[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 4.7.2008

COM(2008) 406 final

AL CINCILEA RAPORT ANUAL AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN

prezentare generală a măsurilor de apărare comercială a ţărilor terţe împotriva Comunităţii (statistici până la 31 decembrie 2007; comentariile privind cazurile şi textul sunt actualizate până în luna martie 2008) [SEC(2008) 2149]

AL CINCILEA RAPORT ANUAL AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN

PREZENTARE GENERALă A MăSURILOR DE APăRARE COMERCIALă A ţăRILOR TERţE ÎMPOTRIVA COMUNITăţII (STATISTICI PÂNă LA 31 DECEMBRIE 2007; COMENTARIILE PRIVIND CAZURILE şI TEXTUL SUNT ACTUALIZATE PÂNă ÎN LUNA MARTIE 2008)

Rezumat

Numărul de măsuri de apărare comercială în vigoare împotriva UE la sfârșitul anului 2007 a cunoscut o ușoară creștere comparativ cu anul precedent. Măsurile respective sunt în principal măsuri antidumping, dar utilizarea instrumentului de salvgardare este în constantă creștere. Comisia a continuat să monitorizeze îndeaproape aceste activități, să acorde asistență industriei comunitare în cauză și să intervină, acolo unde este cazul. Au fost deja obținute rezultate pozitive în acest an, dar problemele identificate în trecut persistă și împiedică, adesea într-o manieră abuzivă, accesul pe piață al exportatorilor UE. În consecință, Comisia va continua această activitate importantă și va intensifica contactele bilaterale cu țările terțe în vederea promovării unei discipline sporite în utilizarea instrumentelor de apărare comercială.

1. INTRODUCERE

În timp ce numărul de măsuri în vigoare împotriva UE sau a statelor sale membre a fluctuat în cursul ultimilor ani, preocupările legate de utilizarea lor adecvată nu numai că au rămas aceleași dar în plus, recent, au apărut noi probleme. UE recurge la instrumente de apărare comercială și recunoaște dreptul țărilor terțe de a recurge la acestea. Cu toate acestea, experiența a demonstrat că, în numeroase cazuri, normele aplicate de către țările terțe în ceea ce privește utilizarea instrumentelor nu sunt întotdeauna adecvate și că măsurile care decurg din acest fapt nu sunt întotdeauna conforme cerințelor legale ale OMC.

Necesitatea de a consolida competitivitatea UE pe piețele mondiale reprezintă unul dintre obiectivele principale ale politicii comerciale a Comisiei. Măsurile de apărare comercială nejustificate constituie un obstacol în calea accesului legitim pe piață al exportatorilor noștri și, prin urmare, Comisia are misiunea de a evita introducerea unor astfel de măsuri de către țări terțe sau, cel puțin, de a minimiza cât mai mult posibil efectele lor negative.

În consecință, Comisia continuă să intervină, în măsura posibilităților, de la caz la caz, continuând să mențină, în același timp, dialogul și contactele bilaterale cu administrațiile țărilor terțe în scopul promovării aplicării celor mai înalte standarde în utilizarea acestor instrumente, după modelul celor aplicate de Comisie în practica sa.

Rapoartele anterioare au subliniat necesitatea continuării monitorizării acțiunilor țărilor terțe și menținerii asistenței tehnice pentru sectoarele de activitate în cauză. Tendințele și evoluțiile din acest an confirmă cu siguranță acest fapt, în special luând în considerare rezultatele pozitive obținute recent. Statele membre și industriile au precizat, de asemenea, într-un mod foarte clar că se bazează pe activitatea și pe sprijinul Comisiei în acest domeniu.

2. TENDIN Ț E GENERALE

La sfârșitul anului 2007, existau în total 147 de măsuri de apărare comercială în vigoare împotriva Comunității Europene sau a statelor sale membre, în comparație cu 143 la finele anului 2006.

În timp ce numărul măsurilor în vigoare a urmat o tendință de descreștere în cursul ultimilor trei ani până în 2006, acest număr a crescut pentru prima dată în 2007, în comparație cu anul precedent. Acest lucru trebuie totuși privit în lumina extinderii Uniunii care a avut loc în ianuarie 2007. În acest context, măsurile pe care țările terțe le-au introdus deja împotriva României și Bulgariei înainte de extindere, 9 în total, au fost incluse în statistici. În 2007, au fost înregistrate 23 de măsuri noi (14 măsuri provizorii sau definitive și 9 măsuri rezultate din extindere), în timp ce, în același timp, 19 măsuri au devenit caduce sau au fost revocate.

În ceea ce privește utilizarea diferitelor instrumente de apărare comercială , măsurile antidumping rămân printre cele mai curente și reprezintă aproximativ două treimi din măsurile în vigoare. În mod asemănător cu anii precedenți, numărul de măsuri compensatorii a scăzut, dar distribuția măsurilor în vigoare arată din nou o creștere a numărului de măsuri de salvgardare, de la 32 în 2006 la 36 în 2007. Măsurile respective reprezintă în prezent 25% din ansamblul măsurilor în vigoare.

Având în vedere că măsurile de salvgardare sunt instituite pe o bază erga omnes , acestea afectează exportatorii CE, chiar dacă exporturile lor nu ridică probleme industriei naționale a țării care instituie aceste măsuri. Prin urmare, Comisia continuă să exercite presiuni asupra utilizatorilor măsurilor de salvgardare pentru a deveni mai circumspecți în utilizarea acestora, depunând în același timp toate eforturile pentru a minimiza impactul negativ al oricăror măsuri de salvgardare instituite. În timp ce, în anumite cazuri, astfel de intervenții au fost încununate de succes, din păcate, nu întotdeauna s-a întâmplat la fel, în special în ceea ce privește măsurile instituite de Turcia.

În ceea ce privește țările , SUA rămâne utilizatorul principal al instrumentelor de apărare comercială împotriva CE, cu 25 de măsuri în vigoare, și anume aproape 20% din numărul total. Pentru multe dintre produsele în cauză (de exemplu, uraniu slab îmbogățit, oțel laminat la cald) volumele schimburilor comerciale sunt importante. Celelalte țări principale sunt India (19 măsuri), Brazilia (12 măsuri), China (10 măsuri), Ucraina (10 măsuri), Mexic și Turcia (câte 9 măsuri fiecare).

Numărul măsurilor noi instituite (provizorii și definitive) s-a diminuat semnificativ, de la 27 în 2006 la 18 în 2007 (incluzând 14 măsuri noi și 4 măsuri provizorii instituite deja în 2006 dar confirmate definitiv în 2007). Această scădere se explică prin faptul că China și Turcia au instituit în total 9 măsuri în 2006 dar numai 2 în 2007. Cu toate acestea, în timp ce China și-a diminuat într-adevăr activitatea sa de apărare comercială generală, Turcia rămâne un utilizator important, după cum se detaliază în continuare. În mod similar cu anul precedent, jumătate din numărul măsurilor noi reprezintă măsuri de salvgardare.

În cele din urmă, după o creștere de vârf în 2006, numărul noilor proceduri de salvgardare deschise în 2007 a revenit la un nivel relativ moderat, de la 28 la 20 de noi cazuri. Aceasta se datorează faptului că numai 9 proceduri de salvgardare au fost inițiate în 2007, în comparație cu 18 în anul precedent. Este vorba de o evoluție pozitivă și sperăm că această tendință va continua.

3. TENDIN Ț E ÎN FUNC Ț IE DE Ț ARă

În timp ce SUA și India și-au redus numărul de măsuri în cursul ultimilor ani, anumite țări precum Brazilia, Ucraina, Mexic, Turcia și Rusia și-au sporit semnificativ numărul de măsuri în ultimii trei ani. În timp ce aceste cinci țări la un loc au fost la originea a 26 de măsuri în 2005, acest număr a crescut la 45 în 2007.

În cazul SUA, reducerea rezultă în principal din revocarea diferitelor măsuri, în timp ce în India, tendința reflectă încă încetarea măsurilor în urma consultărilor din cadrul OMC referitoare la un număr important de măsuri. În ceea ce privește Rusia, Ucraina și Turcia, ar trebui subliniat faptul că creșterea numărului de măsuri este aproape exclusiv legat de introducerea noilor măsuri de salvgardare în 2007. În cele din urmă, creșterea observată în Brazilia și Mexic dezvăluie faptul că, în America Latină, se recurge din ce în ce mai mult la instrumentele de apărare comercială.

O descriere detaliată a tendințelor și a principalelor cazuri pentru fiecare țară terță este prezentată în anexă.

4. PROBLEME ACTUALE

Chiar dacă, în mod global, au fost realizate progrese, Comisia se confruntă încă cu aceleași probleme pe care le-a identificat în trecut. Aceste preocupări sunt legate în principal de norme deficitare de deschidere a anchetelor, analize insuficiente ale prejudiciului și ale cauzalității, precum și nerespectarea dreptului de apărare al părților interesate. Aceste probleme au fost explicate în detaliu în rapoartele precedente și, prin urmare, nu se va reveni asupra lor în prezentul raport.

Utilizarea crescândă a măsurilor de salvgardare a fost, de asemenea, adăugată anul trecut pe lista de probleme și, din păcate, figurează pe această listă și în 2007. În plus, o altă problemă importantă adusă în prim-plan a fost aceea că majoritatea celor mai recente state membre ale UE nu au primit încă în mod automat statutul de economie de piață în anchetele antidumping din Argentina și Brazilia.

Aceste ultime două probleme sunt descrise în detaliu în cele ce urmează.

4.1. Utilizarea intensivă a măsurilor de salvgardare

În ultimii ani, s-a înregistrat o tendință ascendentă îngrijorătoare de utilizare a noilor măsuri de salvgardare, iar acest aspect s-a confirmat în 2007. Într-adevăr, între 2006 și 2007, numărul măsurilor de salvgardare în vigoare a crescut de la 32 la 36. La sfârșitul anului 2007, o măsură de apărare comercială din patru a fost o măsură de salvgardare. În timp ce noile proceduri de salvgardare inițiate în 2007 erau mai puțin numeroase (9 în comparație cu 18 în 2006), aceste proceduri reprezentau, totuși, jumătate din numărul noilor proceduri de salvgardare deschise.

Mai multe țări consideră încă acest instrument drept o modalitate simplă și rapidă de a reacționa împotriva importurilor deoarece, spre deosebire de măsurile antidumping sau cele antisubvenție, nu este necesară demonstrarea vreunui element incorect în fluxul comercial, ci „doar” a unei creșteri bruște a importurilor care provoacă sau care amenință să provoace un prejudiciu. Cu toate acestea, condițiile legale pentru instituirea de măsuri de salvgardare sunt în mod intenționat foarte stricte, și de fapt, acestea sunt mai stricte decât cele prevăzute pentru alte instrumente de apărare comercială, deoarece aceste măsuri privesc mai mult liberul schimb decât practicile comerciale neloiale. Din păcate, aceste condiții sunt adesea nesatisfăcute.

În plus, un aspect și mai important, ținând seama de natura multilaterală a instrumentului, măsurile de salvgardare sunt instituite împotriva tuturor importurilor, indiferent de originea lor, indiferent dacă constituie cauza problemelor sau nu. În consecință, în numeroase cazuri, exporturile UE au fost în mod abuziv afectate de măsurile de salvgardare, cu toate că nu provocau în mod clar niciun prejudiciu industriei naționale care solicita protecție. În consecință, acești exportatori sunt uneori sancționați pe nedrept, iar accesul lor pe piață este împiedicat fără vreo justificare valabilă.

Atunci când problemele sunt legate de importurile la preț scăzut, este adesea mai judicios să fie abordate cu ajutorul instrumentului antidumping. Chiar dacă unele țări adoptă măsuri care abordează în mod specific natura și originea problemelor, și anume importurile la preț scăzut, alte țări nu urmăresc această abordare în mod sistematic. Rolul serviciilor Comisiei este, în concluzie, acela de a încerca să minimizeze, pe cât posibil, impactul acestor măsuri asupra exporturilor UE. Cu toate acestea, această misiune nu este ușoară, deoarece anumite țări sunt mai puțin dispuse ca altele să pună în aplicare măsuri care ar viza doar adevărata origine a problemelor.

4.2. Statutul de economie de piață în ceea ce privește noile state membre ale UE

În 2007, s-a constatat că Brazilia și Argentina au continuat să trateze statele membre nou intrate în UE drept țări care nu au ajuns la un statut deplin și necondiționat de economie de piață în cadrul anchetelor antidumping. Concret, aceasta înseamnă că autoritatea responsabilă pentru anchetă utilizează o valoare normală de înlocuire pentru calculul dumpingului. Chiar dacă există o singură anchetă în desfășurare în cele două țări care vizează în mod special noile state membre, Comisia tratează cu seriozitate această problemă deoarece este de neconceput ca statele membre ale UE să nu fie considerate economii de piață veritabile. În plus, este inacceptabil ca anumite state membre ale UE să fie tratate diferit decât altele, având în vedere că toate au adoptat acquis-ul comunitar.

Prin urmare, Comisia a intervenit cu fermitate în scopul de a găsi rapid o soluție la această problemă. Au fost furnizate informații substanțiale ca răspuns la întrebările Braziliei și Argentinei privind statutul de economie de piață al „noilor” state membre. În aceste condiții, autoritățile argentiniene și braziliene nu ar trebui să mai fie în măsură să invoce „motive tehnice” ca pretext pentru a nu acorda statutul de economie de piață Bulgariei, Republicii Cehe, Estoniei, Ungariei, Letoniei, Lituaniei, Poloniei, României, Republicii Slovace și Sloveniei.

Din principiu, toate statele membre ale UE trebuie să fie tratate ca economii de piață, indiferent de data aderării lor. Înainte de aderarea la UE, țările candidate nu numai că trebuie să fie pe deplin economii de piață (condiție prealabilă care se numără printre criteriile de aderare), dar ele trebuie să adopte și să pună în aplicare întregul acquis comunitar care a reglementat activitatea economică în vechile state membre. Prin urmare, nu se poate invoca niciun motiv juridic sau economic pentru a trata statele membre ale UE ca economii în tranziție, sau chiar drept state care nu au o economie de piață. Comisia urmărește îndeaproape acest aspect în relațiile sale bilaterale cu Brazilia și Argentina în scopul obținerii unui rezultat pozitiv rapid.

5. PRINCIPALELE REALIZăRI

Cum am subliniat deja în raportul de anul trecut, se consideră că activitatea Comisiei în materie de monitorizare a cazurilor din țările terțe a avut, cu siguranță, un impact asupra numărului de proceduri inițiate și de măsuri în vigoare împotriva CE sau a statelor membre, care s-a diminuat în general în decursul anilor.

În afara rezultatelor concrete descrise în continuare, ar trebui remarcat faptul că Comisia și-a multiplicat contactele cu industriile în cauză printr-o anchetă în materie de apărare comercială, pentru a acorda asistență, orientare și explicații cu privire la măsurile țărilor terțe. În anumite cazuri, aceste contacte au condus la o cooperare a industriei UE, în timp ce în alte cazuri, industria în cauză a decis să nu participe la anchetă. În aceste condiții, chiar dacă nu a existat un rezultat pozitiv concret (cooperarea reprezintă într-adevăr o condiție prealabilă importantă), cel puțin Comisia a reușit să se asigure că industria este informată cu privire la anchetele în curs de desfășurare și cu privire la eventualele consecințe negative ale lipsei de cooperare. Participarea la anchete în materie de apărare comercială rămâne, într-adevăr, o decizie economică care trebuie luată de întreprinderile în cauză pe baza unor considerații mai generale.

Principalele succese înregistrate în 2007 sunt următoarele:

1. „Reducerea la zero” – revocarea măsurilor

Deși acest aspect a fost deja subliniat în raportul precedent, trebuie reamintit faptul că, datorită eforturilor considerabile ale Comisiei, în cooperare cu exportatorii și statele membre vizate, Statele Unite au pus în aplicare în aprilie 2007, chiar dacă numai parțial, decizia grupului special al OMC solicitată de Comisia Europeană (DS294) privind „metoda de reducere la zero”. Un număr însemnat de exportatori europeni au asistat la revocarea integrală sau la reducerea semnificativă a taxelor antidumping contestate.

Din păcate, nu toate problemele au fost rezolvate iar Comisia a trebuit să solicite instituirea unui așa-numit grup special de implementare, deoarece se consideră că Statele Unite nu au pus în aplicare în mod corespunzător decizia grupului special al OMC. Lucrările celui de-al doilea grup special al CE pentru reducerea la zero împotriva Statelor Unite (DS350) sunt în curs.

2. Neprelungirea măsurilor SUA în cadrul reexaminărilor în perspectiva expirării măsurilor privind produsele siderurgice

Conform explicațiilor de mai sus, cei mai mari exportatori comunitari de bare din oțel inoxidabil și-au văzut măsurile revocate în urma punerii în aplicare de către Statele Unite a deciziei OMC privind „reducerea la zero”. Comisia, împreună cu industria în cauză, a afirmat ulterior în cadrul reexaminărilor în perspectiva expirării măsurilor că, în urma acestor revocări, cotele de piață ale celorlalți exportatori supuse în continuare taxelor erau cu mult inferioare volumului inițial global și că, prin urmare, nu era probabil ca industria națională să suporte un prejudiciu material. Acest argument a fost acceptat și Statele Unite au revocat măsurile antidumping și/sau ordinele compensatorii privind barele de oțel inoxidabil din Franța, Germania, Regatul Unit și Italia pe baza absenței probabilității unui prejudiciu material recurent pentru industria americană. Rezultatul acestui caz demonstrează încă o dată importanța stabilirii unei strânse cooperări între Comisie, statele membre și industria comunitară.

Revocarea acestor taxe, care se adaugă revocărilor din 2006/2007 ale măsurilor antidumping privind alte produse siderurgice (de exemplu, tablele de oțel tăiate longitudinal, produsele plate anticorozive și materialul tubular destinat țărilor producătoare de petrol) reprezintă o evoluție binevenită.

3. Diminuarea numărului de măsuri din partea Indiei

Numărul de măsuri instituite de India a scăzut în cursul ultimilor ani ca rezultat al unor reexaminări încununate de succes care au urmat consultărilor din cadrul OMC solicitate de UE. În puținele cazuri pentru care nu a fost solicitată o reexaminare, s-a preconizat că măsurile ar putea expira după perioada normală de instituire de cinci ani. Din păcate, India a inițiat două proceduri de reexaminare în perspectiva expirării măsurilor (una în 2006 și una în 2007) cu privire la respectivele măsuri. Comisia s-a opus cu fermitate acestor noi anchete pe motivul că ar fi total inacceptabil ca aceste măsuri, care inițial au fost considerate nejustificate din punct de vedere juridic, să fie prelungite pentru încă cinci ani.

Intervenția noastră a fost încununată de succes în cel puțin un caz. În ciuda lipsei de cooperare din partea industriei comunitare, India a concluzionat în 2007 că măsura ar trebui menținută pentru toate țările vizate de anchetă, cu excepția statelor membre ale UE.

4. Îmbunătățirea drepturilor de apărare în anchetele din China

După cum s-a menționat în rapoartele din ultimii ani, China a continuat să aibă probleme în materie de transparență și de informare în procedurile sale. Transparența este un factor esențial în gestionarea instrumentelor de apărare comercială deoarece ea garantează dreptul de apărare al părților interesate. Cu toate că această problemă a fost abordată în mod constant împreună cu autoritățile chineze în cadrul procedurilor individuale, nu s-a observat, din păcate, nicio îmbunătățire majoră. Din acest motiv, această problemă a fost ridicată din nou în contextul unui „grup de bune practici bilateral” în cadrul căruia au fost date exemple detaliate autorităților chineze cu privire la modul în care CE tratează acest aspect al anchetelor. Chinezii au salutat recomandările noastre cu privire la acest subiect și au lăsat să se înțeleagă că vor îmbunătăți acest aspect al procedurilor lor în viitor. Chiar dacă China nu are proceduri aflate în desfășurare, vom continua să monitorizăm îndeaproape acest aspect în cadrul viitoarelor proceduri și să sperăm că relațiile noastre bilaterale vor da rezultate. Acest exemplu reprezintă totuși o încurajare de a urmări contactele bilaterale cu țările terțe, în scopul de a promova normele comunitare cele mai ridicate și de a încuraja țările terțe să le aplice de asemenea.

5. Eliminarea și minimizarea impactului măsurilor luate de Mexic

Au fost obținute rezultate pozitive în cadrul celor două anchete încheiate de Mexic în 2007. Prima anchetă privește măsurile antidumping împotriva importurilor de anumite pesticide provenind din Danemarca. În acest caz, Comisia a susținut activ și a sprijinit producătorul danez. Măsurile provizorii excesive care constituiau mai mult de 90% au fost contestate pe motivul unui calcul eronat al marjei de dumping și, după numeroase intervenții, Mexic a acceptat în final angajamentul de preț oferit de exportatorul danez. Chiar dacă încheierea anchetei fără niciun fel de măsuri ar fi fost un rezultat preferabil în acest caz, cel puțin impactul economic negativ a fost minimizat iar accesul la piață asigurat. Comisia continuă să monitorizeze îndeaproape acest caz, deoarece există indicații că singurul producător din Mexic ar putea da faliment în viitorul apropiat, ceea ce ar face orice măsură inutilă.

A doua anchetă privește măsurile antidumping împotriva importurilor de țevi sudate provenind din Germania. Deși o măsură provizorie a fost de asemenea instituită în acest caz, Comisia a intervenit energic la diferite niveluri, motivându-și acțiunea prin lipsa de elemente de probă care să demonstreze că industria națională s-a găsit amenințată de un prejudiciu material, astfel cum au pretins autoritățile mexicane într-un stadiu provizoriu. Aceste eforturi au dat rezultate și, în final, Mexic a decis să încheie cazul fără instituirea niciunei măsuri.

Din motive de integralitate, ar trebui să menționăm de asemenea că procedura de soluționare a litigiilor în cadrul OMC privind taxele compensatorii instituite împotriva importurilor de ulei de măsline se află încă în curs de desfășurare. Se așteaptă în continuare raportul intermediar care trebuia să fie publicat până la mijlocul lunii mai 2008.

6. Impactul măsurilor de salvgardare

Pentru motive care au fost evocate anterior, Comisia subliniază că recurgerea la instrumentul de salvgardare ar trebui să fie rezervată pentru circumstanțe excepționale, ori acesta este utilizat împotriva comerțului echitabil, spre deosebire de taxele antidumping și compensatorii, iar măsurile care rezultă de aici au un impact negativ și asupra exportatorilor care nu cauzează prejudicii. Atunci când instituirea măsurilor nu poate fi evitată, Comisia promovează tipurile de măsuri care au un efect negativ minim asupra exportatorilor UE.

În acest sens, Comisia s-a impus cu succes în procedura privind cele trei măsuri de salvgardare luate de Ucraina în 2007. Aceste măsuri se aplică numai importurilor inferioare unui anumit preț, ceea ce nu se referă efectiv la exporturile comunitare situate deasupra acestui nivel de preț.

Un rezultat identic a fost obținut în cazul măsurilor instituite de Turcia împotriva importurilor de anumite motociclete. Deși măsurile provizorii prezentate sub forma unei taxe specifice pe unitate de produs au fost instituite simultan cu inițierea acestei proceduri, măsurile definitive introduse în 2007 au fost aplicate după numeroase intervenții doar importurilor inferioare unui preț specific la import. Ca urmare, exporturile comunitare nu au fost afectate, deoarece prețurile lor sunt, în medie, superioare acestui prag.

Din păcate, Comisia nu a reușit în toate cazurile. Într-adevăr, în ciuda numeroaselor intervenții și discuții cu autoritățile turce, nu s-a putut obține un rezultat pozitiv într-un număr de două proceduri de salvgardare pentru care au fost instituite taxe la începutul anului 2008. Aceste măsuri au luat forma unei taxe specifice pe unitate de produs, ceea ce afectează de asemenea exporturile UE. Cu toate acestea, este evident că aceste proceduri vizează importurile la preț scăzut din anumite țări, altele decât statele membre ale UE. Turcia continuă să fie unul din utilizatorii principali ai măsurilor de salvgardare, iar Comisia își va continua eforturile pentru a o convinge să recurgă la instrumente naționale specifice numai atunci când problemele sunt cauzate de țări bine identificate.

7. Carnea de porc din Australia

La sfârșitul anului 2007, Australia a inițiat o anchetă de salvgardare privind importurile de carne de porc. Confruntați cu dificultăți, crescătorii de porci australieni au solicitat deschiderea unei anchete de salvgardare împotriva importurilor de bucăți de carne de porc congelate în octombrie 2007, în ciuda faptului că aceștia se află în concurență cu importurile doar pe o parte a pieței de carne de porc. Astăzi, numai SUA, Canada și Danemarca îndeplinesc cerințele sanitare și fitosanitare pentru export către Australia. La 14 decembrie 2007 și din nou, la 4 aprilie 2008, autoritățile australiene responsabile pentru anchetă au propus să nu se instituie măsuri, deoarece nu a fost stabilită nicio legătură de cauzalitate între importuri și situația dificilă a crescătorilor de porci australieni, principala cauză a prejudiciului fiind prețurile ridicate ale produselor destinate hranei pentru animale (crescătorii de porci din întreaga lume, inclusiv din UE, se confruntă cu o situație similară). Această procedură este un exemplu de bună coordonare între UE, statele membre și industria UE pentru a evita instituirea măsurilor care nu sunt justificate din punct de vedere juridic.

6. CONCLUZIE

După o scădere în ultimii ani, numărul de măsuri împotriva CE a rămas relativ stabil în 2007. Dată fiind situația economică mondială actuală, putem să ne așteptăm în mod rezonabil la o nouă creștere a numărului de măsuri în viitorul apropiat. Într-adevăr, atunci când se confruntă cu condiții economice dificile, industriile pot fi mai înclinate să solicite măsuri de protecție.

Problemele vechi și familiare sunt încă prezente, dar au apărut și noi preocupări. Prin urmare, necesitatea de a monitoriza îndeaproape procedurile țărilor terțe este mai necesară ca niciodată. Măsurile nejustificate îi privează pe exportatorii comunitari de oportunități de afaceri în străinătate și constituie un impediment în ceea ce privește competitivitatea Europei. Prin urmare, aceste obstacole în calea accesului pe piață trebuie abordate în mod sistematic. Pe această bază, Comisia urmărește îndeaproape activitatea țărilor terțe, continuă să asiste industria comunitară în cauză și intervine acolo unde este necesar.

Acest an a demonstrat din nou că eforturile comune între Comisie, industrie și statele membre în cauză sporesc ferm șansa unei intervenții de succes în procedurile țărilor terțe. Au fost obținute rezultate notabile în acest an: au fost evitate măsuri în anumite proceduri sau, în alte cazuri, impactul economic negativ al măsurilor asupra operatorilor Comunității a fost redus. Comisia va continua să-și intensifice contactele cu industria și să intervină cât mai mult posibil și în cea mai adecvată formă.

De asemenea, Comisia continuă să încurajeze contactele bilaterale cu țările terțe în scopul de a îmbunătăți disciplina și de a promova standardele înalte aplicate în propriile sale anchete.