1.Introducere

Succesul Planului de investiții pentru Europa în direcționarea finanțării către proiectele cu o valoare adăugată pentru economia europeană depinde în parte de capacitatea colectivă a UE și a statelor sale membre de a depăși barierele din calea investițiilor transfrontaliere. Prin urmare, în cadrul celui de al treilea pilon al Planului de investiții, care se concentrează pe eliminarea obstacolelor din calea investițiilor, Comisia s-a angajat să accelereze procesul de creare a unei uniuni a piețelor de capital (UPC).

Crearea piețelor financiare integrate ca parte a UPC necesită luarea unor decizii importante la nivelul UE, dar și asumarea unor angajamente decisive de către fiecare stat membru pentru a elimina barierele la nivel național. Luarea măsurilor la nivel național este necesară pentru stabilirea unui mediu clar, previzibil și stabil care va permite mai multe investiții și o alocare mai eficientă a capitalului și, în cele din urmă, va stimula finanțarea întreprinderilor și a infrastructurii.

În urma unei cereri din partea Consiliului ECOFIN din iunie 2015, Comisia și un grup de experți format din reprezentanți ai statelor membre au conlucrat, alături de Parlamentul European în calitate de observator, pentru a identifica barierele naționale din calea fluxurilor de capital transfrontaliere și pentru a găsi cele mai bune modalități de eliminare a barierelor care nu sunt justificate de considerentele de interes public sau care sunt disproporționate. Aceste lucrări ar trebui să ducă la elaborarea unei foi de parcurs comune în vederea eliminării acestor bariere, care ar urma să completeze alte inițiative privind obstacolele existente în calea investițiilor, identificate de Comisie în contextul semestrului european și al activității legate de UPC care vizează dezvoltarea piețelor de capital cu asistență oferită de Serviciul de sprijin pentru reforme structurale (SRSS).

Comisia consideră că această metodă colaborativă de lucru cu statele membre, pe baza evaluării reciproce a cerințelor naționale, a evaluărilor inter pares și a schimbului de bune practici, poate aduce beneficii substanțiale. În acest sens, grupul de experți a început să desfășoare activități cu privire la o serie de bariere aflate în principal în sfera de competență națională, care au fost selectate pe baza informațiilor transmise de statele membre și a răspunsurilor părților interesate la consultările legate de UPC. Prezentul raport reprezintă interpretarea pe care o dă Comisia situației juridice din statele membre, pe baza dovezilor și a informațiilor disponibile. În urma adoptării, la 27 februarie 2017, a primei versiuni a prezentului raport, Comisiei i-au fost aduse la cunoștință anumite inexactități, în special din cauza unor informații incomplete sau contradictorii și aceasta a decis, în consecință, să adopte prezenta versiune modificată.

Un prim set de bariere identificate de grupul de experți include aspecte care împiedică operațiunile transfrontaliere ale investitorilor pe parcursul întregului ciclu de investiții. Prezentul raport face distincție între barierele ex ante (care constituie o preocupare imediată atunci când investitorii iau în considerare desfășurarea unor activități transfrontaliere), barierele in itinere (care descurajează investitorii să îți mențină sau să își mărească expunerea la nivel transfrontalier) și barierele ex post (care conduc la dificultăți la sfârșitul procesului de investiții).

Pentru fiecare dintre aceste tipuri de bariere, raportul se bazează pe discuțiile din cadrul grupului de experți și propune următoarele etape, fără a reflecta neapărat un consens între statele membre cu privire la fiecare subiect. Comisia se așteaptă ca statele membre să ajungă la un acord cu privire la foaia de parcurs propusă și să adopte măsuri în consecință. Aceasta intenționează să monitorizeze punerea în aplicare a foii de parcurs și, în timp ce continuă să coopereze cu statele membre pentru a colecta informații exhaustive și actualizate, invită grupul de experți să identifice alte bariere în domeniile legate de UPC. Comisia consideră foaia de parcurs ca fiind un document evolutiv, care va trebui să fie actualizat cu măsurile suplimentare, de adoptat înainte de 2019, cu privire la barierele care pot fi identificate într-o a doua etapă.

2.Barierele ex ante

2.1.Bariere din calea distribuirii transfrontaliere a fondurilor de investiții

Cu 80 % din fonduri de la organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) și 40 % din fonduri de investiții alternative (FIA) distribuite pe piața transfrontalieră, pașaportul UE de comercializare a contribuit la crearea unei piețe transfrontaliere de succes. Cu toate acestea, distribuirea fondurilor rămâne limitată din punct de vedere geografic. O treime din fondurile comercializate pe piața transfrontalieră sunt distribuite într-un singur stat membru, iar o altă treime, în cel mult alte patru state membre. Motivele pot include canalele concentrate de distribuire a fondurilor în anumite state membre, preferințele culturale și lipsa de stimulente pentru a concura la nivel transfrontalier. Cu toate acestea, răspunsurile la diverse consultări fac referire, de asemenea, la cerințele naționale suplimentare adoptate de statele membre atunci când transpun Directiva AFIA și Directiva OPCVM.

Activitatea grupului de experți în acest domeniu s-a concentrat pe identificarea și eliminarea barierelor care rezultă din dispozițiile sau practicile naționale. Pe lângă aceasta și având în vedere necesitatea de a acționa la nivelul UE, Comisia a lansat o consultare publică referitoare la barierele din calea distribuirii transfrontaliere a fondurilor de investiții, care, de asemenea, ia în considerare aceste teme. Activitățile suplimentare ca urmare a consultării lansate de Comisie, care vor lua în considerare prezentul raport, vor fi anunțate în timp util.

2.1.1.Cerințe de comercializare

Mai multe state membre au afirmat că diferențele semnificative în ceea ce privește normele naționale și abordările divergente în materie de supraveghere au reprezentat un obstacol semnificativ în calea unui pașaport UE pe deplin eficace în sectorul gestionării activelor.

Incertitudinea juridică este deosebit de ridicată:

(i) în stadiile incipiente ale ciclului de viață al unui fond, cum ar fi etapa care precede lansarea acestuia, atunci când poate fi necesar ca administratorii de active să testeze interesul potențialilor investitori și

(ii) după lansarea fondului, atunci când administratorii de fonduri pot fi abordați de potențialii clienți.

Societățile de administrare se confruntă cu cheltuieli pentru cercetarea și respectarea regimurilor naționale de comercializare, de promovare financiară și de protecție a consumatorului, inclusiv traduceri care necesită timp și modificări solicitate ale materialelor de comercializare ale acestora.

Pentru o mai mare claritate, statele membre din cadrul grupului de experți au discutat, de asemenea, dacă precomercializarea și solicitarea inversă de către clienții profesionali ar putea fi considerate ca nefiind „comercializări” de unități sau acțiuni ale unui fond și, prin urmare, nu fac obiectul cerințelor naționale de comercializare.

Grupul de experți a considerat că precomercializarea ar trebui să cuprindă situațiile în care proiectul de documentație a fondurilor, dar nu și materialul de subscriere, este furnizat unui număr limitat de potențiali clienți profesionali, în lipsa oricărei posibile opțiuni de subscriere.