Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul celei de-a 103-a sesiuni a Conferinței Internaționale a Muncii cu privire la modificările codului Convenției privind munca în domeniul maritim /* COM/2014/0161 final - 2014/0088 (NLE) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII Prezenta propunere vizează stabilirea poziției Uniunii cu privire la modificările codului Convenției din 2006 privind munca în domeniul maritim referitoare la răspunderea armatorilor în ceea ce privește a) cererile de despăgubire în caz de deces și vătămări corporale și b) abandonarea navigatorilor. Modificările codului Convenției din 2006 privind munca în domeniul maritim (Maritime Labour Convention – MLC, 2006) a Organizației Internaționale a Muncii (OIM), denumită în continuare „Convenția privind munca în domeniul maritim”, „convenția” sau „MLC”, se află pe ordinea de zi a primei reuniuni a „Comitetului tripartit special”, denumit în continuare „comitetul”. Convenția stabilește standardele minime de muncă și de viață pentru toți navigatorii care lucrează pe navele care arborează pavilionul țărilor care au ratificat convenția[1]. Modificările care trebuie să fie examinate de comitet vizează codul convenției, care se referă la modul în care sunt puse în aplicare articolele și reglementările acesteia și care conține atât norme, cât și orientări[2]. 1.1. Examinarea și posibila adoptare a modificărilor codului Convenției privind munca în domeniul maritim în cadrul primei reuniuni a „Comitetului tripartit special”, în perioada 7-11 aprilie 2014 Comitetul este însărcinat să examineze propunerile de modificări ale codului MLC în conformitate cu articolul XV din MLC. Consiliul de administrație al OIM a instituit comitetul în cadrul celei de-a 318-a sesiuni, în iunie 2013. Cu ocazia celei de-a 319-a sesiuni din octombrie 2013, acesta a decis, de asemenea, convocarea primei reuniuni a comitetului la Geneva, în perioada 7-11 aprilie 2014, și a adoptat ordinea de zi a reuniunii, care include „examinarea propunerilor de modificări ale codului Convenției din 2006 privind munca în domeniul maritim (MLC, 2006)”. Două aspecte care necesită viitoare modificări ale codului au fost identificate în cadrul Grupului de experți ad hoc comun al OMI/OIM[3] privind răspunderea și despăgubirile organizat în 2009[4] ca urmare a unei rezoluții adoptate în cadrul celei de-a 94-a sesiuni (maritime) a Conferinței Internaționale a Muncii atunci când s-a adoptat MLC[5]: răspunderea armatorilor în ceea ce privește cererile de despăgubire în caz de deces și vătămări corporale și abandonarea navigatorilor. Ulterior, comitetul de pregătire instituit în 2010 de către consiliul de administrație al OIM a estimat că aceste două aspecte trebuie examinate de urgență în cadrul primei reuniuni a comitetului. Două seturi de propuneri de modificări ale codului MLC în acest sens au fost prezentate în comun comitetului de către grupul armatorilor și de către grupul navigatorilor, în octombrie 2013, în conformitate cu articolul XV alineatul (2) din MLC[6]. Conform procedurii simplificate de modificare a codului MLC prevăzută în conformitate cu articolul XV alineatul (3) din MLC, în octombrie 2013, directorul general al OIM a comunicat propunerile de modificări tuturor statelor membre ale OIM, împreună cu invitația de a transmite observații și sugestii[7]. Propunerile de modificări au fost ulterior puse la dispoziția Uniunii Europene în decembrie 2013[8]. Reuniunea comitetului din aprilie 2014 trebuie să examineze cele două seturi de propuneri de modificări. Aceste modificări nu vor fi adoptate de către comitet decât dacă jumătate dintre membrii care au ratificat MLC sunt reprezentați la reuniune și dacă modificările sunt aprobate de o majoritate de două treimi dintre membrii comitetului, reprezentând jumătate din voturile guvernelor, armatorilor și navigatorilor. 1.2. Posibila aprobare a modificărilor codului Convenției privind munca în domeniul maritim în cadrul celei de-a 103-a sesiuni a Conferinței Internaționale a Muncii organizate în perioada 28 mai – 12 iunie 2014 și intrarea în vigoare După adoptarea de către comitet, modificările codului MLC trebuie să fie aprobate de către Conferința Internațională a Muncii cu două treimi din voturile exprimate de delegații prezenți și să fie prezentate spre examinare membrilor OIM care au ratificat MLC. Se preconizează ca sarcina să fie efectuată în cadrul celei de-a 103-a sesiuni a Conferinței Internaționale a Muncii, care urmează să fie organizată în perioada 28 mai – 12 iunie 2014. Modificările aprobate conform procedurii menționate intră în vigoare într-un termen care de obicei este de doi ani, cu excepția cazului în care un procent substanțial dintre membrii care au ratificat convenția[9] și-au exprimat în mod formal dezacordul cu privire la modificări. 1.3. Conținutul propunerilor de modificări ale codului Convenției privind munca în domeniul maritim care vor fi examinate de Organizația Internațională a Muncii în cadrul reuniunilor din 2014 Cele două seturi de propuneri de modificări ale codului MLC care vor fi examinate în cadrul reuniunilor OIM din 2014 vizează normele (partea A) și orientările (partea B) din codul MLC referitoare la reglementarea 2.5 privind repatrierea din titlul 2 privind condițiile de încadrare în muncă și la reglementarea 4.2 privind răspunderea armatorilor din titlul 4 privind protecția sănătății, asistență medicală și servicii sociale[10]. Propunerea referitoare la reglementarea 2.5 privind repatrierea (a se vedea anexa) privește abandonarea navigatorilor. Abandonarea are loc atunci când armatorul nu acoperă costul repatrierii navigatorului, când a lăsat navigatorul fără întreținerea și asistența necesare sau când a rupt în alt mod și unilateral legăturile sale cu navigatorul, inclusiv prin neachitarea salariilor contractuale pentru o perioadă de cel puțin două luni. Modificările propuse stabilesc cerințe privind un sistem de garanție financiară rapid și eficace în vederea asistării navigatorilor încadrați în muncă sau angajați sau care lucrează, indiferent de funcție, la bordul unei nave care arborează pavilionul statului membru, în caz de abandonare. Sistemul acoperă salariile restante și alte drepturi pentru o perioadă de până la patru luni, costul repatrierii, întreținerea necesară, inclusiv hrană adecvată, îmbrăcăminte, cazare, asistența medicală necesară, precum și alte costuri sau cheltuieli rezonabile care apar ca urmare a abandonării. Conform propunerii, fiecare membru trebuie să solicite, de asemenea, ca navele care arborează pavilionul său să furnizeze documente justificative privind garanția financiară emise de către furnizorul de garanții financiare. Orientările propuse prevăd asistență imediată în cazul în care este necesară o perioadă de timp pentru a se verifica validitatea anumitor aspecte ale cererii navigatorului și detaliile documentelor justificative privind garanția financiară. Propunerea referitoare la reglementarea 4.2 privind răspunderea armatorilor (a se vedea anexa) se referă la despăgubirile în caz de deces sau incapacitate pe termen lung ca urmare a unui accident de muncă, a unei boli profesionale sau a unui risc profesional. Aceasta stabilește cerințe minime pentru sistemul de garanție financiară care furnizează astfel de despăgubiri în ceea ce privește cererile contractuale, definite ca cereri care se referă la boli, accidente sau decese survenite în timp ce navigatorul își efectuează activitatea în cadrul unui contract de muncă al navigatorilor sau care decurg din angajarea în temeiul unui astfel de contract. Trebuie puse în aplicare măsuri efective pentru primirea, prelucrarea și soluționarea imparțială a cererilor contractuale referitoare la despăgubiri prin intermediul unor proceduri rapide și echitabile. Nu trebuie să existe amânări și nici presiuni pentru acceptarea plăților care sunt mai mici decât valoarea contractuală și trebuie să se efectueze plăți provizorii în cazurile în care despăgubirile finale sunt dificil de evaluat. De asemenea, nu trebuie să se aducă atingere altor drepturi legale; cu toate acestea, prestațiile se deduc din plățile rezultate din alte cereri. Conform propunerii, fiecare membru solicită, de asemenea, ca navele care arborează pavilionul său să furnizeze documentele justificative privind garanția financiară sau ca armatorul să notifice statul de pavilion și navigatorii în cazul în care garanția este anulată. Orientările propuse prezintă în detaliu documentele justificative privind garanția financiară și conțin un model de formular de primire și de eliberare de obligații pentru plata cererilor contractuale. 1.4. Legislația Uniunii aplicabilă modificărilor codului Convenției privind munca în domeniul maritim care vor fi examinate de Organizația Internațională a Muncii în cadrul reuniunilor din 2014 Modificările propuse ale codului MLC sunt acoperite într-o mare măsură de competențele conferite Uniunii prin tratate. De asemenea, numeroase părți ale modificărilor vizează domenii ale legislației Uniunii în care gradul de reglementare la nivelul Uniunii a atins deja un stadiu avansat. În plus, Decizia 2007/431/CE a Consiliului din 7 iunie 2007 a autorizat statele membre să ratifice MLC în interesul Uniunii. Modificările propuse ale MLC se axează pe aspecte reglementate prin Directiva 2009/13/CE de punere în aplicare a acordului încheiat între Asociația Armatorilor din Comunitatea Europeană (ECSA) și Federația Europeană a Lucrătorilor din Transporturi (ETF) cu privire la Convenția privind munca în domeniul maritim și de modificare a Directivei 1999/63/CE. Această directivă integrează dispozițiile relevante ale MLC în legislația UE prin stabilirea unor cerințe minime în domeniile relevante pe baza unui acord între partenerii sociali europeni din sector, în temeiul dispozițiilor din tratat în domeniul politicii sociale[11]. Deși nu este reglementat ca atare prin Directiva 2009/13/CE, „abandonarea” navigatorilor intră, cu toate acestea, sub incidența normei A 2.5, care prevede că „Fiecare stat membru garantează că navigatorii de la bordul navelor care navighează sub pavilionul său au dreptul la repatriere (...) în cazul în care navigatorii nu mai sunt apți să își desfășoare obligațiile conform contractului de muncă sau acestora nu li se poate pretinde să le desfășoare, având în vedere circumstanțele specifice”. În mod similar, în ceea ce privește răspunderea armatorilor, norma A 4.2 prevede că „Fiecare stat membru adoptă acte cu putere de lege și norme administrative care prevăd ca armatorii care navighează sub pavilionul său să fie responsabili pentru protecția sănătății și pentru asistența medicală a tuturor navigatorilor care lucrează la bordul navelor în conformitate cu următoarele norme minime: (...) armatorii oferă garanții financiare pentru a asigura compensarea în cazul decesului sau al unei incapacități pe termen lung a navigatorilor ca urmare a unui accident de muncă, a unei boli profesionale sau a unui risc profesional, astfel cum prevede legislația națională, contractul de muncă al navigatorilor sau contractul colectiv”. În ambele cazuri, modificările aduse MLC ar introduce cerințe specifice privind sistemele de garanție financiară și privind furnizarea documentelor justificative în aceste domenii. De asemenea, trebuie notat că dispozițiile finale ale acordului încheiat între Asociația Armatorilor din Comunitatea Europeană (ECSA) și Federația Europeană a Lucrătorilor din Transporturi (ETF) cu privire la Convenția privind munca în domeniul maritim, pus în aplicare de Directiva 2009/13/CE, menționează că, în urma oricăror modificări ale dispozițiilor MLC și dacă acest lucru este solicitat de oricare parte la acord, se efectuează o revizuire a aplicării acordului respectiv. Aplicarea modificărilor propuse ale MLC vizează domeniul transporturilor[12]: Directiva 2009/16/CE privind controlul statului portului, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2013/38/UE din 12 august 2013 pentru a include MLC printre convenții precum SOLAS[13], MARPOL[14] și STCW[15], precum și Directiva 2013/54/UE privind statul de pavilion din 20 noiembrie 2013 de punere în aplicare a anexei la Directiva 2009/13/CE. Directiva 2009/16/CE se aplică tuturor navelor care fac escală în porturile UE, indiferent de naționalitatea navigatorilor, iar Directiva 2013/54/UE urmărește să garanteze faptul că statele membre ale UE își îndeplinesc responsabilitățile care le revin în calitate de state de pavilion în temeiul Directivei 2009/13/CE și a anexei la aceasta și se aplică tuturor navigatorilor de la bordul navelor care abordează pavilionul unui stat membru al UE. Furnizarea documentelor justificative prevăzută în propunerile de modificări este reglementată, în special, de Directiva 2009/16/CE, astfel cum a fost modificată. Modificările propuse vizează, de asemenea, aspecte din domeniul politicii sociale[16], domeniu în care sunt stabilite cerințe minime, în special cu privire la sănătatea și securitatea în muncă, prin Directiva 89/391/CEE privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și a sănătății lucrătorilor la locul de muncă. De asemenea, modificările preconizate vizează coordonarea sistemelor de securitate socială reglementată prin Regulamentul (CE) nr. 883/2004 și prin Regulamentul de punere în aplicare (CE) nr. 987/2009 în ceea ce privește cetățenii UE, precum și prin Regulamentul (UE) nr. 1231/2010[17] în ceea ce privește resortisanții țărilor terțe care își au reședința în mod legal pe teritoriul UE, membrii de familie ai acestora și urmașii lor într-o situație transfrontalieră. Regulamentele respective au fost adoptate în domeniul libertății de circulație a lucrătorilor și în domeniul imigrației[18]. Modificările propuse pot viza legislația UE în domeniile cooperării judiciare în materie civilă, în special Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială[19]. 2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI Nu se aplică. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII Conferința Internațională a Muncii va avea, probabil, ca sarcină, în cadrul celei de-a 103-a sesiuni, să aprobe propunerile menționate de modificări ale codului Convenției privind munca în domeniul maritim. În conformitate cu articolul XV din MLC, astfel de modificări intră în vigoare, pentru toate părțile care nu și-au exprimat în mod formal dezacordul cu privire la acestea în termen de doi ani[20], după șase luni de la încheierea perioadei respective, cu excepția cazului în care peste 40 % dintre părțile care, în același timp, reprezintă cel puțin 40 % din tonajul brut al părților și-au exprimat dezacordul cu privire la modificările aprobate în cadrul Conferinței Internaționale a Muncii. Rezultă din aceasta că modificările preconizate ale codului Convenției privind munca în domeniul maritim vor constitui un act al unui organism instituit printr-un acord internațional care va avea efecte juridice. Numai statele sunt membre ale OIM și pot vota cu privire la aprobarea modificărilor codului MLC în cadrul Conferinței Internaționale a Muncii, la care Uniunea este invitată în calitate de observator. Având în vedere cele de mai sus, în conformitate cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE, este necesară adoptarea de către Consiliu a unei decizii pentru a stabili poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii, autorizând în același timp statele membre să acționeze împreună în interesul Uniunii. Se propune susținerea aprobării modificărilor preconizate ale codului MLC. Într-adevăr, în această etapă, din propunerea prezentată în comun de grupul armatorilor și de grupul navigatorilor în cadrul comitetului reiese că nu există nicio contradicție între principiile generale urmărite de modificările propuse și legislația Uniunii și că nu există nicio incompatibilitate între modificările propuse și acquis-ul Uniunii. În special, nu există nicio incoerență de abordare între modificările propuse ale codului MLC și cerințele minime în conformitate cu acquis-ul Uniunii în domeniul social. Aceasta înseamnă că măsurile Uniunii pot fi mai stricte decât standardele OIM și invers[21], întrucât din articolul 19 alineatul (8) din Constituția OIM rezultă că în convențiile OIM precum MLC sunt prevăzute standarde minime. De asemenea, nu există nicio incoerență între modificările propuse ale codului MLC și acquis-ul Uniunii cu privire la coordonarea sistemelor de securitate socială sau regulamentele din cadrul acquis-ului Uniunii în domeniul transporturilor. Pe baza experienței anterioare, este de așteptat ca textul modificărilor preconizate ale codului MLC să nu se modifice în mod substanțial de la proiectul convenit de către grupul armatorilor și grupul navigatorilor și până la aprobarea acestuia de către Conferința Internațională a Muncii. Cu toate acestea, pentru a permite statelor membre să acționeze împreună în cadrul organismelor OIM, în interesul Uniunii, în mod eficient și eficace, este necesar să se prevadă faptul că statele membre pot aproba un text al modificărilor codului cu amendamente neesențiale în raport cu textul convenit de către grupul armatorilor și grupul navigatorilor. 2014/0088 (NLE) Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul celei de-a 103-a sesiuni a Conferinței Internaționale a Muncii cu privire la modificările codului Convenției privind munca în domeniul maritim CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 153 și articolul 218 alineatul (9), având în vedere propunerea Comisiei Europene, întrucât: (1) Convenția din 2006 privind munca în domeniul maritim a Organizației Internaționale a Muncii (OIM), denumită în continuare „convenția”, stabilește standardele minime de lucru și de viață pentru toți navigatorii care lucrează la bordul navelor care arborează pavilionul țărilor care au ratificat convenția. (2) Propunerile de modificări ale codului convenției se află pe ordinea de zi (pentru examinare și, posibil, adoptare) a primei reuniuni (organizată în perioada 7-11 aprilie 2014) a „Comitetului tripartit special” instituit în temeiul convenției, denumit în continuare „comitetul”. Modificările adoptate sunt prezentate spre aprobare în cadrul celei de-a 103-a sesiuni a Conferinței Internaționale a Muncii, organizată în perioada 28 mai – 12 iunie 2014. (3) Propunerile de modificări vizează răspunderea armatorilor în ceea ce privește cererile de despăgubire în caz de deces, vătămări corporale și abandonarea navigatorilor. Acestea au fost prezentate în comun de către grupul armatorilor și de către grupul navigatorilor în cadrul comitetului, în octombrie 2013, în conformitate cu articolul XV alineatul (2) din convenție (denumite în continuare „propuneri de modificări”). (4) Normele convenției și propunerile de modificări sunt acoperite într-o mare măsură de competențele conferite Uniunii prin tratate. În plus, propunerile de modificări vor afecta acquis-ul existent în domeniul politicii sociale[22], al transporturilor și al coordonării sistemelor de securitate socială[23]. În special, majoritatea dispozițiilor convenției au făcut obiectul Directivei 2009/13/CE de punere în aplicare a acordului încheiat între Asociația Armatorilor din Comunitatea Europeană (ECSA) și Federația Europeană a Lucrătorilor din Transporturi (ETF) cu privire la Convenția din 2006 privind munca în domeniul maritim și de modificare a Directivei 1999/63/CE. De asemenea, punerea în aplicare a convenției în Uniune este asigurată de Directiva 2009/16/CE din 23 aprilie 2009 privind controlul statului portului, astfel cum este modificată prin Directiva 2013/38/UE din 12 august 2013, precum și de Directiva 2013/54/UE din 20 noiembrie 2013 privind statul de pavilion, de punere în aplicare a anexei la Directiva 2009/13/CE din 16 februarie 2009. (5) În conformitate cu articolul XV din convenție, modificările aduse codului aprobate de către Conferința Internațională a Muncii vor intra în vigoare pentru toate părțile care nu și-au exprimat în mod formal dezacordul într-o perioadă de timp, de regulă, de doi ani, după șase luni de la sfârșitul perioadei respective, cu excepția cazului în care peste 40 % dintre părți care, în același timp, reprezintă cel puțin 40 % din tonajul brut al părților și-au exprimat dezacordul cu privire la modificări. Rezultă din aceasta că modificările preconizate ale codului Convenției privind munca în domeniul maritim vor constitui un act al unui organism instituit printr-un acord internațional care va avea efecte juridice. (6) Având în vedere cele de mai sus, în conformitate cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE, este necesară adoptarea de către Consiliu a unei decizii pentru a stabili poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii, autorizând în același timp statele membre să acționeze împreună în interesul Uniunii, care nu este membră a OIM[24]. (7) Având în vedere că, în această etapă, propunerile de modificări nu au primit încă aprobarea tuturor părților interesate și că sunt posibile în continuare anumite modificări ale acestora înainte de aprobarea lor de către Conferința Internațională a Muncii, este necesar să se prevadă faptul că statele membre, acționând împreună în interesul Uniunii, pot aproba un text al modificărilor cu amendamente neesențiale în raport cu textul convenit de către grupul armatorilor și de către grupul navigatorilor. ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE: Articolul 1 1. Poziția Uniunii în cadrul celei de-a 103-a sesiuni a Conferinței Internaționale a Muncii constă în susținerea aprobării modificărilor preconizate ale codului convenției, astfel cum au fost prezentate în comun de către grupul armatorilor și de către grupul navigatorilor în cadrul comitetului (denumite „propuneri de modificări”). Textul propunerilor de modificări este anexat la prezenta decizie. 2. Poziția Uniunii astfel cum este stabilită la alineatul (1) este adoptată de către statele membre, acționând împreună în interesul Uniunii, atunci când aprobă modificările codului convenției în cadrul celei de-a 103-a sesiuni a Conferinței Internaționale a Muncii. 3. Modificările neesențiale ale acestei poziții pot fi convenite în cadrul organismelor OIM de către statele membre care acționează împreună în interesul Uniunii, fără o altă decizie a Consiliului. Articolul 2 Prezenta decizie se adresează statelor membre. Adoptată la Bruxelles, Pentru Consiliu Președintele [1] http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/lang--en/index.htm. [2] MLC este organizată în trei părți principale: mai întâi articolele, care stabilesc principiile și obligațiile generale. Articolele sunt urmate de reglementări și de cod, care se referă la aspectele legate de condițiile de muncă și de viață ale navigatorilor reglementate de convenție și la inspecții și conformitate. Reglementările, care sunt formulate în termeni foarte generali, sunt completate de codul mai detaliat. Codul are două părți: partea A conține norme, iar partea B, orientări. Țările care ratifică MLC trebuie să adopte legi naționale sau să ia alte măsuri pentru a se asigura că principiile și drepturile stabilite în reglementări sunt aplicate în modul prevăzut de normele din partea A a codului (sau într-un mod echivalent, în ansamblu). Atunci când decid cu privire la detaliile legilor naționale sau ale altor măsuri de punere în aplicare, țările care ratifică convenția trebuie să acorde atenția cuvenită respectării orientărilor stabilite în partea B a codului. [3] Organizația Maritimă Internațională. [4] ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, Raport final, Grupul de experți ad hoc comun al OMI/OIM privind răspunderea și cererile de despăgubire în caz de deces, vătămări corporale și abandonarea navigatorilor, a noua sesiune. [5] Rezoluție privind Grupul de experți ad hoc comun al OMI/OIM privind răspunderea și cererile de despăgubire în caz de deces, vătămări corporale și abandonarea navigatorilor, Conferința Internațională a Muncii, Raport provizoriu nr. 3-1(Rev.), a 94-a sesiune (maritime), Geneva, 2006, p. 3-1/16. A se vedea: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm. [6] http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf, a se vedea anexa șa decizia recomandată. [7] http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229694.pdf. [8] Invitația de a participa la lucrările comitetului a inclus o trimitere la pagina de internet http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_228789/lang--en/index.htm, care a fost actualizată în noiembrie 2013. [9] 40 % dintre membrii care au ratificat MLC și care reprezintă 40 % din tonajul brut al navelor membrilor care au ratificat MLC. [10] http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf. [11] Articolele 153 și 155 din TFUE. [12] Articolul 100 din TFUE. [13] Convenția internațională pentru ocrotirea vieții omenești pe mare. [14] Convenția internațională pentru prevenirea poluării de către nave. [15] Convenția internațională privind standardele de pregătire a navigatorilor, brevetare/atestare și efectuare a serviciului de cart. [16] Articolele 153 și 155 din TFUE. [17] Sau Regulamentul (CE) nr. 859/2003 în cazul Danemarcei sau al Regatului Unit. [18] Articolul 48 și articolul 79 alineatul (2) litera (b) din TFUE. [19] Articolul 67 alineatul (4) și articolul 81 alineatul (2) literele (a), (c) și (e) din TFUE. [20] Sau o altă perioadă stabilită de conferință, după ce modificările au fost notificate de către directorul general al OIM membrilor care au ratificat convenția. [21] Avizul 2/91 al CEJ, punctul 18. [22] Inclusiv Directiva-cadru 89/391/CEE privind sănătatea și siguranța. [23] Inclusiv Regulamentul (CE) nr. 883/2004 și Regulamentul de punere în aplicare (CE) nr. 987/2009 pentru cetățenii UE, Regulamentul (UE) nr. 1231/2010 sau Regulamentul (CE) nr. 859/2003 pentru resortisanții țărilor terțe care își au reședința în mod legal pe teritoriul UE, membrii de familie ai acestora și urmașii lor într-o situație transfrontalieră. [24] Avizul 2/91 al Curții Europene de Justiție din 19 martie 1993, Rec. 1993-I, p. 1061, punctul 26. ANEXĂ I – Primul set de propuneri comune: Propunere de modificări ale codului referitoare la reglementarea 2.5 din Convenția privind munca în domeniul maritim, 2006 Prezenta propunere reflectă principiile care au fost adoptate în cadrul celei de-a noua sesiuni (2-6 martie 2009) a Grupului de experți ad hoc comun al OMI/OIM privind răspunderea și cererile de despăgubire în caz de deces, vătămări corporale și abandonarea navigatorilor[1]. Notele de subsol din prezenta propunere au doar scop informativ și nu fac parte din propunerea privind textul modificărilor. A. Propuneri privind norma A2.5 1. În titlul actual „Norma A2.5 – Repatriere”, se înlocuiește „A2.5” cu „A2.5.1”. 2. După alineatul (9) din actuala normă A2.5, se adăugă următorul titlu și următorul text: Norma A2.5.2 – Garanție financiară[2] 1. În punerea în aplicare a reglementării 2.5 alineatul (2), prezenta normă stabilește cerințe pentru a asigura furnizarea unui sistem rapid și eficient de garanție financiară în vederea asistării navigatorilor în caz de abandon. 2. În sensul prezentei norme, se consideră că un navigator a fost abandonat atunci când, prin încălcarea cerințelor prezentei convenții sau a termenilor contractului de muncă al navigatorilor, armatorul: (a) nu acoperă costul repatrierii navigatorului; sau (b) a lăsat navigatorul fără întreținerea și asistența necesare; sau (c) a rupt în alt mod și unilateral legăturile sale cu navigatorul, inclusiv prin neachitarea salariilor contractuale pentru o perioadă de cel puțin două luni. 3. Fiecare membru se asigură că este instituit un sistem de garanție financiară care îndeplinește cerințele din prezenta normă pentru navele care arborează pavilionul său. Sistemul de garanție financiară poate avea forma unui regim de securitate socială, a unei asigurări sau a unui fond național sau alte măsuri similare. Forma acestuia este stabilită de către membru după consultarea organizațiilor armatorilor și ale navigatorilor în cauză. 4. Sistemul de garanție financiară furnizează acces direct, acoperire suficientă și asistență financiară rapidă, în conformitate cu prezenta normă, oricărui navigator abandonat care a fost angajat sau încadrat în muncă sau care a lucrat, indiferent de funcție, la bordul unei nave care arborează pavilionul membrului. 5. În sensul prezentei norme, întreținerea și asistența necesare, acordate navigatorilor includ: hrană adecvată, îmbrăcăminte, cazare, asistența medicală necesară și alte costuri și cheltuieli rezonabile care apar ca urmare a abandonării. 6. Fiecare membru solicită ca navele care arborează pavilionul său și cărora li se aplică reglementarea 5.1.3 alineatul (1) sau (2) să prezinte documentele justificative privind garanția financiară eliberate de către furnizorul de garanții financiare[3]. Documentele justificative sunt plasate într-un loc vizibil în spațiul de cazare al navigatorilor. În cazul în care mai mulți furnizori de garanții financiare furnizează acoperire, documentul furnizat de fiecare furnizor este deținut la bord. 7. Documentele justificative privind garanția financiară conțin informațiile prevăzute în apendicele A2-I. Acestea sunt furnizate în limba engleză sau sunt însoțite de o traducere în limba engleză. 8. Asistența furnizată de sistemul de garanție financiară este acordată prompt, la solicitarea prezentată de către navigatorul în cauză sau în numele acestuia și este susținută de motivarea necesară a acestui drept, în conformitate cu alineatul (2) de mai sus. 9. Având în vedere reglementările 2.2 și 2.5, asistența furnizată de sistemul de garanție financiară este suficientă pentru a acoperi următoarele elemente: (a) salariile restante și alte drepturi datorate de armator navigatorului în temeiul contractului de muncă, al contractului colectiv de muncă relevant sau al legislației naționale a statului de pavilion, limitate la patru luni pentru oricare astfel de salarii restante și la patru luni pentru oricare astfel de drepturi restante; (b) toate cheltuielile suportate în mod rezonabil de navigator, inclusiv costul repatrierii menționat la alineatul (10); și (c) costul întreținerii și asistenței necesare rezultate din actul sau omisiunea care constituie abandon până la sosirea navigatorului la domiciliu. 10. Costul repatrierii acoperă călătoria cu mijloace adecvate și rapide, în mod normal pe cale aeriană, și include asigurarea cazării și a mesei navigatorilor din momentul în care părăsesc nava până la sosirea la domiciliu, asistența medicală necesară, transferul și transportul bunurilor personale și oricare alte costuri și cheltuieli rezonabile care apar ca urmare a abandonării. 11. În cazul în care furnizorul asigurării sau al unei alte forme de garanție financiară a efectuat plăți către oricare navigator în conformitate cu prezenta normă, el dobândește prin subrogare, atribuire sau în alt mod, până la cuantumul sumei pe care a plătit-o, drepturile de care ar fi beneficiat navigatorul. 12. Nicio dispoziție a prezentei norme nu aduce atingere dreptului asiguratorului sau al furnizorului de garanții financiare de a face apel la o cale de atac împotriva unei părți terțe. 13. Dispozițiile prezentei norme nu sunt menite să fie exclusive sau să prejudicieze oricare alte drepturi, cereri sau căi de atac care ar putea fi, de asemenea, disponibile pentru a despăgubi navigatorii abandonați. Legile și reglementările naționale pot prevedea faptul că orice sumă de plătit în temeiul prezentei norme poate fi dedusă din sumele primite din alte surse și care decurg din drepturile, cererile sau căile de atac care pot da naștere unei compensări în temeiul prezentei norme. B. Propunere privind orientarea B2.5 La sfârșitul actualei orientări B2.5, se adăugă următorul titlu și următorul text: Orientarea B2.5.3 – Garanție financiară 1. În punerea în aplicare a normei A2.5.2 alineatul (8), în cazul în care este necesară o perioadă de timp pentru a verifica valabilitatea anumitor aspecte ale cererii navigatorului, acest lucru nu ar trebui să împiedice navigatorul sau reprezentantul său să primească imediat partea respectivă de asistență solicitată care a fost recunoscută ca fiind justificată. C. Propunere pentru un nou apendice Înainte de apendicele A5-I, se adăugă următorul apendice: APENDICELE A2-I Dovada garanției financiare în conformitate cu reglementarea 2.5 alineatul (2) Certificatul sau[4] alte documente justificative menționate la norma A2.5.2 alineatul (7) cuprind(e) următoarele informații: (a) denumirea navei; (b) portul de înmatriculare al navei; (c) indicativul de apel al navei; (d) numărul OIM al navei; (e) numele și adresa furnizorului garanției financiare; (f) datele de contact ale persoanelor sau ale entității responsabile cu prelucrarea cererilor de asistență din partea navigatorilor; (g) numele armatorului; (h) perioada de valabilitate a garanției financiare; și (i) o atestare a faptului că garanția financiară îndeplinește cerințele prevăzute în norma A2.5.2. D. Propuneri privind apendicele A5-I, A5-II și A5-III[5] 1. La sfârșitul apendicelui A5-I, se adăugă următorul element: Garanție financiară pentru repatriere. 2. În apendicele A5-II, după elementul 14 de la titlul Declarația de conformitate a muncii în domeniul maritim – Partea I, se adăugă următorul element: 15. Garanție financiară pentru repatriere (reglementarea 2.5). 3. În apendicele A5-II, după elementul 14 de la titlul Declarația de conformitate a muncii în domeniul maritim – Partea a II-a, se adăugă următorul element: 15. Garanție financiară pentru repatriere (reglementarea 2.5). 4. La sfârșitul apendicelui A5-III, se adăugă următorul element: Garanție financiară pentru repatriere. II – Al doilea set de propuneri comune: Propunere de modificări ale codului referitoare la reglementarea 4.2 din MLC, 2006 Prezenta propunere reflectă principiile care au fost adoptate în cadrul celei de-a noua sesiuni (2–6 martie 2009) a Grupului de experți ad hoc comun al OMI/OIM privind răspunderea și cererile de despăgubire în caz de deces, vătămări corporale și abandonarea navigatorilor[6]. Notele de subsol din prezenta propunere au doar scop informativ și nu fac parte din propunerea privind textul modificărilor. A. Propuneri privind Norma A4.2 1. În titlul actual „Norma A4.2 – Răspunderea armatorilor”, se înlocuiește „A4.2” cu „A4.2.1”. 2. După alineatul (7) din actuala normă A4.2, se adăugă următorul text: 8. Legile și reglementările naționale prevăd faptul că sistemul de garanție financiară în vederea asigurării despăgubirilor, în conformitate cu alineatul (1) litera (b) din prezenta normă, pentru cererile contractuale definite la norma A4.2.2 trebuie să îndeplinească următoarele cerințe minime: (a) despăgubirile contractuale, atunci când acestea sunt stabilite în contractul de muncă al navigatorului și fără a aduce atingere literei (c) de mai jos, sunt achitate integral și fără întârziere; (b) nu trebuie să existe presiuni în vederea acceptării unei plăți mai mici decât suma contractuală; (c) în cazul în care natura incapacității pe termen lung a unui navigator face dificilă evaluarea despăgubirilor integrale la care ar putea avea dreptul navigatorul respectiv, se efectuează o plată sau plăți interimare către navigator astfel încât să se evite ca acesta să se găsească, în mod nejustificat, într-o situație dificilă; (d) în conformitate cu reglementarea 4.2 alineatul (2), navigatorul primește plata fără a se aduce atingere celorlalte drepturi legale, însă o astfel de plată poate fi dedusă de către armator din eventualele despăgubiri rezultate din oricare altă cerere formulată de navigator împotriva armatorului și decurgând din același incident; (e) cererea de despăgubiri contractuale poate fi înaintată direct de către navigatorul în cauză,de o rudă apropiată, de un reprezentant al navigatorului sau de beneficiarul desemnat[7]. 9. Legile și reglementările fiecărui membru trebuie să garanteze faptul că navigatorii primesc o înștiințare prealabilă în cazul în care garanția financiară a unui armator urmează să fie anulată și că sunt informați imediat dacă aceasta nu este reînnoită. 10. Legile și reglementările fiecărui stat garantează faptul că statul de pavilion este informat de către furnizorul asigurării în cazul în care garanția financiară a armatorului urmează să fie anulată, la anulare și în cazul în care aceasta nu este reînnoită. 11. Fiecare membru solicită ca navele care arborează pavilionul său să furnizeze documente justificative privind garanția financiară eliberate de furnizorul garanției financiare. Documentele justificative sunt plasate într-un loc vizibil în spațiul de cazare al navigatorilor. În cazul în care mai mulți furnizori de garanții financiare furnizează acoperire, documentul furnizat de fiecare furnizor este deținut la bord. 12. Garanția financiară prevede plata tuturor cererilor contractuale acoperite de aceasta care apar pe parcursul perioadei de valabilitate a documentului. 13. Documentele justificative privind garanția financiară cuprind informațiile prevăzute la apendicele A4-I. Acestea sunt furnizate în limba engleză sau sunt însoțite de o traducere în limba engleză. După actuala normă A4.2, se adăugă următorul titlu și următorul text: Norma A4.2.2 – Tratamentul cererilor contractuale[8] 1. În sensul normei A4.2.1 și al prezentei norme, termenul de „cerere contractuală” înseamnă orice cerere referitoare la o boală, accident sau deces survenit în timp ce navigatorul își efectuează activitatea în cadrul unui contract de muncă al navigatorilor sau care decurge din angajarea acestuia în temeiul unui astfel de contract. 2. Legile și reglementările fiecărui membru garantează faptul că au fost adoptate dispoziții eficace pentru primirea, prelucrarea și soluționarea în mod imparțial a cererilor contractuale referitoare la despăgubirile menționate la norma A4.2.1, prin proceduri rapide și echitabile. B. Propuneri privind orientarea B4.2 1. În titlul actual „Orientarea B4.2 – Răspunderea armatorilor”, se înlocuiește „B4.2” cu „B4.2.1”. 2. La alineatul (1) din actuala orientare B4.2, se înlocuiește „Norma A4.2” cu „Norma A4.2.1”. 3. După alineatul (3) din actuala orientare B4.2, se adăugă următorul titlu și următorul text: Orientarea B4.2.2 – Tratamentul cererilor contractuale 1. Legile și reglementările naționale ar trebui să prevadă faptul că părțile la efectuarea unei plăți în urma unei cereri contractuale pot folosi modelul de formular de primire și de eliberare de obligații stabilit în apendicele B4-I. C. Propuneri pentru noi apendice 1. După apendicele A2-I, se adăugă următorul apendice: APENDICELE A4-I Dovada garanției financiare în conformitate cu reglementarea 2.5 alineatul (2) Documentele justificative privind garanția financiară prevăzute în temeiul normei A4.2.1 alineatul (13) cuprind următoarele informații: (a) denumirea navei; (b) portul de înmatriculare al navei; (c) indicativul de apel al navei; (d) numărul OIM al navei; (e) numele și datele de contact ale furnizorului (furnizorilor) garanției financiare; (f) sediul furnizorului (furnizorilor) garanției financiare; (g) numele armatorului; (h) perioada de valabilitate a garanției financiare; (i) o atestare din partea autorității competente a faptului că garanția financiară îndeplinește cerințele prevăzute în prezenta normă. 2. După apendicele A4-I, se adăugă următorul apendice: APENDICELE B4-I Model de formular de primire și de eliberare de obligații menționat în orientarea B4.2.2 Nava: …………………………………………………………………………………………. Incident: ……………………….………………………………………………………………… Navigator/moștenitor legal și/sau persoană aflată în întreținere: ………………………….……………….…………..................................................... Armator: …………………………………………………………………………………………. Subsemnatul, [navigatorul] [moștenitorul legal și/sau persoana aflată în întreținerea navigatorului]*, prin prezenta, confirm primirea sumei de [moneda și suma], prin care armatorul se achită de obligația de a plăti despăgubiri contractuale pentru vătămări corporale și/sau deces în conformitate cu termenii și condițiile contractului de muncă personal/al navigatorului și, prin prezenta, eliberez armatorul de obligațiile care îi revin în temeiul termenilor și condițiilor respective. Plata este efectuată fără acceptarea răspunderii cu privire la orice eventuală cerere și este acceptată fără a se aduce atingere dreptului meu/al moștenitorului legal și/sau al persoanei aflate în întreținere de a înainta orice cerere în justiție pentru neglijență, delict sau de a face apel la orice altă cale de atac disponibilă și care decurge din incidentul de mai sus. Data: …………………………………………………………………………………………. Navigator/moștenitor legal și/sau persoană aflată în întreținere: …………………………………………………………………………………………. Semnătura: …………………..……………………….……………………………………….......... Confirmare de primire: Armator/Reprezentantul armatorului: Semnătura: ……………………….…………………………………………………………............ Asigurator/Reprezentantul asiguratorului: Semnătura: ……………………….…………………………………………………………............___________________ * Se elimină mențiunea inutilă. D. Propuneri privind apendicele A5-I, A5-II și A5-III[9] 1. La sfârșitul apendicelui A5-I, se adăugă următorul element: Garanție financiară referitoare la răspunderea armatorilor. 2. În apendicele A5-II, după elementul 15 de la titlul Declarația de conformitate a muncii în domeniul maritim – Partea I, se adăugă următorul element: 16. Garanție financiară referitoare la răspunderea armatorilor (reglementarea 4.2). 3. În apendicele A5-II, după elementul 15 de la titlul Declarația de conformitate a muncii în domeniul maritim – Partea a II-a, se adăuga următorul element: 16. Garanție financiară referitoare la răspunderea armatorilor (reglementarea 4.2). 4. La sfârșitul apendicelui A5-III, se adăugă următorul element: Garanție financiară referitoare la răspunderea armatorilor [1] ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, Raport final, Grupul de experți ad hoc comun al OMI/OIM privind răspunderea și cererile de despăgubire în caz de deces, vătămări corporale și abandonarea navigatorilor, a noua sesiune. A se vedea: http://www.ilo.org/sector/activities/sectoral-meetings/WCMS_ 161446/lang--en/index.htm. Importanța acestui grup de lucru ca parte a acțiunilor efectuate ca urmare a adoptării Convenției din 2006 privind munca în domeniul maritim a fost recunoscută, de asemenea, într-o rezoluție adoptată de către cea de-a 94-a sesiune a Conferinței Internaționale a Muncii atunci când a adoptat Convenția din 2006 privind munca în domeniul maritim. A se vedea: Rezoluția privind Grupul de experți ad hoc comun al OMI/OIM privind răspunderea și cererile de despăgubire în caz de deces, vătămări corporale și abandonarea navigatorilor, Conferința Internațională a Muncii, Raport provizoriu nr. 3-1(Rev.), a 94-a sesiune (maritimă), Geneva, 2006, p. 3-1/16. A se vedea: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm. [2] Titlul propus stabilește relația dintre furnizarea garanției financiare pentru repatriere din reglementarea 2.5 alineatul (2) și conceptul de abandonare, astfel cum este definit în noua propunere de normă A2.5.2 alineatul (2) [anterior alineatul (5) din „principiile” Grupului de experți ad hoc comun al OMI/OIM]. [3] Grupul de experți ad hoc comun al OMI/OIM a convenit în 2009 că acest aspect ar trebui adăugat la lista domeniilor supuse controlului statului portului și, prin urmare, ar trebui să facă obiectul unei certificări pentru navele care trebuie să fie inspectate și certificate. A se vedea raportul final menționat la nota de subsol 1 de mai sus, alineatul (106). Termenul „documente justificative” a fost utilizat pentru a ține cont de diferența de opinii cu privire la formatul exact al documentelor care fac dovada garanției financiare. Formularea este, de asemenea, coerentă cu abordarea adoptată în Orientările OIM privind inspecția statului de pavilion care au fost pregătite în 2008 de către o reuniune internațională tripartită a experților. [4] Astfel cum s-a menționat mai sus, au existat diferențe de opinii în cadrul Grupului de experți ad hoc comun al OMI/OIM cu privire la formatul documentelor justificative privind garanția. Formularea „sau” a fost propusă pentru a oferi flexibilitate. [5] Astfel cum s-a menționat mai sus la nota de subsol 3, Grupul de experți ad hoc comun al OMI/OIM a convenit ca cerințele să fie incluse în sistemul de certificare a navelor. [6] ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, Raport final, Grupul de experți ad hoc comun al OMI/OIM privind răspunderea și cererile de despăgubire în caz de deces, vătămări corporale și abandonarea navigatorilor, a noua sesiune. Importanța acestui grup de lucru ca parte a acțiunilor efectuate ca urmare a adoptării Convenției din 2006 privind munca în domeniul maritim a fost recunoscută, de asemenea, într-o rezoluție adoptată de către cea de-a 94-a sesiune a Conferinței Internaționale a Muncii atunci când a adoptat Convenția din 2006 privind munca în domeniul maritim. A se vedea: Rezoluția privind Grupul de experți ad hoc comun al OMI/OIM privind răspunderea și cererile de despăgubire în caz de deces, vătămări corporale și abandonarea navigatorilor, Conferința Internațională a Muncii, Raport provizoriu nr. 3-1(Rev.), a 94-a sesiune (maritimă), Geneva, 2006, p. 3-1/16. A se vedea: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm. [7] Formularea folosită în principiile propuse de către Grupul de experți ad hoc comun al OMI/OIM [a se vedea raportul final menționat la nota de subsol 6 de mai sus, alineatele (149)-(152) și Apendicele II, „principii”, alineatul (4)] a fost modificată din motive care țin de formularea juridică. Deși formularea pare să fi făcut obiectul unui acord [a se vedea alineatul (152)], purtătorul de cuvânt al grupului navigatorilor a solicitat ca alineatul să apară între paranteze pătrate [a se vedea alineatul (151)]. Trebuie notat faptul că prezenta propunere nu conține parantezele pătrate. [8] Principiile propuse de Grupul de experți ad hoc comun al OMI/OIM au acoperit două aspecte. A se vedea raportul final menționat la nota de subsol 6 de mai sus, alineatele (133)-(134). [9] Grupul de experți ad hoc comun al OMI/OIM a convenit în 2009 că acest aspect ar trebui adăugat la lista domeniilor supuse controlului statului portului și, prin urmare, ar trebui să facă obiectul unei certificări pentru navele care trebuie să fie inspectate și certificate. A se vedea raportul final menționat la nota de subsol 1 de mai sus, alineatul (126). Formularea este, de asemenea, coerentă cu abordarea adoptată în Orientările OIM privind inspecția statului de pavilion care au fost pregătite în 2008 de către o reuniune internațională tripartită a experților. A se vedea: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_101788/lang--en/ index.htm.