[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 16.4.2009

COM(2009) 168 final

2009/0052 (CNS)

Propunere de

REGULAMENT AL CONSILIULUI

privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (versiune codificată)

EXPUNERE DE MOTIVE

1. În contextul unei Europe a cetăţenilor, Comisia acordă o mare importanţă simplificării şi clarităţii dreptului comunitar în scopul de a-l face mai lizibil şi mai accesibil cetăţeanului, oferindu-i astfel posibilităţi sporite de a face uz de drepturile specifice care îi sunt conferite.

Dar acest obiectiv nu va putea fi atins atât timp cât va persista un număr mult prea mare de dispoziţii care, fiind modificate de nenumărate ori şi adeseori în mod substanţial, se găsesc dispersate parte în actul originar, parte în actele modificatoare ulterioare. Astfel, pentru a identifica dispoziţiile în vigoare, este necesară o muncă de cercetare şi de comparare a unui număr mare de acte.

Prin urmare, claritatea şi transparenţa dreptului comunitar depind şi de codificarea legislaţiei adeseori modificată.

2. La 1 aprilie 1987, Comisia a dat instrucţiuni[1] serviciilor sale de a realiza codificarea tuturor actelor legislative cel mai târziu după a zecea lor modificare, menţionând că este vorba despre o cerinţă minimală şi că, în vederea clarităţii şi a bunei înţelegeri a legislaţiei comunitare, serviciile responsabile ar trebui să codifice textele la intervale şi mai scurte.

3. Concluziile preşedinţiei Consiliului European de la Edimbourg, din decembrie 1992, au confirmat aceste imperative[2], subliniind importanţa codificării care asigură o securitate juridică în ceea ce priveşte dreptul aplicabil la un moment dat în legătură cu o problemă specifică.

Codificarea trebuie realizată respectând cu stricteţe procesul legislativ comunitar normal.

Întrucât nici o modificare de substanţă nu poate fi introdusă în actele care fac obiectul codificării , Parlamentul European, Consiliul şi Comisia au convenit, prin acordul interinstituţional din 20 decembrie 1994, că, în vederea adoptării rapide a actelor codificate, ar putea fi utilizată o procedură accelerată.

4. Obiectul prezentei propuneri este codificarea regulamentului (CE) nr. 384/96 al Consiliului, din 22 decembrie 1995 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene[3]. Noul regulament se substituie diverselor acte care îi sunt încorporate[4]; prezenta propunere păstrează în totalitate conţinutul actelor astfel codificate şi se limitează la a le regrupa, aducând numai modificările de formă cerute de însăşi operaţia de codificare.

5. Prezenta propunere de codificare a fost elaborată pe baza unei consolidări prealabile a textului a regulamentului (CE) nr. 384/96 şi a actelor care îl modifică, în toate limbile oficiale, efectuată prin intermediul unui sistem informatic , de către Oficiul Publicaţiilor Oficiale ale Comunităţilor Europene. În cazul articolelor renumerotate, corelaţia între vechea numerotare şi cea nouă este prezentată în tabelul de corespondenţă din anexa II la regulamentul codificat.

ê 384/96 (adaptat)

2009/0052 (CNS)

Propunere de

REGULAMENT (CE) NR. …/… AL CONSILIULUI

din […]

privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene (versiune codificată)

CONSILIUL Ö UNIUNII Õ EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 133,

având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a pieţelor agricole şi privind dispoziţii specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”)[5],

având în vedere propunerea Comisiei,

având în vedere avizul Parlamentului European[6],

având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social European[7],

ê

întrucât:

1. Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului, din 22 decembrie 1996 privind protecţia împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea ţărilor care nu sunt membre ale Comunităţii Europene[8] a fost modificat de mai multe ori şi în mod substanţial[9]. Este necesar, din motive de claritate şi de raţionalizare, să se codifice regulamentul menţionat.

ê 384/96 considerentul 3 (adaptat)

2. În urma negocierilor comerciale multilaterale încheiate în 1994 au rezultat noi acorduri cu privire la aplicarea articolului VI din Ö Acordul General pentru Tarife şi Comerţ (denumit în continuare „acord general”) Õ . Având în vedere natura diferită a noilor norme aplicabile dumpingului şi subvenţiilor, este de asemenea Ö oportun Õ să existe norme comunitare distincte în aceste două domenii. Prin urmare, normele privind protecţia împotriva subvenţiilor şi taxelor compensatorii fac obiectul unui regulament distinct.

ê 384/96 considerentul 5 (adaptat)

3. Acordul privind practicile de dumping, şi anume Acordul privind aplicarea articolului VI din Acordul General pentru Tarife şi Comerţ din 1994 (denumit în continuare "acordul antidumping din 1994") conţine norme detaliate referitoare în special la calcularea marjei de dumping, la procedurile de deschidere şi de desfăşurare a anchetei, inclusiv la stabilirea şi modul de tratare a faptelor, la instituirea de măsuri provizorii, la impunerea şi perceperea de taxe antidumping, la durata şi reexaminarea măsurilor antidumping şi la divulgarea de informaţii referitoare la anchetele antidumping. Pentru a se asigura aplicarea adecvată şi transparentă a normelor, este necesar să se transpună în dreptul comunitar, în măsura posibilului, termenii acordurilor.

ê 384/96 considerentul 4

4. La aplicarea acestor norme, este esenţial, în vederea menţinerii echilibrului între drepturile şi obligaţiile instituite acordul general, să se ţină seama de către Comunitate de interpretarea acestora de către principalii săi parteneri comerciali.

ê 384/96 considerentul 6 şi 1972/2002 considerentul 2 (adaptat)

5. Este de dorit să se stabilească norme clare şi detaliate privind calcularea valorii normale. Este necesar să se precizeze în special că această valoare trebuie să se bazeze în toate cazurile pe vânzările reprezentative realizate în cadrul operaţiunilor comerciale normale în ţara exportatoare. Ö Este necesar să se furnizeze indicaţii cu privire la noţiunea de părţi considerate ca fiind asociate în vederea stabilirii dumpingului. Õ Este necesar să se definească circumstanţele în care vânzările de pe piaţa internă a ţării exportatoare pot fi considerate vânzări în pierdere, nefiind luate în considerare şi ţinându-se seama de vânzările rămase, de valoarea normală calculată sau de vânzările către o ţară terţă. Este, de asemenea, Ö oportun Õ să se garanteze o repartizare corectă a cheltuielilor, inclusiv în situaţiile de demarare, Ö şi Õ să se precizeze definiţia noţiunii de demarare, sfera de aplicare şi metoda de repartizare. Este, de asemenea, necesar, pentru a calcula valoarea normală, să se indice metoda aplicabilă pentru stabilirea valorilor costurilor de vânzare, a cheltuielilor administrative şi a altor costuri generale, precum şi marja de profit care urmează să fie inclusă în această valoare.

ê 905/98 considerentul 7

6. În vederea stabilirii valorii normale pentru ţările care nu au economie de piaţă, este prudent să se stabilească normele de procedură pentru a alege ţara terţă adecvată cu economie de piaţă care va reprezenta punctul de referinţă în acest sens şi, în cazul în care nu se poate găsi o ţară terţă adecvată, să se prevadă că valoarea normală poate fi stabilită pe orice altă bază rezonabilă.

ê 905/98 considerentul 5 (adaptat) şi 2238/2000 considerentul 5

7. Este oportun Ö ca Õ practica antidumping a Comunităţii Ö să ţină Õ seama de noile condiţii economice Ö din Kazahstan Õ. Este necesar în special să se precizeze că valoarea normală poate fi stabilită în conformitate cu normele aplicabile ţărilor cu economie de piaţă în cazurile în care se poate demonstra că prevalează condiţiile de piaţă pentru unul sau mai mulţi producători care fac obiectul anchetei privind fabricarea şi vânzarea produsului în cauză.

ê 2238/2000 considerentul 6 (adaptat)

8. De asemenea, este Ö oportun Õ să se acorde un tratament similar importurilor care provin din ţări care sunt membre ale Organizaţiei Mondiale a Comerţului (OMC) la data iniţierii procedurii antidumping în cauză.

ê 905/98 considerentul 6

9. Este oportun să se specifice că examinarea prevalenţei condiţiilor de piaţă se face pe bază de cereri documentate corespunzător prezentate de către unul sau mai mulţi producători care fac obiectul anchetei şi care doresc să beneficieze de posibilitatea ca valoarea normală să fie determinată în funcţie de regulile aplicabile ţărilor cu economie de piaţă.

ê 384/96 considerentul 8

10. Este necesar să se definească preţul de export şi să se enumere modificările necesare a fi aduse în cazul în care se estimează că este necesar să se recalculeze acest preţ de export pe baza primului preţ de pe piaţa liberă.

ê 384/96 considerentul 9

11. Pentru a asigura o comparaţie echitabilă între preţul de export şi valoarea normală este necesar să se enumere factorii care pot afecta preţurile şi posibilitatea de a le compara şi să se stabilească norme specifice privind necesitatea şi modalitatea de operare a acestor modificări, fiind evident că orice repetare a acestora trebuie evitată. Este, de asemenea, necesar să se prevadă că se poate face comparaţia utilizând preţuri medii, cu toate că preţurile de export individuale pot fi comparate cu o valoare normală medie, atunci când preţurile de export individuale variază între diferiţi cumpărători, regiuni sau perioade.

ê 384/96 considerentul 10 (adaptat)

12. Este Ö necesar Õ să se stabilească orientări clare şi detaliate în ceea ce priveşte factorii care pot contribui la a stabili dacă importurile care fac obiectul unui dumping au adus sau riscă să aducă un prejudiciu important. Atunci când se depun eforturi să se demonstreze că volumul şi nivelul preţurilor importurilor în cauză sunt responsabile de prejudiciul adus unei industrii comunitare, este necesar să se ţină seama de efectele altor factori şi, în special, de condiţiile de piaţă din Comunitate.

ê 384/96 considerentul 11

13. Este necesar să se definească noţiunea de „industrie comunitară”, să se prevadă că părţile care au legătură cu exportatorii pot fi excluse din această industrie şi să se definească noţiunea de „legătură”. Este, de asemenea, necesar să se prevadă că o acţiune antidumping poate fi efectuată în numele producătorilor dintr-o regiune a Comunităţii şi să se stabilească orientările pentru definirea unei astfel de regiuni.

ê 384/96 considerentul 12

14. Este necesar să se stabilească cine este abilitat să depună o plângere antidumping, precum şi importanţa sprijinului de care trebuie să beneficieze o astfel de plângere din partea industriei comunitare şi să se precizeze informaţiile referitoare la dumping, la prejudiciu şi la cauză pe care o astfel de plângere trebuie să le conţină. Este, de asemenea, indicat să se precizeze procedurile aplicabile la respingerea plângerilor sau la iniţierea procedurilor.

ê 384/96 considerentul 13

15. Este necesar să se stabilească modul în care părţile interesate sunt avizate cu privire la informaţiile cerute de autorităţi şi să li se ofere posibilităţi numeroase de a prezenta toate dovezile pertinente şi de a-şi apăra interesele. Este, de asemenea, de dorit să se definească în mod clar normele şi procedurile de urmat pe parcursul anchetei şi să se prevadă, în special, că părţile interesate trebuie să se facă cunoscute, să îşi prezinte punctul de vedere şi să furnizeze informaţiile la termenele stabilite, pentru a se ţine seama de punctul lor de vedere. Este, de asemenea, necesar să se indice condiţiile în care o parte interesată poate avea acces la informaţiile furnizate de alte părţi interesate şi să le comenteze. Este, de asemenea, oportun să se instituie o cooperare între statele membre şi Comisie în ceea ce priveşte culegerea de informaţii.

ê 384/96 considerentul 14 (adaptat)

16. Este necesar să se stabilească condiţiile în care pot fi impuse taxele provizorii şi să se prevadă, în special, că aceste taxe nu pot fi impuse mai devreme de şaizeci de zile sau Ö mai târziu de Õ nouă luni de la data iniţierii procedurii. Este, de asemenea, necesar, din raţiuni administrative, să se prevadă că aceste taxe pot, în toate cazurile, să fie impuse direct de către Comisie pe o perioadă de nouă luni sau succesiv pe o perioadă de şase luni şi o perioadă de trei luni.

ê 384/96 considerentul 15

17. Este necesar să se stabilească procedurile care să permită acceptarea angajamentelor care pun capăt dumpingului şi prejudiciului în loc să fie impuse taxe provizorii sau definitive. Este, de asemenea, oportun să se precizeze consecinţele unei încălcări sau ale unei retrageri a angajamentelor şi să se prevadă că pot fi impuse taxe provizorii în caz de prezumţie de încălcare sau atunci când este necesară o anchetă suplimentară pentru a aduce completări concluziilor. În cazul acceptării angajamentelor, este necesar să se vegheze ca angajamentele propuse şi aplicarea lor să nu ducă la un comportament anticoncurenţial.

ê 384/96 considerentul 16

18. Este necesar să se prevadă că în mod normal ancheta va fi încheiată, fie că s-au adoptat sau nu măsuri definitive, în decurs de douăsprezece luni şi cel târziu în decurs de cincisprezece luni de la data deschiderii anchetei. Anchetele sau procedurile trebuie închise atunci când marja de dumping este de minimis sau când prejudiciul este neglijabil şi întrucât este necesar să se definească aceşti termeni. Atunci când trebuie impuse măsuri, este necesar să se prevadă încheierea anchetelor şi că nivelul măsurilor trebuie să fie inferior marjei de dumping în cazul în care această valoare inferioară este suficientă pentru a se elimina prejudiciul şi să se precizeze metoda de calcul al nivelului măsurilor în cazul eşantionării.

ê 384/96 considerentul 17 (adaptat)

19. Este necesar să se prevadă perceperea retroactivă a taxelor provizorii, în cazul în care se consideră necesar, şi să se definească circumstanţele care pot duce la aplicarea retroactivă a taxelor pentru a evita ca măsurile definitive care urmează să se aplice să nu mai aibă substanţă. Este, de asemenea, necesar să se prevadă că taxele pot fi aplicate retroactiv în caz de încălcare sau de retragere a angajamentelor.

ê 384/96 considerentul 18

20. Este necesar să se prevadă că măsurile încetează să fie aplicabile după cinci ani, cu excepţia cazului în care în urma unei reexaminări rezultă că trebuie menţinute. Este, de asemenea, necesar să se prevadă, atunci când se prezintă dovezi suficiente că circumstanţele s-au modificat, reexaminări intermediare ale situaţiei sau anchete pentru a stabili dacă se justifică rambursarea taxelor antidumping. Este, în egală măsură, necesar să se prevadă că, în cazul în care preţurile de export trebuie recalculate pentru a recalcula marja de dumping, taxele antidumping nu trebuie considerate costuri suportate între import şi revânzare atunci când aceste taxe se regăsesc în preţurile produselor care fac obiectul măsurilor în Comunitate.

ê 384/96 considerentul 19

21. Este necesar să se prevadă în mod expres că preţurile de export şi marjele de dumping trebuie reevaluate atunci când taxele sunt suportate de către exportator datorită unui acord de compensare oarecare şi întrucât măsurile nu se regăsesc în preţurile produselor care fac obiectul măsurilor în Comunitate.

ê 384/96 considerentul 20 (adaptat)

22. Acordul antidumping din 1994 nu conţine dispoziţii în ceea ce priveşte eludarea măsurilor antidumping, chiar dacă o decizie ministerială distinctă din cadrul GATT recunoaşte că eludarea constituie o problemă şi a fost sesizat comitetul antidumping al GATT în vederea adoptării unei rezoluţii. Având în vedere eşecul până în prezent al negocierilor multilaterale şi până la elaborarea rezultatului sesizării comitetului Ö OMC Õ antidumping, este necesar Ö ca legislaţia comunitară să conţină Õ dispoziţii pentru a contracara practicile, în speţă asamblarea simplă Ö a mărfurilor Õ în Comunitate sau într-o ţară terţă, al căror obiectiv esenţial este de a permite eludarea măsurilor antidumping.

ê 461/2004 considerentul 24 (adaptat)

23. Ar fi, de asemenea, de dorit să se precizeze ce practici constituie o eludare a măsurilor în vigoare. Practicile de eludare a măsurilor pot apărea fie în interiorul, fie în afara Comunităţii. Este necesar, prin urmare, să se prevadă ca scutirile de plată a taxelor extinse prevăzute deja pentru importatori să poată fi acordate şi exportatorilor, atunci când taxele sunt extinse pentru a face faţă unei eludări care are loc în afara Comunităţii.

ê 384/96 considerentul 21

24. Este oportun să se autorizeze suspendarea măsurilor antidumping în cazul unei schimbări temporare a condiţiilor de piaţă datorită căreia menţinerea lor temporară este inadecvată.

ê 384/96 considerentul 22

25. Este necesar să se prevadă ca importurile care fac obiectul unei anchete să poată face obiectul unei înregistrări la efectuarea importului, astfel încât să poată fi aplicate ulterior măsuri împotriva acestor importuri.

ê 384/96 considerentul 23

26. Pentru a garanta aplicarea corectă a măsurilor, este necesar ca statele membre să supravegheze şi să întocmească rapoarte către Comisie privind importurile de produse care fac obiectul unor anchete sau ale unor măsuri şi privind valoarea taxelor percepute în temeiul prezentului regulament.

ê 384/96 considerentul 24

27. Este necesar să se prevadă consultarea regulată a unui comitet consultativ în anumite etape ale anchetei. Acest comitet este compus din reprezentanţi ai statelor membre şi de un reprezentant al Comisiei în calitate de preşedinte.

ê 461/2006 considerentul 17 (adaptat)

28. Informaţiile comunicate statelor membre în cadrul comitetului consultativ sunt adesea foarte tehnice şi implică o analiză economică şi juridică elaborată. Pentru a lăsa statelor membre timp suficient pentru a le analiza, acestea ar trebui transmise Ö într-un moment oportun Õ înaintea datei reuniunii stabilite de preşedintele comitetului consultativ.

ê 384/96 considerentul 25

29. Este oportun să se prevadă vizite pentru a verifica informaţiile furnizate privind dumpingul şi prejudiciul, aceste vizite depinzând de calitatea răspunsurilor la chestionarele primite.

ê 384/96 considerentul 26

30. Este esenţial să se recurgă la eşantionare atunci când numărul părţilor sau al tranzacţiilor respective este mare, astfel încât anchetele să poată fi duse la sfârşit la termenele stabilite.

ê 384/96 considerentul 27

31. Este necesar să se prevadă că în cazul părţilor care nu cooperează în mod satisfăcător se pot utiliza alte informaţii pentru a stabili concluziile şi că aceste informaţii pot fi mai puţin favorabile părţilor respective decât în cazul în care acestea ar fi cooperat.

ê 384/96 considerentul 28

32. Trebuie adoptate dispoziţii în ceea ce priveşte tratamentul informaţiilor confidenţiale pentru a preveni divulgarea de secrete de afaceri.

ê 384/96 considerentul 29

33. Este indispensabil ca părţile care au dreptul la un astfel de tratament să fie informate corect cu privire la faptele şi consideraţiile esenţiale şi ca această informare să fie făcută, ţinând seama de procesul decizional din cadrul Comunităţii, într-o perioadă care să le permită părţilor să îşi apere interesele.

ê 384/96 considerentul 30

34. Este rezonabil să se prevadă un sistem administrativ în temeiul căruia să poată fi prezentate argumente privind conformitatea măsurilor cu interesul Comunităţii şi în special cu cel al consumatorilor, să se stabilească termenele în care trebuie furnizate aceste informaţii şi să se stabilească drepturile la informare ale părţilor interesate,

ê 384/96

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Articolul 1

Principii

(1) Poate fi supus unei taxe antidumping orice produs care face obiectul unui dumping în cazul în care punerea sa în liberă circulaţie în cadrul Comunităţii cauzează un prejudiciu.

(2) Se consideră că un produs face obiectul unui dumping atunci când preţul său de export către Comunitate este mai mic decât preţul comparabil, practicat în cadrul operaţiunilor comerciale normale, pentru produsul similar în ţara exportatoare.

(3) Ţara exportatoare este în mod normal ţara de origine. Cu toate acestea, poate fi o ţară intermediară, cu excepţia cazului în care, de exemplu, produsele respective tranzitează această ţară, produsele respective nu sunt fabricate în această ţară sau nu există preţ comparabil pentru aceste produse în această ţară.

(4) În sensul prezentului regulament, prin „produs similar” se înţelege un produs identic, şi anume asemănător în toate privinţele produsului respectiv sau, în absenţa unui astfel de produs, alt produs care, cu toate că nu este asemănător în toate privinţele, prezintă caracteristici foarte apropiate celor ale produsului respectiv.

Articolul 2

Stabilirea existenţei dumpingului

A. VALOAREA NORMALĂ

(1) Valoarea normală se stabileşte de obicei pe baza preţurilor plătite sau care urmează să fie plătite, în cadrul operaţiunilor comerciale normale, de către cumpărători independenţi din ţara exportatoare.

În cazul în care exportatorul din ţara exportatoare nu produce sau nu vinde produsul similar, valoarea normală se stabileşte pe baza preţurilor altor comercianţi sau producători.

Preţurile practicate între părţi care par a fi asociate sau par să fi încheiat un acord de compensare nu pot fi considerate preţuri practicate în cadrul operaţiunilor comerciale normale şi nu pot fi utilizate pentru a stabili valoarea normală decât în cazul în care se stabileşte că preţurile în cauză nu sunt afectate de relaţiile dintre părţi.

ê 1972/2002 Art. 1 pct. 1

Pentru a stabili dacă două părţi sunt asociate, se poate ţine seama de definiţia părţilor care au legături între ele în conformitate cu articolul 143 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei[10].

ê 384/96

(2) Vânzările produsului similar destinat consumului pe piaţa internă a ţării exportatoare se utilizează în mod normal la stabilirea valorii normale în cazul în care volumul acestor vânzări reprezintă cel puţin 5 % din volumul vânzărilor produsului în cauză în Comunitate. Cu toate acestea, se poate utiliza un volum de vânzări mai mic, de exemplu, atunci când preţurile practicate sunt considerate reprezentative pentru piaţa respectivă.

(3) În cazul în care nu se efectuează nici o vânzare a produsului similar în cadrul operaţiunilor comerciale normale sau în cazul în care aceste vânzări sunt insuficiente sau în cazul în care, din cauza unei situaţii speciale a pieţei, aceste vânzări nu permit efectuarea unei comparaţii valabile, valoarea normală a produsului similar se calculează pe baza costului de producţie din ţara de origine, la care se adaugă o sumă rezonabilă pentru costurile de vânzare, cheltuielile administrative şi alte costuri generale şi o marjă de profit rezonabilă sau pe baza preţurilor de export, practicate în cadrul operaţiunilor comerciale normale, către o ţară terţă adecvată, cu condiţia ca aceste preţuri să fie reprezentative.

ê 1972/2002 Art. 1 pct. 2

Se poate considera că există o situaţie specială a pieţei în ceea ce priveşte produsul respectiv în sensul primului paragraf mai ales în cazul în care preţurile sunt în mod artificial scăzute, când se practică intens barterul sau când există regimuri de prelucrare necomerciale.

ê 384/96

(4) Nu se poate considera că vânzările produsului similar pe piaţa internă a ţării exportatoare sau vânzările către o terţă ţară la preţuri mai mici decât costurile de producţie unitare (fixe şi variabile), la care se adaugă costurile de vânzare, cheltuielile administrative şi alte costuri generale, nu au loc în cadrul operaţiunilor comerciale normale din cauza preţului lor şi nu pot fi eliminate din calculul pentru stabilirea valorii normale decât în cazul în care se stabileşte că aceste vânzări se efectuează pe o perioadă extinsă, în cantităţi substanţiale şi la preţuri care nu pot acoperi toate costurile într-o perioadă de timp rezonabilă.

În cazul în care preţurile sunt mai mici decât costurile în momentul vânzării, dar sunt mai mari decât costurile medii ponderate în perioada efectuării anchetei, se consideră că aceste preţuri pot acoperi costurile într-o perioadă rezonabilă.

Prin "perioadă extinsă" se înţelege în mod normal un an sau cel puţin şase luni şi se consideră că în această perioadă se efectuează vânzări substanţiale la preţuri mai mici decât costul unitar, în cazul în care se stabileşte că preţul de vânzare mediu ponderat este mai mic decât costul unitar mediu ponderat sau că volumul vânzărilor efectuate la preţuri mai mici decât costul unitar nu reprezintă mai puţin de 20 % din vânzările luate în considerare la stabilirea valorii normale.

(5) Valoarea cheltuielilor se calculează în mod normal pe baza registrelor contabile ale părţii care face obiectul anchetei, cu condiţia ca aceste registre să respecte principiile contabile general acceptate ale ţării respective şi să ţină seama în mod rezonabil de cheltuielile de producţie şi de vânzare ale produsului respectiv.

ê 1972/2002 Art. 1 pct. 3

În cazul în care costurile aferente producţiei şi vânzării produsului care face obiectul unei anchete nu se reflectă în mod rezonabil în registrele contabile ale părţii în cauză, acestea sunt ajustate sau stabilite pe baza costurilor altor producători sau exportatori din aceeaşi ţară sau, în cazul în care aceste informaţii nu sunt disponibile sau nu pot fi utilizate, pe baza oricăror alte informaţii rezonabile, inclusiv a informaţiilor de pe alte pieţe reprezentative.

ê 384/96

Se iau în considerare elementele de probă aduse privind repartizarea corectă a costurilor cu condiţia să se demonstreze că această modalitate de repartizare a fost utilizată în mod constant şi în trecut. În absenţa unei metode mai potrivite, se preferă un sistem de repartizare a cheltuielilor bazat pe cifra de afaceri. În cazul în care nu s-a ţinut deja seama de acest lucru la repartizarea cheltuielilor menţionată în primul paragraf, cheltuielile se ajustează corespunzător în funcţie de elementele care nu sunt recurente de care beneficiază producţia viitoare şi/sau curentă.

În cazul în care, într-un interval de timp din cadrul perioadei necesare pentru acoperirea cheltuielilor, acestea sunt afectate de utilizarea unor instalaţii de producţie noi care presupun investiţii suplimentare substanţiale şi de un procentaj mic de utilizare a resurselor din cauza operaţiunilor de demarare care au loc în decursul întregii perioade în care se desfăşoară ancheta sau într-un interval de timp din cadrul acesteia, costurile medii pentru perioada de demarare sunt aplicabile, în temeiul normelor de repartizare menţionate anterior, la sfârşitul acestei etape şi sunt incluse la acest nivel, pentru perioada în cauză, în costurile medii ponderate menţionate la alineatul (4) al doilea paragraf. Durata etapei de demarare se stabileşte în funcţie de circumstanţele aferente producătorului sau exportatorului respectiv, dar nu poate depăşi un interval de timp iniţial adecvat din perioada necesară pentru acoperirea cheltuielilor. Pentru această ajustare a costurilor aplicabile în decursul perioadei de anchetă, informaţiile privind o etapă de demarare care depăşeşte această perioadă se iau în considerare în măsura în care sunt furnizate înaintea vizitelor de verificare şi în decursul a trei luni de la începerea anchetei.

(6) Sumele corespunzătoare costurilor de vânzare, cheltuielilor administrative şi altor costuri generale, precum şi profitului, se stabilesc de către exportatorul sau producătorul care face obiectul anchetei în funcţie de date reale privind producţia şi vânzările produsului similar în cadrul operaţiunilor comerciale normale. Atunci când aceste sume nu pot fi stabilite în acest mod, pot fi determinate pe baza:

(a) mediei ponderate a sumelor reale privind producţia şi vânzările produsului similar pe piaţa internă a ţării de origine, sume stabilite pentru ceilalţi exportatori sau producători care fac obiectul anchetei;

(b) sumelor reale pe care exportatorul sau producătorul respectiv le-a investit sau le-a obţinut din producţie şi din vânzări, în cadrul unor operaţiuni comerciale normale, din aceeaşi categorie generală de produse pe piaţa internă a ţării de origine;

(c) oricărei alte metode rezonabile, cu condiţia ca suma reprezentând profitul stabilită astfel să nu depăşească profitul realizat în mod normal de alţi exportatori sau producători din vânzări de produse din aceeaşi categorie generală pe piaţa internă a ţării de origine.

ê 905/98 Art. 1 (adaptat)

è1 2238/2000 Art. 1

(7) (a) În cazul importurilor care provin din ţări care nu au economie de piaţă è1 [11] ç, valoarea normală se stabileşte pe baza preţului sau a valorii calculate într-o ţară terţă care are economie de piaţă, pe baza preţului de export dintr-o astfel de ţară terţă către alte ţări, inclusiv către Comunitate, sau, în cazul în care acest lucru nu este posibil, în orice alt mod rezonabil, inclusiv pe baza preţului plătit efectiv sau care urmează să fie plătit în Comunitate pentru produsul similar, ajustat în mod corespunzător, în cazul în care este necesar, pentru ca acesta să includă o marjă de profit rezonabilă.

O ţară terţă cu economie de piaţă adecvată se alege în mod rezonabil, ţinând seama de toate informaţiile utile disponibile în momentul efectuării alegerii. Se ţine de asemenea seama de termene şi, după caz, se alege o ţară terţă cu economie de piaţă care face obiectul aceleiaşi anchete.

Părţile care participă la anchetă sunt informate Ö de îndată Õ după începerea anchetei cu privire la ţara terţă cu economie de piaţă respectivă şi au la dispoziţie zece zile pentru a-şi prezenta comentariile.

ê 2238/2000 Art. 1 (adaptat)

(b) În cazul anchetelor antidumping privind importurile din Kazahstan, precum şi din orice ţară care nu are economie de piaţă şi care este membră a OMC la data deschiderii anchetei, valoarea normală se stabileşte în conformitate cu alineatele (1)-(6), în cazul în care se stabileşte pe baza unor cereri documentate corespunzător prezentate de unul sau mai mulţi producători care fac obiectul anchetei şi în conformitate cu criteriile şi procedurile prevăzute la litera (c), că în cazul acestui producător sau al acestor producători prevalează condiţiile economiei de piaţă în ceea ce priveşte fabricarea şi vânzarea produsului similar respectiv. În cazul în care nu apare o astfel de situaţie, se aplică dispoziţiile de la litera (a).

ê 905/98 Art. 1 (adaptat)

(c) Cererea prezentată în temeiul literei (b) trebuie formulată în scris şi să conţină probe suficiente că producătorul îşi desfăşoară activitatea în condiţiile unei economii de piaţă, şi anume că:

- deciziile întreprinderilor referitoare la preţuri Ö , costuri şi intrări Õ, de exemplu materii prime, Ö costurile tehnologiei şi mâinii de lucru Õ, producţie, vânzări şi investiţii, se adoptă ţinându-se seama de semnalele pieţei care reflectă cererea şi oferta şi fără o intervenţie semnificativă din partea statului în această privinţă, iar costurile principalelor Ö intrări Õ reflectă în mare parte valorile pieţei;

- întreprinderile utilizează o singură serie de documente contabile de bază, care fac obiectul unui audit independent în conformitate cu standardele internaţionale şi care sunt utilizate în toate scopurile;

- costurile de producţie şi situaţia financiară ale întreprinderilor nu fac obiectul nici unei denaturări importante, determinate de vechiul sistem de economie planificată, mai ales în ceea ce priveşte amortizarea activelor, alte reduceri de valoare, barter sau plăţi sub formă de compensare de datorii;

- întreprinderile respective fac obiectul unor legi privind falimentul şi proprietatea care garantează Ö siguranţa Õ juridică şi stabilitatea Ö operaţiilor întreprinderilor Õ şi

- operaţiile de schimb sunt efectuate la cursul de schimb al pieţei.

Ö În termen de trei luni de la iniţierea procedurii, Õ se analizează dacă producătorul îndeplineşte sau nu criteriile menţionate anterior, după o consultare specifică a comitetului consultativ şi după ce industria comunitară a avut ocazia să îşi prezinte observaţiile. Soluţia stabilită rămâne în vigoare pe tot parcursul anchetei.

ê 384/96

B. PREŢUL DE EXPORT

(8) Preţul de export este preţul plătit efectiv sau care urmează să fie plătit pentru produsul vândut la export către Comunitate.

(9) Atunci când nu există un preţ de export stabilit sau când preţul de export nu pare a fi fiabil din cauza existenţei unei asocieri sau a unui acord de compensare între exportator şi importator sau un terţ, preţul de export poate fi calculat pe baza preţului cu care produsele importate sunt revândute pentru prima oară unui cumpărător independent sau, în cazul în care produsele nu sunt revândute unui cumpărător independent sau nu sunt revândute în starea în care erau când au fost importate, prin orice altă modalitate rezonabilă.

În astfel de cazuri, se operează ajustări pentru a se ţine seama de toate cheltuielile, inclusiv de taxe şi de impozite, care survin între import şi revânzare, precum şi de o marjă de profit, pentru a stabili un preţ de export fiabil la nivelul frontierei comunitare.

Costurile care se iau în calcul la operarea unei ajustări le includ pe cele suportate în mod normal de un importator, dar plătite de orice parte care îşi desfăşoară activitatea în interiorul sau în afara Comunităţii şi care pare să fie asociată sau să fi încheiat un acord de compensare cu importatorul sau cu exportatorul, în special următoarele elemente: transportul obişnuit, asigurarea, manipularea, încărcarea/descărcarea şi costurile suplimentare; taxe vamale, taxe antidumping şi alte taxe plătibile în ţara importatoare pentru import sau pentru vânzarea de mărfuri, precum şi o marjă rezonabilă pentru costurile de vânzare, cheltuielile administrative, alte costuri generale şi profitul.

C. COMPARAŢIE

(10) Se efectuează o comparaţie echitabilă între preţul de export şi valoarea normală. Această comparaţie se face în aceeaşi etapă a procesului comercial pentru vânzări efectuate la date cât mai apropiate posibil şi ţinând seama în mod corespunzător de alte diferenţe care afectează comparabilitatea preţurilor. În cazul în care valoarea normală şi preţul de export nu pot fi comparate astfel, se ţine seama în fiecare caz, sub formă de ajustări, de diferenţele constatate la factorii care se pretinde şi se demonstrează că afectează preţurile şi, prin urmare, comparabilitatea acestora. Se evită repetarea ajustărilor, mai ales în cazul în care este vorba de diferenţe privind reducerile de preţuri, rabaturile, cantităţile sau etapele comercializării. În cazul în care sunt întrunite condiţiile specificate, factorii care pot determina efectuarea de ajustări sunt următorii:

(a) caracteristicile fizice

Se efectuează o ajustare în cazul în care există diferenţe între caracteristicile fizice ale produsului respectiv. Valoarea ajustării corespunde unei estimări rezonabile a valorii diferenţei pe piaţă.

(b) impozitare la import şi impozite indirecte

Valoarea normală se ajustează cu o valoare corespunzătoare impozitării la import şi impozitelor indirecte suportate de produsul similar şi de materialele care intră în componenţa acestuia, atunci când produsul este destinat consumului în ţara exportatoare şi care nu sunt percepute sau care sunt rambursate atunci când produsul este exportat către Comunitate.

(c) reduceri de preţuri, rabaturi şi cantităţi

Se operează o ajustare pe baza diferenţelor la reducerile de preţuri şi la rabaturi, inclusiv la cele acordate pe baza diferenţelor cantitative, în cazul în care aceste diferenţe sunt cuantificate corect şi legate direct de vânzările respective. Se poate opera o ajustare şi pe baza reducerilor de preţuri şi a rabaturilor între care există diferenţe, în cazul în care cererea se bazează pe o practică efectuată constant în perioadele anterioare, inclusiv pe un angajament de a respecta condiţiile cerute pentru obţinerea reducerii de preţuri sau a rabatului.

ê 2331/96 Art. 1. pct. 1

(d) etapa comercială

(i) O ajustare pe baza diferenţelor dintre etapele comerciale, inclusiv a diferenţelor care pot rezulta din vânzările fabricanţilor de echipament de origine, se efectuează atunci când, pentru circuitele de distribuţie pe cele două pieţe, se stabileşte că preţul de export, inclusiv preţul de export calculat, este practicat într-o etapă comercială diferită în raport cu valoarea normală şi că diferenţa a afectat comparabilitatea preţurilor, acest lucru fiind dovedit prin existenţa unor diferenţe constante şi nete în funcţiile şi preţurile practicate de comercianţi corespunzătoare diferitelor etape comerciale pe piaţa internă a ţării exportatoare. Valoarea ajustării se stabileşte în funcţie de valoarea de piaţă a diferenţei.

(ii) Cu toate acestea, în condiţii care nu sunt prevăzute la punctul (i), poate fi făcută o ajustare specială atunci când o diferenţă de etapă comercială existentă nu poate fi cuantificată din cauza absenţei etapelor comerciale pertinente pe piaţa internă a ţărilor exportatoare sau atunci când se stabileşte clar că anumite funcţii sunt aferente unor etape comerciale altele decât cea utilizată pentru comparaţie.

ê 384/96

(e) transport, asigurare, manipulare, încărcare/descărcare şi costuri auxiliare

Se operează o ajustare pe baza diferenţelor dintre costurile care au un raport direct cu produsul şi care au fost indicate pentru transportul produsului în cauză de la sediile exportatorului până la primul cumpărător independent, în cazul în care aceste costuri sunt incluse în preţurile practicate. Aceste costuri cuprind transportul, asigurarea, manipularea, încărcare/descărcare şi costurile auxiliare.

(f) ambalare

Se operează o ajustare pe baza diferenţelor dintre costurile de ambalare care au o legătură directă cu produsul în cauză.

(g) credit

Se operează o ajustare pe baza diferenţelor dintre costul creditului acordat pentru vânzările în cauză, cu condiţia ca acest factor să fie luat în considerare la stabilirea preţurilor practicate.

(h) costuri post vânzare

Se operează o ajustare pe baza diferenţelor dintre costurile directe legate de furnizarea de asigurări, de garanţii, de asistenţă tehnică şi de servicii prevăzute de lege şi/sau de contractul de vânzare.

(i) comisioane

Se operează o ajustare pe baza diferenţelor dintre comisioanele percepute pentru vânzările în cauză.

ê 1972/2002 Art. 1 pct. 5

Termenul "comisioane" include şi marja încasată de un operator comercial al produsului sau al produsului similar, în cazul în care funcţiile unui astfel de operator comercial pot fi asimilate celor ale unui agent care lucrează pe bază de comisioane.

ê 384/96

(j) conversiunea monedelor

În cazul în care compararea preţurilor necesită o conversiune a monedelor, aceasta trebuie efectuată utilizând cursul de schimb în vigoare la data vânzării, cu condiţia ca, atunci când o vânzare de monedă străină pe pieţele tranzacţiilor la termen este legată direct de vânzarea la export respectivă, se utilizează cursul de schimb practicat pentru vânzarea la termen. În mod obişnuit, data efectuării vânzării trebuie să fie cea care figurează pe factură, dar poate fi utilizată data contractului, a comenzii sau a confirmării comenzii în cazul în care este mai adecvată pentru a stabili condiţiile materiale ale vânzării. Fluctuaţiile cursului de schimb nu se iau în considerare şi exportatorilor li se acordă şaizeci de zile pentru a ţine seama de o modificare de durată a cursului de schimb în perioada efectuării anchetei.

ê 2331/96 Art. 1 pct. 2

(k) Alţi factori

Se poate opera o ajustare şi pe baza diferenţelor aferente altor factori care nu sunt prevăzuţi la literele (a)-(j), în cazul în care se demonstrează că aceste diferenţe afectează comparabilitatea preţurilor, astfel cum se cere în prezentul alineat, şi în special că în mod sistematic cumpărătorii plătesc preţuri diferite pe piaţa internă din cauza lor.

ê 384/96 (adaptat)

D. MARJA DE DUMPING

(11) Sub rezerva dispoziţiilor pertinente care reglementează compararea echitabilă, existenţa marjelor de dumping în cursul perioadei de anchetă se stabileşte în mod normal pe baza unei comparaţii între o valoare normală medie ponderată cu media ponderată a preţurilor tuturor exporturilor către Comunitate sau pe baza unei comparaţii între valorile normale individuale şi preţurile de export individuale către Comunitate, tranzacţie cu tranzacţie. Cu toate acestea, o valoare normală stabilită pe baza unei medii ponderate poate fi comparată cu preţurile tuturor exporturilor individuale către Comunitate în cazul în care configuraţia de export diferă semnificativ între diferiţii cumpărători, diferitele regiuni sau perioade şi în cazul în care metodele specificate în prima teză a prezentului alineat nu permit reflectarea amplorii reale a dumpingului practicat. Prezentul alineat nu exclude recurgerea la eşantionare în conformitate cu articolul 17.

(12) Marja de dumping reprezintă suma cu care valoarea normală depăşeşte preţul de export. În cazul în care marjele de dumping variază, se poate stabili o marjă de dumping medie ponderată.

Articolul 3

Stabilirea existenţei unui prejudiciu

(1) În sensul prezentului regulament, prin termenul "prejudiciu" se înţelege, în cazul în care nu se specifică altfel, un prejudiciu important adus unei industrii comunitare, pericolul de prejudiciu important adus unei industrii comunitare sau o întârziere semnificativă în crearea unei industrii comunitare şi se interpretează în conformitate cu dispoziţiile prezentului articol.

(2) Stabilirea existenţei unui prejudiciu se bazează pe elemente de probă pozitive şi implică o examinare obiectivă:

(a) a volumului importurilor care fac obiectul unui dumping şi a efectului acestor importuri asupra preţului produselor similare pe piaţa Comunităţii şi

(b) a efectului acestor importuri asupra industriei comunitare.

(3) În ceea ce priveşte volumul importurilor care fac obiectul unui dumping, se analizează dacă a avut loc o creştere substanţială a importurilor care fac obiectul unui dumping, fie în cantităţi absolute, fie în raport cu producţia sau cu consumul în Comunitate. În ceea ce priveşte efectul importurilor care fac obiectul unui dumping asupra preţurilor se analizează dacă a existat, în cazul importurilor care fac obiectul unui dumping asupra preţurilor, o subcotare semnificativă a preţului în raport cu preţul unui produs similar din industria comunitară sau dacă aceste importuri au ca efect, în alt mod, diminuarea semnificativă a preţurilor sau împiedicarea în mod semnificativ a creşterii preţurilor care, altfel, s-ar fi produs. Unul sau mai mulţi dintre aceşti factori nu constituie neapărat o bază decisivă de analiză.

(4) În cazul în care importurile unui produs provenite din mai multe ţări fac simultan obiectul unor anchete antidumping, efectele acestor importuri nu pot face obiectul unei evaluări cumulative decât în cazul în care:

(a) marja de dumping stabilită în raport cu importurile provenite din fiecare ţară este superioară nivelului de minimis în sensul articolului 9 alineatul (3) şi în cazul în care volumul importurilor provenite din fiecare ţară nu este neglijabil şi

(b) o evaluare cumulativă a efectelor importurilor este adecvată, având în vedere condiţiile de concurenţă între produsele importate şi produsul comunitar similar.

(5) Examinarea efectului importurilor care fac obiectul unui dumping asupra industriei comunitare respective implică o evaluare a tuturor factorilor şi indicilor economici pertinenţi care influenţează situaţia acestei industrii, inclusiv faptul că o industrie nu a surmontat în totalitate efectele practicilor de dumping sau de subvenţionare din trecut, importanţa marjei de dumping efective, diminuarea efectivă şi potenţială a vânzărilor, a profiturilor, a producţiei, a segmentului de piaţă, a productivităţii, a randamentului investiţiilor sau a utilizării capacităţilor; factorii care influenţează preţurile în Comunitate, efectele negative efective şi potenţiale asupra fluxului numerarului, asupra stocurilor, asupra ocupării forţei de muncă, asupra salariilor, asupra creşterii economice, asupra capacităţii de a mobiliza capitaluri sau investiţii. Această listă nu este exhaustivă şi unul sau mai mulţi dintre aceşti factori nu constituie neapărat o bază decisivă de analiză.

(6) Trebuie demonstrat cu ajutorul tuturor elementelor doveditoare pertinente prezentate în legătură cu alineatul (2) că importurile care fac obiectul unui dumping cauzează un prejudiciu în sensul prezentului regulament. Concret, acest lucru implică demonstrarea faptului că volumul şi/sau nivelurile preţurilor menţionate la alineatul (3) au un impact asupra industriei comunitare în sensul alineatului (5) şi că acest impact este de asemenea natură încât poate fi considerat important.

(7) Factorii cunoscuţi, alţii decât importurile care fac obiectul unui dumping Ö şi Õ care aduc în acelaşi timp un prejudiciu industriei comunitare, se analizează, de asemenea, de aşa manieră încât prejudiciul adus de aceşti alţi factori să nu fie atribuit importurilor care fac obiectul unui dumping în sensul alineatului (6). Factorii care pot fi consideraţi ca pertinenţi în acest sens includ, printre altele, volumul şi preţul importurilor care nu sunt vândute la preţuri de dumping, scăderea cererii sau modificările configuraţiei consumului, practicile comerciale restrictive ale producătorilor din ţări terţe şi membre ale Comunităţii şi concurenţa între aceşti producători, evoluţia Ö tehnologiilor Õ, precum şi rezultatele la export şi productivitatea industriei comunitare.

(8) Efectul importurilor care fac obiectul unui dumping este evaluat în raport cu producţia comunitară a produsului similar atunci când datele disponibile permit identificarea acestei producţii separat pe baza unor criterii precum procedeele de producţie, vânzările şi profiturile producătorilor. În cazul în care această producţie nu poate fi identificată separat, efectele importurilor care fac obiectul unui dumping se evaluează prin examinarea producţiei celui mai restrâns grup sau a celei mai restrânse game de produse care include produsul similar, pentru care pot fi furnizate informaţiile necesare.

(9) Stabilirea existenţei pericolului de prejudiciu important se bazează pe fapte, nu doar pe presupuneri, conjuncturi sau posibilităţi îndepărtate. Modificarea condiţiilor care ar crea o situaţie în care dumpingul ar cauza un prejudiciu trebuie să fie previzibilă în mod clar şi iminentă.

Pentru a stabili existenţa pericolului de prejudiciu important, este necesar să se examineze, printre altele, factori precum:

(a) o rată semnificativă de creştere a importurilor care fac obiectul unui dumping pe piaţa comunitară, care denotă probabilitatea unei creşteri substanţiale a importurilor;

(b) capacitatea suficientă şi liber disponibilă a exportatorului sau creşterea iminentă şi semnificativă a capacităţii exportatorului, care denotă probabilitatea unei creşteri substanţiale a exporturilor care fac obiectul unui dumping către Comunitate, având în vedere existenţa altor pieţe de export care pot absorbi exporturile suplimentare;

(c) intrarea importurilor la preţuri care pot determina scăderea substanţială a preţurilor sau pot împiedica în mod semnificativ creşterea preţurilor şi care pot duce probabil la o creştere a cererii de noi importuri;

(d) stocurile produsului care face obiectul anchetei.

Nici unul dintre aceşti factori nu constituie în mod necesar o bază de analiză decisivă, dar totalitatea factorilor Ö luaţi în considerare trebuie să conducă Õ la concluzia că sunt iminente alte exporturi care fac obiectul unui dumping şi că se va produce un prejudiciu important în cazul în care nu se iau măsuri de protecţie.

Articolul 4

Definiţia industriei comunitare

(1) În sensul prezentului regulament, se înţelege prin „industrie comunitară” totalitatea producătorilor comunitari de produse similare sau cei dintre ei ale căror producţii suplimentare constituie un procent semnificativ în sensul articolului 5 alineatul (4) din producţia comunitară totală a acestor produse; cu toate acestea:

(a) în cazul în care producătorii au legături cu exportatorii sau cu importatorii sau sunt ei înşişi importatori ai produsului care se presupune că face obiectul unui dumping, expresia „industrie comunitară” poate fi interpretată ca desemnând restul producătorilor;

(b) în condiţii excepţionale, teritoriul Comunităţii poate fi împărţit, în ceea ce priveşte producţia în cauză, în două sau mai multe pieţe concurente şi se poate considera că producătorii din interiorul fiecărei pieţe constituie o industrie distinctă în cazul în care:

(i) producătorii din interiorul unei astfel de pieţe vând în totalitate sau aproape în totalitate producţia produsului în cauză pe această piaţă şi

(ii) cererea pe această piaţă nu este satisfăcută într-o măsură semnificativă de către producătorii produsului în cauză stabiliţi în altă parte a Comunităţii. În aceste circumstanţe, se poate concluziona că există un prejudiciu chiar dacă nu este afectată o proporţie importantă a întregii industrii comunitare, cu condiţia ca importurile care fac obiectul unui dumping să se concentreze pe această piaţă izolată şi ca, în afară de aceasta, importurile care fac obiectul unui dumping să aducă un prejudiciu producătorilor producţiei totale sau aproape totale din interiorul acestei pieţe.

(2) În sensul alineatului (1), nu se consideră că producătorii au legături cu exportatorii sau cu importatorii decât:

(a) în cazul în care unul dintre ei îl controlează în mod direct sau indirect pe celălalt sau

(b) în cazul în care ambii sunt controlaţi în mod direct sau indirect de un terţ sau

(c) în cazul în care ei controlează împreună, în mod direct sau indirect, un terţ, cu condiţia să existe motive pentru a se crede sau a se bănui că efectul legăturii este de aşa natură încât producătorul în cauză se comportă diferit faţă de producătorii care nu au astfel de legături.

În sensul prezentului alineat, se consideră că unul îl controlează pe celălalt atunci când este, de drept sau de fapt, în măsură să exercite asupra acestuia o putere de constrângere sau de direcţionare.

(3) În cazul în care prin industrie comunitară se înţeleg producătorii dintr-o anumită regiune, exportatorilor li se acordă posibilitatea de a oferi angajamente în conformitate cu articolul 8 pentru Ö regiunea Õ în cauză. Într-un asemenea caz şi în momentul evaluării interesului comunitar în ceea ce priveşte măsurile, trebuie acordată o atenţie specială interesului regiunii. În cazul în care nu se oferă repede un angajament convenabil sau în cazul în care se aplică situaţiile prevăzute la articolul 8 alineatele (9) şi (10), poate fi impusă pentru întreaga Comunitate o taxă provizorie sau definitivă. În aceste cazuri, taxele pot fi limitate la anumite produse sau anumiţi exportatori, în măsura în care acest lucru este posibil.

(4) Dispoziţiile articolului 3 alineatul (8) se aplică prezentului articol.

Articolul 5

Deschiderea procedurii

(1) Sub rezerva dispoziţiilor alineatului 6, se deschide o anchetă care vizează stabilirea existenţei, gradului şi efectului oricărui dumping în urma înaintării în scris a unei plângeri de către orice persoană fizică sau juridică sau de către orice asociaţie care nu are personalitate juridică, care acţionează în numele industriei comunitare.

Plângerea poate fi adresată Comisiei sau unui stat membru care o transmite acesteia. Comisia trimite statelor membre o copie a oricărei plângeri primite. Se consideră că plângerea a fost depusă în prima zi lucrătoare de după ziua primirii acesteia la Comisie prin scrisoare recomandată sau de după cea în care a fost emisă confirmarea de primire de către Comisie.

În cazul în care, în absenţa unei plângeri, un stat membru este în posesia unor elemente de probă suficiente referitoare la un dumping şi la un prejudiciu pentru industria comunitară care rezultă din acesta, le comunică de îndată Comisiei.

(2) O plângere în sensul alineatului (1) trebuie să conţină elemente de probă privind existenţa unui dumping, a unui prejudiciu şi a unei legături de cauzalitate între importurile care se presupune că fac obiectul unui dumping şi prejudiciul Ö presupus Õ în cauză. Plângerea trebuie să conţină informaţiile pe care reclamantul le poate obţine în mod rezonabil despre următoarele puncte:

(a) identitatea reclamantului şi o descriere a volumului şi a valorii producţiei comunitare a produsului similar efectuată de către reclamant. Atunci când o plângere este prezentată în scris în numele industriei comunitare, aceasta precizează industria în numele căreia este înaintată şi se prezintă o listă a tuturor producătorilor comunitari cunoscuţi ai produsului similar (sau a asociaţilor de producători comunitari ai produsului similar) şi, în măsura posibilului, o descriere a volumului şi a valorii producţiei comunitare a produsului similar atribuite acestor producători;

(b) o descriere completă a produsului care se presupune că face obiectul unui dumping, numele ţării sau ţărilor de origine sau exportatoare în cauză, identitatea fiecărui exportator sau producător străin cunoscut şi o listă a persoanelor care se ştie că importă produsul în cauză;

(c) informaţii privind preţurile la care este vândut produsul în cauză pentru a fi destinat consumului pe piaţa internă a ţării sau a ţărilor de origine sau exportatoare (sau, după caz, informaţii privind preţurile la care este vândut produsul din ţara sau ţările de origine sau exportatoare către una sau mai multe ţări terţe sau privind valoarea calculată a produsului) şi informaţii privind preţurile de export sau, după caz, privind preţurile la care produsul este revândut pentru prima dată unui cumpărător independent din Comunitate;

(d) informaţii privind evoluţia volumului importurilor care se presupune că fac obiectul unui dumping, efectul acestor importuri asupra preţurilor produsului similar pe piaţa Comunităţii şi efectul acestor importuri asupra industriei comunitare, demonstrat prin factori şi indici pertinenţi care influenţează situaţia acestei industrii, cum ar fi cei enumeraţi la articolul 3 alineatele (3) şi (5).

(3) Comisia examinează, în măsura posibilului, exactitatea şi caracterul concludent ale elementelor de probă furnizate în plângere pentru a stabili dacă există elemente de probă suficiente pentru a justifica deschiderea unei anchete.

(4) Nu se deschide o anchetă, în conformitate cu alineatul (1), decât în cazul în care s-a stabilit, pe baza unei examinări a gradului de susţinere sau de opoziţie a producătorilor comunitari ai produsului similar faţă de plângerea formulată, că plângerea a fost depusă de industria comunitară sau în numele acesteia. Se consideră că plângerea a fost depusă de industria comunitară sau în numele acesteia în cazul în care ea este susţinută de producători comunitari ale căror producţii reprezintă în total mai mult de 50% din producţia totală a produsului similar realizată de industria comunitară care îşi exprimă susţinerea sau opoziţia faţă de plângere. Cu toate acestea, nu se deschide o anchetă în cazul în care producătorii comunitari care susţin în mod expres plângerea reprezintă mai puţin de 25% din producţia totală a produsului similar realizată de industria comunitară.

(5) Autorităţile evită să facă publică o cerere de deschidere a unei anchete, cu excepţia cazului în care a fost luată o decizie de deschidere a acesteia. Cu toate acestea, după primirea unei plângeri documentate în mod corespunzător şi înainte de a proceda la deschiderea anchetei, autorităţile înştiinţează guvernul ţării exportatoare în cauză.

(6) În cazul în care, în circumstanţe speciale, autorităţile decid deschiderea unei anchete fără a fi primit plângere în scris în acest sens din partea unei industrii comunitare sau în numele acesteia, ele nu procedează la deschiderea anchetei decât în cazul în care sunt în posesia unor elemente de probă suficiente cu privire la existenţa unui dumping, a unui prejudiciu şi a unei legături de cauzalitate în sensul alineatului (2) care justifică deschiderea unei anchete.

(7) Elementele de probă privind dumpingul şi prejudiciul sunt examinate în acelaşi timp pentru a decide dacă se va deschide sau nu o anchetă. O plângere este respinsă atunci când elementele de probă privind dumpingul sau prejudiciul sunt insuficiente pentru a justifica declanşarea procedurilor. Nu trebuie iniţiată o procedură împotriva ţărilor ale căror importuri reprezintă un segment al pieţei mai mic de 1 %, cu excepţia cazului în care, împreună, aceste ţări reprezintă 3 % sau mai mult din consumul comunitar.

(8) Plângerea poate fi retrasă înainte de deschiderea anchetei, caz în care se consideră că nu a fost depusă.

(9) În cazul în care, după consultări, par să existe elemente de probă suficiente pentru a justifica declanşarea unei proceduri, Comisia trebuie să iniţieze această procedură în termen de patruzeci şi cinci de zile de la data depunerii plângerii şi să anunţe declanşarea procedurii în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene . În cazul în care elementele de probă sunt insuficiente, reclamantul trebuie înştiinţat, după consultări, în termen de patruzeci şi cinci de zile de la data depunerii plângerii la Comisie.

(10) În avizul de declanşare a procedurii se anunţă deschiderea unei anchete, se indică produsul şi ţările în cauză, se prezintă un rezumat al informaţiilor primite şi se prevede că orice informaţie utilă trebuie comunicată Comisiei; se stabileşte termenul în care părţile interesate se pot face cunoscute, îşi pot prezenta punctul de vedere în scris şi pot comunica informaţii în cazul în care aceste puncte de vedere şi informaţii trebuie luate în considerare în cursul anchetei; se precizează, de asemenea, termenul în care părţile interesate pot cere să fie audiate de către Comisie în conformitate cu articolul 6 alineatul (5).

(11) Comisia informează exportatorii, importatorii, asociaţiile reprezentative ale importatorilor sau exportatorilor interesate în mod notoriu, precum şi reprezentanţii ţării exportatoare şi reclamanţii cu privire la declanşarea procedurii şi, având grijă să protejeze informaţiile confidenţiale, transmite exportatorilor cunoscuţi, autorităţilor ţării exportatoare şi, la cerere, celorlalte părţi interesate textul integral al plângerii scrise primite în conformitate cu alineatul (1). În cazul în care numărul exportatorilor în cauză este deosebit de mare, este necesar ca mai degrabă textul integral al plângerii scrise să fie trimis numai autorităţilor din ţara exportatoare sau asociaţiei profesionale în cauză.

(12) O anchetă antidumping nu reprezintă un obstacol în calea operaţiunilor de vămuire.

Articolul 6

Ancheta

(1) În urma iniţierii procedurii, Comisia, în cooperare cu statele membre, începe ancheta la nivel comunitar. Această anchetă are ca obiect atât dumpingul, cât şi prejudiciul. Pentru a realiza o determinare reprezentativă, se alege o perioadă de anchetă care, în cazul dumpingului, acoperă în mod normal o perioadă de cel puţin şase luni imediat anterioară iniţierii procedurii. Informaţiile referitoare la o perioadă posterioară perioadei desfăşurării anchetei nu se iau în mod normal în considerare.

(2) Destinatarii chestionarelor utilizate într-o anchetă antidumping au la dispoziţie cel puţin treizeci de zile pentru a răspunde. Termenul pentru exportatori curge de la data primirii chestionarului, care se consideră primit Ö la o săptămână de la data Õ la care a fost trimis exportatorului sau reprezentantului diplomatic indicat al ţării exportatoare. Se poate acorda o prelungire de treizeci de zile a termenului, ţinându-se seama de termenul stabilit pentru anchetă şi sub rezerva ca partea în cauză să ofere un motiv întemeiat, în sensul existenţei unor circumstanţe speciale, pentru a beneficia de o astfel de prelungire.

(3) Comisia poate cere statelor membre să îi furnizeze informaţii, caz în care statele membre iau toate măsurile necesare pentru a da curs acestor cereri. Statele membre comunică Comisiei informaţiile cerute, precum şi totalitatea verificărilor, controalelor sau anchetelor efectuate. În cazul în care aceste informaţii sunt de interes general sau transmiterea lor a fost cerută de către un stat membru, Comisia le transmite statelor membre, cu condiţia să nu aibă caracter confidenţial, caz în care transmite un rezumat neconfidenţial.

(4) Comisia poate cere statelor membre să efectueze toate verificările şi controalele necesare, mai ales ale importatorilor, ale operatorilor comerciali şi ale producătorilor comunitari, şi să efectueze anchete în ţările terţe, sub rezerva acordului întreprinderilor în cauză şi a lipsei opoziţiei din partea guvernului ţării în cauză, care este înştiinţat în mod oficial. Ţările membre iau toate măsurile necesare pentru a da curs cererilor Comisiei. Agenţi ai Comisiei pot, la cererea acesteia sau a unui stat membru, să-i asiste pe agenţii statelor membre în exerciţiul funcţiunii.

(5) Părţile interesate care s-au făcut cunoscute în conformitate cu articolul 5 alineatul (10) sunt audiate în cazul în care au făcut o cerere scrisă în termenul stabilit în avizul publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene , demonstrând că sunt efectiv părţi interesate care pot fi afectate de rezultatul procedurii şi că există motive speciale pentru a fi audiate.

(6) La cerere, importatorilor, exportatorilor, reprezentanţilor guvernului ţării exportatoare şi reclamanţilor care s-au făcut cunoscuţi în conformitate cu articolul 5 alineatul (10) li se oferă posibilitatea de a întâlni părţile care au interese contrare pentru a permite confruntarea tezelor opuse şi a eventualelor întâmpinări. Atunci când se oferă astfel de posibilităţi, trebuie să se ţină seama de păstrarea caracterului confidenţial al informaţiilor şi de interesele părţilor. Nici o parte nu este obligată să asiste la o întâlnire şi absenţa unei părţi nu aduce prejudicii cauzei sale. Informaţiile furnizate oral în temeiul prezentului alineat se iau în considerare în măsura în care sunt confirmate ulterior în scris.

(7) Reclamanţii, importatorii şi exportatorii, asociaţiile lor reprezentative, utilizatorii şi asociaţiile de consumatori care s-au făcut cunoscuţi în conformitate cu articolul 5 alineatul (10), precum şi reprezentanţii ţărilor exportatoare pot, prin cerere scrisă, să ia cunoştinţă de toate informaţiile furnizate de oricare parte implicată în anchetă, cu excepţia documentelor interne întocmite de autorităţile Comunităţii sau ale statelor sale membre, cu condiţia ca aceste informaţii să fie pertinente pentru apărarea intereselor lor, să nu fie confidenţiale în sensul articolului 19 şi să fie utilizate în anchetă. Aceste părţi pot răspunde acestor informaţii şi comentariile lor trebuie luate în considerare în măsura în care ele sunt suficient de bine documentate.

(8) Cu excepţia circumstanţelor prevăzute la articolul 18, exactitatea informaţiilor furnizate de părţile interesate şi pe care se bazează concluziile trebuie verificate în măsura posibilului.

(9) În cazul procedurilor iniţiate în temeiul articolului 5 alineatul (9), o anchetă se încheie, în cazul în care este posibil, în termen de un an. Oricum, anchetele se încheie, în toate cazurile, în termen de cincisprezece luni de la deschiderea lor, în conformitate cu concluziile adoptate în conformitate cu articolul 8 în ceea ce priveşte angajamentele şi cu cele adoptate în conformitate cu articolul 9 în ceea ce priveşte acţiunea definitivă.

Articolul 7

Măsuri provizorii

(1) Se pot impune taxe provizorii în cazul în care a fost deschisă o anchetă în conformitate cu articolul 5, în cazul în care a fost publicat un aviz în acest sens, în cazul în care părţilor interesate li s-au oferit posibilităţi adecvate de a da informaţii şi de a formula observaţii în conformitate cu articolul 5 alineatul (10), în cazul în care o examinare preliminară pozitivă a stabilit existenţa unui dumping şi a unui prejudiciu care rezultă în urma acestuia pentru industria comunitară şi în cazul în care interesul Comunităţii necesită o acţiune în vederea împiedicării producerii unui astfel de prejudiciu. Taxele provizorii trebuie impuse cel devreme în termen de şaizeci de zile şi cel târziu în termen de nouă luni de la declanşarea procedurii.

(2) Valoarea taxei antidumping provizorii nu trebuie să depăşească marja de dumping stabilită provizoriu şi trebuie să fie mai mică decât această marjă în cazul în care o taxă mai mică este suficientă pentru a elimina prejudiciul suferit de industria comunitară.

(3) Taxele provizorii se acoperă printr-o garanţie şi punerea în liberă circulaţie a produselor respective pe teritoriul Comunităţii este condiţionată de constituirea acestei garanţii.

(4) Comisia ia o măsură provizorie după consultări sau, în caz de extremă urgenţă, după ce a informat statele membre. În acest ultim caz au loc consultări în termen de cel mult zece zile de la notificarea statelor membre cu privire la măsura luată de Comisie.

(5) Atunci când un stat membru solicită acţiunea imediată a Comisiei şi când sunt întrunite condiţiile prevăzute la alineatul (1), Comisia decide, în termen de maxim cinci zile lucrătoare de la primirea cererii, dacă este necesar să se impună o taxă antidumping provizorie.

(6) Comisia informează de îndată Consiliul şi statele membre cu privire la orice decizie luată în temeiul alineatelor (1)-(5). Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, poate lua o decizie diferită.

(7) Se pot impune taxe provizorii pe o perioadă de şase luni şi prelungite cu o perioadă de trei luni sau acestea pot fi impuse pe o perioadă de nouă luni. Cu toate acestea, ele nu pot fi prelungite sau impuse pentru o perioadă de nouă luni decât în cazul în care exportatorii care reprezintă un procentaj semnificativ al tranzacţiilor comerciale în cauză o cer sau în cazul în care, în urma unei declaraţii de intenţie a Comisiei, nu formulează o obiecţie.

Articolul 8

Angajamente

ê 461/2004 Art. 1 pct. 1

(1) Cu condiţia ca în urma unei examinări preliminare pozitive să se fi constatat existenţa unui dumping şi a unui prejudiciu, Comisia poate accepta oferte prin care exportatorii se angajează în mod voluntar şi într-o manieră satisfăcătoare să-şi revizuiască preţurile sau să nu mai facă exporturi la preţuri de dumping în cazul în care, în urma consultărilor specifice ale comitetului consultativ, aceasta este convinsă că prejudiciul cauzat de dumping este eliminat. În acest caz şi atât timp cât aceste angajamente rămân în vigoare, taxele provizorii instituite de Comisie în temeiul articolului 7 alineatul (1) sau taxele definitive instituite de Consiliu în temeiul articolului 9 alineatul (4), după caz, nu se aplică importurilor produsului în cauză fabricat de întreprinderile prevăzute în decizia Comisiei privind acceptarea angajamentelor cu modificările ulterioare. Creşterile de preţ efectuate în temeiul acestor angajamente nu sunt mai mari decât este necesar pentru a se elimina marja de dumping şi trebuie să fie mai scăzute decât marja de dumping în cazul în care sunt suficiente pentru a elimina prejudiciul cauzat industriei comunitare.

ê 384/96

(2) Comisia poate sugera angajamente, dar nici un exportator nu este obligat să le accepte. Faptul că exportatorii nu oferă astfel de angajamente sau nu acceptă o invitaţie de a le accepta nu afectează în nici un mod examinarea cazului. Cu toate acestea, se poate stabili că materializarea pericolului de prejudiciu este mai probabilă în cazul în care importurile care fac obiectul unui dumping continuă. Nu se cer sau nu se acceptă angajamente din partea exportatorilor decât în cazul în care existenţa unui dumping sau a unui prejudiciu care rezultă din acesta a făcut obiectul unei examinări preliminare pozitive. Cu excepţia cazurilor excepţionale, nu poate fi oferit nici un angajament după încheierea perioadei în cursul căreia pot fi prezentate observaţii în temeiul articolului 20 alineatul (5).

(3) Angajamentele oferite nu sunt în mod necesar acceptate în cazul în care acceptarea lor este considerată nerealistă, de exemplu în cazul în care numărul de exportatori efectivi sau potenţiali este prea mare sau din alte motive, inclusiv din motive de politică generală. Exportatorul în cauză poate fi informat în legătură cu motivele pentru care se are în vedere propunerea de respingere a ofertei de angajament şi i se poate oferi posibilitatea de a-şi prezenta comentariile cu privire la acest subiect. Motivele respingerii se indică în decizia definitivă.

(4) Părţile care oferă un angajament sunt obligate să furnizeze o versiune neconfidenţială a acestui angajament, astfel încât acesta să poată fi comunicat părţilor implicate în anchetă.

(5) În cazul în care sunt acceptate angajamente după consultări şi în cazul în care nu se ridică nici o obiecţie în cadrul comitetului consultativ, ancheta este închisă. În toate celelalte cazuri, Comisia prezintă de îndată Consiliului un raport cu privire la rezultatele consultărilor, însoţit de o propunere de închidere a anchetei. Ancheta este considerată închisă în cazul în care, în termen de o lună, Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, nu a luat altă decizie.

(6) În cazul acceptării unui angajament, în mod normal se încheie ancheta privind dumpingul şi prejudiciul. În acest caz, dacă analiza privind existenţa unui dumping sau a unui prejudiciu este negativă, angajamentul devine caduc în mod automat, cu excepţia cazului în care concluzia unei astfel de analize se datorează în mare parte existenţei unui angajament. În acest caz, se poate cere ca angajamentul să fie menţinut o perioadă rezonabilă. În cazul unei concluzii pozitive privind existenţa unui dumping şi a unui prejudiciu, angajamentul este menţinut în conformitate cu termenii săi şi cu dispoziţiile prezentului regulament.

(7) Comisia trebuie să ceară oricărui exportator de la care s-a acceptat un angajament să furnizeze periodic informaţii privind îndeplinirea angajamentului respectiv şi să autorizeze verificarea informaţiilor pertinente. Refuzul de a respecta aceste obligaţii este considerat o încălcare a angajamentului.

(8) În cazul în care se acceptă angajamente din partea anumitor exportatori în decursul unei anchete, se consideră, în sensul articolului 11, că aceste angajamente intră în vigoare la data la care ancheta este închisă pentru ţara exportatoare.

ê 461/2004 Art. 1 pct. 2

(9) În caz de încălcare sau de retragere a unui angajament de către una dintre părţi sau în caz de retragere a acceptării angajamentului de către Comisie, acceptarea angajamentului se retrage, după consultări, printr-o decizie sau printr-un regulament al Comisiei, după caz, iar taxa provizorie instituită de Comisie în conformitate cu articolul 7 sau taxa definitivă instituită de Consiliu în conformitate cu articolul 9 alineatul (4) se aplică automat, cu condiţia ca exportatorul în cauză să fi avut posibilitatea să-şi prezinte observaţiile, cu excepţia cazului în care şi-a retras chiar el angajamentul.

Orice parte interesată sau orice stat membru poate furniza informaţii care să conţină elemente ce atestă la prima vedere existenţa unei încălcări a unui angajament. Evaluarea ulterioară efectuată pentru a stabili dacă a avut sau nu loc o încălcare a angajamentului se încheie, în mod normal, în termen de şase luni, dar în nici un caz în mai mult de nouă luni de la prezentarea unei cereri argumentate corespunzător. Comisia poate cere ajutorul autorităţilor competente din statele membre în vederea monitorizării angajamentelor.

ê 384/96

(10) Se poate institui o taxă provizorie, după consultări, în conformitate cu articolul 7, pe baza celor mai bune informaţii disponibile, în cazul în care există motive să se creadă că un angajament este încălcat sau, în cazul încălcării sau retragerii angajamentului, atunci când ancheta care a avut ca rezultat acest angajament nu a fost încheiată.

Articolul 9

Încheierea procedurii fără instituirea de măsuri; impunerea de taxe definitive

(1) În cazul în care o plângere este retrasă, procedura poate fi încheiată, cu excepţia cazului în care încheierea ei nu este în interesul Comunităţii.

(2) În cazul în care, după consultări, reiese că nu este necesară nici o măsură de protecţie şi în cazul în care nu a fost exprimată nici o obiecţie în cadrul comitetului consultativ, ancheta sau procedura este încheiată. În celelalte cazuri, Comisia prezintă de îndată Consiliului un raport cu privire la rezultatele consultărilor, însoţit de o propunere de încheiere. Procedura este considerată încheiată în cazul în care Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, nu ia altă decizie în termen de o lună.

(3) În cazul procedurilor iniţiate în conformitate cu dispoziţiile articolului 5 alineatul (9), prejudiciul este în mod normal considerat neglijabil atunci când importurile în cauză reprezintă mai puţin decât volumele specificate în articolul 5 alineatul (7). Aceste proceduri se încheie de îndată ce se stabileşte că marja de dumping, exprimată în procente din preţurile de export, este mai mică de 2%, numai ancheta fiind închisă atunci când marja este mai mică de 2% pentru exportatorii individuali şi aceştia rămânând supuşi procedurii şi putând face obiectul unei noi anchete cu ocazia oricărei reexaminări ulterioare efectuate pentru ţara respectivă în temeiul articolului 11.

ê 461/2004 Art. 1 pct. 3

(4) În cazul în care din constatarea definitivă a faptelor reiese că există dumping şi prejudiciu care rezultă din acesta şi că interesul Comunităţii necesită o acţiune în conformitate cu articolul 21, Consiliul impune o taxă antidumping definitivă, hotărând cu privire la propunerea Comisiei, prezentată după consultarea comitetului consultativ. Propunerea este adoptată de Consiliu, cu excepţia cazului în care hotărăşte cu majoritate simplă să o respingă, în termen de o lună de la prezentarea acesteia de către Comisie. În cazul în care sunt în vigoare taxe provizorii, se prezintă o propunere de măsuri definitive cu cel puţin o lună înainte de expirarea acestor taxe. Valoarea taxei antidumping nu trebuie să depăşească marja de dumping stabilită şi trebuie să fie mai mică decât această marjă, în cazul în care această taxă mai mică este suficientă pentru a elimina prejudiciul adus industriei comunitare.

ê 1972/2002 Art. 1 pct. 4

(5) Se impune o taxă antidumping a cărei valoare este adecvată fiecărui caz, în mod nediscriminatoriu, la importurile unui produs, indiferent din ce sursă provin, despre care s-a constatat că fac obiectul unui dumping şi produc un prejudiciu, cu excepţia importurilor care provin din surse pentru care a fost acceptat un angajament stabilit în conformitate cu prezentul regulament. Regulamentul care impune taxa specifică valoarea taxei impuse fiecărui furnizor sau, în cazul în care acest lucru nu este posibil şi, în general, în cazurile prevăzute la articolul 2 alineatul (7) litera (a), ţara furnizoare în cauză.

În cazul în care se aplică articolul 2 alineatul (7) litera (a), se poate stabili cu toate acestea o taxă individuală pentru exportatorii care pot demonstra, pe baza unor cereri documentate corespunzător, că:

(a) în cazul unor întreprinderi controlate total sau parţial de străini sau în cazul asociaţiilor în participaţiune, exportatorii sunt liberi să repatrieze capitalurile şi profiturile;

(b) preţurile de export, cantităţile exportate şi modalităţile de vânzare se stabilesc în mod liber;

(c) majoritatea acţiunilor aparţine unor persoane private; funcţionarii publici care fac parte din consiliul de administraţie sau care deţin funcţii cheie de conducere sunt în minoritate sau întreprinderea este suficient de independentă de intervenţia statului;

(d) operaţiunile de schimb valutar se efectuează la cursul de schimb al pieţei; şi

(e) intervenţia statului nu este de natură să permită eludarea măsurilor, în cazul în care exportatorii beneficiază de niveluri individuale de taxe.

ê 384/96 (adaptat)

(6) În cazul în care Comisia şi-a limitat examinarea în conformitate cu articolul 17, taxa antidumping aplicată importurilor care provin de la exportatori sau de la producători care s-au făcut cunoscuţi în conformitate cu articolul 17, dar nu au fost incluşi în anchetă nu trebuie să depăşească marja de dumping medie ponderată stabilită pentru părţile care constituie eşantionul. În sensul prezentului alineat, Comisia nu ţine seama de marjele nule şi de minimis, nici de marjele stabilite în condiţiile prevăzute la articolul 18. Ö Se aplică Õ taxe individuale importurilor care provin de la exportatorii sau de la producătorii care beneficiază de un tratament individual în conformitate cu articolul 17.

Articolul 10

Retroactivitatea

(1) Nu se aplică măsuri provizorii şi taxe antidumping definitive decât produselor puse în liberă circulaţie după data la care a intrat în vigoare decizia luată în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) şi, respectiv, cu articolul 9 alineatul (4), sub rezerva excepţiilor Ö prevăzute de Õ prezentul regulament.

(2) Atunci când a fost aplicată o taxă provizorie şi când faptele stabilite definitiv indică existenţa unui dumping şi a unui prejudiciu, Consiliul decide, indiferent dacă trebuie sau nu instituită o taxă antidumping definitivă, în ce măsură trebuie percepută definitiv taxa provizorie. În acest sens, „prejudiciul” nu include o întârziere semnificativă în crearea unei industrii comunitare, nici pericolul de prejudiciu important, cu excepţia cazului în care se stabileşte că acest pericol s-ar fi transformat în prejudiciu important dacă nu ar fi fost aplicate măsuri provizorii. În toate celelalte cazuri care implică un pericol sau o întârziere, sumele provizorii trebuie eliberate şi taxele definitive nu pot fi impuse decât începând cu data stabilirii finale a pericolului sau a întârzierii semnificative.

(3) În cazul în care taxa antidumping definitivă este mai mare decât taxa provizorie, diferenţa nu este acoperită. În cazul în care taxa definitivă este mai mică decât taxa provizorie, taxa se recalculează. Atunci când determinarea finală este negativă, taxa provizorie nu se confirmă.

(4) Poate fi percepută o taxă antidumping definitivă pentru produsele care se declară că urmează să fie puse în consum cu cel mult nouăzeci de zile înainte de data aplicării măsurilor provizorii, dar nu anterior deschiderii anchetei, cu condiţia ca importurile să fi fost înregistrate în conformitate cu articolul 14 alineatul (5), iar Comisia să le fi dat importatorilor posibilitatea de a-şi prezenta comentariile şi:

(a) ca produsul în cauză să fi făcut, în trecut, obiectul practicilor de dumping pe o perioadă lungă sau ca importatorul să fi avut cunoştinţă de procedurile de dumping, de importanţa lor şi de cea a prejudiciului presupus sau stabilit;

(b) ca, în afară de nivelul importurilor care au cauzat un prejudiciu pe parcursul perioadei în care s-a desfăşurat ancheta, să existe o nouă creştere substanţială a importurilor care, ţinând seama de momentul în care sunt efectuate, de volumul lor sau de alţi factori, este de natură să compromită grav efectul corectiv al taxei antidumping definitive care urmează să fie aplicată.

(5) În caz de încălcare sau de retragere a angajamentelor, pot fi percepute taxe definitive pentru mărfurile puse în liberă circulaţie cu cel mult nouăzeci de zile înainte de data aplicării măsurilor provizorii, cu condiţia ca importurile să fi fost înregistrate în conformitate cu articolul 14 alineatul (5) şi ca evaluarea retroactivă să nu se aplice importurilor anterioare încălcării sau retragerii angajamentului.

Articolul 11

Durata, reexaminările şi restituirile

(1) O măsură antidumping nu rămâne în vigoare decât pe perioada şi în măsura necesare pentru a contrabalansa un dumping care cauzează un prejudiciu.

(2) O măsură antidumping expiră la cinci ani de la instituirea ei sau la cinci ani de la data încheierii reexaminării celei mai recente care a avut ca obiect atât dumpingul, cât şi prejudiciul, cu excepţia cazului în care reexaminarea a stabilit că expirarea măsurii ar favoriza continuarea sau reapariţia dumpingului şi a prejudiciului. O reexaminare a măsurilor care urmează să expire are loc fie la iniţiativa Comisiei, fie pe baza cererii prezentate de către producătorii comunitari sau în numele lor şi măsura rămâne în vigoare până la stabilirea rezultatelor reexaminării.

Se efectuează o reexaminare a măsurilor care urmează să expire atunci când cererea conţine suficiente elemente de probă că suprimarea măsurilor ar favoriza probabil continuarea sau reapariţia dumpingului şi a prejudiciului. Această probabilitate poate fi indicată, de exemplu, de dovada continuării dumpingului şi a prejudiciului sau de dovada că eliminarea prejudiciului se datorează în totalitate sau parţial existenţei măsurilor sau de dovada că situaţia exportatorilor sau condiţiile pieţei sunt de asemenea natură încât implică probabilitatea unor noi practici de dumping care produc prejudicii.

În cadrul anchetelor efectuate în temeiul prezentului alineat, exportatorii, importatorii, reprezentanţii ţărilor exportatoare şi producătorii din Comunitate au posibilitatea de a dezvolta, de a respinge sau de a comenta tezele expuse în cererea de reexaminare, iar concluziile ţin seama de toate elementele de probă pertinente şi documentate prezentate corespunzător pentru a stabili dacă suprimarea măsurilor ar fi sau nu de natură să favorizeze continuarea sau reapariţia dumpingului şi a prejudiciului.

În Jurnalul Oficial al Uniunii Europene se publică un aviz de expirare iminentă, la o dată adecvată, în decursul ultimului an din perioada de aplicare a măsurilor în sensul prezentului alineat. Ulterior, producătorii din Comunitate sunt abilitaţi să prezinte o cerere de reexaminare în conformitate cu al doilea paragraf, cel târziu cu trei luni înaintea încheierii perioadei de cinci ani. Trebuie, de asemenea, publicat un aviz în care se anunţă expirarea efectivă a măsurilor în temeiul prezentului alineat.

(3) Necesitatea menţinerii măsurilor poate fi, de asemenea, reexaminată, în cazul în care acest lucru se justifică, la cererea Comisiei sau a unui stat membru sau, sub rezerva trecerii unei perioade rezonabile de cel puţin un an de la instituirea măsurii definitive, la cererea unui exportator, a unui importator sau a producătorilor din Comunitate, cerere care conţine suficiente elemente de probă care stabilesc necesitatea unei reexaminări intermediare.

O reexaminare intermediară se efectuează atunci când cererea conţine suficiente elemente de probă care dovedesc că menţinerea măsurii nu mai este necesară pentru a contrabalansa dumpingul şi/sau continuarea sau reapariţia prejudiciului ar fi improbabilă în cazul în care măsura ar fi suprimată sau modificată sau că măsura existentă nu este sau nu mai este suficientă pentru a contrabalansa dumpingul care stă la baza prejudiciului.

În cadrul anchetelor efectuate în temeiul prezentului alineat, Comisia poate, printre altele, examina dacă circumstanţele referitoare la dumping şi la prejudiciu s-au schimbat semnificativ sau dacă măsurile existente au produs efectele scontate şi au eliminat prejudiciul stabilit anterior în conformitate cu articolul 3. În acest sens, se ţine seama în cadrul aprecierii finale de toate elementele de probă pertinente şi documentate corespunzător.

(4) Se efectuează, de asemenea, o analiză pentru a determina marjele de dumping individuale pentru noii exportatori din ţara de export în cauză care nu au exportat produsul pe parcursul perioadei de desfăşurare a anchetei pe baza căreia au fost stabilite măsurile.

Se efectuează o reexaminare atunci când un nou exportator sau un nou producător este în măsură să demonstreze că nu are legătură cu exportatorii sau producătorii din ţara exportatoare supusă măsurilor antidumping pentru produs şi că a efectuat efectiv exporturi către Comunitate după perioada de anchetă sau că este în măsură să demonstreze că a subscris unei obligaţii contractuale şi irevocabile de export a unei cantităţi importante de produse către Comunitate.

O reexaminare în ceea ce priveşte un nou exportator se iniţiază şi se desfăşoară în mod accelerat, după consultarea comitetului consultativ, producătorii comunitari având posibilitatea să îşi prezinte comentariile. Regulamentul Comisiei privind deschiderea unei reexaminări abrogă taxa în vigoare pentru noul exportator în cauză, modificând regulamentul care impune taxa şi făcând din importuri obiectul unei înregistrări în conformitate cu articolul 14 pentru ca, în ipoteza în care reexaminarea are ca rezultat stabilirea existenţei unui dumping în cazul acestui exportator, taxele antidumping să poată fi percepute retroactiv de la data iniţierii reexaminării.

Dispoziţiile prezentului alineat nu se aplică în cazul în care taxele au fost impuse în temeiul articolului 9 alineatul (6).

ê 461/2004 Art. 1 pct. 4 (adaptat)

(5) Dispoziţiile pertinente din prezentul regulament referitoare la procedurile şi la desfăşurarea anchetelor, cu excepţia celor care privesc termenele, se aplică oricărei reexaminări efectuate în temeiul alineatelor (2), (3) şi (4). Reexaminările efectuate în temeiul alineatelor (2) şi (3) se desfăşoară cu diligenţă şi sunt finalizate, în mod normal, în termen de douăsprezece luni de la data iniţierii lor. Reexaminările efectuate în temeiul alineatelor (2) şi (3) se finalizează, în oricare dintre cazuri, în termen de cincisprezece luni de la data iniţierii lor. Reexaminările efectuate în conformitate cu alineatul (4) se finalizează, în oricare dintre cazuri, în termen de nouă luni de la data iniţierii lor. În cazul în care se iniţiază o reexaminare în temeiul alineatului (2) în timp ce o reexaminare în temeiul alineatului (3) este în desfăşurare în cadrul aceleiaşi proceduri, reexaminarea în temeiul alineatului (3) se finalizează în acelaşi termen Ö cu cel Õ pentru reexaminarea întreprinsă în temeiul alineatului (2).

Comisia prezintă o propunere de acţiune Consiliului cu cel puţin o lună înainte de expirarea termenelor menţionate Ö în primul paragraf Õ.

În cazul în care ancheta nu este finalizată în termenele menţionate Ö în primul paragraf Õ, măsurile:

- expiră, în cadrul anchetelor efectuate în temeiul alineatului (2);

- expiră, în cazul anchetelor efectuate în paralel în temeiul alineatelor (2) şi (3), în cazul în care, fie ancheta efectuată în conformitate cu alineatul (2) a fost iniţiată în timp ce o revizuire efectuată în conformitate cu alineatul (3) era în desfăşurare în cadrul aceleiaşi proceduri, fie astfel de reexaminări au fost iniţiate în acelaşi timp fie

- rămân neschimbate, în cazul anchetelor efectuate în temeiul alineatelor (3) şi (4).

Un aviz cu privire la expirarea efectivă sau menţinerea măsurilor în temeiul prezentului alineat trebuie publicat în consecinţă în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .

ê 384/96 (adaptat)

(6) Reexaminările efectuate în temeiul prezentului articol se iniţiază de către Comisie după consultarea comitetului consultativ. În cazul în care reexaminările justifică acest lucru, măsurile se abrogă sau se menţin în temeiul alineatului (2) sau se abrogă, se menţin ori se modifică în temeiul alineatelor (3) şi (4) de instituţia comunitară responsabilă de adoptarea lor. În cazul în care măsurile se abrogă pentru exportatori individuali, dar nu pentru întreaga ţară, aceşti exportatori rămân supuşi procedurii şi pot face în mod automat obiectul unei noi anchete în cadrul oricărei reexaminări efectuate pentru ţara în cauză în temeiul prezentului articol.

(7) În cazul în care o reexaminare a măsurilor efectuată în temeiul alineatului (3) este în curs de desfăşurare la sfârşitul perioadei de aplicare a măsurilor în temeiul alineatului (2), o astfel de reexaminare are ca obiect şi circumstanţele specificate în alineatul (2).

(8) Fără a aduce atingere alineatului (2), un importator poate cere rambursarea taxelor percepute atunci când se demonstrează că marja de dumping pe baza căreia au fost achitate taxele a fost eliminată sau redusă la un nivel inferior nivelului taxei în vigoare.

Pentru a obţine rambursarea taxei antidumping, importatorul trebuie să înainteze o cerere Comisiei. Această cerere se prezintă prin intermediul statului membru pe teritoriul căruia au fost puse în liberă circulaţie produsele, în termen de şase luni de la data la care valoarea taxelor definitive care urmează a fi percepute a fost stabilită de către autorităţile competente sau de la data la care a fost decisă perceperea definitivă a sumelor plătite cu titlu de taxe provizorii. Statele membre transmit de îndată cererea Comisiei.

O cerere de rambursare nu este considerată ca fiind susţinută în mod corespunzător de elemente de probă decât în cazul în care conţine informaţii precise cu privire la suma corespunzătoare rambursării taxelor antidumping solicitată şi este însoţită de toate documentele vamale referitoare la calcularea şi la plata acestei sume. Ea trebuie, de asemenea, să conţină probe, pentru o perioadă reprezentativă, a valorilor normale şi a preţurilor de export către Comunitate pentru exportatorul sau producătorul căruia i se aplică taxa. Atunci când importatorul nu are legături cu exportatorul sau cu producătorul în cauză şi când această informaţie nu este disponibilă imediat sau când exportatorul sau producătorul refuză să o comunice importatorului, cererea trebuie să conţină o declaraţie a exportatorului sau a producătorului cu privire la faptul că marja de dumping a fost redusă sau eliminată, în conformitate cu prezentul articol şi că vor fi furnizate Comisiei elementele de probă pertinente. În cazul în care aceste elemente de probă nu sunt furnizate de către exportator sau de către producător într-o perioadă rezonabilă, cererea este respinsă.

După consultarea comitetului consultativ, Comisia decide dacă şi în ce măsură este necesar să se aprobe cererea sau poate decide oricând deschiderea unei reexaminări intermediare; informaţiile şi concluziile care decurg din această reexaminare, stabilite în conformitate cu dispoziţiile aplicabile acestui tip de reexaminare, sunt utilizate pentru a stabili dacă şi în ce măsură se justifică o rambursare. Decizia cu privire la rambursarea taxelor trebuie în mod normal să intervină în termen de douăsprezece luni şi, în orice caz, nu mai târziu de optsprezece luni de la data la care a fost înaintată o cerere de rambursare, susţinută în mod corespunzător de elemente de probă, de un importator al produsului supus taxei antidumping. O rambursare autorizată trebuie efectuată în mod normal de către statele membre în termen de nouăzeci de zile de la decizia Ö Comisiei Õ.

(9) În toate anchetele de reexaminare sau de rambursare efectuate în temeiul prezentului articol, Comisia aplică, în măsura în care circumstanţele nu s-au schimbat, aceeaşi metodă ca şi în ancheta care a avut ca rezultat impunerea taxei, ţinându-se seama de dispoziţiile articolului 2, în special de alineatele (11) şi (12), şi de dispoziţiile articolului 17.

(10) În orice anchetă efectuată în conformitate cu prezentul articol, Comisia examinează fiabilitatea preţurilor de export în sensul articolului 2. Cu toate acestea, în cazul în care se decide calcularea preţului de export în conformitate cu articolul 2 alineatul (9), ea trebuie să calculeze preţul de export fără să deducă valoarea taxelor antidumping achitate, atunci când sunt prezentate elemente de probă concludente conform cărora taxa este reflectată în mod corespunzător în preţurile de revânzare şi în preţurile de vânzare ulterioare în Comunitate.

Articolul 12

Ö O nouă anchetă Õ

ê 461/2004 Art. 1 pct. 5

(1) În cazul în care industria comunitară sau orice altă parte interesată furnizează, în mod normal în termen de doi ani de la intrarea în vigoare a măsurilor, informaţii suficiente care indică faptul că, după perioada iniţială de anchetă şi înainte sau după instituirea măsurilor, preţurile la export au scăzut sau că măsurile nu au adus o modificare sau au adus numai o modificare insuficientă a preţurilor de revânzare sau a preţurilor de vânzare ulterioare a produsului importat în Comunitate, ancheta poate fi redeschisă, după consultări, pentru a examina dacă măsura a avut efecte asupra preţurilor menţionate mai sus.

De asemenea, ancheta poate fi redeschisă în condiţiile descrise anterior, la iniţiativa Comisiei sau la cererea unui stat membru.

ê 384/96

(2) În cadrul unei noi anchete efectuate în temeiul prezentului articol, trebuie să li se dea posibilitatea exportatorilor, importatorilor şi producătorilor din Comunitate să clarifice situaţia în ceea ce priveşte preţurile de revânzare şi preţurile de vânzare ulterioare şi, în cazul în care se stabileşte că măsura ar fi trebuit să ducă la modificarea acestor preţuri pentru a elimina prejudiciul stabilit anterior în conformitate cu articolul 3, preţurile de export trebuie reevaluate în conformitate cu articolul 2 şi marjele de dumping trebuie recalculate pentru a ţine seama de preţurile de export reevaluate. În cazul în care se consideră că stabilitatea preţurilor în Comunitate se datorează unei scăderi a preţurilor de export care a intervenit înainte sau după impunerea măsurilor, marjele de dumping pot fi recalculate pentru a ţine seama de aceste preţuri de export mai mici.

ê 461/2004 Art. 1 pct. 6

În cazul în care se consideră că sunt întrunite condiţiile prevăzute la articolul 12 alineatul (1) ca urmare a unei scăderi a preţurilor de export care a intervenit după perioada de anchetă iniţială şi înainte sau după impunerea măsurilor, marjele de dumping pot fi recalculate pentru a ţine seama de aceste preţuri de export scăzute.

ê 461/2004 Art. 1 pct. 7

(3) În cazul în care o anchetă redeschisă în temeiul prezentului articol indică o creştere a dumpingului, măsurile în vigoare pot fi modificate, după consultări, de către Consiliu, care hotărăşte cu privire la propunerea Comisiei, în conformitate cu noile constatări referitoare la preţurile de export. Propunerea este adoptată de către Consiliu, cu excepţia cazului în care hotărăşte cu majoritate simplă să o respingă, în termen de o lună de la prezentarea acesteia de către Comisie. Valoarea taxei antidumping instituită în temeiul prezentului articol nu poate depăşi dublul valorii taxei instituite iniţial de către Consiliu.

ê 461/2004 Art. 1 pct. 8 (adaptat)

(4) Dispoziţiile pertinente ale articolelor 5 şi 6 se aplică oricărei anchete redeschise în temeiul prezentului articol, ţinând seama cu toate acestea de faptul că această anchetă trebuie efectuată cu diligenţă şi trebuie finalizată, în mod normal, în termen de şase luni de la redeschiderea ei. În orice caz, această anchetă se finalizează în termen de nouă luni de la iniţiere.

Comisia prezintă o propunere de acţiune Consiliului cu cel puţin o lună înainte de expirarea termenelor menţionate Ö în primul paragraf Õ .

În cazul în care ancheta nu este finalizată în termenele menţionate Ö în primul paragraf Õ , măsurile rămân neschimbate. Se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene un aviz cu privire la menţinerea măsurilor în temeiul prezentului alineat.

ê 384/96

(5) Presupusele modificări ale valorii normale nu sunt luate în considerare în temeiul prezentului articol decât în cazul în care Comisiei îi sunt furnizate informaţii complete cu privire la valorile normale revizuite, susţinute în mod corespunzător de dovezi, în termenele indicate în avizul de deschidere a unei anchete. Atunci când o anchetă implică o reexaminare a valorilor normale, înregistrarea importurilor poate deveni obligatorie în conformitate cu articolul 14 alineatul (5), până la stabilirea rezultatului noii anchete.

Articolul 13

Eludare

ê 461/2004 Art. 1 pct. 9

(1) Taxele antidumping instituite în temeiul prezentului regulament se pot aplica şi importurilor ce provin din ţări terţe de produse similare cărora li s-au adus mici modificări sau care nu au fost modificate, precum şi importurilor de produse similare cărora li s-au adus mici modificări care provin dintr-o ţară care face obiectul măsurilor sau de la părţi ale acestor produse, atunci când măsurile în vigoare sunt eludate. În caz de eludare a măsurilor în vigoare, taxele antidumping care nu depăşesc taxa antidumping reziduală instituită în temeiul articolului 9 alineatul (5) se pot aplica şi importurilor de la întreprinderi care beneficiază de taxe individuale în ţările care fac obiectul măsurilor. Eludarea se defineşte ca o modificare a configuraţiei schimburilor comerciale între ţările terţe şi Comunitate sau între întreprinderi din ţara care face obiectul măsurilor şi Comunitate, care decurge din practici, operaţiuni sau prelucrări pentru care nu există o motivaţie suficientă sau o justificare economică alta decât impunerea taxei, fiind dovedit că există prejudiciu sau că efectele corective ale taxei sunt compromise în ceea ce priveşte preţul şi/sau cantităţile de produse similare şi de elemente de probă bazate, în cazul în care este necesar, pe dispoziţiile articolului 2, privind existenţa unui dumping în legătură cu valorile normale stabilite anterior pentru produsele similare.

Practicile, operaţiunile sau prelucrările menţionate în primul paragraf includ, printre altele, mici modificări aduse produsului în cauză, pentru a putea face obiectul unor coduri vamale care, în mod normal, nu fac obiectul măsurilor, cu condiţia ca aceste modificări să nu schimbe caracteristicile esenţiale ale produsului; expedierea via ţări terţe a produsului care face obiectul măsurilor; reorganizarea, de către exportatori sau producători, a schemelor lor şi a circuitelor lor de vânzări în ţările care fac obiectul măsurilor, în aşa fel încât în cele din urmă produsele lor sunt exportate către Comunitate prin intermediul unor producători care beneficiază de o taxă vamală individuală mai mică decât taxa aplicabilă produselor fabricanţilor şi, în cazurile prevăzute la alineatul (2), operaţiunile de asamblare efectuate în Comunitate sau într-o ţară terţă.

ê 384/96 (adaptat)

(2) Se consideră că o operaţiune de asamblare în Comunitate sau într-o ţară terţă eludează măsurile în vigoare atunci când:

(a) operaţiunea a început sau s-a intensificat semnificativ de la sau chiar înainte de începerea anchetei antidumping şi când piesele în cauză provin din ţara care face obiectul măsurilor, Ö şi Õ

(b) piesele constituie 60 % sau mai mult din valoarea totală a pieselor produsului asamblat; cu toate acestea, nu se consideră în nici un caz că există eludare atunci când valoarea adăugată pieselor încorporate în cursul operaţiunii de asamblare sau de încheiere este mai mare de 25 % din costul de fabricaţie, Ö şi Õ

(c) efectele corective ale taxei sunt compromise în ceea ce priveşte preţurile şi/sau cantităţile produsului similar asamblat şi există dovada unui dumping în ceea ce priveşte valorile normale stabilite anterior pentru produsele similare.

ê 461/2004 Art. 1 pct. 10

(3) Se deschide o anchetă, în temeiul prezentului articol, la iniţiativa Comisiei sau la cererea unui stat membru sau a oricărei părţi interesate, pe baza unor elemente de probă suficiente în ceea ce priveşte factorii menţionaţi la alineatul (1). Ancheta se deschide, după consultarea comitetului consultativ, printr-un regulament al Comisiei care poate de asemenea să ceară autorităţilor vamale să prevadă obligativitatea înregistrării importurilor în conformitate cu articolul 14 alineatul (5) sau să solicite garanţii. Ancheta este efectuată de către Comisie, cu un eventual ajutor din partea autorităţilor vamale, şi trebuie finalizată în termen de nouă luni. În cazul în care faptele stabilite definitiv justifică extinderea măsurilor, acest lucru este decis de către Consiliu, c