Marți, 18 mai 2010

Denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare a produselor textile ***I

P7_TA(2010)0168

Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 18 mai 2010 referitoare la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare a produselor textile (COM(2009)0031 – C6-0048/2009 – 2009/0006(COD))

2011/C 161 E/30

(Procedura legislativă ordinară: prima lectură)

Parlamentul European,

având în vedere propunerea Comisiei prezentată Parlamentului European și Consiliului (COM(2009)0031),

având în vedere articolul 251 alineatul (2) și articolul 95 din Tratatul CE, în temeiul cărora propunerea a fost prezentată de către Comisie (C6-0048/2009),

având în vedere Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și Consiliu intitulată „Consecințele intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona asupra procedurilor decizionale interinstituționale în curs de desfășurare” (COM(2009)0665),

având în vedere articolul 294 alineatul (3) și articolul 114 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European din 16 decembrie 2009 (1),

având în vedere articolul 55 din Regulamentul său de procedură,

având în vedere raportul Comisiei pentru piața internă și protecția consumatorilor (A7-0122/2010),

(1) Nepublicată încă în Jurnalul Oficial.

Marți, 18 mai 2010

P7_TC1-COD(2009)0006

Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 18 mai 2010 în vederea adoptării Regulamentului (UE) nr…./2010 al Parlamentului European și al Consiliului privind denumirile fibrelor textile și etichetarea corespunzătoare a produselor textile și de abrogare a Directivei 73/44/CEE a Consiliului, și a Directivelor 96/73/CE și 2008/121/CE

(Text cu relevanță pentru SEE)

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articol 114,

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),

întrucât:

(1) Directiva 73/44/CEE a Consiliului din 26 februarie 1973 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la analiza cantitativă a amestecurilor ternare de fibre (3), Directiva 96/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind anumite metode de analiză cantitativă a amestecurilor binare de fibre textile (4) și Directiva 2008/121/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 ianuarie 2009 privind denumirile textilelor (reformare) (5) au fost modificate de mai multe ori. Deoarece urmează să fie efectuate modificări suplimentare, ar trebui să se procedeze la înlocuirea acestor acte cu un instrument juridic unic, din motive de claritate.

(2) Legislația Uniunii privind denumirile de fibre textile și etichetarea produselor textile corespunzătoare are un conținut foarte tehnic, cuprinzând prevederi detaliate care necesită o adaptare regulată. Pentru a evita necesitatea ca statele membre să transpună modificările tehnice în legislația națională și să reducă astfel povara administrativă impusă autorităților naționale, precum și pentru a permite adoptarea mai rapidă a denumirilor de fibre textile noi care urmează să fie aplicate în același timp în toată Uniunea , regulamentul pare a fi instrumentul juridic cel mai adecvat pentru realizarea simplificării legislative.

(3) Pentru a elimina obstacolele potențiale din calea bunei funcționări a pieței interne, produse de dispozițiile divergente ale statelor membre în ceea ce privește denumirile, compoziția și etichetarea produselor textile, este necesar să se armonizeze denumirile fibrelor textile și mențiunile care figurează pe etichete, marcajele și documentele care însoțesc produsele textile cu ocazia diferitelor etape inerente ciclurilor de producție, de prelucrare și de distribuție.

(4) Este adecvată stabilirea unor reguli care să permită fabricanților să solicite ca denumirea unei fibre textile noi să fie înscrisă pe lista de denumiri de fibre autorizate.

(5) Ar trebui prevăzute dispoziții, de asemenea, pentru anumite produse care nu sunt compuse exclusiv din textile, dar a căror parte textilă constituie un element esențial al produsului sau este pusă în valoare printr-o specificare a operatorilor economici .

(6) Toleranța pentru fibrele străine care nu figurează pe etichetă ar trebui să se aplice atât produselor pure cât și amestecurilor.

(7) Etichetarea compoziției ar trebui să fie obligatorie pentru a asigura comunicarea informațiilor către toți consumatorii din Uniune la un nivel uniform. Pentru produsele pentru care, din punct de vedere tehnic, este dificil să se precizeze compoziția în momentul fabricării, fibrele cunoscute eventual în acel moment pot fi indicate pe etichetă, cu condiția ca acestea să reprezinte un anumit procentaj din produsul finit.

(8) Este oportun, în scopul evitării diferențelor de aplicare între statele membre , să se determine cu precizie modalitățile particulare de etichetare a anumitor produse textile compuse din două sau mai multe părți, precum și elementele produselor textile de care nu trebuie să se țină cont cu ocazia etichetării și a analizei.

(9) Punerea la dispoziție pe piață a produselor textile supuse doar obligației de etichetare globală și a celor vândute la metru sau la cupon ar trebui să fie efectuată astfel încât consumatorul să poată cunoaște în mod real indicațiile de pe ambalajul global sau de pe rulou.

(10) Utilizarea calificativelor sau a denumirilor care beneficiază de o reputație specială pe lângă utilizatori și consumatori ar trebui să fie supusă anumitor condiții. Mai mult, pentru a furniza informații utilizatorilor și consumatorilor, se cuvine ca denumirile de fibre textile să fie legate de caracteristicile acestora.

(11) Supravegherea pieței produselor, făcând obiectul prezentului regulament în statele membre, este supusă dispozițiilor Directivei 2001/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 decembrie 2001 privind siguranța generală a produselor (6) și dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 765/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 de stabilire a cerințelor de acreditare și de supraveghere a pieței în ceea ce privește comercializarea produselor (7).

(12) Este necesar să se prevadă metode de eșantionare și de analiză a textilelor pentru a elimina toate posibilitățile de contestare a metodelor aplicate. Metodele utilizate pentru analizele oficiale efectuate în statele membre în scopul determinării compoziției fibroase a produselor textile compuse din amestecuri binare și ternare ar trebui să fie uniforme atât în ceea ce privește tratarea prealabilă a eșantionului, cât și analiza cantitativă; prin urmare, prezenta directivă ar trebui să prevadă metode uniforme de analiză pentru majoritatea produselor textile compuse din amestecuri binare și ternare care se găsesc pe piață. Totuși, pentru a simplifica prezentul regulament și pentru a adapta astfel de metode uniforme la progresul tehnic, ar trebui ca metodele stabilite în prezentul regulament să fie transformate în standarde europene. În acest sens, Comisia ar trebui să organizeze tranziția de la sistemul actual, ale cărui metode sunt descrise în prezentul regulament, la un sistem european bazat pe standarde.

(13) În cazul amestecurilor de fibre pentru care nu există o metodă uniformă de analiză la nivelul Uniunii , laboratorul însărcinat cu analiza ar trebui să fie autorizat să determine compoziția unor asemenea amestecuri ▐, indicând în buletinul de analiză rezultatul obținut , metoda utilizată și ▐ gradul de precizie al acesteia .

(14) Prezentul regulament ar trebui să stabilească procentele convenționale de aplicat masei anhidre a fiecărei fibre cu ocazia determinării prin analiză a compoziției fibroase a produselor textile și ar trebui să indice două procente convenționale diferite pentru calculul compoziției produselor dărăcite sau periate conținând lână și/sau păr de origine animală. Deoarece nu se poate stabili întotdeauna dacă un produs este dărăcit sau periat și, în consecință, pot apărea rezultate incoerente din aplicarea toleranțelor cu ocazia controalelor de conformitate a produselor textile efectuate în Uniune , laboratoarele care efectuează respectivele controale ar trebui să fie autorizate să aplice un procent convențional unic în cazuri de incertitudine.

(15) Ar trebui fixate reguli privind produsele scutite de exigențele generale în materie de etichetare ale prezentului regulament, în special produsele de unică folosință sau produsele pentru care se cere numai un etichetaj global.

(16) Ar trebui să se stabilească o procedură , cuprinzând și obligații specifice, care să fie respectată de către fabricant sau de orice persoană care acționează în numele acestuia care dorește să includă o denumire de fibră textilă nouă în lista armonizată de denumiri de fibre textile prevăzută în anexa I . ▐

(17) Pentru a garanta îndeplinirea obiectivelor prezentului regulament și, în același timp, adaptarea la progresul tehnic, Comisia ar trebui să fie împuternicită să adopte, în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, acte delegate destinate să completeze sau să modifice elemente neesențiale ale anexelor I, II, IV, V, VI, VII, VIII și IX la prezentul regulament.

(18) În Rezoluția sa din 25 noiembrie 2009 privind marcajul de origine (8), Parlamentul European a subliniat faptul că pentru asigurarea protecției consumatorilor sunt necesare norme comerciale transparente și consecvente, inclusiv în ceea ce privește indicarea originii. Scopul acestor indicații ar trebui să fie de a permite consumatorilor să cunoască originea exactă a produselor pe care le cumpără și de a-i proteja de afirmații frauduloase, inexacte sau înșelătoare cu privire la origine. Ar trebui instituite norme armonizate în acest sens pentru produsele textile. În ceea ce privește produsele importate, aceste norme ar trebui să ia forma unor cerințe obligatorii de etichetare. În cazul produselor care nu fac obiectul etichetării obligatorii privind originea la nivelul Uniunii, ar trebui să se instituie norme care să asigure că posibilele indicații privind originea nu sunt false și nu induc în eroare.

(19) Cerințele privind indicarea originii în etichetarea produselor, prevăzute de prezentul regulament în ceea ce privește sectorul specific al produselor textile, nu ar trebui să aducă atingere discuțiilor în curs privind un regim general aplicabil pentru marcarea originii produselor importate din țări terțe, care să fie inclus în politica comercială comună a Uniunii.

(20) Deoarece obiectivele acțiunii avute în vedere, și anume adoptarea unor reguli uniforme aplicabile utilizării de denumiri de fibre textile și etichetării corespunzătoare a produselor textile, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre și, prin urmare, având în vedere amploarea și efectele acțiunii, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii , aceasta poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană . În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat în articolul respectiv, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective.

(21) Pentru a putea fi în măsură să facă alegeri în cunoștință de cauză, consumatorii ar trebui să știe la cumpărarea unui produs textil dacă respectivul produs conține părți netextile de origine animală. Prin urmare, este esențial să se indice pe etichetă prezența materialelor de origine animală.

(22) Prezentul regulament se limitează la norme privind armonizarea denumirilor fibrelor textile și etichetarea compoziției fibroase a produselor textile. Pentru a elimina posibilele obstacole din calea bunei funcționări a pieței interne cauzate de existența unor dispoziții sau practici divergente în statele membre și pentru a ține pasul cu evoluția comerțului electronic și a face față viitoarelor provocări de pe piața produselor textile, ar trebui analizată și armonizarea sau standardizarea altor aspecte privind etichetarea produselor textile. În acest scop, Comisia ar trebui să prezinte Parlamentului European și Consiliului un raport referitor la posibile noi cerințe de etichetare care să fie introduse la nivelul Uniunii pentru a facilita libera circulație a produselor textile în cadrul pieței interne și a asigura un nivel ridicat de protecție a consumatorilor pe întreg teritoriul Uniunii. Raportul ar trebui să examineze în special opiniile consumatorilor cu privire la volumul de informații care ar trebui menționate pe eticheta unui produs textil și să analizeze ce alte mijloace în afară de etichetare ar putea fi utilizate pentru a oferi informații suplimentare consumatorilor. Raportul ar trebui să se bazeze pe o consultare extinsă cu toate părțile interesate, pe anchete în rândul consumatorilor și pe o evaluare aprofundată a raportului cost/beneficii și ar trebui să fie însoțit, după caz, de propuneri legislative. Raportul ar trebui să examineze în special valoarea adăugată pentru consumator generată de eventuale cerințe de etichetare legate de întreținerea, mărimea, substanțele periculoase, caracterul inflamabil și performanțele ecologice ale produselor textile, utilizarea unor simboluri extralingvistice pentru identificarea fibrelor textile, etichetarea socială și electronică, precum și includerea unui număr de identificare pe etichetă care să permită obținerea de informații suplimentare la cerere, în special pe internet, cu privire la caracteristicile produselor.

(23) Directivele 73/44/CEE, 96/73/CE și 2008/121/CE ar trebui abrogate,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Capitolul 1

Dispoziții generale

Articolul 1

Obiect

Prezentul regulament stabilește norme privind utilizarea denumirilor fibrelor textile , etichetarea produselor textile și determinarea compoziției fibroase a produselor textile prin metode uniforme de analiză cantitativă , în scopul de a îmbunătăți libera lor circulație pe piața internă și de a furniza consumatorilor informații exacte .

Articolul 2

Domeniul de aplicare

(1) Prezentul regulament se aplică produselor textile.

În sensul prezentului regulament , următoarele produse sunt tratate la fel ca produsele textile :

(a) produse textile care cuprind cel puțin 80 % din greutatea lor fibre textile;

(b) mobilier tapisat, umbrele și umbrele de soare care cuprind în proporție de cel puțin 80 % din greutatea lor fibre textile;

(c) părțile textile ale materialelor pentru podele alcătuite din mai multe straturi, ale saltelelor și ale articolelor de camping, precum și căptușelile călduroase ale articolelor de încălțăminte, mănușilor și mitenelor, cu condiția ca astfel de părți sau căptușeli să constituie cel puțin 80 % din greutatea produsului complet;

(d) textilele încorporate altor produse din care fac parte integrantă în cazul specificării compoziției lor.

(2) Dispozițiile prezentului regulament nu se aplică produselor textile care:

(a) sunt destinate exportului către țări terțe;

(b) sunt introduse în scop de tranzit, sub control vamal, în statele membre;

(c) sunt importate din țări terțe și destinate prelucrării interne;

(d) sunt încredințate pentru lucrări la domiciliu muncitorilor sau întreprinderilor independente care lucrează cu materiale furnizate fără a da naștere la cesiune cu titlu oneros;

(e) sunt livrate utilizatorilor finali sub forma unor articole individuale personalizate.

Articolul 3

Definiții

(1) În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:

(a) „produse textile” înseamnă toate acele produse care, în stare brută, semiprelucrate, prelucrate, semimanufacturate, manufacturate, semiconfecționate sau confecționate, sunt compuse exclusiv din fibre textile, oricare ar fi procedeul de amestec sau de asamblare utilizat;

(b) „fibră textilă” înseamnă oricare dintre următoarele: (i) un element caracterizat prin flexibilitatea, finețea și marea sa lungime în raport cu dimensiunea transversală maximală, care îl fac apt pentru aplicații textile; (ii) benzile suple sau tuburile care nu depășesc 5 milimetri de lărgime aparentă, inclusiv benzile tăiate din benzi mai mari sau din folii fabricate din substanțe care se utilizează la fabricarea fibrelor prevăzute în tabelul 2 din Anexa I, și adecvate pentru aplicații textile;

(c) „lățimea aparentă” este aceea a benzii sau tubului sub formă pliată, laminată, presată sau răsucită sau lățimea medie, în cazul lățimii neuniforme;

(d) „parte textilă” înseamnă o parte dintr-un produs textil având un conținut în fibre distinct;

(e) „fibre străine” sunt fibrele diferite de cele menționate pe etichetă;

(f) „căptușeală” înseamnă un element separat utilizat pentru fabricarea confecțiilor și a altor produse, constând dintr-unul sau mai multe straturi de material textil menținute fără strângere de-a lungul uneia sau mai multor laturi;

(g) „ etichetare” înseamnă indicarea informațiilor necesare pe produsul textil prin aplicarea unei etichete sau prin coasere, brodare, imprimare, ștanțare sau prin folosirea oricărei alte tehnologii de aplicare;

(h) „etichetarea globală” este un mod de etichetare care constă în utilizarea unei etichete unice pentru mai multe produse sau părți textile;

(i) „produse de unică folosință” înseamnă produse textile care se folosesc o singură dată sau pe o perioadă de timp limitată și a căror utilizare normală exclude orice restaurare în vederea folosirii ulterioare pentru același scop sau pentru un scop similar.

(2) În sensul prezentului regulament, se aplică definițiile din Regulamentul (CE) nr. 765/2008 pentru termenii „punere la dispoziție pe piață”, „introducere pe piață”, „producător”, „reprezentant autorizat”, „importator”, „distribuitor”, „operatori economici”, „standard armonizat”, „supraveghere a pieței” și „autoritate de supraveghere a pieței”.

Articolul 4

Reguli generale

(1) Articolele textile sunt puse la dispoziție pe piață doar dacă sunt etichetate sau însoțite de documente comerciale în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament.

(2) Cu excepția cazurilor în care prezentul regulament prevede altfel, dispozițiile naționale și ale Uniunii privind protecția proprietății industriale și comerciale, indicatorii de proveniență, marcajele de origine și prevenirea concurenței neloiale se aplică în continuare produselor textile .

Capitolul 2

Denumirile fibrelor textile și exigențele aferente în materie de etichetare

Articolul 5

Denumirile fibrelor textile

(1) Numai denumirile de fibre textile menționate în anexa I sunt utilizate pentru indicarea compoziției fibroase a produselor textile .

(2) Utilizarea denumirilor menționate în anexa I este rezervată fibrelor a căror natură corespunde descrierii prezentate în respectiva anexă.

Denumirile respective nu vor fi utilizate pentru alte fibre, fie sub formă integrală, sub formă de rădăcină sau sub formă de adjectiv.

Utilizarea denumirii „mătase” este interzisă pentru a indica forma sau prezentarea particulară sub formă de fir continuu a fibrelor textile.

Articolul 6

Cereri de noi denumiri de fibre textile

Orice producător sau orice persoană care acționează în numele său poate cere Comisiei adăugarea denumirii unei fibre textile noi în lista prevăzută în anexa I.

Cererea este însoțită de o anexă tehnică întocmită în conformitate cu anexa II.

Articolul 7

Produse pure

(1) Numai produsele textile compuse în totalitate din aceeași fibră pot fi etichetate drept „100 %”, drept „pure” sau drept „integrale”.

Este interzisă utilizarea acestor termeni sau a unor termeni similari pentru alte produse.

(2) Un produs textil poate fi considerat ca fiind compus în totalitate din aceeași fibră atunci când conține cel mult 2 % din greutate fibre străine , cu condiția ca această cantitate să fie justificată ca fiind inevitabilă din punct de vedere tehnic în cadrul bunelor practici de producție și să nu rezulte dintr-o adăugare sistematică.

În aceleași condiții, un produs textil care a fost supus unui proces de cardare, poate fi considerat ca fiind compus în totalitate din aceeași fibră dacă conține cel mult 5 % din greutate fibre străine .

Articolul 8

Produse din lână

(1) Un produs textil poate fi calificat printr-una din denumirile menționate în anexa III cu condiția ca acesta să fie compus în exclusivitate dintr-o fibră de lână care nu a fost niciodată încorporată într-un produs finit și care nu a suferit operațiuni de filare și/sau de pâslire, altele decât cele cerute de fabricarea produsului, nici prelucrări sau utilizări care să fi deteriorat fibra.

(2) Prin derogare de la alineatul (1), denumirile menționate în anexa III pot fi utilizate pentru a califica lâna conținută într-un amestec de fibre, în cazul în care:

(a) totalitatea lânii din amestec corespunde caracteristicilor definite la alineatul (1);

(b) cantitatea de lână, în raport cu masa totală a amestecului, nu este inferioară procentului de 25 %;

(c) în caz de amestec dărăcit, lâna nu este amestecată decât cu o singură altă fibră.

Indicarea compoziției procentuale a unui astfel de amestec este obligatorie.

(3) Fibrele străine din produsele menționate la alineatele (1) și (2), inclusiv produsele din lână care au fost supuse unui proces de cardare, nu depășesc 0,3 % din greutatea lor totală și sunt justificate ca fiind inevitabile din punct de vedere tehnic în cadrul bunelor practici de producție.

Articolul 9

Produse textile alcătuite din mai multe fibre

(1) Un produs textil este etichetat cu denumirea și procentajul din greutate a tuturor fibrelor care compun produsul, în ordine descrescătoare.

(2) Prin derogare de la alineatul (1) și fără a aduce atingere articolului 7 alineatul (2), fibrele ▐ care reprezintă separat până la 3 % din greutatea totală a produsului textil sau fibrele care reprezintă împreună până la 10 % din greutatea totală a produsului pot fi desemnate prin termenul „alte fibre”, urmat de procentajul lor din greutate, cu condiția să nu poată fi ușor desemnate în momentul fabricării.

(3) Produsele alcătuite dintr-o urzeală din bumbac pur și o țesătură de in pur al cărui procentaj nu este mai mic de 40 % din masa totală a țesăturii nescrobite, pot fi desemnate prin denumirea „pânză de in amestecată cu bumbac”, completată obligatoriu prin indicarea compoziției „urzeală de bumbac pur-țesătură de in pur”.

(4) Fără a aduce atingere articolului 5 alineatul (1), pentru produsele textile a căror compoziție nu poate fi precizată cu ușurință în momentul fabricării acestora, se poate folosi pe etichetă termenul „fibre amestecate” sau termenul „compoziție textilă nedeterminată”.

(5) Prin derogare de la alineatul (1), o fibră care nu este menționată în anexa I poate fi desemnată prin termenul „alte fibre”, urmat de menționarea procentajului său din greutatea totală, cu condiția să se fi depus o cerere pentru includerea fibrei respective în anexa I în conformitate cu articolul 6.

Articolul 10

Fibre decorative și fibre cu efecte antistatice

Fibrele vizibile și izolabile care sunt pur decorative și nu depășesc 7 % din greutatea produsului finit nu trebuie să fie menționate în compozițiile de fibre prevăzute la articolele 7 și 9.

Același principiu se aplică fibrelor metalice și altor fibre care sunt incorporate în scopul de a obține un efect antistatic și care nu depășesc 2 % din greutatea produsului finit.

În cazul produselor menționate la articolul 9 alineatul (3), aceste procente trebuie să fie calculate separat pe baza greutății urzelii și, respectiv, a țesăturii.

Articolul 11

Materiale de origine animală

(1) În cazul în care conține părți netextile de origine animală, un produs textil poartă o etichetă care menționează că părțile în cauză sunt produse din materiale de origine animală. Etichetarea nu induce în eroare și este prezentată astfel încât consumatorul să poată înțelege cu ușurință la care părți din produs se referă indicațiile de pe etichetă.

(2) Statele membre informează Comisia despre metodele analitice pe care le utilizează pentru identificarea materialelor de origine animală până la … (9) și, ulterior, ori de câte ori acest lucru este necesar în funcție de evoluțiile ulterioare.

(3) Comisia adoptă acte delegate în conformitate cu articolele 24, 25 și 26, specificând forma detaliată a etichetelor și modalitățile de etichetare a produselor textile în conformitate cu alineatul (1) și stabilind metodele analitice care trebuie folosite pentru identificarea materialelor de origine animală.

Articolul 12

Etichetare

(1) Produsele textile sunt etichetate ▐ ori de câte ori sunt puse la dispoziție pe piață.

Eticheta este ușor accesibilă, vizibilă și fixată bine pe produsul textil. Eticheta rămâne vizibilă pe perioada normală de utilizare a produsului. Eticheta și modul în care este fixată sunt concepute astfel încât să reducă la minimum disconfortul cauzat consumatorului la purtarea produsului.

Totuși, eticheta poate fi înlocuită sau completată prin documente comerciale de însoțire, în cazul în care produsele sunt furnizate unor operatori economici în cadrul lanțului de distribuție sau atunci când sunt livrate în vederea executării unei comenzi făcute de o autoritate contractantă în sensul definiției din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (10).

Denumirile și descrierile menționate la articolele 5, 7, 8 și 9 sunt indicate clar în astfel de documente comerciale de însoțire.

Nu se utilizează abrevieri, cu excepția unui cod mecanografic sau a cazului în care acestea sunt definite în standarde recunoscute pe plan internațional și cu condiția ca abrevierile să fie explicate în același document comercial.

(2) Atunci când introduce pe piață un produs textil, producătorul sau, dacă acesta nu își are sediul în Uniune, importatorul asigură furnizarea etichetei și exactitatea informațiilor conținute de aceasta.

Atunci când pune la dispoziție pe piață un produs textil, distribuitorul se asigură că produsele textile poartă eticheta adecvată prevăzută de prezentul regulament.

Un distribuitor este considerat producător în sensul prezentului regulament în cazul în care pune la dispoziție pe piață un produs sub denumirea sau marca sa, aplică eticheta sau modifică conținutul etichetei.

Operatorii economici menționați în primul și în al doilea paragraf se asigură că nicio informație furnizată cu ocazia punerii la dispoziție pe piață a produselor textile nu poate fi confundată cu denumirile și descrierile stabilite de prezentul regulament.

Articolul 13

Utilizarea denumirilor și a descrierilor

▐

(1) Atunci când un produs textil este pus la dispoziție pe piață , denumirile și compoziția fibroasă menționate la articolele 5, 7, 8 și 9 sunt indicate în cataloage și prospecte comerciale, pe ambalaje și pe etichete astfel încât să fie ușor accesibile , vizibile și lizibile și sunt marcate cu litere/numere uniforme ca mărime, stil și formatare. Aceste informații sunt clar vizibile pentru consumator înainte de cumpărare, inclusiv în cazul în care produsul este cumpărat prin mijloace electronice.

(2) Mărcile sau numele comerciale pot fi indicate imediat înainte sau după denumirile și descrierile menționate la articolele 5, 7, 8 și 9.

Totuși, dacă marca sau denumirea firmei producătoare cuprinde, fie ca titlu principal, fie ca adjectiv sau ca rădăcină, una din denumirile prevăzute în anexa I sau poate fi confundată cu acestea, o astfel de marcă comercială sau de denumire socială va însoți imediat înainte sau după denumirile și descrierile menționate la articolele 5, 7, 8 și 9.

Orice altă informație trebuie să fie afișată întotdeauna în mod separat.

(3) Etichetarea ▐ este disponibilă în oricare din limbile oficiale ale Uniunii care este ușor înțeleasă de consumatorul final din statul membru în care produsele textile sunt puse în vânzare. După caz, denumirile fibrelor textile pot fi înlocuite de simboluri extralingvistice inteligibile sau pot fi combinate cu acestea.

În cazul bobinelor, mosoarelor, sculurilor, ghemurilor sau altor cantități mici de fire de cusut, de reparat și de brodat, primul paragraf se aplică etichetării globale prevăzute la articolul 16 alineatul (3). În cazul în care astfel ▐ de produse sunt vândute individual utilizatorului final, ele pot fi etichetate în oricare dintre limbile oficiale ale Uniunii, cu condiția să aibă și etichetare globală. După caz, denumirile fibrelor textile pot fi înlocuite sau combinate cu simboluri extralingvistice inteligibile.

Comisia adoptă acte delegate în conformitate cu articolele 24, 25 și 26 stabilind condiții detaliate privind utilizarea simbolurilor menționate la acest alineat.

Articolul 14

Produse textile alcătuite din mai multe părți

(1) Toate produsele textile care conțin una sau mai multe părți poartă o etichetă care indică conținutul în fibre a fiecărei părți.

Această etichetare nu este obligatorie pentru părțile care reprezintă mai puțin de 30 % din masa totală a produsului, cu excepția căptușelilor principale.

(2) Atunci când două sau mai multe produse textile au același conținut de fibre și formează, în mod normal, un ansamblu inseparabil, ele pot purta o singură etichetă.

Articolul 15

Dispoziții speciale

Compoziția în fibre a produselor menționate în anexa IV este indicată în conformitate cu regulile de etichetare stabilite în anexa respectivă.

Articolul 16

Derogări

(1) Prin derogare de la articolele 12, 13 și 14, regulile prevăzute la alineatele (2), (3) și (4) ale respectivului articol se aplică.

În orice caz, produsele menționate la alineatele (3) și (4) ale acestui articol sunt puse la dispoziție pe piață astfel încât consumatorul final să poată lua cunoștință pe deplin de compoziția respectivelor produse.

(2) Indicarea denumirilor fibrelor textile sau a compoziției în fibre pe etichetele sau pe marcajele produselor textile prevăzute în anexa V nu este solicitată.

Totuși, atunci când o marcă sau un nume comercial conțin, fie integral fie sub formă de adjectiv sau de rădăcină, una din denumirile menționate în anexa I sau o denumire susceptibilă de a fi confundată cu aceasta, se aplică articolele 12, 13 și 14.

(3) Atunci când produsele textile menționate în anexa VI sunt de același tip și au aceeași compoziție, ele pot fi puse împreună la dispoziție pe piață sub o etichetă globală.

(4) Compoziția produselor textile vândute la metru poate figura pe lizieră sau pe rola pusă la dispoziție pe piață .

Capitolul 3

Supravegherea pieței▐

Articolul 17

Dispoziții privind supravegherea pieței

(1) ▐ Autoritățile de supraveghere a pieței efectuează controale de conformitate ale compoziției produselor textile cu indicațiile furnizate asupra compoziției produselor respective, în conformitate cu prezentul regulament .

(2) În scopul determinării compoziției fibroase a produselor textile, controalele prevăzute la alineatul (1) sunt realizate în conformitate cu metodele sau standardele armonizate definite în anexa VIII.

În acest scop, procentele în fibre prevăzute la articolele 7, 8 și 9 sunt determinate prin aplicarea la masa anhidră a fiecărei fibre a procentului convențional stabilit în anexa IX, după excluderea elementelor prevăzute în anexa VII.

Nu se iau în considerare elementele prevăzute în anexa VII în scopul determinării compoziției fibroase stabilite în articolele 7, 8 și 9.

(3) Orice laborator acreditat și autorizat de autoritățile statului membru să analizeze amestecurile textile pentru care nu există o metodă uniformă de analiză la nivelul Uniunii determină compoziția fibroasă a unor asemenea amestecuri ▐, indicând în buletinul de analiză rezultatul obținut , metoda utilizată și ▐ gradul de precizie al acesteia .▐

Articolul 18

Toleranțe

(1) Pentru a stabili compoziția produselor textile destinate consumatorului final, se aplică toleranțele prevăzute la alineatele (2), (3) și (4).

(2) Prezența fibrelor străine în compoziția ce urmează a fi furnizată în conformitate cu articolul 9 nu trebuie să fie indicată dacă procentajul acestor fibre nu atinge următoarele limite:

(a) 2 % din greutatea totală a produsului textil, dacă această cantitate este justificată ca fiind inevitabilă din punct de vedere tehnic în cadrul bunelor practici de fabricație și nu rezultă dintr-un adaos sistematic;

(b) în aceleași condiții, 5 % din greutatea totală în cazul produselor textile care au fost supuse unui proces de cardare.

Litera (b) a acestui alineat nu aduce atingere articolului 8 alineatul (3).

(3) O toleranță la fabricare de 3 % din masa totală a fibrelor indicate în etichetă este admisă între procentul fibrelor ce trebuie furnizate în conformitate cu articolul 9 și procentul rezultat din analiza realizată în conformitate cu articolul 17. Această toleranță se aplică, de asemenea:

(a) fibrelor care sunt menționate fără nicio indicație de procentaj, conform articolului 9 alineatul (2);

(b) procentajului de lână menționat la articolul 8 alineatul (2) litera (b).

Pentru necesitățile analizei, toleranțele se calculează separat. Masa totală considerată pentru calculul toleranței prevăzute la acest alineat este cea a fibrelor produsului finit, cu excluderea fibrelor străine care apar eventual la aplicarea toleranței menționate la alineatul (2).

Cumulul de toleranțe menționat la alineatele (2) și (3) nu este admis decât în cazul în care fibrele străine eventual constatate cu ocazia analizei, la aplicarea toleranței prevăzute la alineatul (2), sunt de aceeași natură chimică ca și una sau mai multe din fibrele menționate pe etichetă.

(4) Pentru produsele specifice a căror tehnică de fabricare necesită toleranțe superioare celor indicate la alineatele (2) și (3), Comisia poate autoriza toleranțe mai ridicate, cu ocazia controalelor de conformitate a produselor prevăzute la articolul 17, alineatul (1), numai cu titlu excepțional și în baza unei justificări adecvate furnizată de fabricant.

Fabricantul prezintă o cerere indicând motive și dovezi suficiente ale circumstanțelor de fabricare excepționale.

Capitolul 4

Indicarea originii pentru produsele textile

Articolul 19

Indicarea originii pentru produsele textile importate din țări terțe

(1) În sensul prezentului articol, termenii „origine” sau „originar din” se referă la originea nepreferențială în conformitate cu articolele 35 și 36 din Regulamentul (CE) nr. 450/2008 al Consiliului din 23 aprilie 2008 de instituire a Codului Vamal Comunitar (Codul Comunitar Modernizat) (11).

(2) Importul sau introducerea pe piață a produselor textile importate din țări terțe, cu excepția celor care provin din Turcia și din țările care sunt părți contractante la Acordul privind SEE, fac obiectul etichetării privind originea în condițiile menționate în prezentul articol.

(3) Țara de origine a produselor textile este indicată pe eticheta respectivelor produse. În cazul în care produsele sunt ambalate, indicarea țării de origine apare separat pe ambalaj. Indicarea țării de origine nu poate fi înlocuită cu o indicație corespondentă în documentele comerciale de însoțire.

(4) Comisia poate adopta acte delegate în conformitate cu articolele 24, 25 și 26 pentru a hotărî cazurile în care indicarea originii pe ambalaj este acceptată în locul etichetării produselor în sine. Acesta poate fi, în special, cazul în care produsele ajung în mod normal la consumatorul sau utilizatorul final în ambalajul lor normal.

(5) Expresia „made in (produs în)”, însoțită de denumirea țării de origine, indică originea produselor textile. Etichetarea poate fi făcută în oricare dintre limbile oficiale ale Uniunii Europene care este ușor înțeleasă de consumatorul final din statul membru în care produsele textile urmează să fie puse la dispoziție pe piață.

(6) Indicarea originii pe etichetă se face cu caractere lizibile și indelebile, este vizibilă pe parcursul manipulării obișnuite, este în mod clar distinctă de alte informații și este prezentată într-un mod care nu induce în eroare și care nu creează o impresie greșită în ceea ce privește originea produsului.

(7) Produsele textile poartă eticheta adecvată în momentul importării. Această etichetă nu poate fi înlăturată sau modificată înainte de vânzarea produselor către consumatorul sau utilizatorul final.

Articolul 20

Indicarea originii pentru alte produse textile

(1) În cazul în care originea produselor textile, altele decât cele menționate la articolul 19, este indicată pe etichetă, această indicație face obiectul condițiilor menționate în prezentul articol.

(2) Se consideră că produsul își are originea în țara în care a trecut prin cel puțin două dintre următoarele etape de producție:

— filare;

— țesere;

— finisare;

— apretare.

(3) Produsul textil nu poate fi descris pe etichetă ca fiind integral originar dintr-o țară decât dacă a trecut în acea țară prin toate etapele de producție menționate la alineatul (2).

(4) Expresia „made in (produs în)”, însoțită de denumirea țării de origine, indică originea produsului. Etichetarea poate fi făcută în orice limbă oficială a Uniunii Europene care este ușor înțeleasă de consumatorul final din statul membru în care produsul urmează să fie pus la dispoziție pe piață.

(5) Indicarea originii pe etichetă se face cu caractere lizibile și indelebile, este vizibilă pe parcursul manipulării obișnuite, este în mod clar distinctă de alte informații și este prezentată într-un mod care nu induce în eroare și care nu creează o impresie greșită în ceea ce privește originea produsului.

Articolul 21

Acte delegate

Comisia poate adopta acte delegate în conformitate cu articolele 24, 25 și 26 pentru:

— a hotărî forma detaliată și modalitățile de etichetare privind originea;

— a stabili o listă de termeni în toate limbile oficiale ale Uniunii care exprimă în mod clar faptul că produsele sunt originare din țara indicată pe etichetă;

— a hotărî cazurile în care abrevierile utilizate în mod obișnuit indică clar țara de origine și pot fi utilizate în sensul prezentului regulament;

— a hotărî cazurile în care produsele nu pot fi etichetate sau nu au nevoie de etichete din motive tehnice sau economice;

— a hotărî alte norme care pot fi necesare în cazurile în care se constată că produsele nu sunt conforme prezentului regulament.

Articolul 22

Dispoziții comune

(1) Se consideră că produsele textile menționate la articolul 19 nu sunt conforme cu prezentul regulament dacă:

— nu au etichete privind originea;

— eticheta privind originea nu corespunde cu originea produselor;

— eticheta privind originea a fost schimbată, îndepărtată sau modificată, cu excepția cazurilor în care au fost necesare modificări în temeiul alineatului (5) din prezentul articol.

(2) Se consideră că produsele textile, altele decât cele menționate la articolul 19, nu sunt conforme cu prezentul regulament dacă:

— eticheta privind originea nu corespunde cu originea produselor;

— eticheta privind originea a fost schimbată, îndepărtată sau modificată, cu excepția cazurilor în care au fost necesare modificări în temeiul alineatului (5) din prezentul articol.

(3) Comisia poate adopta acte delegate în conformitate cu articolele 24, 25 și 26 cu privire la declarațiile și documentele însoțitoare care pot fi luate în considerare pentru a demonstra conformitatea cu prezentul regulament.

(4) Statele membre stabilesc regimul sancțiunilor aplicabile în caz de încălcare a dispozițiilor prezentului regulament și iau toate măsurile necesare pentru a asigura punerea lor în aplicare. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficace, proporționale și cu efect de descurajare. Statele membre notifică dispozițiile în cauză Comisiei în termen de… (12) și notifică fără întârziere Comisia cu privire la orice modificare ulterioară a acestora.

(5) În cazul în care produsele nu sunt conforme cu prezentul regulament, statele membre adoptă măsurile necesare pentru a solicita proprietarului produselor sau oricărei alte persoane responsabile pentru acestea să eticheteze produsele respective în conformitate cu prezentul regulament și să suporte costurile aferente.

(6) Atunci când acest lucru este necesar pentru aplicarea eficace a prezentului regulament, autoritățile competente pot face schimb de informații obținute la verificarea conformității cu prezentul regulament, inclusiv cu autorități și alte persoane sau organizații pe care statele membre le-au împuternicit în temeiul articolului 11 din Directiva 2005/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor de pe piața internă față de consumatori (13).

Capitolul 5

Dispoziții finale

Articolul 23

Adaptarea la progresul tehnic

▐ Modificările aduse anexelor I, II, IV, V, VI, VII, VIII și IX, care sunt necesare pentru adaptarea acestor anexe la progresul tehnic se adoptă de Comisie prin acte delegate în conformitate cu articolul 24, în condițiile stabilite în articolele 25 și 26.

Articolul 24

Exercitarea delegării de competențe

(1) Competența de a adopta actele delegate menționate la articolele 11, 13, 19, 21, 22 și 23 este conferită Comisiei pentru o perioadă de [cinci] ani de la … (14). Comisia prezintă un raport privind competențele delegate cel târziu cu șase luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani, însoțit, după caz, de o propunere legislativă privind prelungirea perioadei pentru care s-a acordat delegarea de competențe.

(2) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.

Articolul 25

Revocarea delegării de competențe

Parlamentul European sau Consiliul poate revoca delegarea de competențe menționată la articolele 11, 13, 19, 21, 22 și 23.

Articolul 26

Obiecțiuni la actele delegate

(1) Parlamentul European sau Consiliul poate formula obiecțiuni la un act delegat în termen de trei luni de la data notificării.

La inițiativa Parlamentului sau a Consiliului acest termen se prelungește cu două luni.

(2) În cazul în care, la expirarea termenului menționat la alineatul (1), nici Parlamentul, nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni la actul delegat sau dacă Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că au decis să nu formuleze obiecțiuni, actul se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și intră în vigoare la data prevăzută în dispozițiile sale.

▐

Articolul 27

Raportare

Cel mai târziu la… (15), Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind punerea în aplicare a prezentului regulament, punând accentul pe cererile și pe adoptarea denumirilor de fibre textile noi, însoțit, dacă este cazul, de o propunere legislativă .

Articolul 28

Revizuire

(1) Până la … (16) , Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind posibile noi cerințe de etichetare care să fie introduse la nivelul Uniunii pentru a oferi consumatorilor informații exacte, relevante, inteligibile și comparabile privind caracteristicile produselor textile. Raportul se bazează pe o consultare extinsă cu toate părțile interesate, pe anchete în rândul consumatorilor și pe o evaluare aprofundată a raportului cost/beneficii și este însoțit, după caz, de propuneri legislative. Raportul analizează, printre altele, următoarele aspecte:

— un sistem armonizat de etichetare în ceea ce privește modul de întreținere;

— un sistem uniform de etichetare a mărimilor la nivelul UE pentru articolele de îmbrăcăminte și de încălțăminte;

— indicarea substanțelor potențial alergenice sau periculoase utilizate la fabricarea sau prelucrarea produselor textile;

— etichetarea ecologică în ceea ce privește performanțele ecologice și fabricarea durabilă a produselor textile;

— etichetarea socială pentru a informa consumatorii cu privire la condițiile sociale în care a fost fabricat un produs textil;

— etichete de avertizare cu privire la caracterul inflamabil al produselor textile, în special în cazul articolelor de vestimentație extrem de inflamabile;

— etichetarea electronică, inclusiv identificarea prin frecvențe radio (RFID);

— includerea pe etichetă a unui număr de identificare care să fie utilizat pentru obținerea de informații suplimentare la cerere cu privire la produs, de exemplu pe internet;

— utilizarea unor simboluri extralingvistice prin care să se identifice fibrele utilizate la fabricarea unui produs textil, permițând consumatorului să înțeleagă cu ușurință compoziția acestuia și, în special, dacă s-au utilizat fibre naturale sau sintetice.

(2) Până la… (17) , Comisia realizează un studiu în care evaluează dacă substanțele utilizate la fabricarea sau la prelucrarea produselor textile pot reprezenta un pericol pentru sănătatea umană. Acest studiu evaluează în special dacă există o legătură de cauzalitate între reacțiile alergice și fibrele sintetice, coloranții, biocidele, conservanții sau nanoparticulele utilizate în produsele textile. Studiul se întemeiază pe dovezi științifice și ia în considerare rezultatele activităților de supraveghere a pieței. Pe baza acestui studiu, Comisia prezintă, dacă este cazul, propuneri legislative care vizează interzicerea sau limitarea utilizării substanțelor potențial periculoase în compoziția produselor textile, în conformitate cu dispozițiile relevante din legislația UE.

Articolul 29

Dispoziție tranzitorie

Produsele textile care sunt conforme cu dispozițiile Directivei 2008/121/CE și care au fost introduse pe piață înainte de … (18) pot continua să fie introduse pe piață până la… (19).

Articolul 30

Abrogare

Directivele 73/44/CEE, 96/73/CE și 2008/121/CE se abrogă de la data… (20).

Trimiterile la directivele abrogate se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență de la anexa X.

Articolul 31

Intrarea în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre. Adoptat la, Pentru Parlamentul European Președintele Pentru Consiliu Președintele

(1) Avizul din 16 decembrie 2009 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

(2) Poziția Parlamentului European din 18 mai 2010.

(3) JO L 83, 30.3.1973, p. 1.

(4) JO L 32, 3.2.1997, p. 1.

(5) JO L 19, 23.1.2009, p. 29 .

(6) JO L 11, 15.1.2002, p. 4.

(7) JO L 218, 13.8.2008, p. 30 .

(8) Texte adoptate, P7_TA(2009)0093.

(9) JO: a se introduce data intrării în vigoare a prezentului regulament.

(10) JO L 134, 30.4.2004, p. 114 .

(11) JO L 145, 4.6.2008, p. 1 .

(12) Nouă luni de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.

(13) JO L 149, 11.6.2005, p. 22 .

(14) Data intrării în vigoare a prezentului regulament.

(15) Trei ani de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.

(16) Doi ani de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.

(17) Doi ani de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.

(18) Șase luni de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.

(19) Doi ani și șase luni de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.

(20) Data intrării în vigoare a prezentului regulament.

Marți, 18 mai 2010

ANEXA I TABELUL FIBRELOR TEXTILE Număr Denumire Descrierea fibrelor 1 Lână Fibră din lână de oaie sau de miel (Ovis aries) sau un amestec de fibre din lână de oaie sau de miel și de păr de animale menționate la rubrica nr. 2 2 Alpaca (m), lamă (m), cămilă (m), cașmir(m), mohair (m), angora (m), vigonie (f), iac (m), guanaco (m), cașgora, castor (m), vidră (f), precedată sau nu de denumirea „lână” sau „păr” (1) Părul următoarelor animale: alpaca, lamă, cămilă, capră cașmir, capră angora, iepure angora, vigonie, iac, guanaco, capră cashgora, castor, vidră 3 Păr de animal sau de cal cu sau fără indicarea speciei animale ( de exemplu păr de bovine, păr de capră comună, păr de cal) Păr de animale diverse, altele decât cele menționate la rubricile nr. 1 sau 2 4 Mătase Fibră obținută exclusiv de la insectele serigene 5 Bumbac Fibră obținută din capsulele de bumbac (Gossypium) 6 Capoc Fibră obținută din interiorul fructului de capoc (Ceiba pentandra) 7 In Fibră obținută din liberul de in (Linum usitatissimum) 8 Cânepă Fibră obținută din liberul de cânepă (Cannabis sativa) 9 Iută Fibră obținută din liberul de Corchorus olitorius și din cel de Chorcorus capsularis. În sensul prezentului regulament, sunt asimilate iutei fibrele liberiene provenind de la următoarele soiuri: Hibiscus cannabinus, Hibiscus sabdariffa, Abultilon avicennae, Urena lobata, Urena sinuata 10 Abaca (cânepă de Manila) Fibră obținută din frunza exterioară de Musa textilis 11 Alfa Fibră obținută din frunzele de Stipa tenacissima 12 Cocos (nucă de cocos) Fibră obținută din fructul de Cocos nucifera 13 Drob Fibră obținută din liberul de Cytisus scoparius și/sau de Spartium junceum 14 Ramie Fibră obținută din liberul de Boehmeria nivea și cel de Boehmeria tenacissima 15 Sisal (m) Fibră obținută din frunza de Agave sisalana 16 Sunn Fibră obținută din liberul de Crotalaria juncea 17 Henequen Fibră obținută din liberul de Agave Fourcroydes 18 Maguey Fibră obținută din liberul de Agave Cantala 19 Acetat Fibră de acetat de celuloză unde mai puțin de 92 %, dar cel puțin 72 % din grupele hidroxile sunt acetilate 20 Alginat Fibră obținută din sărurile metalice ale acidului alginic 21 Cupro Fibră de celuloză regenerată obținută prin procedeul cupro-amoniacal 22 Modal Fibră de celuloză regenerată obținută printr-un procedeu de viscoză modificat, având o forță la rupere ridicată și un modul în stare umedă ridicat. Forța la rupere (Bc) după condiționare și forța (BM) necesară pentru producerea unei alungiri de 5 % în stare umedă sunt după cum urmează: Bc (CN) ≥ 1,3 √T + 2 T BM (CN) ≥ 0,5 √T în care T este densitatea lineară medie în decitex 23 Proteinică Fibre obținute din substanțele proteice naturale regenerate și stabilizate sub acțiunea agenților chimici 24 Triacetat Fibră de acetat de celuloză unde cel puțin 92 % din grupele hidroxile sunt acetilate 25 Viscoză Fibră de celuloză regenerată obținută prin procedeul viscozei pentru filament și pentru fibra discontinuă 26 Acrilic Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătură cel puțin 85 % (din greutate) de motiv acrilonitrilic 27 Clorofibră Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătură peste 50 % din masa unui motiv monomer vinil clorat sau vinilidenă clorată 28 Fluorofibră Fibră formată din macromolecule lineare obținute din monomeri alifatici fluorocarbonați 29 Modacrilic Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătură peste 50 % și mai puțin de 85 % de motiv acrilonitrilic 30 Poliamidă sau nailon Fibră formată din macromolecule lineare de sinteză conținând în lanț grupări amide care se repetă, dintre care cel puțin 85 % se leagă la unități alifatice sau cicloalifatice 31 Aramidă Fibră constituită din macromolecule lineare de sinteză formate din grupe aromatice legate între ele prin legături amidă sau imidă, din care cel puțin 85 % se leagă direct la două nuclee aromatice și cu numărul de legături imidice, în cazul în care acestea sunt prezente, inferior numărului de legături amidice 32 Poliimidă Fibră formată din macromolecule lineare de sinteză conținând în lanț unități imidice care se repetă 33 Lyocell Fibră de celuloză regenerată obținută prin dizolvare și printr-un proces de filare cu solvent organic (amestec de produse chimice organice și apă), fără formare de derivați 34 Polilactidă Fibră formată din macromolecule lineare care prezintă în lanțul lor cel puțin 85 % (din masă) unități de esteri ai acidului lactic derivați din zaharuri naturale și care are o temperatură de topire de cel puțin 135 °C 35 Poliester Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătură cel puțin 85 % (din greutate) ester de diol și de acid tereftalic 36 Polietilen Fibră formată din macromolecule lineare saturate de hidrocarburi alifatice nesubstituite 37 Polipropilenă Fibră formată din macromolecule lineare saturate de hidrocarburi alifatice, unde un element carbon din doi are o ramificație metil, dispusă izotactic, și fără substituiri ulterioare 38 Policarbamidă Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătura lor repetarea grupului funcțional urilenă (NH-CO-NH) 39 Poliuretan Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în țesătura lor repetarea grupului funcțional uretan 40 Vinilal Fibră formată din macromolecule lineare a căror țesătură este constituită din alcool polivinilic cu diferite procente de acetalizare 41 Trivinil Fibră formată din terpolimer de acrilonitril, dintr-un monomer vinilic clorat și dintr-un al treilea monomer vinilic, din care niciunul nu reprezintă 50 % din masa totală 42 Elastodienă Elastofibră constituită fie dintr-un poliizopren natural sau sintetic, fie dintr-una sau mai multe diene polimerizate cu sau fără unul sau mai mulți monomeri vinilici, și care, alungiți sub o forță de tracțiune care atinge până la de 3 ori lungimea inițială, își reia rapid și în mod substanțial lungimea inițială, de îndată ce forța de tracțiune încetează să mai fie aplicată 43 Elastan Elastofibră a cărei masă este constituită din cel puțin 85 % poliuretan segmentat, care, alungit sub o forță de tracțiune până la de 3 ori lungimea sa inițială, își reia rapid și în mod substanțial lungimea inițială, de îndată ce forța de tracțiune încetează a mai fi aplicată. 44 Fibră de sticlă Fibră alcătuită din sticlă 45 Denumire corespunzând materialului ale cărui fibre sunt compuse, de exemplu din: metal (metalic, metalizat), azbest, hârtie (din hârtie), precedată sau nu de cuvântul „fir” sau „fibră” Fibre obținute din materii diferite sau noi, altele decât cele enumerate mai sus 46 Elastomultiester Fibră obținută prin interacțiunea a două sau mai multe macromolecule lineare distincte din punct de vedere chimic (dintre care nici una nu depășește 85 % în masă), în cadrul a două sau mai multe faze distincte care conțin grupuri de esteri ca unitate funcțională dominantă (cel puțin 85 %) și care, după un tratament corespunzător, când sunt întinse până ating o dată și jumătate lungimea inițială, își reiau rapid și în mod substanțial lungimea inițială de îndată ce acțiunea de întindere încetează 47 Elastolefină Fibră compusă din cel puțin 95 % (din masă) macromolecule parțial reticulate, formate din etilenă și cel putin o altă olefină, și care, alungită sub o forță de tracțiune până când atinge o dată și jumătate lungimea sa inițială, revine rapid și în mod substanțial la lungimea inițială, de îndată ce forța de tracțiune încetează să mai fie aplicată. 48 Melamină Fibră formată din cel puțin 85 % din masă din macromolecule reticulate, alcătuite din derivați ai melaminei

Marți, 18 mai 2010

ANEXA II EXIGENȚELE MINIME IMPUSE UNUI DOSAR TEHNIC DE CERERE DE DENUMIRE DE FIBRĂ TEXTILĂ NOUĂ (Articolul 6) Un dosar tehnic care propune o denumire de fibră textilă nouă în vederea includerii acesteia în anexa I, astfel cum prevede articolul 6, conține minimum informațiile următoare: — Denumirea propusă a fibrei; Denumirea propusă trebuie să fie corelată cu compoziția chimică și să furnizeze informații privind caracteristicile fibrei, dacă este cazul. Denumirea propusă trebuie să fie liberă de drepturi și nu trebuie să fie legată de fabricant. — Definiția propusă a fibrei; Caracteristicile menționate în definiția noii fibre, ca de exemplu elasticitatea, trebuie să fie verificabile prin metode de analiză care trebuie să fie menționate în dosarul tehnic împreună cu rezultatele experimentale ale analizelor. — Identificarea fibrelor: formula chimică, diferențele față de fibrele existente și, după caz, date detaliate cum sunt punctul de fuziune, densitatea, indicele de refracție, comportamentul la foc și spectrul FTIR; — Procentele convenționale propuse; — Metode de identificare și de cuantificare suficient de elaborate, inclusiv date experimentale; Solicitantul trebuie să evalueze posibilitatea de a utiliza metodele menționate în anexa VIII la prezentul regulament în vederea analizării amestecurilor comerciale cel mai așteptate ale noii fibre cu alte fibre și să propună cel puțin una din respectivele metode. În ceea ce privește metodele pentru care fibra poate fi considerată ca o componentă insolubilă, solicitantul trebuie să evalueze factorii de corectare de masă ai noii fibre. Toate datele experimentale trebuie să însoțească cererea. Dacă metodele prezentate în prezentul regulament nu sunt convenabile, solicitantul trebuie să furnizeze un motiv adecvat și să propună o nouă metodă. Cererea trebuie să conțină toate datele experimentale ale metodelor propuse. Datele privind precizia, fiabilitatea și reproductibilitatea metodelor sunt furnizate împreună cu dosarul. — Rezultatele testelor efectuate pentru a se evalua posibilele reacții alergice sau alte efecte adverse ale fibrelor noi asupra sănătății umane, în conformitate cu dispozițiile relevante din legislația UE; — Informații suplimentare în sprijinul cererii: procesul de producție, interesul reprezentat pentru consumatori; — La cererea Comisiei, fabricantul sau reprezentantul acestuia furnizează eșantioane reprezentative din noua fibră pură și din amestecuri de fibre care permit validarea metodelor de identificare și de cuantificare propuse.

Marți, 18 mai 2010

ANEXA III DENUMIRI MENȚIONATE ÎN ARTICOLUL 8 ALINEATUL (1) în limba bulgară: „необработена вълна”, în limba spaniolă: „lana virgen” sau „lana de esquilado”, în limba cehă: „střižní vlna”, în limba daneză: „ren ny uld”, în limba germană: „Schurwolle”, în limba estonă: „uus vill”, în limba irlandeză: „olann lomra”, în limba greacă: „πασ0ένο μαλλί”, în limba engleză: „fleece wool” sau „virgin wool”, în limba franceză: „laine vierge” sau „laine de tonte”, în limba italiană: „lana vergine” sau „lana di tosa”, în limba letonă: „pirmlietojuma vilna” sau „cirptā vilna”, în limba lituaniană: „natūralioji vilna”, în limba maghiară: „élőgyapjú”, în limba malteză: „suf verġni”, în limba olandeză: „scheerwol”, în limba poloneză: „żywa wełna”, în limba portugheză: „la virgem”, în limba română: „lână virgină”, în limba slovacă: „strižná vlna”, în limba slovenă: „runska volna”, în limba finlandeză: „uusi villa”, în limba suedeză: „ren ull”.

Marți, 18 mai 2010

ANEXA IV DISPOZIȚII SPECIALE PENTRU ETICHETAREA ANUMITOR PRODUSE (Articolul 15) Produse Dispoziții privind etichetarea 1. Următoarele produse din categoria corsetelor: Compoziția fibroasă este indicată pe etichetă prin indicarea compoziției întregului produs sau, fie de manieră globală sau de manieră separată, aceea a părților menționate mai jos: (a) Brasiere Țesătura exterioară și interioară a cupelor și a spatelui (b) Corsete Plastroanele din față, din spate și din părți (c) Pieptare Țesătura exterioară și interioară a cupelor, plastroanele din față, spate și părțile laterale 2. Alte produse din categoria corsetelor nemenționate mai sus Compoziția fibroasă este indicată pe etichetă prin comunicarea compoziției întregului produs sau, fie de manieră globală sau de manieră separată, a compoziției diferitelor părți ale acestor produse. Această etichetare nu este obligatorie pentru părțile care reprezintă mai puțin de 10 % din masa totală a produsului. 3. Toate produsele din categoria corsetelor Etichetarea separată a diverselor părți ale produselor din categoria corsetelor este efectuată astfel încât consumatorul final să poată să înțeleagă cu ușurință la care părți din produs se referă indicațiile ce figurează pe etichetă. 4. Produsele textile cu imprimeuri decapate Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și poate fi indicată prin comunicarea separată a compoziției țesutului de bază precum și cea a părților decapate. Respectivele componente sunt indicate nominal. 5. Produse textile brodate Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și poate fi indicată prin comunicarea separată a compoziției țesutului de bază precum și cea a firelor de broderie. Respectivele componente sunt indicate nominal. O astfel de etichetare este obligatorie numai pentru părțile brodate care depășesc 10 % din suprafața produsului. 6. Fire constituite dintr-un miez și un înveliș alcătuit din fibre diferite și puse la dispoziție pe piață ca atare pentru consumatori Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și poate fi indicată prin comunicarea separată a compoziției miezului precum și cea a învelișului. Respectivele componente vor fi indicate nominal. 7. Produse textile din catifea și din pluș, sau produse textile asemănătoare acestora Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și, atunci când produsul este alcătuit dintr-un suport și o suprafață de uzură distinctă, compusă din fibre diferite, ea poate fi indicată separat pentru respectivele componente. Respectivele componente vor fi indicate nominal. 8. Materialele pentru podele și covoarele ale căror suport și suprafață exterioară sunt compuse din fibre diferite Compoziția poate fi dată numai pentru suprafața de uzură. Suprafața de uzură trebuie să fie indicată nominal.

Marți, 18 mai 2010

ANEXA V PRODUSE PENTRU CARE ETICHETAREA SAU MARCAJUL NU SUNT OBLIGATORII (Articolul 16 alineatul (2)) 1. Brățări de suport pentru mâneci 2. Brățări de ceas din materiale textile 3. Etichete și ecusoane 4. Mânere căptușite din materiale textile pentru tigăi 5. Huse pentru cafetiere 6. Huse pentru ceainice 7. Mânecuțe pentru protejarea mânecilor 8. Manșoane, altele decât din pluș 9. Flori artificiale 10. Pernițe de ace 11. Picturi pe canava 12. Produse textile pentru întărituri și suporturi ▐ 13. Confecții textile uzate, în măsura în care sunt explicit declarate ca atare 14. Jambiere 15. Ambalaje, altele decât cele noi și vândute ca atare ▐ 16. Genți suple și fără suport, articole de șelărie, ambele din materiale textile 17. Articole de călătorie din materiale textile 18. Tapiserii brodate de mână, finisate sau nu și materiale pentru fabricarea lor, inclusiv fire pentru brodat, vândute separat de canava și special condiționate pentru a fi utilizate pentru astfel de tapiserii 19. Fermoare 20. Nasturi și catarame îmbrăcate cu materiale textile 21. Coperte de cărți din materiale textile ▐ 22. Părți textile ale încălțămintei, cu excepția căptușelilor calde 23. Seturi de masă compuse din mai multe elemente și a căror suprafață este mai mică de 500 cm2 24. Țesături și mănuși pentru scoaterea platourilor din cuptor 25. Huse pentru suporturi de ouă 26. Truse de machiaj 27. Pungi pentru tutun din materiale textile 28. Truse din materiale textile pentru ochelari, țigări și trabucuri, brichete și piepteni 29. Articole de protecție pentru sport, cu excepția mănușilor 30. Truse de toaletă 31. Truse pentru întreținerea încălțămintei 32. Articole funerare 33. Produsele de unică folosință, cu excepția vatei 34. Articole textile supuse regulilor farmacopeii europene și acoperite prin menționarea acestora, bandaje de folosință medicală și ortopedică multiplă și articole textile de ortopedie în general. 35. Articole textile, inclusiv corzi, sfori și funii supuse punctului 12 din anexa VI, destinate în mod normal: (a) să fie utilizate în mod instrumental în activități de producție și de prelucrare a bunurilor; (b) să fie încorporate în mașini, instalații (de exemplu, pentru încălzire, climatizare sau iluminat), aparate menajere și altele, vehicule și alte mijloace de transport, sau la operarea, întreținerea și echiparea acestora, cu excepția prelatelor din foaie de cort și a accesoriilor din materiale textile pentru autoturisme, accesorii vândute separat de vehicule 36. Produse textile de protecție și de securitate, cum ar fi centurile de securitate, parașutele, vestele de salvare, toboganele de urgență, dispozitivele împotriva incendiilor, vestele antiglonț și îmbrăcămintea de protecție specială (de exemplu: protecție împotriva focului, a agenților chimici sau alte riscuri pentru securitate) 37. Structuri gonflabile (de exemplu: săli de sport, standuri de expoziție sau spații de stocare), cu condiția ca indicațiile privind performanțele și specificațiile tehnice ale acestor produse să fie furnizate 38. Vele 39. Articole textile pentru animale 40. Drapele și baniere

Marți, 18 mai 2010

ANEXA VI PRODUSE PENTRU CARE NUMAI ETICHETAREA SAU MARCAJUL GLOBAL SUNT OBLIGATORII (Articolul 16 alineatul (3)) 1. Linoleumuri 2. Cârpe pentru șters 3. Margini și garnituri 4. Pasmanterie 5. Centuri 6. Bretele 7. Genunchiere și jartiere 8. Șireturi de pantofi și de cizme 9. Panglici 10. Elastice 11. Ambalaje noi și vândute ca atare 12. Sfoară pentru ambalare și sfoară pentru agricultură (pentru legat snopi); sfori, frânghii și funii, altele decât cele precizate în anexa V, nr. 35 (1) 13. Seturi de masă 14. Batiste 15. Fileuri pentru cocuri și pentru păr 16. Cravate și papioane pentru copii 17. Bărbițe pentru copii; mănuși de menaj și mănuși de baie 18. Fire pentru cusut, cârpit, brodat, condiționate pentru vânzarea cu amănuntul, în unități mici și a căror greutate netă nu depășește un gram 19. Benzi pentru draperii, storuri și jaluzele (1) Pentru produsele care figurează la acest număr, vândute în cupoane, etichetarea globală este cea de pe suluri. Frânghiile și funiile prevăzute la acest număr le includ pe cele utilizate în alpinism sau în sporturi nautice.

Marți, 18 mai 2010

ANEXA VII ELEMENTE CARE NU SE IAU ÎN CONSIDERARE LA DETERMINAREA PROCENTAJULUI DE FIBRE (Articolul 17) Produse Elemente excluse a) Toate produsele textile (i) Părți netextile, tivuri, etichete și ecusoane, margini și garnituri care nu fac parte integrantă din produs, nasturi și catarame îmbrăcate cu materiale textile, accesorii, ornamente, panglici neelastice, fire și benzi elastice adăugate în locuri specifice și limitate ale produsului. (ii) Corpuri grase, lianți, lesturi, apreturi și produse de impregnare, produse auxiliare de vopsire și de impregnare, și alte produse de tratare a textilelor. b) Materiale pentru podele și covoare Toate elementele constitutive altele decât suprafețele de uzură c) Țesături pentru tapiserie Legăturile și urzelile de unire și de umplere care nu fac parte din suprafața de uzură d) Perdele și draperii Legăturile și urzelile de unire și de umplere care nu fac parte din fața țesăturii; e) Șosete Fire elastice utilizate pentru glezne precum și firele de întărire și consolidare utilizate pentru degete și pentru călcâie f) Colanți Fire elastice utilizate pentru talie precum și firele de întărire și consolidare utilizate pentru degete și pentru călcâie g) Produse textile altele decât cele vizate de la punctul b) până la f) Țesături pentru baze sau suporturi, întărituri și consolidări, furnituri (între materiale și căptușeală) și dubluri din pânză, fire pentru cusut și asamblat, cu condiția ca să nu înlocuiască țesătura și/sau urzeala stofei și sub rezerva articolului 14 alineatul (1), căptușelile. În sensul prezentei dispoziții: (i) materialele pentru baze și suporturi ale produselor textile care servesc ca dubluri pentru suprafețele de uzură, mai ales în ceea ce privește cuverturile și țesăturile duble precum și dublurile pentru țesăturile din catifea sau pluș și produse similare acestora nu sunt considerate ca suporturi care să fie înlăturate (ii) „întărituri și consolidări” înseamnă firele sau stofele adăugate în locuri specifice și limitate ale produselor textile, cu scopul de a le întări sau de a le conferi rigiditate sau grosime

Marți, 18 mai 2010

ANEXA VIII METODE DE ANALIZĂ CANTITATIVĂ A AMESTECURILOR DE FIBRE TEXTILE BINARE ȘI TERNARE CAPITOLUL 1 I. Pregătirea eșantioanelor și a specimenelor de analiză pentru determinarea compoziției fibroase a produselor textile 1. DOMENIU DE APLICARE Prezentul capitol prezintă procedurile de obținere a eșantioanelor de laborator de o dimensiune adecvată pentru tratare prealabilă în vederea analizei cantitative (de exemplu, cu o masă care să nu depășească 100 g) din volumul global de eșantioane de laborator și pentru selectarea specimenelor de testare din eșantioanele de laborator care au fost tratate în prealabil pentru îndepărtarea materialelor nefibroase (1). 2. DEFINIȚII 2.1. Lotul— Cantitatea de material care este evaluată pe baza unei serii de rezultate de analiză. Aceasta poate cuprinde, de exemplu, tot materialul dintr-o livrare de țesătură; cantitatea de material țesută dintr-un anumit sul; o încărcătură expediată de fire, un balot sau un set de baloți de fibre în stare crudă. 2.2. Eșantion global de laborator— Acea porțiune a lotului considerată drept reprezentativă pentru ansamblu și care este pusă la dispoziția laboratorului. Mărimea și natura eșantionului global este adecvată pentru a acoperi în mod corespunzător variabilitatea lotului și pentru a facilita manipularea în laborator (2). 2.3. Eșantionul de laborator— Acea porțiune a eșantionului global de laborator care este supusă tratării prealabile pentru îndepărtarea materialelor nefibroase și din care sunt prelevate specimenele de analiză. Mărimea și natura eșantionului de laborator este adecvată pentru a acoperi în mod corespunzător variabilitatea eșantionului global de laborator (3). 2.4. Specimenul de analiză— acea porțiune de material necesară pentru a da un rezultat individual selectată din eșantionul de laborator. 3. PRINCIPIU Eșantionul de laborator este astfel selecționat încât să fie reprezentativă pentru eșantionul global de laborator. Specimenele de analiză sunt luate din eșantionul de laborator în așa mod încât fiecare dintre ele să fie reprezentativ pentru proba eșantionul de laborator. 4. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE FIBRE LIBERE 4.1. Fibre neorientate - Se obține eșantionul de laborator selecționând în mod aleatoriu mănunchiuri de fibre din eșantionul global de laborator. Se amestecă foarte bine întregul eșantion de laborator cu ajutorul unei carde de laborator (4). Rețeaua de fibre sau amestecul, inclusiv fibrele libere și fibrele care au aderat la dispozitivul de melanjare se supun operației de tratare prealabilă. Apoi se selecționează specimene de analiză, proporțional cu masele respective, din rețeaua de fibre sau din amestec, din fibrele libere și din fibrele care au aderat la dispozitivul de amestecare. Daca rețeaua de cardă rămâne intactă după tratarea prealabilă, specimenele de analiză se selecționează după procedura descrisă la punctul 4.2. Dacă rețeaua de cardă nu rămâne intactă după tratarea prealabilă, specimenele de analiză se selecționează prin prelevarea aleatorie a cel puțin 16 mănunchiuri mici, de dimensiune adecvată și aproximativ egală urmată de amestecarea lor. 4.2. Fibre orientate (carde, rețele, panglici, șuvițe) – Din părți selectate în mod aleatoriu ale eșantionului global de laborator se decupează cel puțin 10 secțiuni transversale cu o greutate individuală de aproximativ 1 g. Eșantionul de laborator astfel format se supune operației de tratare prealabilă. Se recombină secțiunile transversale așezându-le una lângă alta și se obține specimenul de analiză tăind din ele în așa fel încât să se ia câte o porțiune din fiecare din cele 10 secțiuni. 5. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE FIRE 5.1. Fire în bobine sau în scule – Se utilizează toate bobinele din eșantionul global de laborator. Se prelevă lungimi continue, corespunzătoare și egale din fiecare bobină, fie prin formare de jurubițe cu același număr de înfășurări pe o vârtelniță (5), fie printr-un alt mijloc. Se reunesc lungimile de fir, fie sub forma unei jurubițe unice, fie sub formă de cablu pentru a obține eșantionul de laborator, verificându-se ca în jurubiță sau în cablu să se afle lungimi egale din fiecare format. Eșantioanele de laborator se supun tratării prealabile. Se prelevă specimene de analiză din eșantionul de laborator prin tăierea unui fascicul de fire de lungime egală din jurubițe sau din cablu, având grijă ca fasciculul să conțină toate firele din eșantion. Dacă t este numărul de tex al firului și n este numărul bobinelor de fir selecționate din eșantionul global de laborator, atunci pentru a obține un eșantion de analiză de 10 g, lungimea firului ce trebuie extras din fiecare bobină este de106/nt cm. Dacă nt este ridicat, adică depășește 2 000, se poate forma o jurubiță mai voluminoasă și aceasta poate fi secționată transversal în două locuri, astfel încât să se obțină un cablu cu o greutatea adecvată. Extremitățile unui eșantion prezentat sub formă de cablu sunt legate în mod corespunzător înainte de tratarea prealabilă iar specimenele de analiză sunt prelevate la o distanță suficientă față de nod. 5.2. Fire din urzeală – Se prelevează un eșantion de laborator prin secționarea unei anumite lungimi din extremitatea urzelii, nu mai mică de 20 cm și cuprinzând toate firele de urzeală cu excepția firelor de margine, care se elimină. Mănunchiul de fire se leagă la una din extremități. Dacă eșantionul este prea mare pentru tratare prealabilă în totalitatea sa, acesta se împarte în două sau mai multe porțiuni, fiecare legată pentru tratare prealabilă și se reunesc porțiunile după ce fiecare a fost tratată prealabil separat. Se prelevează un specimen de analiză prin tăierea unei lungimi adecvate din eșantionul de laborator de la capătul îndepărtat al legăturii cuprinzând toate firele din urzeală. Pentru o urzeală de N fire de t tex, lungimea unui specimen cu masa de 1 g este de 105/Nt cm. 6. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE ȚESĂTURĂ 6.1. Dintr-o eșantion globală de laborator constând dintr-un singur cupon reprezentativ al țesătură Se taie o fâșie diagonală dintr-un colț în altul și se îndepărtează marginile. Această fâșie este eșantionul de laborator. Pentru a obține un eșantion de laborator de x g, suprafața fâșiei va fi de x104/G cm2 unde G este masa țesăturii în g/m2. Eșantionul de laborator se supune tratării prealabile și apoi se taie fâșia transversal în patru lungimi egale care se suprapun. Se prelevează specimene de analiză din oricare parte a țesăturii stratificate tăind toate straturile așa încât fiecare specimen să conțină câte o lungime egală din fiecare strat. Dacă țesătura are model țesut, se ia lățimea eșantionului de laborator, măsurată pe direcția urzelii, nu mai mică de o urzeală repetată a desenului. Dacă, pentru a satisface această cerință, eșantionul laborator este prea mare pentru a fi tratat ca un întreg, se taie în părți egale, se tratează prealabil părțile separat, se suprapun înainte de a se alege specimenul de analiză, având grijă ca părțile corespunzătoare ale desenului să nu coincidă. 6.2. Dintr-o eșantion global de laborator constând din mai multe cupoane Se tratează fiecare cupon conform celor menționate la punctul 6.1 și se determină separat fiecare rezultat. 7. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE CONFECȚII ȘI PRODUSE FINITE Eșantionul global de laborator este în mod normal un produs confecționat, finit sau o parte reprezentativă dintr-un astfel de produs. După caz, se determină procentajul diferitelor părți ale produsului care nu au același conținut de fibre, pentru a putea verifica conformitatea cu articolul 14. Se selectează un eșantion de laborator, reprezentativ pentru o anume parte a confecției sau a produsului finit, a cărei compoziție trebuie să fie menționată pe etichetă. Dacă articolul are mai multe etichete, se selectează eșantioane de laborator reprezentative pentru fiecare parte ce corespunde unei anumite etichete. Dacă produsul a cărui compoziție trebuie determinată nu este uniform, s-ar putea să fie necesar să se selecționeze eșantioane de laborator din fiecare parte a produsului și să se determine proporțiile relative ale diferitelor părți raportate la ansamblul produsului în cauză. Apoi se calculează procentele ținând seama de proporțiile relative ale părților eșantionate. Eșantioanele de laborator se supun tratării prealabile. Apoi se selectează specimene de analiză reprezentative din eșantioanele de laborator tratate prealabil. II. Informații privind metodele de analiză cantitativă a amestecurilor de fibre textile Metodele de analiză cantitativă a amestecurilor de fibre se bazează pe două procedee principale: separarea manuală și separarea chimică a fibrelor. Metoda de separare manuală este folosită ori de câte ori este posibil, deoarece dă în general rezultate mai precise decât metoda chimică. Ea se poate utiliza pentru toate textilele ale căror fibre componente nu formează un amestec intim, cum este cazul firelor formate din mai multe elemente, fiecare din ele constituite dintr-un singur tip de fibră sau cazul țesăturilor, la care fibra din urzeală este diferită de fibra din bătătură sau al țesăturilor tricotate care pot fi descompuse în fire de diferite tipuri. În general, metodele chimice de analiză cantitativă se bazează pe solubilizarea selectivă a componenților individuali. După eliminarea unuia din componenți se cântărește reziduul insolubil iar proporția componentului solubil se calculează în funcție de pierderea în greutate. Această primă parte a anexei furnizează informații comune privind analizele efectuate conform acestei metode, valabile pentru amestecurile de fibre luate în considerare în prezenta anexă, indiferent de compoziția acestora. Ea este deci folosită în asociație cu secțiunile individuale următoare din anexă și care conțin procedurile detaliate aplicabile anumitor amestecuri fibroase. În mod ocazional, o analiză se poate baza pe un alt principiu decât solubilizarea selectivă; în astfel de cazuri, în secțiunea adecvată sunt furnizate detalii complete. Amestecurile de fibre în timpul prelucrării și, într-o măsură mai mică, textilele finite pot conține materiale nefibroase, cum ar fi grăsimi, ceruri sau adjuvanți sau materiale solubile în apă, fie de proveniență naturală, fie adăugate pentru a facilita prelucrarea. Materialul nefibros trebuie îndepărtat înainte de analiză. Din acest motiv este prezentată și o metodă de îndepărtare a uleiurilor, grăsimilor, cerurilor și a substanțelor solubile în apă. În plus, textilele pot conține rășini sau alți produși auxiliari utilizați pentru a le conferi proprietăți speciale. Acești produși, în cazuri excepționale inclusiv coloranții, pot interacționa cu reactivul chimic asupra componentei solubile, și/sau pot fi parțial sau complet îndepărtați de către reactivul chimic. Acest gen de produși auxiliari pot, în consecință, genera erori și se îndepărtează înainte ca proba sa fie analizată. Dacă este imposibil să se îndepărteze astfel de produși auxiliari, metodele de analiză prezentate în anexa de față nu mai sunt aplicabile. Colorantul din țesăturile vopsite se consideră parte integrantă a fibrei și nu se îndepărtează. Analizele se efectuează pe baza masei uscate, fiind prezentată și o procedură de determinare a masei uscate. Rezultatul se obține prin aplicarea procentelor convenționale indicate în anexa IX la prezentul regulament la masa uscată a fiecărei fibre. Toate fibrele prezente în amestec sunt identificate înainte de a fi supuse oricărei analize. În unele metode componentul insolubil al unui amestec poate fi parțial dizolvat de reactivul folosit pentru a solubiliza componentul(componenții) solubil(i). Acolo unde este posibil, au fost aleși reactivi având un efect redus sau inexistent asupra fibrelor insolubile. Dacă pierderea de masă survine în timpul analizei, rezultatul este corectat; în acest scop se furnizează factori de corecție. Acești factori au fost determinați în mai multe laboratoare prin tratarea cu reactivul adecvat după cum este specificat în metoda de analiză a fibrelor curățate prin tratare prealabilă. Acești factori de corecție se aplică numai fibrelor normale, pentru fibrele degradate înaintea sau în timpul prelucrării fiind necesari factori de corecție diferiți. Procedurile date se aplică numai în cazul determinărilor individuale. Se efectuează cel puțin două determinări pe eșantioane separate de analiză atât în cazul separării manuale, cât și în cazul separării pe cale chimică. Pentru confirmare, dacă nu este imposibil din punct de vedere tehnic, se recomandă folosirea procedurilor alternative, prin care constituentul care a fost reziduu în metoda standard să fie dizolvat primul. CAPITOLUL 2 Metode pentru analiza cantitativă a anumitor amestecuri binare de fibre I. Informații generale comune tuturor metodelor prezentate pentru analiza chimică cantitativă a amestecurilor de fibre textile I.1. Obiect și domeniu de aplicare Domeniul de aplicare pentru fiecare metodă precizează la care tipuri de fibre se poate aplica metoda. I.2. Principiu După identificarea componentelor amestecului, materialul nefibros se îndepărtează printr-o tratare prealabilă adecvată și apoi se îndepărtează unul din componenți, de obicei prin dizolvare selectivă (6). Se cântărește reziduul insolubil și se calculează proporția componentului solubil începând de la pierderea în greutate. Cu excepția dificultăților tehnice, este preferabil să se dizolve fibra prezentă în cea mai mare proporție, pentru a obține ca reziduu fibra prezentă în cea mai mică proporție. I.3. Materiale și echipament I.3.1. Aparatura I.3.1.1. Creuzete filtrante și flacoane de cântărire suficient de mari pentru a cuprinde astfel de creuzete filtrante sau orice fel de aparatură care dă rezultate identice. I.3.1.2. Vas cu vid. I.3.1.3. Uscător care conține silicagel autoindicator de umiditate. I.3.1.4. Etuvă ventilată pentru uscarea specimenelor la 105 ± 3 o C. I.3.1.5. Balanța analitică cu o precizie de 0,0002 g. I.3.1.6. Extractor Soxhlet sau alt aparat capabil să asigure rezultate identice. 1.3.2. Reactivi chimici I.3.2.1. Eter de petrol, redistilat, cu fierbere între 40 și 60 °C. I.3.2.2. Alți reactivi sunt menționați în secțiunile corespunzătoare ale fiecărei metode. Toți reactivii utilizați sunt puri din punct de vedere chimic. I.3.2.3. Apă distilată sau deionizată. I.3.2.4. Acetonă. I.3.2.5. Acid ortofosforic. I.3.2.6. Uree. I.3.2.7. Bicarbonat de sodiu. Toți reactivii folosiți sunt puri din punct de vedere chimic. I.4. Atmosferă de condiționare și de testare Deoarece se determină masa uscată, nu este necesară condiționarea specimenului sau efectuarea analizelor într-o atmosferă condiționată. I.5. Eșantionul de laborator Se ia un eșantion de laborator care este reprezentativ pentru eșantionul global de laborator și suficient de mare ca să furnizeze toate specimenele necesare, de 1 g minimum fiecare. I.6. Tratarea prealabilă a eșantionului de laborator (7) În cazul în care în amestec este prezentă o substanță care nu trebuie luată în considerare la calcularea procentuală (a se vedea articolul 17 din prezentul regulament), aceasta trebuie mai întâi îndepărtată printr-o metodă care să nu afecteze celelalte componente fibroase. În acest sens, materialul nefibros care poate fi extras cu eter de petrol și apă este îndepărtat prin tratarea probei uscate la aer într-un extractor Soxhlet cu eter de petrol timp de o oră, la minimum șase cicluri de extracție pe oră. Se lasă ca eterul de petrol să se evaporeze din eșantion, care este apoi extras prin tratament direct constând în înmuierea specimenului în apă la temperatura camerei timp de o oră, apoi în înmuierea eșantionului în apă la temperatura de 65 ± 5 °C timp de încă o oră, agitând lichidul din timp în timp. Se folosește un raport lichid/specimen de 100:1. Se îndepărtează apa în exces din eșantion prin stoarcere, extragere prin vidare sau centrifugare și apoi se lasă eșantionul să se usuce la aer. În cazul elastolefinei sau al amestecurilor de fibre care conțin elastolefină și alte fibre (lână, păr de origine animală, mătase, bumbac, in, cânepă, iută, abaca, alfa, fibră din coajă de nucă de cocos, sorg, ramie, sisal, cupro, modal, fibre proteinice, viscoză, fibre acrilice, poliamidă sau nailon, poliester, elastomultiester), procedura descrisă anterior este ușor modificată, prin înlocuirea eterului de petrol cu acetona. În cazul amestecurilor binare care conțin elastolefină și acetat, se aplică următoarea procedură de tratare prealabilă. Se extrage specimenul timp de 10 minute la 80 °C cu o soluție care conține 25 g/l de 50 % acid ortofosforic și 50g/l de uree. Se folosește un raport lichid/specimen de 100:1. Se spală specimenul în apă, apoi se scurge și se spală într-o soluție de 0,1 % de bicarbonat de sodiu, după care se spală cu atenție în apă. În situația în care materialul nefibros nu poate fi extras cu eter de petrol și apă, el se îndepărtează prin înlocuirea metodei cu apă descrisă anterior cu o altă metodă adecvată, care să nu modifice substanțial niciun constituent fibros. Totuși, pentru unele fibre naturale de origine vegetală nealbite (de exemplu iuta, fibra de nucă de cocos) trebuie să se țină seama că tratarea prealabilă normală cu eter de petrol și cu apă nu îndepărtează toate substanțele naturale nefibroase; totuși, nu se aplică un tratament prealabil suplimentar dacă proba nu conține agenți de finisare insolubili atât în eter de petrol cât și în apă. Buletinele de analiză includ detalii complete privind metodele de tratare prealabilă folosite. I.7. Procedura de testare I.7.1. Instrucțiuni generale I.7.1.1. Uscarea Se efectuează toate operațiile de uscare timp de minimum 4 ore și maximum 16 ore, la 105 ± 3 °C, într-o etuvă ventilată, cu ușa etuvei în permanență închisă. Dacă perioada de uscare este mai mică de 14 ore, specimenul trebuie cântărit pentru a verifica dacă masa lui a devenit constantă. Se consideră că masa a devenit constantă dacă, după o perioadă suplimentară de 60 de minute de uscare, variația sa este mai mică de 0,05 %. Se recomandă să se evite manevrarea creuzetelor filtrante, a flacoanelor de cântărire, a specimenelor și a reziduurilor cu mâinile neprotejate, pe perioada operațiunilor de uscare, răcire și cântărire. Specimenele se usucă în flacoane de cântărire, cu capacul flaconului plasat alături. După uscare, se pune dopul la flaconul de cântărire și se transferă repede în uscător. Creuzetele filtrante se usucă în flacoane de cântărire, cu capacul flaconului plasat alături. După uscare, se pune dopul la flaconul de cântărire și se transferă rapid în uscător. Când se folosesc alte aparate decât creuzetele filtrante, operațiile de uscare în etuvă se efectuează în așa fel încât să asigure determinarea masei uscate a fibrelor, fără pierderi. I.7.1.2. Răcirea Toate operațiile de răcire se efectuează în uscător, acesta fiind plasat lângă balanță, până la răcirea completă a flaconului de cântărire și, în orice caz, nu trebuie să dureze mai puțin de două ore. I.7.1.3. Cântărirea După răcire se efectuează cântărirea flaconului de cântărire în interval de două minute de la scoaterea acestuia din uscător. Cântărirea se efectuează cu o precizie de 0,0002 g. I.7.2. Mod de lucru Din eșantionul de laborator tratat în prealabil se prelevează un specimen de analiză cu masa de minimum 1 g. Firele sau țesătura sunt decupate în lungimi de aproximativ 10 mm, deșirate pe cât de mult este posibil. Se usucă specimenul într-un flacon de cântărire, se răcește în uscător și se cântărește. Se transferă specimenul în vasul de sticlă menționat în secțiunea corespunzătoare a metodei respective a Uniunii , se recântărește imediat flaconul de cântărire și se obține masa uscată a specimenului prin diferență. Se finalizează analiza în modul prevăzut în secțiunea corespunzătoare a metodei aplicabile. Se examinează reziduul la microscop pentru a verifica dacă prin tratament s-a îndepărtat complet fibra solubilă. I.8. Calcularea și exprimarea rezultatelor Masa componentei insolubile se exprimă în procente raportate la masa totală de fibră din amestec. Procentul de componentă solubilă se obține prin diferență. Se calculează rezultatul pe baza masei uscate și pure, corectată cu (a) procentele convenționale și (b) factorii de corecție necesari pentru a lua în calcul pierderea de material în timpul tratării prealabile și al analizei. Calculele se efectuează aplicând formula prezentată la punctul I.8.2. I.8.1. Calcularea procentului de component insolubil pe baza masei uscate și pure, fără a lua în considerare pierderea de material fibros în timpul tratării prealabile. unde P1 % este procentul componentului insolubil uscat și pur, m este procentul de masă uscată a specimenului de analiză după tratare prealabilă, r este masa uscată a reziduului, d este factorul de corecție pentru pierderea de masă a componentului insolubil în reactiv în timpul analizei. Valorile adecvate ale lui „d” sunt prezentate în secțiunile corespunzătoare ale fiecărei metode. Desigur, aceste valori ale lui „d” sunt, desigur, valorile normale aplicabile fibrelor nedegradate chimic. I.8.2. Calcularea procentului de component insolubil pe baza masei uscate și pure, cu ajustările date de factorii convenționali, și, unde este cazul, de factorii de corecție pentru pierderea de greutate în timpul tratării prealabile. unde P1A % este procentul de component insolubil corectat cu procentele convenționale stabilite și pierderea de masă în timpul tratării prealabile. P1 este procentul de component insolubil uscat și pur, așa cum a fost calculat cu formula de la punctul I.8.1. a1 este procentul convențional stabilit pentru componentul insolubil (a se vedea anexa IX). a2 este procentul convențional stabilit pentru componentul solubil (a se vedea anexa IX). b1 este pierderea procentuală a componentului insolubil cauzată de tratarea prealabilă b2 este pierderea procentuală a componentului solubil cauzată de tratarea prealabilă Procentajul celui de-al doilea component este P2A % = 100 - P1A % În cazul în care se folosește o tratare prealabilă specială, valorile b1 și b2 se determină, dacă este posibil, supunând fiecare dintre constituenții fibrei pure tratării prealabile aplicate în cursul analizei. Fibrele pure sunt acelea care nu conțin niciun fel de material nefibros cu excepția celui conținut în mod normal (fie natural, fie datorită procesului de fabricație), în starea (nealbită, albită) în care se află în materialul supus analizei. Atunci când nu sunt disponibile fibrele separate și pure folosite în producerea materialului supus analizei, ar trebui se folosesc valorile medii ale lui b1 și b2, obținute din testele efectuate pe fibre pure, similare celor din amestecul supus examinării. Dacă se aplică o tratare prealabilă normală prin extracție cu eter de petrol și apă, factorii de corecție b1 și b2 pot fi în general neglijați, cu excepția bumbacului nealbit, inului nealbit și a cânepei nealbite, unde pierderea datorită tratării prealabile este considerată în mod convențional ca fiind 4 % și în cazul polipropilenei 1 %. În cazul altor fibre, pierderile datorită tratării prealabile nu sunt, prin convenție, luate în calcul. II. Metoda analizei cantitative prin separare manuală II.1. Domeniu de aplicare Metoda poate fi folosită pentru fibre de toate tipurile cu condiția ca ele să nu formeze un amestec intim și să poată fi separate manual. II.2. Principiu După identificarea componenților textili, materialul nefibros se îndepărtează printr-o tratare prealabilă adecvată și apoi se îndepărtează fibrele manual, se usucă și se cântăresc pentru a calcula proporția fiecărei fibre în amestec. II.3. Aparatura II.3.1. Flacoane de cântărire sau orice fel de aparatură care furnizează rezultate identice. II.3.2. Uscător care conține silicagel autoindicator de umiditate. II.3.3. Etuvă ventilată pentru uscarea specimenelor la 105 ± 3 o C. II.3.4. Balanța analitică cu o precizie de 0,0002 g. II.3.5. Extractor Soxhlet sau alt aparat capabil să asigure rezultate identice. II.3.6. Ac. II.3.7. Torsiometru sau un aparat similar. II.4. Reactivi chimici II.4.1. Eter de petrol, redistilat, cu fierbere între 40 și 60 °C. II.4.2. Apă distilată sau deionizată. II.5. Atmosferă de condiționare și de testare A se vedea I.4. II.6. Eșantionul de laborator A se vedea I.5. II.7. Tratarea prealabilă a eșantionului de laborator A se vedea I.6. II.8. Mod de lucru II.8.1. Analiza firelor Selectați din eșantionul de laborator tratat în prealabil un specimen cu masa de minimum 1 g. Pentru firele foarte subțiri analiza poate fi efectuată pe o lungime minimă de 30 m, indiferent de masa acesteia. Se taie firul în bucăți de o lungime corespunzătoare și se separă tipurile de fibre cu ajutorul unui ac sau, dacă este necesar, cu ajutorul unui torsiometru. Tipurile de fibre astfel obținute se plasează în flacoane de cântărire cântărite în prealabil și se usucă la 105 ± 3 °C până la obținerea unei mase constante, conform descrierii de la punctele I.7.1 și I.7.2. II.8.2. Analiza țesăturii Se prelevează din eșantionul de laborator tratat prealabil un eșantion fără lizieră, cu masa de minimum 1 g, cu marginile prinse cu grijă pentru a evita destrămarea și paralel cu direcția firelor de urzeală sau de bătătură sau, în cazul tricoturilor, cu direcția șirurilor sau a rândurilor. Se separă diferitele tipuri de fibre, se colectează în flacoane de cântărire cântărite în prealabil și se continuă ca la punctul II.8.1. II.9. Calcularea și exprimarea rezultatelor Se exprimă masa fiecărei fibre din amestec în procente din masa totală a amestecului de fibre. Se calculează rezultatul pe baza masei uscate și pure, corectată cu (a) procentele convenționale stabilite și (b) factorii de corecție necesari pentru a lua în calcul pierderea de material în timpul tratării prealabile. II.9.1. Calcularea procentului masei de fibre uscate și pure, fără a lua în considerare pierderea de material în timpul tratării prealabile. P1 % este procentul primului component în stare uscată și pură, m1 este masa uscată și pură a primului component, m2 este masa uscată și pură a celui de-al doilea component. II.9.2. Pentru calcularea procentului fiecărui component corectat cu procentele convenționale stabilite și, după caz, cu factorii de corecție pentru pierderea de masă în timpul tratării prealabile, a se vedea punctul I.8.2. III.1. Precizia metodelor Precizia indicată în metodele individuale se referă la reproductibilitate. Reproductibilitatea se referă la fiabilitate, în sensul unor valori experimentale foarte apropiate obținute de laboranții din diferite laboratoare, în momente diferite, folosind aceeași metodă și obținând rezultate individuale pe specimene ale unui amestec omogen identic. Reproductibilitatea se exprimă prin limite de încredere a rezultatelor la un nivel de încredere de 95 %. Prin aceasta se înțelege că diferența între două rezultate dintr-o serie de analize efectuate în laboratoare diferite, în condițiile aplicării normale și corecte a metodei la un amestec omogen identic, nu va fi depășită decât în cinci cazuri din 100. III.2. Buletinul de analiză III.2.1. Se indică faptul că analiza a fost efectuată în conformitate cu această metodă. III.2.2. Se dau detalii cu privire la eventuale tratări prealabile speciale (a se vedea punctul I.6.). III.2.3. Se comunică rezultatele individuale și media aritmetică, cu o precizie de 0,1 fiecare. IV. Metode speciale TABEL RECAPITULATIV Metodă Domeniu de aplicare Reactiv Componentă solubilă Componentă insolubilă 1. Acetat Anumite alte fibre Acetonă 2. Anumite fibre proteinice Anumite alte fibre Hipoclorit 3. Viscoză, cupro sau anumite tipuri de fibre modale Bumbac, elastolefină sau melamină Acid formic și clorură de zinc 4. Poliamidă sau nailon Anumite alte fibre Acid formic, 80 % m/m 5. Acetat Triacetat, elastolefină sau melamină Alcool benzilic 6. Triacetat sau polilactidă Anumite alte fibre Diclormetan 7. Anumite fibre celulozice Poliester, elastomultiester sau elastolefină Acid sulfuric, 75 % m/m 8. Fibre acrilice, anumite fibre modacrilice sau anumite clorofibre Anumite alte fibre Dimetilformamidă 9. Anumite clorofibre Anumite alte fibre Sulfură de carbon/acetonă, 55,5/44,5 v/v 10. Acetat Anumite clorofibre, elastolefină sau melamină Acid acetic glacial 11. Mătase Lână, păr, elastolefină sau melamină Acid sulfuric, 75 % m/m 12. Iută Anumite fibre de origine animală Metoda conținutului de azot 13. Polipropilenă Anumite alte fibre Xilen 14. Anumite alte fibre Clorofibre (homopolimeri ai clorurii de vinil), elastolefină sau melamină Metoda cu acid sulfuric concentrat 15. Clorofibre, anumite fibre modacrilice, anumiți elastani, acetați, triacetați Anumite alte fibre Ciclohexanonă 16. Melamină Bumbac sau aramidă Acid formic fierbinte, 90 % m/m METODA Nr. 1 ACETAT ȘI ANUMITE ALTE FIBRE (Metoda cu acetonă) 1. DOMENIU DE APLICARE Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de: 1. acetat (19) cu 2. lână (1), păr de origine animală (2 și 3), mătase (4), bumbac (5), in (7), cânepă (8), iută (9), abaca (10), alfa (11), fibră din coajă de nucă de cocos (12), sorg (13), ramie (14), sisal (15), cupro (21), modal (22), fibre proteinice (23), viscoză (25), fibre acrilice (26), poliamidă sau nailon (30), poliester (35), elastomultiester (46), elastolefină (47) și melamină (48). Metoda nu se aplică în nici un caz fibrelor de acetat care au fost dezacetilate la suprafață. 2. PRINCIPIU Fibrele de acetat se dizolvă cu acetonă pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de acetat uscat se calculează prin diferență. 3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (diferiți de cei menționați în instrucțiunile generale) 3.1. Aparatura Vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 200 ml. 3.2. Reactiv Acetonă. 4. MOD DE LUCRU Se respectă procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează: La specimenul aflat într-un vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml se adaugă 100 ml de acetonă pentru fiecare gram de specimen, se agită vasul, se lasă la temperatura camerei timp de 30 minute, agitând ocazional și apoi se decantează lichidul printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil. Se repetă tratamentul de încă două ori (efectuând în total trei extracții), dar pe perioade de numai 15 minute, astfel încât timpul total de tratare în acetonă să fie de o oră. Se transferă reziduul în creuzetul filtrant. Se spală reziduul din creuzetul filtrant cu acetonă și se extrage prin vidare. Se umple creuzetul filtrant din nou cu acetonă și se lasă să se golească prin curgere liberă sub efectul gravității. În final se videază creuzetul filtrant prin vidare, se usucă creuzetul și reziduul, se răcesc și se cântăresc. 5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR Rezultatele se calculează conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu excepția melaminei, pentru care „d”= 1,01. 6. PRECIZIA La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %. METODA nr. 2 ANUMITE FIBRE PROTEINICE ȘI ALTE FIBRE MENȚIONATE (Metoda cu hipoclorit) 1. DOMENIU DE APLICARE Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de: 1. anumite fibre proteinice, adică: lână (1), păr de origine animală (2 și 3), mătase (4), proteine (23) cu: 2. bumbac (5), cupro (21), viscoză (25), acrilic (26), clorofibre (27), poliamidă sau nailon (30), poliester (35), polipropilenă (37), elastan (43), fibră de sticlă (44), elastomultiester (46), elastolefină (47) și melamină (48). Dacă sunt prezente mai multe fibre de tip proteinic, prin această metodă se determină cantitatea totală, dar nu și cantitățile lor individuale. 2. PRINCIPIU Fibra proteinică se dizolvă cu soluție de hipoclorit pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de fibră proteinică uscată se calculează prin diferență. Pentru prepararea soluției de hipoclorit se poate folosi fie hipoclorit de litiu, fie hipoclorit de sodiu. Hipocloritul de lit