Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI de autorizare a ratificării de către statele membre, în interesul Uniunii Europene, a Convenției din 1990 a Organizației Internaționale a Muncii privind siguranța utilizării produselor chimice la locul de muncă (convenția nr. 170) /* COM/2012/0677 final - 2012/0320 (NLE) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII Prezenta propunere va permite ratificarea juridică de către statele membre a Convenției nr. 170 din 1990 a Organizației Internaționale a Muncii (OIM) privind siguranța utilizării produselor chimice la locul de muncă, denumită în continuare „convenția nr. 170 privind substanțele chimice” sau „convenția”. Convenția nr. 170 privind substanțele chimice a fost adoptată la 25 iunie 1990 în cadrul celei de-a 77-a sesiuni a Conferinței internaționale a muncii și a intrat în vigoare la data de 4 noiembrie 1993. Scopul convenției este prevenirea și reducerea bolilor profesionale și a accidentelor de muncă cauzate de produsele chimice, dar convenția va îmbunătăți, de asemenea, protecția populației și a mediului. În iunie 2012, convenția nr. 170 privind substanțele chimice a fost ratificată de 17 state care fac parte din Organizația Internațională a Muncii (OIM). Aceasta se numără printre convențiile OIM care sunt considerate de către OIM ca fiind actualizate și care, prin urmare, sunt promovate în mod activ. Uniunea Europeană (UE) s-a angajat să promoveze Agenda pentru munca decentă, atât la nivel intern, cât și în relațiile sale externe. Standardele de muncă reprezintă un element central al conceptului de muncă decentă. Prin urmare, ratificarea de către statele membre a convențiilor OIM trimite un semnal important în ceea ce privește coerența politicii Uniunii de îmbunătățire a standardelor de muncă la nivel mondial. Este deci necesar să se elimine, la nivelul UE, orice obstacole juridice pentru ratificarea de către statele membre a acestor convenții, al căror conținut nu reprezintă motive de îngrijorare din punctul de vedere al acquis-ul existent al Uniunii. Dispozițiile convenției nr. 170 privind substanțele chimice abordează următoarele aspecte: stabilirea unei evaluări a substanțelor chimice, obținerea de informații de către angajatori de la furnizorii lor, furnizarea de informații lucrătorilor, necesitatea unor măsuri preventive adecvate și stabilirea unor programe de protecție pentru lucrători. Partea I din convenție conține dispoziții privind domeniul de aplicare și definiții, partea a II-a stabilește principii generale, partea a III-a se referă la sistemele de clasificare și la măsurile aferente, părțile a IV-a și a V-a se referă la obligațiile angajatorilor și, respectiv, la îndatoririle lucrătorilor, în timp ce partea a VI-a prevede drepturile lucrătorilor, inclusiv dreptul lucrătorilor de a se îndepărta de un pericol, rămânând în același timp protejați împotriva consecințelor nejustificate atunci când își exercită drepturile. Partea a VII-a se referă la atribuțiile în materie de comunicare ale statelor exportatoare și importatoare care sunt membre ale OIM. În UE, securitatea chimică este o preocupare importantă pentru politica socială, de mediu și din domeniul pieței interne, fiind reglementată inclusiv de diverse acte legislative ale Uniunii: - Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor, de modificare și de abrogare a Directivelor 67/548/CEE și 1999/45/CE, precum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1907/2006[1]; - Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei[2]; - Directiva 2004/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la agenți cancerigeni sau mutageni la locul de muncă [a șasea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE a Consiliului][3]; - Directiva 98/24/CE a Consiliului din 7 aprilie 1998 privind protecția sănătății și securității lucrătorilor împotriva riscurilor legate de prezența agenților chimici la locul de muncă [a paisprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE][4]. 2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI Nu se aplică. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII În conformitate cu normele privind competențele externe, elaborate de Curtea de Justiție a Uniunii Europene[5], mai exact în ceea ce privește încheierea și ratificarea convenției nr.170 privind substanțele chimice[6], statele membre nu sunt în măsură să decidă în mod autonom cu privire la ratificarea convenției fără o autorizație prealabilă din partea Consiliului, deoarece unele părți ale convenției intră sub incidența competenței Uniunii. În același timp, Uniunea Europeană nu poate să ratifice ea însăși convențiile OIM, întrucât doar statele membre fac parte din această organizație. În cazul în care obiectul unui acord sau contract intră în parte în competența Uniunii și în parte în competența statelor membre, instituțiile Uniunii și statele membre trebuie să ia toate măsurile necesare pentru a asigura o cooperare optimală în privința ratificării convenției și a punerii în aplicare a angajamentelor care decurg din respectiva convenție[7]. Astfel, în cazul a trei convenții ale OIM, adoptate în ultimul deceniu, conținând unele părți care intră în competența Uniunii, Consiliul a autorizat statele membre să ratifice, în interesul Uniunii, părțile care intră sub incidența competenței Uniunii[8]. Cu trimitere în special la convenția nr. 170 privind substanțele chimice, în 1993 Curtea afirmase deja că gradul de reglementare privind clasificarea, ambalarea și etichetarea substanțelor și preparatelor periculoase a avansat până la un punct în care statele membre nu mai sunt în măsură să acționeze în mod suveran pe plan internațional în acest sens[9]. Între timp, acquis-ul Uniunii din acest domeniu a fost dezvoltat și consolidat. Legislația din acest sector este reprezentată, în principal, de Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor, denumit în continuare „regulamentul”. Regulamentul pune în aplicare, la nivelul Uniunii, Sistemul global armonizat de clasificare și etichetare a substanțelor chimice („GHS”) stabilit de Organizația Națiunilor Unite. Legislația Uniunii, care se bazează pe articolul 114 din TFUE, are prevederi mult mai detaliate decât principiile generale stabilite în convenția nr. 170 privind substanțele chimice. Nu există nicio contradicție între principiile generale stabilite în convenție și cele stabilite în regulament. După cum reiese din articolul 19 alineatul (8) din Constituția OIM, convenția conține standarde minime, ceea ce înseamnă că punerea în aplicare la nivel național poate prevedea standarde mai ridicate decât cele prevăzute în convenție. În acest domeniu, nu există contradicții între abordarea avută în vedere în cadrul normelor referitoare la siguranța și la sănătatea lucrătorilor prevăzute de convenție și cerințele minime din cadrul acquis-ului Uniunii în acest domeniu. Aceasta se traduce prin faptul că măsurile Uniunii pot fi mai stricte decât standardele OIM și viceversa[10]. Obiectivul prezentei propuneri este, prin urmare, să autorizeze ratificarea de către statele membre, în interesul Uniunii, a acelor părți din convenția nr. 170 privind substanțele chimice care țin de competența Uniunii. Propunerea se bazează pe articolul 218 alineatul (6) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), aplicabil prin analogie, coroborat cu articolul 114 din TFUE, care constituie temeiul juridic pentru legislația Uniunii privind apropierea legilor referitoare la clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor. 2012/0320 (NLE) Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI de autorizare a ratificării de către statele membre, în interesul Uniunii Europene, a Convenției din 1990 a Organizației Internaționale a Muncii privind siguranța utilizării produselor chimice la locul de muncă (convenția nr. 170) CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114, coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) punctul (v) și cu articolul 218 alineatul (8) primul paragraf, având în vedere propunerea Comisiei Europene, având în vedere aprobarea Parlamentului European[11], întrucât: (1) Parlamentul European, Consiliul și Comisia promovează ratificarea convențiilor internaționale din domeniul muncii care sunt considerate de către Organizația Internațională a Muncii ca fiind actualizate, în cadrul contribuției la eforturile Uniunii Europene de promovare a unor condiții de muncă decente pentru toți, atât în interiorul, cât și în afara Uniunii, protecția și îmbunătățirea sănătății și securității lucrătorilor fiind un aspect important al acestora. (2) Normele prevăzute în partea a III-a din Convenția nr. 170 din 1990 a Organizației Internaționale a Muncii (OIM) privind siguranța utilizării produselor chimice la locul de muncă, denumită în continuare „convenția”, fac parte deja în mare măsură din acquis-ul Uniunii privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificare, ambalare și etichetare, care a fost dezvoltat din 1967 și este pe deplin consolidat[12]. (3) În consecință, unele părți ale convenției intră în domeniul de competență a Uniunii, iar statele membre nu pot să își asume angajamente în afara cadrului instituțiilor Uniunii în legătură cu aceste părți[13]. (4) Uniunea Europeană nu poate să ratifice convenția, întrucât doar statele membre pot fi părți la aceasta. (5) În această situație, statele membre și instituțiile Uniunii trebuie să coopereze în privința ratificării convenției. (6) Prin urmare, Consiliul trebuie să autorizeze statele membre, care au o obligație în temeiul legislației Uniunii privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative referitoare la clasificare, ambalare și etichetare, să ratifice convenția în interesul Uniunii Europene. ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE: Articolul 1 Statele membre sunt autorizate să ratifice Convenția din 1990 a Organizației Internaționale a Muncii privind siguranța utilizării produselor chimice la locul de muncă (convenția nr. 170) în ceea ce privește părțile care intră în competența conferită Uniunii prin tratate. Articolul 2 Prezenta decizie se adresează statelor membre. Adoptat la Bruxelles, Pentru Consiliu Președintele [1] JO L 351, 31.12.2008, p.1. [2] JO L 396, 30.12.2006, p. 1. [3] JO L 158, 30.4.2004, p. 50. [4] JO L 131, 5.5.1998, p. 11. [5] Hotărârea Curții de Justiție din 31 martie 1971 pronunțată în cauza 22/70 referitoare la Acordul European privind transportul rutier, Rec. 1971, p. 263; a se vedea, de asemenea, articolul 3 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene care a codificat aceste principii. [6] Avizul 2/91 al Curții Europene de Justiție din 19 martie 1993, Rec. 1993-I, p. 1061. [7] Avizul 2/91 al Curții Europene de Justiție (ibid), punctele 36, 37 și 38. [8] În ultimul deceniu, au fost adoptate trei decizii ale Consiliului de autorizare a statelor membre să ratifice convenții ale OIM: Decizia Consiliului din 7 iunie 2007 de autorizare a ratificării de către statele membre, în interesul Comunității Europene, a Convenției din 2006 a Organizației Internaționale a Muncii privind munca în domeniul maritim (JO L 161, 22.6.2007, p. 63); Decizia Consiliului din 14 aprilie 2005 de autorizare a ratificării de către statele membre, în interesul Comunității Europene, a Convenției Organizației Internaționale a Muncii privind actele de identitate ale navigatorilor (Convenția nr. 185), JO L 136, 30.5.2005, p. 1 și Decizia Consiliului din 7 iunie 2010 de autorizare a ratificării de către statele membre, în interesul Uniunii Europene, a Convenției din 2007 a Organizației Internaționale a Muncii privind munca în domeniul pescuitului (Convenția 188), JO 145, 11.6.2010, p. 12. [9] Avizul 2/91 al Curții Europene de Justiție, punctele 25 și 26. [10] Avizul 2/91 al Curții Europene de Justiție, punctul 18. [11] JO C , , p. . [12] Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor, de modificare și de abrogare a Directivelor 67/548/CEE și 1999/45/CE, precum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1907/2006, JO L 353, 31 decembrie 2008, p. 1. [13] Avizul 2/91 al Curții Europene de Justiție din 19 martie 1993, Rec. 1993-I, p. 1061, punctul 26.