RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Raport privind politica în domeniul concurenței 2013 /* COM/2014/0249 final */





RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Raport privind politica în domeniul concurenței 2013 INTRODUCERE – POLITICA UE ÎN DOMENIUL CONCURENȚEI, UN INSTRUMENT PENTRU REDOBÂNDIREA COMPETITIVITĂȚII EUROPENE În 2013, au existat o serie de semne încurajatoare care prevesteau o redresare economică în Europa. Acțiunile întreprinse la nivelul UE au contribuit la restabilirea într-o anumită măsură a încrederii și la crearea premiselor pentru revenirea pe traiectoria de creștere. Cu toate acestea, eforturile în acest sens ar trebui să continue. În cazul în care dorește să lase această criză în urmă și să relanseze economia europeană, UE trebuie să împingă lucrurile mai departe. Europa are nevoie de ajustări structurale, de o alocare eficientă a resurselor și de creșterea productivității. Strategia pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii rămâne elementul central al agendei politice europene în următorul deceniu. Stimularea competitivității la nivelul UE este esențială pentru atingerea acestui obiectiv. Competitivitatea este un concept compozit și multidimensional. Raportul Forumului Economic Mondial privind competitivitatea globală definește competitivitatea ca fiind „ansamblul instituțiilor, politicilor și factorilor care determină nivelul de productivitate al unei țări”.[1] Conform raportului Comisiei Europene privind competitivitatea europeană, resorturile pe care se sprijină competitivitatea sunt mecanismele de politică instituțională și microeconomică ce creează condițiile favorabile pentru lansarea și dezvoltarea întreprinderilor și pentru recompensarea creativității și a efortului individual.[2] Instrumentele politicii în domeniul concurenței corespund pe deplin ambelor descrieri. În plus, concluziile finale ale studiului Parlamentului European din anul 2013[3] privind politica în domeniul concurenței sunt următoarele: „Concurența joacă un rol crucial în promovarea productivității și a inovării ca motoare ale creșterii economice. Aceasta înseamnă că politica în domeniul concurenței, care intensifică concurența, va stimula creșterea economică.” Acest lucru se aplică în cazul tuturor instrumentelor politicii în domeniul concurenței. Adoptarea de măsuri care asigură respectarea normelor în materie de antitrust poate contracara încercările întreprinderilor care dețin o poziție dominantă pe piață de a bloca intrarea pe piață a noilor veniți și de a pune piedici în calea unei concurențe efective cu aceștia. Acest lucru poate, de asemenea, să creeze condiții favorabile reducerii costurilor de producție pentru industria din UE. Procedura de control al concentrărilor economice poate menține piețele deschise și eficiente. Politica în domeniul ajutoarelor de stat protejează piața internă împotriva denaturărilor și permite direcționarea resurselor publice spre obiective care stimulează creșterea competitivității. În plus, concurența și politica în domeniul concurenței sunt parte integrantă din condițiile generale care sunt indispensabile dezvoltării inovării. Acestea oferă stimulente pentru întreprinderile inovatoare și cele nou înființate, încurajează întreprinderile să devină mai eficiente și promovează acordarea de subvenții care să stimuleze cercetarea, dezvoltarea și inovarea (CDI). Politica în domeniul concurenței stimulează competitivitatea într-un context mondial. Existența unei concurențe sănătoase pe piața unică pregătește societățile europene să își desfășoare activitatea cu succes pe piețele mondiale. Aceasta reprezintă, de asemenea, temelia unei politici industriale moderne, astfel cum este reflectată în dispozițiile Tratatului de la Lisabona privind industria (articolul 173 TFEU), care stipulează faptul că acțiunile desfășurate de UE și statele membre trebuie să fie „în conformitate cu un sistem de piețe deschise și concurențiale.“ În plus, politica în domeniul concurenței constituie contraponderea necesară a reglementărilor privind piața unică. Impactul măsurilor de reglementare asupra strategiilor și investițiilor societăților poate fi afectat în cazul în care normele privind piața unică și cele în domeniul concurenței nu sunt aplicate în mod corespunzător. Asigurarea respectării normelor în materie de ajutor de stat și de concurență au, de asemenea, un rol important în îndeplinirea obiectivelor și Strategiei UE 2020 și a inițiativelor sale emblematice. Mai precis, acțiunile în domeniul concurenței contribuie la „o Uniune a inovării”, „o politică industrială adaptată erei globalizării”, „O Europă eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor” și „O agendă digitală pentru Europa”. În 2013, toate instrumentele de asigurare a respectării a normelor în materie de concurență au contribuit la promovarea creșterii economice și a competitivității în cadrul economiei europene. Aplicarea reglementărilor în materie de antitrust a împiedicat și a sancționat fragmentarea artificială a pieței interne. Programul de modernizare a regimului ajutoarelor de stat a fost creat pentru a încuraja cheltuielile publice care stimulează creșterea. Au fost luate o serie de decizii importante în anumite sectoare strategice, cum ar fi serviciile financiare, telecomunicațiile, dar și economia digitală și energia. Cooperarea internațională în ceea ce privește elaborarea și aplicarea politicii în domeniul concurenței a contribuit la abordarea cu succes a provocărilor legate de gradul tot mai ridicat de internaționalizare a întreprinderilor. În cele din urmă, anul 2013 a fost marcat de două momente decisive pentru politica UE în domeniul concurenței. În primul rând, adoptarea Regulamentului 1/2003[4] a marcat începutul unei noi ere în ceea ce privește aplicarea normelor UE în materie de antitrust și astăzi, 10 ani mai târziu, a condus la o inventariere și o reflecție cu privire la a îmbunătățirile care ar mai putea fi aduse acestei reglementări. În al doilea rând, Comisia a adoptat în 11 iunie propunerea de Directivă privind acțiunile în despăgubire în materie de încălcare a normelor antitrust[5] - o măsură mult așteptată de către părțile interesate și o prioritate politică a Comisiei actuale. Dezbaterea pe marginea acestor aspecte — și a celor pe care le abordează prezentul raport — a animat dialogul structurat permanent care a avut loc între Comisie și Parlamentul European pe parcursul întregului an (a se vedea secțiunea 8 referitoare la dialogul privind concurența cu alte instituții și, pentru detalii suplimentare, documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește prezentul raport). 1. Promovarea competitivității prin combaterea cartelurilor Succesul societăților europene depinde în mare măsură de practicarea unor prețuri competitive. Costurile de producție care sunt mărite artificial de comportamente și structuri de piață anticoncurențiale au efecte negative asupra competitivității Europei pe piețele mondiale, precum și asupra perspectivelor generale de creștere ale acesteia. Se înțelege de la sine că existența unor costuri ridicate de producție duce la creșterea prețurilor finale pentru consumatorii europeni. Adoptarea de măsuri ferme care să asigure respectarea normelor în materie de carteluri este esențială în acest context. Cartelurile vizează deseori factorii de producție și mărfurile intermediare, iar Comisia și-a concentrat eforturile de asigurare a respectării normelor în acest domeniu. În ultimii ani, diferite investigații finalizate cu succes au destrămat carteluri care practicau prețuri ridicate pentru factorii de producție, afectând grav competitivitatea UE[6]. Comisia s-a pronunțat într-un astfel de caz și în 2013. În iulie, Comisia a sancționat cinci furnizori de piese auto, Sumitomo, Yazaki, Furukawa, S-Y Systems Technologies (SYS) și Leoni, aplicându-le amenzi cu o valoare totală de 141 791 000 EUR pentru participarea acestora în cadrul unuia sau a mai multora dintre cele cinci carteluri care aprovizionau Toyota, Honda, Nissan, și Renault cu fascicule de cabluri electrice. Cartelurile acționau în întreg Spațiul Economic European (SEE)[7]. Fasciculele de cabluri electrice reprezintă un ansamblu de cabluri care transmit semnale sau curent electric care conectează calculatoarele la diferite componente integrate în construcția mașinii și care sunt deseori descrise ca fiind „sistemul nervos central” al acesteia. Măsurile de asigurare a respectării normelor în materie de carteluri contribuie la o mai mare transparență a sectorului serviciilor financiare: cazurile privind instrumentele derivate pe rata dobânzii Instrumentele financiare derivate pe rata dobânzii sunt produse financiare utilizate de bănci sau societăți în scopul gestionării riscului legat de fluctuațiile ratei dobânzii. Valoarea acestora este dată de valoarea nivelului unei rate de dobândă de referință, cum ar fi rata dobânzilor interbancare pe piața londoneză (LIBOR) — utilizate pentru o serie de monede, inclusiv yenul japonez (JPY) — sau rata dobânzii interbancare oferită la operațiunile în euro (EURIBOR), în cazul monedei euro. Înțelegerea de tip cartel privind instrumentele financiare derivate pe rata dobânzii în euro a durat din septembrie 2005 până în mai 2008. Părțile la procedura de tranzacționare sunt Barclays, Deutsche Bank, RBS și Société Générale. Cartelul viza perturbarea evoluției normale a componentelor prețurilor pentru aceste instrumente derivate. Traderii diferitelor bănci au discutat propunerile băncilor privind calculul EURIBOR, precum și strategiile lor de tranzacționare și de stabilire a prețurilor. Au fost inițiate o serie de proceduri și împotriva Crédit Agricole, HSBC și JPMorgan, iar investigațiile privind conduita acestor trei societăți va continua în cadrul procedurii standard în materie de carteluri. În sectorul instrumentelor financiare derivate pe rata dobânzii în yeni japonezi (YIRD), Comisia a descoperit, în perioada 2007-2010, 7 încălcări bilaterale distincte, cu o durată cuprinsă între 1 și 10 luni. Comportamentul coluziv a inclus și discuții între diferiți traderi care reprezentau băncile participante cu privire la anumite propuneri privind LIBOR în yeni. Au existat, de asemenea, schimburi de informații sensibile din punct de vedere comercial între traderii implicați, referitoare fie la poziții de tranzacționare, fie la viitoarele cotații LIBOR în yeni (inclusiv, într-o situație, cu privire la anumite propuneri de cotații viitoare pentru rata dobânzii interbancare pe piața din Tokyo pentru cursul euro-yen (TIBOR). Băncile implicate în una sau mai multe dintre aceste încălcări sunt UBS, RBS, Deutsche Bank, Citigroup și JPMorgan. Societatea de brokeraj RP Martin a facilitat una dintre încălcări făcând apel la contactele sale cu o serie de bănci din grupul LIBOR în yeni care nu au participat la încălcare, cu scopul de a influența propunerile de cotații LIBOR ale acestora. În contextul aceleiași investigații, Comisia a inițiat de asemenea, o serie de proceduri împotriva grupului de intermediere a tranzacțiilor în numerar ICAP. Investigația respectivă continuă în cadrul procedurii standard în materie de carteluri. Aceste decizii transmit un mesaj clar cu privire la fermitatea cu care Comisia combate și sancționează astfel de carteluri din sectorul financiar. Existența unei concurențe sănătoase și transparența sunt esențiale pentru funcționarea corespunzătoare a piețelor financiare în serviciul economiei reale, nu al intereselor unei minorități. O altă tendință remarcată în ultimii ani a fost descoperirea unor carteluri în sectoarele serviciilor. Comisia examinează în prezent mai multe cazuri din domeniul serviciilor financiare. La 4 decembrie, Comisia a amendat 8 bănci cu o sumă totală de 1 712 468 000 EUR pentru implicarea acestora în carteluri pe piețele instrumentelor financiare derivate în Spațiul Economic European[8]. Patru dintre aceste bănci au participat la un cartel privind instrumentele financiare derivate pe rata dobânzii în euro. Șase dintre acestea au participat la unul sau mai multe carteluri bilaterale privind instrumente derivate pe rata dobânzii în yeni japonezi. Aceste coluziuni sunt interzise prin articolul 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Ambele decizii au fost adoptate în cadrul procedurii de tranzacție, iar amenzile aplicate părților implicate au fost reduse cu 10 %, având în vedere disponibilitatea lor de a se angaja în discuții privind tranzacția. Sunt, de asemenea, în curs o serie de cazuri în sectorul alimentar, o zonă de interes direct pentru consumatori. În noiembrie, Comisia a amendat patru societăți europene care comercializează creveți din Marea Nordului - Heiploeg, Klaas Puul, Kok Seafood (stabilite în Țările de Jos) și Stührk (stabilită în Germania) - cu o sumă totală de 28 716 000 euro pentru participarea la o înțelegere de tip cartel[9]. Din iunie 2000 până în ianuarie 2009 Heiploeg și Klaas Puul au convenit să fixeze prețurile și să își aloce o cotă-parte din volumul de vânzări de creveți din Marea Nordului în Belgia, Franța, Germania și Țările de Jos. Pe lângă aceste decizii, Comisia a trimis în aprilie o comunicare privind obiecțiunile mai multor furnizori de cipuri pentru carduri inteligente privind presupusa participare a acestora într-un cartel[10]. Cipurile pentru carduri inteligente au numeroase utilizări, cum ar fi cartelele SIM, cardurile bancare, cărțile de identitate și multe alte dispozitive. În opinia sa preliminară, Comisia a constatat că este posibil ca anumiți furnizori să-și fi coordonat acțiunile în Spațiul Economic European în vederea menținerii unor prețuri ridicate. Inițial, Comisia a inițiat discuții privind tranzacția cu anumite întreprinderi referitor la presupusa participare a acestora în cadrul cartelului. Totuși, Comisia a revenit în cele din urmă la procedura standard în materie de antitrust, ca urmare a progreselor insuficiente realizate în cadrul investigației. Nu în ultimul rând, ar trebui amintit faptul că aceste carteluri pot fragmenta piața internă și pot împiedica adaptarea întreprinderilor la evoluția condițiilor de piață. Prin urmare, prejudiciile cauzate nu se limitează doar la nivelul piețelor pe care operează societățile în cauză, ci pot afecta competitivitatea întregii economii. 2. Garantarea unor măsuri eficace de aplicare a normelor în materie de antitrust și a procedurii de control al concentrărilor economice, în beneficiul întreprinderilor și al consumatorilor Regulamentul 1/2003, principalul instrument procedural de aplicare a articolelor 101 și 102 din TFUE, a intrat în vigoare la 1 mai 2004. Regulamentul a marcat un moment crucial, întrucât a conferit tuturor autorităților însărcinate cu aplicarea legii din UE (Comisia, autoritățile naționale din domeniul concurenței și instanțele naționale) competența de a aplica normele antitrust ale UE în cazul acordurilor și practicilor care pot afecta schimburile comerciale dintre statele membre, respectând în același timp drepturile fundamentale ale părților interesate afectate, protejate de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. A fost creată Rețeaua europeană în domeniul concurenței (REC) și au fost introduse instrumente de cooperare pentru a asigura o aplicare eficace și coerentă a normelor comune. Pe această bază, Comisia și autoritățile naționale de concurență (ANC) au luat un număr considerabil de măsuri pentru a asigura respectarea legislației, bazate pe o gamă largă de acțiuni de politică generală. Începând din mai 2004, Comisia a analizat practicile potențial anticoncurențiale din aproape toate sectoarele economice, adoptând peste 120 de decizii. Autoritățile naționale de concurență au studiat, la rândul lor, peste 1 600 de cazuri în aceeași perioadă, adoptând peste 600 de decizii de aplicare. În 2013, Comisia a început să analizeze experiența acestor zece ani pentru a examina intervenția autorităților din domeniul concurenței din UE în diferite sectoare și în cazul diferitelor tipuri de încălcări. Inventarierea priorităților și realizărilor din trecut va contribui la consolidarea coordonării deja excelente dintre Comisie și autoritățile naționale de concurență. Regulamentul 1/2003 în acțiune Structuri ale autorităților naționale în domeniul concurenței Legislația UE încredințează statelor membre sarcina de a se asigura că au fost instituite autorități naționale în domeniul concurenței eficiente și cu resurse corespunzătoare și lasă în mare măsură la latitudinea acestora decizia privind modul în care asigură respectarea normelor de concurență. Singura cerință clară impusă de Comisie statelor membre este ca acestea să desemneze autoritățile corespunzătoare responsabile de aplicarea articolului 101 și 102 din TFUE astfel încât să garanteze respectarea efectivă a dispozițiilor regulamentului. În ultimii ani, în multe state membre au avut loc reforme structurale. Structurile autorităților naționale din domeniul concurenței din cadrul Rețelei europene în domeniul concurenței (REC) au evoluat în general către o mai mare autonomie și eficacitate. Cu toate acestea, au fost ridicate semne de întrebare în ceea ce privește independența și resursele anumitor autorități naționale din domeniul concurenței. Trebuie împiedicată punerea în pericol a realizărilor obținute. Convergența competențelor de aplicare Regulamentul a lăsat statelor membre libertatea de a stabili propriile proceduri și sancțiuni care să asigure respectarea normelor europene în domeniul concurenței în statele membre. Pe lângă obligația generală a statelor membre de a asigura o respectarea efectivă a normelor europene, în special prin aplicarea principiilor eficacității și echivalenței, aceste aspecte nu sunt reglementate sau armonizate de legislația UE. În consecință, Comisia și autoritățile naționale de concurență aplică aceleași norme de fond, dar cu proceduri și sancțiuni diferite. Convergența competențelor în materie de asigurare a respectării legislației reprezintă, de câțiva ani, o prioritate a activității REC. Rețeaua europeană în domeniul Concurenței a elaborat rapoarte detaliate comparative privind competențele de investigare și decizionale, precum și o serie de recomandări privind aceste competențe. În ceea ce privește sancțiunile aplicate pentru încălcările dreptului concurenței, majoritatea autorităților naționale de concurență pot aplica amenzi disuasive civile/administrative și pot aplica metode de bază similare pentru calcularea amenzilor. Reformele care conduc la o mai mare convergență a procedurilor au fost încurajate de recomandări specifice fiecărei țări în cadrul Strategiei Europa 2020 (semestrul european) și în contextul programului de ajustare economică. Convergența programelor de clemență și interfața cu alte domenii de drept Programele de clemență sunt considerate, în general, un instrument important pentru identificarea cartelurilor secrete. De la bun început, stimularea convergenței și interacțiunea armonioasă în acest domeniu au reprezentat o prioritate pentru REC. În special modelul de program de clemență al REC, elaborat în cadrul Rețelei europene a concurenței, este cel care oferă statelor membre/autorităților naționale de concurență un ansamblu coerent de modele de norme și proceduri din care acestea se pot inspira atunci când elaborează măsuri naționale. Prin urmare, practic toate statele membre au introdus programe de clemență și a avut loc un proces amplu de aliniere la modelul de program de clemență al REC. Îmbunătățirile aduse acestuia au fost aprobate la sfârșitul anului 2012. Comisia va continua să acorde o atenție sporită funcționării cadrului general de asigurare a respectării în sfera publică a normelor UE din domeniul concurenței. Comisia a adoptat în 2013 și o inițiativă-cheie pentru cadrul normativ în materie de antitrust: propunerea de directivă privind modul în care cetățenii și societățile pot solicita despăgubiri în cazul în care sunt victime ale încălcărilor normelor antitrust ale UE, precum și ale cartelurilor și abuzurilor de poziție dominantă pe piață[11]. Propunerea are ca scop eliminarea unor dificultăți de ordin practic cu care se confruntă frecvent victimele atunci când încearcă să obțină compensații echitabile pentru prejudiciile suferite ca urmare a încălcărilor legislației UE din domeniul concurenței. Îndepărtarea obstacolelor în calea unei compensări eficace a victimelor încălcărilor normelor antitrust Propunerea legislativă În 11 iunie, Comisia a adoptat o propunere de directivă privind acțiunile în despăgubire în cazul încălcărilor dispozițiilor dreptului concurenței al UE. Conform legislației UE, orice persoană sau societate comercială care a suferit un prejudiciu din cauza unei încălcări a dreptului UE în materie de concurență are dreptul la despăgubire integrală. Propunerea are două obiective complementare. Primul constă în exercitarea efectivă a dreptului la despăgubire 2în toate statele membre prin eliminarea principalelor dificultăți de natură practică cu care se confruntă în mod frecvent consumatorii și întreprinderile atunci când încearcă să obțină reparații. În al doilea rând, propunerea are drept obiectiv optimizarea interacțiunii dintre acțiunile în despăgubire din sfera privată și aplicarea normelor la nivel public de către Comisie și autoritățile naționale din domeniul concurenței, pentru a garanta aplicarea cu fermitate a normelor la nivel public și a asigura o aplicare mai eficace a normelor, la nivel global. Pentru atingerea acestor obiective, propunerea include norme materiale și procedurale privind aspecte esențiale ale acțiunilor în despăgubire pentru încălcarea normelor antitrust, cum ar fi accesul la probe, termenele de prescripție pentru introducerea unei acțiuni, calitatea procesuală și sarcina probei cu privire la compensarea pentru supraprețurile transferate de-a lungul lanțului de distribuție. Propunerea urmărește să creeze sau să ofere securitate juridică în ceea ce privește admisibilitatea/divulgarea probelor prezentate în vederea aplicării normelor în sfera publică. De exemplu, pentru a proteja caracterul atractiv al programelor de clemență, propunerea prevede ca declarațiile de clemență ale întreprinderilor să nu fie divulgate în cazul litigiilor private. Propunerea facilitează acțiunile în despăgubire de urmărire prin stipularea faptului că deciziile definitive în cazurile de încălcare adoptate de autoritățile naționale din domeniul concurenței au efect probatoriu. Măsuri de însoțire În paralel cu propunerea, Comisia a adoptat o comunicare privind cuantificarea prejudiciului în materie de antitrust în acțiunile în despăgubire bazate pe încălcările articolului 101 sau 102 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, menită să ofere asistență instanțelor și părților implicate în acțiunile în despăgubire. Comunicarea este însoțită de un ghid practic mai cuprinzător elaborat de serviciile Comisiei și tradus în toate limbile oficiale ale UE. În cele din urmă, propunerea este completată de Recomandarea Comisiei privind acțiunea colectivă în despăgubire, care recomandă ca toate statele membre să introducă mecanisme de acțiune colectivă pentru a facilita exercitarea de către toți cetățenii a drepturilor care le revin în temeiul dreptului Uniunii, inclusiv dreptul la despăgubiri pentru prejudiciul cauzat prin încălcarea normelor antitrust. Comisia a adoptat de asemenea, la 5 decembrie, pachetul de măsuri privind „inițiativa de simplificare în materie de concentrări economice”. Acest pachet include modificarea Regulamentului de punere în aplicare privind concentrările economice[12] și de adoptare a unei noi comunicări privind procedura simplificată[13]. Ca urmare, se preconizează o creștere substanțială a numărului de cazuri gestionate în cadrul procedurii simplificate. Inițiativa de simplificare este un exemplu concret al angajamentului Comisiei față de îndeplinirea obiectivelor Programului privind o reglementare adecvată și funcțională (REFIT)[14], prin care se dorește promovarea creșterii și a competitivității prin reducerea sarcinii de reglementare asupra societăților și cetățenilor din UE. 3. Modernizarea ajutoarelor de stat în scopul orientării resurselor publice către obiective care stimulează competitivitatea Ca și practicile comerciale anticoncurențiale, cum este cazul cartelurilor, subvențiile guvernamentale ilicite pot perturba condițiile de concurență echitabile, pot ridica bariere inutile și pot irosi potențialul de creștere al pieței interne. Cu toate acestea, ajutorul din partea statului poate avea, de asemenea, un impact pozitiv atunci când este bine orientat, când abordează disfuncționalitățile pieței și creează stimulente pentru investiții și inițiative antreprenoriale care nu ar fi existat în caz contrar. Ajutorul de stat potrivit poate stimula inovarea și dezvoltarea capitalului uman. Politica UE în domeniul ajutoarelor de stat poate, de asemenea, permite autorităților naționale să exploateze la maximum resursele tot mai limitate în perioadele de constrângeri bugetare. Încurajarea cheltuirii banilor publici pe politici care susțin creșterea economică reprezintă o prioritate-cheie pentru UE în contextul economic actual și, de asemenea, principalul motiv care a stat la baza elaborării strategiei de modernizare a ajutoarelor de stat[15]. Procesul de reformare a strategiei este în curs de finalizare; mai jos găsiți principalele aspecte asupra cărora Comisia s-a aplecat în 2013. Combaterea diferențelor în materie de competitivitate la nivelul UE prin ajutoare regional direcționate În iunie 2013, Comisia a adoptat noile Orientări privind ajutoarele de stat regionale pentru perioada 2014 - 2020[16]. În urma adoptării acestor orientări, au urmat consultări ample cu părțile interesate (state membre, autorități regionale și locale, asociații profesionale, grupuri de interese, întreprinderi individuale și cetățeni), Parlamentul European, Comitetul Regiunilor și Comitetul Economic și Social European. Orientările privind ajutoarele regionale contribuie la reducerea diferențelor în materie de competitivitate în întreaga UE prin sprijinirea investițiilor productive în proiecte cu valoare adăugată, în special în regiunile cele mai defavorizate. Adaptarea la provocările reprezentate de dezvoltarea infrastructurii de comunicații în bandă largă: noile orientări privind ajutoarele de stat în domeniul serviciilor în bandă largă În ianuarie, au intrat în vigoare orientările revizuite pentru aplicarea normelor UE privind ajutoarele de stat în sectorul serviciilor în bandă largă[17]. Orientările sprijină statele membre în îndeplinirea obiectivelor Agendei digitale pentru Europa, consolidarea obligațiilor în ceea ce privește accesul deschis, îmbunătățirea transparenței și facilitarea ajutoarelor bine orientate și, în același timp, în simplificarea normele care permit adoptarea mai rapidă a unor decizii. În plus, adoptarea unui Regulament de abilitare revizuit[18] introduce o serie de infrastructuri în bandă largă printre noile categorii de ajutoare pe care Comisia poate să le scutească de obligația prezentării unei notificări prealabile, contribuind astfel la facilitarea implementării proiectelor de bandă largă. Promovarea unui cadru de finanțare solid și stabil: noi norme în materie de ajutoare de stat în vederea unui acces mai bun la finanțare Întreprinderile mici și mijlocii (IMM-uri) sunt coloana vertebrală a economiei europene: două din trei locuri de muncă din sectorul privat, precum și mai mult de jumătate din valoarea adăugată totală creată de întreprinderi în UE provin de la întreprinderile mici și mijlocii. Aceste întreprinderi constituie de asemenea, un motor al competitivității europene, cu un rol esențial în inovare. Dar aceste firme întâmpină dificultăți în accesarea surselor de finanțare. În acest context, Comisia a revizuit orientările privind ajutoarele de stat pentru promovarea investițiilor de capital de risc în IMM-uri. Orientările privind finanțarea prin capital de risc au stabilit condițiile pe care statele membre trebuie să le îndeplinească atunci când oferă sprijin pentru promovarea accesului IMM-urilor la capital de risc în stadiile incipiente de dezvoltare a acestora, în special pentru a garanta faptul că acest ajutor vizează un deficit demonstrat de fonduri proprii și nu exclud operatorii financiari. Noile orientări privind finanțarea prin capital de risc au fost adoptate în ianuarie 2014, în urma a două consultări publice, a unui atelier de lucru și a unei reuniuni multilaterale cu statele membre. Orientările privind ajutoarele de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate temporar în dificultate În noiembrie, Comisia a lansat o consultare publică în vederea revizuirii orientărilor privind ajutoarele de stat pentru sprijinirea întreprinderile nefinanciare cu probleme. Noile norme privind ajutoarele de salvare și restructurare vor fi adoptate în 2014 și vor menține un echilibru delicat între limitarea reducerii capacității cauzată de dificultățile întâlnite și reducerea prejudiciilor economice cauzate de menținerea pe piață a societăților neviabile. Menținerea pe piață a întreprinderilor ineficiente prin ajutoare de stat are un impact negativ asupra bugetelor publice și poate afecta grav competitivitatea și creșterea economică. Principiile care stau la baza noilor orientări urmăresc protejarea locurilor de muncă și a cunoștințelor specializate ale societăților care sunt viabile în urma restructurării și oferirea sprijinului de care acestea au nevoie pentru a pune capăt treptat activităților neviabile. Stimularea unei creșteri bazate pe inovație: noile Orientări privind ajutoarele de stat pentru C&D&I Comisia revizuiește în prezent și Orientările privind ajutoarele de stat pentru cercetare, dezvoltare și inovare (C&D&I), în vederea adoptării unor noi norme în 2014. Investițiile în cercetare și dezvoltare sunt esențiale pentru competitivitate și reprezintă unul din obiectivele principale ale Strategiei Europa 2020. Nivelul investițiilor în cercetare și dezvoltare în Europa este limitat de disfuncționalitățile pieței: cadrul revizuit pentru cercetare, dezvoltare și inovare va permite transformarea măsurilor de ajutor de stat într-un volum mai ridicat de cercetare și inovare, oferind totodată statelor membre o mai mare flexibilitate și mai puțină birocrație atunci când pun în aplicare ajutoarele pentru cercetare, dezvoltare și inovare. În special, se va pune mai mult accentul pe activități apropiate de piață, cum ar fi dezvoltarea experimentală (inclusiv proiecte-pilot și activități demonstrative), infrastructura de cercetare și inovare (inclusiv inovarea fără caracter tehnologic). Din 2007 până în prezent, Comisia a aprobat peste 200 de scheme de ajutor pentru cercetare, dezvoltare și inovare. Viitoarele orientări privind ajutoarele de stat pentru energie și mediu Politica în domeniul ajutoarelor de stat contribuie la strategia pe termen lung a UE în materie de energie și schimbări climatice, care se bazează pe securitatea aprovizionării cu energie, durabilitate și competitivitate. Politica în domeniu face acest lucru prin deschiderea piețelor energetice, menținerea unor condiții de concurență echitabile și crearea de stimulente și a unui cadru adecvat pentru investițiile cu impact semnificativ, necesare în deceniile următoare. În contextul revizuirii în curs a Orientărilor privind ajutoarele de stat pentru energie și mediu, Comisia examinează oportunitatea adoptării unor norme noi în 2014. Noile orientări vor completa Orientările privind anumite măsuri de ajutor de stat acordate în contextul schemei de comercializare a certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră (ETS), adoptate în mai 2012. În timp ce elementele tradiționale ale ajutorului pentru mediu vor fi menținute în noile orientări, procesul de modernizare a ajutoarelor de stat încearcă să asigure o strânsă sinergie cu Strategia Europa 2020 și cu inițiativele sale emblematice. Obiectivul strategic general al revizuirii este acela de a ajuta țările UE să facă investiții care să corespundă mai bine obiectivelor politicii energetice a UE și de a facilita un sprijin eficient, care să permită un grad mai ridicat de protecție a mediului. Revizuirea implică promovarea investițiilor în eficiența energetică, o mai bună orientare a ajutoarelor de stat spre surse regenerabile de energie și promovarea utilizarea subvențiilor pentru a îmbunătăți interconexiunile și a dezvolta rețele transfrontaliere. Aceste două puncte din final se numără printre principalele inovații ale noilor orientări. Noile orientări vor avea ca obiectiv reducerea la minimum a denaturărilor concurenței prin măsuri de ajutor de stat pentru energie și mediu, în special prin limitarea la minimum a ajutorului și prin stimularea instrumentelor favorabile pieței. Noile orientări vor fi pe deplin compatibile cu obiectivele UE privind schimbările climatice și energia, în conformitate cu Strategia Europa 2020, și vor sprijini statele membre în eforturile acestora de a atinge aceste obiective. 4. Promovarea unui sector financiar echitabil și stabil în vederea susținerii economiei reale Criza economică, care și-a avut originile în sectorul financiar, a știrbit încrederea în piețele financiare. Cu toate acestea, piețele financiare care sunt stabile, sigure, deschise, competitive și echitabile sunt absolut necesare pentru a menține o etapă de expansiune economică echilibrată și durabilă. Comisia s-a angajat în eforturi ample de reglementare pentru a reduce riscurile sistemice și a asigura o mai mare transparență a piețelor financiare. Cauzele fundamentale ale crizei și provocările pe care le ridică situația economică actuală nu pot fi soluționate decât prin combinarea mai multor instrumente de politică diferite. În acest context, aplicarea normelor antitrust în vederea promovării unui sector financiar echitabil și competitiv trebuie să fie însoțită de controlul ajutoarelor de stat pentru restructurarea băncilor. Pe lângă asigurarea respectării normelor din domeniul concurenței, există propuneri legislative care au drept obiectiv îmbunătățirea cadrului de reglementare. Eforturile Comisiei în materie de concurență în serviciul unui sector financiar mai transparent: prim-plan asupra instrumentelor financiare derivate și a ratelor de referință S-au depus eforturi susținute în ceea ce privește piața instrumentelor derivate, având în vedere dimensiunile acesteia și rolul său în acoperirea expunerii la risc pentru instituții precum băncile, fondurile de pensii și societățile industriale. Regulamentul privind infrastructura pieței europene, care a intrat în vigoare anul trecut, prevede compensarea centralizată a contractelor standardizate derivate[19]. Cu ocazia revizuirii Directivei privind piețele instrumentelor financiare (MIFID), Comisia a propus ca aceste instrumente financiare derivate să fie tranzacționate pe platforme de tranzacționare transparente și organizate[20]. Instrumentele Comisiei în materie de antitrust sunt complementare acestor măsuri de reglementare. Aceasta înseamnă, în special, că societățile care intenționează să ofere servicii de tranzacționare la bursă nu ar trebui să fie împiedicate să facă acest lucru de comportamentul anticoncurențial al altor societăți. Acest lucru este extrem de important pentru swapurile pe riscul de credit (CDS), având în vedere rolul acestor produse în sectorul financiar: în 2013, valoarea noțională brută, de aproape 2 milioane de contracte CDS active, a fost de peste 10 000 de miliarde EUR. În 2011, Comisia a demarat o investigație privind piața CDS, în urma căreia a emis, la 1 iulie 2013, o comunicare privind obiecțiunile. Comunicarea privind obiecțiunile a fost adresată Bank of America Merrill Lynch, Barclays, Bear Stearns, BNP Paribas, Citigroup, Credit Suisse, Deutsche Bank, Goldman Sachs, HSBC, JP Morgan, Morgan Stanley, Royal Bank of Scotland, UBS, precum și International Swaps and Derivatives Association (ISDA) și furnizorului de servicii de date Markit[21]. În urma investigației, concluzia preliminară a Comisiei a fost că aceste societăți și asociații este posibil să-și fi coordonat comportamentul pentru a bloca intrarea societăților bursiere pe piața CDS în perioada 2006-2009, încălcând astfel normele UE în materie de antitrust, care interzic acordurile anticoncurențiale, practicile concertate și deciziile asociaților de întreprinderi. În paralel, în luna decembrie, Comisia a încheiat investigarea cazurilor antitrust legate de ratele de referință Libor, Euribor și Tibor cu privire la părțile la procedura de tranzacție (a se vedea mai sus, pagina 4). Investigațiile au început în 2011 și au reprezentat o prioritate absolută pentru Comisie[22]. Aceste cazuri de încălcare a normelor antitrust au evidențiat atât importanța, cât și vulnerabilitatea ratelor de referință. Ratele de referință afectează valoarea a numeroase instrumente financiare, cum ar fi swapurile pe rata dobânzii și contractele forward pe rata dobânzii, precum și valoarea contractelor comerciale și necomerciale, cum ar fi contractele de furnizare, împrumuturile și ipotecile. De asemenea, ratele de referință joacă un rol important în ceea ce privește gestionarea riscurilor. În luna septembrie, Comisia a propus un proiect de regulament menit să restabilească încrederea în aceste rate de referință[23]. Obiectivul primordial al propunerii este acela de a asigura integritatea ratelor de referință prin garantarea faptului că acestea nu fac obiectul unor conflicte de interese, ci că reflectă realitatea economică pe care sunt menite să o măsoare și că acestea sunt utilizate în mod corespunzător. Politica în materie de ajutoare de stat modelează ajustările bilanțiere și restructurările ordonate în sectorul financiar În lipsa unor norme ale UE privind redresarea economică și rezoluția bancară, care sunt prevăzute în Directiva privind redresarea și rezoluția instituțiilor bancare[24], normele privind ajutoarele de stat în sectorul bancar au stabilit în mod eficace condițiile pentru rezoluția instituțiilor bancare la nivelul UE. De la începutul crizei, guvernele UE au răspuns amenințărilor la adresa stabilității financiare furnizând sprijin public masiv instituțiilor bancare în cauză. În ultimii cinci ani, politica în domeniul ajutoarelor de stat a fost utilizată pentru a coordona reacția statelor membre, pentru a menține condiții de concurență echitabile în sectorul bancar și pentru a se garanta faptul că soluțiile de salvare sunt adoptate în condiții similare pe întreg teritoriul Uniunii. Principalele elemente ale deciziilor de restructurare au fost restabilirea viabilității pe termen lung a băncilor beneficiare, asigurarea unei repartizări echitabile a sarcinilor și eliminarea denaturărilor concurenței. Comunicarea Comisiei privind sectorul bancar a modernizat aceste norme în materie de ajutoare de stat începând cu 1 august[25]. Până la elaborarea unor noi dispoziții, noile norme vor continua să asigure un răspuns politic coerent la criza financiară în întreaga UE și să limiteze denaturările concurenței pe piața internă. Comisia a adoptat în cursul anului mai multe decizii privind restructurarea băncilor în conformitate cu noile norme. La 6 septembrie, Comisia a aprobat temporar, în conformitate cu noile norme privind ajutoarele de stat, acordarea unor garanții de stat sub formă de ajutor de salvare care acoperă emisiunile de instrumente de datorie ale celor două bănci slovene Factor banka d.d. și Probanka d.d. În 18 decembrie, Comisia a aprobat deciziile privind acordarea măsurilor de ajutor de stat în favoarea a 5 bănci slovene. Comisia a aprobat planurile de restructurare ale băncii Nova Ljubljanska banka d.d. (NLB) și ale Nova Kreditna Banka Maribor d. d. (NKBM), în special pentru că acestea permit revenirea băncilor la viabilitate pe termen lung, fără să denatureze în mod excesiv concurența. De asemenea, Comisia a aprobat un ajutor pentru lichidarea ordonată a Factor banka d.d. și Probanka d.d., în special întrucât denaturările concurenței create de ajutor vor fi reduse la minimum prin ieșirea completă de pe piață a celor două bănci. În cele din urmă, Comisia a aprobat temporar acordarea unui ajutor de salvare în favoarea societății Abanka Vipa d.d., din motive de stabilitate financiară. În contextul procedurii privind dezechilibrele macroeconomice, Slovenia a trebui să efectueze o analiză a calității activelor și o simulare de criză în sectorul bancar din Slovenia. Evaluarea rezultatelor acestora, publicată de Slovenia la 12 decembrie, a fost inclusă în cele cinci decizii ale Comisiei adoptate la 18 decembrie. Decizii privind restructurarea băncilor notificate înainte de 1 august 2013 În cazul grupului Hypo Alpe Adria (HGAA), Comisia a aprobat în august 2013 un plan conform căruia elementele operative ale băncii din Austria și din Europa de Sud-Est vor fi vândute până la jumătatea anului 2015 cel târziu, în timp ce părțile neviabile intră într-un proces de lichidare ordonată. Până în momentul finalizării procesului de vânzare, Austria se angajează să aplice o serie de restricții pentru noile activități, în special în ceea ce privește controlul riscurilor, asigurând astfel creșterea valorii comerciale a filialelor și limitarea la minimum a denaturărilor concurenței. În ceea ce privește banca Monte dei Paschi di Siena (MPS), guvernul italian a furnizat 2 miliarde EUR pentru acoperirea unui deficit de capital rezultat în urma simulării de criză din decembrie 2011 efectuate de Autoritatea Bancară Europeană. După ce s-a asigurat că modelul de afaceri al băncii prezintă un grad mai scăzut de risc și oferă viabilitate pe termen lung, Comisia a aprobat în noiembrie 2013 planul de restructurare al băncii MPS. În plus, controlul ajutoarelor de stat reprezintă un instrument important care permite garantarea faptului că băncile își reiau funcția lor economică principală, de instituții de împrumut pentru economia reală, recurgând la condiționalități în cadrul deciziilor de restructurare. În Spania, 2013 a fost primul an complet de implementare a diverselor planuri de restructurare aprobate de Comisie pentru băncile care au primit ajutoare de stat în temeiul programului de asistență financiară cu o durată de optsprezece luni aprobat în iulie 2012. Planurile de restructurare vizează reorientarea activităților băncilor dinspre sectoarele mai riscante către activitățile de acordare de credite pentru IMM-uri și alte entități. În prima jumătate a anului 2013, au fost finalizate așa-numitele exerciții de răspundere secundară pentru băncile care au primit ajutor de stat, generând un capital de aproape 13 miliarde EUR pentru băncile respective și reducând necesitatea unor fonduri publice suplimentare. În 2013, Comisia, în colaborare cu BCE și cu FMI, a continuat să furnizeze asistență financiară statelor membre care au solicitat acest lucru. Controlul ajutoarelor de stat a contribuit la programele de ajustare economică din Irlanda, Grecia, Portugalia și Cipru. Restructurarea sectoarelor bancare, inclusiv impunerea unor condiționalități detaliate în sectorul financiar, a fost una dintre principalele măsuri de politică cerute din partea acelor țări. Crearea unei piețe unice deschise, eficiente și sigure pentru plăți Comisia și-a concentrat de asemenea eforturile sale de reglementare și de asigurare a respectării normelor în domeniul plăților. Un exemplu în acest sens este investigația deschisă de Comisie în septembrie 2011 cu privire la încălcarea normelor antitrust, care examinează procesul de standardizare a plăților efectuate prin intermediul internetului inițiat de Consiliului European al Plăților (CEP) și finalizat în iunie 2013[26]. Adoptarea de măsuri care să garanteze că procesul de standardizare nu afectează intrarea pe piață sau inovarea CEP este organismul decizional și de coordonare al sectorului bancar european în ceea ce privește plățile. Comisia și-a exprimat preocuparea că, prin intermediul activității sale privind standardele pentru plățile electronice, în special cadrul pentru plățile electronice, CEP ar putea exclude furnizorii de internet nebancari de pe piața plăților electronice. Plățile prin internet sunt vitale pentru dezvoltarea comerțului electronic și pentru buna funcționare a pieței interne a UE. În cursul investigației, CEP și-a anunțat decizia de a suspenda dezvoltarea cadrului pentru plățile electronice și orice alte inițiative de standardizare care ar avea același obiect sau efect. Ca urmare, reclamantul în acest caz, Sofort AG, și-a retras plângerea. În aceste condiții, Comisia a decis să închidă investigația. Directiva revizuită privind serviciile de plată[27] ar permite în mod explicit instituțiilor nebancare să opereze în concurență cu băncile pe piața plăților pe internet și cu cardul. În acest caz, legislația a completat în mod eficace măsurile de asigurare a respectării normelor antitrust. Un alt exemplu de sinergie între reglementare ex ante și măsuri ex post de asigurare a legislației în materie de concurență îl reprezintă propunerea de regulament privind comisioanele interbancare pentru plățile cu cardul[28], care ține seama de cei 20 de ani de proceduri în materie de concurență la care au fost părți societăți emitente de carduri de plată. Comisioanele interbancare au făcut de multe ori obiectul verificărilor din partea autorităților din domeniul concurenței și a autorităților de reglementare. Comisia a adoptat mai multe decizii în temeiul normelor antitrust ale UE, inclusiv decizia din decembrie 2007 privind MasterCard[29]. Au existat și o serie de proceduri naționale, inclusiv în Polonia, Ungaria, Italia, Letonia, Regatul Unit, Germania și Franța. Cu toate acestea, piața europeană a plăților efectuate cu cardul rămâne destul de fragmentată, iar comisioanele interbancare variază foarte mult de la o țară la alta. Pentru a aborda acest aspect, Comisia a propus adoptarea regulamentului privind comisioanele interbancare. Propunerea are ca obiectiv dezvoltarea unei piețe europene pentru plăți, care va permite consumatorilor, comercianților cu amănuntul și altor întreprinderi să se bucure pe deplin de avantajele pieței interne europene, inclusiv de avantajele comerțului electronic, în conformitate cu Agenda digitală a Strategiei Europa 2020. Interzicerea perceperii de suprataxe la plățile cu cardul pentru cardurile reglementate să perceapă comisioane bancare, prevăzută în Directiva revizuită privind serviciile de plată, completează dispozițiile Directivei privind drepturile consumatorilor[30], care ar trebuie să înceapă să se aplice în UE la 13 iunie 2014. Conform noilor norme, comercianții nu mai pot să aplice suprataxe pentru mijloacele de plată care depășesc costurile suportate de comerciant pentru utilizarea unor astfel de mijloace. 5. Energie: sectorul în care este nevoie de „mai multă Europă Energia este unul dintre sectoarele în care realizarea pieței unice va aduce cele mai mari beneficii pentru întreprinderile și cetățenii Europei. Cu toate acestea, eforturile de reformă pentru realizarea pieței interne a energiei, inclusiv al treilea pachet privind energia lansat în 2007[31], necesită mai multe timp decât se preconizase pentru a avea un impact. Cele trei provocări majore identificate în 2013 sunt dependența tot mai mare a UE față de importul de energie, creșterea prețurilor la energie și lipsa investițiilor[32]. Energiile regenerabile vor juca un rol-cheie în tranziția către un sistem energetic competitiv, sigur și durabil. Piețele energiei joacă un rol esențial în economia Europei. Energia reprezintă un factor de producție cheie pentru industrie și are un impact asupra aproape tuturor aspectelor vieții cotidiene a consumatorilor. Costurile energiei au un impact considerabil asupra activității economice. Prețul energiei este una din principalele surse de îngrijorare pentru competitivitatea europeană, în special în sectoarele de activitate care sunt mari consumatoare de energie, și periclitează poziție Europei de lider în eforturile de reducere a emisiilor de carbon, poziție pe care se află de zece ani. Există, totuși, convergență de opinii cu privire la lucrurile de care e nevoie pentru a aborda aceste probleme: dotarea UE cu un cadru comun pentru energie, realizarea de investiții în infrastructură, sporirea eficienței energetice și încurajarea acordării unor ajutoare pentru sursele de energie regenerabile mai eficiente și mai orientate spre piață. Concurența face parte din mixul de politici care pot contribui la abordarea acestor probleme. Legislația europeană în domeniul energiei a contribuit la eliminarea monopolurilor legale, la armonizarea normelor și a introdus măsuri de sprijinire a integrării și a liberalizării pieței. Rolul politicii în domeniul concurenței este de a se asigura că societățile nu mențin sau impun din nou obstacole în calea concurenței. În consecință, măsurile de asigurare a respectării legislației în materie de concurență, precum și măsurile de reglementare și de liberalizare în acest domeniu contribuie împreună la dezvoltarea celor trei piloni ai politicii UE privind energia: durabilitatea, competitivitatea și securitatea aprovizionării. Totuși, în unele state membre, concurența pe piețele gazelor și energiei electrice rămâne limitată nu numai din cauza unei puneri în aplicare lente a legislației în domeniu, ci și ca urmare a naturii acestor sectoare, care sunt caracterizate de investiții mari în primele etape de dezvoltare a unei societăți și de o capacitate limitată din punctul de vedere al infrastructurii fizice. Cu toate că piețele energiei din UE sunt în continuare în mare parte naționale sau regionale, integrarea acestora a crescut. O integrare mai aprofundată ar putea atenua fluctuațiile prețurilor și ar putea ameliora eficiența globală și concurența. În acest sens, aplicarea viguroasă a normelor antitrust este esențială pentru a asigura eficacitatea reglementărilor ex ante, iar o intervenție optimă a statului ar trebui să fie concepută în așa fel încât să aibă un impact minim asupra prețurilor la energie. De la 1 ianuarie, se aplică noile orientări în materie de ajutoare de stat privind schemele UE de comercializare a certificatelor de emisii. Noul cadru permite statelor membre să scutească sectoarele de activitate mari consumatoare de energie electrică de costurile indirecte legate de emisiile de CO2 incluse în prețul energiei și să abordeze riscul relocării societăților în țări din afara UE, unde mediul de reglementare este mai puțin strict[33]. În 2013, Comisia a aprobat astfel de sisteme în cinci state membre: Belgia, Germania, Țările de Jos, Spania și Regatul Unit[34]. Pe de altă parte, planurile autorităților germane de a acorda un astfel de sprijin producătorilor de metale neferoase au fost declarate ca fiind incompatibile, deoarece ar fi implicat denaturări importante ale concurenței, în detrimentul producătorilor din alte state membre[35]. Promovarea unor piețe ale energiei deschise și competitive prin garantarea unui acces nediscriminatoriu și a unor condiții de concurență echitabile În 2013, acțiunile de aplicare a dreptului concurenței în materie de antitrust au contribuit sau vor contribui în viitor la reducerea prețurilor la energie prin combaterea comportamentelor abuzive sau coluzive care duc la segmentarea piețelor și la alocarea ineficientă a energiei. În cadrul cazurilor investigate în prezent de Comisie, au fost examinate comportamentele societăților care își desfășoară activitatea în sectorul țițeiului, al produselor din ulei rafinat și al biocarburanților[36]; Gazprom, în raport cu aprovizionarea cu gaz a Europei Centrale și de Est[37]; BEH, în raport cu aprovizionarea cu electricitate a Bulgariei[38]; precum și bursele de electricitate[39]. În aprilie, Comisia a acceptat angajamentele ČEZ, operatorul tradițional în sectorul energiei electrice din Cehia[40], și a adoptat o decizie prin care conferă forță juridică obligatorie acestor angajamente. O investigație aprofundată în legătură cu sectorul energiei electrice din Republica Cehă a fost lansată în iunie 2011, în urma unor inspecții inopinate efectuate în 2009. Ca urmare a angajamentelor societății ČEZ de a răspunde preocupărilor exprimate de Comisie, în iulie 2012 a fost efectuat un test de piață care a avut un rezultat satisfăcător. ČEZ va cesiona între 800 și 1,000 MW din capacitatea sa de generare. Această cesionare va permite unei alte societăți să intre pe piața energiei electrice din Cehia și să concureze cu operatorii tradiționali. Comisia a inițiat, de asemenea, proceduri oficiale de investigare împotriva bursei de electricitate din România OPCOM[41], care, împreună cu compania sa mamă, CNTEE Transelectrica, a primit în mai o comunicare privind obiecțiunile. Comisia a constatat în concluziile sale preliminare că OPCOM, operatorul singurei burse de energie electrică din România, aplică un tratament discriminatoriu împotriva societăților, în funcție de sediul social al acestora. Bursele de energie electrică joacă un rol important în ceea ce privește informarea publicului cu privire la prețuri: practicile restrictive, prin faptul că determină creșterea costurilor suportate de operatorii străini pentru exercitarea activității lor profesionale, limitează resursele de lichiditate și eficiența piețelor energiei electrice. Accesul pe piețele energiei electrice este crucial pentru practicarea unor prețuri transparente și fiabile ale energiei electrice pe piețele cu ridicata și cu amănuntul. În ceea ce privește controlul ajutoarelor de stat, Comisia a deschis o investigație aprofundată cu privire la concesiunile de resurse de apă pentru generarea de electricitate făcute în favoarea societății Electricidade de Portugal (EDP), pentru a verifica dacă prețul plătit în 2007 de acest operator tradițional pe piața energiei electrice din Portugalia, EDP, pentru prelungirea dreptului său de a folosi resursele publice de apă în scopul generării de energie electrică a fost conform cu normele UE în materie de ajutoare de stat[42]. Comisia a lansat, de asemenea, investigații cu privire la regulile și practicile legate de acordarea sau prelungirea unor concesii similare și în alte state membre. 6. Asigurarea respectării normelor în materie de concurență în economia digitală, în scopul susținerii Agendei digitale pentru Europa Revoluția digitală a luat cu asalt aproape toate sectoarele economiei, influențând modul în care persoanele și societățile trăiesc și își desfășoară activitatea, aducând pe piață o mare varietate de mărfuri și de servicii digitale și punând la dispoziția altor sectoare factori de producție esențiali, creând posibilitatea generării de economii și propunând noi canale de comunicare și diseminare a informațiilor. Sectoarele economiei digitale reprezintă motoarele principale ale creativității și inovării, sporind competitivitatea societăților în cadrul economiei. Cu toate că este extrem de dificil să se identifice măsuri fiabile, în măsură să identifice cu fiabilitate dimensiunile economiei digitale, contribuția sa la creșterea PIB-ului în ultimii ani a devenit tot mai importantă. Având în vedere acest aspect, Comisia a demarat în 2010 inițiativă emblematică „O agendă digitală pentru Europa”[43], care a fost revizuită în decembrie 2012 printr-un set de priorități actualizate. Deși principiile de bază și obiectivele politicii în materie de concurență rămân neschimbate în toate sectoarele, există o serie de caracteristici proprii economiei digitale. O dinamică mai rapidă reprezintă una dintre caracteristici. O altă caracteristică a piețelor digitale este ritmul rapid al schimbărilor tehnologice, care aduce în permanență pe piață noi dispozitive și bunuri imateriale, de exemplu servicii, aplicații și ecosisteme. Nu în ultimul rând, modelele de afaceri și sursele de venit se schimbă mai rapid pe piețele digitale decât pe alte piețe. Combinarea instrumentelor aferente politicii în domeniul concurenței în vederea abordării provocărilor reprezentate de evoluția rapidă a pieței În cadrul piețelor cu evoluție rapidă, cum ar fi TIC și comunicațiile electronice, este necesar să se aplice simultan măsuri de asigurare a respectării reglementărilor ex ante și ex post în domeniul concurenței pentru a asigura buna funcționare a sectorului și pentru a-i permite acestuia să își exploateze la maximum potențialul de dezvoltare. Examinarea eficace a comportamentului întreprinderilor aflate într-o poziție dominantă, precum și reacția rapidă în caz de abuzuri, este deosebit de importantă, având în vedere faptul că practicile ilegale pot provoca ieșirea timpurie de pe piață a concurenților mici și inovatori. Facilitarea diseminării proprietății intelectuale și a cunoștințelor este, de asemenea, importantă în cadrul industriei digitale. În acest scop, Comisia a decis să își revizuiască cadrul privind politica antitrust în cazul acordurilor de transfer de tehnologie. Acordurile între societăți concurente sau neconcurente privind transferul de tehnologie care permite creșterea eficienței promovează inovarea și competitivitatea. Diseminarea tehnologiei poate stimula concurența și inovarea alimentată de utilizarea acestor tehnologii. O consultare publică privind revizuirea orientărilor existente și a Regulamentului de exceptare pe categorii pentru acordurile de transfer de tehnologie a avut loc în perioada februarie-mai, în vederea adoptării textelor finale în primăvara anului 2014. Asigurarea respectării normelor antitrust pe o piață digitală în evoluție rapidă: cazul Google Comisia și-a exprimat preocuparea privind posibilitatea ca Google să abuzeze de poziția sa dominantă pe piețele căutării pe internet, ale publicității prin motoare de căutare și ale intermedierii publicității prin motoare de căutare în cadrul SEE. Comisia și-a exprimat opinia că astfel de practici ar putea aduce prejudicii consumatorilor, prin reducerea ofertei și sufocarea potențialului de inovare în domeniul serviciilor specializate de căutare și al publicității prin motoare de căutare. Pentru a răspunde preocupărilor exprimate de Comisie în ceea ce privește concurența, Google a prezentat un prim set de angajamente în aprilie și un set revizuit în luna octombrie. Comisia a solicitat reacții din partea părților interesate cu privire la angajamentele revizuite asumate de Google, prin intermediul cererilor formale de informații. În lumina observațiilor primite, Comisia a ajuns la concluzia că angajamentele revizuite nu au răspuns în mod adecvat preocupărilor în materie de concurență exprimate de Comisie în evaluarea sa preliminară. Comisia a informat Google că, în cazul în care dorește să prezinte un nou set revizuit de angajamente ca răspuns la preocupările Comisiei, aceasta are la dispoziție doar o perioadă extrem de scurtă de timp în acest sens, urmând ca, în cazul în care Google nu comunică angajamente revizuite, Comisia să reia procedura prevăzută la articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003. Promovarea conectivității și abordarea fragmentării pieței unice în sectorul telecomunicațiilor Absența unei piețe unice reale pentru comunicațiile electronice împiedică dezvoltarea de noi servicii accesibile pe piața internă, ceea ce este în dezavantajul consumatorilor europeni. Realizarea pieței unice pentru comunicațiile electronice ar aduce beneficii semnificative societăților și cetățenilor Europei. La 11 septembrie, Comisia a adoptat un pachet legislativ privind „Continentul conectat: construirea pieței unice a telecomunicațiilor”. Acest pachet cuprinde o comunicare privind piața unică a telecomunicațiilor, o propunere de regulament care prevede măsuri privind piața unică europeană a comunicațiilor electronice, precum și măsuri pentru realizarea unui continent conectat; pachetul include, de asemenea, o recomandare a Comisiei privind obligații consecvente de nediscriminare și metode coerente de calcul al costurilor pentru promovarea concurenței și optimizarea mediului de investiții în bandă largă. [44] În 2013, măsurile de asigurare a respectării normelor în materie de concurență au fost frecvente în sectorul telecomunicațiilor, împiedicându-i pe operatorii tradiționali să-și protejeze întreprinderile prin practici ilegale și garantând faptul că fuzionarea societăților nu determină o creștere a prețurilor, o scădere a calității serviciilor și o scădere a nivelului inovării. Conform Regulamentului privind concentrările economice, Comisia revizuiește în prezent mai multe înțelegeri importante între întreprinderi, inclusiv două tranzacții propuse care ar consolida situația operatorilor de rețele de telefonie mobilă din Irlanda și Germania. La 1 octombrie, societatea Hutchison 3G din Regatul Unit a informat Comisia privind intenția sa de a dobândi controlul exclusiv asupra societății Telefónica din Irlanda, iar la 6 noiembrie, Comisia a deschis o investigație aprofundată cu privire la această concentrare economică[45]. În mod asemănător, la 31 octombrie, societatea Telefónica din Germania a informat Comisia cu privire la intenția sa de a dobândi controlul exclusiv asupra activității de comunicații mobile a KPN din Germania, cunoscută sub numele E Plus, iar la 20 decembrie Comisia a deschis o investigație aprofundată cu privire la această tranzacție[46]. Întrucât aceste două tranzacții ar duce la scăderea numărului operatorilor de pe piețele cu ridicată și cu amănuntul, care sunt deja foarte concentrate, acestea urmează să fie analizate cu deosebită atenție în cursul anului 2014. Comisia a analizat, de asemenea, și a compensat necondiționat în prima etapă, achiziția de către Liberty Global a societății Virgin Media[47] - cel mai mare operator de cablu din Regatul Unit - pentru suma de 23,3 miliarde USD și achiziția de către Vodafone a celui mai mare operator de cablu din Germania, Kabel Deutschland[48], pentru suma de 8 miliarde EUR. Legat de normele antitrust, Comisia a aplicat, la 23 ianuarie, o amendă în valoare de 66 894 000 EUR societății Telefónica și una de 12 290 000 EUR societății Portugal Telecom, ca urmare a acordului de neconcurență încheiat de cele două pe piața telecomunicațiilor iberice[49]. Prin păstrarea statu-quo-ului în Spania și Portugalia, acordul a contribuit la menținerea segmentărilor în sectorul telecomunicațiilor din UE. Acordurile de neconcurență sunt una dintre cele mai grave încălcări ale normelor de concurență ale UE, deoarece acestea pot duce la creșterea prețurilor și la diminuarea ofertei pentru consumatori. Respectiva decizie este deosebit de relevantă, deoarece a vizat un acord transfrontalier de împărțire a pieței. Eliminarea obstacolelor în calea inovării în cadrul economiei cunoașterii În 2013, Comisia s-a implicat activ în ceea ce privește brevetele esențiale pentru aplicarea unor standarde. Acestea sunt brevete care protejează o tehnologie care este esențială pentru punerea în aplicare a unui standard industrial elaborat de un organism de standardizare. Din punct de vedere tehnic, este imposibil să produci un produs conform unui standard fără să utilizezi tehnologia protejată prin brevetele respective. În luna mai, Comisia a trimis o societății Motorola Mobility o comunicare privind obiecțiunile privind posibilitatea utilizării abuzive a brevetelor esențiale pentru aplicarea unor standarde în ceea ce privește telefoanele mobile[50]. Pronunțarea unei hotărâri judecătorești de încetare de către o instanță naționale constituie, în general, o măsură reparatorie legitimă pentru titularul brevetului în cazul încălcării acestuia. Cu toate acestea, în cazul în care un standard de succes cuprinde tehnologii brevetate, accesul la brevetele corespunzătoare constituie o condiție preliminară pentru orice societate care dorește să vândă pe piață produse conforme cu standardul în cauză. Prin urmare, Comisia a ajuns la concluzia preliminară că o astfel de hotărâre poate constitui un abuz de poziție dominantă, în cazul în care este vorba de brevete esențiale pentru aplicarea unor standarde, iar potențialul titular al licenței este dispus să obțină o licență cu respectarea unor condiții echitabile, rezonabile și nediscriminatorii (ERN). Într-o astfel de situație, Comisia consideră că titularii unor astfel de brevete nu ar trebui să recurgă la acțiuni de încetare, care implică, în general, o interdicție de vânzare a produsului care face obiectul încălcării brevetului. Titularii de brevete au dreptul să inițieze acțiuni în încetare în cazul în care potențialii titulari de licență refuză licențele care au fost considerate a fi echitabile, rezonabile și nediscriminatorii (ERN). În cadrul eforturile în domeniul brevetelor esențiale pentru aplicarea unor standarde a fost implicată și societatea Samsung[51]. În septembrie, Samsung și-a asumat angajamente ca răspuns la preocupările în materie de concurență exprimate de Comisie în comunicarea acesteia privind obiecțiunile din decembrie 2012. În cadrul angajamentelor luate, Samsung a propus ca, în decursul unei perioade de cinci ani, să nu inițieze acțiuni în încetare pentru nici unul din brevetele sale pentru standarde, actuale sau viitoare, referitoare la tehnologii implementate în telefoanele inteligente și în tablete, împotriva oricărei societăți care este de acord să se supună unui anumit proces prin care să se stabilească rate de redevență ERN adecvate, fie de către o instanță de judecată, fie de către o instanță de arbitraj. 7. Cooperarea internațională în cadrul politicii de concurență în scopul abordării provocărilor reprezentate de globalizare Interdependența tot mai mare între economiile de pe scena mondială urmează o tendință ireversibilă: ponderea investițiilor străine directe ajunsese la peste 30 % din PIB-ul mondial înainte de criză, în timp ce schimburile comerciale mondiale a crescut în medie cu 5,3 % pe an în ultimele două decenii. Noi giganți economici și-au făcut apariția pe piață, în timp ce principalii actori pe scena mondială au făcut investiții considerabile reciproce în economie. Globalizarea economiei impune o cooperare mai strânsă între autoritățile de concurență nu numai din Europa, ci și din întreaga lume. Cooperarea internațională dintre agențiile de concurență contribuie la gestionarea eficace a provocărilor globalizării și promovează convergența principiilor și practicilor în materie de concurență aplicate în întreaga lume. Este esențial să se asigure cooperarea între diferite autorități și coerență în ceea ce privește rezultatele măsurilor de asigurare a respectării legii. Conform încurajării Parlamentului European, Comisia a continuat să poarte dialoguri politice multilaterale și bilaterale cu autoritățile competente din alte jurisdicții, în vederea promovării convergenței cu privire la normele materiale și procedurale în materie de concurență. De asemenea, Comisia a continuat să coopereze îndeaproape cu numeroase agenții de concurență în contextul activității sale cotidiene de asigurare a respectării normelor. Cooperarea bilaterală și multilaterală, în vederea unei aplicări mai eficace a normelor de concurență UE a lansat la 8 iulie negocieri cu SUA cu privire la un Acord transatlantic de parteneriat pentru comerț și investiții (TTIP), iar la 25 martie a lansat negocieri cu Japonia privind un acord de liber schimb. Ambele negocieri prevăd dispoziții referitoare la concurență a căror respectare Comisia o urmărește cu strictețe. În ceea ce privește relațiile bilaterale cu organisme de aplicare a normelor în materie de concurență din afara UE, în 2013, Comisia și-a concentrat eforturile în principal asupra principalilor săi parteneri comerciali, atât cei tradiționali, cât și marile economii emergente. În acest sens, în 2013 au fost organizate dialoguri la nivel înalt cu reprezentanți ai unor agenții în domeniul concurenței cu care UE a încheiat un acord de cooperare sau un memorandum de înțelegere. În paralel cu conferința BRICS din 22 noiembrie de la Delhi, Direcția Generală Concurență a semnat un memorandum de înțelegere pentru cooperarea în domeniul dreptului concurenței cu Comisia pentru concurență din India. La 17 mai, a fost semnat Acordul de cooperare între UE și Elveția. O caracteristică inovatoare a acestui acord și motivul pentru care este numit acord de a doua generație este faptul că acesta va permite agențiilor de concurență să facă schimb de informații pe care le-au obținut în urma investigațiilor lor respective. Acordul va intra în vigoare o dată ce este aprobat de Parlamentul European și de Parlamentul Elveției. Negocierile privind încheierea unui acord similar între UE și Canada au progresat considerabil. În plus, Comisia a continuat să se implice în activități de cooperare tehnică cu alte autorități din domeniul concurenței din afara UE, în special din China și India. Comisia a continuat să monitorizeze atent punerea în aplicare a dispozițiilor din anexele referitoare la oțel și la construcțiile navale, incluse în Actul de aderare al Croației[52], iar la 1 iulie Croația a devenit membră a UE. În ceea ce privește negocierile de aderare cu țările candidate, în 2013 s-au înregistrat progrese semnificative, fiind demarat procesul de verificate a legislației din Muntenegru și de identificare a obiectivelor de referință necesare pentru deschiderea negocierilor la capitolul Concurență. Comisia a continuat, de asemenea, să se implice activ în forumurile internaționale din domeniul concurenței, cum ar fi Comisia pentru concurență a OCDE, Rețeaua Internațională a Concurenței (RIC) și UNCTAD. În 2013, Comisia a continuat să coprezideze Grupul de lucru privind concentrările economice din cadrul Rețelei Internaționale a Concurenței și unul din Subgrupurile din cadrul Grupului de lucru privind cartelurile. În 2013, Comisia a fost, de asemenea, coordonator de proiect (alături de Comisia federală în domeniul comercial a SUA) pentru proiectele grupului de coordonare al RIC privind procesele de investigare în cadrul activităților de aplicare a normelor din domeniul concurenței. 8. DIALOGUL PRIVIND CONCURENȚA CU ALTE INSTITUȚII Dialogul structurat cu Parlamentul European DG Concurență poartă un dialog structurat permanent pe probleme de concurență cu Parlamentul European, în special cu Comisia pentru afaceri economice și monetare (ECON). Vicepreședintele Almunia a făcut în două rânduri vizite Comisiei în cursul anului 2013, în contextul dialogului structurat: la 28 mai pentru prezentarea Raportului anual privind concurența 2012, iar la 26 noiembrie, pentru actualizarea deciziilor-cheie și a evoluțiilor în materie de elaborare de politici în anul 2013, în așteptarea rezultatelor activității Parlamentului în domeniul concurenței în anul 2014. Vicepreședintele a participat, de asemenea, la reuniunea Comisiei pentru politica regională din 30 mai, în cadrul căreia a vorbit despre orientările privind ajutoarele de stat regionale, care făceau obiectul unei analize în cadrul comisiei respective. În 2013 au fost adoptate două rezoluții cu privire la rapoartele anuale privind concurența. În iunie, Parlamentul a adoptat o rezoluție cu privire la raportul Sanchez Presedo, care privește Raportul anual privind concurența pentru 2011. Raportul anual privind concurența 2012 a fost transmis Comisiei ECON la data de 14 mai, pentru a permite deputaților să se pregătească pentru dialogul cu comisarul. Rezoluția privind raportul Tremosa i Balcells a fost adoptat la l0 decembrie. În ultimii ani, Parlamentul și-a exprimat preocuparea cu privire la amenzile aplicate pentru încălcări ale concurenței: Comisia este de părere că Orientările privind amenzile oferă societăților suficientă securitate juridică și Comisiei suficientă flexibilitate în cazul în care se impun modificări; această structură a fost susținută de multe ori de către curțile europene. Un dialog structurat cu Parlamentul European privind modernizarea ajutoarelor de stat Parlamentul a fost consultat, în mod formal, de Consiliu, în contextul adoptării Regulamentului de procedură și a Regulamentului de abilitare, care reprezintă instrumente fundamentale pentru modernizarea ajutoarelor de stat, o prioritate pentru DG Concurență în 2013. Parlamentul a adoptat cele două rezoluții în luna iulie, în urma unei activități intense pe marginea celor două propuneri. Atât Comisia ECON, cât și Comisia TRAN au emis un aviz privind Regulamentul de abilitare. Comisia a ținut cont în contextul revizuirii orientărilor sale în domeniul ajutoarelor de stat atât de rolul oficial al Parlamentului în procesul legislativ, cât și de mesajele esențiale transmise de acesta. Așa cum a informat vicepreședintele Almunia deputații în timpul dialogului structurat din 26 noiembrie, procesul SAM se încheie în 2014, o dată cu adoptarea restului de orientări privind ajutoarele de stat. În paralel cu adoptarea Regulamentului de abilitare și a Regulamentului de procedură în luna iulie și în perioada următoare acestei adoptări a continuat activitatea de revizuire și actualizare a ansamblului legislației în domeniul ajutoarelor de stat. La 6 mai a avut loc o a treia consultare publică privind proiectul de comunicare privind cinematografia, urmată de textul final al comunicării, la 14 noiembrie. ECON a fost informată cu privire la această inițiativă, precum și privind lansarea, la 3 iulie, a consultării publice asupra orientărilor privind ajutoarele de stat pentru aeroporturi și transportatori aerieni (Orientările privind sectorul aviației), la 17 iulie, a consultării privind ajutoarele de stat de minimis, la 29 iulie, a consultării publice privind Regulamentul general de exceptare pe categorii și la 14 noiembrie, privind Orientările privind ajutoarele de stat pentru restructurare și salvare. Un document de informare referitor la Orientările privind ajutoarele de stat regionale a fost transmis ECON la 16 mai. Acesta este un alt subiect în privința căruia personalul COMP a informat deputații și personalului Parlamentului European. Comisia pentru dezvoltare regională REGI a prezentat o întrebare cu solicitare de răspuns oral, urmată de o dezbatere cu privire la Orientările privind ajutoarele de stat regionale, în contextul dezbaterilor purtate în paralel referitoare la noile hărți ale ajutoarelor regionale și la următoarea perioadă de programare pentru fondurile structurale. Acțiuni în despăgubire[53] Vicepreședintele Almunia a ales să prezinte mai întâi propunerea Comisiei privind acțiunile în despăgubire deputaților din cadrul Comisiei ECON, în cadrul unei reuniuni deschise a coordonatorilor, care a avut loc la Strasbourg la 11 iunie, imediat după adoptarea acesteia de către Colegiu. Comisia a adoptat propunerea pe baza articolelor 103 și 114 din TFUE și a transmis apoi propunerea Parlamentului European și Consiliului, în conformitate cu procedura legislativă ordinară. Serviciile Comisiei au participat la atelierul privind propunerea din 18 septembrie, găzduit de raportorul ECON, precum și la primului schimb de opinii, care a avut loc la 17 octombrie pentru a răspunde întrebărilor adresate. Acordul cu Elveția Serviciile DG Concurență au informat mai întâi Parlamentul European cu privire la negocierile derulate cu autoritatea de concurență elvețiană privind încheierea unui acord de a doua generație în noiembrie 2010. În iunie 2013, Consiliul a cerut în mod formal acordul Parlamentului privind încheierea acestui acord. DG Concurență a colaborat cu raportorul, participând la un atelier pentru asistenți, la o audiere publică și la o reuniune cu reprezentanți ai grupurilor parlamentare. Consolidarea în continuare a comunicării dintre DG Concurență și Comisia ECON La fel ca și în anii precedenți, DG Concurență a organizat un seminar pentru asistenții și consilierii politici ECON, seminar care acoperă principalele teme din Raportul anual privind concurența 2012 și care a avut loc la data de 17 mai, la sediul DG Concurență. Acesta a fost urmat de o informare detaliată a asistenților raportorilor cu privire la aplicarea normelor antitrust și în materie de ajutoare de stat în sectorul transporturilor și cu privire la ajutoarelor de stat acordate băncilor, precum și de o informare la nivel înalt destinată deputaților ECON din grupul de lucru privind concurența cu privire la principalele teme de politică. În iulie, Comisia a adoptat o nouă Comunicare privind sectorul bancar, pentru a actualiza orientările publicate în 2008, la începutul crizei financiare, și pentru a reflecta experiența dobândită în această perioadă. De asemenea, Comisia a pregătit un document de prezentare a punctelor-cheie pentru Comitetul economic și financiar, care a fost transmis președintelui ECON. DG Concurență a continuat să informeze periodic comisiile parlamentare relevante cu privire la consultările publice și la adoptarea unor noi orientări și documente de politică. În 2013 au fost organizate întâlniri bilaterale între membri ai personalul din cadrul DG Concurență și numeroși deputați europeni, referitoare la activitatea Parlamentului pe marginea a diferite dosare din domeniul concurenței. Serviciile Comisiei au pregătit răspunsuri la 366 de întrebări parlamentare scrise, precum și la 21 de petiții la care DG Concurență a avut rol de coordonator. DG Concurență și Comisia ECON au continuat schimbul de informații cu privire la studiile efectuate; serviciile DG Concurență au informat secretariatul ECON în iulie despre studiile cerute de DG în 2013. Dialogul dintre DG Concurență și CESE/CoR Comisia a informat, de asemenea, Comitetul Economic și Social European (CESE) și Comitetul Regiunilor (CoR) cu privire la inițiativele politice importante. A participat, de asemenea, la reuniunile grupului de studiu și al secțiunilor specializate. La 1 februarie, vicepreședintele Almunia a participat la reuniunea plenară a CoR referitoare la reforma ajutoarelor de stat și la revizuirea orientărilor privind ajutoarele de stat regionale pentru perioada 2014-2020. [1] Forumul Economic Mondial: Raportul privind competitivitatea globală 2013-2014, disponibil la adresa: http://www3.weforum.org/docs/WEF_GlobalCompetitivenessReport_2013-14.pdf [2] SEC (2011)1188 secțiunea finală 1: Document de lucru al serviciilor Comisiei, Raportul 2011 privind competitivitatea europeană. [3] Contribuția politicii în domeniul concurenței la creșterea economică și la îndeplinirea obiectivelor Strategiei UE 2020 (The Contribution of Competition Policy to Growth and the EU2020 Strategy), IP/A/ECON/ST/2012-25, disponibil la adresa http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/etudes/join/2013/492479/IPOL-ECON_ET(2013)492479_EN.pdf [4] Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat. [5] COM(2013) 404 final: Propunere de directivă privind anumite norme care guvernează acțiunile în despăgubire în temeiul dreptului național în cazul încălcărilor dispozițiilor dreptului concurenței al statelor membre și al Uniunii Europene, disponibil la adresa http://ec.europa.eu/competition/antitrust/actionsdamages/documents.html. [6] Exemple notabile din trecut sunt amenzile aplicate producătorilor de sticlă auto, de DRAM-uri (cipuri de memorie pentru calculatoare, servere și stații de lucru) și de cauciuc sintetic. [7] Cazul AT.39748 – Fascicule de cabluri electrice pentru industria autovehiculelor. [8] Cazul 39861 – instrumente financiare derivate pe rata dobânzii în yeni japonezi (YIRD) și cazul 39914 – instrumente financiare derivate pe rata dobânzii în euro [9] Cazul AT.39633 – Creveți [10] Cazul 39574 –Cipuri pentru carduri inteligente [11] COM(2013) 404 final: Propunere de directivă privind anumite norme care reglementează acțiunile în despăgubiri în temeiul dreptului național în cazul încălcărilor dispozițiilor dreptului concurenței al statelor membre și al Uniunii Europene. [12] Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 1269/2013 al Comisiei din 5 decembrie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 802/2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi. [13] Comunicarea Comisiei privind procedura simplificată de analiză a anumitor concentrări economice în baza Regulamentului privind concentrările economice. [14] COM(2013) 685 final: Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor privind Programul de reglementare adecvată și funcțională (REFIT): rezultate și etapele ulterioare, disponibilă la adresa http://ec.europa.eu/refit. [15] COM(2012) 209 final: Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor - Modernizarea ajutoarelor de stat în UE. [16] Orientări privind ajutoarele de stat regionale pentru perioada 2014-2020, (2013/C 209/01). [17] Orientările UE pentru aplicarea normelor privind ajutoarele de stat în cazul dezvoltării rapide a rețelelor de comunicații în bandă largă (2013/C 25/01) [18] Regulamentul (UE) nr. 733/2013 al Consiliului din 22 iulie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 994/98 de aplicare a articolelor 92 și 93 din Tratatul de instituire a Comunității Europene anumitor categorii de ajutoare de stat orizontale [19] http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/derivatives/index_en.htm [20] http://ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/mifid/index_en.htm [21] Cazul AT.39745 – CDS –Piața informațiilor [22] Cazul 39861 – Instrumente financiare derivate pe rata dobânzii în yeni japonezi (YIRD) și Cazul 39914 – Instrumente financiare derivate pe rata dobânzii în euro [23] Propunerea acoperă o gamă largă de indici de referință, nu doar indicii de referință ai ratei dobânzii, cum ar fi LIBOR, ci și indicii de referință ai mărfurilor, indici folosiți ca referință pentru instrumente financiare precum instrumentele financiare derivate pe energie sau valută, indicii de referință folosiți în contractele financiare și indicii de referință folosiți pentru a măsura performanța fondurilor de investiții. [24] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/crisis_management/#maincontentSec2 [25] http://europa.eu/rapid/press-release_IP-13-672_ro.htm [26] Cazul AT.39876 – Plăți electronice CEP [27] COM(2013) 547 final: Propunere de Directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind serviciile de plată în cadrul pieței interne, de modificare a Directivelor 2002/65/CE, 2013/36/UE și 2009/110/CE și de abrogare a Directivei 2007/64/CE. [28] COM(2013) 550 final: Propunere de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind comisioanele interbancare pentru operațiunile de plată pe bază de card. [29] Cazul AT.34579 – MasterCard I [30] Directiva 2011/83/UE Parlamentului European și a Consiliului din 25 Octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor. [31] Al treilea pachet privind energia, adoptat în 2007, a identificat comportamente specifice anticoncurențiale care trebuie abordate de normele UE privind concurența. [32] A se vedea Contribuția Comisiei la Consiliul European din 22 mai 2013, disponibilă la adresa http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/energy2_en.pdf [33] Orientări privind anumite măsuri de ajutor de stat acordate în contextul schemei de comercializare a certificatelor de emisii de gaze cu efect de seră după anul 2012, JO C158, 5.6.2012, p. 4. [34] Cazurile nr. SA.37017, SA.36103, SA.37084, SA.36650 și SA.35543. [35] Cazul SA.30068 – Ajutor acordat producătorilor de metale neferoase pentru costurile dioxidului de carbon incluse în prețul electricității. [36] Cazul AT.40054 – Piețele de ulei și biocarburant, a se vedea MEMO/13/435 din 14 mai 2013 [NB: numărul cazului și denumirea acestuia nu sunt încă publicate de pagina de internet] [37]Cazul AT.39816 – Aprovizionarea în amonte cu gaz în Europa Centrală și de Est, a se vedea MEMO/12/937 din 4 septembrie 2012 [38] Cazul AT.39767 – Electricitatea BEH, a se vedea IP/121307 din 3 decembrie 2012. [39] Cazul AT.39952 – Burse de electricitate, a se vedea MEMO12/78 din 7 februarie 2012. [40] Cazul AT.39727 – ČEZ [41] Cazul AT.39984 – OPCOM / Bursa de energie electrică din România [42] Cazul SA.35429 – Extinderea utilizării resurselor de apă publice pentru producerea de energie hidraulică [43] COM(2010) 245 final: Comunicare a Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor, O agendă digitală pentru Europa. [44] https://ec.europa.eu/digital-agenda/en/connected-continent-single-telecom-market-growth-jobs [45] Cazul numărul M.6992 – Hutchison 3G Regatul Unit/ Telefónica Irlanda. [46] Cazul M.7018 – Telefónica Germania / E-Plus. [47] Cazul M.6880 – Liberty Global / Virgin Media. [48] Cazul M.6990 – Vodafone / Kabel Deutschland. [49] Cazul AT.39839 Telefónica și Portugal Telecom. [50] Cazul AT.39985 – Motorola - Aplicarea brevetelor GPRS esențiale pentru aplicarea unor standarde. [51] Cazul AT.39939 – Samsung - Aplicarea brevetelor UMTS esențiale pentru aplicarea unor standarde [52] Actul de aderare la Tratatul de aderare al Croației. [53] COM(2013) 404 final: Propunerea de Directivă privind anumite norme care guvernează acțiunile în despăgubire în temeiul dreptului național în cazul încălcărilor dispozițiilor dreptului concurenței al statelor membre și al Uniunii Europene.