[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 14.12.2010

COM(2010) 742 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU

privind regimul taxelor de andocare aplicat în departamentele franceze de peste mări

SEC(2010) 1558 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU

privind regimul taxelor de andocare aplicat în departamentele franceze de peste mări

Context

În principiu, dispoziţiile Tratatului privind funcţionarea Uniunii Europene (TFUE), care se aplică regiunilor ultraperiferice ale Uniunii din care fac parte cele patru departamente franceze de peste mări ( départements français d'outre-mer – DOM), nu autorizează nicio diferenţă de impozitare aplicabilă în DOM, între produsele locale şi cele provenind din Franţa metropolitană sau din alte state membre. Cu toate acestea, articolul 349 din TFUE [ex-articolul 299 alineatul (2) din Tratatul CE] prevede posibilitatea introducerii unor măsuri specifice în favoarea acestor regiuni, având în vedere existenţa unor handicapuri permanente care afectează situaţia economică şi socială a regiunilor ultraperiferice.

Decizia 2004/162/CE a Consiliului din 10 februarie 2004, adoptată în temeiul articolului 299 alineatul (2) din Tratatul CE, autorizează Franţa să aplice până la 1 iulie 2014 scutiri sau reduceri ale taxei numite „taxă de andocare” pentru anumite produse fabricate în DOM. În anexa la decizia menţionată este prevăzută lista de produse pentru care se pot aplica scutirile sau reducerile fiscale. În funcţie de produse, diferenţa de impozitare între produsele fabricate la nivel local şi celelalte produse nu poate depăşi 10, 20 sau 30 de puncte procentuale.

Decizia Consiliului din 10 februarie 2004 expune motivele care au stat la baza adoptării măsurilor specifice: situarea la distanţă mare faţă de continent, dependenţa în ceea ce priveşte materiile prime şi energia, obligaţia constituirii unor stocuri mai importante, dimensiunea redusă a pieţei locale combinată cu dezvoltarea slabă a activităţilor de export etc. Toate aceste handicapuri se traduc printr-o creştere a costurilor de producţie şi, implicit, a preţurilor de cost ale produselor fabricate la nivel local care, în lipsa unor măsuri specifice, ar fi mai puţin competitive faţă de cele provenind din străinătate, chiar dacă se iau în calcul taxele de transport către DOM. În consecinţă, menţinerea unei producţii locale ar fi cu atât mai dificilă. Măsurile specifice prevăzute în Decizia Consiliului din 10 februarie 2004 au fost concepute în scopul consolidării industriei locale.

Articolul 4 din Decizia Consiliului din 10 februarie 2004 prevede obligaţia autorităţilor franceze de a prezenta Comisiei, cel târziu la 31 iulie 2008, un raport privind aplicarea regimului de impozitare prevăzut în această decizie, pentru a verifica impactul măsurilor adoptate şi contribuţia acestora la promovarea sau menţinerea activităţilor economice locale, ţinând seama de handicapurile care afectează regiunile ultraperiferice. În baza acestui raport, Comisia prezintă Consiliului un raport care include o analiză economică şi socială completă şi, după caz, o propunere vizând adaptarea dispoziţiilor Deciziei din 10 februarie 2004.

La 31 iulie 2008, autorităţile franceze au prezentat Comisiei raportul susmenţionat. La 22 decembrie 2008, autorităţile franceze au transmis o completare, iar, ca urmare a solicitării Comisiei din 16 aprilie 2009, acestea au furnizat noi informaţii la 16 aprilie 2010. Aceste documente sunt incluse (numai în limba franceză) într-un document de lucru al serviciilor Comisiei, separat de prezentul raport.

Raportul prezentat de autorităţile franceze conţine o solicitare privind adaptarea, în cazul Guyanei, a listei de produse care pot face obiectul unei impozitări diferenţiate. Această solicitare, care viza iniţial aproximativ 80 de produse, a fost restrânsă ulterior, iar în forma sa finală din 16 aprilie 2010 vizează doar 64 de produse.

ELEMENTELE PRINCIPALE CONţINUTE ÎN RAPORTUL AUTORITăţILOR FRANCEZE

După menţionarea etapelor punerii în aplicare a Deciziei Consiliului din 2004 în DOM, raportul constată, în primul rând, că regimul de impozitare diferențiată în privința taxelor de andocare nu constituie un obstacol în calea schimburilor comerciale cu DOM, în măsura în care fluxul importurilor în fiecare dintre cele patru DOM este în continuă creştere din 2004 în ceea ce priveşte produsele care pot face obiectul unei impozitări diferenţiate. Pentru produsele în cauză, această impozitare diferenţiată nu a avut ca efect încetarea importului de produse provenite din străinătate.

În raport se arată că, deşi inflaţia este, în general, superioară celei înregistrate în Franţa metropolitană, nu acelaşi lucru se poate spune în legătură cu produsele fabricate care sunt cele vizate de impozitarea diferenţiată. Raportul nu tratează impactul taxelor de andocare asupra nivelului general al preţurilor în DOM şi asupra diferenţei care există între acesta şi nivelul general al preţurilor înregistrat în Franţa metropolitană.

În ceea ce priveşte ajutoarele pentru întreprinderi, raportul constată că, având în vedere existenţa altor ajutoare regionale acordate în favoarea întreprinderilor cu sediul în DOM, impactul impozitării diferenţiate este dificil de estimat cu precizie. Concluzia raportului în legătură cu acest aspect este că regimul de impozitare diferențiată în privința taxelor de andocare constituie un instrument indispensabil pentru echilibrul profitabilităţii şi pentru menţinerea unui număr mare de activităţi de producţie din DOM. Astfel, raportul constată că, şi în cazul în care se ţine seama de totalitatea ajutoarelor primite, întreprinderile din DOM, cu excepţia întreprinderilor mari, realizează întotdeauna un profit net mai mic cu 2 puncte decât cel al întreprinderilor din Franţa metropolitană. Pentru întreprinderile cele mai mari, taxele de andocare diferenţiate favorizează investiţiile acestor întreprinderi, ceea ce a contribuit şi contribuie la menţinerea creşterii economice a departamentelor franceze de peste mări.

În privinţa veniturilor obţinute din taxa de andocare, în 2006 acestea s-au ridicat la aproximativ 923 de milioane EUR, care provin în proporţie de 95% din taxa de andocare percepută la „import”. Raportul oferă informaţii privind modul în care au fost utilizate fondurile generate de taxa de andocare.

În suplimentul la raportul primit în decembrie 2008, autorităţile franceze au actualizat informaţiile comunicate anterior, adăugând rezultatele financiare ale anului 2007. Suma veniturilor generate de taxa de andocare creşte de la 923 la 957 de milioane EUR. Partea din venituri consacrată finanţării investiţiilor în DOM creşte până la 31%. Diferenţele de impozitare nu au întrerupt evoluţia importurilor, chiar dacă această creştere nu este una semnificativă, mai puţin în cazul Guadelupei.

Cota pe care o ocupă producţia în cererea internă a DOM variază, în funcţie de departament, între 29,1% în Guyana şi 36,7% în Martinica. Statisticile furnizate nu fac nicio distincţie între produsele care beneficiază şi cele care nu beneficiază de o impozitare diferențiată în privința taxelor de andocare.

În ceea ce priveşte ocuparea forţei de muncă, în suplimentul la raport se arată că, în acest stadiu, nu a fost posibilă cuantificarea efectelor impozitării diferențiate în privința taxelor de andocare asupra nivelului ocupării forţei de muncă în întreprinderile care fabrică astfel de produse. Raportul furnizează însă date globale referitoare la şomaj şi la locurile de muncă retribuite din DOM.

În ceea ce priveşte preţurile, acelaşi supliment precizează că statisticile disponibile nu permit determinarea impactului taxelor de andocare asupra nivelului general al preţurilor produselor care fac obiectul unei impozitări diferenţiate sau asupra ratei inflaţiei în DOM. Sunt disponibile doar datele privind evoluţia preţurilor produselor (cu şi fără impozitare diferenţiată). Informaţiile prezentate conduc la concluzii diferite pentru fiecare departament.

În final, suplimentul la raport conţine justificări suplimentare în sprijinul cererii privind adaptarea, pentru Guyana, a listei de produse care pot beneficia de impozitare diferenţiată.

Prin scrisoarea din 15 aprilie 2009, serviciile Comisiei au informat autorităţile franceze că datele furnizate sunt insuficiente pentru a evalua efectele reale ale diferenţei de impozitare asupra activităţii departamentelor franceze de peste mări. În consecinţă, autorităţilor franceze li s-a solicitat să furnizeze o evaluare a efectelor regimului taxelor de andocare asupra menţinerii sau promovării activităţilor locale şi asupra condiţiilor de desfăşurare a schimburilor comerciale pentru fiecare DOM şi pentru fiecare categorie de produse care fac obiectul unei impozitări diferenţiate în departamentul respectiv.

La 16 aprilie 2010, autorităţile franceze au prezentat Comisiei mai multe tabele cu informaţii care oferă, pentru fiecare dintre cele 32 de categorii principale de produse care beneficiază de o diferenţă de impozitare în privinţa taxelor de andocare, date referitoare la cuantumul ajutoarelor primite de întreprinderile în cauză, profitul sau pierderile generate de aceste întreprinderi, numărul de angajaţi ai acestora, cota de piaţă a produselor fabricate la nivel local în raport cu totalul produselor vândute, precum şi despre evoluţia exporturilor.

Pe de altă parte, autorităţile franceze şi-au modificat solicitarea cu privire la Guyana, care vizează doar 64 de produse şi oferă diverse precizări solicitate acestora de către Comisie prin scrisoarea din 15 aprilie 2009.

ANALIZA COMISIEI

Comisia regretă faptul că autorităţile franceze nu au putut furniza din luna iulie 2008, în conformitate cu dispoziţiile articolului 4 din Decizia Consiliului din 10 februarie 2004, o evaluare exactă a impactului pentru fiecare categorie de produse care beneficiază de o diferenţă de impozitare în privinţa taxelor de andocare, a efectelor măsurilor luate şi a contribuţiei acestora la promovarea sau menţinerea activităţilor economice locale. Faptul că acest studiu a fost angajat ulterior a întârziat furnizarea informaţiilor către Comisie şi, prin urmare, informaţiile respective prezintă, uneori, un caracter fragmentar şi sunt foarte limitate, chiar inexistente.

Având în vedere data prezentării raportului de către autoritățile franceze (iulie 2008), este dificil de analizat, pe termen lung, impactul impozitării diferenţiate aplicate în conformitate cu Decizia Consiliului din 10 februarie 2004. Datele aferente anului 2004 nu au fost furnizate de autorităţile franceze întrucât Decizia 2004/162/CE se aplică doar începând cu 1 august 2004, iar regimul taxelor de andocare aplicabil anterior acestei date nu coincide neapărat cu cel aplicabil de la aceeaşi dată. Prin urmare, datele referitoare la anul 2004 sunt mai dificil de utilizat.

Ţinând seama de toate aceste elemente, Comisia nu poate prezenta un raport care să conţină, potrivit dispoziţiilor articolului 4 din Decizia din 10 februarie 2004, „o analiză economică completă”. Având în vedere faptul că este, în mare măsură, tributară informaţiilor furnizate de Franţa, nedispunând de alte mijloace pentru a culege mai multe informaţii, Comisia nu poate efectua o analiză decât pe baza informaţiilor primite. Din informaţiile furnizate se pot formula concluziile prezentate în continuare.

Handicapurile DOM persistă

Cu toate că raportul autorităţilor franceze nu oferă detalii legate de acest aspect, este evident că handicapurile suportate de produsele DOM, care au justificat decizia din 10 februarie 2004 şi care au fost menţionate anterior, persistă. Aceste handicapuri prezintă un caracter structural, legat de situarea la mare distanţă de continent şi de izolare, cu toate consecinţele care decurg de aici în ceea ce priveşte eventualele costuri suplimentare pentru producţiile locale.

Consecinţele aplicării unei impozitări diferenţiate a produselor în privinţa taxelor de andocare

În ceea ce priveşte impactul impozitării diferenţiate asupra creşterii şi ocupării forţei de muncă în fiecare sector vizat, nu au putut fi obţinute decât informaţii fragmentare. În privinţa ocupării forţei de muncă, numărul angajaţilor din sectoarele care beneficiază de o diferenţă de impozitare a rămas neschimbat între 2005 şi 2007. În Guadelupa, numărul locurilor de muncă a scăzut cu peste 1 000, în principal în sectorul zootehnic şi al pescuitului. În Martinica aceste sectoare au rămas aproape neschimbate raportat la aceleaşi întreprinderi şi în aceeaşi perioadă de timp. Datele furnizate nu permit determinarea evoluţiei în Réunion.

De asemenea, informaţiile comunicate furnizează date despre evoluţia profitului realizat de întreprinderile producătoare locale. Cu toate acestea, informaţiile sunt fragmentare şi conduc la concluzii total contradictorii de la un sector la altul. Pe de altă parte, nivelul profitului generat de întreprinderi nu rezultă în mod evident exclusiv din existenţa sau inexistenţa unei impozitări diferențiate în privința taxelor de andocare.

În ceea ce priveşte cotele de piaţă deţinute de produsele locale care beneficiază de o diferenţă de impozitare în raport cu produsele din afara DOM, analiza datelor comunicate la 16 aprilie 2010 permite constatarea existenţei unor situaţii foarte diferite. Există produse pentru care, în pofida unei impozitări diferențiate în privința taxelor de andocare, cota de piaţă deţinută de produsele locale rămâne scăzută sau foarte scăzută. Pentru alte produse, diferenţa de impozitare permite produselor locale să deţină o cotă de piaţă mai mult sau mai puţin egală cotei deţinute de produsele din afara DOM. Aceste două situaţii sunt cele mai frecvente, ceea ce corespunde precizărilor făcute în raportul iniţial din 31 iulie 2008 potrivit cărora, în pofida regimului de impozitare diferențiată în privința taxelor de andocare, în fiecare dintre cele patru DOM fluxul „importurilor” de produse provenind din străinătate a cunoscut o creştere continuă din 2004. Pe de altă parte, în ceea ce priveşte schimburile comerciale cu ţările ACP, importurile de produse originare din aceste ţări nu sunt afectate decât marginal. De altfel, numărul acestor produse, în principal produse petroliere, este limitat.

În final, pentru alte produse, informaţiile furnizate arată că produsele locale care fac obiectul unei impozitări diferenţiate ocupă cea mai mare parte sau chiar toată piaţa, astfel încât cota produselor „importate” este fie foarte scăzută, fie chiar inexistentă uneori. Această constatare ridică o serie de întrebări cu privire la posibilitatea menţinerii unei impozitări diferenţiate în acele situaţii în care produsele locale par a fi, la prima vedere, competitive în raport cu produsele din afara DOM. În acest stadiu, ar fi dificil de dat un răspuns definitiv pentru toate produsele în cauză, întrucât datele disponibile în momentul elaborării raportului acoperă numai trei ani. Această problemă va trebui analizată în detaliu, în ipoteza în care autorităţile franceze ar solicita continuarea aplicării unei impozitări diferenţiate după luna iulie 2014. Cu toate acestea, adaptarea, din acest moment, a Deciziei din 10 februarie 2004 pare adecvată în unele situaţii (a se vedea considerentele următoare).

MODIFICăRILE CARE TREBUIE ADUSE DECIZIEI CONSILIULUI DIN 10 FEBRUARIE 2004

Ultimul paragraf al articolului 4 din decizia Consiliului din 10 februarie 2004 prevede că raportul prezentat Consiliului de către Comisie poate fi însoţit, după caz, de o propunere de adaptare a dispoziţiilor acestei decizii. Aceasta este şi situaţia de faţă. Prezentul raport este însoţit de o propunere de decizie a Consiliului privind punctele următoare.

Extinderea listei de produse care pot face obiectul unei impozitări diferențiate în privința taxelor de andocare în Guyana

Autorităţile franceze solicitaseră deja în trecut Comisiei să prezinte, în temeiul articolului 3 din Decizia 2004/162/CE a Consiliului din 10 februarie 2004, o propunere de decizie a Consiliului privind creşterea, în cazul Guyanei, a numărului de produse care pot face obiectul unei impozitări diferențiate în privința taxelor de andocare. În esenţă, nu s-a dat curs acestei propuneri pe motiv că nu s-a putut identifica niciuna dintre cele două situaţii prevăzute de această dispoziţie, şi anume apariţia unor producţii noi sau punerea în pericol a unei producţii locale prin anumite practici comerciale. Pentru cele câteva produse din Guyana care intrau sub incidenţa acestui articol 3, Consiliul a adoptat Decizia 2008/439/CE la 9 iunie 2008.

În raportul adresat Comisiei la 31 iulie 2008, autorităţile franceze şi-au reiterat cererea referitoare la Guyana. În ultima sa variantă, cererea vizează 64 de adăugiri sau modificări. Propunerea Comisiei prevede adăugarea, pentru Guyana, pe diferitele liste de produse care pot face obiectul unei impozitări diferenţiate, a unui număr de 46 de produse complet noi şi creşterea diferenţei de impozitare autorizate sau extinderea sferei de aplicare a produselor în cauză la 6 produse. Cele 46 de produse complet noi includ 43 de produse pentru care există deja o producţie locală şi 3 produse pentru care nu există încă o producţie locală, dar există proiecte concrete în vederea începerii unei activităţi de producţie.

Diferitele modificări propuse a fi aduse deciziei Consiliului din 10 februarie 2004 sunt detaliate în propunerea de decizie a Consiliului care însoţeşte prezentul raport.

Celelalte adaptări prevăzute în propunere

Analiza diferitelor documente statistice anexate la raportul autorităţilor franceze a condus la constatarea necesităţii adaptării deciziei din 10 februarie 2004 în ceea ce priveşte mai multe puncte. Aceste adaptări nu repun în discuţie economia generală a ansamblului de măsuri prevăzute prin Decizia Consiliului din 10 februarie 2004, aplicabilă până la 1 iulie 2014. Cu toate acestea, în anumite situaţii punctuale, este necesară adaptarea, din acest moment, a deciziei iniţiale pentru a ţine seama de anumite situaţii constatate cu ocazia examinării raportului prezentat de autorităţile franceze sau în urma întrebărilor adresate. Adaptările propuse au mai multe cauze.

În primul rând, s-a constatat că, începând cu 2004, diferite producţii locale au dispărut sau că, pentru alte produse, autorităţile franceze nu mai aplică o impozitare diferențiată în privința taxelor de andocare pe motiv că producţia locală are acum un cost echivalent cu cel al producţiei provenind din străinătate. În consecinţă, nu există motive pentru ca produsele respective să figureze în continuare pe listele de produse pentru care este autorizată o diferenţă de impozitare în privinţa taxelor de andocare.

De asemenea, s-a constatat, în cazul unui anumit număr de produse, că diferenţa de impozitare a taxelor de andocare aplicată efectiv este, din diverse motive, uşor inferioară diferenţei maxime de impozitare autorizate prin Decizia Consiliului din 10 februarie 2004. Desigur, măsurile din 2004 vizează să asigure autorităţilor franceze o anumită flexibilitate în stabilirea diferenţelor de impozitare care sunt aplicate efectiv şi nu se prevede o revenire asupra acestei flexibilităţi. Cu toate acestea, există situaţii în care se poate constata o mare deosebire între diferenţa maximă de impozitare autorizată şi diferenţa aplicată în realitate. Astfel, au fost analizate situaţiile în care diferenţa de impozitare efectiv aplicată este cu peste două puncte procentuale mai mică decât diferenţa de impozitare maximă autorizată. În anumite cazuri, Comisia a ajuns la concluzia că, în prezent, menţinerea diferenţei maxime autorizate nu mai este necesară, dar că aceasta ar trebui redusă. Propunerea de decizie a Consiliului precizează cazurile care sunt vizate.

În final, s-a constatat că, pentru aproximativ douăzeci de produse care fac obiectul unei impozitări diferenţiate, produsele locale ocupă cea mai mare parte sau chiar toată piaţa, astfel încât, în 2005, 2006 şi 2007, cota de piaţă a produselor provenind din străinătate este zero (niciun „import”). După cum s-a arătat anterior, Comisia îşi exprimă rezerva în privinţa necesităţii menţinerii unei impozitări diferenţiate pentru aceste produse, în special atunci când, pentru produsele în cauză, există deja o producţie locală importantă, ceea ce lasă să se înţeleagă că produsele fabricate la nivel local nu sunt mai puţin competitive decât produsele „importate” şi acest aspect va trebui reanalizat, dacă este necesar, la expirarea perioadei de valabilitate a Deciziei din 10 februarie 2004. Cu toate acestea, din acest moment, Comisia estimează că, în cadrul adaptării intermediare, ar trebui propusă eliminarea a două produse care figurează pe lista A din anexa la Decizia din 10 februarie 2004, întrucât pentru acestea există o producţie locală importantă. Pentru Guadelupa, sunt vizate anumite reziduuri provenite din industria alimentară (poziţia 2302). Pentru Réunion, sunt vizate anumite leşii reziduale rezultate de la fabricarea pastei de celuloză (poziţia 3804 00).

CONCLUZII GENERALE

Informaţiile furnizate de autorităţile franceze nu conturează o imagine completă a impactului pe care îl are, la nivel economic şi social, asupra producţiei locale din DOM, aplicarea unei impozitări diferențiate în privința taxelor de andocare a produselor locale în raport cu produsele provenind din străinătate. Cu toate acestea, pe baza informaţiilor fragmentare furnizate se poate constata că regimul de impozitare diferențiată în privința taxelor de andocare a făcut posibilă menţinerea, pentru majoritatea produselor în cauză, a unei producţii locale capabile să deţină o cotă mai mare sau mai mică din piaţa locală. Este foarte probabil ca, în absenţa acestei impozitări diferenţiate, în multe cazuri, activitatea locală de producţie să nu mai poată fi menţinută, cu consecinţe negative la nivel economic şi social.

În cazul anumitor produse, pentru care producția locală ocupă cea mai mare parte din piaţă şi, uneori, aproape toată piaţa, Comisia are mai multe rezerve în ceea ce priveşte necesitatea menţinerii unei diferenţe de impozitare. Aceste rezerve sunt şi mai mari în cazul produselor pentru care produsele provenite din străinătate lipsesc în totalitate. Dacă este necesar, acest subiect va trebui analizat în detaliu la expirarea perioadei de valabilitate a Deciziei Consiliului din 2004. Cu toate acestea, din acest moment, Comisia propune eliminarea a două produse de pe listele de produse care pot face obiectul unei impozitări diferenţiate.

Cu toate că metoda de reţinut pentru restabilirea competitivităţii producţiilor locale în raport cu produsele „importate” este, în esenţă, o problemă de competenţa autorităţilor franceze, Comisia regretă faptul că raportul acestora nu conţine informaţii cu privire la impactul regimului de impozitare diferenţiată a produselor asupra nivelului general al preţurilor în DOM, şi nu doar asupra inflaţiei, în măsura în care impozitarea diferenţiată are ca efect modificarea concurenţei între produse pe baza celui mai ridicat preţ de cost, care este cel al produselor fabricate în DOM.