RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 308/1

COMUNICAREA COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU ȘI CURTEA DE CONTURI

CONTURI ANUALE ALE UNIUNII EUROPENE

EXERCIȚIUL FINANCIAR 2009

Situații financiare consolidate și rapoarte consolidate privind execuția bugetară

2010/C 308/01

CUPRINS

Notă cu privire la conturile consolidate

Execuția și contabilitatea bugetului UE

PARTEA I – Situații financiare consolidate ale uniunii europene și note explicative

A. Bilanț

B. Contul rezultatului economic

C. Tabloul fluxurilor de numerar

D. Situația modificărilor activelor nete

E. Note la situațiile financiare

PARTEA II – Rapoarte consolidate privind execuția bugetară a Uniunii Europene și note explicative

SECȚIUNEA A – Rapoarte consolidate privind execuția bugetară

SECȚIUNEA B – Note explicative la rapoartele consolidate privind execuția bugetară

NOTĂ CU PRIVIRE LA CONTURILE CONSOLIDATE

Conturile anuale consolidate ale Uniunii Europene pentru exercițiul 2009 au fost pregătite pe baza informațiilor prezentate de celelalte instituții și organisme în conformitate cu articolul 129 alineatul (2) din Regulamentul financiar care se aplică bugetului general al Uniunii Europene. Declar, prin prezenta, că au fost pregătite în conformitate cu Titlul VII din prezentul Regulament financiar și cu principiile, normele și metodele contabile stabilite în notele la situațiile financiare.

Am obținut de la contabilii acestor instituții și organisme, care au atestat corectitudinea acestora, toate informațiile necesare pentru întocmirea situațiilor financiare anuale care prezintă activele și pasivele Uniunii Europene și execuția bugetară.

Prin prezenta certific că pe baza acestor informații și pe baza verificărilor pe care le-am considerat necesare pentru a valida conturile Comisiei Europene, am asigurarea rezonabilă că situațiile financiare anuale prezintă în mod fidel și corect poziția financiară a Uniunii Europene în toate aspectele materiale.

Philippe TAVERNE Contabilul Comisiei

EXECUȚIA ȘI CONTABILITATEA BUGETULUI UE

1. ELABORAREA ANUALĂ A BUGETULUI

Bugetul Uniunii Europene (UE) finanțează un spectru larg de politici și programe în cadrul UE. În conformitate cu prioritățile stabilite de statele membre, Comisia derulează programe, activități și proiecte specifice în domeniu. Acestea pot include diverse acțiuni: de la proiecte de sprijinire a educației prin favorizarea mobilității studenților și profesorilor, până la proiecte ce vizează îmbunătățirea mediului de lucru pentru lucrătorii din UE sau consolidarea controlului la frontierele externe.

Peste 90 % din bugetul UE finanțează asemenea politici și activități ale UE, pentru care și-au dat acordul toate statele membre. Legătura directă dintre bugetul anual și politicile UE este asigurată prin întocmirea bugetului pe activități (IBA). Nomenclatorul bugetar pe activități, introdus pentru prima dată în bugetul 2004, permite atât identificarea clară a domeniilor de politică ale Uniunii Europene, cât și a sumei totale a resurselor alocate fiecăruia dintre aceste domenii.

Domeniile de politică sunt subdivizate în circa 200 de activități, dintre care peste 110 includ rubrici bugetare de funcționare, și sunt înscrise, prin urmare, în nomenclatorul bugetar drept capitole bugetare. Aceste domenii de politică sunt predominant operaționale, deoarece activitățile lor principale urmăresc avantajarea unui beneficiar terț, fiecare în cadrul domeniului său de activitate. Cu toate acestea, alte domenii de politică, precum „Coordonare și consultanță juridică” și „Buget”, sunt orizontale și asigură funcționarea adecvată a Comisiei. Structura pe activități oferă cadrul conceptual comun pentru stabilirea de priorități, planificare, întocmire a bugetului, monitorizare și raportare, cu scopul principal de a îmbunătăți utilizarea eficientă, economică și eficace a resurselor.

Procedura internă de adoptare a proiectului de buget începe cu redactarea acestuia de către Comisie, înainte ca acesta să fie trimis Consiliului, care poate face modificări, dacă le consideră necesare. Bugetul actualizat este trimis apoi Parlamentului European, care poate, la rândul lui, propune modificări sau accepta ori respinge proiectul respectiv. Odată aprobate toate modificările și actualizările (inclusiv, dacă este necesar, un proiect complet nou propus de Comisie), bugetul este adoptat la jumătatea lunii decembrie de către Parlament. Președintele Parlamentului declară bugetul adoptat și astfel acesta poate fi executat.

2. CUM ESTE FINANȚATĂ UE?

UE are două categorii principale de finanțare: venituri din resurse proprii și venituri diverse.

2.1. Venituri din resurse proprii și creanțe

Veniturile din resurse proprii se acumulează automat la UE în vederea finanțării bugetului, fără a fi necesară o decizie ulterioară a autorităților naționale. Valoarea globală a resurselor proprii necesare finanțării bugetului este calculată prin scăderea altor venituri din cheltuielile totale. Valoarea totală a resurselor proprii nu poate depăși 1,24 % (1,23 % începând cu 2010) din venitul național brut (VNB) al UE. Resursele proprii pot fi împărțite în următoarele categorii:

1. resursele proprii tradiționale (RPT) care constau în taxe vamale și cotizații pentru zahăr. Aceste resurse proprii sunt percepute de la agenții economici și colectate de statele membre în numele UE. Cu toate acestea, statele membre păstrează 25 % cu titlu de compensare pentru costurile de colectare ale acestora. Taxele vamale sunt percepute asupra importurilor de produse din țări terțe, pe baza valorilor din Tariful Vamal Comun. Cotizațiile pentru zahăr sunt plătite de producătorii de zahăr în vederea finanțării restituirilor la exportul de zahăr. RPT reprezintă, de obicei, +/– 13 % din veniturile din resurse proprii;

2. resursele proprii bazate pe taxa pe valoarea adăugată (TVA) sunt percepute din bazele TVA ale statelor membre, care sunt armonizate în acest sens, în conformitate cu normele UE. Se percepe același procentaj din baza armonizată a fiecărui stat membru. Cu toate acestea, baza TVA luată în calcul este plafonată la 50 % din VNB al fiecărui stat membru. Resursele bazate pe TVA reprezintă, de obicei, aproximativ 12 % din veniturile din resurse proprii;

3. resursele bazate pe venitul național brut (VNB) sunt utilizate pentru a echilibra veniturile și cheltuielile bugetare, adică pentru finanțarea părții din buget care nu este acoperită prin celelalte surse de venit. Aceeași rată procentuală este percepută asupra VNB al fiecărui stat membru, stabilită în conformitate cu normele UE. Resursa bazată pe VNB reprezintă, de obicei, +/– 75 % din veniturile din resurse proprii.

În ceea ce privește plata acestor sume, există conturi separate care conțin resursele proprii tradiționale care, conform articolului 6 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000, au fost stabilite de statele membre, dar nu au fost puse la dispoziția UE deoarece nu au fost încă recuperate sau garantate sau întrucât au fost contestate. Fiecare stat membru trimite Comisiei o situație trimestrială a acestor conturi, cu următoarele detalii pentru fiecare tip de resursă:

— soldul restant din trimestrul anterior;

— sumele recuperate în trimestrul respectiv;

— rectificări ale bazei (corecții/anulări) în trimestrul respectiv;

— sumele amortizate;

— soldul de recuperat la încheierea trimestrului respectiv.

Când se recuperează resursele proprii tradiționale din contabilitatea separată, acestea trebuie puse la dispoziția Comisiei cel mai târziu în prima zi lucrătoare de după a 19-a zi a celei de a doua luni care urmează după luna în care s-a recuperat creanța.

Trebuie efectuată o reducere a creanțelor în contabilitatea separată pentru a reflecta situațiile în care recuperarea efectivă este improbabilă. Reducerea se bazează pe estimările făcute chiar de statele membre în conformitate cu articolul 6 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului care stipulează „Statele membre transmit, împreună cu ultimul extras de cont trimestrial aferent unui anumit exercițiu financiar, o estimare a valorii totale a drepturilor înregistrate în contabilitatea separată la data de 31 decembrie a respectivului exercițiu a căror recuperare a devenit incertă.”

Pe baza estimărilor trimise de statele membre, diminuarea se deduce din elementul corespunzător creanțelor de la statele membre la secțiunea de active din bilanț. Totuși, aceasta nu înseamnă renunțarea de către Comisie la recuperarea sumelor corespunzătoare acestei ajustări a valorii. Chiar dacă recuperarea pare foarte improbabilă, dacă nu chiar imposibilă, acest lucru nu înseamnă neapărat că sumele respective sunt pierdute din bugetul UE ca resurse proprii tradiționale. Aceasta deoarece creanțele nerecuperate sunt pierdute doar dacă statul membru a epuizat toate căile pe care trebuie să le urmeze pentru a obține recuperarea. Când statul membru nu face acest lucru, este considerat responsabil din punct de vedere financiar și i se cere să plătească suma respectivă la bugetul UE, în conformitate cu articolul 17 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000.

2.2. Venituri diverse

Veniturile diverse provenite din activitățile Uniunii Europene reprezintă în mod normal mai puțin de 10 % din veniturile totale. Acestea sunt, de exemplu, amenzi privind încălcarea concurenței și ordine de recuperare către debitori privați și publici privind gestionarea proiectelor UE. Plățile de penalități impuse de Curtea de Justiție statelor membre care nu respectă anumite hotărâri intră, de asemenea, în această categorie. Comisia gestionează anual sute de mii de proiecte și are nevoie să emită aproximativ 13 000 de ordine de recuperare pe an. Orice datorie neachitată la data scadentă dă naștere la dobânzi de penalizare. În cazul în care datoriile unor părți terțe, altele decât statele membre, rămân scadente, hotărârile Comisiei (și ale Consiliului) care impun obligația de plată sunt direct aplicabile, în conformitate cu normele de procedură civilă din statul pe teritoriul căruia trebuie să se efectueze executarea. Debitorii răuplatnici fac obiectul unor proceduri de colectare a creanțelor lansate de Serviciul Juridic, care beneficiază de sprijinul unor cabinete externe de avocatură.

3. CUM SE GESTIONEAZĂ ȘI SE CHELTUIE BUGETUL UE

3.1. Cheltuieli operaționale primare

Cheltuielile operaționale ale Uniunii Europene acoperă diverse rubrici ale cadrului financiar și iau forme diferite, în funcție de modalitatea în care sunt plătiți și gestionați banii. Conform Regulamentului financiar, Comisia execută bugetul general folosind următoarele metode:

Gestiunea centralizată directă: în cazul în care bugetul este executat direct de serviciile Comisiei;

Gestiunea centralizată indirectă: în cazurile în care Comisia atribuie sarcini de execuție bugetară organismelor de drept UE sau de drept național, precum agențiile UE de drept public sau cu misiuni de servicii publice;

Gestiunea descentralizată: în cazurile în care Comisia deleagă anumite sarcini de execuție bugetară unor țări terțe;

Gestiunea partajată: în cadrul acestei metode de gestiune, sarcinile de execuție bugetară sunt delegate statelor membre. Majoritatea cheltuielilor intră sub incidența acestui mod de „gestiune partajată”, care implică delegarea sarcinilor către statele membre, acoperind domenii precum cheltuielile agricole și acțiunile structurale;

Gestiunea în comun: în cadrul acestei metode, Comisia încredințează anumite sarcini de execuție unei organizații internaționale.

3.2. Diverșii actori financiari

Colegiul comisarilor își asumă răspunderea politică colectivă, dar nu exercită, practic, el însuși, competențele de execuție bugetară cu care a fost învestit. Colegiul deleagă aceste sarcini, în fiecare an, funcționarilor care răspund în fața Colegiului și care acționează în conformitate cu Regulamentul financiar și cu Statutul personalului. Personalul în cauză – de obicei directorii generali și șefii de unitate – sunt cunoscuți ca „ordonatori de credite delegați”. Aceștia pot, la rândul lor, delega sarcinile de execuție bugetară „ordonatorilor de credite subdelegați”.

Responsabilitățile ordonatorilor de credite includ întregul proces de gestionare, de la fixarea etapelor de lucru necesare pentru atingerea obiectivelor de politică stabilite de instituție până la gestionarea activităților lansate atât din punct de vedere operațional, cât și bugetar, inclusiv semnarea angajamentelor juridice, monitorizarea performanței, efectuarea plăților și chiar recuperarea fondurilor, dacă este cazul. De asemenea, ordonatorii de credite trebuie să organizeze evaluările în vederea analizării viabilității propunerilor făcute (evaluări ex ante) și a măsurării succesului și rentabilității programelor în derulare (evaluări intermediare și ex post). Rezultatele acestor evaluări sunt folosite pentru îmbunătățirea procesului decizional și pentru creșterea transparenței, responsabilității și rentabilității intervenției UE.

Buna gestiune financiară și responsabilitatea corespunzătoare sunt asigurate în fiecare DG prin separarea controlului gestiunii (sub răspunderea ordonatorilor de credite) de auditul intern și controlul de conformitate cu standarde clare de control intern (inspirate din standardele internaționale COSO), controale ex ante și ex post, audit intern independent pe baza evaluării riscurilor și raportare periodică privind activitățile către diverși comisari.

Contabilul execută ordinele de plată și de recuperare întocmite de ordonatorii de credite și este responsabil cu gestionarea trezoreriei, stabilirea normelor și metodelor contabile, validarea sistemelor contabile, ținerea contabilității și întocmirea situațiilor financiare anuale ale instituției. În plus, contabilul trebuie să semneze conturile, declarând astfel că acestea oferă o imagine fidelă și corectă a situației financiare.

Auditorul intern, care nu este un actor financiar în sensul strict al termenului, este numit de o instituție sau organism pentru a verifica operarea corectă a sistemelor și procedurilor de execuție bugetară și pentru a consilia cu privire la aspectele de gestionare a riscului. Acesta emite opinii independente asupra calității gestiunii și a sistemelor de control și oferă recomandări pentru îmbunătățirea procedurilor operaționale și promovarea bunei gestiuni financiare.

3.3. Angajamentul de a cheltui bugetul UE

Odată bugetul aprobat, DG Buget pune la dispoziție fondurile, prin sistemul de contabilitate al Comisiei, diverselor departamente ale Comisiei, instituțiilor și altor organisme în conformitate cu responsabilitățile privind politicile în cadrul unui sistem numit întocmirea bugetului pe activități. De exemplu, responsabilitatea pentru gestionarea liniilor bugetare relative la mediu ar fi delegate de Comisie șefului sau directorului general al DG Mediu (care devine, în acest context, ordonatorul de credite delegat pentru liniile bugetare respective).

Înainte de încheierea unui angajament juridic (de exemplu, un contract sau un acord de grant) cu o parte terță, trebuie să existe o linie bugetară care să autorizeze activitatea în cauză în bugetul anual. De asemenea, trebuie să existe fonduri suficiente pe linia bugetară în cauză pentru a acoperi cheltuiala respectivă. Dacă sunt îndeplinite aceste condiții, fondurile necesare trebuie să fie rezervate în buget prin intermediul unui angajament bugetar efectuat în sistemul contabil.

Nu se pot cheltui bani din bugetul UE decât după încheierea unui angajament juridic scris între Comisie sau un alt organism UE și beneficiarul posibil al fondurilor UE. În cadrul gestiunii centralizate directe, acest angajament juridic ia forma unui contract încheiat cu un contractant sau a unui acord de grant încheiat cu un beneficiar.

Odată aprobat, angajamentul bugetar este înregistrat în sistemul contabil bugetar, iar creditele sunt consumate în consecință. Totuși, acest lucru nu influențează conturile generale (sau cartea mare), deoarece nu s-a generat încă nicio cheltuială. Aceasta se datorează sistemului contabil al Uniunii Europene care cuprinde două elemente separate, dar interconectate:

(a) conturile bugetare, care oferă înregistrări în detaliu ale execuției bugetare;

(b) conturile generale, care sunt utilizate pentru a pregăti bilanțul și rezultatele economice.

3.4. Efectuarea unei plăți

3.4.1. Norme generale

Nu se poate efectua nicio plată decât după aprobarea prealabilă a unui angajament bugetar de ordonatorul de credite responsabil cu operațiunea în cauză.

Odată plata aprobată în sistemul contabil, următorul pas este efectuarea viramentului în contul beneficiarului.

Comisia efectuează plăți de peste 1,7 milioane pe an. Comisia participă la SWIFT (Societatea pentru Telecomunicații Financiare Interbancare Mondiale).

3.4.2. Prefinanțare, situații privind costurile și eligibilitatea cheltuielilor

Prefinanțarea reprezintă plata unei sume destinate să ofere beneficiarului un avans de numerar, adică un fond de trezorerie. Acesta poate fi divizat în mai multe plăți pe o perioadă definită în acordul de prefinanțare în cauză. Fondul de trezorerie sau avansul este ori folosit în scopul pentru care a fost acordat pe perioada definită în contract, ori rambursat - dacă beneficiarul nu are cheltuieli eligibile, acesta are obligația să returneze Uniunii Europene avansul de prefinanțare. Astfel, prefinanțarea plătită nu este o cheltuială definitivă până când nu sunt întrunite condițiile contractuale relevante și este astfel înregistrată ca activ în bilanțul UE în momentul în care este făcută plata inițială. Suma activului de prefinanțare este redusă (în totalitate sau parțial) prin acceptarea costurilor eligibile și a sumelor returnate.

Prefinanțarea este evaluată la valoarea recuperabilă estimată, luându-se în considerare existența unei garanții aferente legate de prefinanțare. Prefinanțarea considerată nerecuperabilă este înregistrată ca și cheltuială în contul rezultatului economic și ca reducere a valorii de prefinanțare în bilanț. Dobânda este în general obținută pentru toate prefinanțările plătite (excepțiile notabile fiind sumele plătite statelor membre sau asistența de preaderare).

La un anumit termen după plata prefinanțării, organismul UE în cauză primește o cerere de decont în vederea justificării modului în care beneficiarul a cheltuit acea sumă prefinanțată, în conformitate cu contractul încheiat. Frecvența acestor cereri de decont trimise în cursul anului este variabilă în funcție de tipul de acțiune care este finanțată și de condițiile contractuale, cererile nefiind primite neapărat la încheierea exercițiului.

Criteriile de eligibilitate sunt definite în documentul de bază, în cererile de propuneri, în alte documente informative pentru beneficiarii finanțărilor și/sau în clauzele contractuale ale acordurilor de finanțare. După ce au fost analizate, cheltuielile eligibile sunt înregistrate drept cheltuieli și beneficiarul este informat cu privire la sumele neeligibile. Sumele de la rubrica „Eligibilitate de verificat” reprezintă astfel cererile de decont primite a căror eligibilitate nu a fost încă verificată și deci, pentru care, evenimentul care generează cheltuieli nu a avut încă loc.

3.4.3. Tratament contabil la încheierea exercițiului (separare)

La încheierea exercițiului, sumele de prefinanțare în curs sunt evaluate la suma inițială plătită (sumele inițiale plătite) minus: sume returnate, sume eligibile compensate, sume eligibile estimate și încă necompensate la încheierea exercițiului și reducerile de valoare.

Cererile de decont care nu s-au primit până la sfârșitul anului sunt luate în considerare la sfârșitul anului, în cadrul procedurii de separare a exercițiului financiar. În mod deosebit, trebuie făcută o evaluare cu privire la cheltuielile eligibile suportate de beneficiarii fondurilor UE, dar care nu sunt încă raportate Uniunii. Sunt folosite diferite metode, în funcție de tipul de activități și informații disponibile, pentru a se ajunge la cea mai bună estimare a acestor sume. Ca urmare a acestor înregistrări de separare, sumele eligibile estimate sunt deci înscrise drept cheltuieli angajate, în vreme ce părțile neeligibile estimate rămân deschise în conturile de tip „Eligibilitate de verificat”. Aceste sume apar la rubrica datorii pe termen scurt pentru a nu supraestima activele și pasivele.

3.5. Recuperări în urma detectării unor nereguli

Regulamentul financiar și alte dispoziții legislative aplicabile, în special cele referitoare la agricultură și la politica de coeziune, conferă dreptul de a se verifica cheltuielile după ce au trecut mulți ani de la efectuarea acestora. Acolo unde sunt detectate nereguli, se aplică recuperări sau corecții financiare. Detectarea neregulilor și corecțiile acestora reprezintă ultima etapă în funcționarea sistemelor de control și sunt esențiale pentru a face dovada unei bune gestiuni financiare.

Eligibilitatea cheltuielilor imputate bugetului este verificată de serviciile relevante ale UE sau, în cazul gestiunii partajate, de statele membre, pe baza documentelor justificative stipulate în legislația aplicabilă sau în condițiile fiecărui grant. În vederea optimizării relației dintre costuri și beneficii ale sistemelor de control, verificările documentelor justificative pentru cererile finale tind să fie mai intense decât cele ale cererilor intermediare și astfel se pot detecta erori în plățile intermediare care sunt corectate prin ajustarea plății finale. Mai mult, UE și/sau statul membru au/are dreptul de a verifica probitatea documentelor justificative prin efectuarea de verificări la sediul beneficiarului, în timpul punerii în aplicare a acțiunii finanțate și/sau după încheierea acesteia (ex post). În legislația aplicabilă sunt prevăzute diverse proceduri pentru procesul de soluționare a neregulilor detectate de Comisie și de către statele membre – nota 6 conține informații mai detaliate.

4. RAPORTAREA LA ÎNCHEIEREA EXERCIȚIULUI

4.1. Conturi anuale

Responsabilitatea întocmirii conturilor anuale și a asigurării faptului că acestea oferă o imagine fidelă și corectă a situației financiare a UE revine contabilului Comisiei. Conturile anuale conțin situațiile financiare și rapoartele privind execuția bugetară. Acestea sunt adoptate de Comisie și prezentate Curții de Conturi spre auditare și, în final, Consiliului și Parlamentului pentru acordarea descărcării de gestiune.

4.2. Rapoarte anuale de activitate

Fiecare ordonator de credite trebuie să pregătească un raport anual de activitate (RAA) privind activitățile pentru care este responsabil. În acest RAA, fiecare ordonator de credite raportează cu privire la rezultatele politicii și la asigurarea rezonabilă pe care o poate avea că resursele alocate activităților descrise în raportul său au fost folosite în scopul prevăzut și în conformitate cu principiile bunei gestiuni financiare și că procedurile de control puse în aplicare oferă garanțiile necesare cu privire la legalitatea și regularitatea tranzacțiilor subiacente.

5. AUDIT ȘI DESCĂRCARE DE GESTIUNE

5.1. Audit

Conturile anuale ale UE și gestiunea resurselor sunt supravegheate de auditorul extern, de Curtea de Conturi Europeană, care întocmește un raport anual pentru Consiliu și Parlamentul European. Sarcina principală a Curții este aceea de a efectua un audit extern independent al conturilor anuale ale Uniunii Europene. Ca parte a activităților acesteia, Curtea de Conturi întocmește:

1. un raport anual privind activitățile finanțate din bugetul general, cu observații detaliate privind conturile anuale și tranzacțiile subiacente;

2. un aviz, efectuat pe baza auditurilor sale și menționat în raportul anual sub forma unei declarații de asigurare privind (i) fiabilitatea conturilor și (ii) legalitatea și regularitatea tranzacțiilor subiacente privind atât veniturile colectate de la persoanele impozabile, cât și plățile efectuate către beneficiarii finali;

3. rapoarte speciale care prezintă rezultatele auditului privind domenii specifice de gestionare.

Curtea de Conturi are dreptul de a accesa toate documentele necesare pe parcursul efectuării unui audit. Curtea auditează toate activitățile UE, mergând până la examinarea legalității și regularității tranzacțiilor și plăților individuale. De asemenea, Curtea auditează înseși conturile anuale, examinând diversele conturi de bilanț și de rezultat economic atunci când este necesar, precum și prezentarea generală a situațiilor financiare. Curtea poate astfel să se pronunțe nu numai asupra cifrelor prezentate, dar și asupra sistemului și a controalelor existente.

5.2. Descărcare

Controlul final ia forma descărcării de gestiune a bugetului pentru un anumit exercițiu financiar. Parlamentul European este autoritatea din cadrul UE care aprobă descărcarea de gestiune. Aceasta înseamnă că, în urma auditului și a încheierii conturilor anuale, este sarcina Consiliului de a recomanda și a Parlamentului de a decide aprobarea descărcării de gestiune a Comisiei și a celorlalte organisme ale CE pentru execuția bugetului UE privind exercițiul financiar precedent. Această decizie se bazează pe o examinare a conturilor și a raportului anual al Curții de Conturi (care include declarația oficială de asigurare) și pe răspunsurile Comisiei și, de asemenea, pe întrebările și cererile de informații suplimentare adresate Comisiei.

Descărcarea de gestiune constituie partea politică a controlului extern al execuției bugetare și reprezintă decizia prin care Parlamentul European, acționând pe baza recomandării Consiliului, „eliberează” Comisia de răspunderea pe care o poartă privind gestionarea unui buget dat, marcând astfel închiderea bugetului respectiv. Procedura descărcării de gestiune poate conduce la unul dintre următoarele două rezultate: acordarea sau amânarea descărcării de gestiune. La acordarea descărcării de gestiune, Parlamentul poate atrage atenția asupra unor elemente pe care le consideră importante, adesea recomandând acțiuni pe care Comisia trebuie să le execute, cu privire la acestea. Comisia include măsurile luate într-un raport de monitorizare și într-un plan de acțiune, care sunt trimise Parlamentului și Consiliului.

PARTEA I

SITUAȚII FINANCIARE CONSOLIDATE ALE UNIUNII EUROPENE ȘI NOTE EXPLICATIVE

CUPRINS

A. Bilanț contabil

B. Contul rezultatului economic

C. Tabelul fluxurilor de numerar

D. Situația modificărilor activelor nete

E. Note la situațiile financiare:

1. Politici contabile semnificative

2. Note la bilanț

3. Note la contul rezultatului economic

4. Note la tabelul fluxurilor de numerar

5. Informații în afara bilanțului

6. Recuperarea plăților necuvenite

7. Gestionarea riscului financiar

8. Informații privind părțile afiliate

9. Evenimente după data bilanțului

10. Entități consolidate

11. Entități neconsolidate

A. BILANȚ

Milioane EUR Notă 31.12.2009 31.12.2008 ACTIVE IMOBILIZATE: Imobilizări necorporale 2.1 72 56 Imobilizări corporale 2.2 4 859 4 881 Investiții pe termen lung 2.3 2 379 2 078 Credite 2.4 10 764 3 565 Prefinanțare pe termen lung 2.5 39 750 29 023 Creanțe pe termen lung 2.6 55 45 57 879 39 648 ACTIVE CIRCULANTE: Stocuri 2.7 77 85 Investiții pe termen scurt 2.8 1 791 1 553 Prefinanțare pe termen scurt 2.9 9 077 10 262 Creanțe pe termen scurt 2.10 8 663 11 920 Numerar și echivalente de numerar 2.11 23 372 23 724 42 980 47 544 Active totale 100 859 87 192 DATORII PE TERMEN LUNG: Beneficiile angajaților 2.12 (37 242) (37 556) Provizioane pe termen lung 2.13 (1 469) (1 341) Pasive financiare pe termen lung 2.14 (10 559) (3 349) Alte pasive pe termen lung 2.15 (2 178) (2 226) (51 448) (44 472) DATORII PE TERMEN SCURT: Provizioane pe termen scurt 2.16 (213) (348) Pasive financiare pe termen scurt 2.17 (40) (119) Conturi creditoare 2.18 (93 884) (89 677) (94 137) (90 144) Pasive totale (145 585) (134 616) ACTIVE NETE (44 726) (47 424) Rezerve 2.19 3 323 3 115 Sume care vor fi cerute statelor membre: 2.20 Beneficii ale angajaților (1) (37 242) (37 556) Alte sume (2) (10 807) (12 983) ACTIVE NETE (44 726) (47 424)

B. CONTUL REZULTATULUI ECONOMIC

Milioane EUR Notă 2009 2008 VENITURI DIN EXPLOATARE Venituri din resurse proprii și contribuții 3.1 110 537 112 713 Alte venituri din exploatare 3.2 7 532 9 731 118 069 122 444 CHELTUIELI DE EXPLOATARE Cheltuieli administrative 3.3 (8 133) (7 720) Cheltuieli de exploatare 3.4 (104 934) (97 214) (113 067) (104 934) EXCEDENT DIN ACTIVITĂȚILE DE EXPLOATARE 5 002 17 510 Venituri financiare 3.5 835 698 Cheltuieli cu operațiuni financiare 3.6 (594) (467) Variația datoriilor privind beneficiile angajaților 2.12 (683) (5 009) Cota de deficit net a societăților asociate și întreprinderilor comune 3.7 (103) (46) REZULTATUL ECONOMIC AL EXERCIȚIULUI 4 457 12 686

C. TABLOUL FLUXURILOR DE NUMERAR

Milioane EUR Note: 2009 2008 (3) Rezultat economic al exercițiului 4 457 12 686 Activități de exploatare 4.2 Amortizarea imobilizărilor necorporale 22 19 Amortizarea imobilizărilor corporale 447 302 (Reluarea) pierderilor din depreciere privind investițiile (16) 3 (Creșterea)/scăderea împrumuturilor (7 199) (1 759) (Creșterea)/scăderea prefinanțării pe termen lung (10 727) (15 008) (Creșterea)/scăderea creanțelor pe termen lung (10) 82 (Creșterea)/scăderea stocurilor 8 3 (Creșterea)/scăderea prefinanțării pe termen scurt 1 185 10 321 (Creșterea)/scăderea creanțelor pe termen scurt 3 257 131 Creșterea/(scăderea) provizioanelor pe termen lung 128 262 Creșterea/(scăderea) datoriilor financiare pe termen lung 7 210 1 775 Creșterea/(scăderea) altor datorii pe termen lung (48) 237 Creșterea/(scăderea) provizioanelor pe termen scurt (135) (21) Creșterea/(scăderea) datoriilor financiare pe termen scurt (79) (16) Creșterea/(scăderea) conturilor creditoare 4 207 (5 703) Excedentul bugetar din anul precedent preluat ca venit non-numerar (1 796) (1 529) Alte mișcări de non-numerar 37 37 Creșterea/(scăderea) datoriei privind beneficiile angajaților (314) 4 076 Activități de investiție 4.3 (Creșterea)/scăderea imobilizărilor corporale și necorporale (463) (689) (Creșterea)/scăderea investițiilor pe termen lung (284) (108) (Creșterea)/scăderea investițiilor pe termen scurt (239) (133) FLUXURI NETE DE NUMERAR (352) 4 968 Creștere netă a fluxurilor de numerar și a echivalentelor de numerar (352) 4 968 Numerar și echivalente de numerar la începutul anului 2.11 23 724 18 756 Numerar și echivalente de numerar la sfârșitul anului 2.11 23 372 23 724

D. SITUAȚIA MODIFICĂRILOR ACTIVELOR NETE

Milioane EUR Rezerve (A) Sume care trebuie solicitate de la statele membre (B) Active nete = (A) + (B) Rezerva de valoare justă Alte rezerve Excedent/(deficit) cumulat Rezultatul economic al exercițiului SOLDUL LA 31 DECEMBRIE 2007 7 2 799 (68 888) 7 462 (58 620) Variația rezervei Fondului de garantare 158 (158) 0 Modificări ale valorii juste 34 34 Altele 113 (108) 5 Repartizarea rezultatului economic din 2007 4 7 458 (7 462) 0 Rezultatul bugetar din 2007 creditat statelor membre (1 529) (1 529) Rezultat economic al exercițiului 12 686 12 686 SOLDUL LA 31 DECEMBRIE 2008 41 3 074 (63 225) 12 686 (47 424) Variația rezervei Fondului de garantare 196 (196) 0 Modificări ale valorii juste 28 28 Altele (1) 10 9 Repartizarea rezultatului economic din 2008 (15) 12 701 (12 686) 0 Rezultatul bugetar din 2008 creditat statelor membre (1 796) (1 796) Rezultat economic al exercițiului 4 457 4 457 SOLDUL LA 31 DECEMBRIE 2009 69 3 254 (52 506) 4 457 (44 726)

E. NOTE LA SITUAȚIILE FINANCIARE

1. POLITICI CONTABILE SEMNIFICATIVE

1.1. TEMEIUL JURIDIC ȘI NORMELE CONTABILE

Conturile consolidate ale Uniunii Europene includ conturile Uniunii Europene, ale Comunității Europene a Energiei Atomice și ale Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului (în lichidare). Aceste conturi sunt administrate în conformitate cu Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 (JO L 248 din 16 septembrie 2002) privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Uniunii Europene și cu Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a acestui regulament financiar.

În conformitate cu articolul 133 din Regulamentul financiar, Uniunea Europeană și-a pregătit situațiile financiare consolidate pe 2009 pe baza normelor contabilității de angajamente care decurg din Standardele internaționale de contabilitate pentru sectorul public (IPSAS) sau, implicit, din Standardele internaționale de raportare financiară (IFRS). Aceste norme contabile, adoptate de contabilul Comisiei, trebuie să fie aplicate de către toate instituțiile și organismele UE care țin de domeniul consolidării, pentru a se stabili un set uniform de norme contabile, de evaluare și prezentare a conturilor, în vederea armonizării procesului de întocmire a situațiilor financiare și consolidării. Contabilitatea se ține în euro, pentru fiecare an calendaristic.

1.2. PRINCIPII CONTABILE

Situațiile financiare au ca obiectiv oferirea de informații cu privire la situația financiară, performanța și fluxurile de numerar ale unei entități, care sunt utile unei game largi de utilizatori. Pentru UE, ca sector public, obiectivele urmărite sunt mai precis furnizarea de informații utile în procesul de luare a deciziei și în demonstrarea responsabilității entității pentru resursele care îi sunt încredințate. Prezentul document a fost elaborat ținându-se cont de aceste obiective. Articolul 124 din Regulamentul financiar prevede principiile contabile care trebuie aplicate la întocmirea situațiilor financiare:

— continuitatea activităților;

— prudența;

— permanența metodelor contabile;

— comparabilitatea informațiilor;

— pragul de semnificație;

— necompensarea;

— supremația realității asupra aparenței;

— contabilitatea de angajamente.

Pregătirea situațiilor financiare consolidate în conformitate cu normele și principiile menționate mai sus necesită, din partea conducerii, efectuarea de estimări care afectează sumele raportate corespunzătoare anumitor elemente din bilanțul contabil consolidat și din contul rezultatului economic consolidat, precum și informațiile aferente privind activele și pasivele contingente.

1.3. CONSOLIDARE

Impactul Tratatului de la Lisabona

Ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona la 1 decembrie 2009, conturile anuale sunt acum numite „Conturile anuale ale Uniunii Europene”. În ceea ce privește domeniul consolidării, această schimbare nu are niciun impact. Agențiile înființate în cadrul fostului pilon al II al UE nu îndeplinesc criteriile pentru a fi consolidate, și nici Banca Centrală Europeană (BCE), chiar dacă aceasta este considerată instituție europeană conform Tratatului de la Lisabona. Toate aceste entități rămân, astfel, în afara domeniului consolidării, la fel ca în anii precedenți.

În ceea ce privește agențiile fostului pilon al III al Uniunii Europene, două dintre acestea, care primesc o subvenție din bugetul general al Uniunii Europene, sunt consolidate la fel ca în anii precedenți (a se vedea, de asemenea, nota 10). Agenția care rămâne, din cadrul acestui pilon, Europol, va deveni un organism al UE începând cu 2010.

Domeniul consolidării

Situațiile financiare consolidate al UE includ toate entitățile importante controlate (instituții și agenții), entități asociate și întreprinderi comune. Sunt 40 de entități controlate, 3 entități asociate și 4 întreprinderi comune. Lista completă a entităților consolidate se găsește la nota 10. Față de 2008, domeniul consolidării a fost extins cu două agenții executive, două entități asociate și o întreprindere comună, în timp ce o agenție a fost lichidată la 31 decembrie 2008. Impactul acestor adăugiri asupra situațiilor financiare consolidate nu este semnificativ.

Entități controlate

Decizia de a include o entitate în domeniul consolidării are la bază conceptul de control. Entitățile controlate sunt entitățile în cazul cărora Uniunea Europeană are, în mod direct sau indirect, competența de a conduce politicile financiare și de funcționare, pentru a putea beneficia de activitățile acestora. Această competență trebuie să poată fi exercitată imediat. Entitățile controlate sunt consolidate integral. Consolidarea începe la data primului control și se încheie atunci când nu mai au loc astfel de controale.

Indicatorii de control cei mai obișnuiți în cadrul Uniunii Europene sunt: instituirea prin tratatele fondatoare sau legislația secundară, finanțarea de la bugetul general, existența unor drepturi de vot în organismele de conducere, auditul efectuat de Curtea Europeană de Conturi și descărcarea de gestiune acordată de către Parlamentul European. Este evident că este necesar să se efectueze o evaluare la nivel de entitate pentru a se decide dacă toate criteriile prezentate mai sus sunt suficiente pentru a se putea efectua un control.

În cadrul acestei abordări, instituțiile (cu excepția BCE) și agențiile UE (cu excepția agențiilor din cadrul fostului pilon al II-lea și a Europol) sunt considerate ca fiind sub controlul exclusiv al UE și sunt, prin urmare, incluse în domeniul consolidării. Mai mult, Comunitatea Europeană a Cărbunelui și Oțelului aflată în lichidare (CECO) este, de asemenea, considerată o entitate controlată.

Toate tranzacțiile inter-societăți și soldurile între entitățile controlate ale UE sunt eliminate, în timp ce câștigurile și pierderile nerealizate în tranzacțiile inter-entități nu sunt semnificative și, prin urmare, nu au fost eliminate.

Societăți asociate

Societățile asociate sunt entități asupra cărora Uniunea Europeană are, în mod direct sau indirect, o influență semnificativă, dar nu are controlul asupra deciziilor de politică financiară sau de funcționare. Se consideră că există o influență semnificativă în cazul în care Comisia Europeană deține, în mod direct sau indirect, cel puțin 20 % din drepturile de vot.

Participațiile în societățile asociate sunt înregistrate cu ajutorul metodei punerii în echivalență, fiind contabilizate inițial la cost. Partea Uniunii Europene din profitul societăților asociate acesteia este contabilizată în contul rezultatului economic, iar cota modificărilor rezervelor este contabilizată în rezervele UE. Costul inițial plus toate modificările (contribuțiile viitoare, cota rezultatelor și modificările rezervelor, deprecierile și dividendele) dau valoarea înregistrată a societății asociate în conturile UE la data bilanțului. Distribuțiile primite de la o societate asociată reduc valoarea contabilă a activelor. Câștigurile și pierderile nerealizate din tranzacțiile între Uniunea Europeană și societățile asociate ale acesteia nu sunt semnificative și, prin urmare, nu au fost eliminate.

Politicile contabile ale societăților asociate pot să difere de cele adoptate de Uniunea Europeană pentru tranzacții și evenimente similare în împrejurări asemănătoare. În cazurile în care Uniunea Europeană deține 20 % sau mai mult din fondul de capital al unei asociații, UE nu caută să exercite o influență semnificativă. Prin urmare, astfel de fonduri sunt tratate ca instrumente financiare din categoria celor clasificate ca disponibile pentru vânzare, iar metoda punerii în echivalență nu li se aplică.

Întreprinderi comune

O întreprindere comună este un aranjament contractual prin care Uniunea Europeană și una sau mai multe părți („participanții”) întreprind o activitate economică supusă controlului comun. Controlul în comun reprezintă împărțirea în temeiul unui acord contractual, în mod direct sau indirect, a controlului asupra unei activități care încorporează servicii potențiale.

Participațiile în întreprinderi comune sunt înregistrate cu ajutorul metodei punerii în echivalență, fiind contabilizate inițial la cost. Dobânda Uniunii Europene la profitul entităților sale controlate în comun este contabilizată în contul rezultatului economic al UE, iar dobânda sa la modificările rezervelor este contabilizată în rezervele UE. Costul inițial plus toate modificările (contribuțiile viitoare, cota rezultatelor și modificările rezervelor, deprecierile și dividendele) dau valoarea contabilă a întreprinderii comune în conturile UE la data bilanțului.

Câștigurile și pierderile nerealizate din tranzacțiile între Uniunea Europeană și entitatea sa controlată în comun nu sunt importante și, prin urmare, nu au fost eliminate. Politicile contabile ale întreprinderilor comune pot să difere de cele adoptate de Uniunea Europeană pentru tranzacții și evenimente similare în împrejurări asemănătoare.

Entități neconsolidate ale căror fonduri sunt gestionate de către Comisie

Fondurile aferente sistemului comun de asigurări de sănătate pentru personalul Uniunii Europene, Fondul european de dezvoltare și Fondul de garantare al participanților sunt gestionate de către Comisie în numele acestora, dar, întrucât aceste entități nu sunt controlate de Uniunea Europeană, nu sunt, prin urmare, consolidate în conturile acesteia – pentru detalii suplimentare privind sumele în cauză se vedea nota 11.

1.4. BAZA DE ÎNTOCMIRE

1.4.1. Monedă și baza conversiei

Moneda funcțională și de raportare

Situațiile financiare sunt prezentate în milioane euro, euro fiind moneda funcțională și de raportare a Uniunii Europene.

Tranzacții și solduri

Tranzacțiile valutare sunt convertite în euro folosind cursurile de schimb în vigoare la datele tranzacțiilor. Câștigurile și pierderile din schimbul valutar rezultate din încheierea tranzacțiilor valutare și a conversiei, la cursurile de la încheierea exercițiului, a activelor și pasivelor monetare denominate în valută sunt înregistrate în contul rezultatului economic.

Se aplică diferite metode de conversie următoarelor rubrici:

— imobilizări corporale și necorporale, care își păstrează valoarea în euro la cursul în vigoare la data când au fost cumpărate, precum și

— prefinanțări plătite conform Fondului european de garantare agricolă, care sunt convertite la cursurile de schimb în vigoare în a zecea zi a lunii care urmează după luna în care sunt acordate.

Soldurile de la încheierea exercițiului ale activelor și pasivelor monetare denominate în valută sunt convertite în euro pe baza cursurilor de schimb în vigoare la 31 decembrie:

Cursurile de schimb ale EURO

Monedă 31.12.2009 31.12.2008 BGN 1,9558 1,9558 CZK 26,4730 26,8750 DKK 7,4418 7,4506 EEK 15,6466 15,6466 GBP 0,8881 0,9525 HUF 270,4200 266,7000 LVL 0,7093 0,7083 LTL 3,4528 3,4528 PLN 4,1045 4,1535 RON 4,2363 4,0225 SEK 10,2520 10,8700 CHF 1,4836 1,4850 JPY 133,1600 126,1400 USD 1,4406 1,3917

Modificările valorii juste a titlurilor de valoare monetare denominate în valută și clasificate ca disponibile pentru vânzare, care sunt legate de diferențele de conversie sunt contabilizate în contul rezultatului economic. Diferențele de conversie ale activelor și pasivelor financiare nemonetare deținute la valoare justă prin profit sau pierdere sunt contabilizate în contul rezultatului economic. Diferențele de conversie ale activelor financiare nemonetare sunt clasificate ca disponibile pentru vânzare și sunt incluse în rezerva de valoare justă.

1.4.2. Utilizarea estimărilor

În conformitate cu IPSAS și cu principiile contabile general acceptate, situațiile financiare includ neapărat sume bazate pe estimări și ipoteze ale conducerii pe baza celor mai fiabile informații disponibile. Estimările semnificative includ, dar nu se limitează la acestea: sumele pentru datorii privind beneficiile angajaților, provizioane, riscul financiar al stocurilor și creanțelor, veniturile și cheltuielile angajate, activele și pasivele contingente și gradul de depreciere a imobilizărilor necorporale și corporale. Rezultatele efective pot fi diferite față de estimări. Schimbările în estimări sunt reflectate în perioada în care devin cunoscute.

1.5. BILANȚ

1.5.1. Imobilizări necorporale

Licențele de programe informatice achiziționate sunt înregistrate pe baza costurilor istorice minus amortizarea acumulată și pierderile din depreciere acumulate. Activele sunt amortizate conform metodei liniare pe durata lor de viață utilă estimată, respectiv 4 ani. Imobilizările necorporale produse intern sunt înscrise la cheltuielile din contul rezultatului economic. Costurile aferente dezvoltării sau administrării programelor informatice sunt contabilizate drept cheltuieli pe măsură ce sunt înregistrate, fiind considerate costuri de cercetare științifică și dezvoltare.

1.5.2. Imobilizări corporale

Toate imobilizările corporale sunt înregistrate pe baza costului istoric minus amortizările și pierderile din depreciere acumulate. Costul istoric include cheltuieli care pot fi atribuite în mod direct achiziționării sau construirii activului.

Costurile ulterioare sunt incluse în valoarea contabilă a activului sau înregistrate ca activ separat, după caz, doar atunci când este probabil că viitoarele beneficii economice sau potențialul de serviciu asociate cu elementul respectiv vor intra în Uniunea Europeană și când costul elementului poate fi evaluat în mod fiabil. Toate costurile de reparație și întreținere sunt înscrise drept cheltuieli în contul rezultatului economic în perioada financiară în care sunt efectuate. Întrucât Uniunea Europeană nu împrumută bani pentru finanțarea achiziționării de imobilizări corporale, nu există cheltuieli cu împrumuturile legate de asemenea achiziții.

Terenurile și operele de artă nu sunt amortizate deoarece se presupune că au o viață utilă nedeterminată. Activele în construcție nu sunt amortizate deoarece nu sunt încă date în folosință. Amortizarea altor active este calculată folosind metoda amortizării liniare pentru alocarea costurilor la valorile reziduale pe durata lor de viață utilă estimată, după cum urmează:

Rate de amortizare

Tip de activ Rata amortizării prin metoda liniară Clădiri 4 % Instalații, mașini și utilaje 10 % - 25 % Mobilă 10 % - 25 % Instalații fixe și accesorii 10 % - 33 % Autovehicule 25 % Echipamente informatice 25 % Alte imobilizări corporale 10 % - 33 %

Câștigurile și pierderile din cesionări sunt determinate prin compararea încasărilor după scăderea cheltuielilor de vânzare cu valoarea contabilă a activului cesionat. Acestea sunt incluse în contul rezultatului economic.

Contracte de leasing

Leasing-urile de imobilizări corporale, în care Uniunea Europeană are practic toate riscurile și avantajele aferente dreptului de proprietate, sunt clasificate drept contracte de leasing financiar. Contractele de leasing financiar sunt capitalizate la începutul leasing-ului la cea mai mică din valoarea justă a activului oferit prin leasing și la valoarea prezentă a ratelor minime de leasing. Fiecare rată de leasing este alocată între soldul datoriei și cheltuielile de finanțare pentru a ajunge la o rată constantă pe soldul restant de finanțare. Obligațiile provenite din închirieri, după scăderea cheltuielilor de finanțare, sunt incluse în alte datorii (pe termen scurt sau lung). Dobânda costurilor de finanțare este inclusă drept cheltuială în contul rezultatului economic pe perioada de leasing pentru a produce o rată constantă a dobânzii periodice pe soldul restant al datoriei pentru fiecare perioadă. Activele deținute prin contracte de leasing financiar sunt amortizate pe perioada mai scurtă dintre durata de viață utilă a activelor și durata leasing-ului.

Leasing-urile prin care locatorul reține o parte importantă a riscurilor și a avantajelor aferente dreptului de proprietate sunt clasificate ca leasing-uri operaționale. Plățile efectuate în cadrul leasing-urilor operaționale sunt incluse drept cheltuieli în contul rezultatului economic conform metodei liniare pe toată durata leasing-ului.

1.5.3. Deprecierea activelor nefinanciare

Activele care au o durată de viață utilă nedeterminată nu sunt amortizate și sunt supuse anual unui test de depreciere. Activele amortizate sunt examinate cu privire la depreciere de fiecare dată când evenimente sau schimbări de împrejurare indică posibilitatea nerecuperării valorii contabile. O pierdere din depreciere este contabilizată la valoarea cu care valoarea contabilă a activului depășește valoarea recuperabilă. Valoarea recuperabilă este suma mai mare dintre valoarea justă a unui activ minus costurile de vânzare și valoarea de utilizare.

Valorile reziduale și duratele de viață utilă ale imobilizărilor corporale și necorporale sunt revizuite și ajustate, dacă este cazul, cel puțin o dată pe an. Valoarea contabilă a unui activ este redusă imediat la valoarea recuperabilă a acestuia dacă valoarea sa contabilă este mai mare decât valoarea recuperabilă estimată. Dacă motivele deprecierii înregistrate în anii precedenți nu mai sunt valabile, pierderile din deprecieri se stornează corespunzător.

1.5.4. Investiții

Participațiile în societăți asociate și întreprinderi comune

Participațiile în societăți asociate și întreprinderi comune sunt contabilizate folosind metoda punerii în echivalență. Costurile capitalurilor proprii sunt ajustate pentru a reflecta rata creșterilor sau reducerilor în active nete ale societăților asociate și întreprinderilor comune care pot fi atribuite Uniunii Europene după înregistrarea inițială, dacă sunt indicii de depreciere, și sunt reduse la valoarea recuperabilă mai scăzută, dacă este nevoie. Valoarea recuperabilă este determinată astfel cum se descrie la punctul 1.5.3. Dacă motivul deprecierii încetează la o dată ulterioară, pierderea din depreciere se stornează la valoarea contabilă care ar fi fost stabilită dacă nu ar fi fost înregistrate pierderi prin depreciere.

Investiții în fonduri cu capital de risc

Clasificare și evaluare

Investițiile în fonduri cu capital de risc sunt clasificate drept active disponibile pentru vânzare (a se vedea 1.5.5.) și, în consecință, trebuie contabilizate la valoarea justă, cu câștigurile și pierderile care rezultă din modificările valorii juste (inclusiv diferențele de conversie) înregistrate în rezerva de valoare justă.

Considerații privind valoarea justă

Deoarece nu au un preț cotat pe piață, pe o piață activă, investițiile în fonduri cu capital de risc sunt evaluate linie cu linie la suma mai mică dintre cost sau valoarea netă aferentă activelor („VNA”), conform raportului întocmit de administratorului fondului până la data bilanțului, excluzând astfel orice câștig aferent nerealizat care poate prevala în portofoliul de investiții subiacent. Investițiile în fonduri cu capital de risc într-o fază de început sunt evaluate pe baza acelorași principii, cu excepția cazului în care pierderile nerealizate sunt cauzate doar de cheltuielile administrative, caz în care aceste pierderi nerealizate nu sunt luate în considerare.

Câștigurile nerealizate care rezultă din evaluarea la valoarea justă sunt contabilizate prin rezerve, iar pierderile nerealizate sunt evaluate din punct de vedere al deprecierii pentru a determina dacă sunt înregistrate ca pierderi din depreciere în contul rezultatului economic sau ca modificări ale rezervei de valoare justă. VNA aferentă la valoarea justă este determinată prin aplicarea ori a procentajului dreptului de proprietate a Uniunii Europene la fond, la VNA reflectată în cel mai recent raport, ori, în măsura în care este disponibilă, la valoarea precisă a acțiunii la aceeași dată, înaintată de administratorul fondului respectiv.

1.5.5. Active financiare

Clasificare

Activele financiare ale Uniunii Europene sunt clasificate în următoarele categorii: active financiare la valoarea justă prin profit sau pierdere, împrumuturi și creanțe, investiții păstrate până la scadență și active financiare disponibile pentru vânzare. Clasificarea instrumentelor financiare este determinată la contabilizarea inițială și reevaluată la fiecare dată a bilanțului.

(i) Active financiare la valoare justă prin profit sau pierdere

Un activ financiar este clasificat în această categorie dacă este achiziționat în principal în scopul vinderii pe termen scurt sau dacă este desemnat astfel de Uniunea Europeană. Derivatele sunt, de asemenea, plasate în această categorie. Activele din această categorie sunt clasificate drept active circulante dacă se așteaptă să fie lichidate în termen de 12 luni de la data bilanțului.

(ii) Împrumuturi și creanțe

Împrumuturile și creanțele sunt active financiare nederivate cu rate fixe sau determinabile care nu sunt cotate pe o piață activă. Acestea apar atunci când UE oferă bani, produse sau servicii în mod direct unui debitor fără intenția de a tranzacționa creanța și sunt incluse în activele imobilizate, cu excepția celor scadente în termen de 12 luni de la data bilanțului.

(iii) Investiții păstrate până la scadență

Investițiile păstrate până la scadență sunt active financiare nederivate cu rate fixe sau determinabile și scadențe fixe pe care Uniunea Europeană intenționează și poate să le păstreze până la scadență. În acest exercițiu financiar, Uniunea Europeană nu a deținut nicio investiție de acest tip.

(iv) Active financiare disponibile pentru vânzare

Activele financiare disponibile pentru vânzare sunt instrumente nederivate care ori sunt desemnate în această categorie, ori nu sunt clasificate în niciuna dintre celelalte categorii. Acestea sunt clasificate ca active circulante sau active imobilizate în funcție de perioada de timp în care UE intenționează să le utilizeze. Investițiile în entități neconsolidate și alte investiții în capitaluri proprii (de ex. operațiunile cu capital de risc) care nu sunt contabilizate cu ajutorul metodei punerii în echivalență sunt clasificate, de asemenea, ca active financiare disponibile pentru vânzare.

Contabilizare și evaluare inițiale

Achizițiile și vânzările de active financiare la valoarea justă prin profit sau pierderi, păstrate până la scadență și disponibile pentru vânzare sunt contabilizate la data tranzacției – data la care Uniunea Europeană se angajează să cumpere sau să vândă activul. Împrumuturile sunt contabilizate atunci când se avansează lichidități debitorilor. Instrumentele financiare sunt contabilizate inițial la valoarea justă, plus costurile de tranzacție pentru toate activele financiare necontabilizate la valoarea justă prin profit sau pierderi. Activele financiare contabilizate la valoarea justă prin profit sau pierderi sunt înregistrate inițial la valoarea justă și costurile de tranzacție sunt înscrise drept cheltuieli în contul rezultatului economic.

Valoarea justă a unui activ financiar la contabilizarea inițială reprezintă în mod normal prețul tranzacției (adică valoarea justă a contraprestației primite). Totuși, când se acordă un credit pe termen lung fără dobândă sau cu o dobândă sub condițiile pieței, valoarea sa justă poate fi estimată ca fiind valoarea actualizată a tuturor intrărilor viitoare de fonduri calculate folosind rata dobânzii prevalente pe piață pentru un instrument similar cu un rating de credit asemănător.

În cazul creditelor acordate din fonduri împrumutate, „operațiuni reciproce”, diferențele dintre credit și condițiile de împrumut și sume nu sunt importante, iar „costul de oportunitate” nu se aplică întrucât UE nu poate investi bani pe piețele de capital. Din aceste motive, aceste credite sunt evaluate la valoarea lor nominală. Costurile tranzacțiilor suportate de UE și apoi imputate beneficiarului creditului sunt contabilizate direct în contul rezultatului economic.

Instrumentele financiare sunt eliminate din bilanț când au expirat sau au fost transferate drepturile de a primi fluxuri de numerar din investiții și Uniunea Europeană a transferat aproape toate riscurile și avantajele aferente dreptului de proprietate.

Evaluare ulterioară

Activele financiare la valoarea justă prin profit sau pierderi sunt contabilizate ulterior la valoarea justă. Câștigurile și pierderile care provin din modificările valorii juste a categoriei „Instrumente financiare la valoarea justă prin profit sau pierderi” sunt incluse în contul rezultatului economic din perioada în care se produc.

Creditele și creanțele, precum și investițiile păstrate până la scadență sunt contabilizate la costul amortizat folosind metoda dobânzii efective. În cazul creditelor acordate din fonduri împrumutate, se aplică aceeași rată a dobânzii efective atât creditelor acordate, cât și împrumuturilor luate, întrucât aceste credite au caracteristicile „operațiunilor reciproce”, iar diferențele dintre condițiile creditelor acordate și împrumuturilor luate și sume nu sunt importante. Costurile tranzacțiilor suportate de UE și apoi imputate beneficiarului împrumutului sunt contabilizate direct în contul rezultatului economic.

Activele financiare disponibile pentru vânzare sunt contabilizate ulterior la valoarea justă. Câștigurile și pierderile rezultate în urma modificărilor valorii juste a activelor disponibile pentru vânzare sunt contabilizate în rezerva de valoare justă. Când activele clasificate drept disponibile pentru vânzare sunt vândute sau se depreciază, ajustările cumulative ale valorii juste contabilizate anterior în rezerva de valoare justă sunt contabilizate în contul rezultatului economic. Dobânda pe activele financiare disponibile pentru vânzare calculată folosind metoda dobânzii efective este înregistrată în contul rezultatului economic. Dividendele pe instrumentele de capital propriu disponibile pentru vânzare sunt înregistrate când se stabilește dreptul UE de a primi plata.

Valorile juste ale investițiilor cotate pe piețele active se bazează pe cursurile curente de cumpărare. Dacă piața unui activ financiar nu este activă (și în cazul titlurilor de valoare necotate la bursă), Uniunea Europeană stabilește o valoare justă folosind tehnici de evaluare. Acestea includ folosirea tranzacțiilor neprivilegiate recente, referirea la alte instrumente care sunt într-o mare măsură aceleași, analiza actualizată a fluxurilor de numerar, modelele de fixare a prețului pe valoarea opțiunii și alte tehnici de evaluare folosite în mod obișnuit de actorii de pe piață.

În cazurile în care valoarea justă a investițiilor în instrumente de capital propriu care nu au un preț cotat pe o piață activă nu poate fi măsurată în mod fiabil, aceste investiții sunt evaluate la cost minus pierderile din depreciere.

Deprecierea activelor financiare

La fiecare dată a bilanțului, Uniunea Europeană evaluează dacă există dovezi obiective conform cărora un activ financiar s-a depreciat. Un element de activ financiar se depreciază și există pierderi din depreciere dacă și numai dacă există dovezi obiective de depreciere ca urmare a unuia sau mai multor evenimente care au avut loc după înregistrarea inițială a activului și acea pierdere (sau acele pierderi) are (au) un impact asupra fluxurilor de numerar viitoare estimate ale activului financiar care poate fi estimat în mod fiabil.

(i) Active contabilizate la costul amortizat

Dacă există dovezi obiective că a avut loc o pierdere din depreciere a creditelor și creanțelor sau investițiilor păstrate până la scadență contabilizate la costul amortizat, suma reprezentând pierderea este evaluată ca diferența dintre valoarea contabilă a elementului de activ și valoarea actuală a viitoarelor fluxuri de numerar estimate (cu excepția pierderilor viitoare de credit care nu au avut loc) actualizate la rata inițială a dobânzii efective a activului financiar. Valoarea contabilă a activului este redusă și suma pierderii este înscrisă în contul rezultatului economic. Dacă un credit sau o investiție păstrată până la scadență are o rată variabilă a dobânzii, rata de actualizare pentru evaluarea oricărei pierderi din depreciere este rata actuală a dobânzii efective determinată conform contractului. Calculul valorii curente a viitoarelor fluxuri de numerar estimate ale unui activ financiar depus ca garanție reflectă fluxurile de numerar care ar putea rezulta dintr-o lichidare minus costurile obținerii și vânzării garanției reale, indiferent dacă lichidarea este sau nu probabilă. Dacă, într-o perioadă ulterioară, suma pierderii din depreciere scade și scăderea poate fi legată în mod obiectiv de un eveniment care are loc după înregistrarea deprecierii, pierderea din depreciere înregistrată anterior se stornează prin contul rezultatului economic.

(ii) Active contabilizate la valoarea justă

În cazul investițiilor în capitaluri proprii clasificate ca disponibile pentru vânzare, o scădere semnificativă sau permanentă (prelungită) a valorii juste a titlului sub costul său este luată în considerare atunci când se determină dacă titlurile s-au depreciat sau nu. Dacă există asemenea dovezi pentru activele financiare disponibile pentru vânzare, pierderea cumulativă – calculată ca diferența dintre costul de achiziție și valoarea justă curentă, minus pierderea din depreciere a activului financiar respectiv înregistrat în prealabil în contul rezultatului economic – este scoasă din rezerve și înregistrată în contul rezultatului economic. Pierderile din depreciere înregistrate în contul rezultatului economic la instrumente de capitaluri proprii nu se stornează prin contul rezultatului economic. Dacă, într-o perioadă ulterioară, valoarea justă a unui instrument de împrumut clasificat drept disponibil pentru vânzare crește și creșterea poate fi legată în mod obiectiv de un eveniment care are loc după înregistrarea pierderii din depreciere, pierderea din depreciere se stornează prin contul rezultatului economic.

1.5.6. Stocuri

Stocurile sunt înregistrate la suma mai mică dintre cost și valoarea realizabilă netă. Costurile se determină folosind metoda primul intrat, primul ieșit (FIFO). Costurile produselor finite și lucrărilor în curs constau în costuri de materii prime, mână de lucru directă, alte costuri care pot fi atribuite direct și cheltuielile generale de producție aferente (bazate pe capacitatea normală de exploatare). Valoarea realizabilă netă este prețul estimat de vânzare în cursul activității obișnuite, minus costurile de finalizare și cheltuielile de vânzare. Când stocurile sunt deținute pentru a fi distribuite cu titlu gratuit sau contra unei sume nominale, acestea sunt evaluate la suma mai mică dintre cost și costul curent de înlocuire. Costul curent de înlocuire reprezintă costul pe care Uniunea Europeană l-ar suporta pentru achiziționarea activului la data de raportare.

1.5.7. Sume de prefinanțare

Prefinanțarea reprezintă plata unei sume destinate să ofere beneficiarului un avans de numerar, adică un fond de trezorerie. Acesta poate fi divizat în mai multe plăți pe o perioadă definită în acordul de prefinanțare în cauză. Fondul de trezorerie (sau avansul) este rambursat sau utilizat în scopul pentru care a fost acordat pe perioada definită în acord. Dacă beneficiarul nu are cheltuieli eligibile, acesta are obligația de a returna Uniunii Europene avansul de prefinanțare. Suma de prefinanțare este redusă (în totalitate sau parțial) prin acceptarea costurilor eligibile și a sumelor returnate, iar această sumă este înregistrată drept cheltuială.

La încheierea exercițiului sumele de prefinanțare restante sunt evaluate la sumele originale plătite, minus: sume returnate, sume eligibile cheltuite, sume eligibile estimate și încă necompensate la încheierea exercițiului și reducerile de valoare.

Dobânda la prefinanțare este înregistrată pe măsură ce este obținută în conformitate cu dispozițiile contractului relevant. La încheierea exercițiului, pe baza celor mai fiabile informații, se realizează o estimare a veniturilor din dobânzi acumulate, care este inclusă în bilanț.

1.5.8. Creanțe

Creanțele sunt contabilizate la suma originală minus diminuarea din depreciere. O diminuare din depreciere a creanțelor se stabilește când există dovezi obiective conform cărora Uniunea Europeană nu va putea colecta toate sumele datorate, la termenele prevăzute inițial ale creanțelor. Suma corespunzătoare diminuării reprezintă diferența dintre valoarea contabilă a activului și valoarea recuperabilă, adică valoarea actualizată a fluxurilor viitoare estimate de numerar, actualizate la rata dobânzii de pe piață pentru debitori similari. Suma corespunzătoare diminuării este înregistrată în contul rezultatului economic. Se înregistrează, de asemenea, și o diminuare generală pentru ordinele de recuperare scadente care nu sunt încă supuse unei diminuări specifice. A se vedea nota 1.5.14. de mai jos cu privire la tratamentul venitului cumulat la încheierea exercițiului.

1.5.9. Numerar și echivalente de numerar

Numerarul și echivalentele de numerar sunt instrumente financiare și sunt definite drept active circulante. Acestea includ lichidități, depozite bancare la vedere, alte investiții foarte lichide pe termen scurt cu date inițiale de scadență de cel mult trei luni și descoperiri de cont.

1.5.10. Beneficiile angajaților

Obligații privind pensiile

Uniunea Europeană administrează planuri de pensii cu beneficii determinate. Deși angajații contribuie la o treime din costul preconizat al acestor beneficii din salariile lor, datoria nu este finanțată. Datoria înregistrată în bilanț cu privire la planurile de pensii cu beneficii determinate este valoarea actualizată a obligației beneficiului determinat la data bilanțului. Obligația beneficiului determinat este calculată de actuari folosind metoda unităților de credit preconizate. Valoarea prezentă a obligației beneficiului determinat este calculată prin actualizarea fluxurilor viitoare estimate de numerar folosind rate ale dobânzii obligațiunilor guvernamentale denominate în moneda în care vor fi plătite beneficiile și cu termene până la scadență asemănătoare cu termenele datoriei de pensii aferente.

Câștigurile și pierderile actuariale care apar datorită modificărilor legate de experiență și modificărilor ipotezelor actuariale sunt înregistrate imediat în contul rezultatului economic. Costurile serviciilor anterioare sunt înregistrate imediat în contul rezultatului economic, cu excepția cazului în care modificările planului de pensii condiționează rămânerea angajaților în funcție pentru o perioadă specifică de timp (perioada de achiziție a drepturilor). În acest caz, costurile serviciilor anterioare sunt amortizate conform metodei liniare pentru perioada de achiziție a drepturilor.

Beneficii de sănătate după pensionare

Uniunea Europeană oferă beneficii de sănătate angajaților săi prin rambursarea cheltuielilor medicale. Un fond separat („RCAM”) a fost creat pentru administrarea zilnică. Atât angajații actuali, pensionarii, văduvii, cât și succesorii în drepturi ai acestora beneficiază de sistem. Beneficiile acordate „persoanelor inactive” (pensionari, orfani etc.) sunt clasificate drept „Beneficii ale angajaților ulterioare pensionării”. Dată fiind natura acestor beneficii, este necesar un calcul actuarial. Datoria din bilanț este determinată pe o bază similară cu cea a obligațiilor de pensii (a se vedea mai sus).

1.5.11. Provizioane

Provizioanele sunt înregistrate când Uniunea Europeană are o obligație prezentă juridică sau implicită față de terțe părți ca urmare a unor evenimente trecute; este foarte probabil faptul că o ieșire de resurse va fi necesară pentru stingerea obligației și că suma poate fi estimată în mod fiabil. Nu sunt înregistrate provizioane pentru pierderile viitoare din exploatare. Suma provizionului reprezintă cea mai bună estimare a cheltuielilor necesare pentru stingerea obligației actuale la data de raportare. În cazul în care provizionul implică un număr mare de elemente, obligația este estimată prin ponderarea tuturor rezultatelor posibile în funcție de probabilitățile asociate acestora (metoda „valorii preconizate”).

1.5.12. Datorii financiare

Datoriile financiare sunt clasificate drept datorii financiare la valoarea justă prin profit sau pierdere ori drept datorii financiare contabilizate la costul de amortizare (împrumuturi luate). Împrumuturile luate sunt alcătuite din împrumuturi de la instituții de credit și datorii dovedite prin certificate. Împrumuturile sunt înregistrate inițial la valoarea justă, respectiv încasările din emiterea acestora (valoarea justă a contraprestației primite) minus costurile de tranzacție suportate, iar apoi contabilizate la costul amortizat folosind metoda dobânzii efective; orice diferență între încasări minus costurile de tranzacție și valoarea de rambursare este înregistrată în contul rezultatului economic pe durata împrumuturilor folosind metoda dobânzii efective.

Acestea sunt clasificate ca datorii pe termen lung, cu excepția celor scadente în mai puțin de 12 luni după data bilanțului. În cazul creditelor acordate din fonduri împrumutate, metoda dobânzii efective nu poate fi aplicată creditelor acordate și împrumuturilor luate, pe baza considerațiilor de prag de semnificație. Costurile tranzacțiilor suportate de Uniunea Europeană și apoi imputate beneficiarului creditului sunt înregistrate direct în contul rezultatului economic.

Datoriile financiare clasificate la valoarea justă prin profit sau pierdere includ derivatele atunci când valorarea justă a acestora este negativă. Ele fac obiectul aceluiași tratament contabil precum activele financiare la valoarea justă prin profit sau pierdere, (a se vedea nota 1.5.5).

1.5.13. Obligații de plată

O parte semnificativă a obligațiilor de plată ale UE nu este legată de achiziționarea de produse sau servicii - ci reprezintă cereri de decont neplătite privind costurile, prezentate de beneficiari, de subvenții sau alte finanțări ale UE. Acestea sunt înregistrate drept obligații de plată pentru suma cerută când cererea de decont privind costul este primită și, după verificare, acceptată drept eligibilă de către operatorii financiari relevanți. În acest stadiu ele sunt evaluate la suma acceptată și eligibilă.

Obligațiile de plată care provin din achiziționarea de produse și servicii sunt înregistrate la primirea facturii la suma inițială și cheltuielile aferente sunt introduse în contabilitate atunci când produsele sau serviciile sunt livrate și acceptate de Uniunea Europeană.

1.5.14. Venituri și cheltuieli angajate, venituri și cheltuieli amânate

Conform normelor contabile ale Uniunii Europene, tranzacțiile și evenimentele sunt înregistrate în situațiile financiare în perioada corespunzătoare acestora. La sfârșitul perioadei contabile, cheltuielile angajate sunt contabilizate pe baza sumelor estimate ale obligațiilor de transfer datorate pentru perioada respectivă. Calculul cheltuielilor angajate se face în conformitate cu orientările practice și operaționale detaliate redactate de Comisie, care au drept obiectiv ca situațiile financiare să redea o imagine fidelă și corectă.

Veniturile sunt, de asemenea, contabilizate în perioada aferentă acestora. La încheierea exercițiului, când o factură nu este încă emisă, dar serviciul a fost prestat sau produsele au fost livrate de UE sau când există un acord contractual (adică prin referire la un tratat), suma respectivă se va înregistra ca venituri angajate în situațiile financiare.

În plus, la încheierea exercițiului, dacă o factură este emisă, dar serviciul nu a fost prestat sau produsele nu au fost încă livrate, venitul va fi amânat și contabilizat în perioada contabilă ulterioară.

1.6. CONTUL REZULTATULUI ECONOMIC

1.6.1. Venituri

Venituri care nu provin din schimburi

Acestea reprezintă marea majoritate a veniturilor UE și includ în principal impozitele directe și indirecte și resursele proprii. În afara impozitelor, Uniunea Europeană poate primi și plăți de la alte părți, precum taxe, amenzi și donații.

Resurse bazate pe VNB și resurse TVA

Veniturile sunt înregistrate pentru perioada pentru care Uniunea Europeană trimite o cerere de fonduri statelor membre solicitând contribuția acestora. Ele sunt evaluate la „suma cerută”. Având în vedere că resursele TVA și VNB se bazează pe estimări ale datelor din exercițiul bugetar respectiv, acestea pot fi revizuite pe măsură ce survin modificări, până când statele membre publică datele finale. Efectul unei modificări a estimării este inclus la stabilirea excedentului sau deficitului net pe perioada în care a avut loc modificarea.

Resursele proprii tradiționale

Creanțele și veniturile aferente sunt înregistrate atunci când situațiile contabile A lunare relevante (inclusiv taxele colectate și sumele datorate care sunt garantate și necontestate) sunt primite de la statele membre. La data raportării, veniturile colectate de statele membre pentru perioada respectivă, dar încă neplătite Uniunii Europene sunt estimate și înregistrate ca venituri angajate. Situațiile contabile B trimestriale (inclusiv taxele care nu au fost nici colectate, nici garantate, precum și sumele garantate care au fost contestate de debitor) primite de la statele membre sunt înregistrate drept venituri minus costurile de colectare la care au dreptul (25 %). În plus, o reducere a valorii este înregistrată drept valoarea diferenței de recuperare estimată în contul rezultatului economic.

Amenzi

Veniturile provenite din amenzi sunt înregistrate atunci când a fost luată de către UE decizia de a se aplica o amendă, iar destinatarul a fost înștiințat în mod oficial. Dacă există îndoieli cu privire la solvabilitatea întreprinderii, se înregistrează o reducere a valorii creanței. După luarea deciziei de a impune o amendă, debitorii au două luni de la data înștiințării:

— ori să accepte decizia, în care caz trebuie să plătească amenda în termenul prevăzut și suma este colectată definitiv de UE;

— ori să nu accepte decizia, caz în care înaintează recurs în temeiul dreptului UE.

Cu toate acestea, chiar dacă înaintează un recurs, principalul amenzii trebuie să fie plătit în termenul de trei luni prevăzut, întrucât recursul nu are efect suspensiv (articolul 278 din Tratatul UE) sau, în anumite condiții și cu aprobarea contabilului Comisiei, pot prezenta în loc o garanție bancară pentru suma respectivă.

Dacă întreprinderea face recurs împotriva deciziei și a plătit deja amenda în mod provizoriu, suma este prezentată ca pasiv contingent. Totuși, având în vedere că un recurs al destinatarului împotriva unei decizii a UE nu are efect suspensiv, suma de numerar primită este folosită pentru a compensa creanța. Dacă se primește o garanție în loc de plată, amenda rămâne înregistrată drept creanță. Dacă există riscul ca Tribunalul să nu ia o decizie în favoarea UE, se înregistrează un provizion pentru acoperirea acestui risc. Dacă, în schimb, a fost oferită o garanție, atunci creanța restantă este diminuată conform cerințelor. Dobânda acumulată de Uniunea Europeană în conturile bancare în care se depozitează plățile primite este înregistrată ca venit și orice pasiv contingent este mărit în mod corespunzător.

Venituri din schimburi

Veniturile din vânzarea de produse și servicii sunt înregistrate atunci când riscurile și avantajele semnificative aferente dreptului de proprietate a produselor sunt transferate cumpărătorului. Veniturile asociate cu o tranzacție care include prestarea de servicii sunt înregistrate prin raportarea la stadiul de completare a tranzacției, la data de raportare.

Venituri din dobânzi și cheltuieli cu dobânzile

Veniturile din dobânzi și cheltuielile cu dobânzile sunt înregistrate în contul rezultatului economic folosind metoda dobânzii efective. Aceasta este o metodă de calcul al costului amortizat al unui activ financiar sau pasiv financiar și de alocare a veniturilor din dobânzi sau a cheltuielilor cu dobânzile pe perioada relevantă. Atunci când se calculează rata dobânzii efective, Uniunea Europeană estimează fluxurile de numerar luând în considerare toți termenii contractuali ai instrumentului financiar (de exemplu, opțiunile de plată în avans), dar nu ia în considerare viitoarele pierderi de credit. Calculul include toate taxele și punctele plătite sau primite de părțile la contract care fac parte integrantă din rata dobânzii efective, costurile de tranzacție și alte prime sau actualizări.

Odată ce un activ financiar sau un grup de active financiare similare a fost diminuat ca urmare a unei pierderi din depreciere, venitul din dobânzi este înregistrat folosind rata dobânzii utilizată pentru actualizarea fluxurilor de numerar viitoare în scopul evaluării pierderii din depreciere.

Venituri din dividende

Veniturile din dividende sunt înregistrate când se stabilește dreptul de a primi plata.

1.6.2. Cheltuieli

Cheltuielile din schimburi de produse datorate achiziționării de produse și servicii sunt înregistrate când acestea sunt livrate și acceptate de Uniunea Europeană. Acestea sunt evaluate la costul inițial din factură. Cheltuielile neprovenite din schimburi sunt specifice Uniunii Europene și reprezintă majoritatea cheltuielilor acestora. Acestea sunt aferente transferurilor către beneficiari și pot fi de trei tipuri: creanțe, transferuri conform acordului și granturi, contribuții și donații discreționare.

Transferurile sunt înregistrate drept cheltuieli în perioada în care au loc evenimente care conduc la transfer, atâta vreme cât tipul de transfer este permis de regulament (Regulamentul financiar, Statutul funcționarilor sau alt regulament) sau a fost semnat un contract care autorizează transferul, toate criteriile de eligibilitate au fost întrunite de beneficiar și se poate face o estimare rezonabilă a sumei respective.

Când o cerere de plată sau de decont este primită și întrunește criteriile de recunoaștere, aceasta este înregistrată drept cheltuială pentru suma eligibilă. La încheierea exercițiului, cheltuielile eligibile datorate deja beneficiarilor, dar nedeclarate încă, sunt estimate și înscrise drept cheltuieli angajate.

1.7. ACTIVE ȘI PASIVE CONTINGENTE

1.7.1. Active contingente

Un activ contingent este un activ potențial care apare ca urmare a unor evenimente anterioare și a cărui existență va fi confirmată doar de apariția sau neapariția unuia sau mai multor evenimente viitoare nesigure, care nu sunt în totalitate controlate de Uniunea Europeană. Un activ contingent este prezentat în cazul în care este probabilă o intrare de beneficii economice sau de servicii potențiale.

1.7.2. Pasive contingente

Un pasiv contingent este o obligație potențială care apare ca urmare a unor evenimente anterioare și a cărui existență va fi confirmată doar de apariția sau neapariția unuia sau mai multor evenimente viitoare nesigure, care nu sunt în totalitate controlate de Uniunea Europeană sau o obligație prezentă care apare ca urmare a unor evenimente anterioare, dar nu este înregistrată deoarece: nu este probabil ca pentru stingerea obligației să fie necesară o ieșire de resurse încorporând beneficii economice sau servicii potențiale sau în cazuri rare în care nu poate fi făcută o estimare suficient de credibilă a valorii obligației.

2. NOTE: LA BILANȚ

ACTIVE IMOBILIZATE

2.1. IMOBILIZĂRI NECORPORALE

Milioane EUR Sumă Valoare contabilă brută la 31 decembrie 2008 134 Suplimentări 39 Cesiuni (3) Transferuri între categoriile de active 0 Alte evoluții 1 Valoare contabilă brută la 31 decembrie 2009 171 Amortizare cumulată la 31 decembrie 2008 78 Cheltuieli cu amortizarea în exercițiul curent 22 Cesiuni (1) Transferuri între categoriile de active 0 Alte evoluții 0 Amortizare cumulată la 31 decembrie 2009 99 VALOARE CONTABILĂ NETĂ LA 31 DECEMBRIE 2009 72 Valoare contabilă netă la 31 decembrie 2008 56

Sumele se referă în principal la programele informatice.

2.2. IMOBILIZĂRI CORPORALE

În unele țări, valoarea terenului ocupat nu poate fi separată de valoarea clădirii, deoarece ambele au fost achiziționate ca un întreg. Valoarea terenului, care nu se amortizează, nu se va evalua separat decât dacă acest lucru devine necesar, adică în cazul apariției unor cheltuieli ulterioare precum construirea unor noi proprietăți sau în cazul unei vânzări parțiale.

Activele legate de Serviciul european geostaționar mixt de navigare (EGNOS) sunt incluse la imobilizări corporale la 31 decembrie 2009 ca urmare a transferului acestora la Comisie în timpul exercițiului 2009. Aceste active au o valoare contabilă netă înregistrată la această dată de 11 milioane EUR (o valoare brută de 40 de milioane EUR minus deprecierea acumulată de 29 de milioane EUR).

IMOBILIZĂRI CORPORALE

Milioane EUR Terenuri și clădiri Instalații și echipamente Mobilă și vehicule Echipamente informatice hardware Alte imobilizări corporale Contracte de leasing financiar Active în construcție TOTAL Valoare contabilă brută la 31 decembrie 2008 3 902 368 205 466 151 2 621 122 7 835 Suplimentări 39 89 20 57 17 29 141 392 Cesiuni (1) (15) (20) (56) (6) 0 0 (98) Transferuri între categoriile de active 31 (2) 0 0 3 0 (32) 0 Alte evoluții 1 20 10 8 17 5 0 61 Valoare contabilă brută la 31 decembrie 2009 3 972 460 215 475 182 2 655 231 8 190 Amortizare cumulată la 31 decembrie 2008 1 616 300 149 349 92 448 2 954 Cheltuieli cu amortizarea în exercițiu 127 66 16 60 17 163 449 Reluări de amortizări 0 0 0 (2) 0 0 (2) Cesiuni (1) (13) (14) (52) (5) 0 (85) Transferuri între categoriile de active 0 (1) 0 0 1 0 0 Alte evoluții 0 3 4 4 3 1 15 Amortizare cumulată la 31 decembrie 2009 1 742 355 155 359 108 612 3 331 VALOAREA CONTABILĂ NETĂ LA 31 DECEMBRIE 2009 2 230 105 60 116 74 2 043 231 4 859 Valoarea contabilă netă la 31 decembrie 2008 2 286 68 56 117 59 2 173 122 4 881

Sumele care sunt încă de plată cu privire la leasing-urile financiare și drepturile similare sunt prezentate la datoriile pe termen lung și termen scurt din bilanț (a se vedea, de asemenea, notele 2.15 și 2.18.1). Acestea se defalchează după cum urmează:

LEASING-URI FINANCIARE

Milioane EUR Descriere Taxe cumulate (A) Sume viitoare de plată Valoare totală Cheltuieli ulterioare cu activele Valoarea activului Amortizarea imobilizărilor corporale Valoarea contabilă netă < 1 an > 1 an > 5 ani Datorii totale (B) A + B (C) A + B + C (E) = A + B + C + E Terenuri și clădiri 785 51 257 1 465 1 773 2 558 61 2 619 (598) 2 021 Alte imobilizări corporale 14 8 13 1 22 36 0 36 (14) 22 Total la 31.12.2009 799 59 270 1 466 1 795 2 594 61 2 655 (612) 2 043 Total la 31.12.2009 738 52 250 1 520 1 822 2 560 61 2 621 (448) 2 173

2.3. INVESTIȚII PE TERMEN LUNG

Milioane EUR Note: 31.12.2009 31.12.2008 Participații în societăți asociate 2.3.1 382 278 Participații în întreprinderi comune 2.3.2 196 145 Fondul de garantare 2.3.3 1 240 1 091 Active disponibile pentru vânzare 2.3.4 561 564 Investiții totale 2 379 2 078

Această rubrică include investițiile făcute în vederea sprijinirii activităților UE și, de asemenea, activele nete ale Fondului de garantare.

2.3.1. Participații în societăți asociate

Milioane EUR FEI ARTEMIS Clean Sky Total Valoare la 31 decembrie 2008 278 0 0 278 Achiziții 26 10 75 111 Cota de excedent net/(deficit) (2) (3) (1) (6) Alte mișcări de capitaluri proprii (1) 0 0 (1) Valoare la 31 decembrie 2009 301 7 74 382

Participațiile în societățile asociate sunt înregistrate cu ajutorul metodei punerii în echivalență – pentru explicații suplimentare a se vedea nota 1.3. Următoarele valori contabile se pot atribui UE pe baza procentajului acesteia de participare în societățile asociate:

Milioane EUR 31.12.2009 31.12.2008 Active 420 295 Pasive (38) (17) Venituri 17 23 Excedent/(deficit) (6) 10

Fondul european de investiții (FEI)

Fondul european de investiții (FEI) este instituția financiară a Uniunii Europene specializată în furnizarea de capital de risc și garanții pentru IMM-uri. La 31 decembrie 2009, Comisia a subscris o valoare totală de 861 de milioane EUR (din 2 940 de milioane EUR) din capitalul social al FEI. Această sumă reprezintă 29,29 % din capitalul social total al FEI. Comisia a vărsat 20 %, restul nesolicitat corespunzând unei sume de 689 de milioane EUR – a se vedea, de asemenea, nota 5.13.2. Conform unui acord între Comisie și Banca Europeană de Investiții (BEI) semnat în 2005, Comisia are dreptul să vândă Băncii Europene de Investiții acțiunile sale în orice moment la prețul care corespunde evaluării FEI împărțit la numărul total de acțiuni emise. Valoarea opțiunii de cumpărare este aproape de zero, deoarece formula folosită pentru determinarea prețului de vânzare al acțiunilor este asemănătoare celei folosite pentru determinarea capitalului propriu net al FEI. Participarea UE este astfel evaluată la 29,29 % din activele nete ale FEI, care la 31 decembrie 2009 erau de 301 milioane EUR (2008: 278 de milioane EUR), din care 2 milioane EUR sunt aferente rezultatului pe 2009 (pierdere). În 2009 s-a primit un dividend de 4 milioane EUR aferent exercițiului financiar 2008.

Inițiative comune în domeniul tehnologiei

Parteneriatele public-privat sub forma inițiativelor comune în domeniul tehnologiei, care au fost puse în aplicare prin întreprinderi comune în sensul articolului 171 din tratat, au fost create în vederea punerii în aplicare a obiectivelor Agendei de la Lisabona privind creșterea și ocuparea forței de muncă. Inițiativele comune în domeniul tehnologiei sunt parteneriate public-privat înființate la nivel european pentru a se aborda domenii strategice în care cercetarea și inovarea sunt esențiale pentru competitivitatea europeană. Un nou element al celui de Al șaptelea program-cadru pentru cercetare, dezvoltare tehnologică și activități demonstrative, inițiativele comune în domeniul tehnologiei sprijină activitățile multinaționale de cercetare pe scară largă. Acestea reunesc parteneri privați și publici pentru a își stabili obiective comune cu relevanță mare pentru societate și a își pune în comun finanțările și cunoștințele în vederea îndeplinirii acestor obiective. Inițiativele comune în domeniul tehnologiei reprezintă un nou mod de a acționa împreună în vederea atingerii obiectivelor fixate de liderii UE în Strategia de la Lisabona privind creșterea și ocuparea forței de muncă. Pe parcursul exercițiului 2009, au devenit operaționale primele trei inițiative comune în domeniul tehnologiei, întreprinderile comune ARTEMIS și Clean Sky descrise mai jos, precum și întreprinderea IMI, clasificată ca întreprindere comună și descrisă la nota 2.3.2. Deși ARTEMIS & Clean Sky sunt, din punct de vedere juridic, întreprinderi comune, din perspectivă contabilă acestea trebuie să fie considerate societăți asociate deoarece Comisia are o influență semnificativă asupra acestor două entități.

Întreprinderea comună ARTEMIS

Această entitate a fost creată în vederea punerii în aplicare a unei inițiative comune în domeniul tehnologiei cu sectorul privat privind sistemele informatice integrate. Participarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisie, la capitalurile proprii este, la 31 decembrie 2009, de 100 % sau de 7 milioane EUR. Contribuția maximă indicativă a UE se va ridica la 420 de milioane EUR.

Întreprinderea comună Clean Sky

Scopul acestei entități este de a accelera dezvoltarea, validarea și demonstrarea tehnologiilor curate în transportul aerian în UE și în special de a crea un sistem de transport aerian inovativ în mod radical, având drept țintă reducerea impactului transportului aerian asupra mediului. Participarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisie, la capitalul propriu este, la 31 decembrie 2009, de 99,41 % sau de 74 milioane EUR. Contribuția maximă indicativă a UE la această întreprindere se va ridica la 800 de milioane EUR.

2.3.2. Participarea la întreprinderile comune

Milioane EUR GJU SESAR ITER IMI Total Valoare la 31.12.2008 0 103 42 0 145 Achiziții 0 28 39 81 148 Cota rezultatului net 0 (51) (46) 0 (97) Valoare la 31.12.2009 0 80 35 81 196

Participarea la întreprinderile comune este înregistrată cu ajutorul metodei punerii în echivalență – pentru explicații suplimentare a se vedea nota 1.3. Următoarele valori contabile se pot atribui UE pe baza procentajului acesteia de participare la întreprinderile comune:

Milioane EUR 31.12.2009 31.12.2008 Active imobilizate 48 0 Active circulante 192 154 Datorii pe termen lung 0 0 Datorii curente (44) (9) Venituri 72 37 Cheltuieli (169) (93)

Întreprinderea comună Galileo (ICG) în lichidare

Întreprinderea comună Galileo (ICG) a intrat în lichidare la sfârșitul lui 2006, iar procedura este încă în curs de derulare. Activele nete ale ICG aflate în lichidare la sfârșitul exercițiului se ridicau la valoarea de 0 EUR. Întrucât entitatea era inactivă și, în continuare, în curs de lichidare în 2009, nu au fost înregistrate niciun fel de venituri sau cheltuieli. Valoarea investiției la 31 decembrie 2009 (și la 31 decembrie 2008) a fost de 0 EUR, adică investiția de 585 de milioane EUR minus partea cumulată de pierderi de 585 de milioane EUR.

Autoritatea Europeană de Supraveghere a GNSS (GSA), o agenție a UE creată în 2004 și consolidată în contabilitatea UE, a preluat răspunderea de la ICG la 1 ianuarie 2007. În urma intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 683/2008, Comisia a preluat rolul de administrator al programelor europene GNSS de la GSA. Transferul acestor activități și sarcini de la GSA la Comisie a avut loc la 1 ianuarie 2009.

Întreprinderea comună SESAR

Obiectivul acestei întreprinderi comune este de a asigura modernizarea sistemului de gestionare a traficului aerian european și implementarea rapidă a Planului general european pentru gestionarea traficului aerian prin coordonarea și concentrarea tuturor eforturilor de cercetare și dezvoltare relevante din UE. La 31 decembrie 2009, Comisia deține 87,4 % sau 80 de milioane EUR (2008: 103 milioane EUR) din participarea la capitalul propriu al SESAR. Contribuția totală (indicativă) a UE prevăzută pentru SESAR (în perioada 2007-2013) este de 700 de milioane EUR.

Organizația Internațională ITER pentru Energia prin Fuziune (ITER Internațional)

La ITER Internațional participă UE și China, India, Rusia, Coreea, Japonia și SUA. ITER a fost creată pentru a gestiona instalațiile ITER, pentru a încuraja exploatarea instalațiilor ITER de către laboratoare, alte instituții și personal implicat în programele de cercetare și dezvoltare a energiei de fuziune ale membrilor și pentru a promova înțelegerea și acceptarea publică a energiei de fuziune și pentru a întreprinde orice altă activitate necesară pentru îndeplinirea scopului acesteia.

Contribuția UE (Euratom) la ITER Internațional este acordată prin intermediul Agenției pentru Energia de Fuziune, care primește, de asemenea, contribuțiile statelor membre și ale Elveției. Contribuția totală este, din punct de vedere juridic, considerată ca fiind contribuție Euratom la ITER, iar statele membre și Elveția nu participă la capitalul propriu al ITER. Întrucât UE deține, din punct de vedere juridic, participarea la întreprinderea comună ITER Internațional, UE trebuie să recunoască participarea în conturile sale consolidate.

La 31 decembrie 2009, Euratom deține 47 % sau 35 de milioane EUR (2008: 42 de milioane EUR) din participarea la capitalul propriu al ITER. Contribuția totală (indicativă) a Euratom prevăzută pentru ITER (în perioada 2007-2041) este de 7 649 de milioane EUR.

Inițiativa comună în domeniul tehnologiei IMI privind medicamentele inovatoare

Întreprinderea comună IMI, a treia inițiativă comună în domeniul tehnologiei care a devenit operațională pe parcursul exercițiului 2009, va sprijini cercetarea și dezvoltarea farmaceutică preconcurențială în statele membre și țările asociate, urmărind creșterea investițiilor în cercetarea din sectorul biofarmaceutic și va promova implicarea întreprinderilor mici și mijlocii (IMM) în activitățile acesteia. Participarea Uniunii Europene, reprezentată de Comisie, la capitalul propriu este la 31 decembrie 2009 de 99,1 % sau de 81 milioane EUR. Contribuția maximă indicativă a UE se va ridica la 1 miliard EUR până la 31 decembrie 2017.

2.3.3. Fondul de garantare

Active nete ale Fondului de garantare

Milioane EUR 31.12.2009 31.12.2008 Active disponibile pentru vânzare 1 050 887 Numerar și echivalente de numerar 191 205 Total active 1 241 1 092 Total pasive (1) (1) Active nete 1 240 1 091

Fondul de garantare pentru acțiunile externe acoperă creditele garantate de Uniunea Europeană ca urmare a unei decizii a Consiliului, în special operațiunile de creditare ale Băncii Europene de Investiții (BEI) din afara Uniunii Europene și creditele din cadrul asistenței macrofinanciare (creditele AMF) și creditele Euratom în afara Uniunii Europene. Acesta reprezintă un instrument pe termen lung menit să acopere toate creditele nerambursate garantate de UE și, prin urmare, poate fi considerat ca o investiție pe termen lung. Acest lucru este evidențiat de faptul că aproape 76 % din activele disponibile pentru vânzare au o scadență între 1 an și 10 ani. Fondul este alimentat prin plăți de la bugetul general al UE echivalente cu 9 % din valoarea de capital a operațiunilor, încasările din dobânda pe investiții efectuate din activele Fondului și sumele recuperate de la debitorii rău platnici pentru care fondul a trebuit să își utilizeze garanția. Orice excedent anual se returnează și se înscrie într-o rubrică specială în situația veniturilor din bugetul general al UE.

UE trebuie să includă o rezervă de garanție pentru a acoperi creditele către țările terțe. Această rezervă este destinată acoperirii nevoilor Fondului de garantare și, atunci când este necesar, a garanțiilor utilizate care depășesc suma disponibilă în fond, pentru ca aceste sume să poată fi imputate bugetului. Această rezervă de 1 472 de milioane EUR corespunde sumei țintă de 9 % din creditele restante la 31 decembrie 2009. La 31 decembrie 2009, activele nete ale fondului totalizau 1 240 de milioane EUR. Diferența dintre activele nete și valoarea rezervei corespunde sumei de plătit fondului de la bugetul UE, respectiv 232 de milioane EUR. Modificările valorii juste a portofoliului titlurilor de împrumut disponibile pentru vânzare au fost înscrise la capitaluri proprii în 2009, cu o valoare totală de 16 milioane EUR (2008: 15 milioane EUR).

2.3.4. Active disponibile pentru vânzare

Această rubrică include investițiile și participările achiziționate pentru a ajuta beneficiarii să își dezvolte propriile activități comerciale.

Active pe termen lung disponibile pentru vânzare

Milioane EUR BERD OCR Constituirea FEFP EFSE Altele Total Valori la 31.12.2008 157 204 133 67 3 564 Achiziții 0 11 52 26 19 108 Cesiuni/retrageri 0 (26) (4) 0 0 (30) Transferul excedentului/(deficitului) de reevaluare la capitaluri proprii 0 (14) (14) 3 0 (25) Pierderi din schimb valutar 0 (42) 0 0 0 (42) Pierderi din depreciere 0 (1) (13) 0 0 (14) Valori la 31.12.2009 157 132 154 96 22 561

Banca Europeană pentru Reconstrucție și Dezvoltare (BERD)

Comisia a subscris la 3 % din capitalul total al BERD, care este de 20 de miliarde EUR. La data bilanțului, suma solicitată era de 157 de milioane EUR, care au fost achitate integral. Plățile restante din capitalul nesolicitat se ridică la 443 milioane EUR (a se vedea, de asemenea, nota 5.13.1). Deoarece BERD nu este cotată la nicio bursă de valori și având în vedere restricțiile contractuale incluse în statutul BERD cu privire, printre altele, la vânzarea intereselor de participare, plafonate la costul de achiziție și autorizate doar acționarilor existenți, participarea Comisiei la BERD este evaluată ca fiind costul minus diminuarea din depreciere.

Operațiuni cu capital de risc (OCR)

În cadrul operațiunilor cu capital de risc sumele se acordă intermediarilor financiari pentru a finanța investițiile în capitaluri proprii. Acestea sunt gestionate de Banca Europeană de Investiții și sunt finanțate în cadrul politicii europene de vecinătate.

Alte investiții

Sumele cele mai importante sunt cele alocate programului Creștere și ocuparea forței de muncă, programului MAP și programului PCI, sub tutela FEI, sprijinind crearea și finanțarea constituirii IMM-urilor prin investiții în fonduri specializate cu capital de risc corespunzătoare (154 de milioane EUR). Este inclusă, de asemenea, suma de 96 de milioane EUR aferentă Fondului european pentru Europa de sud-est (EFSE), o societate de investiții cu un capital social variabil (SICAV). Obiectivul general al EFSE este susținerea dezvoltării economice și a prosperității în Europa de sud-est prin oferirea durabilă de finanțări suplimentare de dezvoltare, prin intermediari financiari locali. În 2009, a fost inclusă o nouă investiție de 19 milioane EUR aferentă Fondului pentru eficiență energetică în sud-estul Europei (SE4F).

2.4. CREDITE

Această rubrică acoperă sumele corespunzătoare unor credite datorate Uniunii Europene cu scadență mai mare de un an:

Milioane EUR Note 31.12.2009 31.12.2008 Credite acordate de la bugetul UE și CECO 2.4.1 169 179 Credite acordate din fonduri împrumutate 2.4.2 10 595 3 386 Credite totale 10 764 3 565

2.4.1. Credite acordate din bugetul Uniunii Europene și al CECO în lichidare

Milioane EUR Credite cu condiții speciale CECO în lichidare Total Total la 31.12.2008 150 29 179 Rambursări (19) (5) (24) Modificări ale valorii contabile 12 2 14 Total la 31.12.2009 143 26 169

Credite cu condiții speciale

Acest post acoperă creditele cu condiții speciale acordate la rate preferențiale, ca parte a cooperării cu țările terțe. Toate sumele devin scadente la peste 12 luni după încheierea exercițiului. Rata efectivă a dobânzii pentru aceste credite variază între 7,73 % și 12,36 %.

Credite imobiliare ale CECO în lichidare (CECO)

Creditele ipotecare sunt credite acordate de CECO din propriile fonduri în conformitate cu articolele 54 și 54 alineatul (2) din Tratatul CECO. Aceste credite sunt acordate la o rată fixă de 1 % și, în consecință, sunt considerate drept credite la rate preferențiale. Ratele dobânzii efective pentru aceste credite sunt cuprinse între 2,806 % și 22,643 %. Din motive practice și considerații de prag de semnificație, în cazul acestor credite, prețul tranzacției este folosit ca valoarea justă de la deschidere, independent de orice rată preferențială a dobânzii acordată.

2.4.2. Împrumuturi acordate din fonduri împrumutate

Milioane EUR Împrumuturi AMF Împrumuturi Euratom BDP CECO în Lichidare Total Total la 31.12.2008 663 494 2 004 338 3 499 Noi împrumuturi 25 7 7 200 0 7 232 Rambursări (95) (11) 0 (88) (194) Diferențe de schimb 0 (1) 0 16 15 Modificarea valorii contabile (6) (5) 99 (5) 83 Total la 31.12.2009 587 484 9 303 261 10 635 Sumă scadentă < 1 an 40 0 0 0 40 Sumă scadentă > 1 an 547 484 9 303 261 10 595

Împrumuturi de tip asistență macrofinanciară (AMF)

AMF este un instrument financiar axat pe o politică de asistență la redresarea balanței de plăți și/sau asistență bugetară acordată țărilor terțe partenere care sunt apropriate geografic de teritoriul UE. Este sub formă de împrumuturi sau granturi pe termen mediu/lung sau o combinație corespunzătoare a amândurora și completează în general finanțarea oferită în contextul unei ajustări și al unui program de reformă susținute de FMI. Comisia nu a primit garanții din partea unor părți terțe pentru aceste împrumuturi, însă acestea sunt garantate de Fondul de garantare (a se vedea nota 2.3.3).

Împrumuturile Euratom

Euratom este o entitate juridică a Uniunii Europene reprezentată de Comisia Europeană. Aceasta acordă împrumuturi statelor membre cu scopul de a finanța proiecte de investiții, în statele membre, legate de producția industrială de energie electrică în stații de energie nucleară și de instalațiile industriale ale ciclului combustibilului. Împrumuturile Euratom sunt acordate, de asemenea, statelor nemembre pentru a îmbunătăți nivelul de siguranță și eficiență al stațiilor de energie nucleară și al instalațiilor din ciclul de combustibili nucleari care sunt în exploatare sau în construcție.

Comisia a primit 481 de milioane EUR (2008: 486 de milioane EUR) sub formă de garanții din partea giranților părții terțe pentru aceste împrumuturi.

Împrumuturi de asistență pentru balanța de plăți (BOP)

Facilitatea BOP, un instrument financiar axat pe o politică, a fost reactivat pentru a furniza asistență financiară pe termen mediu pentru statele membre ale Uniunii Europene în perioada actuală de criză economică și financiară. Aceasta permite acordarea de împrumuturi statelor membre care se află în dificultate ori care se confruntă cu un risc major privind balanța lor de plăți sau mișcă