În plus, țările terțe care concurează direct cu UE în ceea ce privește atragerea vizitatorilor din țări terțe, cum ar fi Australia și Noua Zeelandă, au instituit deja procese complet digitalizate pentru toți resortisanții străini care trebuie să dețină viză. Alte țări (de exemplu Regatul Unit, SUA, Canada, [Rusia,] India) au digitalizat procesul menit să le permită resortisanților anumitor țări terțe-cheie să obțină rapid și ușor o autorizație electronică de călătorie în locul unei vize, pentru anumite scopuri de călătorie. Aceste proceduri sunt în mare măsură comparabile cu Sistemul european de informații și de autorizare privind călătoriile (ETIAS). Prin comparație, procedura de solicitare a vizelor pentru a vizita UE este destul de complexă și greoaie. Tendința mondială de digitalizare, împreună cu așteptările călătorilor de a beneficia de proceduri din ce în ce mai rapide, moderne și simple ar putea lăsa UE în urmă și ar putea genera dezavantaje economice pentru UE, în special pentru industria sa, întrucât călătoriile internaționale contribuie la creșterea PIB-ului UE, în special la industria turismului.

În plus, autocolantul de viză fizic este expus riscurilor de falsificare și de fraudă (de exemplu falsificare și contrafacere) și poate fi furat, ceea ce reprezintă un risc de securitate. Autocolantul de viză a fost introdus în 1995 și de atunci a fost actualizat în mod regulat pentru a îmbunătăți elementele sale de securitate. Cea mai recentă inovație este introducerea unui cod de bare 2D semnat pe autocolantul de viză, care va intra în vigoare la 1 mai 2022. Cu toate acestea, este probabil ca autocolantul de viză să rămână vulnerabil la contrafacere sau falsificare.

În plus, întrucât normele în vigoare la nivelul UE privind vizele de scurtă ședere nu impun statelor membre nicio obligație de digitalizare, actualele proceduri pe suport de hârtie generează pentru statele membre costuri de gestionare ridicate aferente tratării cererilor pe suport de hârtie.

Fragmentarea actuală în ceea ce privește practicile naționale de gestionare a procesului de solicitare a vizelor afectează funcționarea politicii pe care UE o aplică în domeniul vizelor și percepția Uniunii Europene ca entitate geografică unică și are drept consecință faptul că procesul de depunere a unei cereri de viză este împovărător pentru solicitanți.

Comunicarea Comisiei din martie 2018 privind politica în domeniul vizelor a preluat ideea de „vize electronice”. După cum s-a anunțat în această comunicare a Comisiei, în 2019 s-a efectuat un studiu de fezabilitate privind digitalizarea procedurilor de solicitare a vizelor, iar rezultatele acestuia au fost utilizate în cadrul evaluării impactului care însoțește prezenta propunere. În plus, un proiect de dezvoltare a unui prototip de platformă a UE a fost, de asemenea, realizat, în perioada 2020-2021, de Agenția UE pentru Gestionarea Operațională a Sistemelor Informatice la Scară Largă în Spațiul de Libertate, Securitate și Justiție (eu-LISA), în strânsă coordonare cu Comisia și cu statele membre. Lecțiile învățate din elaborarea acestui prototip vor fi utilizate pentru dezvoltarea viitoarei platforme a UE pentru cereri.

Prin urmare, digitalizarea procedurilor în materie de vize oferă ocazia de a îmbunătăți procesul de solicitare a vizelor, reducând costurile și sarcina suportate de părțile interesate, îmbunătățind totodată securitatea spațiului Schengen. În plus, digitalizarea procesului de solicitare a vizelor este în concordanță cu evoluțiile legislative recente privind peisajul informatic pentru gestionarea frontierelor, contribuind la consolidarea securității spațiului Schengen.

3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

Prezentul regulament vizează raționalizarea și armonizarea procedurilor în contextul politicii comune în domeniul vizelor. În plus, inițiativa aliniază cerințele privind călătoriile, condițiile de intrare și verificările la frontiere în spațiul Schengen prin intermediul digitalizării și al cadrului pentru interoperabilitatea la frontiere. Prin urmare, modificările părților relevante ale acquis-ului Schengen (în principal Codul de vize și Regulamentul privind VIS și alte acte legislative conexe) se pot efectua numai la nivelul Uniunii.

În plus, platforma UE pentru cererile de viză s-ar baza pe o stocare descentralizată a cererilor în sistemele naționale ale statelor membre. În consecință, toate statele membre care și-au digitalizat deja parțial sistemul de solicitare a vizelor (de exemplu, au introdus formularul electronic) ar trebui să poată reutiliza interfața folosită pentru transmiterea datelor în format electronic către sistemul național de vize utilizat pentru prelucrarea cererilor. Statele membre care au instituit, de asemenea, o soluție care asigură digitalizarea întregului proces de solicitare a vizelor își pot păstra actualele soluții de stocare digitală. Pe lângă riscurile mai reduse la adresa securității sau a protecției datelor, stocarea descentralizată ar permite limitarea costurilor nerecuperabile pentru statele membre care au investit deja în digitalizare și care au instituit capacitățile de stocare relevante.

În plus, Comisia a beneficiat de asistență din partea unui contractant extern. Acesta a realizat un studiu care a inclus efectuarea unei analize cost-beneficiu detaliate a diferitelor opțiuni de politică. Studiul menționat a fost utilizat în cadrul activității de elaborare a raportului privind evaluarea impactului. În decembrie 2020 s-a lansat cererea de propuneri pentru realizarea studiului, în urma căreia au fost evaluate două oferte substanțiale. La sfârșitul lunii ianuarie 2021, s-a emis decizia de atribuire a contractului către firma Deloitte.

Frontex a arătat că introducerea unei vize digitale ar fi binevenită, deoarece va face și mai dificilă falsificarea autocolantelor de viză (eliminarea vizei „fizice”). În plus, ar dispărea costurile ridicate aferente gestionării autocolantului de viză.

Costul la nivel central aferent vizei digitale (serviciul de verificare a valabilității vizelor) este inclus în costul menționat mai sus al platformei UE pentru cererile de viză (funcționalitatea platformei). În plus, evidențele vizelor eliberate în prezent sunt deja stocate digital în VIS. Prin urmare, digitalizarea vizelor nu ar implica alte costuri suplimentare pentru bugetul UE.

În ceea ce privește vizele digitale, în prezent, informațiile referitoare la o viză sunt atât stocate într-o bază de date la scară largă a UE – și anume VIS –, cât și evidențiate prin aplicarea unui autocolant de viză în pașaport. Prin urmare, dematerializarea autocolantului de viză într-o viză pur digitală nu schimbă cu nimic faptul că informațiile referitoare la vize sunt și vor fi în continuare stocate într-o bază de date la scară largă a UE. Regulamentul privind VIS conține deja garanții ridicate în materie de protecție a datelor (norme privind păstrarea datelor, norme privind accesul la date, drepturi de acces la date, drepturi de rectificare, completare și ștergere a datelor cu caracter personal, restricționarea prelucrării datelor etc.). În plus, recent revizuitul Regulament privind VIS a consolidat și mai mult aceste garanții în materie de protecție a datelor prin alinierea dispozițiilor referitoare la protecția datelor la standardele legislative aplicabile în materie de protecție a datelor. Aceste garanții consolidate în materie de protecție a datelor se vor aplica în continuare, întrucât informațiile pe care le conțin vizele digitale vor fi stocate pe mai departe în VIS.

În ceea ce privește drepturile copilului, ar rămâne în vigoare regimul legislativ aplicabil care garantează desfășurarea procesului la fața locului în cazul copiilor. Regulamentul revizuit privind VIS a introdus deja modificări care vizează în special consolidarea luptei împotriva încălcării drepturilor copiilor prin reducerea vârstei de la care se pot preleva amprente digitale (de la 12 la 6 ani), dar și impunerea unor garanții stricte privind datele biometrice ale copiilor, în special prin limitarea perioadei de stocare a datelor: amprentele digitale și imaginile faciale aparținând copiilor cu vârsta sub 12 ani vor fi șterse după expirarea vizei și după ce copilul a părăsit frontierele externe. În ceea ce privește solicitanții care nu depun o cerere pentru prima dată și care au copii, va fi necesar să se aplice din nou o procedură la fața locului în toate cazurile de acest tip.

Depunerea online a cererilor poate să îmbunătățească experiența de solicitare a unei vize pentru persoanele cu deficiențe de vedere. Platformele pentru cererile online, fie la nivelul UE, fie la nivel național, trebuie să respecte Directiva privind accesibilitatea, în temeiul căreia statele membre au obligația să se asigure că „organismele din sectorul public iau măsurile necesare pentru ca site-urile web și aplicațiile lor mobile să devină mai accesibile, făcându-le ușor de identificat, funcționale, ușor de înțeles și stabile”. Prin urmare, site-urile web ar trebui să le permită utilizatorilor să modifice modul în care sunt afișate informațiile (dimensiunea fontului, culorile etc.) și ar putea, de asemenea, să ofere asistență audio (citirea textelor). Acest lucru nu ar fi posibil sau ar fi posibil într-o mai mică măsură în cazul unui proces de solicitare a vizelor desfășurat pe suport de hârtie. În plus, depunerea online a cererilor ar garanta un grad ridicat de accesibilitate pentru persoanele care nu pot vedea sau auzi, deoarece toate țările ar aplica standardele și caracteristicile integrate în platforma UE pentru cereri.

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a) și articolul 79 alineatul (2) litera (a),

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,

întrucât:

(1)Politica comună a Uniunii în domeniul vizelor a făcut parte integrantă din instituirea unui spațiu fără frontiere interne. Politica în domeniul vizelor ar trebui să rămână un element esențial care să contribuie la contracararea riscurilor de securitate și a riscului de migrație ilegală către Uniune, facilitând totodată turismul și activitățile comerciale. Politica comună în domeniul vizelor ar trebui să contribuie la generarea de creștere economică și să fie coerentă cu alte politici ale Uniunii, cum ar politicile privind relațiile externe, comerțul, educația, cultura și turismul. În martie 2018, Comunicarea Comisiei privind politica în domeniul vizelor a abordat conceptul de „vize electronice” și a anunțat realizarea unui studiu de fezabilitate privind procedurile digitale în materie de vize și intenția de a evalua opțiunile și de a promova proiecte-pilot în vederea pregătirii terenului pentru viitoare propuneri. Cu ocazia revizuirii, în 2019, a Codului de vize al UE, Parlamentul European și Consiliul au afirmat în mod explicit obiectivul dezvoltării în viitor a unei soluții comune care să permită depunerea online a cererilor de viză Schengen, valorificând astfel pe deplin evoluțiile juridice și tehnologice recente.

(2)Inițiativa este în concordanță cu abordarea generală a UE de a încuraja modernizarea și digitalizarea serviciilor publice și cu Comunicarea Comisiei intitulată „Busola pentru dimensiunea digitală 2030: modelul european pentru deceniul digital”. De la intrarea în vigoare, în 2010, a Regulamentului (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului și de la punerea în funcțiune, în 2011, a Sistemului de informații privind Vizele (VIS) în temeiul Regulamentului (CE) nr. 767/2008 al Parlamentului European și al Consiliului, provocările în materie de migrație și securitate din ultimii ani au transformat în mod considerabil contextul politicii în domeniul vizelor. În plus, evoluțiile tehnologice semnificative oferă noi oportunități de facilitare și sporire a eficienței procesului de solicitare a vizelor Schengen pentru resortisanții țărilor terțe și autoritățile statelor membre.

(3)Pandemia de COVID-19, care a dus la încetinirea la nivel mondial a operațiunilor în materie de vize Schengen, parțial din cauza dificultății de a permite accesul solicitanților de viză în consulate și în centrele de primire a cererilor de viză, a determinat statele membre să invite Comisia să accelereze activitatea de digitalizare a procedurilor în materie de vize.

(4)Noul Pact privind migrația și azilul, propus de Comisie la 23 septembrie 2020, a stabilit ca obiectiv digitalizarea deplină a procedurii în materie de vize până în 2025, prin introducerea unei vize digitale și prin oferirea posibilității de a depune online cererile de viză.

(5)Deși prelucrarea cererilor de viză este deja parțial digitalizată, cererile și deciziile luate cu privire la acestea fiind înregistrate în VIS, două etape importante rămân pe suport de hârtie: procesul de solicitare a vizei și eliberarea vizei solicitantului prin utilizarea unui autocolant de viză. Acest lucru generează o povară pentru toate părțile interesate, în special pentru autoritățile statelor membre care eliberează vize și pentru solicitanții de viză. Statele membre sunt conștiente de acest lucru, iar unele dintre ele au pus deja în aplicare soluții digitale pentru a pune la dispoziția solicitanților o procedură de solicitare a vizelor modernă și ușor de utilizat și pentru a îmbunătăți eficiența gestionării cererilor de viză.

(6)Solicitanții de viză ar trebui să își poată depune online cererea de viză, prin intermediul unei platforme unice a UE, indiferent de statul membru de destinație. Acest instrument ar trebui să stabilească în mod automatizat statul membru care este competent să examineze o cerere, în special în cazul în care solicitantul intenționează să viziteze mai multe state membre. Statele membre vor trebui doar să verifice dacă instrumentul a stabilit în mod corect care este statul membru competent.

(7)Platforma UE pentru cereri online ar trebui să furnizeze solicitantului informații actualizate privind vizele Schengen de scurtă ședere și un instrument de orientare cu ajutorul căruia solicitantul să poată găsi toate informațiile necesare referitoare la cerințe și proceduri, cum ar fi, dar fără a se limita la acestea, eventuala obligație de a deține viză și tipul de viză necesar; cuantumul taxei de viză; statul membru competent să examineze cererea; documentele justificative necesare; necesitatea efectuării unei programări pentru colectarea datelor biometrice sau posibilitatea de a depune online o cerere fără programare. Platforma UE pentru cereri ar trebui, de asemenea, să permită instituirea, prin mijloace electronice, a unei comunicări electronice securizate între solicitant și consulatul competent sau autoritățile centrale ale statului membru competent, în cazul în care sunt necesare documente suplimentare sau este necesar să se efectueze un interviu.

(8)Solicitanții de viză ar trebui să aibă posibilitatea de a-și depune cererea, de a furniza datele solicitate în formularul de cerere, de a furniza o copie scanată a documentului de călătorie și de a furniza documente justificative și asigurarea medicală de călătorie în format digital prin intermediul platformei UE pentru cereri. Pentru ca solicitanții să poată să salveze informații referitoare la cererea lor, platforma pentru cereri online ar trebui să permită stocarea temporară a datelor. Odată ce solicitantul a depus cererea online și statele membre efectuează verificările corespunzătoare, dosarul de cerere va fi transferat în sistemul național al statului membru competent și va fi stocat în acest sistem. Consulatele ar urma să consulte informațiile stocate la nivel național și să transmită în sistemul central al VIS numai datele necesare.

(9) Prezentarea personală la consulat sau la prestatorul extern de servicii ar trebui, în principiu, să fie obligatorie numai pentru solicitanții care depun o cerere pentru prima dată și pentru solicitanții cărora li s-a eliberat un nou document de călătorie, care trebuie verificat, și pentru colectarea elementelor biometrice de identificare.

(10)Solicitanții care nu depun o cerere pentru prima dată ar trebui să poată să își depună integral online cererea de viză în termen de 59 de luni de la data la care au depus cererea inițială care le-a fost aprobată, cu condiția să solicite acordarea vizei pe baza aceluiași document de călătorie. După expirarea acestui termen, datele biometrice ar trebui să fie colectate din nou, astfel cum se prevede în Regulamentul (CE) nr. 810/2009, în temeiul căruia datele biometrice trebuie, în principiu, să fie colectate la fiecare 59 de luni, începând cu data primei colectări.

(11)Dispoziții specifice se aplică resortisanților țărilor terțe care trebuie să dețină viză care sunt membri de familie ai cetățenilor Uniunii cărora li se aplică Directiva 2004/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului sau resortisanților țărilor terțe care beneficiază de un drept la liberă circulație echivalent cu cel al cetățenilor Uniunii în temeiul unui acord între Uniune și statele sale membre, pe de o parte, și o țară terță, pe de altă parte, și care nu dețin un permis de ședere în temeiul Directivei 2004/38/UE sau resortisanților Regatului Unit care beneficiază de Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice („Acordul de retragere UE-Regatul Unit”) în ceea ce privește statul lor gazdă și care nu dețin un document de ședere în temeiul Acordului de retragere UE-Regatul Unit.

(12)Articolul 21 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene prevede că orice cetățean al Uniunii are dreptul de liberă circulație și ședere pe teritoriul statelor membre, sub rezerva limitărilor și a condițiilor prevăzute de tratate și de dispozițiile adoptate în vederea aplicării acestora. Respectivele limitări și condiții sunt prevăzute în Directiva 2004/38/CE. Astfel cum a confirmat Curtea de Justiție a Uniunii Europene, membrii de familie menționați în considerentul 11 au nu numai dreptul de intrare pe teritoriul statului membru, ci și de a obține o viză de intrare în acest scop. Statele membre trebuie să acorde acestor persoane toate facilitățile pentru a obține vizele necesare, care trebuie să fie eliberate gratuit, în cel mai scurt termen posibil și pe baza unei proceduri accelerate și ținând seama în mod corespunzător de garanțiile procedurale care li se aplică. În acest context, în special, acești membri de familie ar trebui să aibă dreptul de a-și depune cererea de viză, cererea de confirmare a unei vize valabile într-un nou document de călătorie sau cererea de prelungire a vizei fără a utiliza platforma UE pentru cereri, deoarece acest lucru poate să le faciliteze procesul de solicitare a vizei. Într-un astfel de caz, respectivii membrii de familie ar trebui să aibă dreptul de a alege să își depună cererile personal la consulat sau la prestatorii externi de servicii. În plus, platforma UE pentru cererile de viză online ar trebui să țină seama pe deplin de drepturile și facilitățile acordate beneficiarilor acquis­ului privind libera circulație. Același lucru este valabil și în cazul membrilor de familie ai resortisanților Regatului Unit care beneficiază de Acordul de retragere UE-Regatul Unit în ceea ce privește statul lor gazdă, în temeiul articolului 14 alineatul (3) din Acordul de retragere UE-Regatul Unit.

(13)Ar trebui să se aplice dispoziții speciale în cazuri individuale din motive umanitare sau șefilor de stat sau de guvern și membrilor guvernelor naționale însoțiți de soții (soțiile) lor, precum și membrilor delegației oficiale a acestora atunci când sunt invitați de guvernele statelor membre sau de organizații internaționale în scopuri oficiale, suveranilor și altor membri de rang înalt ai unei familii regale, atunci când sunt invitați de guvernele statelor membre sau de organizații internaționale în scopuri oficiale.

(14)Dispozițiile speciale care ar trebui să se aplice în cazuri individuale din motive umanitare ar putea să includă problemele legate de accesibilitatea digitală.

(15)O parte terță autorizată de solicitantul de viză sau împuternicită prin lege să îl reprezinte ar trebui să poată depune o cerere în numele său, cu condiția ca identitatea acestei persoanei să fie inclusă în formularul de cerere. Ar trebui să fie posibil pentru călători să autorizeze intermediari comerciali să creeze și să transmită o cerere în numele lor.