1.Context

Fabricarea de droguri ilicite, precum heroina, cocaina și amfetaminele, necesită utilizarea unor substanțe chimice. Totuși, aceste substanțe chimice au în primul rând utilizări legitime vaste și diverse, de exemplu, în fabricarea de produse farmaceutice, de produse cosmetice, de materiale plastice și de parfumuri. Aceste substanțe chimice sunt denumite precursori de droguri. Precursorii de droguri sunt rareori produși de către infractorii care intenționează să îi folosească la fabricarea ilicită de droguri, deoarece adesea producția lor necesită o infrastructură substanțială. Prin urmare, infractorii încearcă să deturneze aceste substanțe din comerțul legal. Acest model (care a stat până în prezent la baza legislației internaționale și a legislației UE privind precursorii de droguri) suferă schimbări din cauza apariției așa-numiților precursori modificați (a se vedea p. 4 și următoarele).

Comerțul cu precursori de droguri nu este în sine interzis datorită gamei largi de utilizări legitime. Monitorizarea și controlul eficace al comerțului legitim cu aceste substanțe chimice reprezintă cea mai bună modalitate de combatere a deturnării acestora spre fabricarea de droguri ilicite. În acest scop, a fost instituit un cadru de reglementare specific atât la nivel internațional, cât și la nivelul UE.

La nivel internațional, Convenția ONU din 1988 împotriva traficului ilicit de stupefiante și de substanțe psihotrope (denumită în continuare „Convenția ONU din 1988”) a fost adoptată la Viena, la 19 decembrie 1988, și conține dispoziții care vizează prevenirea deturnării substanțelor frecvent utilizate la fabricarea ilicită de droguri.

La nivelul UE, au fost adoptate în acest scop Regulamentul (CE) nr. 111/2005 al Consiliului din 22 decembrie 2004 de stabilire a normelor de monitorizare a comerțului cu precursori de droguri între Uniune și țările terțe (denumit în continuare „Regulamentul privind comerțul exterior”), Regulamentul (CE) nr. 273/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 privind precursorii drogurilor (denumit în continuare „Regulamentul privind comerțul în interiorul UE”) și regulamentele lor comune delegate și de punere în aplicare. Acestea vor fi denumite în continuare „regulamentele”.

Măsurile de combatere a deturnării și a traficului de precursori de droguri constituie o parte esențială a Planului de acțiune al UE în materie de droguri pentru perioada 2017 – 2020, instituit în cadrul Strategiei globale a UE în materie de droguri pentru perioada 2013 – 2020). Controlul precursorilor de droguri este una dintre prioritățile identificate în capitolul privind reducerea ofertei de droguri. De asemenea, combaterea deturnării și a traficului de precursori de droguri se numără printre obiectivele Agendei și Planului de acțiune ale UE în materie de droguri pentru perioada 2021 – 2025. Măsurile în cauză sunt incluse în prioritatea strategică globală de îmbunătățire a securității prin destrămarea piețelor drogurilor.

Raportul prezintă rezultatele evaluării regulamentelor, care a fost efectuată în perioada 2017 – 2019. El a fost sprijinit de un studiu comandat de Comisie de la un contractant extern. De asemenea, au fost organizate consultări cu părțile interesate și cu publicul, interviuri, precum și un atelier de lucru cu părțile interesate.

Evaluarea abordează cerința prevăzută de ambele regulamente potrivit căreia, până la 31 decembrie 2019, „Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind punerea în aplicare și funcționarea prezentului regulament și, în special, în ceea ce privește eventuala necesitate de a întreprinde acțiuni suplimentare pentru supravegherea și controlul tranzacțiilor suspecte cu substanțe neclasificate”.

2.Constatările evaluării

Evaluarea analizează punerea în aplicare, eficacitatea, eficiența, relevanța, coerența și valoarea adăugată a UE ale regulamentelor.

2.1.Punerea în aplicare

Regulamentele privind precursorii de droguri sunt direct aplicabile în statele membre. Prin urmare, nu este necesar ca statele membre să le transpună în legislația lor națională.

Cei mai importanți actori în prevenirea deturnării sunt operatorii implicați în comerțul legal (producători, distribuitori, brokeri, importatori, exportatori și distribuitori angro). Legislația le impune acestora să ia măsuri împotriva furturilor, să verifice buna-credință a clienților lor, să detecteze tranzacțiile suspecte și să alerteze autoritățile. Prin urmare, un parteneriat eficace între industrie și autorități este temelia punerii în aplicare a cadrului de reglementare.

Regulamentele se aplică precursorilor de droguri care sunt definiți ca „substanțe clasificate” și care sunt incluși în anexele la regulamente. Totuși, acestea conțin și unele dispoziții care se aplică „substanțelor neclasificate”, în special nevoia de a raporta autorităților tranzacțiile suspecte. Precursorii de droguri neclasificați sunt substanțe care, deși nu sunt incluse în legislația UE privind precursorii de droguri, pot fi utilizate pentru a fabrica droguri ilegale. Substanțele neclasificate cel mai frecvent utilizate sunt incluse în lista UE de monitorizare voluntară a substanțelor neclasificate. Această listă este confidențială și este distribuită numai operatorilor economici de încredere; acestora li se solicită să raporteze autorităților tranzacțiile suspecte cu substanțe aflate pe listă.

Substanțele chimice sunt „clasificate” – și anume sunt incluse în mod oficial în regulamente – atunci când costul de clasificare pentru operatori și pentru autoritățile competente nu depășește beneficiile aduse de un control mai strict sau deoarece substanța poate fi substituită cu ușurință pentru fabricarea de droguri ilegale.

Cerințele din regulamente sunt adaptate în funcție de gradul de adecvare și de importanța substanțelor pentru fabricarea de droguri ilegale, care sunt grupate în mai multe categorii (3 categorii pentru comerțul intra-UE și 4 categorii pentru comerțul exterior).

Evaluarea a arătat că punerea în aplicare a regulamentelor variază considerabil de la un stat membru la altul. Aceasta este rezultatul, printre altele, al numărului diferit de resurse umane alocate acestor sarcini de către diferite state membre, diferențelor semnificative în ceea ce privește frecvența verificărilor la fața locului efectuate cu privire la titularii de autorizații sau de înregistrări, diferitelor interpretări ale definiției amestecurilor care conțin precursori de droguri, nivelului sancțiunilor aplicabile în cazul încălcării regulamentelor, precum și diferențelor mari în ceea ce privește numărul de notificări de tranzacții suspecte din diferite state membre. Totuși, un grad semnificativ de variabilitate este posibil să se datoreze existenței unor circumstanțe specifice la nivelul statelor membre. De exemplu, există diferențe enorme între statele membre în ceea ce privește amploarea și nivelul de dezvoltare al industriilor chimice. În plus, amploarea producției de droguri ilicite variază foarte mult de la un stat membru la altul, ceea ce are impact asupra importanței acordate politicii privind precursorii de droguri. În plus, și diferențele enorme cu privire la drogurile ilicite care cauzează cele mai multe probleme sociale sau de sănătate explică de ce statele membre acordă o atenție diferită monitorizării anumitor precursori de droguri. De exemplu, un stat membru în care producția sau consumul ilegal de metamfetamină este inexistent sau marginal s-ar putea să nu acorde o prioritate mare monitorizării precursorilor de droguri necesari pentru producția ilicită de metamfetamină. Totuși, unele dintre aceste diferențe, de exemplu, diferențele considerabile în ceea ce privește sancțiunile aplicate pentru încălcările legislației UE privind precursorii de droguri pot necesita o atenție sporită, în particular pentru a evalua dacă ele sunt disuasive, eficace și proporționale.

2.2.Eficacitatea

Analize pornind de la suspiciunea de fabricare de droguri ilegale