EXPUNERE DE MOTIVE

1.CONTEXTUL PROPUNERII

•Motivele și obiectivele propunerii

Propunere de Recomandare a Consiliului privind „O punte către locuri de muncă – consolidarea Garanției pentru tineret” răspunde unui angajament politic al președintei Comisiei, dna Ursula von der Leyen, și a fost anunțată în comunicarea din 14 ianuarie 2020, intitulată „ O Europă socială puternică pentru tranziții juste ”. Ea reprezintă o contribuție importantă la implementarea în curs a Pilonului european al drepturilor sociale, întărind principiul 4, intitulat „sprijin activ pentru ocuparea forței de muncă”. Propunerea face parte dintr-o serie de măsuri propuse de Comisie pentru stimularea ocupării forței de muncă în rândul tinerilor, prezentate în Comunicarea „Sprijinirea ocupării forței de muncă în rândul tinerilor: o punte către locuri de muncă pentru generația viitoare”.

Recomandarea Consiliului privind înființarea unei Garanții pentru tineret a fost adoptată în 2013 ca reacție la ultima criză economică și la rata șomajului în rândul tinerilor rezultată în urma acesteia (printre cei cu vârste cuprinse între 15 și 24 de ani), care a crescut, în medie, până la un nivel foarte ridicat de 24,4 % în UE, și cu peste 50 % în unele state membre. Pe lângă existența șomajului în rândul tinerilor, 6,5 milioane de tineri (cu vârste cuprinse între 15 și 24 de ani) nu erau încadrați profesional și nu urmau niciun program educațional sau de formare (NEET).

La șapte ani de la lansare, Garanția pentru tineret a devenit o realitate în întreaga UE, însă provocările nu au dispărut în totalitate. În fiecare an, peste 3,5 milioane de tineri beneficiază, în cadrul Garanției pentru tineret, de o ofertă de angajare, de continuare a educației, de intrare în ucenicie sau de efectuare a unui stagiu. Inițiativa „Locuri de muncă pentru tineri” (Youth Employment Initiative, YEI) pentru perioada 2014-2020 (cu o contribuție totală a UE de aproape 9 miliarde EUR), alături de investițiile suplimentare din partea Fondului social european, a reprezentat o resursă financiară esențială a UE în sprijinirea implementării acesteia. Rata șomajului în rândul tinerilor și rata tinerilor NEET au scăzut substanțial. Înainte de criza provocată de COVID-19, rata șomajului în rândul tinerilor (15-24 de ani) scăzuse, în medie, la 14,9 %, față de nivelul său maxim de 24,4 % din 2013. Ameliorarea contextului macroeconomic a jucat cu siguranță un rol, însă un studiu recent sugerează că Garanția pentru tineret, împreună cu finanțarea europeană, a creat oportunități pentru tineri și a declanșat reforme structurale la nivelul serviciilor publice de ocupare a forței de muncă și al sistemelor de învățământ din statele membre.

Cu toate acestea, pandemia de COVID-19 și impactul său economic vor pune în pericol această evoluție pozitivă. Previziunile economice ale Comisiei din primăvara anului 2020 indică faptul că economia UE se va contracta cu 7,4 % în 2020 – cea mai profundă recesiune din istoria sa – iar tinerilor care vor intra în rândul forței de muncă în această perioadă le va fi mai greu să-și asigure un prim loc de muncă. Într-adevăr, crizele anterioare arată că tinerii sunt susceptibili de a fi cel mai grav afectați. De obicei, aceștia sunt primii care sunt concediați. Ei lucrează mai des în economia informală sau în forme atipice de ocupare a forței de muncă, cu o protecție socială redusă sau inexistentă. Ei sunt suprareprezentați în sectoarele devastate de pandemie (de exemplu, turism, cazare, munca sezonieră în agricultură, comerțul cu ridicata și cu amănuntul, în care femeile sunt, la rândul lor, suprareprezentate), unde munca la distanță nu poate fi o opțiune. În plus, unii dintre aceștia suferă încă de pe urma recesiunii economice anterioare și se confruntă în prezent cu riscul de a fi afectați din nou de o criză economică mondială.

Prin urmare, consolidarea în acest moment a Garanției pentru tineret este importantă pentru a contribui la atenuarea impactului crizei COVID-19 și la prevenirea unei noi crize a șomajului în rândul tinerilor. Propunerea se bazează pe experiența și lecțiile învățate pe parcursul celor 7 ani de implementare a Garanției pentru tineret din 2013 și integrează realitățile în schimbare de pe piața muncii, precum și dubla tranziție digitală și verde.

Ca parte a lecțiilor învățate, Garanția pentru tineret trebuie să se adreseze unui grup-țintă mai larg și să devină mai incluzivă. Rezultatele agregate la nivelul UE indică faptul că, luate împreună, programele din cadrul Garanției pentru tineret nu se adresează încă unei majorități a tinerilor care devin NEET, iar pentru mulți dintre cei care sunt înregistrați, timpul scurs până la momentul în care ei pot să beneficieze de o ofertă depășește cele patru luni prevăzute. Prea mulți sunt cei care se luptă încă să facă față cheltuielilor curente sau a căror capacitate de inserție profesională este pusă la încercare. Mulți tineri care provin adesea din medii socioeconomice defavorizate nu au acces la educație și formare de calitate sau întâmpină obstacole în tranziția lor de la școală la muncă. Câștigurile la nivelul ocupării forței de muncă nu au fost distribuite în mod uniform între state membre și regiuni, anumite grupuri ale populației tinere fiind dezavantajate în mod disproporționat (de exemplu, persoanele cu un nivel scăzut de calificare, cei care locuiesc în zone rurale sau în zone îndepărtate, tinerii cu handicap, cei care provin din familii de migranți sau cei care aparțin unor minorități rasiale și etnice, de exemplu romii).

În timp ce rata șomajului în rândul tinerilor a scăzut în medie până la începutul anului 2020, rata tinerilor inactivi a rămas stabilă sau chiar a crescut în majoritatea statelor membre. Spre deosebire de tinerii șomeri, tinerii inactivi nici măcar nu își caută un loc de muncă, din cauze precum propria boală sau barierele întâmpinate de tinerii cu handicap, responsabilitățile de îngrijire a copiilor sau a adulților dependenți sau alte responsabilități personale sau familiale.

Printre tinerii NEET, disparitatea de gen a crescut oarecum în acești ani. În medie, la nivelul UE, disparitatea era de 3,2 puncte procentuale în 2013 și a atins 3,8 puncte procentuale în 2019. Inactivitatea este de asemenea mai frecventă în rândul tinerilor NEET de sex feminin. În consecință, dimensiunea de gen va fi consolidată. Campaniile specifice de sensibilizare și de comunicare pot aborda stereotipurile de gen la o vârstă fragedă și încurajează tinerele să aleagă o gamă mai largă de parcursuri educaționale și de ocupații. Femeile tinere pot fi sprijinite prin consiliere, orientare și mentorat, asigurându-se faptul că acestea își cunosc atât potențialul, cât și drepturile. Printre aceste măsuri se numără încurajarea, precum și abordarea stereotipurilor de gen în alegerile educaționale și profesionale. În acest sens, etapa de pregătire se bazează și pe orientarea către parteneri care oferă servicii sociale de sprijinire, precum îngrijirea copilului, asistența medicală și asistența psihologică.

Tinerii cu handicap au rate de ocupare mult mai scăzute decât tinerii fără handicap, iar disparitatea în materie de ocupare a forței de muncă față de tinerii fără handicap este în creștere. O educație și formare incluzive, asigurarea accesibilității și a unei amenajări corespunzătoare, precum și combaterea stereotipurilor referitoare la handicap la locul de muncă pot stimula participarea tinerilor cu handicap pe piața muncii.

Demografia Europei este în schimbare. Din cauza îmbătrânirii populației, numeroase zone rurale din Europa se confruntă cu o scădere a populației. Deși dubla tranziție poate oferi oportunități, acest lucru nu se va întâmpla în mod automat și s-ar putea ca oportunitățile în sine să nu fie suficiente pentru a reduce disparitățile dintre tinerii din mediul rural și cei din mediul urban. Tinerii care locuiesc în zone rurale și/sau îndepărtate, în special cei care se confruntă deja cu dezavantaje pe alte fronturi, vor avea nevoie de sprijin direcționat, iar infrastructura și accesul la servicii din aceste zone trebuie să fie îmbunătățite. Aceste măsuri vor oferi oportunități în zonele respective și vor contribui la evitarea exodului creierelor și a sporirii declinului populației. În același timp, tinerii care trăiesc în zone urbane defavorizate continuă să se confrunte cu obstacole specifice în calea integrării lor pe piața muncii.

În plus, lumea muncii se află în plină schimbare. Evoluțiile în curs, cum ar fi automatizarea și digitalizarea producției și a serviciilor, continuă să remodeleze piețele muncii. Tranzițiile de la un loc de muncă la altul devin din ce în ce mai frecvente și numeroși tineri trec de la angajare la șomaj sau inactivitate sau sunt blocați în forme de muncă atipice precare. În particular, tinerii sunt suprareprezentați în cazul locurilor de muncă non-standard, cum ar fi munca pe platformele digitale sau munca ocazională („gig work”), care nu oferă întotdeauna acces la o protecție socială adecvată. În plus, comparativ cu alte categorii de vârstă, tinerii sunt expuși unui risc mai mare de a-și pierde locul de muncă din cauza automatizării, dat fiind că locurile de muncă de început de carieră tind să aibă o pondere mai mare a sarcinilor automatizabile.

În plus, dubla tranziție mai amplă către o economie mai digitală și mai verde va oferi noi oportunități, deoarece este probabil ca în aceste sectoare să se creeze locuri de muncă. Acest lucru presupune, însă, ca tinerii să dețină competențele adecvate pentru a se adapta la evoluția cerințelor profesionale. Se preconizează că competențele digitale – care, alături de competențe non-tehnice cum ar fi cele antreprenoriale și de gestionare a carierei, sunt necesare pentru tranziția verde – vor dobândi o importanță tot mai mare. Investițiile actuale în capitalul uman al tinerilor europeni vor contribui la adaptarea economiilor sociale de piață ale Europei la exigențele viitorului: existența unei forțe de muncă active, inovatoare și calificate este totodată o condiție prealabilă pentru competitivitatea Europei la nivel mondial.

În acest context, actuala propunere vizează restructurarea cadrului de politică pentru a sprijini mai bine capacitatea de inserție profesională a tinerilor și a evita o nouă criză a șomajului în rândul tinerilor. Pentru atingerea acestor obiective, propunerea:

·Asigură faptul că toți tinerii sub 30 de ani primesc o ofertă de bună calitate în ceea ce privește angajarea, continuarea educației, intrarea în ucenicie sau efectuarea unui stagiu, în termen de patru luni de la intrarea în șomaj sau de la absolvirea unei forme de învățământ formale. Acest obiectiv principal ambițios al Garanției pentru tineret este menținut, în timp ce categoria de vârstă este lărgită astfel încât să includă tinerii cu vârste cuprinse între 25 și 29 de ani.

·Astfel, se recunoaște faptul că tranziția de la școală la muncă și integrarea sustenabilă pe piață durează mai mult, din cauza naturii schimbătoare a muncii și a competențelor cerute. Propunerea se aliniază, de asemenea, practicilor naționale existente: măsurile și programele legate de tineret sunt în general disponibile pentru tinerii în vârstă de până la 29 de ani, iar majoritatea statelor membre consideră deja tinerii cu vârste cuprinse între 25 și 29 de ani ca făcând parte din grupul-țintă. În egală măsură, propunerea recunoaște faptul că, în perioada de recesiune economică survenită ca urmare a pandemiei de COVID-19, o parte importantă a persoanelor cu vârste cuprinse între 25 și 29 de ani ar putea intra în șomaj și necesita sprijin.

·Include o distincție între tinerii NEET temporari (deseori cu studii superioare, uneori cu experiență profesională, probabil concediați din cauza pandemiei de COVID-19 sau intrați recent pe piața muncii în timpul crizei, după terminarea studiilor) și tinerii NEET pe termen mai lung (care provin deseori din grupuri vulnerabile, au un nivel scăzut de educație și necesită eforturi suplimentare). Acest lucru permite o abordare mai individualizată și mai bine direcționată în cazul ambelor grupuri, având în vedere că al doilea grup ar putea avea nevoie de mai mult sprijin.