RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI PARLAMENTUL EUROPEAN Răspunsurile statelor membre la Raportul anual pentru 2012 al Curții de Conturi Europene /* COM/2014/0120 final */





CUPRINS Răspunsurile statelor membre la Raportul anual pentru 2012 al Curții de Conturi Europene 3 Sinteză. 3 Răspunsurile statelor membre la Raportul anual pentru 2012 al Curții de Conturi Europene 5 1. Domeniul de aplicare a raportului 5 2 Principalele caracteristici ale raportului pentru 2012 al CCE.. 5 3 Sinteza răspunsurilor statelor membre. 7 3.1 Performanța – obținerea de rezultate pornind de la bugetul UE.. 7 3.2 Erorile privind eligibilitatea și exactitatea. 10 3.3 Îmbunătățirea controalelor și a sistemelor. 11 4. Concluzii 15 RAPORT AL COMISIEI Răspunsurile statelor membre la Raportul anual pentru 2012 al Curții de Conturi Europene Sinteză Prezentul raport constituie o analiză a răspunsurilor oferite de statele membre la raportul anual al Curții de Conturi Europene (Curtea) pentru exercițiul bugetar 2012 și este în conformitate cu obligațiile prevăzute la articolul 162 alineatul (5) din Regulamentul financiar. Rezultatele auditului Curții au indicat faptul că pentru anul 2012 conturile consolidate au prezentat poziția financiară a Uniunii în mod fidel și că nu au conținut denaturări semnificative. Cu toate acestea, în ceea ce privește plățile contabilizate cu titlu de cheltuieli, Curtea a concluzionat că acestea au fost afectate de un nivel semnificativ de eroare, iar sistemele de control conexe examinate au fost parțial eficace pentru toate categoriile de cheltuieli, cu excepția cheltuielilor administrative, unde nu au existat erori. În ceea ce privește bugetul în ansamblul său, indicele de eroare cel mai probabil a crescut de la 3,9% în 2011 la 4,8% în 2012. Curtea a constatat faptul că erorile privind eligibilitatea au reprezentat un procent semnificativ din indicele de eroare global estimat. În fine, conform constatărilor Curții, cheltuielile care fac obiectul gestiunii partajate și care reprezintă 80 % din cheltuielile UE au contribuit în mod substanțial la indicii de eroare globali estimați, iar multe dintre erorile constatate ar fi putut fi detectate prin controale de primă linie mai bune la nivelul statelor membre. Prezentul raport analizează răspunsurile prezentate de statele membre în cadrul a trei rubrici tematice principale: (1) Performanța – Obținerea de rezultate pornind de la bugetul UE; (2) Erorile privind eligibilitatea și exactitatea; și (3) Îmbunătățirea controalelor și a sistemelor. În ceea ce privește performanța, Curtea a criticat cadrul de măsurare și de raportare a performanței existent. Prin urmare, satelor membre li s-a solicitat să răspundă la întrebări privind măsurarea, evaluarea și raportarea performanței pentru programele cofinanțate. Douăzeci și trei de state membre au indicat faptul că utilizează obiective SMART și indicatori RACER. De asemenea, statele membre au detaliat diferite aspecte ale proceselor de măsurare a performanței naționale. Dacă opinia pozitivă a statelor membre s-ar confirma, Comisia ar avea posibilitatea de a-și îmbunătăți procesul de măsurare și de raportare a performanței globale pe baza datelor furnizate de statele membre. În categoria plăților contabilizate cu titlu de cheltuieli, Curtea a identificat erori recurente privind eligibilitatea, cu un impact financiar, referitoare la TVA-ul neeligibil din declarațiile de cheltuieli. În domeniul agriculturii, aceasta a indicat, de asemenea, că au existat deficiențe semnificative legate de trei Sisteme de identificare a parcelelor agricole (LPIS) auditate fapt care a condus la erori privind eligibilitatea și exactitatea. Toate statele membre în cauză au precizat că au depus eforturi pentru a rectifica erorile legate de TVA și pentru a actualiza și îmbunătăți bazele de date LPIS. Curtea a subliniat impactul pozitiv al opțiunilor simplificate în materie de costuri (SCO) în domeniul ocupării forței de muncă și al coeziunii, iar opinia sa a fost împărtășită de majoritatea statelor membre. Acest lucru este extrem de important deoarece utilizarea SCO ar putea reprezenta un element esențial în prevenirea erorilor din programele derulate în cadrul noului CFM. În ceea ce privește gestiunea partajată, în măsura posibilului, Comisia aplică conceptul de audit unic, ceea ce înseamnă că aceasta se poate baza pe auditul și pe controalele realizate de autoritățile naționale de audit, în cazul în care acestea se dovedesc fiabile și în cazul în care sistemele de gestionare și control sunt pe deplin eficace. În raportul său, Curtea a făcut trimitere la riscul prezentat de informațiile frecvent nefiabile furnizate de autoritățile de audit (AA). Zece state membre au răspuns că nu au avut planuri de îmbunătățire deoarece au considerat că autoritățile lor de audit sunt de încredere. Toate statele membre și-au exprimat satisfacția generală în legătură cu orientările privind tratarea erorilor și cu seminarele organizate de Comisie în 2012 și în 2013. Majoritatea statelor membre și-au manifestat disponibilitatea de a institui măsuri de combatere a fraudei eficace și proporționale. Deși Comisia recunoaște avantajele conceptului de audit unic, trebuie să asigure fiabilitatea datelor raportate de statele membre și, prin urmare, efectuează revizuiri și audituri ale sistemelor autorităților naționale de audit și ale organismelor naționale responsabile cu punerea în aplicare a programelor UE. RAPORT AL COMISIEI Răspunsurile statelor membre la Raportul anual pentru 2012 al Curții de Conturi Europene 1. Domeniul de aplicare al raportului Articolul 162 alineatul (5) din Regulamentul financiar prevede că, de îndată ce Curtea a transmis raportul său anual, Comisia informează imediat statele membre în cauză cu privire la părțile din raport referitoare la gestionarea fondurilor pentru care acestea sunt responsabile. În termen de șaizeci de zile, statele membre ar trebui să transmită răspunsurile, iar ulterior Comisia transmite Curții de Conturi Europene, Parlamentului European și Consiliului, până la 28 februarie din anul următor, o sinteză a răspunsurilor primite. După publicarea raportului anual al Curții pentru exercițiul bugetar 2012, Comisia a comunicat în mod corespunzător statelor membre detaliile raportului. Aceste informații au fost prezentate sub forma unei scrisori și a trei anexe care trebuie să fie completate de fiecare stat membru în parte. Anexa I a reprezentat un chestionar întocmit pe baza punctelor referitoare la fiecare stat membru; anexa II a reprezentat un chestionar privind constatările auditului referitoare la fiecare stat membru, iar anexa III a reprezentat un chestionar întocmit pe baza constatărilor tematice referitoare la gestiunea partajată pentru DAS 2012. Prezentul raport reprezintă o analiză a răspunsurilor statelor membre în cadrul a trei rubrici tematice principale: (1) Performanța – Obținerea de rezultate pornind de la bugetul UE; (2) Erorile privind eligibilitatea și exactitatea; și (3) Îmbunătățirea controalelor și a sistemelor. Raportul este însoțit de un document de lucru al serviciilor Comisiei (DLS), care conține răspunsurile statelor membre la anexele I și III. 2 Principalele caracteristici ale raportului pentru 2012 al CCE Rezultatele auditului Curții au indicat faptul că pentru anul 2012 conturile consolidate au prezentat poziția financiară a Uniunii în mod fidel și că nu au conținut denaturări semnificative. De asemenea, angajamentele în toate categoriile de cheltuieli nu au fost afectate de erori semnificative. Cu toate acestea, în ceea ce privește plățile contabilizate cu titlu de cheltuieli, Curtea a concluzionat că acestea au fost afectate de un nivel semnificativ de eroare, iar sistemele de control conexe examinate au fost, în general, parțial eficace. Curtea a concluzionat, de asemenea, că pentru anul 2012 a existat o creștere a indicelui de eroare cel mai probabil în toate domeniile de politică. Prin urmare, în ceea ce privește bugetul în ansamblu, indicele a înregistrat, de asemenea, o creștere de la 3,9 % în 2011 la 4,8 % în 2012. Categoriile de cheltuieli cele mai expuse erorilor au fost dezvoltarea rurală, mediul, pescuitul și sănătatea (capitolul 4) în proporție de 7,9 % și politica regională, energia și transporturile (capitolul 5) în proporție de 6,8 %. Din punctul de vedere al tipurilor de erori identificate de Curte în 2012, erorile privind eligibilitatea au reprezentat o proporție semnificativă din indicele de eroare global estimat, fiind urmate de erorile în materie de achiziții publice. Graficul de mai jos prezintă o defalcare a contribuției fiecărui tip de eroare la indicele de eroare global estimat[1]. De asemenea, Curtea a subliniat faptul că, luate în considerare în ansamblul lor, cheltuielile care fac obiectul gestiunii partajate au contribuit semnificativ la indicii de eroare globali estimați. (A se vedea graficul 1.3 de mai jos).[2] În fine, Curtea a remarcat faptul că pentru o parte importantă a operațiunilor afectate de erori în gestiunea partajată, autoritățile statelor membre au dispus de suficiente informații care să le fi permis să detecteze și să prevină respectivele erori[3]. 3 Sinteza răspunsurilor statelor membre 3.1 Performanța – obținerea de rezultate pornind de la bugetul UE Începând cu 2010, Curtea a elaborat rapoarte, în mod specific, privind aspectele legate de performanță. În raportul său pentru 2012, Curtea a subliniat unele dintre principalele teme rezultate și lecțiile care pot fi învățate din rapoartele sale speciale pentru 2012. Potrivit Curții „performanța se evaluează luând în considerare principiile bunei gestiuni financiare (economie, eficiență și eficacitate)”. Măsurarea performanței este esențială pe tot parcursul procesului de intervenție publică, acoperind resursele, realizările, rezultatele și impacturile.[4] Cu toate acestea, Curtea a indicat, de asemenea, că „în cazul unui număr mare de domenii bugetare ale UE, cadrul legislativ este caracterizat de o anumită complexitate și performanța nu este luată în considerare într-un grad suficient.”[5] În ceea ce privește rezultatele auditului privind performanța, Curtea a afirmat în raportul său că „s-a axat în special pe trei teme care sunt esențiale pentru ca generația viitoare de programe de cheltuieli să poată obține rezultatele scontate și să poată produce impactul dorit.”[6] Aceasta s-a concentrat, în primul rând pe obiectivele SMART și pe indicatorii adecvați pentru programe, în al doilea rând pe date fiabile și actualizate referitoare la performanța programelor și, în ultimul rând, pe sustenabilitatea proiectelor finanțate de UE. Aceleași aspecte sunt acoperite și de rapoartele speciale ale Curții. De exemplu, în raportul său special referitor la integrarea resortisanților țărilor terțe, Curtea „a concluzionat că, deși Comisia a pus la dispoziție orientări detaliate referitor la indicatori, în cazul a patru state membre din cele cinci auditate s-au constatat deficiențe semnificative legate de includerea de obiective SMART în programe, de stabilirea unor sisteme informatice corespunzătoare de colectare a datelor și/sau de raportare cu privire la atingerea nivelurilor-țintă. În consecință, capacitatea acestor state de a monitoriza și de a coordona programele a fost subminată.”[7] Prin chestionarul trimis statelor membre (anexa III), acestea au fost invitate să răspundă la întrebări legate de măsurarea, evaluarea și raportarea performanței. Statele membre au avut ocazia de a explica sistemele lor naționale de măsurare a performanței pentru programele cofinanțate. În răspunsurile lor la întrebările privind obiectivele și indicatorii utilizați pentru măsurarea performanței, 23 de state membre au indicat faptul că utilizează obiective SMART și indicatori RACER (a se vedea graficul de mai jos). Un număr de 23 din cele 27 de state membre respondente au menționat, de asemenea, faptul că discută definirea obiectivelor și a indicatorilor pentru programele cofinanțate cu omologii lor din cadrul Comisiei Europene. În răspunsurile oferite, statele membre au detaliat diferitele aspecte ale proceselor lor de măsurare a performanței pentru programele cofinanțate. Răspunsurile s-au axat pe patru elemente principale: o imagine de ansamblu generală a procesului, monitorizarea, evaluarea și raportarea performanței. Statele membre au furnizat o imagine de ansamblu și o descriere generale ale procesului, precum și ale entităților responsabile. Răspunsurile au descris monitorizarea, evaluarea și raportarea indicatorilor, cel mai frecvent în rapoartele anuale de punere în aplicare. În general, procedura în ansamblu este coordonată de autoritățile de management sau de comitetele de monitorizare. Cu toate acestea, în anumite cazuri, evaluarea și raportarea nu sunt realizate sistematic de către autoritățile de management. Astfel cum s-a menționat de către Estonia și, respectiv, de către Ungaria, „evaluările sunt în general realizate de experți externi”[8] și „proiectele de evaluare sunt externalizate, în general, pentru o perioadă de jumătate de an până la un an.”[9] În ceea ce privește monitorizarea, statele membre au descris indicatorii utilizați. Austria, Cipru, Republica Cehă și Polonia au indicat faptul că au măsurat performanța pe baza indicatorilor care au fost specificați în programele operaționale (PO)[10]. Bulgaria, Cipru și Republica Cehă au menționat faptul că, în afara indicatorilor de la nivelul PO, au utilizat și indicatorii definiți la nivel de proiect[11]. Bulgaria, Republica Cehă și Slovacia au menționat, în plus, faptul că au măsurat performanța prin specificarea valorilor inițiale și a valorilor-țintă, în timp ce Grecia și Cipru au menționat faptul că au utilizat indicatori economici, indicatori privind rezultate și realizările[12]. Danemarca a afirmat că, în afară de indicatorii de la nivelul programelor operaționale sau de la nivelul altor proiecte specifice, a utilizat și informațiile justificative din surse statistice, precum datele Biroului Național de Statistică din Danemarca[13]. Pentru măsurarea și evaluarea indicatorilor, statele membre au utilizat diferite metode. Șase state membre au declarat faptul că indicatorii sunt monitorizați permanent sau printr-un proces permanent de evaluare. De asemenea, Bulgaria și Republica Cehă au remarcat faptul că, pe baza valorilor inițiale și a valorilor-țintă, sunt comparate angajamentele și valorile obținute[14]. În cele din urmă, pentru măsurare, sunt utilizate, astfel cum au declarat, de exemplu, Ungaria, Polonia și România, și studii de evaluare, anchete și analize[15]. În ceea ce privește raportarea, statele membre s-au axat pe forma și pe termenul procedurilor lor de raportare. Raportarea se efectuează cel mai frecvent anual, prin intermediul raportului anual de punere în aplicare. Malta și Polonia au indicat faptul că au utilizat și rapoarte bianuale, în timp ce Republica Cehă a afirmat că „realizările sunt raportate, în mod regulat, în raportul lunar de monitorizare”[16]. De asemenea, rapoartele sunt publicate pe internet și sunt comunicate prin intermediul rețelelor sectoriale către publicul-țintă, astfel cum se întâmplă, de exemplu, în Ungaria, Spania și Portugalia, și/sau sunt discutate în cadrul unor consultări publice, astfel cum se întâmplă în Slovenia[17]. Bulgaria a declarat în plus faptul că a dezvoltat un sistem electronic denumit SIBILA „pentru a evalua impactul asupra economiei bulgare al resurselor alocate din fondurile structurale și de coeziune.”[18] Austria a subliniat importanța performanței, precizând că „pentru a asigura funcționarea directivelor și a regulamentelor, arhitectura de supraveghere trebuie să fie dezvoltată în mod constant. Acesta este motivul pentru care CCE efectuează audituri privind performanța (a se vedea capitolul 10 din raportul anual pentru exercițiul financiar 2012 al CCE) pe care ACA le salută, declarând că le va utiliza mai mult.”[19] În mod similar, Danemarca a menționat că „o importanță semnificativă se acordă și capitolului din reportul anual care se referă la «Obținerea de rezultate pornind de la bugetul UE». Capitolul respectiv confirmă existența unei nevoi permanente de concentrare asupra dezvoltării unui sistem solid de raportare și de măsurare a impactului orientat către rezultate.”[20] În general, răspunsurile statelor membre la aceste întrebări au fost extrem de pozitive. Provocarea cu care se confruntă Comisia va consta în îmbunătățirea măsurării și raportării performanței sale globale pe baza datelor furnizate de statele membre. 3.2 Erorile privind eligibilitatea și exactitatea Astfel cum s-a menționat anterior, în general, între diferitele grupuri de politici, erorile privind eligibilitatea au reprezentat o parte semnificativă, și anume peste două treimi, din indicele de eroare estimat pentru buget, în ansamblul său[21]. În capitolele 3 și 4[22] din raportul său anual, Curtea a furnizat exemple de astfel de erori din diverse state membre. De exemplu, în capitolul 3, erorile privind eligibilitatea și exactitatea au fost identificate în contextul LPIS. În capitolul 4, Curtea a subliniat nerespectarea cerințelor de eligibilitate pentru proiectele de investiții. De asemenea, Curtea a identificat erori recurente privind eligibilitatea cu impact financiar în ceea ce privește TVA-ul neeligibil în Franța, Spania, Italia, Polonia, Portugalia și România. Fiecare stat membru în cauză a fost întrebat dacă agențiile de plăți aveau cunoștință de temeiul juridic aplicabil atunci când au rambursat TVA-ul, fiecare dintre aceste state răspunzând afirmativ. În ceea ce privește capitolul 3, rezultatele raportului Curții au indicat existența unor deficiențe semnificative legate de trei sisteme LPIS auditate[23], fapt care a generat erori privind eligibilitatea și exactitatea. Patru state, Spania, Austria, Portugalia și Regatul Unit (Irlanda de Nord), au fost menționate în raportul Curții ca având deficiențe legate de bazele lor de date LPIS[24] și fiecare dintre aceste state a menționat că a depus eforturi pentru a actualiza și pentru a îmbunătăți respectivele baze de date LPIS. Potrivit autorităților austriece: „Sistemul LPIS austriac este actualizat în mod corespunzător și la intervale regulate. Începând din 2009 și, în special, din 2012, s-au depus eforturi semnificative pentru îmbunătățirea domeniului de aerofotografie.”[25] În plus, autoritățile au afirmat, de asemenea, că va exista „o reorganizare a achiziționării de imagini începând din 2013” ceea ce va permite o fotografiere mult mai regulată și mai exactă[26]. Spania a emis un studiu aprofundat cu privire modul în care aceasta pune în aplicare mijloace prin care să abordeze aceste deficiențe: „Ca răspuns la solicitarea Comisiei de a pune în aplicare măsuri de corectare a acestor aspecte, în 2010 am elaborat un plan de acțiune care include măsurile corective care au fost considerate necesare, precum și un calendar specific pentru punerea în aplicare a acestora. Măsurile cuprinse în acest plan sunt aplicate pe baza unui sistem de identificare a parcelelor agricole, LPIS, integral consolidat și operațional, rezultat al unei investiții de înalt nivel susținute de-a lungul timpului, care este atât transparent, cât și de calitate. Prin urmare, punerea în aplicare a acestor măsuri conduce la o creștere a calității sistemului existent.” Referindu-se la situația sa, Portugalia a declarat că „finalizarea planului de acțiune LPIS în ianuarie 2013 va contribui cu siguranță la reducerea impactului acestor cazuri.”[27] Regatul Unit, referindu-se în mod specific la Irlanda de Nord, a declarat că: „autoritățile din Irlanda de Nord consideră că activitatea permanentă, derulată în cadrul proiectului de îmbunătățire a LPIS a redus riscul pentru fond .”[28] Un alt domeniu unde Curtea a constatat cazuri grave de nerespectare a cerințelor de eligibilitate a fost cel al proiectelor de investiții în sectorul dezvoltării rurale. Statele membre în cauză au fost invitate să-și exprime opinia cu privire la cerințele de eligibilitate pentru proiectele de investiții, majoritatea acestora afirmând faptul că cerințele de eligibilitate au fost prea complexe. Cu toate acestea, cei mai mulți respondenți au indicat că, în pofida unor norme complexe, au fost luate toate măsurile necesare pentru a asigura o punere în aplicare corectă. De exemplu, Polonia a declarat: „cerințele de eligibilitate pentru proiectele de investiții sunt relativ complexe și, prin urmare, controlul acestora nu este ușor. Totuși, Polonia depune toate eforturile necesare pentru a asigura realizarea controlului într-un mod exhaustiv, utilizând toate instrumentele disponibile.”[29] De asemenea, Lituania a declarat că, în cazul său particular: „a fost prezentată o cerere de plată rectificată privind rambursarea către Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) a finanțării acordate de fond care a fost utilizată în mod necorespunzător.”[30] Spania, de asemenea, a afirmat că a efectuat corecțiile necesare și că „deficiențele identificate în cazul auditat nu afectează niciun alt caz și, că prin urmare, erorile nu au un caracter sistematic.”[31] În mod similar, Italia a afirmat că a furnizat informații justificative suplimentare pentru situația sa particulară, precum și că: „agențiile de plăți aplică în mod riguros normele UE în domeniu.”[32] Răspunsurile pozitive oferite de statele membre cu privire la acțiunile și la intențiile lor sunt monitorizate de serviciile Comisiei pentru a se asigura că acestea sunt eficiente în diminuarea riscurilor identificate de Curte. 3.3 Îmbunătățirea controalelor și a sistemelor În raportul său pentru 2012 Curtea a evidențiat impactul pozitiv al opțiunilor simplificate în materie de costuri (SCO). Anterior, în anul 2006, Curtea a recomandat Comisiei să extindă utilizarea sumelor forfetare și a plăților pe bază de rate fixe în locul rambursării „costurilor reale”. În eșantionul de operațiuni pentru auditul aferent anului 2012, în ceea ce privește capitolul 6, Curtea nu a detectat erori cuantificabile sau necuantificabile legate de utilizarea specifică a opțiunilor simplificate în materie de costuri. Astfel, s-a concluzionat că proiectele ale căror costuri au fost declarate utilizând opțiunile simplificate în materie de costuri sunt mai puțin expuse erorilor și deci o utilizare a opțiunilor simplificate în materie de costuri pe o scară mai largă ar avea un impact pozitiv asupra indicelui de eroare. Statele membre au fost întrebate dacă sunt de acord cu opinia Curții referitoare la opțiunile simplificate în materie de costuri, astfel cum sunt definite mai sus. Toate statele membre au răspuns afirmativ la această întrebare. De asemenea, statele membre au fost invitate să indice dacă au luat în considerare introducerea de opțiuni simplificate în materie de costuri și dacă utilizează deja astfel de opțiuni, precum și dacă această utilizare va fi extinsă și mai mult. S-a înregistrat din nou unanimitate în rândul statelor membre în ceea ce privește răspunsul la această întrebare. Luxemburg a subliniat sprijinul pe care l-a acordat beneficiarilor săi la începutul programului sau a proiectului, declarând că: „Autoritatea de management a FSE a stabilit o prezentare relativ simplă care este pusă la dispoziția solicitanților la începutul procedurii. De asemenea, autoritatea de management sprijină în mod activ beneficiarii care solicită asistență cu privire la aspectele legate de gestiunea bugetară, eliminând astfel toate cauzele probabile ale erorilor și simplificând procedurile administrative pentru beneficiari.”[33] În fine, statele membre au fost invitate să comunice în ce măsură Comisia a promovat suficient și în mod adecvat utilizarea opțiunilor simplificate în materie de costuri. Aproape toți cei 27 de respondenți au afirmat că s-ar fi putut face mai multe demersuri de către Comisie. Germania și Ungaria au subliniat faptul că, pentru perioada anterioară de programare 2007-2013, procedurile de autorizare și discuțiile au fost lungi și prelungite[34]. De asemenea, Regatul Unit a declarat că „încurajarea activă din partea Comisiei într-o etapă timpurie a perioadei de programare 2007­2013 ar fi fost binevenită.”[35] Austria a dezvoltat această idee menționând că, pe de-o parte, Comisia a încercat să promoveze utilizarea opțiunilor simplificate în materie de costuri însă, pe de altă parte: „Trecutul a arătat totuși că factorul esențial pentru utilizarea cu succes a opțiunilor simplificate în materie de costuri de către statele membre poate fi încrederea de 100 % că atunci când acestea sunt utilizate, costurile sunt acceptate de Comisie și/sau de autoritatea de audit. Tocmai aici se regăsește problema principală a perioadei 2007­2013 a fondurilor structurale. Cu toate că schemele forfetare prevăzute prin lege au oferit teoretic o mai mare libertate în punerea în aplicare, în practică, o serie de interpretări au limitat din nou acest domeniu de aplicare și au sporit riscul pentru agențiile de implementare ca, în contextul opțiunilor simplificate în materie de costuri, costurile imputate să nu fie acceptate de Comisie sau de autoritatea de audit.”[36] România și Malta au solicitat furnizarea de către Comisie a „unor orientări mai detaliate”, iar România a mai arătat că „din punctul de vedere al aplicării prevederilor regulamentelor europene, din 2014 până în 2020, ar fi fost necesare orientări și programe de formare corespunzătoare suplimentare.”[37] Atât Cipru, cât și Letonia au detaliat tipul de asistență și de îndrumare care ar putea fi furnizate de Comisie. Cipru a afirmat că ar trebui să existe: „O utilizare sporită a atelierelor de lucru și a seminarelor destinate schimbului de experiență între statele membre” în timp ce Letonia a solicitat diseminarea de informații și exemple de: „bune practici în aplicarea diferitelor tipuri de opțiuni simplificate în materie de costuri…. informații cu privire la domeniile specifice în care pot fi aplicate aceste costuri și metodologia standard pentru domeniile specifice și costuri.”[38] Suedia a sprijinit recomandarea Curții, conform căreia „Comisia ar trebui să continue și să dezvolte aprobarea ex ante a ratelor forfetare prevăzute în cadrul opțiunilor simplificate în materie de costuri”. Potrivit opiniei formulate de Suedia, pentru realizarea acestui obiectiv: „Comisia trebuie să pună deoparte mai multe resurse pentru dezvoltarea opțiunilor simplificate în materie de costuri, vizând sporirea sprijinului acordat statelor membre în ceea ce privește aprobarea ratelor forfetare. De asemenea, trebuie dezvoltată cooperarea cu auditorii Comisiei în vederea clarificării modului în care ar trebui interpretat cadrul juridic general în ceea ce privește opțiunile simplificate în materie de costuri. În acest scop, trebuie să existe o creștere a furnizării de informații către birourile geografice și a cooperării cu acestea în vederea facilitării procesului de introducere a măsurilor de simplificare în programele operaționale din statele membre.”[39] Interesul statelor membre în extinderea utilizării opțiunilor simplificate în materie de costuri este foarte important pentru că este unul din elementele esențiale de reducere a riscului de eroare din programele derulate în temeiul noului CFM. În ceea ce privește controalele, în capitolul 5, Politica regională, energia și transporturile și în capitolul 6, Ocuparea forței de muncă și afaceri sociale, din raportul său, Curtea face câteva referiri la riscul informațiilor frecvent nefiabile furnizate de autoritățile de audit (AA). Astfel, potrivit recomandării Curții, „Comisia ar trebui să urmărească îmbunătățirea activității realizate de autoritățile de audit și a calității și fiabilității informațiilor furnizate în rapoartele anuale de control și în opiniile de audit .”[40] Statele membre au fost invitate să indice dacă au planificat introducerea de modalități de îmbunătățire a situației. În total, zece state membre au răspuns că nu au avut planuri de îmbunătățire pentru că au considerat că autorităților lor de audit sunt fiabile și, în anumite cazuri, au primit chiar și aprobare din partea Comisiei. Potrivit Portugaliei, de exemplu: „Informațiile furnizate în rapoartele anuale de control și în opiniile de audit sunt considerate de bună calitate și suficient de fiabile.”[41] Cipru a subliniat faptul că „UE și-a exprimat satisfacția în ceea ce privește nivelul rapoartelor anuale de audit ale autorității de supraveghere.”[42] Luxemburg a declarat că în afară de faptul că nu a avut autorități de audit care să facă parte din eșantionul utilizat de Curte pentru auditul pe 2012, în general, rapoartele sale au fost mereu „acceptate de Comisie”, iar „sistemele de gestiune din Luxemburg au o structură simplă și transparentă.”[43] În sfârșit, Irlanda a declarat că: „Autoritatea de audit nu realizează o evaluare de risc specifică în legătură cu frauda. Se consideră că programul verificărilor de gestiune (controale la birou și la fața locului) este adecvat pentru a furniza asigurarea rezonabilă că riscul de fraudă este diminuat.”[44] Măsurile mai populare, solicitate de statele membre în legătură cu îmbunătățirea situației, au inclus mai multe orientări și pregătire din partea Comisiei. În plus, o îmbunătățire a măsurilor de control al calității în cadrul autorităților de audit a fost citată de unele state membre ca fiind un lucru necesar. Evaluarea externă și monitorizarea autorităților de audit, deși ceva mai puțin populare, au fost de asemenea, considerate necesare pentru autoritățile de audit din unele state membre. Republica Cehă a furnizat informații aprofundate cu privire la acțiunile care sunt deja întreprinse pentru a aborda recomandarea Curții cu privire la autoritățile de audit. Această țară a detaliat planul său de acțiune (pus în aplicare în 2012) și intenția sa de a îmbunătăți sistemele de gestionare și control pentru fondurile structurale, inclusiv centralizarea activităților de audit. În plus, aceasta a subliniat faptul că a stabilit un manual al activităților de audit și programe de pregătire profesională internă și externă de care personalul poate beneficia. Cehii au concluzionat că: „Schimbările menționate anterior au fost comunicate Curții de Conturi Europene direct de către reprezentanții autorității de audit (Ministerul de Finanțe). Republica Cehă a adoptat toate măsurile propuse de Comisie, intenționează să continue comunicarea cu serviciile Comisiei pentru a spori calitatea și fiabilitatea informațiilor și ar saluta organizarea viitoare de seminare de către Comisie, destinate îmbunătățirii activității autorității de audit.”[45] În sfârșit, în ceea ce privește autoritățile de audit, toate statele membre și-au exprimat satisfacția generală asupra orientării privind tratamentul erorilor și asupra seminarelor organizate de Comisie în 2012 și 2013 și a concluzionat că „orientări/pregătiri profesionale viitoare sunt întotdeauna binevenite.”[46] Italia, Letonia, Slovenia, Slovacia și Grecia au menționat ca inițiative considerate deosebit de utile și furnizând valoare adăugată, diferitele seminare și orientări referitoare la eșantionare[47]. Lituania, Malta și Polonia[48] au menționat utilitatea întâlnirilor și conferințelor organizate de OLAF, în timp ce Letonia și Bulgaria[49] au subliniat beneficiile pe care le au pentru auditori reuniunile de grup ale omologilor. Germania a menționat ca aspect pozitiv faptul că: „pe lângă seminare, persoanele de contact de la CE sunt disponibile imediat să furnizeze răspunsuri detaliate la întrebările individuale.”[50] Pentru a consolida în continuare sistemele, noul cadru legislativ pentru politica de coeziune prevede ca autoritățile de management să instituie măsuri de combatere a fraudei eficace și proporționale. Atunci când au fost întrebate dacă au realizat o evaluare a riscului de fraudă pentru sistemele lor de gestionare și control, peste 60 % din statele membre au răspuns că au făcut acest lucru. În plus, un procent similar din statele membre a indicat faptul că a asigurat măsuri de combatere a fraudei eficace și proporționale, destinate diminuării riscurilor de fraudă. În cele din urmă, un număr mai mic de state membre – puțin peste 50 % - au raportat faptul că au definit indicatori care arată rezultatele controalelor care vizează detectarea și prevenirea fraudei (a se vedea tabelul următor). În domeniul gestiunii partajate, Comisia trebuie să se poată baza pe sistemele și pe controalele statelor membre atunci când supraveghează bugetul UE. Comisia recunoaște avantajele conceptului de audit unic, dar este conștientă de riscul semnalat de Curte, potrivit căruia autoritățile de audit ar putea furniza date nefiabile. Prin urmare, va continua să realizeze revizuiri și audituri ale sistemelor autorităților naționale de audit și ale organismelor naționale responsabile cu punerea în aplicare a programelor UE. 4. Concluzii Raportul anual pentru 2012 al Curții indică faptul că, în continuare, trebuie să se pună accentul pe reducerea erorilor în domeniul gestiunii partajate. Curtea a observat că pentru majoritatea operațiunilor din cadrul gestiunii partajate, statele membre au beneficiat de informații suficiente pentru a detecta și pentru a corecta erorile. În plus, Curtea a criticat și lipsa eficienței anumitor autorități de audit și a indicat faptul că nu se pune îndeajuns accentul pe performanță. În răspunsurile lor din acest an, statele membre au prezentat în detaliu o parte din eforturile depuse pentru a aborda recomandările Curții. Măsuri precum utilizarea opțiunilor simplificate în materie de costuri, sprijinite în mod activ de Curte, au devenit deja parte integrantă a programelor și proiectelor de gestiune financiară din unele state membre. În plus, statele membre au solicitat Comisiei să sprijine și să ­încurajeze utilizarea pe scară mai largă a opțiunilor simplificate în materie de costuri. Multe state membre nu împărtășesc opinia Curții cu privire la lipsa eficienței autorităților de audit, iar unele din acestea au subliniat faptul că, în anumite cazuri, Comisia se bazează pe deplin pe activitatea autorităților de audit (prin acordarea statutului în temeiul articolului 73)[51]. Cu toate acestea, se pare că la nivelul statelor membre se derulează o acțiune, care beneficiază de sprijinul Comisiei, cu scopul de a contribui la consolidarea capacității autorităților de audit. În ceea ce privește performanța, statele membre au indicat în răspunsurile lor faptul că, în prezent, pun un accent deosebit pe aspectele legate de performanță și că sunt implicate în crearea și promovarea unei culturi orientate către performanță. La începutul acestei noi perioade de programare, eforturile statelor membre, în strânsă colaborare cu Comisia, indică faptul că au fost deja luate mai multe măsuri concrete. Aceste măsuri vor avea ca obiectiv ameliorări suplimentare și vor contribui la promovarea și la susținerea bunei gestiuni financiare, reducând astfel riscurile de eroare. [1] Raportul anual pentru 2012 al CCE, punctul 1.17. [2] Anexa A la prezentul raport. [3] Raportul anual pentru 2012 al CCE, punctele 5.27, 6.12. [4] Raportul anual pentru 2012 al CCE, punctul 10.2. [5] Raportul anual pentru 2012 al CCE, punctul 10.3. [6] Raportul anual pentru 2012 al CCE, punctul 10.26. [7] Raportul anual pentru 2012 al CCE, punctul 10.29. [8] DLS p. 164. [9] DLS p. 189. [10] DLS p. 131, p. 152, p. 154, p. 239. [11] DLS p. 140, p. 152, p. 154. [12] DLS p. 140, p. 152, p. 264, p. 152, p. 185. [13] DLS p. 158. [14] DLS p. 140, p. 155. [15] DLS p. 186-7, p. 242, p 263. [16] DLS p. 156. [17] DLS p. 191, p. 272, p. 258, p. 268. [18] DLS p. 147. [19] DLS p. 302. [20] DLS p. 303. [21] Raportul anual pentru 2012 al CCE, punctul 1.17. [22] Capitolul 3 - Agricultura, piața și sprijinul direct și Capitolul 4 - Dezvoltarea rurală, mediul, pescuitul și sănătatea. [23] Raportul anual pentru 2012 al CCE punctul 3.22. [24] Raportul anual pentru 2012 al CCE, casetele 3.1 și 3.3. [25] DLS p. 130. [26] DLS p. 130. [27] DLS p. 50. [28] DLS p. 56. [29] DLS p. 238. [30] DLS p. 78. [31] DLS p. 77. [32] DLS p. 201. [33] DLS p. 208. [34] DLS p. 175, p. 186. [35] DLS p. 299. [36] DLS p. 130. [37] DLS p. 214, p. 263. [38] DLS p. 152, p. 203. [39] DLS p. 296. [40] DLS, Raportul anual pentru 2012 al CEE punctul 6.24. [41] DLS p. 256. [42] DLS p. 152. [43] DLS p. 208. [44] DLS p. 195. [45] DLS p. 155-156. [46] DLS p. 299. [47] DLS p. 201, p. 202, p. 267, p. 264, p. 185. [48] DLS p. 205, p. 214, p. 238. [49] DLS p. 202, p. 140. [50] DLS [51] Articolul 73 din Regulamentul nr. 1083/2006 al Consiliului.