—

Legătura naturală Zona geografică tradițională de producție și preparare se reduce la municipalitățile Onís și Cangas de Onís, ambele deținând un teritoriu vast situat în Cornión, masivul occidental al Picos de Europa. Aspectul cel mai impresionant al acestui lanț montan este orografia sa abruptă care se caracterizează prin denivelări oscilând între 80 m sub nivelul mării, în zona cursului mediu al râului Sella, până la 2 648 m în Torre Cerredo. Acest lanț montan este alcătuit în principal din calcar, are pante abrupte și un eșalonament geomorfologic care determină două topografii naturale: valea și defileul. În vale predomină câmpiile întinse cu relief ușor vălurat și micile exploatații agricole legate de prezența umană. Aici se află principalele nuclee de populație. Fânețele de munte furnizează iarba necesară pe timp de iarnă și astfel, în timpul acestui anotimp, cirezile nu au nevoie de o stabulație completă. Defileul, partea cea mai înaltă, se caracterizează prin verticalitate și printr-o configurație carstică a terenului, cu nenumărate doline, abisuri, lapiazuri și crevase adânci. În acest relief accidentat apar pășuni pentru timp de vară, pășuni cu o mare valoare nutritivă în care cirezile pot rămâne de primăvara până la primele zăpezi ale toamnei. Coastele, „xerros” și stâncile, constituie alte elemente orografice utilizate în gestionarea cirezilor. Climatul zonei este de tip oceanic, cu precipitații abundente pe tot parcursul anului, radiații solare moderate și nebulozitate puternică. Precipitațiile oscilează între 2 000 mm în zonele mai înalte, o parte dintre ele transformându-se în zăpadă, și 1 200 mm în zonele joase. De asemenea, în zonele înalte, se produc frecvent ninsori abundente pe parcursul verii. Temperaturile sunt blânde pe tot parcursul anului în zona văilor, cu o temperatură medie de 12 °C, și cu o temperatură medie de 3 °C în zona alpină. Agrologia zonei este dominată de prezența rocilor de calcar și cuarțit care, în văi, s-au modificat sub acțiunea eroziunii, climei și vegetației. Climatul, orografia și geologia conferă zonei unele particularități care influențează direct tipul și calitatea pășunilor, fapt care le face corespunzătoare în special consumului de bovine, ovine și caprine, care vor produce ulterior laptele care se va transforma în brânza „Gamoneu” sau „Gamonedo”. Planta cea mai reprezentativă din aceste pășuni este Festuca burnatii, o iarbă perenă cantabrică care crește pe pășuni în condiții psihrofile și xerofile. În depresiunile și contrapantele în care zăpada persistă până la finalul primăverii apar pășuni de „cervuno” (Nardus stricta), plantă graminee a cărei vigoare îi permite să se dezvolte în medii diverse. Mai apar, de asemenea, plantele graminee Phleun alpinun, Festuca iberica, Festuca picoeuropeana și planta leguminoasă Trifolium thalli Vill. Particularitățile brânzei se datorează, de asemenea, afumării și maturării, în care intervine numai mucegaiul și fermenții prezenți în atmosfera spațiului de maturare. Printre acestea se numără și penicillium, care, prin prezența sa pe conturul brânzei determină formarea unei cruste care prezintă inflorescențe și îi conferă brânzei culoarea și gustul caracteristice.