[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 1.12.2010

COM(2010) 701 final

RAPORT AL COMISIEI

Tablou de bord privind ajutoarele de statRaport privind ajutoarele de stat acordate de statele membre ale UE- Actualizare din toamna anului 2010 -

SEC(2010) 1462 final

CUPRINS

Introducere 1

Ajutoarele de stat în contextul crizei economice 1

1. Ajutoarele de stat în 2009 1

2. Tendințe și caracteristici ale cheltuielilor destinate ajutoarelor de stat în statele membre 1

2.1. Tendința nivelurilor ajutoarelor de stat pentru industrie și servicii 1

2.2. Ajutoare de stat destinate obiectivelor orizontale de interes comun 1

3. Ajutoarele de stat în contextul crizei financiare și economice 1

3.1. Orientările Comisiei cu privire la cazurile legate de criză 1

3.2. Volumul total al măsurilor de ajutor de stat aprobate pentru sectorul financiar 1

3.3. Utilizarea efectivă a măsurilor de ajutor de stat și rata de utilizare 1

3.4. Ajutoarele acordate în temeiul cadrului temporar 1

4. Simplificarea normelor privind Ajutoarele de stat 1

4.1. O nouă arhitectură pentru controlul ajutoarelor de stat 1

4.2. Evaluarea cazurilor individuale care vizează un număr mic de măsuri de ajutor cu valoare ridicată și susceptibile să denatureze concurența 1

4.3. Aproximativ 19% din ajutoarele pentru industrie și servicii sunt exceptate pe categorii 1

5. Aplicarea normelor privind ajutoarele de stat 1

Introducere

Prezenta actualizare din toamna anului 2010 a tabloului de bord privind ajutoarele de stat (denumit în continuare „tabloul de bord”) prezintă situația ajutoarelor de stat în cele douăzeci și șapte de state membre în anul 2009. Aceasta oferă o imagine de ansamblu asupra nivelurilor ajutoarelor și a obiectivelor vizate de ajutoarele acordate de statele membre. Raportul conține un capitol privind ajutoarele de stat acordate instituțiilor financiare și economiei reale, ca răspuns la criza financiară și economică.

În plus, tabloul de bord prezintă progresele înregistrate în elaborarea unui pachet cuprinzător și coerent de reformă a ajutoarelor de stat, proces care a început în 2005 cu adoptarea Planului de acțiune privind ajutoarele de stat (denumit în continuare „PAAS”). În sfârșit, acesta menționează realizările constatate în aplicarea normelor privind ajutoarele de stat.

Tabloul de bord este format din două părți: prima parte este un raport de sinteză, adoptat de Colegiul comisarilor, care se concentrează asupra datelor-cheie, concluziilor, tendințelor și caracteristicilor cu privire la ajutoarele de stat acordate de statele membre, precum și asupra principalelor evoluții de politică în contextul controlului ajutoarelor de stat. A doua parte o constituie un document de lucru al serviciilor Comisiei intitulat „Date și cifre privind ajutoarele de stat în statele membre ale UE”; acesta este anexat la prezentul raport și furnizează informații suplimentare.

Autoritatea AELS de Supraveghere (ESA) publică un tablou de bord anual[1] privind volumul ajutoarelor de stat acordate în Islanda, Liechtenstein și Norvegia.

Ajutoarele de stat în contextul crizei economice

În perioada premergătoare crizei financiare, UE a cunoscut o creștere economică anuală susținută. Între 2002 și 2007, nivelul ajutoarelor de stat pentru industrie și servicii a scăzut în medie cu 2% în fiecare an, în 2007 acesta fiind de 65 de miliarde EUR sau mai puțin de 0,5% din PIB. În paralel, în 2007, deficitele bugetare au scăzut la o medie de 0,8% din PIB – cel mai bun rezultat în treizeci de ani[2]. Șomajul a scăzut în cursul acestei perioade și, în 2008, s-a menținut pentru o lungă perioadă la sub 7% în întreaga UE.

Criza financiară a pus capăt brusc creșterii constante a PIB-ului, nivelurilor reduse de ajutoare de stat și deficitelor bugetare în scădere de care statele membre se bucurau din anul 2000. Nivelul global al ajutoarelor de stat a continuat să crească în 2009 comparativ cu 2008, ajungând la 3,6% din PIB, de asemenea, în special ca urmare a ajutoarelor acordate în contextul crizei din sectorul financiar. Ajutoarele acordate economiei reale prin intermediul cadrului temporar[3], care a început să fie pus în aplicare de statele membre în 2009, au contribuit numai în mică măsură la creșterea globală a volumului ajutoarelor.

În septembrie 2008, când împrumuturile interbancare s-au epuizat, statele membre au început să acorde ajutoare importante sectorului bancar pentru a se asigura continuarea împrumuturilor către economie. Pe baza cadrului temporar, statele membre au inițiat, de asemenea, o reducere a constrângerilor financiare cu care se confruntă întreprinderile. Politica în materie de ajutoare de stat a Comisiei Europene a fost unul dintre factorii-cheie datorită căruia acest proces de redresare – în general reușit – s-a realizat în mod coordonat. Acesta a permis punerea în aplicare rapidă a unor măsuri de sprijin fără precedent și a asigurat, în același timp, menținerea intactă a pieței interne.

1. AJUTOARELE DE STAT ÎN 2009

ÎN 2009, valoarea totală a ajutoarelor de stat[4] acordate de statele membre a fost de 427,2 miliarde EUR sau, în termeni relativi, de 3,6% din PIB-ul UE-27[5]. Din această sumă, 353,9 miliarde EUR sau 3% din PIB-ul UE-27 s-au acordat în cadrul unor măsuri luate în contextul crizei, raportate de statele membre. În 2009, douăzeci și două de state membre au pus în aplicare ajutoare acordate în contextul crizei în favoarea sectorului financiar (2,98% din PIB-ul UE-27). La 1 octombrie 2010[6], toate statele membre UE-15[7], precum și Cipru, Ungaria, Letonia, Lituania, Polonia, Slovacia și Slovenia au luat măsuri legate de criza financiară, care au fost aprobate de Comisie, iar toate statele membre, cu excepția Ciprului, au acordat ajutoare în temeiul cadrului temporar.

Dacă se exclud măsurile luate în contextul crizei, totalul ajutoarelor de stat s-a ridicat la aproximativ 73,2 miliarde EUR în 2009 sau 0,62% din PIB-ul UE-27. Ajutoarele pentru industrie și servicii reprezintă 79,3% din totalul ajutoarelor de stat, respectiv 58,1 miliarde EUR sau 0,49% din PIB-ul UE-27[8]. Ajutoarele acordate sectorului agricol au fost de 11,6 miliarde EUR sau 15,9% din totalul ajutoarelor, cele acordate sectorului piscicol de 0,2 miliarde EUR sau 0,3% din totalul ajutoarelor iar cele acordate sectorului transporturilor[9] de 3,3 miliarde EUR sau 4,5% din totalul ajutoarelor.

Pe baza rapoartelor statelor membre, ajutoarele pentru transportul feroviar[10] se ridică la 33,1 miliarde EUR sau 0,3% din PIB-ul UE-27[11].

În termeni absoluți, principalii cinci donatori au alocat sume care reprezintă 39,8 miliarde EUR sau 68,2% din totalul ajutoarelor[12]. Germania a acordat 15,3 miliarde EUR sau 26,3% din totalul ajutoarelor, urmată de Franța (11,7 miliarde EUR; 20,1%), Spania (4,9 miliarde EUR; 8,4%), Italia (4,6 miliarde EUR; 7,9%) și Regatul Unit (3,3 miliarde EUR; 5,5%). Situația este cu totul alta atunci când ajutoarele se calculează ca procentaj din PIB: Malta a acordat ajutoare care reprezintă 1,7% din PIB, urmată de Ungaria (1,0%), Portugalia și Danemarca (0,9% fiecare), precum și Suedia (0,8%).

2. TENDINțE șI CARACTERISTICI ALE CHELTUIELILOR DESTINATE AJUTOARELOR DE STAT ÎN STATELE MEMBRE

O analiză a tendinței pe termen lung arată că nivelul global al ajutoarelor de stat a fost în jur de 2% din PIB în anii 1980, apoi a scăzut puțin sub 1% în anii 1990 și a ajuns la aproximativ 0,5% - 0,6% din PIB în anii 2003 – 2007. Din cauza măsurilor luate ca răspuns la criza financiară și economică, nivelul global al ajutoarelor în UE-27 a crescut în mod semnificativ ajungând, conform celor menționate mai sus, la 3,6% din PIB în 2009.

Graficul 1 [13] : Totalul ajutoarelor de stat ca % din PIB (UE-27; date începând cu 1992)

[pic]

Scăderea cheltuielilor destinate ajutoarelor de stat între 2000 și 2007 poate fi atribuită unui număr de trei factori principali: în primul rând, datorită unei perioade de creștere economică înregistrată din anul 2000, statele membre au acordat mult mai puține ajutoare pentru salvare și restructurare în favoarea întreprinderilor aflate în dificultate. În al doilea rând, ajutoarele de stat pentru sectorul cărbunelui au avut o tendință descrescătoare continuă, observată inițial în Polonia, Franța, Germania și Spania. În al treilea rând, atât angajamentele asumate anterior aderării, cât și eforturile susținute depuse după aderare au contribuit la tendința descrescătoare, întrucât statele membre UE-12[14] au continuat să își adapteze politicile și practicile în materie de ajutoare de stat la cerințele legislației și ale politicilor UE în acest domeniu.

Aceste eforturi pot fi considerate ca rezultatul recunoașterii generale a faptului că un volum prea mare de ajutoare de stat nu numai că împiedică o alocare eficientă a resurselor, ci și, de asemenea, reduce competitivitatea economiei în ansamblul său. Încă de la mijlocul anilor 1980 s-au luat măsuri în această privință, pentru a face din controlul eficient al ajutoarelor de stat un element-cheie al programului pieței unice. Disciplina în domeniul ajutoarelor de stat s-a extins și consolidat în anii 1990, în contextul UEM, pentru a fi apoi impulsionată de Consiliul de la Lisabona în 2000 și de PAAS în 2005. Rezultatul a fost un pachet de reformă a ajutoarelor de stat care a vizat în mare parte o mai bună direcționare a ajutoarelor[15] asigurând, în același timp, reducerea la minimum a denaturărilor concurenței pentru a menține funcționarea pieței unice.

În afara măsurilor excepționale luate în contextul crizei, în 2009 ajutoarele globale au reprezentat 0,62% din PIB (73,2 miliarde de euro). Deși s-a înregistrat din nou o creștere în acel an în comparație cu anul precedent, valoarea acesteia se încadrează în media ultimilor zece ani. Aceasta pare să indice că, în primul rând, statele membre au continuat să mențină disciplina în ceea ce privește ajutoarele de stat[16]. În al doilea rând, disciplina strictă în ceea ce privește ajutoarele de stat din anii anteriori crizei poate fi văzută ca o contribuție importantă care a făcut posibilă găsirea unui răspuns la criză rapid, substanțial și direcționat, fără a afecta consensul general în favoarea unei utilizări prudente și bine gândite a ajutoarelor de stat, atunci când acestea sunt necesare pentru realizarea unui obiectiv general acceptat fiind, în același timp, proporționale în raport cu acest obiectiv.

Datorită particularităților specifice ajutoarelor pentru agricultură, pescuit și transporturi, următoarele secțiuni privind nivelurile și orientarea ajutoarelor (2.1. și 2.2.) se referă exclusiv la ajutoarele pentru industrie și servicii.

2.1. Tendința nivelurilor ajutoarelor de stat pentru industrie și servicii

În vederea unei analize minuțioase a tendinței ajutoarelor de stat pentru industrie și servicii, măsurile luate în contextul crizei nu sunt incluse în această secțiune și vor fi analizate separat în capitolul 3.

În ceea ce privește UE în ansamblul său, tendința nivelului ajutoarelor acordate pentru industrie și servicii, ca procentaj din PIB, a fost relativ stabilă pe parcursul celor două perioade consecutive de trei ani, 2004 - 2006 și 2007 – 2009. În medie, cheltuielile destinate ajutoarelor de stat s-au ridicat la 55,1 miliarde EUR sau 0,45% din PIB în perioada 2007 - 2009, în timp ce între 2004 și 2006, media a fost de 53 de miliarde EUR sau 0,45% din PIB. Aceasta arată că, dacă nu se ia în calcul răspunsul specific la criza financiară și economică, multe state membre au continuat eforturile de a ține nivelurile globale ale ajutoarelor sub control.

Unsprezece state membre au fost în măsură să mențină sau chiar să reducă în continuare nivelurile ajutoarelor în perioada 2007 - 2009, comparativ cu 2004 - 2006. Multe dintre țările UE-12 au reușit să reducă semnificativ ajutoarele, cu 0,5% din PIB sau chiar mai mult. Ca rezultat, valoarea medie a cheltuielilor UE-12 a scăzut cu 0,12%, și anume de la 0,69% din PIB în 2004 - 2006, la 0,57% în 2007 - 2009. De asemenea, unele țări UE-15 au fost în măsură să reducă nivelurile ajutoarelor la aproximativ 0,44% din PIB în perioada 2007 - 2009, acestea reprezentând de asemenea 0,44% din PIB în 2004 - 2006.

În ciuda tendinței descrescătoare pozitive în aceste state membre, alte state membre au crescut cheltuielile destinate ajutoarelor în perioada 2007- 2009, comparativ cu 2004-2006[17]. În mare măsură, orice creștere poate fi atribuită ajutoarelor în favoarea obiectivelor orizontale, în principal pentru dezvoltare regională, cercetare și dezvoltare. Acestea fiind spuse, creșterea volumelor ajutoarelor constatate în 2008 și 2009 nu permite încă formularea unei concluzii privind eventuala inversare a tendinței descendente pe termen lung a cheltuielilor destinate ajutoarelor de stat în țările UE-27; datele se referă doar la o perioadă de doi ani și se încadrează în media pentru perioada 2000 - 2007.

Evoluția pe termen scurt din 2008 până în 2009 arată o mișcare de creștere moderată. Cheltuielile destinate ajutoarelor de stat pentru industrie și servicii au crescut cu aproximativ 0,03% din PIB. De exemplu, Franța a acordat mai multe ajutoare pentru dezvoltarea regională, precum și pentru cercetare și dezvoltare, în timp ce Germania a acordat mai multe ajutoare regionale și ajutoare destinate IMM-urilor. Această evoluție crescătoare pe termen scurt arată că actualul sistem de control al ajutoarelor de stat permite statelor membre să reacționeze rapid la necesitățile economice în schimbare, fără a fi necesare alte notificări individuale adresate Comisiei. Principalele instrumente de care dispun statele membre în această privință sunt măsurile de exceptare pe categorii și schemele de ajutor notificate și aprobate, în temeiul cărora se pot acorda ajutoare individuale unui număr mare de întreprinderi (pentru detalii suplimentare, a se vedea capitolul 4).

2.2. Ajutoare de stat destinate obiectivelor orizontale de interes comun

Trebuie reamintit faptul că, în general, se consideră că ajutoarele de stat pentru obiective orizontale, și anume ajutoarele care nu se acordă unor sectoare specifice, sunt mai potrivite pentru a remedia disfuncționalitățile pieței și, astfel, denaturează mai puțin concurența, comparativ cu ajutoarele sectoriale și cele ad-hoc . Cercetarea, dezvoltarea și inovarea (denumite în continuare „C&D&I”), protecția mediului, inclusiv economisirea de energie și energiile regenerabile, sprijinirea întreprinderilor mici și mijlocii (denumite în continuare „IMM”-uri), crearea de locuri de muncă, promovarea formării și ajutoarele pentru dezvoltare economică regională în vederea sprijinirii coeziunii teritoriale sunt cele mai importante obiective orizontale vizate de ajutoarele de stat.

Pentru a examina tendința de fond în ceea ce privește eforturile statelor membre de a reorienta ajutoarele care nu sunt legate de criză către obiective orizontale de interes comun, cazurile legate de criză nu fac obiectul prezentei analize[18].

Pe această bază, în 2009, ajutoarele destinate obiectivelor orizontale s-au ridicat la 48,7 miliarde EUR și au reprezentat aproximativ 84% din totalul ajutoarelor pentru industrie și servicii, în timp ce nivelurile erau mult mai scăzute în 2004 (74%) și la mijlocul anilor nouăzeci (50%). Principalele trei obiective vizate de statele membre în 2009 au fost ajutoarele regionale (24%), ajutoarele evaluate în temeiul orientărilor privind ajutoarele pentru protecția mediului (23%)[19] și ajutoarele pentru C&D&I (18%). Tendința de fond confirmă creșterea ajutoarelor orientate către obiective orizontale. Cu toate acestea, în urma examinării numărului de state membre care au direcționat 90% sau mai mult din ajutoarele lor pentru industrie și servicii către obiective orizontale de interes comun, s-a constatat o scădere a acestora. În 2009, 15 state membre acordau 90% sau mai mult din ajutoare pentru obiective orizontale, comparativ cu 17 în 2008[20] și 2007[21]. Nu a fost identificat niciun motiv sau element caracteristic major care să explice această evoluție.

În ansamblul UE, ajutoarele pentru dezvoltare sectorială, inclusiv ajutoarele pentru salvare și restructurare[22] acordate în 2009, au fost mai mici comparativ cu 2008 și s-au ridicat la 9,4 miliarde EUR sau la 16% din totalul ajutoarelor pentru industrie și servicii[23]. Ajutoarele pentru salvare și restructurare acordate în afara contextului crizei economice și financiare, în temeiul Liniilor directoare privind ajutoarele pentru salvare și restructurare[24] s-au ridicat în 2009 la doar 398 de milioane EUR, comparativ cu media anuală de 872 de milioane EUR în perioada 2006 – 2008.

În general, tendința pe termen lung arată că statele membre continuă să aloce un volum ridicat de ajutoare pentru obiective orizontale. În special, deși unele state membre UE-15 au acordat mai multe ajutoare sectoriale în 2009 comparativ cu 2008, toate statele membre UE-12 redirecționează progresiv ajutoarele către obiective orizontale.

3. AJUTOARELE DE STAT ÎN CONTEXTUL CRIZEI FINANCIARE șI ECONOMICE

3.1. Orientările Comisiei cu privire la cazurile legate de criză

Ajutoarele de stat au reprezentat unul dintre principalele instrumente pentru sprijinirea statelor membre în lupta împotriva celei mai grave crize financiare din istoria recentă. Având în vedere că Liniile directoare privind ajutoarele pentru salvare și restructurare nu au fost în măsură să ofere o reacție rapidă la deteriorarea situației, la scurt timp după declanșarea crizei, Comisia a prezentat o serie de comunicări având ca temei juridic articolul 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE[25]. Aceste comunicări care vizează menținerea unui mediu concurențial echitabil, asigurarea stabilității financiare și a securității juridice definesc poziția Comisiei cu privire la modul de aplicare a normelor privind ajutoarele de stat în cadrul acțiunilor guvernamentale în domeniul ajutoarelor de stat[26]. Aceste comunicări referitoare la sectorul financiar au fost completate cu orientările privind evaluarea măsurilor de sprijin luate în favoarea economiei reale în contextul crizei (așa-numitul cadru temporar, prezentat mai jos).

Răspunsul excepțional al statelor membre, coordonat de către Comisie, a contribuit la controlarea crizei financiare în 2009. În parte datorită măsurilor de ajutor de stat, condițiile din sectorul financiar s-au stabilizat iar capitalul de rang 1 (Tier-1) al celor mai mari bănci a depășit 10%. Mai mult, în 2009, sectorul financiar a obținut rezultate foarte bune privind câștigurile și beneficiile, precum și redresarea treptată a prețurilor activelor financiare. Chiar dacă aceste îmbunătățiri nu s-au resimțit la fel în întreaga Europă[27], ele oferă un semnal încurajator piețelor, statelor membre și Comisiei.

La 2 decembrie 2009[28], Consiliul Ecofin a subliniat necesitatea de a renunța la diferite forme de sprijin temporar pentru sectorul financiar. Concluziile acestuia au subliniat, în special, că eliminarea măsurilor de ajutor de stat ar trebui să înceapă cu schemele de garanții. În această privință, Comisia a prezentat o analiză care justifică introducerea unor condiții prealabile specifice pentru măsurile de garanție, după 30 iunie 2010[29]. În centrul acestor schimbări este o regulă prin care comisioanele de garantare sunt condiționate de solvabilitatea unei bănci. Această regulă constituie primul pas spre eliminarea schemelor de garanții într-un cadru coerent și ca parte a unei abordări coordonate între statele membre, protejând astfel progresele realizate în consolidarea stabilității financiare. Consiliul Ecofin din 18 mai 2010 a salutat analiza Comisiei[30] și a inițiat măsuri care vizează încurajarea instituțiilor financiare solide de a nu mai recurge la garanții de stat, în același timp solicitând celorlalte instituții să își evalueze viabilitatea pe termen lung. În urma acestor discuții, Comisia a aprobat sau a reînnoit scheme în 14 state membre, cu Cipru, Finlanda și Slovacia optând pentru eliminarea progresivă a măsurile lor de garanție.

3.2. Volumul total al măsurilor de ajutor de stat aprobate pentru sectorul financiar

În ansamblu, Comisia a adoptat, între 1 octombrie 2008 și 1 octombrie 2010[31], aproximativ 200 de decizii privind măsurile de ajutor de stat pentru sectorul financiar în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE. Având ca scop remedierea unei perturbări grave în economiile statelor membre, aceste decizii au autorizat, modificat sau prelungit 41 de scheme, iar mai multe decizii individuale s-au referit la situațiile a peste 40 de instituții financiare. Criza financiară a necesitat o acțiune de mare anvergură, Comisia autorizând măsuri luate în contextul crizei financiare în domeniul ajutoarelor de stat în 22 de state membre, doar un număr foarte mic de state membre (și anume - Bulgaria, Republica Cehă, Estonia, Malta și România) neacordând niciun ajutor instituțiilor lor financiare.

Volumul maxim al măsurilor autorizate de Comisie de la începutul crizei până la 1 octombrie 2010 (incluzând atât schemele, cât și intervențiile ad-hoc ) se ridică la 4 588, 90 miliarde EUR. Volumul total aprobat pentru scheme (3 478,96 miliarde EUR) a fost considerabil mai mare decât cel pentru instituțiile financiare individuale (1 109, 94 miliarde EUR). Sumele ridicate ale ajutoarelor aprobate în cadrul schemelor pot fi explicate prin faptul că unele state membre[32] au adoptat scheme de garanție globală care au acoperit întreaga datorie bancară a acestora.

Cea mai mare parte a instrumentelor de ajutor examinate în perioada de referință a fost aprobată sub formă de garanții, inclusiv scheme și intervenții ad-hoc , reprezentând 3 485,25 miliarde EUR sau 76% din volumul maxim. Suma aprobată pentru măsurile de recapitalizare se ridică la 546,08 miliarde EUR, urmată de intervențiile privind activele depreciate, cu un volum total autorizat de 401,79 miliarde EUR. Volumul maxim al ajutorului aprobat în ceea ce privește instrumentele de lichiditate este de 155,77 miliarde EUR. Aceste date sugerează că statele membre s-au bazat în principal pe măsurile de garanție care au avut un efect de stabilizare a sectorului financiar, fără a avea un impact puternic asupra finanțelor publice, spre deosebire de instrumentele mai intervenționiste, cum ar fi recapitalizările sau tratarea activelor depreciate. În plus, aproape 70% din volumul maxim se raportează doar la cinci state membre (Regatul Unit, Irlanda, Danemarca, Germania și Franța[33]), volumele aprobate diferind în mod considerabil de la un stat membru la altul[34].

3.3. Utilizarea efectivă a măsurilor de ajutor de stat și rata de utilizare

Valoarea totală a ajutoarelor de stat acordate sectorului financiar în contextul crizei financiare în 2009 s-a ridicat la 351,7 miliarde EUR sau 2,98% din PIB-ul UE-27.

Nu toate ajutoarele aprobate de la începutul crizei și până la sfârșitul anului 2009 au fost utilizate efectiv de către statele membre în cauză[35]. În 2009, valoarea nominală a ajutoarelor raportată Comisiei de statele membre a fost de 1 106,56 miliarde EUR sau 9,3% din PIB-ul UE-27 (727,38 miliarde EUR pentru scheme și 379,18 miliarde EUR pentru intervenții ad-hoc ), față de 1 236 miliarde EUR[36] în 2008. În 2008 și 2009, rata de utilizare a fost de 65% pentru garanții și de 62% pentru măsurile de recapitalizare. Situația este similară în ceea ce privește intervențiile în materie de lichidități (67%), în timp ce rata de utilizare în cazul activelor depreciate este de 32%[37].

Potrivit rapoartelor anuale privind cheltuielile destinate ajutoarelor de stat în 2009[38], statele membre au raportat că elementul de ajutor (sau echivalent subvenție brută[39]) al sumei de mai sus se ridica la 351,7 miliarde EUR, reprezentând 2,98% din PIB-ul UE-27[40]. Aproximativ jumătate din cheltuielile totale destinate ajutoarelor de stat în contextul crizei financiare au fost furnizate sub formă de măsuri de recapitalizare (139,43 miliarde EUR), urmată de garanții (128,15 miliarde EUR), active depreciate (75,27 miliarde EUR) și intervenții în materie de lichidități (8,8 miliarde EUR).

Cifrele globale arată că statele membre au acordat mai multe ajutoare de stat sub formă de intervenții ad-hoc (240,4 miliarde EUR) decât sub formă de scheme (174,41 miliarde EUR).

Pentru o prezentare detaliată a măsurilor luate în contextul crizei autorizate de către Comisie în perioada 2008 - 2010 și a ajutoarelor acordate în temeiul normelor privind ajutoarele de stat, a se vedea capitolul 3 din documentul de lucru al serviciilor Comisiei care figurează în anexă.

3.4. Ajutoarele acordate în temeiul cadrului temporar

Context și domeniu de aplicare

Ca răspuns la înăsprirea condițiilor privind accesul la credite cu care s-au confruntat întreprinderile ca urmare a crizei financiare, Comisia a adoptat la 17 decembrie 2008, cadrul temporar[41]. Acesta pune accentul, în primul rând, pe menținerea continuității accesului întreprinderilor la finanțare și, în al doilea rând, pe crearea condițiilor necesare pentru o creștere durabilă pe termen lung prin încurajarea investițiilor. În plus, au fost simplificate normele prevăzute de liniile directoare existente, de exemplu au fost introduse plafoane mai ridicate pentru investițiile de capital de risc. Cadrul temporar permite acordarea de ajutoare pentru sprijinirea tuturor sectoarelor economiei, însă exclude ajutoarele care ar putea remedia problemele structurale preexistente și, prin urmare, nu se aplică întreprinderilor aflate în dificultate înainte de declanșarea crizei.

Cadrul temporar trebuie considerat ca făcând parte dintr-un răspuns mai larg al Comisiei la criza economică, reprezentat de Planul european de redresare economică[42].

Măsuri aprobate în temeiul cadrului temporar

Între 17 decembrie 2008 și 1 octombrie 2010, Comisia a aprobat, în temeiul cadrului temporar, 73 de scheme[43] și 4 măsuri de ajutor ad-hoc , reprezentând un volum total de ajutoare autorizate de 82,5 miliarde EUR (0,7% din PIB-ul UE-27). Majoritatea acestora este formată din scheme de ajutor în valoare de până la 500 000 EUR pe întreprindere (23 de scheme în 23 de state membre), 18 măsuri privind garanțiile la împrumuturile subvenționate (14 state membre), 8 scheme privind dobânzi la împrumuturi subvenționate (7 state membre), 5 scheme oferind credite cu dobânzi reduse pentru întreprinderile care investesc în fabricarea de produse ecologice (5 state membre) și 6 scheme de capital de risc (5 state membre). În plus, 13 scheme de credite de export au contribuit la facilitarea activităților de export în 12 state membre[44].

Ajutoare acordate în 2009

În 2009, Comisia a aprobat măsuri în temeiul cadrului temporar în valoare totală de aproximativ 81,3 miliarde EUR. Pe baza rapoartelor anuale prezentate de statele membre și a răspunsurilor acestora la chestionarul Comisiei privind cadrul temporar, elementul de ajutor însumat al tuturor măsurilor de ajutor puse în aplicare de statele membre în 2009 este estimat la 2,2 miliarde EUR, ceea ce reprezintă 0,018% din PIB-ul UE-27. Se pare că statele membre au fost foarte prudente în stabilirea bugetului, având în vedere incertitudinile cu privire la gravitatea și durata crizei și necesitatea de a transmite piețelor un semnal clar privind disponibilitatea autorităților publice de a răspunde cererii potențiale de sprijin, care apoi s-a dovedit a fi substanțial mai mică decât s-a preconizat. Mai mult, se pare că statele membre au aplicat cu strictețe condițiile de acordare a ajutoarelor, în mare parte având în vedere constrângerile bugetare, care, la rândul lor, au limitat, probabil, în continuare numărul beneficiarilor.

În ceea ce privește posibilitatea de a alege prevăzută în temeiul cadrului temporar, majoritatea statelor membre au fost atrase de ajutoarele cu valoare limitată, urmate de garanțiile la împrumuturile subvenționate și creditele cu dobândă subvenționată.

Pentru mai multe detalii, a se vedea capitolul 3.4 din documentul de lucru al serviciilor Comisiei care figurează în anexă.

4. SIMPLIFICAREA NORMELOR PRIVIND AJUTOARELE DE STAT

4.1. O nouă arhitectură pentru controlul ajutoarelor de stat

Comisia are competența exclusivă de a evalua compatibilitatea măsurilor de ajutor de stat cu TFUE. În consecință, statele membre au obligația să notifice Comisiei toate măsurile înainte de punerea lor în aplicare[45].

În iunie 2005, Planul de acțiune privind ajutoarele de stat (PAAS) a făcut cunoscută intenția Comisiei de a utiliza în continuare politica în materie de ajutoare de stat ca un instrument eficient pentru a genera creșterea și a crea locuri de muncă. Planul a lansat o revizuire a majorității normelor și procedurilor privind ajutoarele de stat[46]. Patru principii directoare stau la baza programului de reformă:

- ajutoare de stat mai puțin numeroase și mai bine direcționate;

- o abordarea economică mai precisă;

- proceduri mai eficiente, o mai bună aplicare, un grad mai ridicat de previzibilitate și o transparență sporită;

- o responsabilitate comună a Comisiei și a statelor membre.

În unele cazuri, au fost identificate categorii întregi de ajutoare care erau puțin probabile să aibă un impact negativ semnificativ asupra concurenței la nivelul Uniunii, ele contribuind, în același timp, la îndeplinirea unui obiectiv de interes comun. Prin urmare, au fost adoptate așa-numitele „exceptări pe categorii” și, în consecință, măsurile care îndeplinesc criteriile stabilite de aceste instrumente specifice pot fi acordate fără notificarea prealabilă a Comisiei[47]. Atunci când un stat membru a notificat și a aprobat o schemă de ajutor, acesta poate acorda, în general, ajutoare individuale fără notificarea Comisiei. Numai cererile individuale importante privind scheme de ajutor care depășesc anumite plafoane și ajutoarele acordate în afara unei scheme[48] trebuie notificate individual.

„Arhitectura pe 3 niveluri”: exceptare pe categorii, evaluare standard și evaluare aprofundată

Pentru a asigura o procedură și un proces de luare a deciziilor eficient și rapid, în 2008 Comisia a modificat în mod substanțial arhitectura controlului său asupra ajutoarelor de stat. Aceasta s-a realizat prin aplicarea în cazul diferitelor măsuri de ajutor a unui nivel de control care reflectă efectul potențial al acestora asupra concurenței și a schimburilor comerciale. Această nouă arhitectură se bazează pe „3 niveluri”: exceptarea pe categorii (și de minimis ), evaluarea standard și evaluarea detaliată. În timp ce numărul măsurilor de exceptare pe categorii a crescut în mod semnificativ în ultimii patru ani, majoritatea cazurilor individuale sau a schemelor care trebuie notificate în continuare fac obiectul unei evaluări standard, care asigură o examinare simplificată. În 2009, a fost efectuată o evaluare detaliată în 4 din 16 cazuri privind capitalul de risc; în ceea ce privește cazurile referitoare la C&D&I, aceasta a avut loc în 9 din 30 de cazuri. Nu a fost efectuată nicio evaluare detaliată privind cazurile de protecție a mediului, iar referitor la cazurile de ajutor regional, aceasta a fost făcută doar pentru 1 din 59 de cazuri. Nu s-a efectuat nicio evaluare detaliată în cazurile care se încadrau în alte obiective orizontale.

Noua procedură simplificată și codul celor mai bune practici

Pentru a simplifica și mai mult procesul de notificare în ceea ce privește cazurile a priori compatibile, în septembrie 2009, Comisia a introdus o procedură simplificată[49]. Prin aceasta, Comisia își propune să asigure că ajutoarele în mod clar compatibile sunt aprobate într-o perioadă accelerată de o lună, pe baza unei notificări complete din partea statului membru.

Cealaltă componentă a procesului de simplificare a fost codul celor mai bune practici privind desfășurarea procedurilor de control al ajutoarelor de stat[50]. Acesta se bazează pe un angajament comun al Comisiei și al statelor membre de a adopta proceduri mai simplificate și mai previzibile în fiecare etapă a investigării unui ajutor de stat. Ca urmare, Comisia ar trebui să poată adopta mai rapid deciziile privind cazurile de ajutor de stat în cadrul juridic procedural.

4.2. Evaluarea cazurilor individuale care vizează un număr mic de măsuri de ajutor cu valoare ridicată și susceptibile să denatureze concurența

Statele membre utilizează din ce în ce mai mult posibilitatea de a acorda ajutoare care beneficiază de exceptare pe categorii și, în special, de a folosi scheme pe baza cărora pot fi acordate ajutoare în favoarea întreprinderilor individuale, fără notificarea Comisiei. În 2009, 964 sau 76% din noile măsuri introduse[51] s-au încadrat în categoria ajutoarelor exceptate pe categorii. 225 de scheme (18%) și 86 de măsuri individuale de ajutor (6%) au făcut obiectul unei decizii a Comisiei în 2009. Aceasta înseamnă că 94% din măsurile de ajutor pentru industrie și servicii, care făceau obiectul disciplinei în materie de ajutoare de stat, au fost acordate de statele membre fără a fi necesară o evaluare individuală de către Comisie, la nivel de beneficiar. În ceea ce privește volumele de ajutor raportate[52], ajutoarele individuale au reprezentat doar 12% din totalul ajutoarelor pentru industrie și servicii (6,9 miliarde EUR), în timp ce ajutoarele acordate în temeiul schemelor s-au ridicat la 69% (40,4 miliarde EUR) și ajutoarele exceptate pe categorii au reprezentat 19% (10,8 miliarde EUR).

4.3. Aproximativ 19% din ajutoarele pentru industrie și servicii sunt exceptate pe categorii

Ajutoarele exceptate pe categorii au crescut cu aproximativ 2 miliarde EUR, ajungând la 10,8 miliarde EUR sau 19% din totalul ajutoarelor pentru industrie și servicii în anul 2009, față de 2008 ( 8,9 miliarde EUR sau 19%) și 2007 ( 6,1 miliarde EUR sau 13%). Cea mai mare pondere au avut ajutoarele pentru dezvoltare regională[53], urmate de ajutoarele pentru IMM-uri, formare și ocuparea forței de muncă. Unele state membre au eliminat măsurile de ajutor acordate anterior în temeiul regulamentelor de exceptare pe categorii (REC) și le-au înlocuit cu măsuri corespunzătoare acordate în temeiul Regulamentului general de exceptare pe categorii de ajutoare (RGECA), extinzând adesea domeniul de aplicare al acestor din urmă măsuri.

5. APLICAREA NORMELOR PRIVIND AJUTOARELE DE STAT

Ajutoare ilegale

În conformitate cu articolul 108 alineatul (3) din TFUE, statele membre au obligația de a notifica măsurile de ajutor de stat Comisiei anterior punerii lor în aplicare, precum și de a aștepta rezultatul investigației Comisiei înainte de a pune în aplicare măsurile notificate. Atunci când una din aceste obligații nu este respectată, se consideră că măsura de ajutor de stat este ilegală.

În perioada 2000-2009, Comisia a luat 910 decizii referitoare la ajutoare ilegale. În aproximativ 22% din cazurile de ajutoare ilegale[54], Comisia a intervenit prin luarea unei decizii negative cu privire la o măsură de ajutor incompatibilă. În general, această decizie negativă solicită statului membru în cauză să recupereze ajutorul acordat în mod ilegal. În alte 2% din cazurile de ajutoare ilegale[55], Comisia a luat o decizie condițională. Această rată de intervenție în materie de ajutoare ilegale de aproximativ 24% este de aproximativ zece ori mai mare decât rata deciziilor negative și condiționale în ceea ce privește cazurile notificate corespunzător. Peste jumătate din intervenții au fost făcute în sectorul industriei și serviciilor, puțin sub un sfert în agricultură și restul în sectoarele pescuitului, transporturilor și cărbunelui.

Recuperarea ajutoarelor

S-au înregistrat noi progrese în executarea deciziilor de recuperare pendinte. Numărul total al cazurilor de recuperare pendinte a fost de 54[56] (comparativ cu 94 de cazuri la sfârșitul anului 2004). Valoarea ajutoarelor ilegale și incompatibile recuperate începând din 2000 a crescut în continuare la 12 miliarde EUR la 30 iunie 2010[57]. Aceasta înseamnă că procentul ajutoarelor ilegale și incompatibile care rămân de recuperat a scăzut de la 75% la sfârșitul anului 2004, la aproximativ 11% la 30 iunie 2010.

În plus, Comisia a luat unele decizii de recuperare în domeniile agriculturii, pescuitului și transporturilor.

Aplicarea normelor referitoare la ajutoarele de stat: cooperarea cu instanțele naționale

În cadrul măsurilor luate ca urmare a comunicării privind aplicarea normelor referitoare la ajutoarele de stat de către instanțele naționale[58], s-au intensificat eforturile de sensibilizare, de exemplu prin furnizarea unui pachet de informații publicate pe site-ul DG Concurență[59] și prin publicarea unei broșuri[60] în care sunt reunite documentele UE cele mai relevante pentru activitatea de zi cu zi a judecătorilor legată de aplicarea normelor privind ajutoarele de stat.

Monitorizarea ex-post

De la intrarea în vigoare a RGECA, un număr și mai mare de măsuri de ajutor nu mai face obiectul obligației de notificare. Articolul 10 din acest regulament constituie baza pentru realizarea monitorizării ex post pe bază de eșantionare. Rezultatele au arătat că, în general, partea actualei arhitecturi a ajutoarelor de stat care permite aprobarea schemelor de ajutor și autorizează statele membre să pună în aplicare măsurile de ajutor în temeiul RGECA și REC funcționează în mod satisfăcător.

ANEXĂ

Document de lucru al serviciilor Comisiei „Date și cifre privind ajutoarele de stat în statele membre ale UE”

[1] http://www.eftasurv.int/information/sascoreboard/

[2] Comunicare a Comisiei către Parlamentul European și Consiliu - Sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice pentru o economie în redresare - COM (2009) 545, 14.10.2009 (http://ec.europa.eu/economy_finance/thematic_articles/article15994_en.htm).

[3] Cadru temporar pentru măsurile de ajutor de stat de sprijinire a accesului la finanțare în contextul actualei crize financiare și economice; versiune consolidată JO C83 din 7.4.2009; astfel cum a fost modificat prin JO C 261, 31.10.2009, p. 2 și JO C 303, 15.12.2009, p.6.

[4] Suma totală include ajutoarele pentru industria prelucrătoare, servicii, industria cărbunelui, agricultură, pescuit și o parte a sectorului transporturilor, dar exclude ajutoarele acordate sectorului feroviar și ajutoarele pentru compensarea unor servicii de interes economic general, din cauza lipsei datelor comparabile. Cuantumurile ajutoarelor se referă la elementul de ajutor (sau echivalent subvenție brută în cazul garanțiilor și al împrumuturilor) conținut de o măsură de ajutor de stat, cu excepția unor dispoziții contrare (a se vedea observațiile metodologice formulate în documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește prezentul raport).

[5] UE-27 înseamnă toate statele membre ale UE.

[6] Pentru a oferi o imagine completă privind ajutoarele acordate în contextul crizei, întreaga perioadă începând de la adoptarea de către Comisie a măsurilor luate în contextul crizei și până la data-limită de 1 octombrie 2010 este folosită ca perioadă de referință pentru această parte a raportului.

[7] UE-15 este formată din statele membre care au aderat la UE înainte de 2004.

[8] Ajutoarele acordate sectorului cărbunelui, ca parte a ajutoarelor sectoriale, s-au ridicat la 2,7miliarde EUR sau 3,7% din valoarea totală a ajutoarelor.

[9] Transportul feroviar nu este inclus.

[10] Din cauza lipsei datelor comparabile, acestea nu sunt incluse în niciuna din sumele totale.

[11] A se vedea punctul 2.3.5. din documentul de lucru al serviciilor Comisiei „Date și cifre privind ajutoarele de stat în statele membre ale UE”.

[12] Măsurile luate în contextul crizei nu sunt incluse.

[13] Surse: DG Concurență; cifre referitoare la PIB: Eurostat.

[14] Din UE-12 fac parte statele membre care au aderat la UE în 2004 sau ulterior.

[15] În vederea promovării ajutoarelor orizontale, mai degrabă decât a celor sectoriale.

[16] Dacă sunt excluse ajutoarele acordate în contextul crizei.

[17] Belgia, Republica Cehă, Danemarca, Irlanda, Grecia, Franța, Lituania, Ungaria, Portugalia și Slovacia.

[18] Dacă s-ar include măsurile luate în contextul crizei, cota ajutoarelor orizontale ar scădea la 13%.

[19] Două grupuri distincte de cazuri intră în categoria ajutoarelor pentru protecția mediului și pentru economisirea de energie. Primul grup de cazuri vizează un beneficiu direct pentru mediu. Al doilea grup include reduceri sau exonerări de taxe de mediu. Pentru acest al doilea grup de cazuri, cheltuielile destinate ajutoarelor nu pot fi luate în considerare ca un indicator în calcularea beneficiului ecologic, întrucât acest beneficiu se realizează prin intermediul taxei, și nu prin exonerarea de la plata acesteia. Pentru detalii suplimentare, a se vedea tabloul de bord din primăvara anului 2008 - COM (2008) 304 din 21.5.2008.

[20] A se vedea tabloul de bord din toamna anului 2009- COM (2009) 661 din 7.12.2009, p. 5.

[21] A se vedea tabloul de bord din toamna anului 2008 - COM (2008) 751 din 17.11.2008, p. 30.

[22] Ajutoarele de salvare și restructurare au scăzut și, prin urmare, nu contribuie la creșterea globală a ajutoarelor sectoriale.

[23] Aceste procentaje exclud măsurile cu un obiectiv orizontal, care, cu toate acestea, sunt destinate industriei prelucrătoare și sectoarelor serviciilor.

[24] Liniile directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (JO C 244, 1.10.2004, p. 2-17), a căror valabilitate a fost extinsă prin JO C 156, 9.7.2009, p. 3.

[25] Începând cu octombrie 2008, Comisia a adoptat patru comunicări: 1) Comunicarea Comisiei - Aplicarea normelor privind ajutoarele de stat în cazul măsurilor adoptate în legătură cu instituțiile financiare în contextul actualei crize financiare mondiale (JO C 270, 25.10.2008, p. 8-14); 2) Comunicarea Comisiei - Recapitalizarea instituțiilor financiare în contextul actualei crize financiare: limitarea ajutorului la minimul necesar și garanții împotriva denaturărilor nejustificate ale concurenței (JO C 10, 15.1.2009, p. 2-10); 3) Comunicare a Comisiei privind tratarea activelor depreciate în sectorul bancar comunitar (JO C 72, 26.3.2009, p. 1-22); și 4) Comunicare a Comisiei privind restabilirea viabilității și evaluarea măsurilor de restructurare luate în sectorul financiar, în contextul crizei actuale, în conformitate cu normele privind ajutoarele de stat (JO C 195, 19.8.2009, p. 9-20). Aceasta din urmă este aplicabilă până la sfârșitul lui 2010.

[26] Pentru o analiză mai detaliată a principalelor noțiuni abordate în cadrul acestor comunicări și, de asemenea, pentru o analiză mai profundă a contextului crizei, puteți consulta edițiile anterioare ale tabloului de bord, și anume tabloul de bord din toamna anului 2008, ediția specială din primăvara anului 2009, tabloul de bord din toamna anului 2009 și ediția specială din primăvara anului 2010. De asemenea, puteți consulta Raportul privind politica în domeniul concurenței pe anul 2009 - COM(2010) 282, 3.6.2010, p. 4-11.

[27] Unele bănci pot încă să ridice probleme în materie de lichidități având în vedere restructurările în curs de desfășurare și incertitudinile de pe piață.

[28] A se vedea cea de a 2981-a reuniune a Consiliului Afaceri Economice și Financiare, Bruxelles, 2 decembrie 2009, 16838/09 (Press 352): http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ecofin/111706.pdf.

[29] Document de lucru al serviciilor Comisiei - Aplicarea normelor privind ajutoarele de stat în cazul schemelor de garanții publice privind datoria bancară, care urmează să fie publicat după 30 iunie 2010, http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/phase_out_bank_guarantees.pdf.

[30] A se vedea cea de a 3015-a reuniune a Consiliului Afaceri Economice și Financiare, Bruxelles, 18 mai 2010.

[31] Pentru a se ține cont de cele mai recente evoluții, în prezentul tablou de bord, perioada de referință utilizată privind sumele aprobate și deciziile luate în contextul crizei financiare este cuprinsă între 1 octombrie 2008 și 1 octombrie 2010. Orice diferențe cu alte documente ale Comisiei care analizează volumele ajutoarelor sub formă de garanții care au fost aprobate pot fi explicate printr-o dată de referință diferită.

[32] Danemarca și Irlanda au adoptat scheme de garanții globale.

[33] Unele dintre aceste state membre au cele mai înalte niveluri ale PIB-ului din UE-27.

[34] De exemplu, volumul maxim aprobat de către Comisie în Regatul Unit este de 850 de miliarde EUR, în timp ce pentru Lituania este de 1,74 miliarde EUR.

[35] Pentru mai multe informații cu privire la distincția dintre volumele aprobate, sumele efectiv utilizate și elementul de ajutor, a se vedea capitolul 3 și notele metodologice din documentul de lucru al serviciilor Comisiei din anexă.

[36] Vă rugăm să rețineți că cifrele privind utilizarea efectivă și elementele de ajutor pentru 2008 sunt diferite de cele indicate în tabloul de bord din toamna anului 2010 din cauza ajustării datelor de către statele membre (sau propuse de Comisie), ca de exemplu în cazul Danemarcei, în care cifrele pentru schema NN51/2008 au fost incluse în anul 2008.

[37] Rata de utilizare constituie utilizarea efectivă a măsurilor de ajutor de stat de la începutul crizei financiare în 2008, până la 31 decembrie 2009, în raport cu suma totală aprobată în perioada respectivă. În această etapă, rata de utilizare nu poate fi calculată pentru 2010, deoarece Comisia nu este în posesia cifrelor privind utilizarea efectivă pentru anul 2010. Aceste cifre vor fi raportate de către statele membre în exercițiul privind tabloul de bord pentru anul 2011.

[38] În absența unor date privind cheltuielile reale și/sau a estimărilor furnizate de statele membre, în unele cazuri, statele membre au fost invitate să confirme estimările făcute de serviciile Comisiei. Pentru metodele de estimare exactă aplicate, vă rugăm să consultați notele metodologice.

[39] Avantajul monetar atunci când ajutorul a fost acordat sub forma unei garanții sau a unui împrumut, de exemplu.

[40] Datele privind elementul de ajutor sunt preluate din rapoartele anuale ale statelor membre privind ajutoarele de stat. Pentru mai multe informații privind distincția dintre utilizarea efectivă și elementul de ajutor, definițiile exacte ale elementului de ajutor pentru fiecare instrument de ajutor (garanții, recapitalizări și active depreciate), în ceea ce privește cazurile legate de criza financiară, vă rugăm să consultați notele metodologice din cadrul tabloului de bord.

[41] Versiune consolidată a Comunicării Comisiei - Cadrul temporar, JO C 83, 7.4.2009, p. 1, astfel cum a fost modificat prin JO C 261, 31.10.2009, p. 1 și JO C 303, 15.12.2009, p.6.

[42] Adoptat în noiembrie 2008.

[43] Cifra include numai măsurile care intră sub incidența ajutoarelor pentru industrie și servicii.

[44] Aceste 12 scheme au permis acordarea de ajutoare de până la 15 000 EUR în favoarea producătorilor agricoli.

[45] Articolul 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene; dispoziții detaliate sunt prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 (JO L 831, 27.3.1999, p. 1-9).

[46] A se vedea tabelul 2 din anexa la documentul „Date și cifre privind ajutoarele de stat în statele membre ale UE”.

[47] În cele ce urmează, ajutoarele exceptate pe categorii includ ajutoarele acordate în temeiul regulamentelor de exceptare pe categorii (REC) expirate care au fost înlocuite cu un text consolidat, Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare sau RGECA), (JO L 214, 9.8.2008, p. 3). În plus, măsurile în conformitate cu Decizia Comisiei din 28 noiembrie 2005 privind aplicarea articolului 86 alineatul (2) din Tratatul CE la ajutorul de stat, sub forma compensației pentru obligația de serviciu public, acordat anumitor întreprinderi cărora le-a fost încredințată prestarea unui serviciu de interes economic general (JO L 312, 29.11.2005, p. 67) și cu Regulamentul (CE) nr 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și (CEE) nr. 1107/70 (JO L 315, 3.12.2007, p. 1), de asemenea, sunt exceptate de la obligația de notificare.

[48] Cunoscute, de asemenea, sub denumirea de ajutoare „ ad-hoc ”.

[49] Comunicare a Comisiei privind o procedură simplificată de tratare a anumitor tipuri de ajutoare de stat (JO C 136, 16.6.2009, p. 3-12).

[50] Comunicare a Comisiei privind codul celor mai bune practici de desfășurare a procedurilor de control al ajutoarelor de stat (JO C 136, 16.6.2009, p. 13).

[51] Măsurile luate în contextul crizei nu sunt incluse.

[52] Măsurile luate în contextul crizei nu sunt incluse.

[53] De la introducerea, în 2007, a acestui obiectiv de politică cu privire la exceptarea pe categorii.

[54] 197 de cazuri.

[55] 19 cazuri.

[56] Perioada include prima jumătate a anului 2010.

[57] Rapoartele Comisiei cu privire la recuperare sunt efectuate pe bază semestrială cumulativă.

[58] Comunicarea Comisiei privind aplicarea normelor referitoare la ajutoarele de stat de către instanțele naționale (JO C 85, 9.4.2009, p. 1).

[59] http://ec.europa.eu/competition/court/state_aid.html.

[60] http://ec.europa.eu/competition/publications/state_aid/national_courts_booklet_en.pdf