Introducere

Piața unică digitală (PUD) reprezintă una dintre cele 10 priorități politice ale Comisiei Europene. Strategia privind piața unică digitală urmărește să ofere oportunități de natură digitală cetățenilor și întreprinderilor pe o piață de peste 500 de milioane de consumatori europeni. Realizarea pieței unice digitale ar putea contribui cu 415 miliarde EUR pe an la economia europeană, ar putea crea locuri de muncă și ar putea transforma serviciile noastre publice. În decursul celor 18 luni de la adoptarea strategiei privind piața unică digitală, Comisia Europeană a prezentat propunerile anunțate. Cu ocazia revizuirii strategiei, la jumătatea perioadei, ea și-a actualizat analiza și s-a concentrat pe următoarele serii de provocări. Tehnologiile digitale transformă lumea în care trăim și au un impact important asupra sistemelor fiscale. Ele ajută la îmbunătățirea gestiunii lor, oferind soluții pentru a reduce sarcinile administrative, la facilitarea colaborării dintre autoritățile fiscale și la combaterea evaziunii fiscale. Ele transformă însă și modelele de afaceri, iar activele necorporale joacă un rol din ce în ce mai important, punând presiune asupra sistemului de impozitare din Europa.

Piața unică digitală a UE are nevoie de un cadru fiscal modern și stabil pentru ca economia digitală să stimuleze inovarea, să combată fragmentarea pieței și să permită tuturor celor implicați să beneficieze de noua dinamică a pieței în condiții echitabile și echilibrate. Este esențial să se garanteze securitatea fiscală pentru investițiile întreprinderilor și să se prevină apariția unor noi lacune fiscale în cadrul pieței unice.

În domeniul fiscal, decidenții politici fac eforturi să găsească soluții care să asigure o impozitare echitabilă și eficientă pe măsură ce transformarea digitală a economiei prinde viteză. Există deficiențe în normele fiscale internaționale, deoarece ele au fost inițial concepute pentru întreprinderile „fizice” tradiționale, iar acum s-au perimat. Actualele norme fiscale nu mai corespund contextului actual modern în care întreprinderile depind în mare măsură de active necorporale, date și automatizări greu de evaluat care facilitează comerțul online transfrontalier fără prezență fizică. Aceste aspecte nu se limitează la economia digitală și pot avea impact asupra tuturor întreprinderilor. Ca urmare, unele întreprinderi sunt prezente în unele țări în care oferă servicii pentru consumatori și încheie contracte cu aceștia, profitând pe deplin de infrastructura și de instituțiile statului de drept disponibile, dar în același timp nu sunt considerate prezente în scopuri fiscale. Această poziție oportunistă înclină balanța condițiilor de concurență în favoarea lor comparativ cu întreprinderile care au sediul acolo.

În consecință, problema tot mai acută a garantării unei impozitări echitabile a economiei digitale nu a fost încă soluționată adecvat, în principal din cauza lipsei unui consens internațional și din cauza caracterului său pluridimensional. Este o situație nesustenabilă într-o lume din ce în ce mai globalizată și mai conectată digital, unde din ce în ce mai multe activități se mută în spațiul digital. Incapacitatea de a găsi soluții la aceste situații va conduce la mai multe oportunități de a evita plata impozitelor, la mai puține venituri fiscale pentru bugetele publice, la consecințe pentru echitatea socială, inclusiv prin erodarea bugetelor sociale și va destabiliza condițiile de concurență echitabile pentru întreprinderi. Această situație pune în pericol competitivitatea UE, impozitarea echitabilă și sustenabilitatea bugetelor statelor membre. Așa cum a subliniat președintele Comisiei, dl Jean-Claude Juncker, în discursul său privind starea Uniunii în 2017, Comisia solicită impozite echitabile pentru industria digitală. În cadrul reuniunii informale a ECOFIN de la Tallinn, președinția, susținută de un număr mare de state membre, a invitat Comisia să analizeze opțiunile și să propună soluții eficiente, cu scopul de a ajunge la un acord privind o cale de urmat pentru UE până la sfârșitul anului.

De la începutul mandatului său, Comisia a luat măsuri pentru a garanta respectarea principiului conform căruia toate întreprinderile care își desfășoară activitatea în UE ar trebui să își plătească impozitele acolo unde sunt generate profiturile și se creează valoarea. Acest principiu este esențial pentru o impozitare echitabilă și eficientă în cadrul pieței unice și poate fi pus în aplicare doar prin măsuri comune și coordonate. Demersurile naționale divergente în cadrul Uniunii Europene pot fragmenta piața unică, pot mări gradul de incertitudine fiscală, pot destabiliza condițiile echitabile de concurență și pot deschide noi breșe pentru abuzul fiscal. Așa cum s-a arătat deja în raportul Comisiei din mai 2014, cadrul fiscal internațional trebuie să fie reformat astfel încât să reflecte cu adevărat valoarea creată de noile modele de afaceri — din păcate, până în prezent, s-a dovedit a fi dificil să se ajungă la soluții agreate la nivel global, astfel cum rezultă din raportul OCDE din octombrie 2015. Acum a sosit momentul să acționăm. Comisia dorește o agendă ambițioasă a UE pe această temă și o abordare comună la nivelul UE care să garanteze că economia digitală este impozitată în mod eficace și într-un mod care să asigure echitatea și să sprijine creșterea economică.

Această nouă agendă va completa progresele importante care au fost deja realizate în ceea ce privește îmbunătățirea cadrului de impozitare a întreprinderilor în ultimii ani, atât la nivelul UE, cât și la nivel internațional. În cadrul UE, statele membre au căzut de acord cu privire la o serie de norme noi și ambițioase de combatere a planificării fiscale agresive și de creștere a transparenței fiscale și și-au reafirmat poziția internațională privind buna guvernanță fiscală prin strategia externă pentru o impozitare eficace. În ceea ce privește controlul ajutoarelor de stat, Comisia a făcut o anchetă generală privind practicile utilizate în statele membre în materie de decizii fiscale și investighează deciziile și regimurile fiscale care acordă un tratament fiscal preferențial anumitor societăți. Comisia a ordonat recuperarea ajutorului în mai multe cazuri. În domeniul taxei pe valoarea adăugată (TVA), Comisia abordează, de asemenea, cu curaj provocările generate de economia digitală prin propunerea sa privind comerțul electronic. Negocierile privind baza fiscală consolidată comună a societăților (CCCTB), care a fost relansată de Comisie în 2016, înregistrează progrese. După aprobare, CCCTB va oferi un cadru competitiv, echitabil și solid de impozitare a întreprinderilor în cadrul pieței unice.

Întreprinderile sunt acum mai mult decât oricând digitalizate

Evoluăm într-o lume globalizată în care frontierele nu mai contează. Creșterea consumului este însoțită de intensificarea comerțului și de creșterea volumului de schimburi comerciale. În același timp, comerțul devine mai internațional. Dezvoltarea economiei digitale conduce la o revoluție a vieții de zi cu zi și a modelelor de afaceri, care afectează nu numai guvernanța economică și politică tradițională, aplicarea legilor și modelele de afaceri, ci și administrația fiscală și vamală.

Digitalizarea a acționat ca factor de facilitare și de accelerare a comerțului transfrontalier. Evoluția modelelor de afaceri înseamnă că societățile își desfășoară activitatea într-un mod fundamental diferit în prezent față de momentul în care au fost concepute normele fiscale și vamale internaționale — de exemplu, nu este necesară prezența fizică pentru a vinde bunuri și servicii pe o piață, ceea ce înseamnă că poate fi dificil să se stabilească baza de impozitare în jurisdicția pieței sau originea mărfurilor în scopuri vamale. Cu un clic pe calculator, putem face o comandă oriunde în lume. Această noutate se traduce printr-o deschidere către noi piețe, prețuri în general mai mici și noi oportunități. Ea denaturează modelele de afaceri existente, iar platformele online reacționează mai eficient la cerere. Este relevant faptul că acest lucru nu duce numai la o intensificare a comerțului, ci și la fragmentarea schimburilor comerciale, implicând noi părți care nu sunt întotdeauna familiarizate cu obligațiile fiscale și vamale sau care își structurează activitatea comercială în așa fel încât să ocolească obligațiile respective.

Digitalizarea modifică natura schimburilor estompând limitele dintre produse și servicii, transformând produsele în reprezentările lor digitale, ca de exemplu cărțile electronice, sau utilizând cât mai puțin material posibil, de exemplu prin imprimarea 3D. Economia devine din ce în ce mai digitalizată, astfel încât modelele de afaceri existente vor trebui să se adapteze la această nouă realitate, pe măsură ce apar modele noi de afaceri. Principalele caracteristici ale acestor noi modele de afaceri sunt capacitatea de a desfășura o activitate de la distanță, volatilitatea pieței (de exemplu, obținerea și pierderea rapidă a cotei de piață), tendința de a avea monopol sau oligopol și efectele de rețea, pentru a menționa doar câteva exemple.

Procesul de digitalizare a economiei mondiale are loc într-un ritm rapid și la scară largă și atinge aproape toate sectoarele societății. Aproape o treime din creșterea producției industriale globale din Europa se datorează deja adoptării tehnologiilor digitale. În 2006, o singură societate specializată pe tehnologii figura în topul celor mai mari 20 de societăți, iar ea nu reprezenta decât 7 % din capitalizarea bursieră. În 2017, 9 din topul celor mai mari 20 de societăți prin capitalizare bursieră erau societăți specializate pe tehnologii, ele reprezentând 54 % din totalul primelor 20 de capitalizări bursiere. Între 2008 și 2016, veniturile obținute de primii 5 cei mai importanți comercianți cu amănuntul de comerț electronic au crescut în medie cu 32 % pe an. În aceeași perioadă, veniturile sectorului comerțului cu amănuntul din întreaga UE au crescut în medie cu 1 % pe an. O nouă generație de tehnologii ale informației va da naștere în curând unor alte noutăți, cum ar fi internetul obiectelor, inteligența artificială, robotica și realitatea virtuală. Soluțiile digitale sunt din ce în ce mai utilizate și deschid noi oportunități pentru cetățeni, întreprinderi, investitori și administrații publice. Este esențial ca întreprinderile din UE să profite de aceste oportunități pentru a rămâne competitive și ca întreprinderile nou-înființate din UE să se poată dezvolta rapid, utilizând pe deplin tehnologia de tip cloud computing, tehnologia de lucru cu volume mari de date, robotica și rețelele în bandă largă de mare viteză. Miza pentru viitor este ca Europa să profite rapid de toate aceste oportunități digitale pentru a asigura competitivitatea Europei, garantând totodată o impozitare echitabilă.

Digitalizarea afectează toate întreprinderile, dar în grade diferite. O provocare pentru politica fiscală este diversitatea modelelor de afaceri pe care tehnologia și exploatarea volumelor mari de date le-au înlesnit. Clienții sunt în măsură să achiziționeze bunuri și servicii de oriunde din lume, prin intermediul internetului, mai degrabă decât dintr-un magazin local. Noua generație de consumatori preferă accesul instant, în detrimentul proprietății. Platformele digitale cu puține active fixe stabilesc conexiuni între capacitatea neutilizată și cerere și facilitează volume uriașe de tranzacții colaborative, care se estimează că vor crește cu 35 % pe an în următoarea decadă. O mare parte din valoarea întreprinderilor de toate tipurile este constituită, în prezent, din active necorporale, din informații și din date. Nu există o singură caracteristică definitorie a noilor moduri de a face afaceri în spațiul digital, iar diferitele aspecte sunt deseori combinate în cadrul unei singure întreprinderi. Această diversitate presupune eforturi privind delimitarea domeniilor de aplicare ale diferitelor tipuri de activități și servicii digitale acoperite de soluțiile propuse. O listă neexhaustivă este prezentată mai jos pentru a evidenția câteva noi moduri de a face afaceri în economia digitală, care conduc la întrebări de genul „Unde se face impozitarea?” și „Ce se impozitează?”. Aceste noi paradigme au nevoie de răspunsuri politice noi.

Exemple de modalități noi de a face afaceri ·Modelul comerciantului cu amănuntul online, prin intermediul căruia platformele online vând mărfuri sau fac legătura între cumpărători și vânzători în schimbul unei taxe sau al unui comision de tranzacție sau de plasament. Exemple de întreprinderi: Amazon, Zalando, Alibaba. ·Modelul platformelor de comunicare socială, prin intermediul cărora proprietarii de rețele obțin venituri din publicitate distribuind mesaje de marketing țintite pe consumatori. Exemple de întreprinderi: Facebook, Xing, QZone. ·Modelul abonamentului, prin intermediul căruia platformele percep un abonament pentru accesarea continuă a unor servicii digitale (de exemplu muzică sau materiale video). Exemple de întreprinderi: Netflix, Spotify, iQiyi. ·Modelul platformei colaborative, prin intermediul căreia platformele digitale fac legătura între capacități neutilizate și cerere, utilizează mecanisme de monezi reputaționale ca bază pentru consum și le permit consumatorilor să partajeze „accesul” la active mai degrabă decât să le dețină cu totul. Platformele percep o taxă fixă sau variabilă la fiecare tranzacție. Exemple de întreprinderi: Airbnb, Blablacar, Didi Chuxing.

UE are nevoie de un cadru fiscal modern ca să beneficieze de oportunitățile oferite de sectorul digital, asigurând, în același timp, o impozitare corectă. Existența unor condiții de concurență echitabile reprezintă o condiție prealabilă pentru ca toate întreprinderile să poată să inoveze, să se dezvolte și să crească astfel încât să susțină niveluri mai ridicate de productivitate, ocupare a forței de muncă și prosperitate. Cu toate acestea, nivelul de digitalizare variază de la un sector la altul, în special între domeniile care utilizează tehnologie de vârf și cele mai tradiționale, precum și între state membre și regiuni. Există, de asemenea, disparități mari între întreprinderile mari și IMM-uri. În medie, modelele de afaceri digitalizate de pe plan intern sunt supuse unei rate efective de impozitare de numai 8,5 %, mai puțin de jumătate în comparație cu modelele tradiționale de afaceri (a se vedea graficul de mai jos). Acest lucru se datorează în principal caracteristicilor modelelor de afaceri digitalizate, care se bazează în mare măsură pe active necorporale și beneficiază de stimulente fiscale. Întreprinderile transfrontaliere digitalizate beneficiază și ele de o sarcină fiscală redusă, chiar fără a se lua în calcul planificarea fiscală transfrontalieră agresivă care poate reduce practic la zero sarcina fiscală.

Sursă: Indicele fiscal digital, 2017, PWC și ZEW