RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 265/7

Publicarea unei cereri în temeiul articolului 50 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare

(2015/C 265/06)

Prezenta publicare conferă dreptul de opoziție în temeiul articolului 51 din Regulamentul (UE) nr. 1151/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (1).

DOCUMENT UNIC

„ ” (MRECH KAMPOT)/„POIVRE DE KAMPOT”

Nr. CE: KH-PGI-0005-01264 – 6.10.2014

IGP ( X ) DOP ( )

1. Denumire (denumiri)

„ ” (Mrech Kampot)/„Poivre de Kampot”

2. Statul membru sau țara terță

Cambodgia

3. Descrierea produsului agricol sau alimentar

3.1. Tip de produs

Clasa 1.8. Alte produse din anexa I la tratat (condimente etc.)

3.2. Descrierea produsului căruia i se aplică denumirea de la punctul 1

„ ” (în limba regiunii de origine, khmeră)/„Poivre de Kampot” (în limba franceză) desemnează boabele a două soiuri ale speciei Piper nigrum L., și anume soiurile Kamchay și Lampong (sau Belantoeung), cunoscute pe plan local drept soiul „cu frunze mici” și respectiv soiul „cu frunze mari”; acestea sunt cultivate în aria geografică definită la punctul 4.

Există patru tipuri diferite de „ ”/„Poivre de Kampot”, în funcție de perioada de recoltare și de modul în care sunt prelucrate ulterior:

— Piper verde: fructe necoapte ale arbustului de piper, recoltate din arbust atunci când încă nu s-au copt. Poate fi comercializat și consumat fie proaspăt (prezentat sub formă de ciorchini), fie în saramură sau oțet (prezentat fie sub formă de boabe întregi, fie în ciorchini).

— Piper negru: este recoltat când culoarea boabelor începe să se schimbe, trecând de la verde la galben; ulterior, boabele sunt uscate. Poate fi prezentat sub formă de boabe întregi sau măcinate.

— Piper roșu: este obținut din boabe ajunse la maturitate deplină, uscate. Acesta este prezentat sub formă de boabe întregi.

— Piper alb: este produs din boabe roșii sau coapte, supuse ulterior unui proces de înmuiere. Acesta este prezentat sub formă de boabe întregi.

Caracterul specific al produsului rezidă în gustul său puternic picant (dar nu extrem de picant); acest gust nu este copleșitor, ci se dezvoltă treptat în gură. Pe lângă caracterul său picant, „ ”/„Poivre de Kampot” are o calitate deosebită, și anume intensitatea aromei.

Boabele de piper au caracteristici fizice ideale din punctul de vedere al dimensiunii și al densității.

Caracteristicile fizice și organoleptice ale produsului sunt indicate în continuare.

Tip Formă Densitate și dimensiune Culoare Miros Altele Piper negru Boabe uscate ∅ ≥ 4 mm Densitate ≥ 570 g/l Negru închis, negru, maro-negru sau gri-negru. — Mirosul boabelor este de intensitate medie. — După măcinare, mirosul piperului sub formă de pulbere este foarte intens și persistent. Toleranță (2): sunt permise abateri în ceea ce privește dimensiunea boabelor pentru 5 % și abateri în ceea ce privește culoarea pentru 2 %. Defecte nepermise: — deșeuri vegetale; — praf; — ciuperci; — receptacul (3) de 5 %. Piper măcinat Pulbere cu fragmente mici de boabe Gri închis cu puncte negre Piper roșu Boabe uscate ∅ ≥ 4 mm Densitate ≥ 570 g/l Roșu maroniu sau roșu închis. Defecte nepermise: — deșeuri vegetale; — praf; — ciuperci; — receptacul de 1 %. Piper alb Boabe uscate ∅ ≥ 3 mm Densitate ≥ 600 g/l Gri – alb, cu pete mici de culoare galbenă sau maro deschis. Trebuie să fie o culoare naturală. Nu trebuie adăugată nicio substanță pentru a schimba culoarea. Defecte nepermise: — deșeuri vegetale; — praf; — ciuperci. Piper verde Ciorchine întreg de boabe proaspete Ciorchine de cel puțin 10 boabe. Fiecare bob cu ∅ ≥ 3 mm. Verde închis. — Aromă de plante, de piper verde — Boabele nu au miros intens — Mirosul piperului măcinat este intens, dar dispare repede. Defecte nepermise: — deșeuri vegetale; — praf; — ciuperci. Boabe sau ciorchini întregi în saramură sau în oțet. Ciorchine de cel puțin 10 boabe. Fiecare bob cu ∅ ≥ 3 mm. Încă verde. Nu trebuie să devină maro.

Caracteristicile specifice ale diferitelor tipuri de „ ”/„Poivre de Kampot” sunt indicate în continuare:

— Piperul verde are o aromă proaspătă de citrice și este mai puțin picant decât soiurile care au fost uscate.

— Piperul negru are o aromă mai intensă, mai puternică și vag florală, cu note florale, de eucalipt și de mentă. Aceasta poate varia de la moderat-dulce la intens-picant.

— Piperul roșu este mai dulce și mai puțin picant decât soiul negru, iar aroma sa este mai echilibrată. Acesta are o aromă puternic fructată.

— În ceea ce privește piperul alb, membrana exterioară a boabelor este îndepărtată după procesul de înmuiere; acest lucru conferă produsului un gust diferit, cu note de iarbă proaspătă și de lămâie verde „lime”.

Produsul este comercializat în ambalaje sigilate (din diferite materiale și de diverse dimensiuni), care prezintă informațiile prevăzute în secțiunea 3.6.

3.3. Hrană pentru animale (doar în cazul produselor de origine animală) și materii prime (doar în cazul produselor prelucrate)

—

3.4. Etape specifice ale producției care trebuie să se desfășoare în aria geografică delimitată

Toate etapele producției trebuie să se desfășoare în aria geografică; acestea includ:

— operațiunile de gestionare a culturilor;

— recoltarea boabelor;

— procesul de uscare (care se aplică piperului negru, roșu și alb);

— înmuierea (care se aplică numai piperului alb);

— sortarea boabelor;

— murarea (care se aplică numai piperului verde, în saramură sau în oțet).

Prin urmare, „ ”/„Poivre de Kampot” verde și proaspăt trebuie să fie produs în cadrul ariei geografice.

Iar „ ”/„Poivre de Kampot” negru, roșu, alb și cel verde murat trebuie să fie produs și prelucrat, prin înmuiere sau prin murare, în aria geografică.

3.5. Norme specifice privind felierea, răzuirea, ambalarea etc. a produsului la care se referă denumirea înregistrată

—

3.6. Norme specifice privind etichetarea produsului la care se referă denumirea înregistrată

Pachetele și recipientele produsului trebuie să poarte denumirea „ ” sau „Poivre de Kampot”. Această denumire poate fi însoțită de traducerea în limba oficială a teritoriului pe care este comercializat produsul (de exemplu, „Kampot Pepper” pentru țările în care se vorbește limba engleză), cu caractere de dimensiune cel puțin la fel de mare ca cea mai mare literă de pe ambalaj. Mențiunea „Indicație geografică protejată” trebuie să apară aproape de denumirea „ ” sau „Poivre de Kampot”, care poate fi însoțită de o traducere.

Ambalajul trebuie să fie identificat prin numărul lotului (care asigură trasabilitatea produsului).

Pe etichetă trebuie să apară, de asemenea, cu caractere vizibile, următoarele indicații:

— logoul colectiv în limba corespunzătoare: sau

— logoul național al indicațiilor geografice protejate în Cambodgia (descris mai jos).

Opțional, pe etichetă poate să apară, de asemenea, logoul indicației geografice protejate (sau un logo similar) din alte țări sau regiuni în care „ ”/„Poivre de Kampot” se bucură de o astfel de recunoaștere.

4. Delimitarea concisă a ariei geografice

Aria geografică este compusă din următoarele districte situate în sudul Cambodgiei:

— Kampong Trach, Dan Tong, Toeuk Chhou, Chhouk și Kampot City, toate fiind situate în provincia Kampot;

— Kep City și Damnak Chang Aeur, în provincia Kep.

5. Legătura cu aria geografică

Există o legătură de cauzalitate între reputația și calitatea acestui produs și originea sa geografică.

Reputație:

Producția de piper din Cambodgia este menționată în documente vechi, cum sunt rapoartele exploratorului chinez Tchéou Ta Kouan, care datează din secolul al 13-lea.

Cu toate acestea, piperul a început să aibă un rol foarte important în provincia Kampot de-abia la sfârșitul secolului al 19-lea, odată cu sosirea coloniștilor francezi. La începutul secolului următor s-a intensificat producția acestui condiment în Kampot, ajungându-se până la 8 000 de tone pe an. La mijlocul secolului al 20-lea, producția de piper Kampot, care s-a stabilizat la aproximativ 3 000 de tone pe an, a fost de o calitate excepțională. Până la acea dată, denumirea „Kampot” ajunsese să fie puternic asociată cu piperul, iar produsul era foarte cunoscut în special în Franța și în restul Europei. Piperul de Kampot era foarte apreciat pentru calitatea sa, în special de către bucătarii din Franța și din Europa.

Istoria și notorietatea piperului de Kampot sunt bine documentate și ilustrate în cartea „Kampot, miroir du Cambodge. Promenade historique, touristique et littéraire”, Editions YOU-FENG, Paris, 2003 („Kampot, oglinda Cambodgiei. Pespective istorice, turistice și literare, Editura YOU-FENG, Paris, 2003”), scrisă de Luc Mogenet; conform afirmațiilor autorului, cultivarea piperului a adus prosperitate regiunii Kampot spre sfârșitul secolului al 19-lea. Potrivit acestui autor, în anii 1920, aproape tot piperul consumat în Franța provenea din acea regiune a Indochinei.

Putem găsi trimiteri la istoria piperului de Kampot între secolul al 19-lea și secolul al 20-lea în multe publicații din acele vremuri, cum ar fi: „Paris-Match” (nr. 969-977 din anul 1967), „Connaissance des arts” („Lumea artelor”), Societé Française de Promotion Artistique, nr. 189 din anul 1967, „Bulletin du comité des travaux historiques et scientifiques” (Buletinul comitetului pentru lucrări istorice și științifice) și „Bulletin de la Section de géographie” (Buletinul Secției de geografie), Imprimerie nationale, 1915, cartea „Un hiver au Cambodge: chasses au tigre, à l'éléphant et au buffle sauvage” („O iarnă în Cambodgia: la vânătoare de tigri, de elefanți și de bivoli”), Edgar Boulangier, Mame 1887, „Bulletin économique de l'Indochine” („Buletinul economic al Indochinei”) vol. 6, 1903 etc.

După oprirea brutală a producției de piper de Kampot, din cauza regimului Khmerilor Roșii și a războiului civil care a avut loc în țară, la sfârșitul secolului al 20-lea, odată cu restabilirea unui calm relativ în țară în urma alegerilor din 1998, a fost reluată producția acestui condiment în regiune, iar produsul și-a restabilit rapid gloria de altădată.

Familiile de producători din Kampot și Kep s-au întors la terenurile care le aparțineau de mult timp. Provenind din mai multe generații de producători de piper, ei au trecut, în mod natural, la curățarea terenurilor lăsate în paragină și au început să cultive din nou piper, utilizând metodele tradiționale moștenite de la strămoșii lor.

În aprilie 2010, piperul de Kampot a fost înregistrat ca indicație geografică în Cambodgia, acesta fiind primul produs local care a obținut un astfel de statut.

Reluarea producției de piper de Kampot în această nouă eră a atras atenția mass-mediei, atât la nivel național, cât și la nivel internațional.

Au fost produse și difuzate în întreaga lume mai multe documentare care elogiau calitatea produsului și care vorbeau despre caracteristicile sale specifice, de exemplu emisiunea postului BBC „Rick Stein's Far Eastern Odyssey” („Odiseea lui Rick Stein în Extremul Orient” (programul 1), documentarul „Nouveaux produits, nouvelles habitudes: révélations sur nos assiettes” („Produse noi, obiceiuri noi: revelații în farfuriile noastre”) realizat de canalul francez M6 în cadrul emisiunii „Zone Interdite” („Zonă interzisă”), dar și emisiunea „Les petits plats du Grand Mékong” („Bucate alese din regiunea Mékong”) realizată de TÉLÉRAME, care a dedicat un program piperului de Kampot, etc.

Mai mult, în prezent, piperul de Kampot este menționat și descris drept piper de cea mai bună calitate în multe ghiduri turistice sau culinare, cum ar fi: „Lonely Planet Cambodia” (de Lonely Planet, Nick Ray, Greg Bloom, 2014), „Consumed: Food for a Finite Planet” („Consumat: hrană pentru o planetă cu resurse limitate”) de Sarah Elton, 2013, „Gordon's Great Escape Southeast Asia: 100 of my favourite Southeast Asian recipes” („Aventurile lui Gordon în Asia de Sud-Est: 100 dintre rețetele mele favorite din sudul Asiei”) de Gordon Ramsay, 2011), „The Rough Guide to Cambodia” („Mic ghid al Cambodgiei”) de Beverley Palmer, 2013, etc.

Toate acestea demonstrează că „ ”/„Poivre de Kampot” se bucură de o reputație care poate fi atribuită originii sale geografice.

Calitatea produsului datorată originii sale geografice:

Pe de altă parte, specificitatea produsului, care constă în gustul său puternic picant (dar nu extrem de picant) și în aroma intensă, este legată de condițiile specifice regiunii și de metodele de producție locale.

Solul bine drenat și precipitațiile medii ridicate reprezintă condițiile necesare pentru producția piperului de înaltă calitate. Provinciile Kampot și Kep au un climat cu precipitații abundente și regulate; sezonul ploios durează mai mult decât sezonul uscat. Prin urmare, precipitațiile din aria delimitată nu sunt numai abundente (peste 2 000 mm pe an), ci în plus sunt și bine distribuite de-a lungul anului, ceea ce are o influență directă asupra calității produsului, în special asupra aromei sale și asupra gustului său picant și echilibrat. Pe de altă parte, dată fiind topografia ariei de producție, majoritatea parcelelor acoperite cu plantații sunt situate pe dealuri (terenuri înalte) sau la poalele munților, ceea ce sporește capacitatea de drenare a solului.

În ceea ce privește factorii umani, pot fi identificate două tehnici specifice de cultivare a piperului, care sunt utilizate de fermierii din aria delimitată:

— înălțarea nivelului solului, pentru ca plantația de piper să fie la o înălțime mai mare, precum și săparea unui canal de irigație în jurul plantației, pentru a asigura o bună drenare;

— adăugarea în mod regulat de sol proaspăt.

Aceste tehnici menite să asigure o bună drenare a solului contribuie, de asemenea, la producerea piperului cu aromă intensă și gust picant echilibrat.

Pe de altă parte, adăugarea în mod regulat de sol proaspăt, precum și alte măsuri luate pe plantație (și anume crearea unui spațiu mare între araci, asigurarea umbrei pentru plantele tinere) contribuie la producția piperului cu densitate adecvată și dimensiuni potrivite.

Trimitere la publicarea caietului de sarcini

[articolul 6 alineatul (1) al doilea paragraf din prezentul regulament]

http://cambodiaip.gov.kh/TemplateTwo.aspx?parentId=34&menuid=74&childMasterMenuId=74&lang=en

(1) JO L 343, 14.12.2012, p. 1.

(2) Procentul de boabe care nu respectă criteriile privind mărimea și culoarea.

(3) Receptaculul este o parte a bobului de piper, o mică tijă care crește în mijlocul florii și al bobului. Receptaculul este un tip de deșeu care se îndepărtează în timpul sezonului de recoltare, pentru a obține boabe curate.