Propunere comună de DECIZIE A CONSILIULUI privind aderarea Uniunii Europene la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud­Est /* JOIN/2012/01 final - 2012/0028 (NLE) */





EXPUNERE DE MOTIVE Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est (denumit în continuare „TPC”) a fost semnat la 24 februarie 1976 de Republica Indonezia, Malaysia, Republica Filipine, Republica Singapore și Regatul Thailandei. Tratatul a fost modificat printr-un protocol la 15 decembrie 1987 și printr-un al doilea protocol la 25 iulie 1998. Printre altele, protocoalele au permis aderarea la tratat a statelor care nu sunt situate în Asia de Sud-Est. Astăzi, înaltele părți contractante (statele semnatare) ale TPC sunt Brunei Darussalam, Regatul Cambodgia, Republica Indonezia, Republica Democrată Populară Laos, Malaysia, Uniunea Myanmar, Republica Filipine, Republica Singapore, Regatul Thailandei, Republica Socialistă Vietnam, Papua-Noua Guinee, Republica Populară Chineză, Republica India, Japonia, Republica Islamică Pakistan, Republica Coreea, Federația Rusă, Noua Zeelandă, Mongolia, Uniunea Australiană, Republica Franceză, Republica Democratică a Timorului de Est, Republica Populară Bangladesh, Republica Democratică Socialistă SriLanka, Republica Populară Democrată Coreeană, Statele Unite ale Americii, Republica Turcia și Canada. Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est își propune să promoveze pacea, stabilitatea și cooperarea în regiune. În acest scop, susține soluționarea diferendelor prin mijloace pașnice, menținerea păcii, prevenirea conflictelor și consolidarea securității în Asia de Sud-Est. Tratatul stabilește mecanisme de conciliere și de mediere activate în cazul apariției unor diferende. Prevede totodată că părțile la tratat se abțin de la amenințarea cu forța sau de la folosirea acesteia. Mai mult, Tratatul de prietenie și cooperare asigură consolidarea cooperării în domeniile economic, comercial, social, tehnic și științific, precum și accelerarea creșterii economice în regiune prin promovarea unei utilizări sporite a agriculturii și a industriilor națiunilor din Asia de Sud-Est, a expansiunii comerțului lor și a îmbunătățirii infrastructurii lor economice. Acesta susține adoptarea de strategii regionale pentru dezvoltare economică și asistență reciprocă, precum și menținerea de contacte și organizarea de consultări cu privire la probleme internaționale și regionale. Consiliul, în cea de a 2768-a reuniune a sa din 4-5 decembrie 2006, a autorizat Președinția și Comisia să negocieze aderarea Uniunii Europene și a Comunității Europene la TPC. Prin scrisoarea din 7 decembrie 2006, UE și CE au informat Cambodgia, în calitatea sa de coordonator al ASEAN pentru relațiile cu UE, cu privire la decizia lor de a depune o cerere în vederea aderării la TPC. În conformitate cu mandatul de negociere și cu directivele pentru aderarea UE și a CE la TPC, UE și CE au menționat în scrisoare următoarele puncte de vedere comune. Tratatul trebuie interpretat în conformitate cu principiile Cartei Organizației Națiunilor Unite și nu afectează drepturile și obligațiile care decurg din acestea. Mai mult, aderarea UE și a CE la tratat nu aduce atingere drepturilor și obligațiilor care revin UE și CE în temeiul altor acorduri bilaterale și multilaterale, precum și în temeiul legislației UE și a CE. Aceasta nu afectează capacitatea UE și a CE de a continua cooperarea în cadrul forurilor internaționale. Mai mult, tratatul nu se aplică și nici nu afectează relațiile UE și ale CE cu alte state care nu sunt părți la tratat. La reuniunea ministerială ASEAN[1]-UE din 28 mai 2009 din Phnom Penh, au fost făcute două declarații privind TAC: (i) declarația privind aderarea la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est a Uniunii Europene și a Comunității Europene prin care UE și CE și-au declarat „intenția de a adera la tratat, pe baza scrisorii de solicitare a aderării din 7 decembrie 2006, odată cu intrarea în vigoare a celui de-al treilea protocol … ” și (ii) declarația de aprobare a aderării la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est a Uniunii Europene și Comunității Europene, în care Thailanda, țara care asigura președinția ASEAN la momentul respectiv, a declarat, în numele guvernelor tuturor statelor membre ale ASEAN „acordul tuturor statelor din Asia de Sud-Est pentru aderarea Uniunii Europene și a Comunității Europene la tratat, sub rezerva intrării în vigoare a celui de-al treilea protocol … ”. În data de 23 iulie 2010, miniștrii afacerilor externe din statele semnatare ale TPC au semnat al treilea protocol de modificare a Tratatului de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est. Al treilea protocol stipulează că „toate statele din Asia de Sud –Est sunt de acord ca tratatul să fie deschis pentru aderarea … organizațiilor regionale ai căror membri sunt numai state suverane … ”. Al treilea protocol va intra în vigoare la data la care înaltele părți contractante transmit secretariatului ASEAN ultimul instrument de ratificare. Până în prezent (ianuarie 2012), douăzeci de state semnatare au ratificat cel de-al treilea protocol. Restul de opt state semnatare au asigurat UE că vor reuși să își finalizeze procesul de ratificare la nivel național în februarie/martie 2012. Sub rezerva intrării în vigoare a celui de-al treilea protocol, UE, care a înlocuit Comunitatea Europeană și succedat acesteia, ar trebui să adere la TPC. Aderarea la TPC are la bază dezvoltarea relațiilor cu organizațiile regionale care împărtășesc principiile prevăzute la articolul 21 alineatul (1) din TUE în cadrul PESC și al altor politici din afara PESC (cooperare pentru dezvoltare, precum și cooperare economică, financiară și tehnică, articolele 209 și 212 din TFUE). Aderarea la TPC va contribui la realizarea obiectivelor UE, în special în măsura în care acestea sunt legate de menținerea păcii, de prevenirea conflictelor și de consolidarea securității în Asia de Sud-Est. În plus, aceasta va favoriza dezvoltarea durabilă pe plan economic, social și de mediu a țărilor în curs de dezvoltare din regiune. Aderarea UE la TPC, sub rezerva intrării în vigoare a celui de-al treilea protocol, va intra în vigoare la data depunerii instrumentului de aderare la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est. Semnarea și depunerea instrumentului de aderare ar trebui să aibă loc cu ocazia reuniunii ministeriale ASEAN-UE, prevăzute pentru 27 aprilie 2012 în Brunei Darussalam, la care vor participa miniștrii afacerilor externe ale tuturor statelor membre ale UE și ale tuturor statelor membre ale ASEAN. 2012/0028 (NLE) Propunere comună de DECIZIE A CONSILIULUI privind aderarea Uniunii Europene la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud­Est CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, Având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană și Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și, în special, articolul 37 din TUE și articolele 209 și 211 din TFUE, coroborate cu articolul 31 alineatul (1) din TUE și cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) și alineatul (8) al doilea paragraf din TFUE, având în vedere propunerea comună a Comisiei Europene și a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, având în vedere aprobarea Parlamentului European, întrucât: (1) Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est a fost semnat la 24 februarie 1976 de Republica Indonezia, Malaysia, Republica Filipine, Republica Singapore și Regatul Thailandei. Astăzi, înaltele părți contractante ale acestui tratat sunt Brunei Darussalam, Regatul Cambodgia, Republica Indonezia, Republica Democrată Populară Laos, Malaysia, Uniunea Myanmar, Republica Filipine, Republica Singapore, Regatul Thailandei, Republica Socialistă Vietnam, Papua-Noua Guinee, Republica Populară Chineză, Republica India, Japonia, Republica Islamică Pakistan, Republica Coreea, Federația Rusă, Noua Zeelandă, Mongolia, Uniunea Australiană, Republica Franceză, Republica Democratică a Timorului de Est, Republica Populară Bangladesh, Republica Democratică Socialistă Sri Lanka, Republica Populară Democrată Coreeană, Statele Unite ale Americii, Republica Turcia și Canada. (2) Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est își propune să promoveze pacea, stabilitatea și cooperarea în regiune. În acest scop, tratatul susține soluționarea diferendelor prin mijloace pașnice, menținerea păcii, prevenirea conflictelor și consolidarea securității în Asia de Sud-Est. Prin urmare, normele și principiile prevăzute în Tratatul de prietenie și cooperare corespund obiectivelor politicii externe și de securitate comune a Uniunii. (3) De asemenea, Tratatul de prietenie și cooperare asigură consolidarea cooperării în domeniile economic, comercial, social, tehnic și științific, precum și accelerarea creșterii economice în regiune prin promovarea unei utilizări sporite a agriculturii și a industriilor națiunilor din Asia de Sud-Est, a expansiunii comerțului lor și a îmbunătățirii infrastructurii lor economice. Astfel, tratatul promovează cooperarea cu țările în curs de dezvoltare din regiune și cooperarea economică, financiară și tehnică cu alte țări terțe, decât cele în curs de dezvoltare. (4) Consiliul, în cea de a 2768-a reuniune a sa din 4-5 decembrie 2006, a autorizat Președinția și Comisia să negocieze aderarea Uniunii Europene și a Comunității Europene la TPC. (5) Prin scrisoarea din 7 decembrie 2006, Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană au informat Cambodgia, în calitatea sa de coordonator al ASEAN pentru relațiile cu UE, cu privire la decizia de a depune o cerere în vederea aderării la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-E, cu condiția respectării punctelor de vedere comune exprimate în scrisoare. (6) În data de 28 mai 2009, Thailanda, care asigura președinția ASEAN la momentul respectiv, a făcut cunoscut acordul tuturor statelor din Asia de Sud-Est pentru aderarea Uniunii Europene și a Comunității Europene la tratat, sub rezerva intrării în vigoare a celui de-al treilea protocol la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est. (7) La data de 23 iulie 2010, a fost semnat un al treilea protocol la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est care permite aderarea organizațiilor regionale la tratat. După finalizarea procesului de ratificare, al treilea protocol intră în vigoare la XX.XX.2012 (8) Uniunea Europeană ar trebui, prin urmare, să adere la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est, ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE: Articolul 1 Se aprobă, în numele Uniunii, aderarea Uniunii Europene la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est. Textele Tratatului de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est și cele trei protocoale de modificare ale sale, precum și instrumentul de aderare a Uniunii Europene la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est, sunt anexate la prezenta decizie. Articolul 2 Înaltul Reprezentant semnează și depune instrumentul de aderare la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est în numele Uniunii Europene, în calitatea sa de Înalt Reprezentant pentru afaceri externe și politica de securitate și de vicepreședinte al Comisiei. Articolul 3 Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării. Adoptată la Bruxelles, . Pentru Consiliu Președintele ANEXĂ Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est Indonezia, 24 februarie 1976 Înaltele părți contractante: CONȘTIENTE de legăturile istorice, geografice și culturale care le-au unit popoarele, PREOCUPATE să promoveze pacea și stabilitatea în regiune prin respect față de justiție și față de statul de drept și prin sporirea rezilienței regionale în relațiile lor, DORNICE să consolideze pacea, prietenia și cooperarea reciprocă în chestiuni care afectează Asia de Sud-Est, în concordanță cu spiritul și principiile Cartei Organizației Națiunilor Unite, cele zece principii adoptate la conferința afro-asiatică de la Bandung la 25 aprilie 1955, cu declarația Asociației Națiunilor din Asia de Sud-Est semnată la Bangkok la 8 august 1967, precum și cu declarația semnată la Kuala Lumpur la 27 noiembrie 1971, CONVINSE că soluționarea neînțelegerilor sau a diferendelor dintre țările lor ar trebui să aibă la bază proceduri raționale, eficace și suficient de flexibile, evitându-se atitudinile negative care ar putea pune în pericol sau împiedica cooperarea, CONVINSE de necesitatea cooperării cu toate națiunile care iubesc pacea, atât în interiorul, cât și în afara regiunii Asiei de Sud-Est, pentru promovarea păcii, stabilității și armoniei, CONVIN ÎN MOD SOLEMN să încheie tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est prezentat în continuare: 1.1.1.1. CAPITOLUL I: SCOP ȘI PRINCIPII Articolul 1 Scopul prezentului tratat este de a promova pacea, prietenia și cooperarea perpetue între popoarele lor, pentru ca acestea să devină mai puternice, mai solidare și să întrețină relații mai strânse. Articolul 2 La baza relațiilor dintre înaltele părți contractante se află următoarele principii fundamentale: a. respectul reciproc față de independența, suveranitatea, egalitatea, integritatea teritorială și identitatea națională a tuturor națiunilor; b. dreptul fiecărui stat la o existență națională fără ingerințe, subversiuni sau coerciții externe; c. neamestecul în afacerile interne ale altei țări; d. soluționarea neînțelegerilor sau a diferendelor prin mijloace pașnice; e. renunțarea la amenințarea cu forța sau la folosirea forței; f. cooperarea efectivă între ele. 1.1.1.2. CAPITOLUL II: PRIETENIE Articolul 3 În urmărirea obiectivelor prezentului tratat, înaltele părți contractante depun eforturi pentru a dezvolta și a consolida legăturile culturale și istorice tradiționale de prietenie, bună vecinătate și cooperare care le unesc și îndeplinesc cu bună credință obligațiile asumate în temeiul prezentului tratat. Pentru a promova o mai bună înțelegere între ele, înaltele părți contractante încurajează și facilitează contactele și relațiile între popoarele lor. 1.1.1.3. CAPITOLUL III: COOPERARE Articolul 4 Înaltele părți contractante promovează cooperarea activă în domeniile economic, social, tehnic, științific și administrativ, precum și în chestiuni legate de idealurile și aspirațiile comune de pace la nivel internațional și de stabilitate în regiune, precum și în orice alte chestiuni de interes comun. Articolul 5 În temeiul articolului 4, înaltele părți contractante depun cele mai intense eforturi la nivel multilateral, precum și bilateral, având la bază egalitatea, nediscriminarea și avantajul reciproc. Articolul 6 Înaltele părți contractante colaborează pentru accelerarea creșterii economice în regiune, pentru a consolida bazele unei comunități de națiuni prospere și pașnice în Asia de Sud-Est. În acest scop, ele promovează o utilizare sporită a agriculturii și a industriilor lor, expansiunea comerțului și îmbunătățirea infrastructurii lor economice, în interesul reciproc al popoarelor lor. În acest sens, ele continuă să exploreze toate posibilitățile unei cooperări strânse și benefice cu alte state, precum și cu alte organizații internaționale și regionale din afara regiunii. Articolul 7 Înaltele părți contractante își intensifică cooperarea economică, în vederea obținerii justiției sociale și a unor standarde mai ridicate de viață pentru popoarele din regiune. În acest scop, adoptă strategii regionale adecvate pentru dezvoltare economică și asistență reciprocă. Articolul 8 Înaltele părți contractante depun eforturi pentru o cooperare cât mai strânsă pe o scară cât mai largă și pentru a-și oferi asistență reciprocă sub formă de formare și de facilități de cercetare în domeniile social, cultural, științific, tehnic și administrativ. Articolul 9 Înaltele părți contractante se angajează să încurajeze cooperarea în promovarea cauzei păcii, armoniei și stabilității în regiune. În acest scop, înaltele părți contractante mențin contacte și organizează consultări regulate între ele pe probleme internaționale și regionale, pentru a-și coordona pozițiile, acțiunile și politicile. Articolul 10 Fiecare înaltă parte contractantă nu participă, în niciun fel și sub nicio formă, la activități care constituie o amenințare la adresa stabilității politice și economice, a suveranității sau a integrității teritoriale a unei alte înalte părți contractante. Articolul 11 Înaltele părți contractante se angajează să-și îmbunătățească reziliența națională în domeniile politic, economic, sociocultural și al securității, în conformitate cu idealurile și aspirațiile fiecăreia, fără ingerințe externe și activități subversive interne, pentru a-și păstra fiecare identitatea sa națională. Articolul 12 Înaltele părți contractante, în eforturile lor de a asigura prosperitatea și securitatea regională, se angajează să coopereze în toate domeniile pentru a promova reziliența regională, pe baza principiilor încrederii în sine, autonomiei, respectului reciproc, cooperării și solidarității, care vor constitui fundamentul unei comunități puternice și viabile a națiunilor din Asia de Sud-Est. 1.1.1.4. CAPITOLUL IV: SOLUȚIONAREA PAȘNICĂ A DIFERENDELOR Articolul 13 Înaltele părți contractante dau dovadă de hotărâre și de bună credință în prevenirea apariției diferendelor. În cazul în care ar apărea diferende în chestiuni care le afectează direct, în special diferende care ar putea perturba pacea și armonia în regiune, acestea se abțin de la recurgerea la amenințarea cu forța sau la folosirea forței și de fiecare dată soluționează aceste diferende între ele, prin negocieri amiabile. Articolul 14 În vederea soluționării diferendelor prin procese regionale, înaltele părți contractante instituie un Consiliu superior, organism permanent alcătuit dintr-un reprezentant la nivel ministerial al fiecărei înalte părți contractante, care să ia cunoștință de existența unor diferende sau a unor situații care ar putea perturba pacea și armonia regională. Articolul 15 În cazul în care nu se ajunge la nicio soluție prin negocieri directe, Consiliul superior ia cunoștință de diferend sau de situație și recomandă părților aflate în diferend mijloace adecvate de soluționare, precum bune oficii, mediere, investigare sau conciliere. Consiliul superior poate, cu toate acestea să își ofere bunele oficii, sau, cu acordul părților aflate în diferend, să se constituie el însuși într-un comitet de mediere, investigare sau conciliere. Atunci când se consideră necesar, Consiliul superior recomandă măsuri adecvate pentru prevenirea deteriorării diferendului sau a situației. Articolul 16 Dispoziția precedentă din prezentul capitol nu se aplică în cazul unui diferend decât dacă toate părțile implicate convin asupra aplicării acesteia la diferendul respectiv. Oricum, acest lucru nu împiedică celelalte înalte părți contractante care nu constituie parte la diferend să ofere toată asistența posibilă în vederea soluționării diferendului respectiv. Părțile la diferend ar trebui să manifeste deschidere față de astfel de oferte de asistență. Articolul 17 Nicio dispoziție din prezentul tratat nu împiedică recurgerea la modalitățile de soluționare pașnică prevăzute la articolul 33 alineatul (1) din Carta Organizației Națiunilor Unite. Înaltele părți contractante care sunt părți la diferend ar trebui să fie încurajate să aibă inițiative de soluționare a acestuia prin negocieri amiabile înainte de a recurge la celelalte proceduri prevăzute în Carta Organizației Națiunilor Unite. 1.1.1.5. CAPITOLUL V: Dispoziții generale Articolul 18 Prezentul tratat este semnat de Republica Indonezia, Malaysia, Republica Filipine, Republica Singapore și de Regatul Thailandei. Acesta este ratificat în conformitate cu procedurile constituționale ale fiecărui stat semnatar. Tratatul este deschis pentru aderarea altor state din Asia de Sud-Est. Articolul 19 Prezentul tratat intră în vigoare la data depunerii celui de-al cincilea instrument de ratificare la guvernele statelor semnatare care sunt desemnate depozitarii prezentului tratat și a instrumentelor de ratificare sau de aderare. Articolul 20 Prezentul tratat este redactat în limbile oficiale ale înaltelor părți contractante, care sunt toate autentice, în egală măsură. Există, de asemenea, o traducere în limba engleză a textelor, aprobată de toate părțile. Orice divergențe de interpretare a textului comun se soluționează prin negociere. DREPT CARE, înaltele părți contractante au semnat tratatul și și-au aplicat sigiliile. ADOPTAT la Denpasar, Bali, în a douăzeci și patra zi a lunii februarie a anului o mie nouă sute șaptezeci și șase. Protocol de modificare a Tratatului de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est Filipine, 15 decembrie 1987 Guvernul din Brunei Darussalam Guvernul Republicii Indonezia Guvernul Malaysiei Guvernul Republicii Filipine Guvernul Republicii Singapore Guvernul Regatului Thailandei DORIND să consolideze în continuare cooperarea cu toate națiunile care iubesc pacea, atât în interiorul, cât și în afara Asiei de Sud-Est și, în special, cu statele din vecinătatea regiunii Asiei de Sud-Est, AVÂND ÎN VEDERE al cincilea paragraf din preambulul la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est adoptat la Denpasar, Bali, la 24 februarie 1976 (denumit în continuare „Tratatul de prietenie”) care se referă la necesitatea cooperării cu toate națiunile care iubesc pacea, atât în interiorul, cât și în afara regiunii Asiei de Sud-Est, în vederea promovării păcii, a stabilității și a armoniei în întreaga lume, CONVIN URMĂTOARELE: Articolul 1 Articolul 18 din Tratatul de prietenie se modifică după cum urmează: „Prezentul tratat este semnat de Republica Indonezia, Malaysia, Republica Filipine, Republica Singapore și de Regatul Thailandei. Acesta este ratificat în conformitate cu procedurile constituționale ale fiecărui stat semnatar. Tratatul este deschis pentru aderarea altor state din Asia de Sud-Est. Pot să adere la prezentul tratat și state din afara Asiei de Sud-Est cu acordul tuturor statelor din Asia de Sud-Est care sunt semnatare ale prezentului tratat și al statului Brunei Darussalam.” Articolul 2 Articolul 14 din Tratatul de prietenie se modifică după cum urmează: „În vederea soluționării diferendelor prin procese regionale, înaltele părți contractante instituie un Consiliu superior, organism permanent alcătuit dintr-un reprezentant la nivel ministerial al fiecărei înalte părți contractante, care să ia cunoștință de existența unor diferende sau a unor situații care ar putea perturba pacea și armonia regională. Cu toate acestea, prezentul articol se aplică oricărui stat din afara Asiei de Sud-Est care a aderat la tratat numai în cazul în care statul respectiv este implicat direct în diferendul care urmează a fi soluționat prin procese la nivel regional”. Articolul 3 Prezentul protocol este supus ratificării și intră în vigoare la data depunerii ultimului instrument de ratificare al înaltelor părți contractante. ADOPTAT la Manila, în a cinsprăzecea zi a lunii decembrie a anului o mie nouă sute optzeci și șapte. Al doilea protocol de modificare a Tratatului de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est Manila, Filipine, 25 iulie 1998 Guvernul din Brunei Darussalam Guvernul Regatului Cambodgia Guvernul Republicii Indonezia Guvernul Republicii Democrate Populare Laos Guvernul Malaysiei Guvernul Uniunii Myanmar Guvernul Republicii Filipine Guvernul Republicii Singapore Guvernul Regatului Thailandei Guvernul Republicii Socialiste Vietnam Guvernul statului Papua-Noua Guinee Denumite în continuare „înaltele părți contractante”: DORIND să se asigure că există o cooperare sporită cu toate națiunile care iubesc pacea, atât în interiorul, cât și în afara Asia de Sud-Est și, în special, cu statele învecinate din regiunea Asiei de Sud-Est, AVÂND ÎN VEDERE al cincilea paragraf din preambulul la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est adoptat la Denpasar, Bali, la 24 februarie 1976 (denumit în continuare „Tratatul de prietenie”) care se referă la necesitatea cooperării cu toate națiunile care iubesc pacea, atât în interiorul, cât și în afara regiunii Asiei de Sud-Est, în vederea promovării păcii, a stabilității și a armoniei în întreaga lume, CONVIN URMĂTOARELE: Articolul 1 Articolul 18 al treilea paragraf din Tratatul de prietenie se modifică după cum urmează: „Statele din afara Asiei de Sud-Est pot, de asemenea, să adere la prezentul tratat cu acordul tuturor statelor din Asia de Sud-Est, și anume, Brunei Darussalam, Regatul Cambodgia, Republica Indonezia, Republica Democrată Populară Laos, Malaysia, Uniunea Myanmar, Republica Filipine, Republica Singapore, Regatul Thailandei și Republica Socialistă Vietnam.” Articolul 2 Prezentul protocol este supus ratificării și intră în vigoare la data depunerii ultimului instrument de ratificare al înaltelor părți contractante. ADOPTAT la Manila, în a douăzeci și cincea zi a lunii iulie a anului o mie nouă sute nouăzeci și opt. Al treilea protocol de modificare a Tratatului de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est Ha noi, Vietnam, 23 iulie 2010 Brunei Darussalam Regatul Cambodgia Republica Indonezia Republica Democrată Populară Laos Malaysia Uniunea Myanmar Republica Filipine Republica Singapore Regatul Thailandei Republica Socialistă Vietnam Uniunea Australiană Republica Populară Bangladesh Republica Populară Chineză Republica Populară Democrată Coreeană Republica Franceză Republica India Japonia Mongolia Noua Zeelandă Republica Islamică Pakistan Papua-Noua Guinee Republica Coreea Federația Rusă Republica Democratică Socialistă Sri Lanka Republica Democratică a Timorului de Est Republica Turcia Statele Unite ale Americii Denumite în continuare „înaltele părți contractante”: DORIND să se asigure că există o cooperare sporită cu toate națiunile care iubesc pacea, atât în interiorul, cât și în afara Asiei de Sud-Est și, în special, cu statele din vecinătatea regiunii Asiei de Sud-Est, precum și cu organizații regionale ai căror membri sunt numai state suverane, AVÂND ÎN VEDERE al cincilea paragraf din preambulul la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est adoptat la Denpasar, Bali, la 24 februarie 1976 (denumit în continuare „Tratatul de prietenie”) care se referă la necesitatea cooperării cu toate națiunile care iubesc pacea, atât în interiorul, cât și în afara regiunii Asiei de Sud-Est, în vederea promovării păcii, a stabilității și a armoniei în întreaga lume, CONVIN URMĂTOARELE: Articolul 1 Articolul 18 al treilea paragraf din Tratatul de prietenie se modifică după cum urmează: „Prezentul tratat este deschis pentru aderarea statelor din afara Asiei de Sud-Est și a organizațiilor regionale ai căror membri sunt numai state suverane, cu acordul tuturor statelor din Asia de Sud-Est, și anume, Brunei Darussalam, Regatul Cambodgia, Republica Indonezia, Republica Democrată Populară Laos, Malaysia, Uniunea Myanmar, Republica Filipine, Republica Singapore, Regatul Thailandei și Republica Socialistă Vietnam. ” Articolul 2 Articolul 14 al doilea paragraful din Tratatul de prietenie se modifică după cum urmează: „Cu toate acestea, prezentul articol se aplică tuturor înaltelor părți contractante care au aderat la tratat numai în cazul în care înalta parte contractantă în cauză este direct implicată în diferendul care urmează a fi soluționat prin procese regionale.” Articolul 3 Prezentul protocol este supus ratificării și intră în vigoare la data depunerii ultimului instrument de ratificare al înaltelor părți contractante. ADOPTAT la Hanoi, Vietnam, în a douăzeci și treia zi a lunii iulie a anului două mii zece, într-un singur exemplar în limba engleză. Instrumentul de aderare a Uniunii Europene la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est ÎNTRUCÂT Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est, semnat la 24 februarie 1976 în Bali, Indonezia, a fost modificat prin primul, al doilea și al treilea protocol de modificare a Tratatului de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est, semnate la 15 decembrie 1987, respectiv 25 iulie 1998 și 23 iulie 2010, ÎNTRUCÂT articolul 18 al treilea paragraf din tratatul menționat anterior, astfel cum a fost modificat prin articolul 1 al celui de-al treilea protocol menționat anterior prevede că organizațiile regionale ai căror membri sunt numai state suverane pot să adere la tratat cu acordul tuturor statelor din Asia de Sud-Est, și anume Brunei Darussalam, Regatul Cambodgia, Republica Indonezia, Republica Democrată Populară Laos, Malaysia, Uniunea Myanmar, Republica Filipine, Republica Singapore, Regatului Thailandei și Republica Socialistă Vietnam, ÎNTRUCÂT ministrul afacerilor externe din Finlanda și membrul Comisiei Europene responsabil pentru relații externe și pentru politica europeană de vecinătate au depus o cerere pentru aderarea Uniunii Europene la tratat, prin scrisoarea din 7 decembrie 2006, ÎNTRUCÂT statele din Asia de Sud-Est au fost de acord cu aderarea Uniunii Europene la tratat, Uniunea Europeană aderă la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est, de la data depunerii prezentului instrument. DREPT CARE, prezentul instrument de aderare este semnat de [TITLUL]. ADOPTAT la [locul], [țara], [ziua] [luna] în anul două mii [an]. Pentru Uniunea Europeană [1] Statele membre ale Asociației Națiunilor din Asia de Sud-Est, ASEAN, sunt Brunei-Darussalam, Regatul Cambodgia, Republica Indonezia, Republica Democrată Populară Laos, Malaysia, Uniunea Myanmar, Republica Filipine, Republica Singapore, Regatului Thailandei și Republica Socialistă Vietnam.