RO

Bruxelles, 31.7.2007

COM(2007) 416 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU

Raportul pentru perioada 2001-2005 privind punerea în aplicare a sistemului naţional de ajutor pe termen lung

pentru agricultură în regiunile nordice ale Suediei în conformitate cu

Decizia 2004/291/CE a Comisiei

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU

Raportul pentru perioada 2001-2005 privind punerea în aplicare a sistemului naţional de ajutor pe termen lung

pentru agricultură în regiunile nordice ale Suediei în conformitate cu

Decizia 2004/291/CE a Comisiei

CUPRINS

1. Introducere (...)3

1.1. Context (...)3

1.2. Principii generale (...)3

1.3. Subregiuni (...)4

1.4. Administraţie şi controale (...)4

2. PUNEREA ÎN APLICARE A AJUTORULUI NORDIC ÎN PERIOADA 2001-2005 (...)5

2.1. Deciziile Comisiei (...)5

2.2. Ajutoare plătite în Suedia (...)5

2.3. Ajutor comunitar (...)6

2.4. Volume de producţie subvenţionate (...)6

3. DEZVOLTAREA ECONOMIEI AGRICOLE ÎN REGIUNILE CARE FAC OBIECTUL AJUTORULUI NORDIC (...)7

3.1. Volume subvenţionate (...)7

3.2. Dezvoltarea principalelor sectoare de producţie în subregiuni (...)7

3.3. Evoluţia modului de utilizare a terenurilor şi a structurilor fermelor (...)9

3.4. Impactul socio-economic (...)10

3.5. Impactul asupra stării mediului (...)10

3.6. Impactul asupra lanţului alimentar (...)11

4. CONCLUZIE (...)11

1. introducere

1.1. Context

În conformitate cu articolul 142 din Actul de aderare a Republicii Austria, a Republicii Finlanda şi a Regatului Suediei la Uniunea Europeană, Comisia a autorizat Suedia să acorde un ajutor naţional pe termen lung pentru a asigura menţinerea activităţilor agricole în regiunile nordice. Acest ajutor, denumit în continuare „ajutor nordic”, se acordă în special pentru a menţine producţia şi prelucrarea tradiţională primară, natural adaptate la condiţiile climatice ale regiunilor în cauză, pentru a ameliora structurile de producţie, comercializare şi prelucrare a produselor agricole, pentru a facilita eliminarea respectivelor produse şi pentru a garanta protecţia mediului şi conservarea spaţiului natural.

Regiunile care beneficiază de sistemul de ajutor nordic sunt situate în partea de nord a paralelei 62 şi în unele zone adiacente situate la sud de această paralelă şi fiind afectate de condiţii climatice comparabile, care fac activităţile agricole deosebit de dificile. La stabilirea respectivelor zone s-au luat în considerare următorii factori: densitatea scăzută a populaţiei (maximum 10 persoane/km2), suprafaţa agricolă utilizată (SAU) în raport cu suprafaţa totală (mai puţin de 10%) şi suprafaţa agricolă utilizată pentru culturi destinate consumului uman ca procent din SAU. Suprafaţa actuală acoperă un total de 355 017 hectare din SAU, adică 11% din SAU totală a Suediei [1].

La un an de la aderare şi ulterior o dată la cinci ani, Comisia prezintă Consiliului un raport privind autorizaţiile acordate şi rezultatele ajutoarelor acordate în conformitate cu aceste autorizaţii, în temeiul articolului 143. Rapoartele anterioare au fost întocmite în 1996 şi 2002.

Acest raport se bazează pe informaţiile furnizate de autorităţile suedeze. Concluziile formulate nu îşi propun să determine dacă au fost atinse obiectivele sistemului. Comisia a solicitat un studiu separat cu privire la acest aspect.

1.2. Principii generale

Ajutorul nordic diferă în funcţie de regiune şi se acordă pe bază de unităţi de producţie, ţinând seama de restricţiile stabilite de organizările comune ale pieţei. Limita volumelor de producţie autorizate se stabileşte pe baza unui nivel total naţional, în timp ce nivelurile naţionale se stabilesc din motive de claritate. Ajutorul nu se poate raporta la producţia viitoare şi nu poate conduce la o creştere a producţiei sau a nivelului ajutoarelor cumulate în raport cu ajutoarele acordate în decursul unei perioade de referinţă.

Ajutorul nordic a fost plătit producătorilor agricoli şi horticultorilor pentru producţia de lapte de vacă, porci, purcei, caprine, ouă, bace şi legume. În afară de aceasta, se acordă ajutor pentru transportul laptelui de vacă de la locul de producţie la centrul de colectare sau la locul primei prelucrări. Ajutorul se acordă fie în funcţie de numărul de animale, fie în funcţie de numărul de hectare. În cazul subvenţiilor pentru producţia şi transportul laptelui, ajutorul se acordă în funcţie de cantităţile de lapte (în kilograme) furnizate şi colectate.

Nivelurile ajutorului, precum şi cantităţile de producţie au fost calculate pe baza datelor statistice naţionale disponibile în 1994 pentru producţia de lapte de vacă şi producţia de bace şi legume. S-a considerat că această perioadă nu era afectată de consecinţele viitoarei aderări şi, în acelaşi timp, era reprezentativă pentru situaţia din Suedia după reforma sectorului agricol de la începutul anilor ’90. Anul 1994 era totodată primul an în care se acorda un ajutor pentru producţia de bace şi legume. Anul 1993 a fost selectat ca perioadă de referinţă pentru celelalte sectoare de producţie. Ajutorul poate fi plătit unui producător care (sau al cărui soţ sau soţie) este în vârstă de cel puţin 18 ani şi de cel mult 65 de ani. Beneficiarii ajutorului trebuie să se afle în posesia a cel puţin trei hectare de teren arabil sau a cel puţin jumătate de hectar de teren destinat horticulturii.

1.3. Subregiuni

În scopul punerii în aplicare a ajutoarelor şi a programelor din cadrul politicii agricole, Suedia este divizată, din punct de vedere geografic, în subregiuni. Regiunea de nord a Suediei cuprinde patru subregiuni, şi anume 1, 2a, 2b şi 3 (Figura 1). Regiunile reflectă diversele grade de gravitate a dezavantajelor naturale şi a condiţiilor de producţie.

(...PICT...)

(...PICT...)

(...PICT...)

(...PICT...)

(...PICT...)

(...PICT...)

(...PICT...)

Figura 1 – Zone care beneficiază de ajutor agricol (subregiunile 1-3 sunt incluse în ajutorul nordic)

1.4. Administraţie şi controale

Ajutorul naţional pentru producţia de lapte, porci şi ouă este gestionat, examinat şi stabilit de Direcţia suedeză pentru agricultură. Controalele prin care se verifică dacă beneficiarii îndeplinesc condiţiile aferente subvenţiei sunt realizate în cadrul sistemului de plată al PAC. IACS (Sistemul Integrat de Administrare şi Control) şi sistemul său de sancţiuni aferent sunt utilizate pentru controale. Direcţia suedeză pentru agricultură este responsabilă de coordonarea controalelor realizate de consiliul administrativ regional. Controalele se efectuează asupra a cel puţin 10% din cererile de ajutor pentru animale şi a cel puţin 5% din cererile de ajutoare pentru suprafaţă. Anomaliile constatate în cadrul controalelor s-au datorat în mare parte numărului total de beneficiari, motiv care a condus la apariţia unor incertitudini în ceea ce priveşte semnificaţia statistică a rezultatelor.

Suedia trebuie să prezinte Comisiei un raport anual privind efectele ajutorului acordat şi, în special, evoluţia producţiei şi a mijloacelor aferente de producţie care pot beneficia de ajutor, evoluţia economiei regiunilor în cauză şi efectele asupra protecţiei mediului. Pe baza raportului respectiv şi a altor informaţii disponibile, Comisia controlează compatibilitatea punerii în aplicare cu dispoziţiile relevante.

2. Punerea în aplicare a ajutorului nordic în perioada 2001-2005

2.1. Deciziile Comisiei

Sistemul suedez de ajutor nordic a fost aprobat prin Decizia 96/228/CE a Comisiei din 28 februarie 1996. Respectiva decizie a fost modificată de trei ori.

În decursul primelor perioade de raportare, prima decizie de modificare (97/557/CE) a corectat anumite erori materiale, a permis ca ajutorul pentru lapte la nivel de fermă să fie plătit pentru cantitatea totală de lapte, în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (CEE) nr. 3950/92, şi a majorat uşor ajutorul pentru carnea de porc (pe baza unor date mai exacte).

A doua decizie de modificare (2000/411/CE) a transferat o parte din ajutorul pentru lapte către ajutorul pentru transport, reducând ajutorul total pentru lapte, dar menţinând neutralitatea totală a bugetului. La compararea nivelurilor de referinţă şi a rezultatelor, nivelurile de referinţă pentru porci pentru îngrăşare, scroafe şi găini ouătoare au fost regrupate.

În Decizia 2004/291/CE, intrată retroactiv în vigoare la 1 ianuarie 2003, nivelul total de referinţă a fost majorat la 318,67 milioane SEK. Ajutorul pentru purcei a fost majorat în toate zonele, iar ajutorul pentru producţia de lapte şi caprine a fost majorat în zona subvenţionată 1. Nivelurile de referinţă pentru producţie, exprimate în kilograme sau pe cap de animal, au fost eliminate, iar de la data menţionată anterior numai un nivel de referinţă în milioane SEK/an este valabil pentru decizia privind Suedia.

2.2. Ajutoare plătite în Suedia

Tabelul 1 constituie o sinteză a ajutorului nordic acordat în 2001 şi 2005 în comparaţie cu nivelul de referinţă. La încheierea perioadei se utilizase 92% din ajutorul autorizat. În toate sectoarele, valoarea ajutorului acordat s-a situat sub limita ajutorului autorizat, cu excepţia ajutorului pentru producţia de ouă care, în 2003, 2004 şi 2005, a depăşit nivelurile respective. Această situaţie este o consecinţă a nivelurilor de ajutor majorate, care au fost introduse în 2002. Cu toate acestea, excedentul este din ce în ce mai mic, ajungând în 2005 la numai 10% (Tabelul 1).

Tabelul 1 – Sinteza valorilor ajutorului nordic, 2001 şi 2005

Produsul | Ajutorul total acordat în 2001 (în milioane SEK) | Ajutorul total acordat în 2005 (în milioane SEK) | Ajutorul nordic autorizat în 2005 (în milioane SEK) |

Lapte* | 265,29 | 256,97 | 275,87 |

Porci pentru îngrăşare | 11,96 | 12,63 | 14,17 |

Scroafe | 1,43 | 1,85 | 4,40 |

Găini ouătoare | 1,80 | 2,64 | 2,40 |

Caprine | 0,99 | 0,96 | 1,20 |

Transportul laptelui de vacă | 17,48 | 16,51 | 18,60 |

Bace şi legume | 1,05 | 1,25 | 2,03 |

TOTAL | 300,00 | 292,81 | 318,67 |

* inclusiv lapte cu cotă directă de vânzare. |

2.3. Ajutor comunitar

Agricultura din zonele de ajutor din cadrul sistemului de ajutor nordic beneficiază, de asemenea, de instrumentele finanţate de către Uniunea Europeană, de exemplu cei doi piloni din cadrul politicii agricole comune. În ceea ce priveşte măsurile din cadrul celui de-al doilea pilon, ajutorul pentru zonele defavorizate şi măsurile agroecologice sunt deosebit de importante pentru sectorul agricol în zonele de ajutor. Aceste subvenţii au crescut cu 10% din 2001 până în 2005 (Tabelul 2).

Tabelul 2 – Sinteza valorilor ajutorului pentru zonele defavorizate şi măsurile agroecologice în 2001 şi 2005

Anul | Plăţi compensatorii totale pentru zonele defavorizate (în milioane SEK) | Plăţi pentru agromediu (în milioane SEK) | Total (în milioane SEK) |

2001 | 292,66 | 372,32 | 664,98 |

2005 | 305,88 | 428,2 | 734,08 |

2.4. Volume de producţie subvenţionate

Volumul de lapte produs a scăzut, afectând, la rândul său, nivelul ajutorului pentru transport. Producţia de caprine, precum şi cea de scroafe şi purcei se confruntă cu aceeaşi tendinţă. Producţia de porci pentru îngrăşare şi de găini ouătoare a crescut treptat din 2002. O creştere similară s-a înregistrat şi în cazul suprafeţelor cultivate cu fructe şi bace, ceea ce a condus la o creştere a producţiei, dar valorile au rămas totuşi cu mult sub nivelurile de referinţă.

Tabelul 3a – Sinteza volumelor totale în 2001 şi 2005

Produsul | Numărul de animale/ha subvenţionate, 2001 | Numărul de animale/ha subvenţionate, 2005 | Niveluri de referinţă, 2005 |

Lapte (t)* | 458 670 | 437 496 | NA |

Porci pentru sacrificare | 97 940 | 99 691 | NA |

Scroafe | 3 706 | 3 235 | NA |

Găini ouătoare | 208 256 | 243 522 | NA |

Total UVM porci, scroafe şi găini | 13 100 | 13 472 | 16 532 |

Caprine | 2 299 | 2 090 | 2 577 |

Bace şi legume | 387 | 445 | 750 |

Tabelul 3b – Ajutor pentru transport plătit în 2001 şi 2005

Produsul | Ajutor pentru transport plătit în 2001 (în milioane SEK) | Ajutor pentru transport plătit în 2005 (în milioane SEK) | Nivelurile de referinţă, 2005 |

Ajutor pentru transport, lapte de vacă | 17,48 | 16,51 | 18,60 |

3. Dezvoltarea economiei agricole în regiunile care fac obiectul ajutorului nordic

Rezultatele se bazează pe informaţiile furnizate de autorităţile suedeze în conformitate cu articolul 143 alineatul (2) din Actul de aderare.

3.1. Volume subvenţionate

Volumele totale de producţie în zonele care beneficiază de ajutor au scăzut până în anul 2004, an în care s-a înregistrat o schimbare a situaţiei. Producţia de lapte a devenit stabilă, iar producţia de porci pentru sacrificare, fructe şi bace a crescut. Cu toate acestea, în anul 2005, volumele totale de producţie au scăzut în raport cu anul anterior, în special ca urmare a scăderii producţiei de lapte.

3.2. Dezvoltarea principalelor sectoare de producţie în subregiuni

Lapte

Principalul produs agricol din regiunile nordice ale Suediei este laptele, care reprezintă 70% din valoarea totală a producţiei agricole a zonei. Tabelul 4 prezintă evoluţia volumului de producţie a laptelui (t) în diverse subregiuni. În general, producţia se află într-un declin uşor, în principal din cauza faptului că micii producători abandonează sectorul. Regiunile subvenţionate reprezintă 14% din producţia totală de lapte a Suediei. O revizuire a zonelor, aplicată cu efect de la 1 ianuarie 2005, a modificat zona de apartenenţă a anumitor comune, acestea fiind transferate de la 2b la 2a. Acest transfer a condus, la rândul său, la o depăşire cu 7 milioane SEK a nivelului de referinţă pentru zona 2a în anul 2005, şi anume 2,6% din producţia totală de lapte din zona în cauză. Această nouă delimitare a zonelor explică variaţiile de producţie în zonele 2a şi 2b (Tabelul 4).

Nivelul de scădere a producţiei de lapte a fost cu mult mai mic decât cel al numărului de ferme, fapt ce reflectă procesul de ajustare structurală care se desfăşura în perioada respectivă atât în cele două regiuni, cât şi în întreaga ţară. În decursul perioadei de raportare, numărul de ferme producătoare de lapte din regiune a scăzut de la 2 225 la 1 662 de ferme, şi anume 25% din fermele din regiune, în raport cu scăderea cu 28% a numărului de ferme producătoare de lapte la nivelul întregii ţări. Comparând dimensiunea fermelor pe baza numărului mediu de vaci deţinute de fiecare fermă, se observă că dimensiunea fermelor a crescut mai rapid la nivelul întregii ţări decât în regiune. Statisticile privind productivitatea nu sunt complete, dar se estimează că, în regiunea subvenţionată, productivitatea sectorului a scăzut, în ciuda creşterii randamentului de producţie.

Tabelul 4 – Cota din producţia de lapte (t) din subregiuni în 1996 şi 2001-2005

Zonă subvenţionată / an | 1996 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | Variaţie 2001-20005 (%) |

1 | 53 930 | 47 179 | 45 427 | 43 817 | 43 253 | 41 703 | – 12 % |

2a | 209 498 | 216 639 | 217 719 | 218 592 | 220 676 | 230 181 | + 6 % |

2b | 118 970 | 116 050 | 116 926 | 114 797 | 114 299 | 90 596 | – 22 % |

3 | 88 458 | 78 802 | 75 136 | 72 828 | 71 862 | 69 017 | – 12 % |

1–3 | 470 856 | 458 670 | 455 208 | 450 065 | 450 091 | 431 496 | – 6 % |

Suedia | 3 258 000 | 3 290 000 | 3 226 000 | 3 206 000 | 3 229 000 | 3 163 000 | – 4 % |

Porci pentru îngrăşare şi scroafe

După produsele lactate şi carnea de vită, porcii pentru îngrăşare şi purceii reprezintă a treia linie principală de producţie din nordul Suediei, iar ajutorul pentru porcii de îngrăşare constituie al doilea ajutor ca importanţă din cadrul sistemului. Cu toate acestea, în comparaţie cu restul ţării, nivelul de producţie rămâne redus. În perioada 1995-2004, numărul de scroafe din zonele subvenţionate se ridică la puţin peste 3% din numărul total de scroafe din întreaga ţară. Numărul de ferme crescătoare de porci pentru îngrăşare care beneficiază de ajutor a scăzut de la 121, în 2001, la 101, în 2005, dar producţia a înregistrat o creştere uşoară, care a condus la o ajustare structurală. Cu toate acestea, producţia de scroafe şi de purcei este în scădere, în ceea ce priveşte atât numărul de ferme, cât şi numărul de animale.

În urma unei analize a diverselor regiuni se observă că numărul de porci pentru îngrăşare şi de scroafe a scăzut substanţial în zona subvenţionată 3. Pe de altă parte, în aceeaşi perioadă, numărul de porci a crescut în zonele subvenţionate 1 şi 2. În ansamblu, producţia totală a regiunii subvenţionate a rămas aproximativ aceeaşi.

Tabelul 5 – Numărul subvenţionat de porci pentru îngrăşare şi de scroafe, 2001-2005

Zonă subvenţionată / an | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | Variaţie 2001–2005 (%) |

1 | 883 | 613 | 614 | 1 087 | 1 390 | + 57 % |

2 | 82 593 | 77 431 | 73 119 | 83 054 | 86 378 | + 4 % |

3 | 18 170 | 18 122 | 15 137 | 14 646 | 15 158 | – 17 % |

1–3 | 101 646 | 96 166 | 88 870 | 98 787 | 102 926 | + 1 % |

3.3. Evoluţia modului de utilizare a terenurilor şi a structurilor fermelor

Peisajul agricol din nordul Suediei constă în mare parte din ferme mici, orientate în special pe creşterea animalelor. Cu toate acestea, ca în restul ţării, în prezent se desfăşoară o continuă ajustare structurală la un număr redus de ferme agricole, în special în sectorul de producţie a laptelui. Această ajustare la economiile de scară este totuşi mai lentă în zona subvenţionată decât în restul ţării. Pe întreg teritoriul Suediei, în 2004 au rămas 71% din fermele înregistrate în 1995. În regiunea subvenţionată, procentul fermelor rămase este mic şi variază între 47% în zona subvenţionată 1 şi 63% în zona subvenţionată 3. Aproximativ o cincime din ferme sunt situate în zonele subvenţionate.

Cheltuielile de transport între ferme sunt din ce în ce mai mari din cauza distanţelor dintre terenuri. Structura peisajului împiedică crearea unor câmpuri vaste şi unite. Dimensiunea parcelelor este redusă şi, în acelaşi timp, combinată cu o proporţie relativ mică de terenuri agricole din suprafaţa totală.

În anul 2005, reducerea numărului de ferme a înregistrat o schimbare, datorită introducerii reformei PAC, care a condus la creşterea numărului de ferme, precum şi a suprafeţelor agricole. Cu toate acestea, sectorul agricol nu a suferit o adevărată schimbare structurală; schimbarea care rezultă din cifre este o consecinţă a definiţiei modificate a exploataţiilor agricole în zonele care îndeplinesc noile norme de eligibilitate.

Tabelul 6 – Numărul de exploataţii din diferite subregiuni şi din întreaga Suedie

Zonă / an | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | Variaţie % 2001-2005 | Variaţie % 2001-2005 |

1 | 1 661 | 1 537 | 1 400 | 1 374 | 2 106 | – 17 | + 26 |

2a | 4 856 | 4 462 | 4 093 | 4 010 | 5 179 | – 17 | + 7 |

2b | 3 498 | 3 180 | 2 883 | 2 786 | 3 726 | – 20 | + 7 |

3 | 3 330 | 3 133 | 2 886 | 2 810 | 3 661 | – 16 | + 10 |

1–3 | 13 345 | 12 312 | 11 262 | 10 980 | 14 672 | – 18 | + 10 |

Suedia | 74 195 | 70 914 | 66 780 | 65 801 | 74 863 | – 11 | + 1 |

În Suedia, o zecime din terenurile agricole sunt situate în zonele subvenţionate 1-3. Reducerea suprafeţei terenurilor agricole a fost mai mică decât reducerea numărului de exploataţii, ceea ce înseamnă că fermele rămase au devenit mai mari. În regiunea subvenţionată, între 6% şi 15% din terenurile agricole au fost retrase în perioada 1995-2004. O comparaţie cu anul 2005 nu este utilă, din cauza consecinţelor reformei PAC menţionate anterior.

În regiunile nordice, atât costul pentru mâna de lucru, cât şi costul construcţiilor în agricultură sunt de obicei mai ridicate, în special din cauza unui aport mai mare de mână de lucru pentru fiecare vacă de lapte. Unul dintre motivele care explică necesitatea unui aport mai mare de mână de lucru este faptul că exploataţiile sunt mai mici, iar configurarea fermelor şi condiţiile climatice au devenit mai nefavorabile. Acest lucru conduce, la rândul său, la o rentabilitate mai scăzută a culturilor şi la o intensitate sporită a mâinii de lucru în producţia internă de furaje.

3.4. Impactul socio-economic

Pe tot teritoriul Suediei, precum şi în zonele subvenţionate, numărul de persoane active în agricultură este în scădere rapidă şi nu există diferenţe importante între diversele subregiuni ale zonei subvenţionate. Pentru alte sectoare decât agricultura, tendinţa este uşor mai negativă în zonele nordice. Nivelul de creştere a populaţiei în regiunile nordice este cu mult mai redus decât în restul Suediei. În perioada 1995-2004, populaţia globală Suediei a crescut cu 4%, în timp ce, în regiunile subvenţionate, a scăzut cu 5% (Tabelul 7).

Geografia economică suedeză este cu adevărat eterogenă, iar între comunele cele mai puternice şi comunele cele mai slabe există mari diferenţe în ceea ce priveşte tendinţele de creştere. Combinaţia dintre slaba creştere demografică şi salariul mediu redus implică o putere de cumpărare relativ mică în regiunile din interiorul părţii de nord a Suediei, ceea ce contribuie, la rândul său, la limitarea comerţului şi a serviciilor, care depind deseori de piaţa învecinată. În unele zone, această deficienţă poate fi compensată prin numărul mare de vizitatori şi turişti, de exemplu în unele părţi din zonele de munte.

Tabelul 7 – Variaţii ale spaţiului natural din zonele subvenţionate 1-3 în comparaţie cu restul ţării

Variabile | Zone subvenţionate 1-3 | Restul Suediei |

Variaţia demografică 1995-2005 | –5% | 4% |

Variaţia numărului de persoane active 1995-2004 | 1% | 10% |

Variaţia numărului de persoane active în agricultură, silvicultură, vânătoare, pescuit 1995-2003 | –19% | –20% |

Variaţia produsului regional brut 1995-2003 | 8% | 29% |

3.5. Impactul asupra stării mediului

Transformările peisajului, destinate modificării terenurilor arabile şi a celor agricole în decursul ultimilor câţiva ani, reprezintă probabil cea mai tangibilă transformare a mediului, cu cea mai mare importanţă pentru locuitorii din zonele care beneficiază de ajutorul nordic. În perioada 1999-2003, suprafaţa păşunilor din zonele subvenţionate 1-3 a scăzut cu 13%.

Practicile agricole din zonele subvenţionate se caracterizează printr-o producţie mai puţin intensivă, culturile principale fiind fâneţele şi păşunile. Această caracteristică, împreună cu situaţia geografică, contribuie la un impact mai puţin negativ asupra mediului decât cel al activităţilor agricole din alte zone ale ţării. Principala formă de agricultură este păşunea, care necesită, în general, o utilizare mai redusă a îngrăşămintelor şi a pesticidelor. Condiţiile climatice favorizează, de asemenea, utilizarea mai redusă a produselor fitosanitare. O proporţie relativ mare din terenuri este utilizată pentru agricultura ecologică, şi anume 32,6% din totalul terenurilor arabile.

În general, se poate considera că tendinţa spre unităţi mai mari şi mai puţin numeroase, observată şi în regiunea subvenţionată, nu este întotdeauna benefică pentru mediu. Sistemele moderne de producţie a laptelui, mai răspândite la fermele mai mari decât la cele mai mici, se bazează deseori pe un nivel redus al păşunatului, care constituie o modalitate importantă de conservare a biodiversităţii şi a peisajului deschis.

3.6. Impactul asupra lanţului alimentar

Principala problemă a pieţei agricole suedeze o reprezintă costurile ridicate de transport, ca urmare a distanţelor lungi şi a pieţelor relativ restrânse din cauza numărului redus de locuitori. Acelaşi lucru este încă şi mai evident în regiunile nordice. În scopul unei mai bune competitivităţi, numărul de abatoare şi lăptării din regiunea subvenţionată a scăzut, iar producţia a devenit mai concentrată. Reducerea numărului de instalaţii alimentare a condus la creşterea distanţelor dintre ferme şi instalaţii şi, prin urmare, la majorarea costurilor de transport.

4. Concluzie

Prezentul raport oferă o sinteză privind autorizaţiile acordate şi rezultatele obţinute. Raportul se bazează pe datele furnizate de autorităţile suedeze în conformitate cu articolul 143 alineatul (2) din Actul de aderare. Din prezentul raport rezultă următoarele aspecte principale:

(1) În ceea ce priveşte majoritatea sectoarelor care primesc ajutor nordic, nivelurile maxime de producţie autorizată sau limitele ajutorului nu au fost depăşite în perioada de evaluare, cu excepţia producţiei de ouă (găini ouătoare), unde nivelurile de producţie şi ajutor au fost depăşite în 2003, 2004 şi 2005.

(2) În general, dezvoltarea structurală a sectorului agricol nu diferă cu mult de dezvoltarea sectorului în întreaga ţară.

(3) Controalele efectuate de statul membru arată existenţa unor anomalii. Cu toate acestea, trebuie specificat că selectarea controalelor este deosebit de limitată, fapt care sporeşte nesiguranţa statistică a rezultatelor. Rapoartele solicitate au fost transmise Comisiei conform dispoziţiilor din Actul de aderare.

(4) Obiectivul sistemului de ajutor nordic este să asigure menţinerea producţiei agricole în regiune. Este greu de spus dacă respectivul ajutor nordic şi-a atins obiectivul, dat fiind faptul că în regiune se aplică şi alte sisteme de ajutor destinate agriculturii. Sistemul, inclusiv plăţile şi sumele individuale, precum şi denumirea subregiunilor nu au fost niciodată verificate după introducerea acestuia. Prin urmare, Comisia a solicitat efectuarea unui studiu, pentru a obţine o imagine mai detaliată asupra sistemului, eficienţei, eficacităţii şi pertinenţei acestuia, precum şi asupra punerii sale în aplicare în perioada 1995-2005. Totodată, studiul trebuie efectuat ţinând seama de reformele politicii agricole comune. Rezultatele respectivului studiu vor fi disponibile în toamna anului 2007 şi vor servi la dezvoltarea ulterioară a sistemului de ajutor nordic.

Pe baza informaţiilor furnizate de autorităţile suedeze, Comisia consideră că, în general, autorităţile suedeze au aplicat în mod corespunzător Decizia 2000/411/CE a Comisiei şi Decizia 2004/291/CE a Comisiei privind ajutorul pentru regiunile nordice.

[1] Ca urmare a modificării definiţiei SAU, această cifră este mai mică decât cea din raportul anterior. În SAU sunt incluse numai fermele care se întind pe o suprafaţă mai mare de 2 ha.

--------------------------------------------------