[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 20.5.2008

COM(2008) 307 final

RAPORTUL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

privind sectorul inului și al cânepii

{SEC(2008) 1905}

RAPORTUL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

privind sectorul inului și al cânepii

INTRODUCERE

În temeiul articolului 15 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1673/2000 al Consiliului privind organizarea comună a piețelor în sectorul inului și al cânepei pentru fibre, Comisia trebuie să înainteze Parlamentului European și Consiliului un raport și, dacă este necesar, propuneri. Raportul „cuprinde evaluarea impactului ajutorului pentru prelucrare asupra producătorilor, industriei de prelucrare și pieței de fibre textile . Raportul analizează posibilitatea de prelungire a acordării ajutorului pentru prelucrarea fibrele scurte de in și fibrele de cânepă și a ajutorului suplimentar, după anul de comercializare 2007/2008, precum și posibilitatea de a include acest regim de ajutoare în cadrul general al sprijinului pentru agricultori în conformitate cu politica agricolă comună stabilită prin Regulamentul (CE) nr. 1782/2003”.

Pentru redactarea prezentului raport, Comisia a luat în considerare un raport de evaluare externă privind sectorul inului și al cânepii[1], ale cărui date statistice au fost reactualizate în 2007. Cifrele menționate în text se regăsesc în documentul de lucru însoțitor al serviciilor Comisiei.

Sectorul inului și al cânepii în UE

În UE-27, 105 025 ha de in au fost cultivate în 2006, reprezentând 20% din suprafața mondială de in. Din motive climatice, inul este cultivat în zonele temperate de coastă din nordul Franței (72%), Belgia (15%) și Țările de Jos (4%) și, într-o măsură mai mică, în Polonia (2,6%), Republica Cehă (2,5%) și statele baltice (2,4%).

Producție: inul, cultivat în general în ferme care produc principalele culturi arabile, solicită o mai mare intensitate a mâinii de lucru și mai mult capital decât cerealele și necesită o rotație de 5 la 7 ani. În plus, procesul de topire, prin care fibrele sunt separate de planta recoltată de pe câmp, sporește considerabil riscul producției. De asemenea, practicile agricole sunt mai complexe decât în cazul cerealelor.

Prelucrare: în UE-27 aproximativ 140 de fabrici de prelucrare transformă (meliță) 635 589 tone de paie de in (2006) în fibre lungi (112 914 tone) și fibre scurte (61 775 tone). Aceasta reprezintă 53% din producția mondială de fibre de in.

Utilizare: fibrele lungi de in sunt utilizate în industria textilă. Aproximativ 80% din producția UE este exportată, în principal în China. Fibrele scurte de in sunt utilizate pentru producerea de materiale compozite, textile și hârtie (debușee noi se dezvoltă ca urmare a apariției de noi cereri). Vânzarea de semințe de in și deșeuri reprezintă o sursă de venituri suplimentare.

În UE-27, în 2006, au fost cultivate 14 577 ha de cânepă pentru fibre , reprezentând aproximativ 9% din suprafața mondială cultivată cu cânepă. Producția este concentrată în Franța (55%), Regatul Unit (11%), România (10%), Germania (8%), Republica Cehă (7%) și Polonia (5%).

Producție și prelucrare: cânepa este cultivată în ferme arabile extinse, situate în apropierea unui număr redus de întreprinderi de prelucrare importante. Nu sunt necesare condiții agronomice sau climaterice specifice. În 2006, 86 685 tone de paie de cânepă au fost prelucrate în aproximativ 22 863 tone de fibre de cânepă.

Utilizare: fibrele de cânepă sunt utilizate în principal în industria hârtiei speciale (75%), cu debușee suplimentare în producerea de materiale compozite și materiale izolatoare (cerere „recentă”). Subprodusele (deșeuri pentru sectorul ecvestru) reprezintă o sursă de venituri suplimentare.

UE face parte din piața mondială. Atât fibrele de cânepă, cât și cele de in, sunt scutite de taxele de import și nu li se aplică restituiri la export. În cazul cânepii, se aplică norme de import specifice, în parte pentru a oferi garanții cu privire la valorile de tetrahidrocanabinol (THC).

EVOLUţII ÎN SECTORUL INULUI şI AL CÂNEPII

Evoluția sistemului actual

Sistemul de ajutor pentru prelucrătorii de in și de cânepă a fost prelungit de două ori, astfel încât revizuirea sa să coincidă, în 2008, cu evaluarea globală a „stării de sănătate” a PAC[2]. Încă din anul 2000, Consiliul a hotărât să stopeze acordarea de ajutoare pentru fibrele scurte de in și fibrele de cânepă începând cu anul de comercializare 2006/2007 (după o perioadă de tranziție). Ambele prelungiri ale sistemului au confirmat această politică, vizând acordarea de ajutor numai pentru fibrele lungi de in.

Ajutorul acordat prelucrătorilor primari autorizați se bazează pe cantitatea de fibre specifice obținute efectiv, într-o perioadă de 22 luni, din paiele care fac obiectul contractelor de vânzare-cumpărare. Valoarea ajutorului este următoarea:

- pentru fibrele lungi de in:

- 160 EUR pe tonă pentru anii de comercializare 2002/2003 — 2008/2009 inclusiv;

- 200 EUR pe tonă începând cu anul de comercializare 2009/2010;

- pentru fibrele scurte de in și pentru fibrele de cânepă (care conțin cel mult 7,5% impurități și deșeuri):

- 90 EUR pe tonă pentru anii de comercializare 2001/2002 — 2008/2009.

De asemenea, statele membre pot acorda ajutor pentru fibrele scurte de in care conțin între 7,5% și 15% impurități și deșeuri, precum și pentru fibrele de cânepă care conțin între 7,5% și 25% impurități.

Ajutorul pentru prelucrare este acordat în limita unei cantități maxime garantate (CMG) pe an de comercializare, de 80 878 tone pentru fibrele lungi de in și 147 265 tone pentru fibrele scurte de in și pentru fibrele de cânepă. Aceste sume sunt repartizate între statele membre sub formă de cantități naționale garantate (CNG). Transferurile de cote între fibrele lungi de in și fibrele scurte de in sunt permise, aplicându-se un coeficient de echivalență, care asigură neutralitatea bugetară a operațiunii.

Pentru a susține producția tradițională de fibre lungi de in în anumite regiuni din Țările de Jos, Belgia și Franța, un ajutor pentru prelucrare suplimentar de tranziție este acordat prelucrătorilor primari autorizați până în 2008/2009.

În total, bugetul actual alocat ajutorului pentru prelucrare este de aproximativ 21 milioane EUR pentru UE-27. Deși sistemul a contribuit la o evoluție bugetară stabilă și la evitarea comportamentului speculativ observat în anii '90, totuși, cerințele administrative și de control ale acestuia sunt relativ complexe[3] și ar putea fi simplificate.

În plus, o parte din susținerea anterioară a producătorilor de in și de cânepă a fost decuplată și inclusă în sistemul de plăți unice. Un ajutor cuplat este acordat agricultorilor care produc semințe de bază sau certificate de in sau de cânepă[4].

Inul: industria de prelucrare și tendințele pieței

Se poate observa o creștere pe termen lung a producției de paie de in în UE (figurile de la 1 la 9). Un total de aproximativ 140 fabrici de prelucrare continuă să opereze în UE-27. Cu o cifră totală de afaceri estimată la aproximativ 235 milioane EUR pentru prelucrarea fibrelor lungi de in și de aproximativ 32 milioane EUR pentru prelucrarea fibrelor scurte de in (în 2005), mărimea medie a societăților de prelucrare rămâne redusă, cu excepția câtorva astfel de societăți franceze. Majoritatea societăților de prelucrare, dintre care unele sunt cooperative, au legături puternice cu economia locală și au tendința de a fi foarte specializate și uneori integrate în amonte (producția de semințe, participarea la producția de in) sau în aval (al doilea nivel de prelucrare).

Transformarea ulterioară a fibrelor de in are loc, în mare măsură, în afara UE. În 2006, mai mult de 80% din producția europeană de fibrele lungi de in, utilizate în principal în industria textilă, au fost exportate, dintre care 82% în China. În plus, aproximativ 40% din producția de fibre scurte de in sunt exportate, dintre care 91% în China. Principal producător mondial de fibre de in, UE a înregistrat o creștere evidentă a cererii, ca urmare a extinderii puternice și rapide a industriei de filare din China. Exporturile către China aproape s-au triplat între 1999 și 2006.

În ciuda acestei cereri intense pentru export, prețul fibrelor lungi de in a scăzut de la 2 340 EUR/tonă în 2000/2001, la 1 511 EUR/tonă în anul de comercializare 2006/2007. Această tendință este, în principal, o consecință a puternicei aprecieri a monedei euro în raport cu dolarul american: în dolari, prețurile fibrele lungi de in au scăzut cu doar 10% din 2001 până în 2006.

Fibrele scurte de in sunt aproape exclusiv un produs auxiliar al producției de fibre lungi de in. Prin urmare, puține fabrici de prelucrare din UE se consacră prelucrării primare a „fibrelor tehnice” de in. Cu toate acestea, sectorul prelucrării secundare a fibrelor scurte de in și societățile care comercializează subproduse oferă numeroase locuri de muncă.

În 2005, aplicațiile tehnice au absorbit 38% din producția de fibre scurte de in (de la 9% în 1999). Utilizarea fibrelor scurte de in în industria textilă (30%) este în creștere, în principal în China. Cota industriei hârtiei a scăzut de la 45% la 32%, reducându-se foarte puțin ca volum. În ciuda unei anumite concurențe făcute de fibrele de lemn și alte fibre naturale, sectorul hârtiei rămâne un debușeu atractiv, deoarece poate absorbi volume mari și nu necesită o calitate superioară.

Noile aplicații tehnice pentru fibrele scurte de in au crescut, deopotrivă ca volum și cotă. Utilizând 18 300 tone de fibre scurte de in (27% din producția totală), producția de materiale compozite pentru industria automobilelor este cea mai avansată dintre noile piețe. Totuși, această piață rămâne dependentă de prețurile înlocuitorilor și de capacitatea sectorului de a asigura o aprovizionare periodică cu fibre.

Prețul fibrelor scurte de in, care sunt în general un produs auxiliar al producției de fibre lungi, este foarte variabil, fluctuând de la aproximativ 300 EUR/tonă pentru industria hârtiei specializate, la 350-650 EUR/tonă pentru fibrele textile, și la 500-600 EUR/tonă pentru materialele compozite (cifre din 2005).

Cânepa: industria de prelucrare și tendințele pieței

Documentul de lucru anexat arată declinul culturilor de cânepă la mai puțin de 15 000 ha, în timp ce producția de paie rămâne relativ stabilă. Principala capacitate de melițare pentru paiele de cânepă este situată în aproximativ 10 locații din Franța, Regatul Unit, Germania, Polonia (fibre de lemn și fibre de in pentru materiale izolatoare) și în Republica Cehă (fibre pentru industria hârtiei). În 2006, aceste fabrici au prelucrat 86 685 tone de paie de cânepă în 22 865 tone de fibre, dintre care aproximativ 75% sunt utilizate în industria hârtiei. Această piață tradițională a ajuns la maturitate și pare relativ stabilă pe termen lung.

Materialele compozite (20%) și materialele izolatoare (5%) reprezintă un debușeu din ce în ce mai important. Fibrele de cânepă au avantaje calitative față de fibrele de sticlă, dar producția nu este suficient de importantă sau stabilă pentru a putea juca un rol important în sector. Deși au fost dezvoltate noi aplicații pentru deșeurile de cânepă (cosmetice, ulei îmbogățit în omega) și pentru planta întreagă (beton, biomasă), aceste proiecte rămân la scară redusă, adesea sunt puțin competitive și dependente în continuare de ajutoarele publice.

Există diferențe considerabile între prețurile fibrelor utilizate în industria hârtiei specializate (o medie de 360 EUR/tonă în 2006/2007) și cele ale aplicațiilor tehnice (500 EUR/tonă pentru materiale nețesute și 600 EUR/tonă pentru compușii plastici). Pe termen lung, concurența fibrelor de lemn, de trei până la patru ori mai ieftine, poate afecta grav piața hârtiilor speciale.

Impactul asupra mediului al sectorului inului și al cânepii

Referitor la impactul asupra mediului al culturilor de in și de cânepă, studiul de evaluare subliniază că acestea necesită în mod considerabil mai puține substanțe fertilizatoare sintetice și pesticide, față de culturile alternative. În plus, culturile de in și de cânepă au efecte pozitive asupra diversității ecosistemelor agricole și a peisajelor. Culturile de in și, într-o mai mică măsură, de cânepă sunt localizate în unele dintre cele mai intensiv cultivate zone din UE, unde tendința actuală este favorabilă simplificării rotației (și utilizării sporite de substanțe chimice în cazul înlocuirii inului și cânepii cu cereale). În acest context, culturile de fibre asigură o „pauză asupra mediului”, benefică pentru calitatea solului, biodiversitate și peisaje.

EVALUAREA AJUTORULUI PENTRU PRELUCRARE

Impactul ajutorului pentru prelucrarea fibrelor lungi de in

Impactul asupra producătorilor

Prelucrătorii trebuie să asigure o aprovizionare durabilă cu paie de in, propunând un preț care să genereze pentru in o marjă brută competitivă față de culturile alternative. Deși producția de in oferă în general marje bune, competitivitatea relativă a inului s-a deteriorat odată cu creșterea recentă a prețului cerealelor. Marjele brute pentru cereale le-au depășit pe cele pentru in în 2007 și majoritatea prelucrătorilor nu au fost în măsură să compenseze acest efect printr-o creștere a prețurilor paielor. De asemenea, dat fiind că producția de in implică un volum de muncă mai solicitant și mai complex, necesită investiții mai importante și este supusă unor riscuri meteorologice mai mari, agricultorii, în mod special cei din regiunile tradiționale, ar putea fi tentați să renunțe la cultura de in și să își simplifice sistemul de producție, chiar dacă marjele brute pentru in ar fi egale cu cele ale cerealelor.

Impactul ajutorului suplimentar de tranziție pentru zonele tradiționale

Ajutorul suplimentar de tranziție acordat prelucrătorilor de fibre lungi de in pentru inul cultivat în anumite zone din Țările de Jos, Belgia și Franța, pentru a ține seama de statutul special al inului tradițional în aceste zone, a fost stabilit pe baza nivelului cel mai ridicat al asistenței de care au beneficiat aceste regiuni în cadrul sistemului anterior, până în 2000. Inițial acordat până în 2005/2006, ajutorul a fost prelungit, pentru ca structurile agricole să se poată adapta treptat la noile condiții de piață.

Studiul de evaluare concluzionează că ajutorul suplimentar de 120 EUR pe ha , acordat regiunilor de producție tradiționale din Țările de Jos și din Belgia, a avut un rol important în menținerea producției în aceste zone. Conform studiului de evaluare, desființarea acestui ajutor suplimentar ar avea drept efect reducerea semnificativă sau chiar dispariția suprafețelor de culturi de in în aceste regiuni. Pe de altă parte, studiul estimează că ajutorul suplimentar de 50 EUR pe ha acordat anumitor zone din Franța și Belgia nu are decât o influență limitată. Desființarea acestui ajutor suplimentar (menținându-se însă ajutorul periodic) nu ar obstrucționa continuarea producției de in.

Impactul asupra prelucrătorilor și a ocupării forței de muncă

Industria de prelucrare a inului a devenit tot mai dependentă de cererea din China. Cu toate că reducerea prețurilor fibrelor de in (datorită, în principal, aprecierii monedei euro în raport cu dolarul american) a fost parțial compensată printr-o creștere a volumului, piața este supusă unei presiuni considerabile, în parte ca urmare a diminuării marjelor în industria textilă din China.

Studiul de evaluare, pe baza datelor furnizate chiar de industria de prelucrare, estimează că, pentru majoritatea prelucrătorilor francezi și belgieni (cei mai mari), ajutorul a reprezentat în jur de 35% din marjele brute în anii 2002-2005 și că desființarea acestuia ar implica adoptarea anumitor măsuri de restructurare și reorganizare. Cu toate acestea, pentru un număr important de întreprinderi mai mici, ajutorul depășește marjele brute. Deși evaluatorii estimează că lipsa ajutorului ar putea avea drept consecință dispariția a aproximativ jumătate dintre aceste fabrici de prelucrare, un proces de restructurare ar permite consolidarea unei mari părți din această capacitate.

La nivel local, desființarea ajutorului ar putea avea un impact major asupra ocupării forței de muncă. Sistemul de ajutor a contribuit la menținerea nivelului de activitate și de ocupare a forței de muncă în zonele de producție tradiționale (nordul Franței, Belgia și Țările de Jos) și a permis apariția unor noi industrii în alte zone, inclusiv în noile state membre (Polonia și Republica Cehă). Conform raportului de evaluare, din totalul estimat de locuri de muncă de peste 4 050 echivalente de normă întreagă (FTE), aproximativ 2 000 FTE pot fi pierdute pe termen scurt, în absența unui ajutor comunitar specific pentru culturile de fibre, în special deoarece aceste locuri de muncă sunt în general situate în zone rurale, unde agricultura și prelucrarea sunt principalele sectoare de activitate.

Acordarea de ajutoare pentru prelucrare prelucrătorilor primari nu are un impact major asupra profitabilității industriilor europene din aval (filare, îmbrăcăminte etc.), care au fost delocalizate în Asia de Sud-Est în ultimul deceniu.

Tabel: Locuri de muncă estimate în sectorul inului și al cânepii (în FTE)

In și cânepă |

Agricultură | 850 |

Prima primară | 2 000 |

Prima prelucrare de materii prime externe | 200 |

A doua prelucrare | > 1 000 |

TOTAL | > 4 050 |

Sursa: AND International |

Impactul ajutorului pentru fibrele scurte

Suprafețele cultivate în mod special pentru producerea de fibre scurte de in sunt nesemnificative. În plus, deoarece principalele statele membre producătoare (Franța și Belgia) au transformat o parte considerabilă a cotelor permițând accesarea ajutorului acordat pentru fibrele scurte, în cote pentru fibrele lungi de in, impactul ajutorului pentru fibrele scurte de in trebuie analizat în paralel cu cel al ajutorului pentru fibrele lungi. Întrucât există puțini prelucrători primari specializați în fibre scurte de in, desființarea ajutorului ar afecta în mod direct numai un mic număr de unități de prelucrare specializate.

Utilizarea fibrelor scurte de in a crescut nesemnificativ din 1999. Pe lângă debușeul tradițional pentru hârtii speciale, numai utilizarea în calitate de material compozit în industria automobilelor prezintă o creștere semnificativă.

Comparând marjele brute pentru producția de cânepă cu cele pentru culturile alternative se observă că fără ajutorul pentru fibrele scurte, marjele ar deveni mai reduse, în mod special ținându-se seama de faptul că producția de cânepă necesită mai mult efort decât culturile alternative. Acest fapt poate avea drept consecință o anumită reducere a suprafețelor cultivate cu cânepă.

Dar cea mai importantă piață pentru fibrele de cânepă, industria hârtiei specializate, este considerată stabilă. Acest debușeu industrial a compensat reducerea ajutorului în 2001 printr-o creștere a prețului plătit pentru fibre. Deși rămâne de văzut dacă o creștere similară poate fi așteptată în cazul desființării ajutorului, totuși există o perspectivă economică pentru prelucrătorii de cânepă care vizează industria hârtiei, chiar fără ajutorul pentru prelucrare. Cu toate acestea, luând în considerare situația financiară precară a anumitor prelucrători, desființarea ajutorului poate afecta supraviețuirea acestora.

Desființarea ajutorului poate amenința potențialul de dezvoltare și supraviețuirea numărului redus de prelucrători care se concentrează exclusiv pe utilizarea fibrelor în noile aplicații industriale. Studiul de evaluare arată că asistența publică continuă să influențeze o mare parte a profiturilor acestora.

OBIECTIVE

Reforma din 2003 a continuat deplasarea asistenței de la produs către producător, prin intermediul introducerii unui sistem de plăți unice decuplat. Acesta a fost adoptat pentru a încuraja competitivitatea și orientarea către piață, precum și creșterea eficienței transferului plăților. În cadrul evaluării „stării de sănătate”, se ridică problema dacă este în continuare oportun să fie menținut un ajutor cuplat, în ciuda tendinței globale către decuplare integrală.

Ajutorul suplimentar pentru prelucrare acordat prelucrătorilor de in cultivat în zonele tradiționale a fost introdus de Consiliu în calitate de măsură de tranziție și desființarea sa este deja programată. Ajutorul a contribuit la competitivitatea culturilor de in în aceste regiuni (în special în Belgia și în Țările de Jos), dar acesta nu mai trebuie menținut începând cu anul de comercializare 2009/2010, dat fiind că are un caracter tranzitoriu (pentru a permite adaptarea treptată a sectorului) și se aplică numai în trei state membre.

Obiectivul ajutorului temporar pentru prelucrarea fibrelor scurte de in și fibrelor de cânepă este de a încuraja crearea unor noi produse (industriale) și debușee potențiale. În lumina analizei de mai sus, se ridică întrebarea dacă anii în care a fost acordat ajutor pentru fibrele scurte au fost cei mai eficienți în încurajarea unei astfel de evoluții. În anul 2000 Consiliul a hotărât să desființeze treptat ajutorul pentru fibrele scurte, care a fost prelungit pentru încă trei ani numai pentru a permite o analiză în contextul evaluării globale a „stării de sănătate”. Susținerea proiectelor prin programele de dezvoltare rurală sau programele de cercetare poate fi o cale mai eficientă, din punct de vedere al costurilor, pentru a stimula dezvoltarea produselor regenerabile competitive. Pe baza acestor evoluții și considerații, ajutorul specific pentru prelucrarea fibrele scurte nu trebuie menținut, începând cu anul de comercializare 2009/2010.

Menținerea ajutorului pentru prelucrarea fibrelor lungi de in poate contribui la menținerea locurilor de muncă și a activității economice în regiunile de producție. Cu toate acestea, menținerea ajutorului pentru prelucrare nu este în conformă principiilor reformei PAC din 2003. În plus, în ciuda acestui ajutor specific, menținerea prețurilor ridicate pentru cereale ar implica, cel mai probabil, o reducere a producției și o pierdere a beneficiilor de mediu și de ocupare a forței de muncă, ceea ce ridică întrebări cu privire la eficiența sa.

În consecință, decuplarea totală și integrarea ajutorului în sistemul de plăți unice par a fi cea mai bună soluție[5]. La fel ca în cazul integrării anterioare a asistenței pentru cultivatorii de cânepă și in în sistemul de plăți unice, bugetul ajutorului pentru prelucrare va fi integrat în acest sistem, în momentul decuplării. Această opțiune ar permite o simplificare considerabilă, comparativ cu sistemul actual, relativ complex.

Decuplarea introduce flexibilitate în alegerea producătorilor. Agricultorii își vor menține producția dacă aceasta este profitabilă și, dacă este cazul, o vor adapta la cerințele pieței sau se vor orienta către produse alternative, având totodată în continuare obligația să păstreze pământul în bune condiții agricole și de mediu, în conformitate cu normele de eco-condiționalitate. La nivel general, ulterior decuplării, producătorii vor fi cel puțin la fel de favorizați ca înainte (și probabil mai favorizați) datorită flexibilității de producție și orientării către piață.

Luând în considerare marjele brute ale culturilor alternative, precum și costurile și riscurile mai ridicate ale producției de in, se estimează că suprafața de cultură a inului va scădea. Fără ajutorul pentru prelucrare, în special micii prelucrători s-ar confrunta cu dificultăți grave, în mod special în regiunile de producție tradiționale. Din acest motiv, desființarea treptată a ajutorului pentru prelucrarea fibrele lungi de in, precum și posibilitatea aplicării articolului 69 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003, par a reprezenta o soluție adecvată, pentru a permite restructurarea și modernizarea industriei.

[1] http://ec.europa.eu/agriculture/eval/reports/lin/index_fr.htm.

[2] Comunicarea Comisiei către Consiliu și Parlamentul European „Pregătirea în vederea verificării eficienței reformei PAC” - COM(2007) 722 din 20 noiembrie 2007.

[3] A se vedea figura 10 din documentul de lucru: Evaluarea costului administrativ al ajutorului pentru prelucrarea fibrelor de in și de cânepă.

[4] 28,38 EUR/100 kg pentru semințe de in pentru fibră, 22,46 EUR/100 kg pentru semințe de in și 20,53 EUR/100 kg pentru semințe de cânepă.

[5] A se vedea evaluarea impactului pentru propunerea de evaluare a „stării de sănătate”.