RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 133/6

Raportul final al consilierului-audiator privind procedura în cazul COMP/37.766 – Piața olandeză a berii

(în temeiul articolelor 15 și 16 din Decizia 2001/462/CE, CESE a Comisiei din 23 mai 2001 privind mandatul consilierilor auditori în anumite proceduri din domeniul concurenței – JO L 162, 19.6.2001, p. 21)

2009/C 133/05

Cazul a fost inițiat în 1999, când Comisia a desfășurat investigații în cadrul Interbrew NV (actualmente InBev NV) în cazul 37.409 PO/Interbrew, având ca urmare inițierea unui al doilea caz, 37.614 Interbrew/Alken-Maes. La data de 11 noiembrie 1999, a fost transmisă către Interbrew o solicitare de informații, în urma căreia, în ianuarie și februarie 2000, Interbrew a furnizat informații privind anumite practici anticoncurențiale de pe piața olandeză a berii și a depus o cerere pentru obținerea clemenței.

Comunicarea obiecțiilor și timpul de răspuns

La data de 30 august 2005, Comisia a emis o Comunicare a obiecțiilor („CO”) care a fost transmisă destinatarilor proiectului de decizie, în care sunt descrise o serie de acorduri și practici concertate care restrâng concurența în cazul a patru întreprinderi de pe teritoriul Țărilor de Jos în perioada 10 februarie 1995 și 3 noiembrie 1999.

Părțile au avut la dispoziție 2 luni pentru a formula un răspuns la comunicarea obiecțiilor, până la data de 3 noiembrie 2005. Toate părțile, cu excepția Inbev, au solicitat câteva prelungiri ale termenului-limită.

Având în vedere problemele apărute legate de accesul la dosar și caracterul confidențial al anumitor documente, am extins termenul până la data de 10 noiembrie, prin scrisori adresate tuturor părților (inclusiv Inbev), și ulterior până la 24 noiembrie 2005. Consider că perioada de trei săptămâni de prelungire a termenului pentru a răspunde CO a fost suficient de lungă pentru a garanta că toate părțile au avut timpul necesar pentru a-și pregăti apărarea, de îndată ce problemele legate de confidențialitate și acces la dosar au fost rezolvate.

Trei scrisori de expunere a faptelor au fost transmise unora sau tuturor părților, ulterior CO, întrucât mai multe fapte erau destinate a fi folosite pentru justificarea obiecțiilor. La data de 26 ianuarie 2006 a fost expediată prima scrisoare, către Heineken. Heineken și-a prezentat punctul de vedere la data de 2 februarie 2006. La data de 7 martie 2006, o scrisoare de expunere a faptelor a fost transmisă tuturor părților, în cadrul căreia au fost comunicate o serie de informații suplimentare primite de serviciile Comisiei în ianuarie și februarie 2006. Acestea au întărit doar justificarea faptelor specificate în anumite alineate ale CO. Părților li s-au oferit două săptămâni pentru a-și exprima punctele de vedere asupra faptelor. Scrisoarea finală a fost transmisă către Heineken la 6 aprilie 2006; aceasta informa Heineken despre faptul că un anumit document găsit la sediul acesteia va fi folosit pentru susținerea obiecțiilor existente. Același document a fost transmis celorlalte părți la data de 8 mai 2006. Atât Heineken, cât și Grolsch au răspuns în scris acestei scrisori de expunere a faptelor.

Accesul la dosar

În ceea ce privește accesul la dosar, solicitat, în special, de Bavaria, DG Concurență a considerat că informațiile confidențiale cerute (pierderi și profituri înregistrate de rețelele din sectorul horeca în cazul celorlalte părți) nu sunt absolut necesare pentru formularea apărării de către Bavaria și, întrucât am analizat personal documentele, am susținut acest punct de vedere. Părțile au cerut păstrarea confidențialității pentru acele informații (inclusiv Bavaria); acestea nu au avut efect exonerant pentru Bavaria și nici nu au fost folosite în Comunicarea obiecțiilor.

De asemenea, părțile au solicitat acces reciproc la răspunsurile formulate în urma CO. Nu am aprobat aceste cereri întrucât, în baza politicii curente a Comisiei, aceasta poate avea loc doar în situația în care un răspuns exonerează de răspundere altă parte sau, dacă un răspuns conține informații incriminante pe care Comisia se bazează în emiterea deciziei finale. De asemenea, Curtea a stabilit că (hotărârea dată în cauza T-42/02 din 27 septembrie 2006, Jungbunzlauer AG v Commission, considerentele 342 și următoarele) Comisia nu are obligația de a oferi răspunsuri la CO tuturor părților, cu excepția cazului în care intenționează să folosească o parte a acestora ca probe. Cu toate acestea, am subliniat că părțile sunt libere să își transmită reciproc răspunsurile, fapt aflat la discreția acestora.

Audierea orală

Părțile nu au solicitat o audiere orală, deși ar fi fost o ocazie să afle conținutul principal al răspunsurilor la comunicarea obiecțiilor pe care acestea le cereau. Bavaria s-a referit expres la faptul că, în absența comunicării răspunsurilor scrise, o asemenea audiere nu apare ca utilă apărării. De fapt, aceasta ar fi dat părților o șansă să reacționeze pe loc la orice acuzații ale celorlalte părți, să-și susțină cauza în fața unei audiențe mai largi, inclusiv a reprezentanților statelor membre și a membrilor altor servicii ale Comisiei decât cei direct implicați în gestionarea cazului și să aducă în discuție diverse aspecte în prezența multora dintre cei care sunt consultați înainte de luarea unei decizii finale. În plus, dacă apar probleme privind aspectele litigioase, fapt recurent în cadrul audierilor orale, ancheta poate fi extinsă la acele probleme. Cu toate acestea, rămâne la latitudinea destinatarilor CO să solicite o audiere orală, ca parte a dreptului lor la apărare, dacă doresc aceasta.

Proiect de decizie finală

Durata cartelului a fost redusă în cadrul proiectului de decizie finală, în comparație cu cea din CO, respectiv de la perioada cuprinsă între 10 februarie 1995 și 3 noiembrie 1999 la 27 februarie 1996 și 3 noiembrie 1999. În urma a răspunsurilor formulate la CO, transpare faptul că durata încălcării, așa cum este specificată în cadrul CO, nu a putut fi dovedită satisfăcător.

Consider că proiectul de decizie prezentat Comisiei conține doar obiecțiile în privința cărora părților li s-a dat oportunitatea de a-și face cunoscute pozițiile. Consider că în cazul de față s-au respectat drepturile părților de a fi audiate.