Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului de modificare a Acordului de la Marrakesh privind constituirea Organizației Mondiale a Comerțului /* COM/2015/050 final - 2015/0029 (NLE) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII Facilitarea comerțului a fost adăugată la programul de lucru al OMC în 1996, cu ocazia Conferinței ministeriale de la Singapore. Runda de la Doha a negocierilor comerciale realizate în cadrul Organizației Mondiale a Comerțului (denumită, de asemenea, agenda de dezvoltare de la Doha sau „ADD”) a fost lansată în 2001 și a acoperit o gamă largă de domenii, printre care se numără agricultura, bunurile industriale, serviciile, subvențiile acordate industriei și dezvoltarea. Cu toate acestea, negocierile privind facilitarea comerțului au început mai târziu, după iulie 2004, când Consiliul general al OMC a adoptat „pachetul-cadru al rundei de la Doha a OMC”, inclusiv anexa D care oferă cadrul de negociere pentru facilitarea comerțului. Odată lansate, negocierile privind facilitarea comerțului au avut mandatul de a clarifica și de a îmbunătăți aspectele relevante ale mai multor articole din Acordul General pentru Tarife și Comerț din 1994 („GATT 1994”): articolul V (Libertatea de tranzit), articolul VIII (Alte taxe și formalitățile legate de import și export) și articolul X (Publicarea și aplicarea reglementărilor în domeniul comercial) în vederea accelerării circulației, acordării liberului de vamă și vămuirii mărfurilor, inclusiv în cazul mărfurilor în tranzit. În plus, mandatul stipulează că „negocierile vor viza, de asemenea, dispoziții referitoare la o cooperare eficientă între autoritățile vamale sau orice alte autorități competente privind facilitarea comerțului și respectarea reglementărilor vamale”. În cele din urmă, mandatul precizează de asemenea că rezultatele negocierilor țin seama pe deplin de principiul tratamentului special și diferențiat pentru țările în curs de dezvoltare și țările cel mai puțin dezvoltate; se menționează că amploarea și calendarul asumării angajamentelor trebuie să fie legate de capacitățile de punere în aplicare ale țărilor membre în curs de dezvoltare și ale țărilor membre cel mai puțin dezvoltate. La cea de a 9-a Conferință ministerială a OMC (CM 9), care a avut loc la 3-6 decembrie 2013, s-a ajuns la un consens cu privire la o serie de chestiuni referitoare la ADD, inclusiv cu privire la acordul privind facilitarea comerțului. În acest context, principalul rezultat al CM 9 a fost decizia ministerială cu privire la facilitarea comerțului [WT/MIN (13)/36 WT/L/911], în temeiul căreia: · A fost încheiată negocierea acordului privind facilitarea comerțului, sub rezerva revizuirii juridice a textului. · A fost înființat un comitet de pregătire privind facilitarea comerțului în scopul de a asigura intrarea rapidă în vigoare a acordului și în vederea pregătirii pentru funcționarea eficientă a acordului privind facilitarea comerțului după data intrării sale în vigoare. · Miniștrii au însărcinat Consiliul general să adopte un protocol prin care se inserează acordul, ca anexa 1A la Acordul de la Marrakesh privind constituirea Organizației Mondiale a Comerțului (OMC) și să deschidă protocolul spre acceptare, până la 31 iulie 2015. Revizuirea juridică a textului acordului a fost finalizată în prima jumătate a anului 2014. Protocolul ar fi trebuit adoptat până la sfârșitul lunii iulie 2014; cu toate acestea, în cadrul Consiliului general al OMC din 24-25 iulie, un membru a blocat adoptarea protocolului, deoarece nu era mulțumit de progresele înregistrate cu privire la programele de deținere de stocuri publice (care au făcut obiectul unei alte decizii ministeriale, adoptate la Bali). În noiembrie 2014, în urma unor negocieri intense desfășurate în principal între India și SUA, s-a ajuns la un acord care a permis ieșirea din impas. Prin urmare, la 26 noiembrie 2014, Consiliul general a adoptat Protocolul de modificare a Acordului de la Marrakesh privind constituirea Organizației Mondiale a Comerțului și l-a deschis spre acceptare de către fiecare membru al OMC, în conformitate cu procedurile sale interne. Protocolul va intra în vigoare în conformitate cu articolul X alineatul (3) din Acordul OMC și va produce efecte pentru membrii care l-au acceptat, după acceptarea acestuia de către două treimi dintre membrii OMC. 2. REZULTATELE NEGOCIERILOR Acordul privind facilitarea comerțului este primul acord de acest tip din istoria OMC și conține un set de măsuri destinate să îmbunătățească circulația transfrontalieră a bunurilor prin îmbunătățirea transparenței, raționalizarea procedurilor vamale și eliminarea birocrației. Pentru țările în curs de dezvoltare, acesta include, de asemenea, mecanisme flexibile inovatoare care ar putea fi reluate în viitor în mod sistematic în acordurile de tip normativ. S-a estimat că beneficiile sale vor fi foarte importante. Potrivit estimărilor din cadrul indicatorilor OCDE privind facilitarea comerțului, punerea în aplicare globală a măsurilor prevăzute în acordul privind facilitarea comerțului ar reduce costurile totale asociate schimburilor comerciale cu 10 % în țările dezvoltate și cu 13-15,5 % în țările în curs de dezvoltare. Acordul este împărțit în două secțiuni: · secțiunea I conține dispoziții pentru accelerarea circulației mărfurilor, acordarea liberului de vamă și vămuirea lor. Această secțiune clarifică și îmbunătățește articolele corespunzătoare (articolele V, VIII și X) din GATT 1994. · Secțiunea II conține dispozițiile privind tratamentul special și diferențiat pentru țările în curs de dezvoltare și țările cel mai puțin dezvoltate, în scopul susținerii acestor țări în vederea punerii în aplicare a dispozițiilor acordului. Angajamentele menționate în secțiunea I sunt ample și includ dispozițiile privind publicarea legislației, a reglementărilor și procedurilor, inclusiv publicarea pe internet; dispoziții privind deciziile anticipate; norme privind alte taxe; prelucrarea documentelor înainte de sosirea mărfurilor; utilizarea plăților electronice; accelerarea acordării liberului de vamă mărfurilor; măsurile de facilitare a comerțului pentru operatorii autorizați; accelerarea acordării liberului de vamă transporturilor accelerate și mărfurilor perisabile; formalități și cerințe reduse privind documentația; promovarea utilizării unui ghișeu unic; uniformitatea în aplicarea procedurilor la frontieră; admiterea temporară a bunurilor; proceduri de tranzit îmbunătățite și simplificate; și dispoziții privind cooperarea vamală. Pe lângă aceasta, pentru a ajuta țările în curs de dezvoltare și țările cel mai puțin dezvoltate să pună în aplicare reformele privind facilitarea comerțului, acordul include mecanisme flexibile fără precedent privind tratamentul special și diferențiat. Chiar dacă acordul va fi obligatoriu în toate elementele sale pentru țările dezvoltate, începând cu data intrării sale în vigoare, se recunoaște faptul că unele dintre țările membre în curs de dezvoltare și țările membre cel mai puțin dezvoltate vor necesita asistență tehnică înainte de a pune în aplicare anumite obligații care le revin. În consecință, s-a convenit ca angajamentele asumate de țările membre în curs de dezvoltare și țările membre cel mai puțin dezvoltate să fie puse în aplicare în conformitate cu diferite categorii de angajamente, care au calendare de punere în aplicare diferite. Este la latitudinea fiecărei țări în curs de dezvoltare și cel mai puțin dezvoltate de a stabili calendarul și intrarea în vigoare a angajamentelor sale, în conformitate cu următoarele categorii: · angajamentele din categoria A sunt cele pe care un membru le-a desemnat pentru punere în aplicare la data intrării în vigoare a acordului; · angajamentele din categoria B sunt cele pe care un membru le-a desemnat pentru punere în aplicare după o perioadă de tranziție; · angajamentele din Categoria C sunt cele pe care un membru le-a desemnat pentru punere în aplicare după o perioadă de tranziție și în momentul dobândirii capacității de punere în aplicare, ca urmare a beneficierii de asistență tehnică și sprijin pentru consolidarea capacităților. Un număr semnificativ de țări în curs de dezvoltare au înaintat deja notificări privind angajamentele lor din categoria A. A fost elaborată o procedură complexă de avertizare timpurie pentru situațiile în care o țară întâmpină dificultăți în ceea ce privește obținerea sprijinului necesar sau punerea în aplicare fără asistență tehnică și trebuie să transfere anumite angajamente din categoria B în categoria C. Toate angajamentele notificate Comitetului de facilitare a comerțului vor fi anexate la acord și devin parte integrantă a acestuia. Acordul privind facilitarea comerțului va intra în vigoare după acceptarea sa de către două treimi dintre membrii OMC. Intrarea rapidă în vigoare și punerea în aplicare rapidă a acordului sunt în interesul Uniunii Europene, precum și a altor membri ai OMC, deoarece acordul privind facilitarea comerțului va contribui la dezvoltarea economică a tuturor membrilor OMC. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII Temei juridic Principalele obiective ale acordului privind facilitarea comerțului sunt simplificarea procedurilor vamale și asigurarea fluidității și a previzibilității optime ale fluxurilor comerciale. Prin urmare, acordul se referă la aspecte care intră sub incidența politicii comerciale comune. Temeiul juridic al acestei propuneri este articolul 207 alineatul (4) coroborat cu articolul 218 alineatul (6) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Propunerea intră în sfera competenței exclusive a Uniunii. Prin urmare, principiul subsidiarității nu se aplică. Acțiunea propusă Articolul 218 alineatul (6) din TFUE prevede că Consiliul, la propunerea Comisiei, adoptă decizia de încheiere a acordului după obținerea aprobării Parlamentului European. Prin prezenta propunere se solicită Consiliului să încheie Protocolul de modificare a Acordului de la Marrakesh privind constituirea Organizației Mondiale a Comerțului. Parlamentul European va fi invitat să aprobe încheierea Protocolului. 4. IMPLICAȚIILE BUGETARE Această propunere nu are implicații asupra bugetului Uniunii Europene. 2015/0029 (NLE) Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului de modificare a Acordului de la Marrakesh privind constituirea Organizației Mondiale a Comerțului CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) punctul (v), având în vedere propunerea Comisiei Europene, având în vedere avizul Parlamentului European[1], întrucât: (1) Organizația Mondială a Comerțului (denumită în continuare „OMC”) a lansat runda de negocieri comerciale de la Doha, cunoscută sub numele de agenda de dezvoltare de la Doha, în noiembrie 2001. Negocierile privind facilitarea comerțului au fost lansate în iulie 2004, în temeiul unui angajament de a clarifica și îmbunătăți mai multe articole din Acordul General pentru Tarife și Comerț din 1994 („GATT 1994”): articolul V (Libertatea de tranzit), articolul VIII (Alte taxe și formalitățile legate de import și export) și articolul X (Publicarea și aplicarea reglementărilor în domeniul comercial) în vederea accelerării circulației, acordării liberului de vamă și vămuirii mărfurilor, inclusiv în cazul mărfurilor în tranzit. În plus, mandatul a făcut referire la dispoziții privind cooperarea eficientă între autoritățile vamale sau orice alte autorități competente privind facilitarea comerțului și respectarea reglementărilor vamale. (2) Negocierile au fost purtate de către Comisie în consultare cu comitetul instituit în temeiul articolului 207 alineatul (3) din tratat. (3) Cea de-a 9-a Conferință ministerială a OMC, care a avut loc la Bali în 3-6 decembrie 2013, a adoptat Decizia ministerială privind facilitarea comerțului, care a finalizat negocierile referitoare la acordul privind facilitarea comerțului, sub rezerva revizuirii juridice a textului. De asemenea, Decizia ministerială a instituit Comitetul de pregătire privind facilitarea comerțului și a însărcinat Consiliul General al OMC să adopte un protocol prin care se inserează acordul, ca anexa 1A la Acordul de la Marrakesh privind constituirea Organizației Mondiale a Comerțului (OMC) și să deschidă protocolul spre acceptare de către fiecare membru al OMC în conformitate cu procedurile sale interne. (4) În cadrul reuniunii sale din 26 noiembrie 2014, Consiliul general al OMC a adoptat Protocolul de modificare a Acordului de la Marrakesh privind constituirea Organizației Mondiale a Comerțului (denumit în continuare „protocolul”) și l-a deschis spre acceptare de către membrii OMC. (5) Protocolul include Acordul privind facilitarea comerțului și angajamentele asumate de țările în curs de dezvoltare, care sunt incluse ca anexă la acord. Un număr semnificativ de țări în curs de dezvoltare au notificat deja angajamentele lor din categoria A, în conformitate cu articolul 15 alineatul (1) din Acordul privind facilitarea comerțului. Comitetului de facilitare a comerțului va primi notificările referitoare la angajamentele din categoria A ale țărilor cel mai puțin dezvoltate, în temeiul articolului 15 alineatul (2) din Acordul privind facilitarea comerțului, precum și notificările referitoare la angajamentele din categoriile B și C ale țărilor în curs de dezvoltare și ale țărilor cel mai puțin dezvoltate, în temeiul articolului 16 alineatul (5) din Acordul privind facilitarea comerțului. Angajamentele vor deveni parte integrantă din Acordul privind facilitarea comerțului. (6) Protocolul ar trebui încheiat în numele Uniunii, ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE: Articolul 1 Se încheie, în numele Uniunii Europene, Protocolul de modificare a Acordului de la Marrakesh privind constituirea Organizației Mondiale a Comerțului. Textul protocolului se anexează la prezenta decizie. Articolul 2 Președintele Consiliului desemnează persoana sau persoanele împuternicite să depună, în numele Uniunii, instrumentul de acceptare, astfel cum se specifică la punctul 4 din protocol, pentru a exprima consimțământul Uniunii Europene de a-și asuma obligații în temeiul protocolului[2]. Articolul 3 Prezentul protocol nu poate fi interpretat drept un protocol care conferă drepturi sau impune obligații care pot fi invocate direct în fața instanțelor judecătorești ale Uniunii sau ale statelor membre. Articolul 4 Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării. Adoptată la Bruxelles, Pentru Consiliu Președintele [1] JO C , , p. . [2] Data intrării în vigoare a protocolului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului. PROTOCOL DE MODIFICARE A ACORDULUI DE LA MARRAKESH PRIVIND CONSTITUIREA ORGANIZAȚIEI MONDIALE A COMERȚULUI Membrii Organizației Mondiale a Comerțului, Făcând referire la Acordul privind facilitarea comerțului; Având în vedere Decizia Consiliului general din documentul WT/L/940, adoptată în conformitate cu articolul X alineatul (1) din Acordul de la Marrakesh privind constituirea Organizației Mondiale a Comerțului („Acordul OMC”); Convin după cum urmează: 1. De la intrarea în vigoare a prezentului protocol, în conformitate cu punctul 4, anexa 1A la Acordul OMC se modifică prin introducerea Acordului privind facilitarea comerțului, astfel cum figurează în anexa la prezentul protocol, care urmează să fie inserat după Acordul privind măsurile de salvgardare. 2. Nu pot fi formulate rezerve în ceea ce privește dispozițiile prezentului protocol fără consimțământul celorlalți membri. 3. Prezentul protocol este deschis spre acceptare de către membri. 4. Prezentul protocol intră în vigoare în conformitate cu articolul X alineatul (3) din Acordul OMC.[1] 5. Prezentul protocol este depus la directorul general al Organizației Mondiale a Comerțului, care trimite fiecărui membru, fără întârziere, o copie certificată a protocolului și o notificare a fiecărei acceptări în conformitate cu punctul 3. 6. Prezentul protocol se înregistrează în conformitate cu dispozițiile articolului 102 din Carta Organizației Națiunilor Unite. Redactat la Geneva, la douăzeci și șapte noiembrie două mii paisprezece, într-un singur exemplar, în limbile engleză, franceză și spaniolă, fiecare dintre aceste texte fiind autentic. __________ ANEXĂ LA PROTOCOLUL DE MODIFICARE A ACORDULUI DE LA MARRAKESH PRIVIND CONSTITUIREA ORGANIZAȚIEI MONDIALE A COMERȚULUI ACORD PRIVIND FACILITAREA COMERȚULUI Preambul Membrii, având în vedere negocierile inițiate în baza Declarației ministeriale de la Doha, reamintind și reafirmând mandatul și principiile prevăzute la punctul 27 din Declarația ministerială de la Doha [WT/MIN(01)/DEC/1] și în anexa D la Decizia privind programul de lucru de la Doha adoptată de Consiliul general la 1 august 2004 (WT/L/579), precum și la punctul 33 din Declarația ministerială de la Hong Kong [WT/MIN(05)/DEC] și la anexa E la această declarație, dorind să clarifice și să îmbunătățească aspectele relevante de la articolele V, VIII și X din Acordul General pentru Tarife și Comerț din 1994 (GATT 1994) în vederea accelerării circulației, acordării liberului de vamă și vămuirii mărfurilor, inclusiv a mărfurilor în tranzit, recunoscând nevoile specifice ale țărilor în curs de dezvoltare și, în special, ale țărilor cel mai puțin dezvoltate și dorind să intensifice asistența și sprijinul pentru consolidarea capacităților în domeniu, recunoscând necesitatea unei cooperări eficace între membri în ceea ce privește aspecte de facilitare a comerțului și de respectare a reglementărilor vamale, convin după cum urmează: SECȚIUNEA I ARTICOLUL 1: PUBLICAREA ȘI DISPONIBILITATEA INFORMAȚIILOR 1 Publicarea 1.1. Fiecare membru publică prompt următoarele informații, în mod nediscriminatoriu și ușor accesibil, pentru a permite guvernelor, comercianților și altor părți interesate să se familiarizeze cu acestea: (a) procedurile de import, export și tranzit (inclusiv procedurile portuare, aeroportuare și privind alte puncte de intrare), precum și formularele și documentele necesare; (b) nivelul taxelor vamale și al impozitelor de orice natură impuse pentru sau în legătură cu importul sau exportul; (c) alte taxe impuse de către sau pentru organismele guvernamentale pentru sau în legătură cu importul, exportul sau tranzitul; (d) normele pentru clasificarea produselor în scopuri vamale sau determinarea valorii lor în vamă; (e) legile, reglementările și deciziile administrative cu aplicabilitate generală referitoare la regulile de origine; (f) restricțiile sau interdicțiile de import, export sau tranzit; (g) sancțiunile pentru încălcări ale formalităților în materie de import, export sau tranzit; (h) procedurile de recurs sau de reexaminare; (i) acordurile sau părți ale acestora cu orice țară sau țări referitoare la import, export sau tranzit; și (j) procedurile referitoare la administrarea contingentelor tarifare. 1.2. Niciuna din prezentele dispoziții nu va fi interpretată în sensul impunerii publicării sau furnizării de informații într-o altă limbă decât limba membrului, cu excepția cazurilor menționate la subpunctul 2.2. 2 Informații disponibile pe internet 2.1 În măsura în care este posibil și după caz, fiecare membru pune la dispoziție și actualizează următoarele informații pe internet: (a) o descriere[2] a procedurilor sale de import, export și tranzit, inclusiv procedurile de recurs sau de revizuire, care informează guvernele, comercianții și alte părți interesate cu privire la măsurile practice necesare pentru import, export și tranzit; (b) formularele și documentele necesare pentru importul în, exportul din sau tranzitul pe teritoriul membrului respectiv; (c) informațiile de contact ale punctului (punctelor) său (sale) de informare. 2.2 Ori de câte ori este posibil, descrierea menționată la subpunctul 2.1 litera (a) este pusă la dispoziție, de asemenea, într-una din limbile oficiale ale Organizației Mondiale a Comerțului. 2.3 Membrii sunt încurajați să pună la dispoziție pe internet informații suplimentare referitoare la comerț, inclusiv legislația comercială relevantă și alte elemente menționate la subpunctul 1.1. 3 Puncte de informare 3.1 În limita resurselor disponibile, fiecare membru înființează sau menține cel puțin un punct de informare pentru a răspunde solicitărilor de informații rezonabile adresate de guverne, comercianți și alte părți interesate cu privire la aspectele prezentate la subpunctul 1.1 și pentru a pune la dispoziție formularele și documentele menționate la subpunctul 1.1 litera (a). 3.2 Membrii unei uniuni vamale sau care sunt implicați într-un proces de integrare regională pot înființa sau menține puncte de informare comune la nivel regional pentru a satisface cerințele prevăzute la subpunctul 3.1 privind procedurile comune. 3.3 Membrii sunt încurajați să nu impună plata unei taxe pentru furnizarea de răspunsuri la solicitările de informații și nici pentru furnizarea formularelor și documentelor necesare. În cazul aplicării de taxe, membrii își limitează cuantumul taxelor la costul aproximativ al serviciilor prestate. 3.4 Punctele de informare răspund solicitărilor de informații și furnizează formularele și documentele într-un termen rezonabil stabilit de fiecare membru, care poate varia în funcție de natura sau de complexitatea solicitării. 4 Notificarea Fiecare membru informează Comitetul pentru facilitarea comerțului, instituit în temeiul articolului 23 subpunctul 1.1 (denumit în prezentul acord „comitetul”) cu privire la: (a) locul (locurile) oficial(e) unde au fost publicate elementele menționate la subpunctul 1.1 literele (a)-(j); (b) adresele uniforme pentru localizarea resurselor (URL-uri) ale site-urilor internet menționate la subpunctul 2.1; și (c) informațiile de contact ale punctelor de informare prevăzute la subpunctul 3.1. ARTICOLUL 2: POSIBILITATEA DE A PREZENTA OBSERVAȚII, INFORMAREA ÎNAINTE DE INTRAREA ÎN VIGOARE ȘI CONSULTĂRILE 1 Posibilitatea de a prezenta observații și informarea înainte de intrarea în vigoare 1.1 În măsura în care este posibil și în conformitate cu legislația sa internă și sistemul său juridic, fiecare membru oferă oportunități și un termen adecvat comercianților și altor părți interesate pentru a prezenta observații cu privire la propunerea de introducere sau de modificare a actelor legislative și a reglementărilor cu aplicabilitate generală legate de circulația, acordarea liberului de vamă și vămuirea mărfurilor, inclusiv a mărfurilor în tranzit. 1.2 În măsura în care este posibil și în conformitate cu legislația sa internă și sistemul său juridic, fiecare membru se asigură că actele legislative sau reglementările cu aplicabilitate generală noi sau modificate legate de circulația, acordarea liberului de vamă și vămuirea mărfurilor, inclusiv a mărfurilor în tranzit, sunt publicate sau că informațiile referitoare la acestea sunt puse la dispoziția publicului într-un alt mod, cât mai devreme posibil înainte de intrarea lor în vigoare, pentru a permite comercianților și altor părți interesate să se familiarizeze cu acestea. 1.3 Modificările aduse nivelului taxelor sau tarifelor, măsurile care au un efect de exonerare, măsurile a căror eficacitate ar fi subminată ca urmare a îndeplinirii cerințelor de la punctele 1.1 sau 1.2, măsurile aplicate în cazuri urgente sau modificările minore ale legislației naționale și ale sistemului juridic sunt toate exceptate de la subpunctele 1.1 și 1.2. 2 Consultări După caz, fiecare stat membru prevede consultări regulate între organismele prezente la frontieră și comercianții sau alte părți interesate stabilite pe teritoriul său. ARTICOLUL 3: DECIZII ANTICIPATE 1. Fiecare membru emite o decizie anticipată într-un mod rezonabil, într-un termen dat, pentru solicitantul care a depus o cerere scrisă în acest sens conținând toate informațiile necesare. În cazul în care un membru refuză să emită o decizie anticipată, acesta notifică imediat solicitantul în scris, precizând faptele relevante și temeiul deciziei sale. 2. Un membru poate refuza emiterea unei decizii anticipate pentru solicitant în cazul în care întrebarea adresată în cererea acestuia: (a) este deja pendinte într-o cauză a solicitantului în fața oricărui organism guvernamental,oricărei instanțe de apel sau instanțe judecătorești; sau (b) a fost deja soluționată de o instanță de apel sau o instanță judecătorească. 3. Decizia anticipată este valabilă pentru o perioadă rezonabilă de timp de la emiterea acesteia, cu excepția cazului în care se schimbă legea, faptele sau circumstanțele care susțin decizia respectivă. 4. În cazul în care membrul revocă, modifică sau anulează decizia anticipată, acesta notifică solicitantul în scris, precizând faptele relevante și temeiul deciziei sale. În cazul în care un membru revocă, modifică sau anulează deciziile anticipate cu efect retroactiv, acest lucru se poate realiza numai dacă hotărârea s-a bazat pe informații incomplete, incorecte, false sau înșelătoare. 5. O decizie anticipată emisă de un membru este obligatorie pentru membrul respectiv în ceea ce privește solicitantul care face obiectul deciziei. Membrul poate dispune că decizia anticipată este obligatorie pentru solicitant. 6. Fiecare membru publică cel puțin: (a) cerințele pentru solicitarea unei decizii anticipate, inclusiv informațiile care trebuie furnizate și formatul; (b) termenul în care acesta va emite o decizie anticipată; și (c) perioada de valabilitate a deciziei anticipate. 7. Fiecare membru asigură, la cererea scrisă a unui solicitant, o reexaminare a deciziei anticipate sau a deciziei de revocare, modificare sau anulare a deciziei anticipate[3]. 8. Fiecare membru depune eforturi să facă publice toate informațiile referitoare la deciziile anticipate pe care le consideră a fi de interes semnificativ pentru alte părți interesate, ținând cont de necesitatea de a proteja informațiile comerciale confidențiale. 9. Definiții și domeniu de aplicare: (a) O decizie anticipată este o decizie scrisă furnizată de un membru solicitantului înainte de importul mărfii descrise în cererea acestuia, care prevede tratamentul pe care membrul îl va acorda mărfii la momentul importului în ceea ce privește: (i) clasificarea tarifară a mărfii; și (ii) originea mărfii[4]. (b) În plus față de deciziile anticipate definite la litera (a), membrii sunt încurajați să furnizeze decizii anticipate privind: (i) metoda sau criteriile corespunzătoare care urmează să fie folosite pentru stabilirea valorii în vamă în conformitate cu un anumit set de fapte, precum și aplicarea acestora; (ii) aplicabilitatea cerințelor membrului pentru exonerarea de taxe vamale sau scutirea de la plata taxelor vamale; (iii) aplicarea cerințelor membrului pentru contingente, inclusiv contingentele tarifare; și (iv) orice motive suplimentare pentru care un membru consideră adecvată emiterea unei decizii anticipate. (c) Un solicitant este un exportator, importator sau orice persoană îndreptățită sau un reprezentant al acestuia (acesteia). (d) Un membru poate cere ca solicitantul să fie reprezentat legal sau înregistrat pe teritoriu său. În măsura în care este posibil, astfel de cerințe nu vor restricționa categoriile de persoane eligibile pentru a solicita decizii anticipate, ținând cont, în special, de necesitățile specifice ale întreprinderilor mici și mijlocii. Astfel de cerințe sunt clare și transparente și nu constituie un mijloc de discriminare arbitrară sau nejustificată. ARTICOLUL 4: PROCEDURILE DE RECURS SAU DE REEXAMINARE 1. Fiecare membru prevede că orice persoană pentru care autoritățile vamale emit o decizie administrativă[5] are dreptul, pe teritoriul acestuia, la: (a) un recurs administrativ sau o reexaminare administrativă din partea unei autorități administrative mai înalte sau care este independentă de funcționarul sau biroul care a emis decizia; și/sau (b) un recurs judiciar sau o reexaminare judiciară a deciziei. 2. Legislația unui membru poate dispune inițierea unui recurs administrativ sau a unei reexaminări administrative înainte de un recurs judiciar sau o reexaminare judiciară. 3. Fiecare membru se asigură că procedurile sale de recurs sau de reexaminare sunt efectuate în mod nediscriminatoriu. 4. Fiecare membru se asigură că, în cazul în care nu este emisă nicio decizie privind recursul sau reexaminarea în temeiul punctului 1 litera (a): (a) în termene stabilite conform legilor sau reglementărilor; sau (b) fără întârziere nejustificată, petiționarul are dreptul la un alt recurs sau o a altă reexaminare din partea autorității administrative sau a autorității judiciare, fie la orice alt recurs la autoritatea judiciară[6]. 5. Fiecare membru se asigură că persoanei menționate la punctul 1 i se prezintă motivarea deciziei administrative, pentru a-i permite să recurgă la procedurile de recurs sau de reexaminare, după caz. 6. Fiecare membru este încurajat să facă aplicabile dispozițiile prezentului articol la o decizie administrativă emisă de o agenție de frontieră relevantă, alta decât autoritățile vamale. ARTICOLUL 5: ALTE MĂSURI DE CONSOLIDARE A IMPARȚIALITĂȚII, A NEDISCRIMINĂRII ȘI A TRANSPARENȚEI 1 Notificări pentru controale sau inspecții îmbunătățite În cazul în care un membru adoptă sau menține un sistem pentru emiterea de notificări sau de orientări pentru autoritățile sale relevante în vederea îmbunătățirii nivelului de control sau de inspecție la frontieră cu privire la alimente, băuturi sau hrană pentru animale care fac obiectul notificării sau al orientărilor pentru protejarea vieții umane, a animalelor sau a plantelor sau a sănătății acestora pe teritoriul său, se aplică următoarele norme cu privire la modalitatea de emitere, încetare sau suspendare a acestor notificări sau orientări: (a) după caz, membrul poate emite notificări sau orientări bazate pe risc; (b) membrul poate emite notificări sau orientări astfel încât acestea să se aplice uniform doar punctelor de intrare în care se aplică condițiile sanitare și fitosanitare pe care se bazează notificările sau orientările; (c) membrul încetează sau suspendă imediat notificările sau orientările în cazul în care circumstanțele care se află la baza acestora nu mai există sau în cazul în care circumstanțele modificate pot fi abordate într-un mod mai puțin restrictiv din punct de vedere comercial; și (d) în cazul în care membrul decide să înceteze sau să suspende notificările sau orientările, acesta publică prompt, după caz, anunțul de încetare sau de suspendare într-un mod nediscriminatoriu și ușor accesibil, sau informează membrul exportator sau importatorul. 2 Reținere Un membru informează prompt transportatorul sau importatorul în cazul reținerii mărfurilor declarate pentru import, în vederea inspecției de către autoritățile vamale sau de către orice altă autoritate competentă. 3 Proceduri de încercare 3.1 La cerere, un membru poate acorda posibilitatea de efectuare a unei a doua încercări în cazul în care rezultatul unui eșantion prelevat la sosirea mărfurilor declarate pentru import prezintă constatări nefavorabile. 3.2 Un membru fie publică, într-un mod nediscriminatoriu și ușor accesibil, numele și adresa laboratorului unde poate fi realizată încercarea, fie furnizează informațiile respective importatorului la acordarea posibilității prevăzute la subpunctul 3.1. 3.3 Dacă este cazul, un membru examinează rezultatul celei de a doua încercări, efectuată în conformitate cu subpunctul 3.1, pentru acordarea liberului de vamă și vămuirea mărfurilor și, după caz, poate accepta rezultatele unei astfel de încercări. ARTICOLUL 6: NORME PRIVIND ALTE TAXE IMPUSE PENTRU SAU ÎN LEGĂTURĂ CU IMPORTUL ȘI EXPORTUL, PRECUM ȘI SANCȚIUNILE 1 norme generale privind alte taxe impuse pentru sau în legătură cu importul și exportul 1.1 Dispozițiile de la punctul 1 se aplică tuturor taxelor, altele decât taxele la import și la export și decât impozitele care intră în domeniul de aplicare a articolului III din GATT 1994, impuse de membri pentru sau în legătură cu importul și exportul de mărfuri. 1.2 Informațiile referitoare la alte taxe sunt publicate în conformitate cu articolul 1. Informațiile respective includ alte taxe care se vor aplica, justificarea lor, autoritatea responsabilă, precum și momentul și modul de efectuare a plății. 1.3 Între publicarea acestor alte taxe, noi sau modificate, și intrarea lor în vigoare se acordă o perioadă de timp suficientă, cu excepția cazurilor urgente. Aceste alte taxe nu se aplică înainte de publicarea informațiilor corespunzătoare lor. 1.4 Fiecare membru își reexaminează periodic aceste alte taxe, cu scopul de a reduce numărul și diversitatea lor, atunci când este posibil. 2 norme specifice privind alte taxe pentru operațiuni vamale impuse pentru sau în legătură cu importul și exportul Alte taxe pentru operațiuni vamale: (i) se limitează la valoarea costurilor aproximative ale serviciilor prestate pentru sau în legătură cu operațiunea de import sau de export specifică în cauză; și (ii) nu trebuie să fie corelate cu nicio operațiune de import sau de export specifică, cu condiția să fie percepute pentru servicii care sunt strâns legate de operațiunile vamale efectuate pentru mărfuri. 3 norme privind sancțiunile 3.1 În sensul punctului 3, termenul „sancțiuni” înseamnă sancțiunile impuse de administrația vamală a membrului pentru o încălcare a legilor, reglementărilor sau cerințelor procedurale vamale ale membrului. 3.2 Fiecare membru se asigură că sancțiunile pentru încălcarea legilor, reglementărilor sau cerințelor procedurale vamale sunt aplicate numai persoanei (persoanelor) responsabile de încălcare în temeiul legislației sale. 3.3 Sancțiunea aplicată depinde de faptele și circumstanțele specifice cazului și trebuie să fie proporțională cu nivelul și gravitatea încălcării. 3.4 Fiecare membru se asigură că ia măsuri pentru a evita: (a) conflictele de interese în procesul de evaluare și de colectare a sancțiunilor și a taxelor; și (b) crearea unui stimulent pentru evaluarea sau colectarea unei sancțiuni care nu este conformă cu subpunctul 3.3. 3.5 Fiecare membru se asigură că, atunci când se impune o sancțiune pentru încălcarea legilor, reglementărilor sau cerințelor procedurale vamale, persoana (persoanele) căreia (cărora) i (li) se aplică sancțiunea primește (primesc) o explicație în scris precizând natura încălcării și legea, reglementarea sau procedura aplicabilă în temeiul căreia a fost stabilită valoarea sau intervalul sancțiunii pentru încălcarea respectivă. 3.6 În cazul în care o persoană dezvăluie, în mod voluntar, unei administrații vamale a membrului circumstanțele încălcării unei legi, reglementări sau cerințe procedurale vamale înainte de descoperirea încălcării de către administrația vamală, membrul în cauză este încurajat, după caz, să țină cont de acest fapt ca posibilă circumstanță atenuantă în momentul stabilirii sancțiunii pentru persoana respectivă. 3.7 Dispozițiile de la acest punct se aplică sancțiunilor privind traficul în tranzit, menționat la subpunctul 3.1. ARTICOLUL 7: ACORDAREA LIBERULUI DE VAMĂ ȘI VĂMUIREA MĂRFURILOR 1 Prelucrarea înainte de sosire 1.1 Fiecare membru adoptă sau menține proceduri care permit depunerea documentelor de import și a altor informații necesare, inclusiv manifeste, în scopul începerii prelucrării înainte de sosirea mărfurilor cu scopul de a accelera acordarea liberului de vamă la sosire. 1.2 După caz, fiecare membru permite depunerea anticipată a documentelor în format electronic pentru prelucrarea înainte de sosire a unor astfel de documente. 2 Plățile electronice În măsura în care acest lucru este posibil, fiecare membru adoptă sau menține proceduri care permit opțiunea de plată electronică a taxelor vamale, a impozitelor și a altor taxe percepute de autoritățile vamale în momentul importului sau al exportului. 3 Separarea acordării liberului de vamă de stabilirea finală a taxelor vamale, a impozitelor și a altor taxe 3.1 Fiecare membru adoptă sau menține proceduri care permit acordarea liberului de vamă pentru mărfuri înainte de stabilirea finală a taxelor vamale, a impozitelor și a altor taxe, în cazul în care acestea nu sunt stabilite înaintea sosirii sau în momentul sosirii sau cât mai rapid posibil după sosire și sub rezerva îndeplinirii tuturor celorlalte cerințe de reglementare. 3.2 Ca o condiție pentru acordarea liberului de vamă, un membru poate solicita: (a) plata de taxe vamale, impozite și alte taxe stabilite înaintea sosirii sau în momentul sosirii mărfurilor și o garanție pentru orice sumă care nu a fost încă stabilită, sub forma unei cauțiuni, a unui depozit sau a unui alt instrument corespunzător prevăzut în legile și reglementările acestuia; sau (b) o garanție sub forma unei cauțiuni, a unui depozit sau a unui alt instrument corespunzător prevăzut în legile și reglementările acestuia. 3.3 O astfel de garanție nu poate fi mai mare decât valoarea pe care membrul o solicită pentru a asigura plata taxelor vamale, a impozitelor și a altor taxe datorate, în cele din urmă, pentru mărfurile acoperite de garanție. 3.4 În cazurile în care s-a detectat o infracțiune care necesită impunerea de amenzi sau de sancțiuni financiare, se poate solicita o garanție pentru sancțiunile și amenzile care pot fi impuse. 3.5 Garanția prevăzută la subpunctele 3.2 și 3.4 este eliberată atunci când aceasta nu mai este necesară. 3.6 Nimic din prezentele dispoziții nu afectează dreptul unui membru de a examina, a reține, a sechestra sau a confisca ori a trata mărfurile în orice mod care nu este incompatibil cu drepturile și obligațiile membrului asumate în cadrul Organizației Mondiale a Comerțului. 4 Gestionarea riscurilor 4.1 În măsura în care este posibil, fiecare membru adoptă sau menține un sistem de gestionare a riscurilor pentru controlul vamal. 4.2 Fiecare membru concepe și aplică gestionarea riscului astfel încât să evite discriminarea arbitrară ori nejustificată sau o restricție disimulată a comerțului internațional. 4.3 Fiecare membru concentrează controlul vamal și, în măsura în care este posibil, alte controale la frontieră relevante, asupra transporturilor cu grad ridicat de risc și accelerează acordarea liberului de vamă pentru transporturile cu risc redus. De asemenea, un membru poate selecta, în mod aleatoriu, transporturile pentru astfel de controale ca parte a gestionării riscurilor. 4.4 Fiecare membru își bazează gestionarea riscurilor pe o evaluare a riscurilor pe baza unor criterii de selecție adecvate. Criteriile de selecție pot include, printre altele, codul Sistemului armonizat, natura și descrierea mărfurilor, țara de origine, țara din care au fost expediate mărfurile, valoarea mărfurilor, istoricul de respectare a conformității al comercianților și tipul de mijloc de transport. 5 Auditul postvămuire 5.1 În vederea accelerării acordării liberului de vamă pentru mărfuri, fiecare membru adoptă sau menține un audit postvămuire pentru a asigura conformitatea cu legile și reglementările în domeniul vamal și alte legi și reglementări conexe. 5.2 Fiecare membru alege o persoană sau un transport pentru auditul postvămuire într-un mod bazat pe riscuri, care poate include criterii de selecție corespunzătoare. Fiecare membru efectuează auditurile postvămuire într-o manieră transparentă. În cazul în care persoana este implicată în procesul de audit și au fost obținute rezultate concludente, membrul respectiv notifică fără întârziere persoana a cărei înregistrare este auditată cu privire la rezultate, drepturile și obligațiile acesteia, precum și la motivarea rezultatelor. 5.3 Informațiile obținute în cadrul auditului postvămuire pot fi utilizate în cadrul procedurilor judiciare sau administrative ulterioare. 5.4 Ori de câte ori este posibil, membrii utilizează rezultatul auditului postvămuire în aplicarea gestionării riscurilor. 6 Stabilirea și publicarea termenelor medii de acordare a liberului de vamă 6.1 Membrii sunt încurajați să măsoare și să publice termenele medii de acordare a liberului de vamă pentru mărfuri în mod uniform și periodic, folosind instrumente precum, printre altele, studiul privind timpul necesar pentru acordarea liberului de vamă (Time Release Study) al Organizației Mondiale a Vămilor (denumită în continuare „OMV”)[7]. 6.2 Membrii sunt încurajați să împărtășească comitetului experiența lor cu privire la măsurarea termenelor medii de acordare a liberului de vamă, inclusiv metodologiile utilizate, blocajele identificate și consecințele care ar putea rezulta din acestea cu privire la eficiență. 7 Măsuri de facilitare a comerțului pentru operatorii autorizați 7.1 Fiecare membru prevede măsuri suplimentare de facilitare a comerțului referitoare la formalitățile și procedurile de import, export sau tranzit, în conformitate cu subpunctul 7.3, pentru operatorii care îndeplinesc anumite criterii, denumiți în continuare „operatori autorizați”. În mod alternativ, un membru poate acorda astfel de măsuri de facilitare a comerțului prin intermediul procedurilor vamale aflate în general la dispoziția tuturor operatorilor, neavând obligația să instituie un regim separat. 7.2 Criteriile specifice pentru calificarea drept operator autorizat se referă la conformitatea, sau la riscul de neconformitate, cu cerințele prevăzute în legislația, reglementările sau procedurile membrului. (a) Astfel de criterii, care se publică, pot include: (i) un istoric corespunzător de respectare a legilor și reglementărilor în domeniul vamal și a altor legi și reglementări conexe; (ii) un sistem de gestionare a înregistrărilor care să permită efectuarea controalelor interne necesare; (iii) solvabilitatea financiară, inclusiv, după caz, constituirea unei cauțiuni sau garanții suficiente; și (iv) securitatea lanțului de aprovizionare. (b) Criteriile nu trebuie: (i) să fie concepute sau aplicate astfel încât să permită sau să creeze discriminări arbitrare sau nejustificate între operatori atunci când prevalează aceleași condiții; și (ii) în măsura în care este posibil, să limiteze participarea întreprinderilor mici și mijlocii. 7.3 Măsurile de facilitare a comerțului prevăzute la subpunctul 7.1. trebuie să includă cel puțin trei dintre următoarele măsuri[8]: (a) cerințe reduse privind documentele și datele, după caz; (b) o rată scăzută a inspecțiilor și examinărilor fizice, după caz: (c) un timp scăzut de acordare a liberului de vamă, după caz; (d) plata amânată a taxelor vamale, a impozitelor și a altor taxe; (e) utilizarea garanțiilor globale sau a garanțiilor reduse; (f) o singură declarație vamală pentru toate importurile sau exporturile efectuate într-o anumită perioadă; și (g) vămuirea mărfurilor la sediul operatorului autorizat sau în orice alt loc autorizat de autoritățile vamale. 7.4 Membrii sunt încurajați să elaboreze scheme pentru operatorii autorizați pe baza standardelor internaționale, în cazul în care acestea există, cu excepția cazului în care astfel de standarde ar constitui un mijloc ineficace sau necorespunzător pentru îndeplinirea obiectivelor legitime urmărite. 7.5 În vederea îmbunătățirii măsurilor de facilitare a comerțului oferite operatorilor, membrii acordă altor membri posibilitatea de a negocia recunoașterea reciprocă a schemelor pentru operatorii autorizați. 7.6 Membrii fac schimb de informații relevante în cadrul comitetului cu privire la schemele pentru operatorii autorizați în vigoare. 8 Transporturi accelerate 8.1 Fiecare membru adoptă sau menține proceduri care permit acordarea accelerată a liberului de vamă cel puțin pentru mărfurile intrate prin intermediul instalațiilor aeriene de transport de marfă pentru persoanele care solicită un astfel de tratament, menținând, în același timp, controlul vamal[9] . Dacă un membru utilizează criterii[10] care limitează persoanele care pot solicita acest lucru, în criteriile publicate membrul poate impune solicitantului, ca o condiție pentru a beneficia de tratamentul descris la subpunctul 8.2 pentru transporturile accelerate: (a) asigurarea unei infrastructuri corespunzătoare și plata cheltuielilor vamale legate de operațiunile vamale efectuate pentru transporturile accelerate în cazul în care solicitantul îndeplinește cerințele membrului pentru ca astfel de operațiuni să fie efectuate într-un anumit spațiu; (b) prezentarea, înainte de sosirea unui transport accelerat, a informațiilor necesare pentru acordarea liberului de vamă; (c) aplicarea unor taxe limitate ca valoare la costul aproximativ al serviciilor prestate în furnizarea tratamentului descris la subpunctul 8.2; (d) menținerea unui nivel înalt de control asupra transporturilor accelerate prin utilizarea securității interne, a logisticii, a tehnologiei de localizare de la preluare și până la livrare; (e) asigurarea transportului accelerat de la preluare până la livrare; (f) asumarea răspunderii pentru plata către autoritatea vamală a tuturor taxelor vamale, impozitelor și altor taxe pentru mărfuri; (g) deținerea unui istoric corespunzător de respectare a legilor și reglementărilor în domeniul vamal și a altor legi și reglementări conexe; (h) respectarea altor condiții legate direct de aplicarea eficace a legislației, reglementărilor și cerințelor procedurale ale membrului, care se referă în mod specific la asigurarea tratamentului descris la subpunctul 8.2. 8.2 Sub rezerva subpunctelor 8.1 și 8.3, membrii: (a) reduc la minimum documentația necesară pentru acordarea liberului de vamă pentru transporturile accelerate în conformitate cu articolul 10 punctul 1 și, în măsura în care este posibil, acordă liberul de vamă pe baza unei transmiteri unice de informații privind anumite transporturi; (b) prevăd acordarea liberului de vamă pentru transporturile accelerate în condiții normale cât mai rapid posibil după sosirea acestora, cu condiția ca informațiile necesare pentru acordarea liberului de vamă să fi fost prezentate; (c) depun eforturi pentru a aplica tratamentul prevăzut la literele (a) și (b) pentru transporturi de orice greutate sau valoare, recunoscându-se că un membru este autorizat să impună proceduri de intrare suplimentare, inclusiv declarații și documente justificative și plata de taxe vamale și impozite, precum și să limiteze un astfel de tratament pe baza tipului de mărfuri, cu condiția ca tratamentul să nu se limiteze la mărfuri cu valoare mică, cum ar fi documentele; și (d) prevăd, în măsura posibilului, o valoare a transportului sau o valoare impozabilă de minimis pentru care nu sunt colectate taxe vamale și impozite, cu excepția anumitor mărfuri prevăzute. Taxele interne, cum ar fi taxa pe valoarea adăugată și accizele, aplicate importurilor în conformitate cu articolul III din GATT 1994, nu fac obiectul acestei dispoziții. 8.3 Nicio dispoziție de la subpunctele 8.1 și 8.2 nu afectează dreptul unui membru de a examina, a reține, a confisca sau a refuza intrarea mărfurilor sau de a efectua audituri postvămuire, inclusiv în legătură cu utilizarea sistemelor de gestionare a riscurilor. De asemenea, nicio dispoziție de la subpunctele 8.1 și 8.2 nu împiedică un membru să solicite, ca o condiție pentru acordarea liberului de vamă, transmiterea unor informații suplimentare și îndeplinirea cerințelor în materie de licențe neautomate. 9 Mărfuri perisabile[11] 9.1 În vederea evitării pierderii sau deteriorării mărfurilor perisabile și sub rezerva îndeplinirii tuturor cerințelor de reglementare, fiecare membru prevede acordarea liberului de vamă pentru mărfurile perisabile: (a) în condiții normale, în cel mai scurt timp posibil; și (b) în circumstanțe excepționale, în cazurile oportune, în afara orelor de program ale autorităților vamale și ale altor autorități relevante. 9.2 Fiecare membru acordă prioritatea cuvenită mărfurilor perisabile la planificarea examinărilor care ar putea fi necesare. 9.3 Fiecare membru asigură sau permite unui importator să asigure depozitarea adecvată a mărfurilor perisabile, în așteptarea acordării liberului de vamă pentru acestea. Membrul poate solicita ca orice instalații de depozitare asigurate de către importator să fi fost aprobate sau desemnate de autoritățile sale relevante. Transportul mărfurilor la instalațiile de depozitare respective, inclusiv autorizațiile de circulație a mărfurilor acordate operatorului respectiv, pot face obiectul unei aprobări, după caz, din partea autorităților relevante. Atunci când este posibil și în conformitate cu legislația națională, la cererea importatorului, membrul prevede orice proceduri necesare pentru ca acordarea liberului de vamă să aibă loc la instalațiile de depozitare respective. 9.4 În cazul unei întârzieri semnificative în ceea ce privește acordarea liberului de vamă pentru mărfurile perisabile, în baza unei cereri scrise, membrul importator, în măsura în care acest lucru este posibil, comunică motivele întârzierii. ARTICOLUL 8: COOPERAREA ORGANISMELOR PREZENTE LA FRONTIERĂ 1. Fiecare membru se asigură că autoritățile și organismele sale responsabile pentru controlul vamal și procedurile vamale legate de importul, exportul și tranzitul mărfurilor cooperează și își coordonează activitățile pentru a facilita schimburile comerciale. 2. În măsura în care acest lucru este posibil și realizabil, fiecare membru cooperează, în condiții stabilite de comun acord, cu alți membri cu care are o frontieră comună în vederea coordonării procedurilor la punctele de trecere a frontierei pentru a facilita schimburile comerciale transfrontaliere. Cooperarea și coordonarea pot include: (a) alinierea zilelor și orelor de lucru; (b) alinierea procedurilor și a formalităților; (c) dezvoltarea și utilizarea în comun de instalații comune; (d) controale comune; (e) înființarea unui singur punct de control la frontieră. ARTICOLUL 9: CIRCULAȚIA MĂRFURILOR DESTINATE IMPORTULUI SUB CONTROL VAMAL În măsura în care este posibil și sub rezerva respectării tuturor cerințelor de reglementare, fiecare membru permite circulația pe teritoriul său a mărfurilor destinate importului sub control vamal de la un birou vamal de intrare la un alt birou vamal de pe teritoriul său, unde mărfurilor urmează să li se acorde liberul de vamă sau unde acestea vor fi vămuite. ARTICOLUL 10: FORMALITĂȚI LEGATE DE IMPORT, EXPORT ȘI TRANZIT 1 Formalități și cerințe privind documentația 1.1 În vederea reducerii numărului și a complexității formalităților de import, export și tranzit, precum și a reducerii și simplificării cerințelor privind documentația de import, export și tranzit și având în vedere obiectivele legitime de politică și alți factori precum modificarea circumstanțelor, informațiile noi relevante, practicile de afaceri, disponibilitatea tehnicilor și a tehnologiei, cele mai bune practici internaționale, precum și informațiile furnizate de părțile interesate, fiecare membru revizuiește formalitățile și cerințele privind documentația și, pe baza rezultatelor revizuirii, se asigură, după caz, că respectivele formalități și cerințe privind documentația: (a) sunt adoptate și/sau aplicate în vederea acordării rapide a liberului de vamă și a vămuirii rapide a mărfurilor, în special pentru mărfurile perisabile; (b) sunt adoptate și/sau aplicate într-un mod care vizează reducerea timpului și a costurilor de conformitate pentru comercianți și operatori; (c) reprezintă măsura cel mai puțin restrictivă pentru schimburile comerciale, aleasă în cazul în care două sau mai multe măsuri alternative sunt disponibile în mod rezonabil pentru îndeplinirea obiectivului sau a obiectivelor de politică în cauză; și (d) nu sunt menținute, inclusiv părți ale acestora, în cazul în care nu mai sunt necesare. 1.2 Comitetul elaborează procedurile de partajare de informații și cele mai bune practici relevante de către membri, după caz. 2 acceptarea cópiilor 2.1 După caz, fiecare membru depune toate eforturile pentru a accepta copii pe suport de hârtie sau în format electronic ale documentelor justificative necesare pentru formalitățile de import, export sau tranzit. 2.2 În cazul în care un organism guvernamental al unui membru deține deja originalul unui astfel de document, orice alt organism al membrului respectiv va accepta o copie pe suport de hârtie sau în format electronic, după caz, de la organismul care deține originalul, în locul documentului original. 2.3 Un membru nu solicită un original sau o copie a declarațiilor de export prezentate autorităților vamale ale membrului exportator, ca o cerință pentru import[12]. 3 Utilizarea standardelor internaționale 3.1 Membrii sunt încurajați să utilizeze standardele internaționale relevante sau părți ale acestora ca bază pentru formalitățile și procedurile lor de import, export sau tranzit, cu excepția unor dispoziții contrare prevăzute în prezentul acord. 3.2 Membrii sunt încurajați să ia parte, în limita resurselor acestora, la elaborarea și revizuirea periodică a standardelor internaționale relevante de către organizațiile internaționale corespunzătoare. 3.3 Comitetul elaborează proceduri de partajare de către membri a informațiilor relevante și a celor mai bune practici cu privire la punerea în aplicare a standardelor internaționale, după caz. De asemenea, comitetul poate invita organizații internaționale relevante pentru a discuta activitatea acestora cu privire la standardele internaționale. După caz, comitetul poate identifica anumite standarde cu valoare deosebită pentru membri. 4 Ghișeul unic 4.1 Membrii depun toate eforturile pentru a institui sau a menține un ghișeu unic, care să le permită comercianților să transmită autorităților sau organismelor participante documentația și/sau datele cerute pentru importul, exportul sau tranzitul mărfurilor prin intermediul unui singur punct de intrare. După examinarea de către autoritățile sau agențiile participante a documentației și/sau a datelor, rezultatele sunt comunicate solicitanților în timp util prin intermediul ghișeului unic. 4.2 În cazurile în care documentația și/sau datele cerute au fost deja primite prin intermediul ghișeului unic, aceleași documente și/sau date nu sunt solicitate de către autoritățile sau organismele participante, cu excepția cazurilor urgente și a altor situații limitate care sunt făcute publice. 4.3 Membrii informează comitetul cu privire la detaliile de funcționare a ghișeului unic. 4.4 În măsura în care este posibil și realizabil, membrii utilizează tehnologia informației pentru a sprijini ghișeul unic. 5 inspecția înainte de expediere 5.1 Membrii nu solicită utilizarea inspecțiilor înainte de expediere în ceea ce privește clasificarea tarifară și determinarea valorii în vamă. 5.2 Fără a aduce atingere drepturilor membrilor de a utiliza alte tipuri de inspecție înainte de expediere, care nu intră sub incidența subpunctului 5.1, membrii sunt încurajați să nu introducă și să nu aplice cerințe noi cu privire la utilizarea acestora[13]. 6 Utilizarea comisionarilor în vamă 6.1 Fără a aduce atingere preocupărilor importante în materie de politică ale anumitor membri care în prezent mențin un rol special pentru comisionarii în vamă, de la intrarea în vigoare a prezentului acord, membrii nu introduc utilizarea obligatorie a comisionarilor în vamă. 6.2 Fiecare membru informează comitetul și își publică măsurile privind utilizarea comisionarilor în vamă. Orice modificare ulterioară adusă acestora este notificată și publicată rapid. 6.3 În ceea ce privește autorizarea comisionarilor în vamă, membrii aplică norme transparente și obiective. 7 Proceduri comune la frontieră și cerințe uniforme privind documentația 7.1 Sub rezerva subpunctului 7.2, fiecare membru aplică proceduri vamale comune și cerințe uniforme privind documentația pentru acordarea liberului de vamă și vămuirea mărfurilor pe întreg teritoriul său. 7.2 Nicio dispoziție din prezentul articol nu împiedică un membru să: (a) își diferențieze procedurile și cerințele privind documentația în funcție de natura și tipul mărfurilor sau de mijloacele de transport al acestora; (b) își diferențieze procedurile și cerințele privind documentația pentru mărfuri pe baza gestionării riscurilor; (c) își diferențieze procedurile și cerințele privind documentația pentru acordarea unei scutiri totale sau parțiale de taxe sau impozite la import; (d) aplice transmiterea sau prelucrarea electronică; sau (e) își diferențieze procedurile și cerințele privind documentația într-un mod compatibil cu Acordul privind aplicarea măsurilor sanitare și fitosanitare. 8 Mărfuri respinse 8.1 În cazul în care mărfurile prezentate pentru import sunt respinse de către autoritatea competentă a unui membru din cauza neîndeplinirii reglementărilor sanitare sau fitosanitare prevăzute sau a reglementărilor tehnice, sub rezerva legilor și a reglementărilor sale și în conformitate cu acestea, membrul permite importatorului să transporte din nou sau să restituie mărfurile respinse exportatorului sau unei alte persoane desemnate de exportator. 8.2 Atunci când se acordă o opțiune în temeiul subpunctului 8.1, iar importatorul nu își exercită opțiunea într-o perioadă de timp rezonabilă, autoritatea competentă poate adopta un alt curs de acțiune pentru a gestiona mărfurile neconforme. 9 Admiterea temporară a mărfurilor și perfecționarea activă și pasivă 9.1 Admiterea temporară a mărfurilor În conformitate cu legislația și reglementările sale, fiecare membru permite introducerea mărfurilor pe teritoriul său vamal cu exonerare condiționată, totală sau parțială de taxe și impozite la import în cazul în care mărfurile respective sunt aduse pe teritoriul său vamal pentru un anumit scop, sunt destinate reexportului într-un anumite termen și nu au fost supuse niciunei modificări, cu excepția deprecierii și a uzurii normale datorate utilizării lor. 9.2 Perfecționarea activă și pasivă (a) În conformitate cu legislația și reglementările sale, fiecare membru permite perfecționarea activă și pasivă a mărfurilor. Mărfurile autorizate pentru perfecționare pasivă pot fi importate din nou cu exonerare totală sau parțială de taxe și impozite la import, în conformitate cu legislația și reglementările membrului respectiv. (b) În sensul prezentului articol, termenul „perfecționare activă” înseamnă procedura vamală prin care anumite mărfuri pot fi aduse pe teritoriul vamal al unui membru cu exonerare condiționată, totală sau parțială, de taxe și impozite la import, sau eligibile pentru restituirea taxelor, pe baza faptului că mărfurile respective sunt destinate producerii, prelucrării sau reparării și exportării ulterioare. (c) În sensul prezentului articol, termenul „perfecționare pasivă” înseamnă procedura vamală prin care mărfurile care se află în liberă circulație pe teritoriul vamal al unui membru pot fi exportate temporar pentru producție, prelucrare sau reparare în străinătate și ulterior reimportate. ARTICOLUL 11: LIBERTATEA DE TRANZIT 1. Reglementările sau formalitățile referitoare la traficul în tranzit, impuse de un membru, nu sunt: (a) menținute dacă situațiile sau obiectivele care au condus la adoptarea lor au încetat să mai existe sau dacă situațiile sau obiectivele respective modificate pot fi abordate într-un mod mai puțin restrictiv din punct de vedere comercial și disponibil în mod rezonabil; (b) aplicate într-un mod care ar constitui o restricționare deghizată a traficului în tranzit. 2. Traficul în tranzit nu este condiționat de perceperea unor taxe impuse pentru tranzit, cu excepția taxelor de transport sau a celor proporționale cu cheltuielile administrative implicate de tranzit sau cu costurile serviciilor prestate. 3. Membrii nu solicită, nu aplică și nu mențin nicio limitare voluntară sau orice altă măsură similară privind traficul în tranzit. Aceasta nu aduce atingere reglementărilor naționale existente și viitoare sau acordurilor bilaterale ori multilaterale referitoare la reglementarea transportului, compatibile cu normele Organizației Mondiale a Comerțului. 4. Fiecare membru acordă produselor care vor fi în tranzit pe teritoriul altui membru un tratament care nu este mai puțin favorabil decât cel care ar fi acordat produselor respective dacă acestea ar fi transportate de la locul lor de origine la locul lor de destinație fără a tranzita teritoriul respectivului alt membru. 5. Membrii sunt încurajați să pună la dispoziție, acolo unde este posibil, o infrastructură separată fizic (cum ar fi căi rutiere, dane și altele similare) pentru traficul în tranzit. 6. Formalitățile, cerințele privind documentația și controalele vamale în legătură cu traficul în tranzit nu sunt mai constrângătoare decât este necesar pentru a: (a) identifica mărfurile; și a (b) asigura îndeplinirea cerințelor privind tranzitul. 7. După ce mărfurile au fost plasate sub un regim de tranzit și au fost autorizate să treacă de la punctul de origine pe teritoriul unui membru, acestea nu sunt supuse unor alte taxe, nici unor întârzieri sau restricții inutile, până la încheierea tranzitului acestora la punctul lor de destinație situat pe teritoriul membrului respectiv. 8. Membrii nu aplică reglementări tehnice și proceduri de evaluare a conformității în sensul Acordului privind barierele tehnice în calea comerțului pentru mărfurile aflate în tranzit. 9. Membrii permit și prevăd depunerea anticipată și prelucrarea documentației de tranzit și a datelor înainte de sosirea mărfurilor. 10. După ce traficul în tranzit a ajuns la biroul vamal unde iese de pe teritoriul unui membru, biroul respectiv încheie prompt operațiunea de tranzit dacă au fost îndeplinite cerințele de tranzit. 11. În cazul în care un membru solicită o garanție sub forma unei cauțiuni, a unui depozit sau a altor instrumente monetare și nemonetare[14] pentru traficul în tranzit, garanția se limitează la asigurarea îndeplinirii cerințelor care decurg din respectivul trafic în tranzit. 12. După ce membrul a stabilit că au fost îndeplinite cerințele sale în materie de tranzit, garanția este eliberată fără întârziere. 13. În conformitate cu legislația și reglementările sale, fiecare membru permite garanții globale care includ tranzacții multiple pentru aceiași operatori sau reînnoirea garanțiilor care nu au fost eliberate pentru transporturile ulterioare. 14. Fiecare membru pune la dispoziția publicului informațiile relevante pe care le utilizează pentru a stabili garanția, inclusiv garanția pentru tranzacții unice și, după caz, garanția pentru tranzacții multiple. 15. Fiecare membru poate solicita utilizarea de convoaie vamale sau de escorte vamale pentru traficul în tranzit numai în cazurile în care acesta prezintă riscuri ridicate sau atunci când respectarea legilor și a reglementărilor în domeniul vamal nu poate fi asigurată prin utilizarea garanțiilor. Normele generale aplicabile convoaielor vamale sau escortelor vamale se publică în conformitate cu articolul 1. 16. Membrii depun toate eforturile pentru a coopera și a se coordona între ei în scopul de a îmbunătăți libertatea de tranzit. O astfel de cooperare și de coordonare pot include, dar nu se limitează la, o înțelegere privind: (a) alte taxe; (b) formalitățile și cerințele juridice; și (c) funcționarea practică a regimurilor de tranzit. 17. Fiecare membru depune toate eforturile pentru a desemna un coordonator național de tranzit căruia i se pot adresa toate solicitările și propunerile din partea altor membri cu privire la buna funcționare a operațiunilor de tranzit. ARTICOLUL 12: COOPERAREA VAMALĂ 1 Măsuri de promovare a conformității și cooperării 1.1 Membrii convin că este important să se asigure cunoașterea de către comercianți a obligațiilor lor de conformitate, să se încurajeze conformitatea voluntară pentru a permite importatorilor să facă ei înșiși rectificări fără penalități în cazurile corespunzătoare și să se aplice măsuri de conformitate pentru inițierea unor măsuri mai ferme pentru comercianții neconformi[15]. 1.2 Membrii sunt încurajați să facă schimb de informații cu privire la cele mai bune practici de gestionare a conformității vamale, inclusiv prin intermediul comitetului. Membrii sunt încurajați să coopereze în ceea ce privește orientările sau asistența tehnică și sprijinul pentru consolidarea capacității în scopul gestionării măsurilor de conformitate și al îmbunătățirii eficacității acestora. 2 Schimbul de informații 2.1 La cerere și sub rezerva dispozițiilor prezentului articol, membrii își pun la dispoziție reciproc informațiile prevăzute la subpunctul 6.1 litera (b) și/sau (c) pentru a verifica o declarație de import sau de export în cazurile în care există motive întemeiate de îndoială cu privire la veridicitatea sau exactitatea declarației. 2.2 Fiecare membru informează comitetul cu privire la detaliile punctului său de contact pentru schimbul de informații. 3 Verificare Un membru prezintă o solicitare de informații numai după ce a efectuat proceduri adecvate de verificare a declarației de import sau de export și după ce a analizat documentația relevantă disponibilă. 4 Solicitare 4.1 Membrul solicitant furnizează membrului solicitat o cerere scrisă, pe hârtie sau în format electronic, într-o limbă oficială a Organizației Mondiale a Comerțului, stabilită de comun acord, sau într-o altă limbă stabilită de comun acord, în care menționează: (a) chestiunea în cauză, inclusiv, după caz și dacă este disponibil, numărul de identificare al declarației de export corespunzătoare declarației de import în cauză; (b) scopul în care membrul solicitant necesită informații sau documente, împreună cu numele și datele de contact ale persoanelor la care se referă cererea, dacă acestea sunt cunoscute; (c) dacă membrul solicitat impune acest lucru, confirmarea[16] verificării, după caz; (d) informațiile sau documentele specifice solicitate; (e) identitatea biroului de origine care formulează solicitarea; (f) trimiterea la dispoziții din legislația internă și sistemul juridic al membrului solicitant care reglementează colectarea, protecția, utilizarea, divulgarea, păstrarea și eliminarea informațiilor confidențiale și a datelor cu caracter personal. 4.2 În cazul în care membrul solicitant nu este în măsură să respecte oricare dintre literele de la subpunctul 4.1, acesta precizează acest lucru în solicitare. 5 Protecție și confidențialitate 5.1 Sub rezerva subpunctului 5.2, membrul solicitant: (a) menține toate informațiile sau documentele furnizate de membrul solicitat strict confidențiale și acordă cel puțin același nivel de protecție și de confidențialitate precum cel prevăzut în legislația națională și sistemul juridic al membrului solicitat, conform celor descrise la subpunctul 6.1 literele (b) și (c); (b) furnizează informațiile sau documentele numai autorităților vamale care se ocupă de chestiunea în cauză și utilizează informațiile sau documentele numai în scopul menționat în solicitare, cu excepția cazului în care membrul solicitat convine altfel în scris; (c) nu divulgă informațiile sau documentele fără permisiunea specifică, acordată în scris de membrul solicitat; (d) nu utilizează, în nicio circumstanță, informații sau documente neverificate furnizate de membrul solicitat ca factor decisiv în vederea disipării îndoielilor; (e) respectă toate condițiile specifice cazului stabilite de membrul solicitat cu privire la reținerea și eliminarea informațiilor sau a documentelor confidențiale și a datelor cu caracter personal; și (f) la cerere, informează membrul solicitat cu privire la orice decizii și măsuri luate în speță ca urmare a informațiilor sau documentelor furnizate. 5.2 În temeiul legislației naționale și a sistemului său juridic, este posibil ca un membru solicitant să nu poată îndeplini cerințele precizate la vreuna dintre literele de la subpunctul 5.1. În acest caz, membrul solicitant trebuie să precizeze acest lucru în solicitare. 5.3 Membrul solicitat tratează toate solicitările și informațiile de verificare primite în temeiul punctului 4 cu un nivel de protecție și confidențialitate cel puțin echivalent nivelului pe care îl acordă propriilor informații de natură similară. 6 Furnizarea de informații 6.1 Sub rezerva dispozițiilor din prezentul articol, membrul solicitat, fără întârziere: (a) răspunde în scris, pe hârtie sau în format electronic; (b) furnizează informațiile specifice, astfel cum sunt menționate în declarația de import sau de export, sau declarația respectivă, în măsura în care aceasta este disponibilă, împreună cu o descriere a nivelului de protecție și de confidențialitate impus membrului solicitant; (c) în cazul în care se solicită acest lucru, furnizează informațiile specifice prevăzute în documentele următoare, sau documentele prezentate în sprijinul declarației de import sau de export, în măsura în care sunt disponibile: factură comercială, listă de colisaj, certificatul de origine și conosamentul, în forma în care acestea au fost depuse, indiferent dacă sunt pe suport de hârtie sau în format electronic, împreună cu o descriere a nivelului de protecție și de confidențialitate impus membrului solicitant; (d) confirmă că documentele furnizate sunt conforme cu originalul; (e) furnizează informațiile sau răspunde în alt mod la solicitare, în măsura în care este posibil, în termen de 90 de zile de la data solicitării. 6.2 În temeiul legislației naționale și al sistemului său juridic, membrul solicitat poate solicita o asigurare înainte de furnizarea de informații cu privire la faptul că informațiile respective nu vor fi utilizate ca probe în cadrul cercetărilor penale, al procedurilor judiciare sau în alte proceduri decât cele vamale fără permisiunea specifică, acordată în scris de membrul solicitat. În cazul în care membrul solicitant nu este în măsură să respecte această cerință, acesta trebuie să precizeze acest lucru membrului solicitat. 7 Amânarea sau refuzul unei solicitări 7.1 Un membru solicitat poate amâna sau refuza, parțial sau integral, o solicitare de a furniza informații și informează membrul solicitant cu privire la motivele aflate la baza unei astfel de decizii, în cazul în care: (a) aceasta ar fi contrară interesului public, astfel cum este reflectat în legislația națională și sistemul juridic al membrului solicitat; (b) legislația sa națională și sistemul său juridic împiedică dezvăluirea informațiilor. În acest caz, acesta va furniza membrului solicitant o copie a referințelor specifice relevante; (c) furnizarea de informații ar împiedica aplicarea legii sau ar interfera cu o anchetă administrativă sau judiciară, o urmărire penală sau o procedură în curs; (d) consimțământul importatorului sau al exportatorului este impus de legislația sa națională sau de sistemul său juridic care reglementează colectarea, protecția, utilizarea, divulgarea, păstrarea și eliminarea informațiilor confidențiale sau a datelor cu caracter personal, iar consimțământul nu este acordat; sau (e) solicitarea de informații este primită după expirarea termenului legal al membrului solicitat pentru păstrarea documentelor. 7.2 În situațiile de la subpunctele 4.2, 5.2 și 6.2, executarea unei astfel de solicitări se face la discreția membrului solicitat. 8 Reciprocitate În cazul în care membrul solicitant consideră că ar fi în imposibilitatea de a respecta o solicitare similară care ar fi efectuată de membrul solicitat sau dacă nu a pus încă în aplicare prezentul articol, acesta trebuie să menționeze acest lucru în solicitarea sa. Executarea unei astfel de solicitări rămâne la discreția membrului solicitat. 9 Sarcina administrativă 9.1 Membrul solicitant ține cont de resursele necesare și de costurile care rezultă pentru membrul solicitat cu ocazia răspunsului la solicitările de informații. Membrul solicitant ia în considerare proporționalitatea dintre interesul său fiscal pentru a trimite solicitarea și eforturile care trebuie depuse de membrul solicitat în furnizarea informațiilor. 9.2 În cazul în care membrul solicitat primește un număr de solicitări de informații imposibil de gestionat sau o solicitare de informații cu un domeniu de aplicare imposibil de gestionat din partea unuia sau mai multor membri solicitanți și nu este în măsură să onoreze solicitările respective într-un termen rezonabil, acesta poate cere unuia sau mai multor membri solicitanți să stabilească solicitările care au prioritate, pentru a conveni asupra unei limite practice, ținând cont de constrângerile sale în materie de resurse. În absența unei abordări stabilite de comun acord, executarea unor astfel de cereri este la latitudinea membrului solicitat, în funcție de ordinea priorităților pe care a stabilit-o acesta. 10 Limitări Un membru solicitat nu este obligat să: (a) modifice formatul declarațiilor sau procedurilor de import sau de export; (b) solicite alte documente decât cele depuse împreună cu declarația de import sau de export, astfel cum se prevede la subpunctul 6.1 litera (c); (c) inițieze anchete pentru a obține informații; (d) modifice perioada de păstrare a informațiilor; (e) introducă documentația pe hârtie în cazul în care formatul electronic a fost deja introdus; (f) traducă informațiile; (g) verifice acuratețea informațiilor; sau să (h) ofere informații care ar aduce prejudicii intereselor comerciale legitime ale anumitor întreprinderi, publice sau private. 11 Utilizarea sau divulgarea neautorizată 11.1 În cazul unei încălcări a condițiilor de utilizare sau de divulgare a informațiilor schimbate în temeiul prezentului articol, membrul solicitant care a primit informațiile comunică prompt detaliile unei astfel de utilizări sau divulgări neautorizate membrului solicitat care a oferit informațiile și: (a) ia măsurile necesare pentru a remedia încălcarea; (b) ia măsurile necesare pentru a preveni încălcările viitoare; și (c) notifică membrul solicitat cu privire la măsurile adoptate în conformitate cu literele (a) și (b). 11.2 Membrul solicitat poate suspenda obligațiile sale față de membrul solicitant în temeiul prezentului articol până la adoptarea măsurilor prevăzute la subpunctul 11.1. 12 Acorduri bilaterale și regionale 12.1 Nicio dispoziție din prezentul articol nu împiedică un membru să încheie sau să mențină acorduri bilaterale, plurilaterale sau regionale pentru punerea în comun sau schimbul de informații și date vamale, inclusiv pe o bază rapidă și sigură precum o bază automată sau înainte de sosirea transportului. 12.2 Nicio dispoziție din prezentul articol nu se interpretează ca modificând sau afectând drepturile sau obligațiile unui membru care decurg din astfel de acorduri bilaterale, plurilaterale sau regionale, sau ca reglementând schimbul de informații și date vamale în temeiul unor astfel de acorduri. SECȚIUNEA II DISPOZIȚII PRIVIND TRATAMENTUL SPECIAL ȘI DIFERENȚIAT PENTRU ȚĂRILE MEMBRE ÎN CURS DE DEZVOLTARE ȘI ȚĂRILE MEMBRE CEL MAI PUȚIN DEZVOLTATE ARTICOLUL 13: PRINCIPII GENERALE 1. Dispozițiile prevăzute la articolele 1-12 din prezentul acord sunt puse în aplicare de către țările membre în curs de dezvoltare și țările membre cel mai puțin dezvoltate în conformitate cu prezenta secțiune, bazată pe modalitățile convenite în anexa D la Acordul-cadru din iulie 2004 (WT/L/579) și la punctul 33 din Declarația ministerială de la Hong Kong [WT/MIN(05)/DEC] și la anexa E la această declarație. 2. Asistența și sprijinul acordate pentru consolidarea capacităților[17] ar trebui furnizate pentru a sprijini țările membre în curs de dezvoltare și țările membre cel mai puțin dezvoltate să pună în aplicare dispozițiile prezentului acord, în conformitate cu natura și domeniul lor de aplicare. Amploarea și calendarul de punere în aplicare a dispozițiilor prezentului acord trebuie să fie legate de capacitățile de punere în aplicare ale țărilor membre în curs de dezvoltare și ale țărilor membre cel mai puțin dezvoltate. În cazul în care o țară membră în curs de dezvoltare sau o țară membră cel mai puțin dezvoltată duce lipsă în continuare de capacitatea necesară, punerea în aplicare a dispozițiilor în cauză nu va fi solicitată până la dobândirea capacității de punere în aplicare. 3. Țările membre cel mai puțin dezvoltate sunt obligate să își asume angajamente numai într-o măsură compatibilă cu necesitățile individuale de dezvoltare, financiare și comerciale sau capacitățile lor administrative și instituționale. 4. Aceste principii sunt aplicate prin intermediul dispozițiilor prevăzute în secțiunea II. ARTICOLUL 14: Categorii de dispoziții 1. Există trei categorii de dispoziții: (a) Categoria A cuprinde dispozițiile pe care o țară membră în curs de dezvoltare sau o țară membră cel mai puțin dezvoltată le desemnează pentru punerea în aplicare de la data intrării în vigoare a prezentului acord sau, în cazul unei țări membre cel mai puțin dezvoltate, în termen de un an de la data intrării în vigoare a prezentului acord, în conformitate cu articolul 15. (b) Categoria B cuprinde dispozițiile pe care o țară membră în curs de dezvoltare sau o țară membră cel mai puțin dezvoltată le desemnează pentru punerea în aplicare de la o dată ulterioară perioadei de tranziție care urmează intrării în vigoare a prezentului acord, în conformitate cu articolul 16. (c) Categoria C cuprinde dispozițiile pe care o țară membră în curs de dezvoltare sau o țară membră cel mai puțin dezvoltată le desemnează pentru punerea în aplicare de la o dată ulterioară perioadei de tranziție care urmează intrării în vigoare a prezentului acord și care necesită dobândirea de capacități de punere în aplicare prin furnizarea de asistență și sprijin pentru consolidarea capacităților, în conformitate cu articolul 16. 2. Fiecare țară membră în curs de dezvoltare și țară membră cel mai puțin dezvoltată desemnează, în mod individual, dispozițiile pe care le include în fiecare dintre categoriile A, B și C. ARTICOLUL 15: NOTIFICAREA ȘI PUNEREA ÎN APLICARE A CATEGORIEI A 1. De la intrarea în vigoare a prezentului acord, fiecare țară membră în curs de dezvoltare pune în aplicare angajamentele din categoria A. Angajamentele desemnate în categoria A devin astfel parte integrantă a prezentului acord. 2. O țară membră cel mai puțin dezvoltată poate informa comitetul cu privire la dispozițiile desemnate în categoria A în termen de până la un an de la intrarea în vigoare a prezentului acord. Angajamentele fiecărei țări membre cel mai puțin dezvoltate, desemnate în categoria A, devin astfel parte integrantă din prezentul acord. ARTICOLUL 16: NOTIFICARE PRIVIND DATELE DEFINITIVE DE PUNERE ÎN APLICARE A CATEGORIILOR B ȘI C 1. În ceea ce privește dispozițiile pe care o țară membră în curs de dezvoltare nu le-a desemnat în categoria A, membrul poate amâna punerea în aplicare în conformitate cu procedurile prevăzute la prezentul articol. Țări membre în curs de dezvoltare categoria B (a) La data intrării în vigoare a prezentului acord, fiecare țară membră în curs de dezvoltare informează comitetul cu privire la dispozițiile desemnate în categoria B și la datele orientative corespunzătoare pentru punerea în aplicare a acestora[18]; (b) În termen de cel mult un an de la intrarea în vigoare a prezentului acord, fiecare țară membră în curs de dezvoltare informează comitetul cu privire la datele definitive de punere în aplicare a dispozițiilor desemnate în categoria B. În cazul în care, înainte de acest termen, o țară membră în curs de dezvoltare consideră că are nevoie de timp suplimentar pentru a comunica datele sale definitive, membrul respectiv poate solicita comitetului prelungirea perioadei pentru a permite transmiterea datelor sale. Țară membră în curs de dezvoltare categoria C (c) La data intrării în vigoare a prezentului acord, fiecare țară membră în curs de dezvoltare informează comitetul cu privire la dispozițiile desemnate în categoria C și la datele orientative corespunzătoare pentru punerea în aplicare a acestora. Din motive de transparență, notificările prezentate includ informații privind asistența și sprijinul pentru consolidarea capacităților pe care membrul le necesită pentru punerea în aplicare[19]. (d) În termen de un an de la intrarea în vigoare a prezentului acord, țările membre în curs de dezvoltare și membrii donatori relevanți, luând în considerare toate acordurile existente deja în vigoare, notificările în conformitate cu articolul 22 punctul 1 și informațiile furnizate în conformitate cu litera (c) de mai sus, furnizează comitetului informații cu privire la acordurile menținute sau încheiate care sunt necesare pentru a oferi asistență și sprijin pentru consolidarea capacităților pentru a permite punerea în aplicare a categoriei C[20]. Țara membră în curs de dezvoltare participantă informează imediat comitetul cu privire la astfel de acorduri. De asemenea, comitetul invită donatorii terți să furnizeze informații cu privire la acordurile existente sau încheiate. (e) În termen de 18 luni de la data furnizării informațiilor menționate la litera (d), membrii donatori și țările membre în curs de dezvoltare respective informează comitetul cu privire la progresele înregistrate în ceea ce privește furnizarea de asistență și sprijin pentru consolidarea capacităților. În același timp, fiecare țară membră în curs de dezvoltare comunică lista sa cu datele definitive pentru punerea în aplicare. 2. În ceea ce privește dispozițiile pe care o țară membră cel mai puțin dezvoltată nu le-a desemnat la categoria A, țările membre cel mai puțin dezvoltate pot amâna punerea în aplicare în conformitate cu procedura prevăzută în prezentul articol. Țări membre cel mai puțin dezvoltate, categoria B (a) În termen de cel mult un an de la intrarea în vigoare a prezentului acord, o țară membră cel mai puțin dezvoltată informează comitetul cu privire la dispozițiile desemnate în categoria B și poate comunica datele sale orientative corespunzătoare pentru punerea în aplicare a dispozițiilor respective, luând în considerare flexibilitatea maximă pentru țările membre cel mai puțin dezvoltate. (b) În termen de cel mult doi ani de la data notificării menționate la litera (a) de mai sus, fiecare țară membră cel mai puțin dezvoltată informează comitetul cu privire la confirmarea desemnărilor dispozițiilor și transmite datele sale de punere în aplicare. Dacă o țară membră cel mai puțin dezvoltată consideră, înainte de acest termen, că are nevoie de timp suplimentar pentru a comunica datele sale definitive, membrul poate solicita comitetului să prelungească perioada suficient pentru a permite transmiterea datelor sale. Țări membre cel mai puțin dezvoltate, categoria C (c) Din motive de transparență și pentru a facilita acordurile cu donatorii, în termen de un an de la intrarea în vigoare a prezentului acord, fiecare țară membră cel mai puțin dezvoltată informează comitetul cu privire la dispozițiile pe care le-a desemnat în categoria C, luând în considerare flexibilitatea maximă pentru țările membre cel mai puțin dezvoltate. (d) La un an după data menționată la litera (c) de mai sus, țările membre cel mai puțin dezvoltate comunică informații privind asistența și sprijinul pentru consolidarea capacităților de care au nevoie pentru punerea în aplicare[21]. (e) În termen de cel mult doi ani de la notificarea în conformitate cu litera (d) de mai sus, țările membre cel mai puțin dezvoltate și membrii donatori relevanți, ținând seama de informațiile prezentate în conformitate cu litera (d) de mai sus, furnizează comitetului informații privind acordurile menținute sau încheiate care sunt necesare pentru a oferi asistență și sprijin în vederea consolidării capacităților pentru a permite punerea în aplicare a categoriei C[22]. Țara membră cel mai puțin dezvoltată participantă comunică prompt comitetului astfel de acorduri. În același timp, țara membră cel mai puțin dezvoltată comunică datele orientative pentru punerea în aplicare a angajamentelor din categoria C corespunzătoare acoperite de acorduri de asistență și sprijin. De asemenea, comitetul invită donatorii terți să furnizeze informații cu privire la acordurile existente și încheiate. (f) În termen de cel mult 18 luni de la data furnizării informațiilor menționate la litera (e), membrii donatori și țările membre cel mai puțin dezvoltate informează comitetul cu privire la progresele înregistrate în ceea ce privește furnizarea de asistență și sprijin pentru consolidarea capacităților. În același timp, fiecare țară membră cel mai puțin dezvoltată comunică comitetului lista sa cu datele definitive pentru punerea în aplicare. 3. Țările membre în curs de dezvoltare și țările membre cel mai puțin dezvoltate care se confruntă cu dificultăți în prezentarea datelor definitive pentru punerea în aplicare în termenele stabilite la punctele 1 și 2 din cauza lipsei de sprijin din partea donatorilor sau a lipsei de progrese în furnizarea de asistență și sprijin pentru consolidarea capacităților ar trebui să informeze comitetul cât mai curând posibil, înainte de expirarea termenelor respective. Membrii convin să coopereze pentru a contribui la abordarea unor astfel de dificultăți, luând în considerare circumstanțele specifice și problemele speciale cu care se confruntă membrul în cauză. După caz, comitetul adoptă măsuri în vederea abordării dificultăților, inclusiv, dacă este necesar, prin prelungirea termenelor pentru ca membrul în cauză să comunice datele sale definitive. 4. Cu trei luni înainte de termenul prevăzut la punctul 1 litera (b) sau (e) sau, în cazul unei țări membre cel mai puțin dezvoltate, la punctul 2 literele (b) sau (f), Secretariatul îi reamintește membrului respectiv faptul că nu a notificat o dată definitivă pentru punerea în aplicare a dispozițiilor pe care le-a desemnat în categoria B sau C. Dacă membrul nu invocă punctul 3 sau, în cazul unei țări membre în curs de dezvoltare, punctul 1 litera (b) sau, în cazul unei țări membre cel mai puțin dezvoltate, punctul 2 litera (b), pentru a prelungi termenul limită și în continuare nu comunică o dată definitivă pentru punerea în aplicare, membrul pune în aplicare dispozițiile în termen de un an după data limită prevăzută la punctul 1 litera (b) sau (e) sau, în cazul unei țări membre cel mai puțin dezvoltate, la punctul 2 literele (b) sau (f) sau după data limită prelungită în temeiul punctului 3. 5. În termen de cel mult 60 de zile de la data notificării datelor definitive pentru punerea în aplicare a dispozițiilor din categoriile B și C în conformitate cu punctele 1, 2 sau 3, Comitetul ia notă de anexele care conțin datele definitive ale fiecărui membru pentru punerea în aplicare a dispozițiilor din categoriile B și C, inclusiv orice date stabilite în temeiul punctului 4, anexele respective devenind astfel parte integrantă din prezentul acord. ARTICOLUL 17: MECANISMUL DE AVERTIZARE TIMPURIE: PRELUNGIREA DATELOR DE PUNERE ÎN APLICARE PENTRU DISPOZIȚIILE DIN CATEGORIILE B ȘI C 1. (a) O țară membră în curs de dezvoltare sau o țară membră cel mai puțin dezvoltată care consideră că se confruntă cu dificultăți în punerea în aplicare a unei dispoziții pe care a desemnat-o în categoria B sau la categoria C până la data definitivă stabilită în conformitate cu articolul 16 punctul 1 litera (b) sau (e) sau, în cazul unei țări membre cel mai puțin dezvoltate, în conformitate cu articolul 16 punctul 2 literele (b) și (f) ar trebui să informeze comitetul. Țările membre în curs de dezvoltare informează comitetul cel târziu cu 120 de zile înainte de expirarea termenului de punere în aplicare. Țările membre cel mai puțin dezvoltate informează comitetul cel târziu cu 90 de zile înainte de data respectivă. (b) Notificarea adresată comitetului indică o nouă dată până la care țara membră în curs de dezvoltare sau țara membră cel mai puțin dezvoltată se așteaptă să poată pune în aplicare dispoziția în cauză. Notificarea indică, de asemenea, motivele care au stat la baza întârzierii punerii în aplicare preconizate. Astfel de motive pot include nevoi de asistență și sprijin pentru consolidarea capacităților care nu au fost anticipate în prealabil sau de asistență și sprijin suplimentar pentru a contribui la consolidarea capacităților. 2. În cazul în care o solicitare a unei țări membre în curs de dezvoltare pentru prelungirea termenului de punere în aplicare nu depășește 18 luni sau o solicitare a unei țări membre cel mai puțin dezvoltate pentru o perioadă de timp suplimentară nu depășește trei ani, membrul solicitant are dreptul la un astfel de termen suplimentar fără nicio altă acțiune din partea comitetului. 3. În cazul în care o țară în curs de dezvoltare sau o țară membră cel mai puțin dezvoltată consideră că se impune o primă prelungire mai lungă decât cea prevăzută la punctul 2 sau o a doua prelungire ori orice prelungire ulterioară, aceasta prezintă comitetului o solicitare de prelungire care conține informațiile prevăzute la punctul 1 litera (b) cu cel puțin 120 de zile în cazul unei țări membre în curs de dezvoltare și, respectiv, cu cel puțin 90 de zile în cazul unei țări membre cel mai puțin dezvoltate, înainte de expirarea datei definitive de punere în aplicare inițiale sau a datei respective astfel cum a fost prelungită ulterior. 4. Comitetul dă dovadă de înțelegere atunci când examinează aprobarea solicitării de prelungire, luând în considerare circumstanțele specifice ale membrului care depune solicitarea. Astfel de circumstanțe pot include dificultăți și întârzieri în obținerea de asistență și sprijin pentru consolidarea capacităților. ARTICOLUL 18: punerea în aplicare a categoriilor b și c 1. În conformitate cu articolul 13 punctul 2, în cazul în care o țară membră în curs de dezvoltare sau o țară membră cel mai puțin dezvoltată, care a îndeplinit procedurile stabilite la articolul 16 punctele 1 și 2 și articolul 17, în situația în care prelungirea solicitată nu a fost acordată sau dacă țara membră în curs de dezvoltare sau țara membră cel mai puțin dezvoltată se confruntă cu situații neprevăzute care împiedică acordarea unei prelungiri în temeiul articolului 17, estimează că în continuare este lipsită de capacitatea de a pune în aplicare o dispoziție din categoria C, membrul respectiv informează comitetul privind incapacitatea sa de a pune în aplicare dispoziția relevantă. 2. Comitetul instituie imediat un grup de experți și, în orice caz, în termen de maximum 60 de zile de la data la care primește notificarea din partea țării membre în curs de dezvoltare relevante sau a țării membre cel mai puțin dezvoltate. Grupul de experți va examina problema și va adresa o recomandare comitetului în termen de 120 de zile de la formarea sa. 3. Grupul de experți este compus din cinci persoane independente, cu înaltă calificare în domeniul facilitării comerțului și al asistenței și sprijinului pentru consolidarea capacităților. Alcătuirea grupului de experți trebuie să asigure echilibrul între resortisanții din țările dezvoltate și din țările în curs de dezvoltare. În cazul în care este implicată o țară membră cel mai puțin dezvoltată, grupul de experți include cel puțin un resortisant al unei țări membre cel mai puțin dezvoltate. În cazul în care comitetul nu poate ajunge la un acord asupra alcătuirii grupului de experți în termen de 20 zile de la instituirea sa, directorul general, în consultare cu președintele comitetului, stabilește componența grupului de experți în conformitate cu dispozițiile de la prezentul punct. 4. Grupul de experți examinează autoevaluarea membrului cu privire la lipsa capacității și prezintă o recomandare comitetului. Atunci când se ia în considerare recomandarea grupului de experți cu privire la o țară membră cel mai puțin dezvoltată, comitetul, după caz, ia măsuri care să faciliteze dobândirea capacității durabile de punere în aplicare. 5. Membrul în cauză nu este supus unor proceduri în temeiul Memorandumului de înțelegere privind regulile și procedurile de soluționare a litigiilor cu privire la acest aspect din momentul în care țara membră în curs de dezvoltare informează comitetul cu privire la incapacitatea sa de a pune în aplicare dispozițiile relevante până la prima reuniune a comitetului ulterior primirii recomandării din partea grupului de experți. În cadrul acelei reuniuni, comitetul ia în considerare recomandarea grupului de experți. Pentru o țară membră cel mai puțin dezvoltată, procedura în temeiul Memorandumului de înțelegere privind regulile și procedurile de soluționare a litigiilor nu se aplică dispoziției respective de la data notificării comitetului cu privire la incapacitatea de a pune în aplicare dispoziția până când comitetul ia o decizie în materie, sau în termen de 24 de luni de la data primei reuniuni a comitetului menționate mai sus, luându-se în considerare data care survine mai devreme. 6. În cazul în care o țară membră cel mai puțin dezvoltată își pierde capacitatea de a pune în aplicare un angajament din categoria C, aceasta poate informa comitetul și poate urma procedurile prevăzute în prezentul articol. ARTICOLUL 19: TRANSFERURILE ÎNTRE CATEGORIILE B ȘI C 1. Țările membre în curs de dezvoltare și țările membre cel mai puțin dezvoltate care au transmis desemnarea dispozițiilor în cadrul categoriilor B și C pot transfera dispozițiile între categoriile respective prin transmiterea unei notificări comitetului. În cazul în care un membru propune să schimbe o dispoziție din categoria B în categoria C, membrul oferă informații privind asistența și sprijinul necesare pentru consolidarea capacităților. 2. În cazul în care este necesară o perioadă suplimentară pentru a pune în aplicare o dispoziție transferată din categoria B în categoria C, membrul poate: (a) utiliza dispozițiile articolului 17, inclusiv posibilitatea unei prelungiri automate; sau (b) solicita comitetului să examineze cererea membrului de acordare a unei perioade de timp suplimentare pentru a pune în aplicare dispoziția și, dacă este necesar, de asistență și sprijin pentru consolidarea capacităților, inclusiv posibilitatea unei analize și recomandări din partea grupului de experți, în conformitate cu articolul 18; sau (c) în cazul unei țări membre cel mai puțin dezvoltate, orice nouă dată de punere în aplicare care depășește cu mai mult de patru ani data inițială notificată pentru categoria B necesită aprobarea comitetului. De asemenea, o țară membră cel mai puțin dezvoltată poate să recurgă în continuare la articolul 17. Se consideră că asistența și sprijinul pentru consolidarea capacităților sunt necesare pentru o țară membră cel mai puțin dezvoltată care efectuează un astfel de transfer. ARTICOLUL 20: PERIOADĂ DE GRAȚIE PENTRU APLICAREA MEMORANDUMULUI DE ÎNȚELEGERE PRIVIND REGULILE ȘI PROCEDURILE DE SOLUȚIONARE A LITIGIILOR 1. Timp de o perioadă de doi ani de la data intrării în vigoare a prezentului acord, dispozițiile articolelor XXII și XXIII din GATT 1994, astfel cum sunt precizate și aplicate prin Memorandumul de înțelegere privind regulile și procedurile de soluționare a litigiilor, nu se aplică soluționării litigiilor privind o țară membră în curs de dezvoltare referitoare la orice dispoziție pe care membrul a desemnat-o în categoria A. 2. Timp de o perioadă de șase ani de la intrarea în vigoare a prezentului acord, dispozițiile articolelor XXII și XXIII din GATT 1994, astfel cum sunt precizate și aplicate prin Memorandumul de înțelegere privind regulile și procedurile de soluționare a litigiilor, nu se aplică soluționării litigiilor privind o țară membră cel mai puțin dezvoltată referitoare la orice dispoziție pe care membrul a desemnat-o în categoria A. 3. Timp de o perioadă de opt ani de la punerea în aplicare a unei dispoziții din categoria B sau C de către o țară membră cel mai puțin dezvoltată, dispozițiile articolelor XXII și XXIII din GATT 1994, astfel cum sunt precizate și aplicate prin Memorandumul de înțelegere privind regulile și procedurile de soluționare a litigiilor, nu se aplică soluționării litigiilor privind țara membră cel mai puțin dezvoltată respectivă referitoare la dispoziția respectivă. 4. Fără a aduce atingere perioadei de grație pentru aplicarea Memorandumului de înțelegere privind regulile și procedurile de soluționare a litigiilor, înainte de a introduce o cerere de consultări în temeiul articolelor XXII sau XXIII din GATT 1994, precum și în toate etapele procedurilor de soluționare a litigiilor referitoare la o măsură luată de o țară membră cel mai puțin dezvoltată, se acordă o atenție deosebită situației speciale a țărilor membre cel mai puțin dezvoltate. În acest sens, membrii fac dovadă de moderație în cazul în care ridică probleme, în temeiul Memorandumului de înțelegere privind regulile și procedurile de soluționare a litigiilor, care implică țările membre cel mai puțin dezvoltate. 5. Fiecare membru oferă, dacă i se solicită acest lucru, în timpul perioadei de grație acordate în temeiul prezentului articol, oportunități adecvate celorlalți membri pentru discuții cu privire la orice aspect referitor la punerea în aplicare a prezentului acord. ARTICOLUL 21: FURNIZAREA DE ASISTENȚĂ ȘI SPRIJIN PENTRU CONSOLIDAREA CAPACITĂȚILOR 1. Membrii donatori convin să faciliteze acordarea de asistență și sprijin pentru consolidarea capacităților în țările în curs de dezvoltare și în țările membre cel mai puțin dezvoltate în condiții stabilite de comun acord, fie în mod bilateral, fie prin intermediul organizațiilor internaționale corespunzătoare. Obiectivul este de a sprijini țările în curs de dezvoltare și țările membre cel mai puțin dezvoltate să pună în aplicare dispozițiile din secțiunea I a prezentului acord. 2. Având în vedere nevoile speciale ale țărilor membre cel mai puțin dezvoltate, ar trebui să se acorde asistență și sprijin direcționate țărilor membre cel mai puțin dezvoltate, pentru a le sprijini să-și constituie o capacitate durabilă în vederea punerii în aplicare a angajamentelor. Prin intermediul mecanismelor de cooperare pentru dezvoltare relevante și în conformitate cu principiile asistenței și sprijinului tehnic pentru dezvoltarea capacităților, astfel cum se menționează la punctul 3, partenerii de dezvoltare depun toate eforturile pentru a oferi asistență și sprijin pentru consolidarea capacităților în domeniu într-un mod care să nu pună în pericol prioritățile existente în materie de dezvoltare. 3. Membrii depun toate eforturile pentru a aplica următoarele principii pentru furnizarea de asistență și sprijin pentru consolidarea capacităților în ceea ce privește punerea în aplicare a prezentului acord: (a) luarea în considerare a cadrului de dezvoltare general din țările și regiunile beneficiare și, în cazurile în care este relevant și necesar, a programelor de reformă și asistență tehnică în curs; (b) includerea, atunci când este relevant și adecvat, a unor activități menite să abordeze provocările regionale și subregionale și să promoveze integrarea regională și subregională; (c) garantarea faptului că activitățile de reformare în vederea facilitării comerțului în curs în sectorul privat sunt integrate în activitățile de asistență; (d) promovarea coordonării între membri, precum și între membri și alte instituții relevante, inclusiv comunitățile economice regionale, pentru a asigura eficacitatea maximă și rezultatele acestui tip de asistență. În acest scop: (i) coordonarea, în principal în țara sau regiunea în care urmează să fie acordată asistență, între membrii parteneri și donatori și între donatorii bilaterali și multilaterali, ar trebui să vizeze evitarea suprapunerilor și duplicărilor în programele de asistență și a inconsecvențelor în activitățile de reformă prin strânsa coordonare a asistenței tehnice și a intervențiilor de consolidare a capacităților; (ii) pentru țările membre cel mai puțin dezvoltate, cadrul integrat consolidat pentru asistența legată de comerț pentru țările cel mai puțin dezvoltate ar trebui să facă parte din procesul de coordonare; și (iii) de asemenea, membrii ar trebui să promoveze coordonarea internă între funcționarii lor responsabili de comerț și de dezvoltare, atât în capitale, cât și la Geneva, cu privire la punerea în aplicare a prezentului acord și asistența tehnică. (e) încurajarea utilizării structurilor de coordonare existente la nivel național și regional, cum ar fi mese