RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Evoluția importurilor de zahăr în Uniunea Europeană din țările LDC și ACP Raportul Comisiei menționat la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 828/2009 al Comisiei /* COM/2013/0323 final */





CUPRINS 1........... Cadrul juridic.................................................................................................................. 3 2........... Introducere..................................................................................................................... 3 3........... Noul context privind importurile de zahăr......................................................................... 4 4........... Evoluția importurilor de zahăr........................................................................................ 4 4.1........ Cantitățile de zahăr importat.......................................................................................... 5 4.2........ Originea importurilor de zahăr......................................................................................... 5 4.3........ Importurile de zahăr brut versus zahăr alb........................................................................ 5 5........... Oferta și evoluția prețurilor la zahăr............................................................................ 6 6........... Măsurile de piață necesare............................................................................................ 7 7........... Concluzii........................................................................................................................ 7 RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Evoluția importurilor de zahăr în Uniunea Europeană din țările LDC și ACP Raportul Comisiei menționat la articolul 5 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 828/2009 al Comisiei 1. Cadrul juridic Articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1528/2007 al Consiliului din 20 decembrie 2007 (Regulamentul privind accesul pe piață) privind aplicarea regimurilor aplicabile produselor originare din anumite state care fac parte din grupul statelor din Africa, zona Caraibelor și Pacific (ACP) prevăzute în acordurile de stabilire sau care duc la stabilirea Acordurilor de parteneriat economic prevede că, pentru perioada 1 octombrie 2009 – 30 septembrie 2015, importurile de zahăr din statele ACP care nu fac parte dintre țările cel mai puțin dezvoltate (LDC) pot fi suspendate atunci când importurile simultane de zahăr din toate statele ACP depășesc 3,5 milioane de tone, iar importurile din statele ACP care nu sunt LDC depășesc 1,6 milioane de tone pe an de comercializare. Cantitatea a fost subdivizată pe regiuni de producție, fapt care garantează un acces minim pentru fiecare regiune din cadrul Acordurilor de parteneriat economic (APE). Această procedură este denumită mecanismul de salvgardare tranzitoriu (MST). Articolul 5 și anexa IV la Regulamentul (CE) nr. 828/2009 al Comisiei din 10 septembrie 2009 de stabilire, pentru anii de piață 2009/2010-2014/2015, a normelor de aplicare pentru importul și rafinarea produselor din sectorul zahărului încadrate la poziția tarifară 1701 în cadrul acordurilor preferențiale prevede mai multe detalii cu privire la MST. Articolul 5 alineatul (3) stipulează: „Comisia prezintă un raport cu privire la funcționarea mecanismului de salvgardare tranzitoriu aplicabil zahărului”. Raportul trebuie să ia în considerare fluxurile comerțului cu zahăr din țările ACP și LDC enumerate în anexa I la prezentul regulament. 2. Introducere În 2006 Uniunea Europeană și-a reformat regimul privind zahărul pentru a obține o mai bună competitivitate și orientare pe piață a industriei UE a zahărului. Printre elementele cheie ale reformei s-au numărat o reducere graduală cu 36 % a prețurilor de sprijin ale UE atât pentru producătorii din UE, cât și pentru exportatorii preferențiali din ACP/LDC, precum și o reducere a cotei UE pentru producția de zahăr. Reforma sectorului zahărului din 2006 a luat în considerare accesul preferențial pentru producătorii de zahăr din ACP și LDC. În ceea ce privește importurile, pe perioada reformei, s-a estimat că un rol major ar putea fi jucat de „swap-ul”[1] pe fluxurile comerciale din partea partenerilor preferențiali (ACP/LDC), în ipoteza unui preț pe plan mondial la zahărul alb de 200 USD/tonă și a unei rate de schimb de 1,3 USD/EUR. Pe baza acestor presupuneri, diferența dintre prețul UE la zahăr și prețul la nivel mondial sau prețul din țările ACP și LDC ar putea încuraja o parte din aceste țări să exporte către UE cât mai mult posibil din producția lor prin intermediul swap-urilor. Swap-urile depind de diferența dintre prețurile în UE și cele la nivel mondial, costurile de transport și capacitatea importatorilor de a organiza acest regim dificil. Pe durata reformei, s-a considerat că volumul maxim potențial pe care se putea face swap era de 3,5 milioane de tone, corespunzător capacității de producție a ACP/LDC. 3. Noul context privind importurile de zahăr Anul de comercializare 2009/2010 a fost primul an de punere în aplicare a unui cadru juridic cu totul nou privind importurile. Începând cu 1 octombrie 2009, s-a modificat regimul de import preferențial de care beneficiau țările ACP. Cantitățile alocate în funcție de țară conform „protocolului privind zahărul” ACP au fost înlocuite de importurile fără taxe și fără contingente tarifare în cadrul Acordului de parteneriat economic (APE) și al Acordului „Totul în afară de arme” (EBA), care au extins semnificativ accesul pe piață al ACP/LDC: exporturile de zahăr din LDC către UE au fost complet liberalizate, iar importurile de zahăr de la partenerii care nu sunt LDC ai ACP au făcut doar obiectul unei măsuri de salvgardare pe bază de volum. În 2009/2010, exporturile ACP/LDC către UE au scăzut ușor, dar începând cu 2010/2011 s-a asistat la o creștere graduală însă continuă a acestora. Prețurile de pe piața mondială au fost deosebit de mari în ultimii trei ani, astfel încât piața UE a fost mai puțin atractivă; țările ACP/LDC au beneficiat, de asemenea, de piețele locale, regionale și mondiale cu prețuri ridicate. Țările ACP/LDC au exportat în 2011 în întreaga lume 3,2 milioane de tone de zahăr, din care 1,9 milioane de tone către UE. În plus, creșterea producției și a exporturilor din ACP/LDC a fost mai scăzută decât cea așteptată ca urmare a unor întârzieri ale investițiilor în derulare. Mai mult, din 2008, o serie de state ACP au luat o decizie strategică de a crește exporturile sub formă de zahăr alb. Această evoluție, combinată cu un consum în creștere în țările ACP/LDC, a redus volumele de zahăr brut disponibile pentru export către UE. În 2011, consumul de zahăr în țările ACP/LDC a fost de 7,3 milioane de tone, comparativ cu 5,1 milioane de tone în 2004, ceea ce reprezintă o creștere cu 41 % în perioada respectivă. Pentru detalii, a se vedea tabelul V din anexă. 4. Evoluția importurilor de zahăr Ca urmare a reformei sectorului zahărului din 2006, poziția UE s-a modificat, aceasta devenind dintr-un exportator net de zahăr un importator net. 4.1. Cantitățile de zahăr importat În perioada 2001/2002 – 2005/2006, importurile totale medii de zahăr în UE au fost de 2,1 milioane de tone din care 1,6 milioane de tone din țările ACP/LDC. Din anul de comercializare 2006/2007, transporturile totale de zahăr din țări terțe au început să crească semnificativ, iar în cursul anului de comercializare 2010/2011 importurile de zahăr atinseseră deja un nivel fără precedent de 3,7 milioane de tone (+ 77 % comparativ cu perioada 2001/2002 – 2005/2006), cel mai ridicat nivel înregistrat vreodată. În acest timp, importurile preferențiale de zahăr din țările ACP/LDC au atins nivelul de 1,8 milioane tone (+ 16 % comparativ cu perioada 2001/2002 – 2005/2006). În anul de comercializare 2011/2012, importurile globale de zahăr în UE au fost ușor mai scăzute decât în anul de comercializare anterior, 3,6 milioane de tone (- 3 %). În opoziție, importurile de zahăr preferențiale din țările ACP-LDC au continuat să se extindă până la nivelul de 1,84 milioane de tone (+1,9 %, comparativ cu anul de comercializare anterior) atingând un nou nivel record. Prin urmare, importurile de zahăr preferențiale au crescut continuu de la reforma din 2006, deși nu în măsura estimată în cel mai optimist scenariu, incluzând swap-urile. Pentru detalii privind importurile, a se vedea anexa I. 4.2. Originea importurilor de zahăr Tendința crescătoare a vizat, în special, următoarele origini din cadrul ACP/LDC: Mozambic, Swaziland, Malawi, Zambia, Zimbabwe, Laos și Cambodgia. Pe baza datelor actuale, se pare că Mozambic este țara LDC cu cele mai promițătoare perspective în ceea ce privește continuarea extinderii producției și exportului de zahăr către UE. Pentru detalii privind importurile, a se vedea anexele II, III și IV. 4.3. Importurile de zahăr brut versus zahăr alb Protocolul anterior privind zahărul nu a permis decât alocarea de zahăr în funcție de țară, în special zahăr brut pentru rafinare. Prin urmare, unul dintre noile elemente majore ale reformei regimului zahărului l-a constituit posibilitatea de a importa zahăr alb. Într-adevăr, câteva țări ACP, mai ales Mauritius, și-au mărit exporturile de zahăr alb comparativ cu cele de zahăr brut, pentru a profita de valoarea adăugată mai mare. În anul de comercializare 2011/2012, importurile de zahăr brut în UE au atins un nou nivel record de 2,7 milioane de tone, reprezentând 76 % din volumul total importat. Pentru detalii privind importurile, a se vedea anexa I. 5. Oferta și evoluția prețurilor la zahăr Evoluția ofertei În anii de comercializare 2006/2007 și 2007/2008, piața zahărului din UE a fost excedentară, iar UE a fost nevoită să retragă cote de zahăr de pe piață. Situația de piață excedentară a durat până la începutul anului de comercializare 2008/2009. Începând cu anul de comercializare 2009/2010, piața zahărului din UE a devenit, dintr-o piață excedentară, o piață mai echilibrată. În timp ce accesul deschis pentru țările ACP/LDC a creat noi oportunități pentru operatorii UE de a achiziționa zahăr, acesta a indus, de asemenea, o presiune în sensul scăderii prețurilor la zahăr în UE. Cu toate acestea, din cauza evoluției menționate în combinație cu un preț în creștere pe piața mondială, câțiva importatori din UE au întâmpinat dificultăți la contractare pentru a-și acoperi nevoile de aprovizionare. În cursul anului calendaristic 2011, a devenit evident faptul că piața zahărului din UE nu mai era o piață excedentară ci mai degrabă una tensionată. Prin urmare, începând cu anul de comercializare 2011/2012, prețurile la zahăr au fost negociate în noul context economic, iar producătorii de zahăr au reușit să negocieze prețuri la zahăr mult mai ridicate pentru piața UE. Evoluția prețurilor În perioada de tranziție cuprinsă între iulie 2006 și septembrie 2009, prețul pe piața internă a UE la zahărul alb a scăzut cu 12 %, de la 630 EUR pe tonă la 555 EUR pe tonă. În perioada octombrie 2009 – februarie 2010, importurile au înregistrat rata estimată, în conformitate cu sistemul de monitorizare APE/EBA. Prin urmare, prețul pe piața internă a UE a scăzut de la 555 EUR pe tonă în septembrie 2009 la 493 EUR pe tonă în noiembrie 2009 (-11 %), în pofida creșterii temporare a prețurilor pe piața mondială care, în februarie 2010, au atins un nivel record în ultimii 30 de ani de 522 EUR pe tonă. Pe parcursul lunilor următoare, prețurile pe piața mondială au început să scadă, cu o scădere accentuată în perioada februarie – mai 2010, de la 522 EUR/tonă la 376 EUR/tonă (-28 %). În această perioadă, prețurile de pe piața internă a UE s-au stabilizat la aproximativ 475 EUR/tonă. Cu toate acestea, prețurile de pe piața mondială au înregistrat o creștere accentuată în cursul celui de-al doilea semestru al anului 2010, atingând niveluri superioare prețurilor din UE în perioada septembrie 2010 – ianuarie 2011: în decembrie 2010, prețul la zahăr alb de pe piața mondială a fost mult mai ridicat decât în UE, 628 EUR/tonă comparativ cu 486 EUR/tonă. În cursul primului semestru al anului 2011, piața UE și cea mondială au evoluat în direcții opuse, iar până în mai 2011 prețurile de pe piața mondială scăzuseră de la 628 EUR/tonă la 400 EUR/tonă, fenomen determinat de oferta crescută de pe piața mondială. În acest timp, în aceeași perioadă, prețul în UE a crescut de la 486 EUR/tonă la 536 EUR/tonă. La începutul anului de comercializare 2011/2012, perspectiva se schimbase. Concesiile la import acordate țărilor ACP și LDC prin intermediul acordurilor APE/EBA nu generau, în mod evident, fluxuri de import excesive. Estimările anterioare conform cărora piața zahărului din UE ar putea fi inundată de zahărul provenit din ACP/LDC s-au dovedit nerealiste, iar perspectiva era că importurile din țările ACP și LDC nu vor fi capabile să acopere deficitul dintre producția și cererea din UE (în cote). Prin urmare, prețurile la zahăr în UE au început să crească considerabil peste prețul pe piața mondială, chiar depășind nivelul atins anterior punerii în aplicare a reformei din 2006 și în ciuda declinului continuu al prețurilor pe piața mondială de la începutul anului 2011. Prin urmare, în anul 2012 prețul în UE a crescut continuu, atingând nivelul ridicat de 738 EUR/tonă în ianuarie 2013. Pentru detalii, a se vedea graficul din anexa VIII. 6. Măsurile de piață necesare În mod paradoxal, în timpul ultimilor ani de comercializare, în loc să pună în aplicare Mecanismul de salvgardare tranzitoriu, Comisia a fost nevoită să găsească soluții pentru a permite intrarea de zahăr suplimentar pe piața UE pentru a acoperi deficitul de ofertă de pe piața zahărului din UE în scopuri alimentare (și anume, piața de cote a UE). UE poate opta pentru una dintre următoarele două surse de aprovizionare: · plasarea pe piața internă de zahăr peste cotă · autorizarea de importuri adiționale În anul de comercializare 2010/2011, a fost furnizată pe piața UE o cantitate totală adițională de 1,35 milioane de tone de zahăr, din care: · 500 000 de tone de zahăr peste cotă (și 26 000 de tone de izoglucoză) plasat pe piață cu taxă zero, · 500 000 de tone de importuri adiționale în cadrul unui contingent tarifar cu taxe zero, · 350 000 de tone autorizate în proceduri de ofertare cu taxe reduse. În anul de comercializare 2011/2012, a fost furnizată pe piața UE o cantitate de 1 milion de tone de zahăr adițional, din care: · 400 000 de tone de zahăr peste cotă (și 21 000 de tone de izoglucoză) plasat pe piață cu un tarif de 85 EUR/tonă, · 250 000 de tone de zahăr peste cotă (și 13 000 de tone de izoglucoză) plasat pe piață cu un tarif de 211 EUR/tonă, · 399 000 de tone de importuri de zahăr cu taxe reduse (inclusiv 15 000 de tone de zahăr alb). 7. Concluzii În cadrul reformei din 2006, s-a preconizat faptul că, în condiții foarte speciale, piața zahărului din UE ar putea fi inundată de zahăr provenit din țările LDC. Erau necesare două condiții: (1) o diferență mare între prețul din UE și prețul de pe piața mondială și (2) capacitatea de a organiza un regim complex care să conducă la exportul producției locale din țările LDC producătoare de zahăr și la importul unei cantități similare de pe piața mondială în vederea satisfacerii nevoilor interne ale acestora. Ca urmare a liberalizării importurilor în 2009, foarte puține țări par să fi reușit să organizeze un astfel de regim complex de comercializare. Cu toate acestea, importurile de zahăr provenite din țările respective au atins niveluri record, deși nu la un nivel care să fi implicat adoptarea de măsuri de salvgardare, în cursul anilor de comercializare 2009/2010 – 2011/2012. Până la sfârșitul anului de comercializare 2014/2015, nivelul maxim al importurilor de zahăr din țările ACP/LDC este estimat să se încadreze între 2,1 și 2,2 milioane de tone. Prin urmare, inițierea unor măsuri de salvgardare în perioada de aplicare aferentă este foarte puțin probabilă. ANEXA I ANEXA II ANEXA III ANEXA IV ANEXA V ANEXA VI ANEXA VII ANEXA VIII Prețul la zahăr în UE și pe piața mondială [1] În estimările respective, s-a subliniat că „un rol important ar putea fi jucat de „swap-ul”pe fluxurile comerciale, al cărui nivel prezintă în continuare un grad ridicat de incertitudine”, datorită dificultăților întâmpinate în organizarea regimului (și anume, toată producția de zahăr din cadrul EBA trebuia să fie exportată în UE, rămânând ca statele EBA să-și achiziționeze zahărul necesar pentru consumul propriu de pe piața mondială). Document de lucru al serviciilor Comisiei – Reformarea politicii Uniunii Europene privind zahărul, SEC (2005) 0808 final, pagina 9.