a porților deschise în Timorul de Est pe tema emancipării economice a femeilor. · Alerta timpurie și prevenirea conflictelor: În cooperare cu Centrul Comun de Cercetare al UE (JRC) în cadrul strategiei UE-Africa, IdS a continuat să acorde asistență tehnică și științifică Sistemului continental de alertă timpurie al Uniunii Africane (UA) (CEWS) prin furnizarea de informații fiabile și actualizate cu privire la conflicte potențiale sau reale sau situații post-conflict. De asemenea, trei acțiuni puse în aplicare de Grupul Internațional de Criză (GIC), International Alert și respectiv Saferworld/Conciliation Resources s-au bazat pe analize coordonate de experți, inclusiv elite politice naționale, pe analize locale și pe punctele de vedere exprimate de comunitățile afectate de un conflict, creând astfel un acces mai larg la strategiile de prevenire și de soluționare a conflictelor pe teren pentru părțile interesate din UE. Cooperarea cu Fundația Kvinna til Kvinna a furnizat, de asemenea, o analiză pe teren privind rolul femeilor în cadrul proceselor și al negocierilor de pace, astfel cum este prevăzut în Rezoluția 1 325 a Consiliului de Securitate al ONU, ale cărei rezultate au fost prezentate în octombrie în cadrul unei conferințe specifice în Parlamentul European, fiind identificate posibilități de implicare mai intensă a femeilor în prevenirea conflictelor și consolidarea păcii. · Resursele naturale și conflictele: În 2012, parteneriatul UE-ONU privind terenurile, resursele naturale și conflictele a publicat lucrarea „Set de instrumente și orientări pentru gestionarea terenurilor și a resurselor naturale și prevenirea conflictelor”, precum și un nou manual de cercetare și formare privind rolul politicii economice și prevenirea conflictelor în țările bogate în resurse naturale. Prezentat în cadrul celei de-a 67-a sesiuni a Adunării Generale a ONU, setul de instrumente[24] a servit drept sursă de inspirație pentru un proiect de decizie al acesteia privind „promovarea transparenței în cadrul lanțului valoric al resurselor naturale pentru stimularea creșterii durabile și favorabile incluziunii”. În plus, parteneriatul a desfășurat sesiuni de formare specifice referitoare la terenuri și resursele naturale în cadrul mai multor evenimente internaționale. Experți multidisciplinari au fost detașați în Afganistan pentru a oferi asistență guvernului în ceea ce privește elaborarea programului pe 2013 în materie de resurse naturale și gestionare a terenurilor. · Dezarmare, demobilizare și reintegrare: În contextul sprijinului acordat Grupului de lucru inter-agenții ONU privind dezarmarea, demobilizarea și reintegrarea (IAWG-DDR), sprijinul acordat prin IdS a permis furnizarea unei serii de cursuri de formare în domeniul DDR personalului și partenerilor ONU privind, printre altele, DDR și aspectele legate de gen, instruirea formatorilor în domeniul DDR, reintegrarea economică a tinerilor și a copiilor, precum și cursuri on-line. De asemenea, în Nepal, Sudanul de Sud și Côte d’Ivoire au fost finanțate cursuri de formare în domeniul DDR specifice țărilor respective și au fost introduse instrumente-pilot de evaluare a cursurilor. Au fost dezvoltate un centru de resurse on-line accesibil publicului[25] privind aspecte legate de DDR și o platformă de schimb pentru profesioniști. Sprijinul suplimentar acordat pentru funcționarea eficientă a secretariatului IAWG-DDR a facilitat consolidarea coordonării și utilizarea în comun a resurselor în materie de procese DDR, în cadrul și în afara sistemului ONU. · Misiuni de poliție și de stabilizare civilă: În cadrul ENTRi („Noua inițiativă a Europei în materie de formare pentru gestionarea civilă a crizelor”), capacitățile personalului care își desfășoară activitatea în cadrul misiunilor internaționale de gestionare civilă a crizelor au fost consolidate în 2012, fiind stimulată în același timp interoperabilitatea și armonizarea abordărilor în materie de formare ale celor 13 parteneri implicați. În cel de-al doilea an de activitate, ENTRi a organizat 19 cursuri pre-detașare și cursuri specializate pentru 407 experți cu 53 de naționalități diferite. Pe lângă activitățile de formare, ENTRi a depus eforturi pentru armonizarea cursurilor și crearea de rețele internaționale în domeniul formării privind gestionarea civilă a crizelor, în cooperare cu parteneri asociați, OSCE și ONU. Aceasta a oferit de asemenea certificări în vederea standardizării calității generale a cursurilor furnizate în cadrul institutelor europene de formare. Acest proces de certificare se bazează pe practica anterioară în contexte similare și se axează atât pe conținutul cursurilor de formare, cât și pe metodologie. Bazându-se pe succesul programului european precedent de instruire a forțelor de poliție, Programul European de Instruire a Forțelor de Poliție (EUPST) a sprijinit consolidarea capacității forțelor de poliție din țările membre ale UE și din țări terțe, contribuind la misiunile de stabilizare ale UE și ale Uniunii Africane. În primul an, prin intermediul unui program desfășurat în cadrul Centrului de Instruire al Guardia Civil din Logroño, Spania, au fost formați 301 ofițeri de poliție din UE și din statele membre ale UA (precum și din Canada, Croația și Turcia). 8. Concluzie Măsurile IdS puse în aplicare în 2012, care completează alte acțiuni ale UE întreprinse prin intermediul instrumentelor de dezvoltare regională și tematice, al asistenței umanitare și al misiunilor PSAC, au sprijinit în mod semnificativ eforturile UE de a contribui la prevenirea conflictelor, menținerea păcii, oferirea de răspunsuri la situații de criză și consolidarea securității internaționale, în conformitate cu articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În acest sens, gama largă a intervențiilor puse în aplicare în cadrul Instrumentului de stabilitate a permis elaborarea unor răspunsuri UE importante și vizibile în ceea ce privește numeroase situații de criză din întreaga lume. Astfel de provocări au inclus în 2012 evoluția evenimentelor din Orientul Mijlociu și regiunea Africii de Nord, care, după doi ani de la începutul primăverii arabe, continuă nu numai să influențeze viitorul întregii regiuni, ci au repercusiuni care depășesc considerabil interesele țărilor în cauză, inclusiv asupra contextului instabil din Africa Subsahariană și din Asia.[26] IdS va continua să fie un instrument important al UE pentru furnizarea unui răspuns deosebit de rapid și de precis direcționat, în beneficiul acestor țări și regiuni, în vederea depășirii obstacolelor cu care ele se confruntă în consolidarea păcii și a stabilității. Având în vedere instabilitatea politică continuă și numărul tot mai mare de catastrofe naturale din multe părți ale lumii, este esențial să se continue eforturile în vederea utilizării mai eficiente și mai eficace a instrumentelor UE disponibile. În acest context, UE trebuie să garanteze că acțiunile IdS sunt integrate în ciclul complet al măsurilor de prevenire a crizelor, de răspuns la situații de criză și de consolidare a păcii. Abordarea strategică adoptată în planificarea acțiunilor pe termen lung din cadrul IdS a dat deja rezultate, sub forma unor legături mai strânse cu principalii actori din diferite regiuni și a unor platforme mai solide pentru lansarea acțiunilor de răspuns la situații de criză. Această dinamică a prevenirii eficiente a conflictelor este cea care poate reduce necesitățile viitoare de răspuns și de intervenție în situații de criză. [1] JO L 327/1 24.11.2006. [2] Unde IdS poate fi complementar asistenței umanitare și de protecție civilă din partea UE, furnizate sau coordonate de DG ECHO (Direcția Generală Ajutor Umanitar și Protecție Civilă). [3] Instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA); Instrumentul european de vecinătate și parteneriat (IEVP); Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare (ICD); Fondul european de dezvoltare (FED); Instrumentul european pentru democrație și drepturile Omului (IEDDO) etc. [4] Cu o durată maximă de 18 luni și care presupun proceduri accelerate pentru adoptarea și punerea în aplicare a programelor de mai puțin de 20 de milioane EUR, astfel cum este prevăzut în Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene, astfel cum a fost modificat, denumit „Regulamentul financiar”, și în Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului financiar, denumit „Normele de aplicare”. [5] Programe care au la bază „măsuri excepționale de asistență”, în vederea creării condițiilor pentru punerea în aplicare a politicilor de cooperare ale UE. Acestea pot fi de durată mai lungă, dar necesită, de asemenea, procese decizionale mai lungi, inclusiv comitologia. [6] LRRD. [7] Politica de securitate și apărare comună (a UE). [8] Cunoscut și sub denumirea „Parteneriatul de consolidare a păcii” (PCP) din cadrul IdS. [9] Decizia Consiliului din 26 iulie 2010 privind organizarea și funcționarea Serviciului European de Acțiune Externă (2010/427/UE), JO L 201. [10] Direcția Generală Dezvoltare și Cooperare – EuropeAid (Comisia Europeană). [11] A se vedea „Instrumentul de stabilitate: situația globală a angajamentelor și plăților în 2012” din documentul de lucru II al serviciilor Comisiei care însoțește prezentul raport. [12] Responsabilitatea juridică și financiară pentru utilizarea fondurilor UE, inclusiv competența de a semna și, după caz, de a aduce modificări contractelor, este transferată de la sediul central al Comisiei Europene din Bruxelles către delegația UE în cauză. [13] Acordul-cadru privind Facilitatea de susținere a experților, care se bazează pe specialiști din organizații publice sau semipublice din UE. Începând din 2008, experți din aproximativ 60 de organizații din 17 state membre au efectuat peste 100 de misiuni. [14] De exemplu, controlul exporturilor de bunuri cu dublă utilizare, traficul ilicit, reorientarea profesională a foștilor cercetători în domeniul armamentului și cultura siguranței și a securității. [15] Controlul exporturilor și asistența privind securitatea frontierelor. [16] Programul de acțiune anual pe 2012 a fost adoptat de Comisia Europeană la 20 martie 2012 și este disponibil la http://www.eeas.europa.eu/ifs/docs/index_en.htm [17] Acțiunile au fost grupate tematic în următoarele componente: Îmbunătățirea capacității actorilor nestatali; Promovarea capacităților de alertă timpurie; Schimbările climatice, Resursele naturale și securitatea internațională; Îmbunătățirea cooperării cu statele membre ale UE pentru consolidarea capacității pre- și post-criză. [18] Concluziile Consiliului privind prevenirea conflictelor, a 3101-a reuniune a Consiliului Afacerilor Externe, Luxemburg, 20 iunie 2011. [19] CSDN este gestionată de Biroul European de Legătură pentru Consolidarea Păcii (EPLO). [20] Programul „Europa pentru cetățeni”, acțiunea 2 — Societate civilă activă în Europa; acțiune: Sprijin pentru proiectele inițiate de organizațiile societății civile [21] PAA 2010: Bolivia, Nicaragua (regional), Pakistan, Yemen, Zimbabwe, Timorul de Est; PAA 2011: Burundi, Africa Centrală, Ciad, Guineea-Bissau, Liberia, Iordania, Liban, Insulele Solomon. [22] Proiect IdS „Competențe de dialog și negociere constructivă pentru participanții la nivel național și local la procesele de gestionare a conflictelor interne” realizat de BCPR în cooperare cu delegațiile UE într-o serie de țări pilot, în cadrul PAA 2011. [23] Această denumire nu aduce atingere pozițiilor privind statutul și este conformă RCSONU 1 244 și avizului CIJ privind declarația de independență a Kosovo. [24] http://www.unep.org/disastersandconflicts/Introduction/EnvironmentalCooperationforPeacebuilding/OtherECPActivities/UNEUPartnership/tabid/54648/Default.aspx [25] http://unddr.org/meet-the-team/introduction_14.aspx [26] Comunicatul de presă al Consiliului European (O 70/13) „Reacția UE la «Primăvara arabă»: situația după doi ani”. Bruxelles, 8 februarie 2013, p. 4.