1.INTRODUCERE

Regulamentul privind piețele instrumentelor financiare (MiFIR) și Directiva privind piețele instrumentelor financiare (MiFID 2) au fost publicate în Jurnalul Oficial la 12 iunie 2014, au intrat în vigoare la 2 iulie 2014 și se vor aplica de la 3 ianuarie 2018.

MiFID 2/MiFIR introduc o structură a pieței care are drept scop să asigure că tranzacționarea se desfășoară, ori de câte ori este oportun, pe platforme reglementate și în mod transparent, astfel încât să se asigure formarea eficientă și echitabilă a prețurilor.

În acest context, MiFIR acordă o exceptare de la cerințele de transparență pretranzacționare și posttranzacționare în ceea ce privește instrumentele financiare care nu sunt capitaluri proprii în favoarea piețelor reglementate, a operatorilor de piață și a firmelor de investiții pentru tranzacțiile în care contrapartea este unul dintre membrii Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC), care sunt efectuate în cadrul aplicării politicii monetare, de schimb valutar și de stabilitate financiară pe care membrul SEBC în cauză este autorizat prin lege să o aplice și în condițiile în care membrul respectiv și-a informat în prealabil contrapartea cu privire la exceptarea tranzacției respective. Mai mult, MiFIR împuternicește Comisia să extindă domeniul de aplicare a acestei exceptări la băncile centrale din țări terțe în cazul în care sunt îndeplinite condițiile prestabilite.

În acest scop, Comisia Europeană a comandat un studiu extern realizat de Centrul de Studii Politice Europene (CEPS) și de Universitatea din Bologna, intitulat „Exemptions for third-country central banks and other entities under the Market Abuse Regulation (MAR) and the market in Financial Instrument Regulation (MiFIR)” [„Exceptări pentru băncile centrale din țări terțe și alte entități în conformitate cu Regulamentul privind abuzul de piață (MAR) și Regulamentul privind piețele instrumentelor financiare (MiFIR)”] (denumit în continuare „studiul”). Studiul se bazează pe o anchetă și o cercetare și conține o analiză a normelor de transparență pretranzacționare și posttranzacționare care se aplică atunci când băncile centrale ale țărilor terțe realizează tranzacții cu titluri de valoare, precum și a măsurii în care aceste bănci centrale realizează tranzacții cu titluri de valoare în cadrul Uniunii.

2.TEMEIUL JURIDIC AL RAPORTULUI: ARTICOLUL 1 ALINEATUL (9) DIN MiFIR

Articolul 1 alineatul (6) din MiFIR prevede o exceptare de la normele de transparență pretranzacționare și posttranzacționare pentru tranzacțiile în care contrapartea este unul dintre membrii Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC), care sunt efectuate în cadrul aplicării politicii monetare, de schimb valutar și de stabilitate financiară pe care membrul SEBC în cauză este autorizat prin lege să o aplice și în condițiile în care membrul respectiv și-a informat în prealabil contrapartea cu privire la exceptarea tranzacției respective.

În plus, articolul 1 alineatul (9) din MiFIR conferă Comisiei competența: „[...] de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 50 pentru a extinde domeniul de aplicare al alineatului (6) la alte bănci centrale.

În acest scop, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului, până la 1 iunie 2015, un raport în care se evaluează modul în care sunt tratate tranzacțiile de către băncile centrale din țări terțe care, în scopul prezentului alineat, includ Banca Reglementelor Internaționale. Raportul conține o analiză a sarcinilor lor statutare și a volumelor tranzacționate pe teritoriul Uniunii. În raport:

(a) se identifică dispozițiile aplicabile în țările terțe vizate în ceea ce privește dezvăluirea reglementată a informațiilor privind operațiunile băncilor centrale, inclusiv operațiunile desfășurate de membrii SEBC în țările terțe respective și

(b) se evaluează impactul potențial pe care l-ar putea avea cerințele normative din Uniune referitoare la dezvăluirea informațiilor asupra tranzacțiilor efectuate de băncile centrale din țările terțe.

În cazul în care concluzia conținută în raport indică faptul că excepția prevăzută la alineatul (6) este necesară pentru tranzacțiile în care contrapartea este o bancă centrală dintr-o țară terță care desfășoară operațiuni de politică monetară, de schimb valutar și de stabilitate financiară, Comisia prevede aplicarea acestei excepții la banca centrală a țării terțe în cauză.”

3.JURISDICȚIILE AVUTE ÎN VEDERE

Raportul acoperă următoarele țări: Australia, Brazilia, Canada, RAS Hong Kong, India, Japonia, Mexic, Singapore, Republica Coreea, Elveția, Turcia și Statele Unite, precum și Banca Reglementelor Internaționale (denumită în continuare BIS) care, în conformitate cu articolul 1 alineatul (9) din MiFIR trebuie considerată o bancă centrală dintr-o țară terță în sensul respectivului alineat. Această listă nu aduce atingere eventualelor modificări și eliminări ale țărilor relevante care vor fi evaluate în viitor.

Criteriile pertinente pentru evaluarea jurisdicțiilor ar trebui să se bazeze pe indicatori economici, pe dimensiunea sectorului financiar al țărilor în cauză și pe gradul de interconectare dintre acesta și sectorul financiar al Uniunii, precum și pe soliditatea cadrului legislativ care prevalează în jurisdicția țării terțe.

În ceea ce privește în special dimensiunea și gradul de interconectare, Comisia a utilizat lista publicată de FMI cu jurisdicțiile în care își au sediul instituțiile financiare de cea mai mare importanță sistemică, pentru care programul FMI de evaluare a sectorului financiar (FSAP) este obligatoriu. Metodologia FMI combină mărimea și gradul de interconectare al sectorului financiar al fiecărei țări și, prin urmare, ia în considerare dimensiunea piețelor financiare. Conform FMI, acest grup de țări acoperă aproape 90 % din sistemul financiar global și 80 % din activitatea economică globală și include majoritatea țărilor G20 și a membrilor Consiliului pentru stabilitate financiară (CSF). Instituțiile cu sediul în statele membre ale UE nu sunt vizate de studiu. În plus, două criterii suplimentare prezintă relevanță pentru selectarea jurisdicțiilor pertinente: pentru a fi eligibilă pentru evaluare în vederea acordării exceptării prevăzute la articolul 1 alineatul (9), o jurisdicție nu trebuie să fie inclusă în lista jurisdicțiilor necooperante întocmită de Grupul de Acțiune Financiară Internațională (GAFI) și trebuie să fie semnatară a Memorandumului multilateral de înțelegere al IOSCO (MMoU).

4.ANALIZA DIFERITELOR JURISDICȚII