COMISIA EUROPEAN Ă 
Bruxelles, 18.5.2011 
SEC(2011) 581 final 
  
[…] 
DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI 
Rezumatul evalu ării impactului 
Care înso ţeşte documentul 
Comunicare a Comisiei c ătre Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și 
Social și Comitetul Regiunilor - 
 
Consolidarea drepturilor victimelor în Uniunea European ă 
{COM(2011) 274 final} 
{SEC(2011) 580 final}  
 
RO 1   RO 1. CONTEXTUL POLITIC șI PROCEDURA  
În Programul de la Stockholm (2010-2014), C onsiliul European a solicitat continuarea 
măsurilor în vederea plas ării nevoilor victimelor criminalit ății în centrul sistemelor noastre 
judiciare, fapt reiterat de Comisie în planul s ău de acțiune privind punerea în aplicare a 
acestui program. În agenda de lucru a Comisi ei pe anul 2011, la anexa I, pe lista ini țiativelor 
strategice se num ără și drepturile victimelor criminalit ății și sprijinul acordat acestora. 
Parlamentul European a solicita t, de asemenea, Consiliului s ă adopte un cadru juridic 
complet, care s ă ofere victimelor criminalit ății o protec ție maximă. În plus, „Raportul privind 
cetățenia” prezentat de Comisie la 27 octombrie 2010 vizeaz ă eliminarea obstacolelor în calea 
drepturilor cet ățenilor printr-o mai mare consisten ță a drepturilor indi viduale acordate la 
nivelul UE. Consolidarea drep turilor victimelor, împreun ă cu consolidarea drepturilor 
procedurale ale persoanelor su spectate sau acuzate în cadru l procedurilor penale, reflect ă 
această abordare. 
Problemele, obiectivele și opțiunile strategice evaluate s-au bazat pe rezultatul unei consult ări 
publice, pe dou ă studii realizate de contractan ți externi și pe informa țiile de specialitate 
obținute de c ătre Comisie. Un grup de coordonare într e servicii a fost, de asemenea, înfiin țat. 
2. DEFINIREA PROBLEMEI  
Problema victimiz ării în materie de criminalitate în  Europa este foarte important ă, dat fiind c ă 
aproximativ 15% din popula ția UE este afectat ă în mod direct de infrac țiunile săvârșite în 
fiecare an1. Evaluarea impactului abordeaz ă calitatea tratamentului primit de victime ulterior 
săvârșirii infracțiunilor și în cursul procedurilor penale care urmeaz ă și dreptul lor de a 
beneficia de acela și tratament minim standard, inclusiv accesul nediscriminatoriu al acestora 
la justiție, în toate statele membre ale Un iunii Europene, indiferent de cet ățenie sau țara de 
reședință.  
Odată cu intrarea în vigoare a Tr atatului de la Lisabona, exist ă noi dispozi ții în materia 
justiției penale, care ofer ă o bază juridică clară pentru stabilirea de c ătre UE a unor norme 
minime privind drepturile victimelor menite s ă asigure încrederea reciproc ă și aplicarea 
principiului recunoa șterii reciproce a hot ărârilor judec ătorești. Aceasta înseamn ă că 
autoritățile judiciare trebuie s ă aibă încredere în standardele reciproce de echitate și justiție, 
iar cetățenii UE trebuie s ă se poată baza pe faptul c ă același nivel de norme minime se aplic ă 
în cazul în care c ălătoresc sau se stabilesc în str ăinătate.  
În prezent, majoritate a statelor membre ofer ă un anumit nivel de protec ție și asistență 
victimelor criminalit ății, însă rolul și nevoile victimelor în cadrul  procedurilor penale nu sunt 
încă, în general, suficient luate în considerare în  sistemele lor judiciare. Persoanele care cad 
victimă criminalit ății în Europa nu au garan ția că vor fi tratate cu respect sau c ă vor beneficia 
de sprijin, protec ție sau de acces la elementele de baz ă ale justiției într-un mod adecvat. 
Pentru a solu ționa aceast ă problemă, statele membre trebuie s ă consolideze standardele 
privind drepturile victimelor în conformitate  cu normele deja stabilite în instrumentele 
internaționale și în jurispruden ța Curții Europene a Drepturilor Omului (CEDO).  
                                                 
1 Potrivit datelor Eurostat, aproximativ 30 de milioane de infrac țiuni (excluzând infrac țiunile de mic ă 
gravitate) au fost înregistrate în statele membre ale Uniunii Europene în 2007 (EUROSTAT, Statistici 
pe scurt, 36/2009). Pe baza unei analize a sondajului interna țional privind victimele criminalit ății în UE 
(EU International Crime Survey ) intitulat „Povara criminalit ății în UE” 
(www.europeansafetyobservatory.eu ), la aceast ă cifră se adaug ă o rată presupus ă a criminalit ății 
nedenunțate de 60%, ceea ce duce la un rezultat de apr oximativ 75 de milioane  de victime afectate 
direct de infrac țiunile săvârșite anual (aproximativ 15% din popula ția UE). 
 
RO 2   RO UE a abordat deja în cadrul legisla ției în vigoare drepturile vic timelor în procedurile penale. 
Cu toate acestea, de și obiectivele și domeniul de aplicar e a acestei legisla ții sunt înc ă 
relevante, pozi ția societății cu privire la victime a evoluat, ap ărând noi obiective care trebuie 
abordate. În plus, punerea în aplicare a legisla ției a fost ineficient ă. Prin urmare, legisla ția 
actuală a UE este inadecvat ă pentru a r ăspunde nevoilor victimelor.  
Aspectele identificate sunt abordate de cele dou ă probleme detaliate mai jos: 
Problema A : legislația UE în vigoare nu este adecvat ă pentru îmbun ătățirea situației victimelor – este vag ă, nu 
conține obliga ții concrete și aplicarea sa nu poate fi garantat ă, motiv pentru care este aplicat ă inadecvat de c ătre 
statele membre. 
Problema B : nevoile victimelor  criminalit ății nu sunt luate suficient în considerare în statele membre – 
victimele nu ob țin (1) recunoa ștere și respect, (2) protec ție, (3) sprijin, (4), acces efectiv la justi ție și (5) acces 
efectiv la desp ăgubiri și la repararea prejudiciului suferit.   
Consecin țele criminalit ății și neluarea  în considerare a nevoilor victimelor au, de asemenea,  costuri ascunse 
semnificative , inclusiv costuri importante financiare și sanitare.  
2.1. Problema A – legisla ția UE nu este adecvat ă pentru îmbun ătățirea situa ției 
victimelor 
UE a adoptat Decizia-cadru 2001/22 0/JAI privind statutul victim elor în cadrul procedurilor 
penale („decizia-cadru”) și Directiva 2004/80/CE privind desp ăgubirea victimelor 
criminalit ății. Nivelul de punere în aplicare de c ătre statele membre a acestor dou ă acte 
legislative este variabil. Directiva privind desp ăgubirea victimelor criminalit ății a fost în mare 
măsură transpusă de statele membre, îns ă va fi nevoie de o analiz ă mai aprofundat ă pentru a 
se stabili în ce m ăsură acest act legislativ este cu adev ărat eficace. Punerea în aplicare a 
deciziei-cadru, pe de alt ă parte, nu este satisf ăcătoare. 
În timp ce domeniul de aplicar e al deciziei-cadru acoper ă majoritatea drepturilor victimelor 
tuturor tipurilor de criminalitate și este, în ansamblu, înc ă relevant, orice nou ă acțiune trebuie 
să acopere o gam ă mai largă de drepturi și obligații pentru statele membre, având în vedere 
nivelul crescut de sensibilizare și cultura judiciar ă în curs de schimbare,  pentru a fi luate în 
considerare nu doar drepturile și nevoile persoanelor urm ărite penal, ci și pe cele ale 
victimelor. Prin urmare, dome niul de aplicare al legisla ției UE privind victimele trebuie s ă fie 
actualizat în conformitate cu noile cercet ări și constatări referitoare la victime, în special în 
ceea ce prive ște recunoa șterea reciproc ă a măsurilor de protec ție și accesul la justi ție. 
Decizia-cadru nu a fost eficace pentru atinge rea sau apropierea de rezultatele dorite, și anume,  
abordarea nevoilor victimelor și instaurarea unor standarde mini me pentru victime în întreaga 
UE. Niciun stat membru nu poate pretinde c ă a pus în aplicare în totalitate decizia-cadru. 
Ineficacitatea acestei legisla ții se datoreaz ă redactării ambigue, absen ței obligațiilor concrete 
și a posibilit ăților de a ac ționa împotriva statelor membre  pentru neîndeplinirea obliga țiilor ce 
le revin în temeiul dreptului Uniunii. Prin valorificarea și completarea instrumentelor existente, acest cadru juridic va institui 
standarde minime pentru a garanta c ă situația victimelor este îmbun ătățită din punct de vedere 
juridic și politic în întreaga UE și că victimele criminalit ății beneficiaz ă de acelea și drepturi și 
servicii de baz ă și de acces la justi ție în acela și mod în toate statele membre ale UE. 
2.2. Problema B – nevoile victimelor nu sunt  suficient luate în considerare în UE  
Nevoile victimelor pot fi clasificate în cinci categorii: nevoia de a fi recunoscut 
și tratat cu 
respect și demnitate, nevoia de a fi protejat, nevoia de a fi sprijinit, nevoia de a avea acces la 
justiție și nevoia de a avea acces la desp ăgubiri și la repararea prejudiciului suferit. Faptul c ă 
aceste nevoi nu sunt în genera l suficient sau adecvat satisf ăcute de statele membre reprezint ă 
problema cheie ce va fi vizat ă de măsurile propuse. 
• Aspectul 1 – victimele nu s unt suficient recunoscute și tratate cu respect și demnitate . 
Victimele au nevoie s ă fie recunoscute ca atare și să le fie recunoscut ă suferința. De 
 
RO 3   RO asemenea, victimele au nevoie s ă fie tratate cu demnitate și respect în toate comunic ările 
cu toate persoanele implicate în procesul judiciar. Trebuie acordat ă o atenție deosebit ă 
nevoilor victimelor vulnerabile, de exemplu, copiilor, persoanelor cu handicap, victimelor violenței sexuale. Victimele indirecte (precum membrii de familie) au, de asemenea, 
nevoie să fie recunoscute, întrucât consecin țele infracțiunilor le afecteaz ă în egală măsură. 
• Aspectul 2 – victimele nu sunt suficient protejate . Victimele trebuie s ă fie protejate pentru 
a se preveni s ăvârșirea de noi infrac țiuni sau acte de intimidare din partea autorului 
infracțiunii. Pentru victimele violen țelor repetate, siguran ța reprezint ă atât nevoia lor 
primordial ă atunci când denun ță infracțiunea săvârșită, cât și principala lor preocupare. De 
asemenea, victimele trebuie prot ejate de o victimizare secundar ă în cursul procedurii 
datorată unui tratament gre șit, aferent procedurii judiciare sa u aplicat în cursul acesteia.  
• Aspectul 3 – victimele nu sunt suficient sprijinite . În perioada imediat urm ătoare săvârșirii 
unei infrac țiuni, victimele au nevoie de sprijin, în  principal prin acordarea unei asisten țe de 
urgență, însoț
ită de un prim ajutor psihologic. Sprijinul acordat în timpul procesului 
judiciar care urmeaz ă, fie că este vorba de un sprijin de natur ă juridică, psihologic ă sau 
practică, este, de asemenea, adeseori necesar și esențial pentru victime și în special pentru 
victimele vulnerabile. Sprijinul poate fi  necesar atât pe termen scurt, cât și pe termen lung, 
în urma infrac țiunii săvârșite. 
• Aspectul 4 – victimele nu beneficiaz ă de un acces efectiv la justi ție. Victimelor trebuie s ă 
li se acorde acces la justi ție, prin facilitarea accesul ui la procedurile jurisdic ționale, prin 
punerea la dispozi ție a unei reprezent ări juridice adecvate în cadrul  proceselor penale, prin 
acordarea accesului la proceduri juridice informale și prin dreptul de a solicita revizuirea 
unei decizii de începere sau de neîncepere a urm ăririi penale a autorului infrac țiunii. 
Victimele trebuie s ă fie, de asemenea, în m ăsură să înțeleagă informațiile primite și 
procedurile.  
• Aspectul 5 – victimele nu beneficiaz ă de un acces efectiv la desp ăgubiri și la repararea 
prejudiciului suferit. Victimelor trebuie s ă li se acorde posibilitatea de a avea acces la 
serviciile de justi ție reparatorie, în completarea procedurilor judiciare obi șnuite. Justi ția 
reparatorie ofer ă victimelor posibilitatea s ă întâlneasc ă autorii infrac țiunilor și îi obligă pe 
aceștia să dea socoteal ă pentru faptele s ăvârșite. Acest proces ajut ă victimele s ă își reia 
cursul normal al vie ții. 
2.3. Costuri ascunse legate de victimizare   
Fiecare infrac țiune afecteaz ă în mod inevitabil persoanele care sunt victime directe sau 
indirecte ale acesteia, precum și societatea în ansamblul s ău. Impactul criminalit ății este 
semnificativ în domeniul economic și sanitar, iar astfel de costur i „ascunse” pot fi reduse prin 
satisfacerea nevoilor victimelor. Costurile totale ale criminalit ății pentru individ și pentru 
societate sunt considerabile. Acestea includ costur ile cuantificabile, în principal în sectorul 
economic, în sectorul sanitar și în sistemul de justi ție penală, și costurile necuantificabile, 
precum durerea, suferin ța și scăderea calit ății vieții.   
Satisfacerea nevoilor victimel or anterior, pe parcursul și ulterior procedurilor penale poate 
atenua considerabil aceste consecin țe negative și poate preveni, de asemenea, agravarea lor 
potențială ca urmare a tratamentului inadecvat pe parcursul procesului. În cazul în care o 
victimă primește sprijin și protecție adecvat ă, aceasta î și va reveni mai rapid atât din punct de 
vedere fizic, cât și psihic dup ă săvârșirea infrac țiunii și astfel se va limita, de exemplu, 
pierderea de venituri sau de beneficii sau se va reduce necesitatea unor noi tratamente 
 
RO 4   RO medicale. Garantarea faptului c ă nevoile victimelor sunt satisf ăcute va contribui, astfel, în 
mod considerabil, la reducerea co sturilor totale ale criminalit ății.  
2.4. Factorii care genereaz ă problemele 
Principalii factori generatori ai probleme lor identificate sunt: neacordarea unei aten ții 
prioritare victimelor și necunoa șterea nevoilor acestora, înr ădăcinate în atitudinile tradi ționale 
și culturale; lipsa mecanismelor de valorificare a drepturilor victimelor și necunoa șterea, de 
către practicieni, a problemelor victimelor. 
2.5. Scenariul de baz ă 
Analiza sugereaz ă că în absența unor acțiuni suplimentare, evolu ția legislației și a măsurilor 
naționale nu va fi probabil suficient ă pentru a garanta c ă victimele primesc un tratament 
nediscriminatoriu, indiferent de locul unde se g ăsesc în UE, în special atunci când beneficiaz ă 
de servicii și au acces la justi ție. Decizia-cadru nu va of eri un cadru juridic satisf ăcător – chiar 
și după ce Curtea European ă de Justiție va deveni competent ă în materie în 2014, în 
conformitate cu Tratatul de la Lisabona – întrucât aceasta prezint ă dezavantajul unei redact ări 
ambigue și al unor obliga ții limitate. Ca atare, va fi dificil s ă se instituie proceduri cu caracter 
executoriu și în numeroase cazuri vor fi suficiente m ăsuri limitate pentru a demonstra c ă 
legislația este respectat ă.  
2.6. Necesitatea unei ac țiuni la nivelul UE 
Tratatul de la Lisabona ofer ă un temei juridic clar pentru a facilita cooperarea judiciar ă și 
recunoașterea reciproc ă cu dimensiune transfrontalier ă prin norme minime privind drepturile 
victimelor criminalit ății.  
Dimensiunea transfrontalier ă a cooperării judiciare este vast ă și poate rezulta dintr-o serie de 
situații, cel mai evident fiind cazul în care o persoan ă devine victim ă într-un alt stat membru 
UE decât al s ău. În afară de aceasta, infrac țiunile săvârșite împotriva persoanelor în țara de 
reședință a acestora pot prezenta, de asemenea, o dimensiune transfrontalier ă (de exemplu, în 
cazul în care victima se deplaseaz ă în cursul procedurilor, sau dac ă martorii sau bunurile se 
află în străinătate). Este evident, prin urmare, c ă dimensiunea transfrontalier ă a victimiz ării 
este semnificativ ă. Având în vedere existen ța dreptului la liber ă circulație în UE, ac țiunea UE 
aduce astfel, o valoare ad ăugată certă față de acțiunea națională.  
Această valoare ad ăugată a UE poate fi analizat ă din mai multe perspective. În primul rând, 
este posibil ca victimele s ă nu beneficieze de acelea și drepturi în țara lor de re ședință, 
comparativ cu țara lor de origine, sau în țara în care efectueaz ă o călătorie sau o vizit ă 
temporară. Această situație riscă să împiedice libera circula ție a persoanelor și a serviciilor, 
care este una din condi țiile fundamentale pentru buna func ționare a pie ței interne. În al doilea 
rând, absen ța unor standarde minime la nivelul UE privind drepturile victimelor plaseaz ă 
calitatea justi ției în UE la un nivel calitativ inferior standardelor identificate în instrumentele 
internaționale și în jurispruden ța CEDO. Acest lucru este difici l de acceptat într-un un spa țiu 
comun de libertate, securitate și justiție. Punctele slabe din legisla ția existent ă a UE, precum și 
instrumentele interna ționale lipsite de caracter executoriu fac improbabil ă aplicarea acestor 
standarde într-un mod coerent la nivelul UE. Ac țiunea la nivelul UE este, prin urmare, 
mijlocul cel mai probabil de a ob ține așezarea statelor membre pe picior de egalitate. În cele 
din urmă, absența de standarde comune reduce încreder ea în sistemele judiciare din statele 
membre, fapt care, la rândul s ău, împiedic ă funcționarea  și aplicarea efectiv ă a instrumentelor 
UE fondate pe principiul, cons acrat de tratate, al recunoa șterii reciproce a hot ărârilor 
judecătorești și, prin urmare, consolidarea spa țiului european de libertate, securitate și justiție.  
În plus, în timp ce instituirea aces tor standarde minime se refer ă la victimele infrac țiunilor, 
astfel de standarde faciliteaz ă cooperarea poli țienească și judiciară, în general, și nu numai în 
 
RO 5   RO ceea ce prive ște victimele. Aceasta reflect ă faptul că tratamentul victimelor și cel al 
persoanelor acuzate sunt le gate în mai multe privin țe și că numeroase ini țiative generale de 
cooperare judiciar ă transfrontalier ă sau de recunoa ștere reciproc ă pot avea un impact asupra 
victimelor. În acest sens, îmbun ătățirile aduse tratamentului și protecției victimelor pot 
consolida aceast ă cooperare. 
Acțiunea UE va garanta astfel faptul c ă toate statele membre UE respect ă standardele minime 
comune pentru toate persoanele care cad victim ă infracțiunilor pe teritoriul lor, indiferent dac ă 
sunt sau nu cet ățeni ai acestor state.  
3. OBIECTIVE  
Obiectivele generale vizeaz ă facilitarea instituirii unui spa țiu european de libertate, securitate 
și justiție și dezvoltarea încrederii reciproce între autorit ățile judiciare, prin garantarea faptului 
că drepturile victimelor și, în acela și timp, drepturile la ap ărare, sunt respectate pe deplin pe 
întreg teritoriul UE, și că cetățenii pot circula liber, f ără să fie tratați în mod diferit în cazul în 
care devin victime ale infrac țiunilor. 
Obiectivele specifice și operaționale sunt descrise în tabelul de mai jos:  
Obiectivele specifice pentru garantarea respect ării și satisfacerii nevoilor victimelor 
criminalit ății sunt vaste și se regăsesc într-o serie de alte pol itici ale UE, inclusiv privind 
traficul de persoane, abuzul și exploatarea sexual ă a copiilor și pornografia infantil ă, și sunt 
coerente cu abord ările adoptate în aceste domenii. M ăsurile propuse se sprijin ă pe 
instrumentele existente pe care le completeaz ă și instaureaz ă standarde minime cu privire la 
drepturile victimelor, pentru a îmbun ătăți, în cadrul legisla ției UE și al activit ăților acesteia, 
mediul general de protec ție a tuturor victimelor criminalit ății sub toate formele acesteia, 
inclusiv, de exemplu, victimele act elor de terorism sau ale infrac țiunilor rutiere.  Obiectiv specific  Obiectiv opera țional
A.1 Garantarea satisfacerii nevoilor victimelor indirecte.  
A.2 Garantarea faptului c ă toți membrii for țelor de poli ție, procurorii, judec ătorii și 
personalul instan țelor care intr ă în contact cu vi ctimele beneficiaz ă de o formare 
corespunz ătoare.  A. Garantarea 
faptului c ă victimele sunt 
recunoscute și tratate cu 
respect și demnitate  
A.3 Instituirea unor mecanisme de evaluare a nevoilor tuturor victimelor în vederea 
identificării nevoilor victimelor, precum și a victimelor vulnerabile și a nevoilor 
acestora.  
B.1 Garantarea faptului c ă victimele nu î și pierd protec ția care le-a fost acordat ă atunci 
când călătoresc sau se stabilesc în str ăinătate. B. Garantarea 
protecției victimelor  
B.2 Garantarea evit ării contactului dintre autorul infrac țiunii și victimă în cursul 
procedurilor.  
C Garantarea sprijinirii victimelor
 C.1 Garantarea disponibilit ății unor servicii de sprijin eficiente pentru victime.  
D.1 Garantarea faptului c ă toate victimele au posibilitatea s ă participe la proces  
D.2 Garantarea faptului c ă toate victimele primesc asisten ță pentru a în țelege care le 
sunt drepturile și obligațiile în cadrul procedurilor  D. Garantarea 
accesului efectiv la 
justiție al victimelor  
. D.3 Garantarea faptului c ă toate victimele au dreptul de a solicita revizuirea deciziilor 
luate în cadrul urm ăririi penale.  
E. Garantarea 
accesului victimelor la despăgubiri și la 
repararea prejudiciului 
suferit
 E.1 Garantarea faptului c ă toate victimele au acces la servicii eficiente de justi ție 
reparatorie.  
 
RO 6   RO Drepturile fundamentale ale fiec ărei persoane trebuie s ă fie respectate în toate ac țiunile UE și 
de către statele membre atunci câ nd pun în aplicare legisla ția UE. Ac țiunea UE în acest 
domeniu va permite deci, în acela și timp, ridicarea st andardelor referitoare la drepturile 
fundamentale ale victimelor criminalit ății și garantarea faptului c ă orice limitare a dreptului la 
apărare sau a altor drepturi fundamentale este formulat ă în mod  clar și previzibil și este 
necesară și proporțională pentru a proteja drepturile și libertățile victimelor.  
4. OPțIUNI STRATEGICE  
Opțiunile examinate în prezenta evaluare  presupun, fiecare, o abordare combinat ă cu niveluri 
diferite de precizie sau de obliga ții impuse, care implic ă atât noile acte le gislative ale UE cât 
și acțiuni concrete pentru a asigur a punerea în aplicare corespunz ătoare. Astfel, pentru toate 
măsurile vor fi stabilite ac țiuni concrete care s ă contribuie la punerea în aplicare, precum și la 
identificarea celor mai bune practici.  Evaluarea impactului are în vedere cinci op țiuni: men ținerea statu quo-ului  (opțiunea 1) și trei 
opțiuni strategice (op țiunile 2, 3a, 3b și 4). Menținerea statu quo-ului  ar însemna s ă nu se 
întreprind ă nicio acțiune
 la nivelul UE, ceea ce nu este sufici ent pentru a atinge standardele 
minime comune privind protec ția victimelor în întreaga Europ ă, în timp ce alte patru op țiuni 
strategice alternative au fost iden tificate pentru ameliorarea situa ției victimelor în Europa. 
Cele patru op țiuni strategice, detali ate în cele ce urmeaz ă, au un nivel al obliga ției impuse 
statelor membre ce variaz ă între scăzut, mediu și ridicat:  
Opțiunea 1 – 
Statu quo  Menținerea statu quo-ului . Nu se întreprinde nicio ac țiune la nivelul UE.  
  
Opțiunea 2 – 
nivel scăzut al 
obligației Opțiunea cu nivelul cel mai sc ăzut al obliga ției. Impune obliga ții minime statelor 
membre pentru instituirea de sisteme sau servicii, detaliind în foarte mic ă măsură 
standardele care trebuie atinse. Dac ă este necesar s ă se adopte m ăsuri în plan juridic, 
această opțiune impune cele mai pu ține modific ări ale dreptului procedural na țional.  
  
Opțiunea 3a – 
nivel mediu al 
obligației Opțiune cu nivel mediu al obliga ției. Impune un nivel mediu de obliga ție statelor 
membre, de a institui servicii și de a acorda drepturi și impune dispozi ții cu privire la 
tipul acestor servicii definind, în acela și timp, detaliile minime cu privire la standardele 
care trebuie s ă fie aplicate. Cu toate acestea, nivelul de obliga ție al statelor membre de a 
institui servicii de justi ție reparatorie (SJR) (a se vedea m ăsura 11 de mai jos) este 
scăzut și nu impune statelor membre s ă instituie SJR, ci doar s ă garanteze c ă protecția și 
standardele minime de calitate sunt aplicate în  cazul în care se recurge la aceste servicii . 
  
Opțiunea 3b – 
nivel 
mediu/ridicat al 
obligației Opțiune cu nivel mediu al obliga ției. Impune un nivel mediu de obliga ție statelor 
membre pentru toate m ăsurile de instituire de servicii și de acordare de drepturi și 
impune dispozi ții cu privire la tipul de servicii definind, în acela și timp, detaliile 
minime cu privire la st andardele care trebuie s ă fie aplicate. Cu toate acestea, nivelul de 
obligație a statelor membre cu privire la  SJR este mai ridicat decât cel prev ăzut la 
opțiunea 3a, întrucât statele membre trebuie s ă instituie SJR și să aplice standarde 
minime.  
  
Opțiunea 4 – 
nivelul cel mai ridicat al 
obligației
 Opțiunea cu nivelul cel mai ridicat al obliga ției. Impune o serie de obliga ții statelor 
membre de a institui servicii și de a acorda drepturi. De asemenea, aceasta impune 
dispoziții mai detaliate cu privire la tipul de servicii și standardele precise care trebuie 
aplicate.  
 
RO 7   RO Fiecare op țiune strategic ă a fost evaluat ă în raport cu urm ătoarele unsprezece m ăsuri, pentru a 
stabili care dintre acestea ar fi cea mai eficient ă în atingerea obiectivelor opera ționale și care 
ar fi susceptibil ă să aibă cele mai multe consecin țe și cel mai mare impact în plan financiar:   
1 Tratarea victimelor indirecte 2 Formarea profesional ă 
3 Evaluarea nevoilor victimelor 4 Identificarea victimelor vulnerabile și furnizarea de servicii specifice 
5 Furnizarea transfrontalier ă a măsurilor de protec ție 
6 Crearea de s ăli de așteptare separate pentru evitarea contactului între victim ă și 
autorul infrac țiunii 
7 Instituirea unui nivel minim de servicii de sprijinire a victimelor, inclusiv de 
sprijinire în cursul procedurilor 
8 Participarea la proces 9 Furnizarea de servicii de interpretariat și traducere 
10 Revizuirea deciziilor 11 Instituirea serviciilor de justi ție reparatorie 
5. A
NALIZA IMPACTULUI  
A fost efectuat ă o amplă analiză a impactului pentru fiecare op țiune. Impactul probabil cel 
mai relevant al op țiunilor strategice este impactul economic și social. Se preconizeaz ă că cele 
mai importante consecin țele financiare vor fi suportate de autorit ățile publice. Nu se 
preconizeaz ă niciun impact asupra medi ului. În plus, se estimeaz ă că toate opțiunile, cu 
excepția statu quo-ului , vor avea un impact pozitiv asupr a drepturilor fundamentale; op țiunile 
care au cel mai mare impact vor contribui, de asemenea, la îmbun ătățirea, în cea mai mare 
măsură, a drepturilor fundamentale. 
Impactul diferitelor op țiuni asupra statelor me mbre va varia în func ție de nivelul standardelor 
lor în vigoare cu privire la dreptu rile victimelor. Având în vedere c ă legislația și practicile 
naționale actuale sunt mai mult sau mai pu țin diferite de standardele minime pe care m ăsurile 
propuse vizeaz ă să le atingă, impactul m ăsurilor propuse ar fi probabil mai mare în statele 
membre în care drepturile victimelor nu sunt sau sunt insuficient abordate în modul prev ăzut 
de aceste standarde, în timp ce impactul ar fi ma i mic în statele care au deja un nivel ridicat de 
protecție și de sprijinire a victimelor.  
6. COMPARAREA OP țIUNILOR  
Deși foarte fezabil ă, opțiunea strategic ă 1 (statu quo-ul ) nu îndepline ște obiectivele 
identificate și, prin urmare, nu este luat ă în considerare. Op țiunea strategic ă 2 este, de 
asemenea, limitat ă și nu îndepline ște suficient obiectivele opera ționale pe care Comisia 
European ă intenționează să le atingă prin adoptarea noilor m ăsuri.  
Opțiunea strategic ă 4 este cea mai susceptibil ă să îndeplineasc ă toate obiectivele în cea mai 
mare măsură posibilă. Cu toate acestea, ea impune nive lul cel mai ridicat de obliga ție, care 
oferă statelor membre cel mai mic grad de flexib ilitate. De asemenea, aceasta impune statelor 
membre obliga ții suplimentare. În consecin ță, costurile vor fi probabil mult mai mari decât în 
cazul celorlalte op țiuni și această opțiune este cel mai pu țin realizabil ă, întrucât este pu țin 
 
RO 8   RO probabil s ă se ajungă la un consens. Amploarea benefici ilor suplimentare care ar putea fi 
obținute nu este considerat ă a fi propor țională cu costurile suplimentare.  
Opțiunile strategice 3a și 3b sunt, de asemenea, foarte susceptibile s ă îndeplineasc ă 
obiectivele, de și nu în aceea și măsură ca opțiunea 4. Cu toate acestea, având în vedere 
flexibilitatea sporit ă pentru statele membre, aceste op țiuni sunt mai u șor de negociat și 
implică o sarcină financiar ă mai scăzută decât opțiunea 4. În plus, riscurile legate de eficien ța 
redusă vor fi compensate prin m ăsuri de ordin practic. Cu toate acestea, se consider ă că, în 
ceea ce prive ște măsura specific ă privind serviciile de justi ție reparatorie, fezabilitatea și 
consecințele financiare sunt de a șa natură încât opțiunea combinat ă 3a este preferat ă. Punerea 
în aplicare a op țiunii 3a va reduce consider abil costul total al punerii în aplicare în compara ție 
cu opțiunea 3b. Prin urmare, op țiunea strategic ă 3a este op țiunea preferat ă. 
Punerea în aplicare a opțiunii strategice preferate 3a  ar ajuta la atingerea urm ătoarelor 
rezultate: 
Adoptarea legisla ției de c ătre Parlamentul European și Consiliu (obiectivele 
operaționale men ționate în paranteze):  
– servicii de sprijinire a victimelor u șor accesibile sunt disponibile în toate statele 
membre și respectă standardele minime  de se rviciu specificate (C1);  
– forțele de poli ție, procurorii și personalul instan țelor sunt forma ți în materie de 
protecție a victimelor în toate statele memb re; un ciclu de studii judiciare este 
disponibil pentru judec ători (A2);  
– în toate statele membre exist ă mecanisme pentru a evalua nevoile individuale ale 
victimelor și pentru a identifica vic timele vulnerabile (A3);  
– anumite servicii minime definite sunt accesibile persoanelor identificate ca fiind 
vulnerabile  (A3);  
– servicii de interpretariat și traducere sunt disponibile  pentru victime în cadrul 
procedurilor penale în toate statele membre, într-o m ăsură proporțională cu 
circumstan țele cauzei (D2);  
– în cazul în care sunt oferite servicii de justi ție reparatorie, anumite standarde 
minime sunt aplicate în toate statele membre (E1);  
– la cerere și pe baza recunoa șterii reciproce, m ăsuri de protec ție sunt luate în  
favoarea persoanelor care beneficiaz ă deja de o m ăsură de protec ție, atunci când 
călătoresc sau se stabilesc în str ăinătate (B1);  
– victima are dreptul s ă solicite o revizuire a deci ziilor luate în cursul urm ăririi 
penale în toate statele membre; mecanismul exact pentru desf ășurarea unei astfel 
de revizuiri este stabilit la nivel na țional (D3);  
– excluderea unei victime di ntr-un proces se bazeaz ă pe o evaluare individual ă și 
victima este informat ă cu privire la data procesului și indemnizat ă pentru  
participarea sa (D1);  
– contactul între victim ă și autorul infrac țiunii, în cursul proc edurii, este redus la 
minimum; noile instan țe sunt construite cu s ăli de așteptare separate (B2);  
 
RO 9   RO – în general, legisla ția va avea în vedere victimele directe. Cu toate acestea, toate 
drepturile vor fi aplicate membrilor de familie apropia ți ai victimei omuciderii. 
Servicii de sprijin și protecție vor fi disponibile pentru membrii apropia ți ai 
familiei tuturor victimelor (A1) 
• Stabilirea de ac țiuni concrete menite s ă însoțească măsurile legislative pentru a 
facilita punerea în aplicare și pentru a reflecta la viitoarele ac țiuni ale UE, inclusiv: 
– un studiu privind desp ăgubirea acordat ă de stat și repararea de c ătre autorul 
infracțiunii a prejudiciului produs prin s ăvârșirea infrac țiunii; 
– un studiu privind consilierea juridic ă și asistența juridică la dispozi ția victimelor 
criminalit ății; 
–  proiecte de sprijin pentru a elabora cele mai bune practici care  vor oferi statelor 
membre o în țelegere mai aprofundat ă a celor mai bune modalit ăți de realizare a 
obiectivelor stabilite în legisla ție;  
– Comisia European ă va efectua, de asemenea, propriile proiecte și studii pentru a 
continua dezvoltarea cuno ștințelor în domeniu. Aceasta ar putea include, de 
exemplu, crearea de site-uri interactive în  toate statele membre pentru a permite 
victimelor s ă înțeleagă mai bine procesul de justi ție penală și propriul rol în acest 
proces sau ar putea implica elabor area unor programe de formare.  
 
7. MONITORIZARE șI EVALUARE  
Asigurarea unui mecanism robust de monitorizare și evaluare este crucial ă pentru a garanta c ă 
drepturile avute în vedere sunt respectate în practic ă precum și în legisla ție. Comisia are în 
vedere efectuarea unui studiu empiric specific cu  un accent special pe colectarea datelor într-
un interval de timp de 3-5 ani de la puner ea în aplicare a propunerii, astfel încât s ă se obțină o 
situație detaliat ă, calitativă și cantitativ ă a eficacit ății propunerii. Aceste date, combinate cu 
cele din sondajele privind victimele, ar permite Comisiei s ă evalueze respectarea real ă în 
statele membre, într-un mod mai fiabil decât prin mijloacele  disponibile pân ă în prezent, 
precum și să evalueze în mod global percep ția victimelor cu privire la respectarea nevoilor 
lor.