[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 27.4.2010

COM(2010) 185 final

RAPORTUL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

cu privire la func ționarea Acordului interinstituțional privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară

RAPORTUL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

cu privire la func ționarea Acordului interinstituțional privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară

1. INTRODUCERE

Acordul interinstituțional privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (AII) este un acord politic între Parlamentul European, Consiliu și Comisie. Acesta conține numeroase dispoziții și principii care s-au dovedit a fi utile și chiar necesare pentru a asigura disciplina bugetară și proceduri bugetare fără probleme. AII afectează numeroase aspecte ale planificării, elaborării, execuției și controlului bugetului.

AII în vigoare a fost adoptat la 17 mai 2006[1] pe baza acordului încheiat la Consiliul European de la Bruxelles din 15-16 decembrie 2005 și a modificărilor ulterioare convenite cu Parlamentul European. Acesta reprezintă cea mai recentă etapă de referință în decursul unei istorii îndelungate – mai mult de 50 de ani – de dezbateri bugetare între instituțiile europene. Din anul 1988, au fost încheiate patru acorduri AII succesive: pachetele Delors I (1988-1992) și Delors II (1993-1999), Agenda 2000 (2000-2006) și pachetul actual 2007-2013. Împreună, acestea au garantat adoptarea rapidă și în timp util a bugetului UE în ultimii 20 de ani.

Prezentul raport face o analiză aprofundată a funcționării acordului AII în vigoare în conformitate cu Declarația 1 la AII, care prevede că, în ceea ce privește Punctul 7 din Acordul interinstituțional, Comisia va elabora un raport privind funcționarea Acordului interinstituțional „însoțit, dacă este necesar, de propuneri pertinente”.

Analiza de mai jos respectă în linii mari structura AII. Aceasta vizează în primul rând procedurile de punere în aplicare a Cadrului Financiar Multianual (CFM), în special ajustările și revizuirile, precum și flexibilitatea (marje și instrumente de flexibilitate). Evaluează apoi dispozițiile legate de colaborarea instituțională în timpul procedurii bugetare, iar în final sunt analizate aspecte referitoare la buna gestiune financiară a fondurilor UE (declarații de asigurare, planificare financiară și noile instrumente financiare).

Raportul nu pretinde a fi exhaustiv. Acesta nu analizează o serie de aspecte importante legate de colaborarea interinstituțională, iar multe aspecte importante privind reforma bugetară sunt lăsate în seama „analizei complete și detaliate” a bugetului UE în conformitate cu Declarația 3 la AII.

În egală măsură, Tratatul de la Lisabona introduce sau pune un nou accent pe multe domenii de politici care necesită, pe termen lung, modificări bugetare corespunzătoare. Însă, acest lucru va necesita mai întâi pregătirea unor noi acte legislative și o evaluare atentă a impactului financiar potențial al acestora.

În final, trebuie menționat că au fost înaintate propuneri de către Comisie pentru un regulament de stabilire a cadrului financiar multianual în conformitate cu articolul 312 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene[2]. Regulamentul privind cadrul financiar multianual împreună cu noul Acord interinstituțional propus privind cooperarea în chestiuni bugetare[3] și o serie de prevederi din Regulamentul financiar[4] vor înlocui împreună AII.

2. ANALIZA PROCEDURILOR DE PUNERE ÎN APLICARE PRIVIND CFM

CFM, împreună cu alte dispoziții din AII, a asigurat

- disciplina bugetară: procedura bugetară anuală trebuie să respecte plafoanele CFM;

- o procedură bugetară rapidă și cooperarea eficientă între instituții grație diferitelor regulamente de procedură convenite în cadrul AII. Este important să se sublinieze faptul că din anul 1988, toate bugetele au fost adoptate la timp;

- o mai mare predictibilitate a evoluției cheltuielilor UE.

Recunoașterea utilității CFM se reflectă în inserarea articolul 312 alineatul (1) în Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene care prevede că „bugetul anual al Uniunii va respecta cadrul financiar multianual”.

2.1. Proceduri de ajustare a cadrului financiar multianual

2.1.1. Ajustarea tehnică anuală

Punctul 16 din AII prevede o ajustare tehnică anuală anterioară procedurii bugetare pentru anul n+1. Acest lucru implică în special o reevaluare a plafoanelor la prețurile anului n+1 și a cifrelor totale pentru creditele de angajament și creditele de plată[5].

În acest sens, se folosește un deflator fix de 2% pe an și nu deflatorul PIB așa cum s-a procedat pentru unele dintre CFM precedente. Acest lucru oferă un avantaj clar în sensul transparenței deoarece plafoanele sunt cunoscute atât în termeni reali, cât și nominali pe întreaga durată a cadrului financiar. Acest lucru, la rândul său, facilitează planificarea financiară pe termen lung și oferă o mai mare siguranță tuturor părților interesate implicate în procedura bugetară.

Avantajele sistemului curent par, la prima vedere, să compenseze diferența pozitivă sau negativă inevitabilă între plafoane și cifrele totale pentru credite obținute folosindu-se deflatorul fix și cifrele care ar fi obținute folosindu-se deflatorul PIB constatat. În 2007, plafoanele ar fi fost cu 1,7% mai mari dacă s-ar fi utilizat deflatorul constatat. În 2008, această diferență a dispărut. În 2009, a apărut o divergență ca urmare a recesiunii economice: indicele deflator utilizând deflatorul fix a fost de 110,4 (anul de bază 2004 = 100), în timp ce indicele deflator utilizând deflatorul PIB constatat a fost de 106,7.

2007 | 2008 | 2009 |

(a) Deflatorul fix folosit pentru adaptări tehnice | 2.0 % | 2.0 % | 2.0% |

(b) Indicele cumulat utilizând deflatorul de 2 % (2004=100) | 106.1 | 108.2 | 110.4 |

(c) Deflatorul PIB (previziunea ECFIN pentru toamna anului 2009) | 2.9 % | 0.4 % | -1.3% |

(d) Indicele cumulat utilizând deflatorul efectiv (2004=100) | 107.8 | 108.2 | 106.7 |

(e) Divergența cumulată (d)-(b) | 1.7 | 0.0 | -3.7 |

2.1.2. Ajustarea alocărilor pentru politica de coeziune

Punctul 17 din AII prevede o ajustare tehnică pentru anul 2011 dacă se stabilește că PIB-ul cumulat al oricărui stat membru pentru anii 2007-2009 se abate cu mai mult de +/- 5% de la PIB-ul cumulat estimat la întocmirea AII. În acest caz, Comisia va ajusta sumele alocate statelor membre implicate din fondurile de sprijinire a coeziunii pentru acea perioadă.

Comisia a evaluat divergența PIB-ului și ajustarea corespunzătoare ca parte a ajustării tehnice pentru anul 2011 prezentată în aprilie 2010[6].

2.1.3. Ajustarea plafonului global de plăți

În conformitate cu Punctul 18 din AII, Comisia verifică în fiecare an plafonul global pentru creditele de plată, stabilit în momentul întocmirii cadrului financiar, având în vedere punerea în aplicare, pentru a asigura o evoluție ordonată în ceea ce privește creditele de angajament[7].

În primii ani ai perioadei de programare, nivelul real al creditelor de plată a fost cu mult mai scăzut decât plafoanele, ceea ce ar putea conduce la un fenomen de recuperare a diferențelor, nivelurile de plată în viitorii ani fiind mai mari decât cele estimate. Cu toate acestea, pe baza evaluării curente în ceea ce privește nivelurile creditelor de plată până în 2013, este prematură ajustarea plafonului existent de plăți.

Comisia va continua să monitorizeze cu atenție evoluția situației și să îmbunătățească estimările sale privind plățile pentru operațiunile structurale și pentru toate celelalte rubrici.

În ceea ce privește creditele de plată de după 2013, Comisia va adapta previziunile din 2010 în conformitate cu termenii de la Punctul 19 din AII sub forma unei noi „Fișe” 11, astfel cum a fost prezentată la 28 aprilie 2004.

2.1.4. Ajustarea pentru punerea în aplicare a fondurilor structurale, a fondului de coeziune, a dezvoltării rurale și a Fondului european pentru pescuit (FEP)

Conform Punctului 48 din AII, în cazul adoptării, după 1 ianuarie 2007, a unor noi regulamente sau programe de gestionare a fondurilor structurale, a Fondului de coeziune, a dezvoltării rurale și a Fondului european pentru pescuit (FEP), cele două componente ale autorității bugetare se angajează să autorizeze, la propunerea Comisiei, transferul în anii următori, în plus față de plafoanele corespunzătoare de cheltuieli, a alocărilor neutilizate în 2007.

Credite de angajament în valoare totală de 2 034 de milioane EUR nu au fost executate în 2007 și nu au fost reportate pentru 2008. Aceasta corespunde alocărilor din 2007 pentru 45 de programe operaționale care nu au putut fi adoptate în 2007, în principal, din cauza întârzierilor în prezentarea acestora către Comisie. Reprogramarea pentru rubrica 1b și rubrica 2 a fost pusă în aplicare după cum urmează prin Decizia nr. 2008/371[8] a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2008:

(în prețuri curente, în milioane EUR)

2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |

Rubrica 1b | 378 | 0 | 0 | 24 | 24 | 0 |

Rubrica 2 | 394 | 387 | 387 | 147 | 147 | 147 |

O mai bună pregătire din partea Comisiei a însemnat că această sumă a fost mult mai scăzută decât cele 6 152,3 milioane EUR reprogramate în 2001[9].

Mesajele-cheie privind procedurile de ajustare a CFM

Procedurile de ajustare a CFM par să funcționeze. Avantajele folosirii unui deflator fix (Punctul 16) compensează diferența medie limitată față de deflatorul PIB constatat. Ajustarea plafonului global de plăți (Punctul 18) nu a fost, până în prezent, necesară, însă este adecvată monitorizarea atentă continuă. În final, ajustarea pentru punerea în aplicare (Punctul 18) a decurs fără probleme, iar sumele implicate au fost cu mult mai scăzute decât în 2001.

2.2. Flexibilitatea cadrului financiar multianual

2.2.1. Analiza marjelor

Rubrica 1a acoperă priorități cu relevanță imediată pentru Agenda de la Lisabona reînnoită pentru creștere economică și locuri de muncă. Această rubrică reunește cel mai mare număr de politici UE diferite și, de regulă, este supusă presiunii din cauza evoluției contextului provocărilor globale.

Finanțarea Programului Galileo al Institutului European de Inovare și Tehnologie și a proiectelor referitoare la energie în contextul Planului european de redresare economică au necesitat revizuiri repetate ale plafoanelor (a se vedea capitolul 2.3.1.). Creditele pentru decizii sau propuneri mai recente, precum continuarea finanțării pentru scoaterea din uz a centralei nucleare de la Kozloduy (Bulgaria), înființarea de noi autorități financiare de supraveghere, Instrumentul european de microfinanțare și lansarea etapei operaționale a Programului european de observare a Pământului (GMES) au fost deja incluse în planificarea financiară actualizată pe baza propunerii Comisiei. Marjele și posibilitățile disponibile pentru a răspunde eventualelor situații au fost reduse în mod corespunzător, lăsând numai o marjă estimată la 50,1 de milioane EUR în 2011, 34,6 de milioane EUR pentru 2012 și la 47,8 de milioane EUR pentru 2013.

Se așteaptă ca noi nevoi suplimentare să survină în următorii trei ani, de exemplu, în ceea ce privește ITER.

Creditele de angajament suplimentare estimate pentru ITER care urmează să fie furnizate de la bugetul UE în actualul CFM pot depăși cu mult 1 miliard EUR. Nevoia de credite de plată rămâne să fie evaluată în lumina programului aflat în dezbatere, însă se așteaptă ca plățile să fie efectuate, în principal, după 2013.

Problema marjelor nu este relevantă pentru rubrica 1b deoarece, conform Punctului 13 din AII, instituțiile nu au obligația de a menține nicio marjă în această rubrică, mai exact, acest plafon este o țintă pentru cheltuieli.

Situația rubricii 2 este complet diferită. La Consiliul European de la Bruxelles din octombrie 2002, liderii UE au aprobat plafoanele pentru cheltuielile aferente primului pilon PAC la nivelul anului 2006 cu o creștere anuală de 1% în prețuri curente din 2007 până în anul 2013. Reforma PAC ulterioară din 2003 a introdus un mecanism de disciplină financiară pentru a se asigura că în niciun an nu se depășesc sumele pentru finanțarea PAC. În practică, această situație nu s-a produs, iar în timpul anilor bugetari 2007-2009, execuția bugetului a lăsat marje substanțiale sub plafonul rubricii 2. Prin urmare, aceste marje reprezintă o sursă de flexibilitate prin care creșterile din alte rubrici au fost compensate prin scăderile din rubrica 2, ceea ce a permis ca CFM global să rămână nemodificat.

Totuși, aceste marje se vor diminua în viitorii ani, în special având în vedere introducerea treptată continuă a ajutoarelor directe către noile state membre. În prezent, în bugetul pe 2010 rămâne o marjă de 456 de milioane EUR care poate deveni disponibilă spre sfârșitul anului. Exceptând condiții de piață foarte favorabile, este puțin probabil ca disponibilitățile bugetare pentru 2011-2013 să se încadreze sub plafon pentru primul pilon al PAC și, mai ales, nu în avans având în vedere obligația de a menține o marjă de cel puțin 300 de milioane EUR pentru evitarea punerii în aplicare a mecanismului de disciplină financiară.

În ceea ce privește rubrica 3 , evoluția cheltuielilor a fost gestionată în cadrul plafoanelor existente fără probleme majore între anii 2007 și 2009. Pentru subrubrica 3a, Libertate, Siguranță și Justiție acest lucru a fost posibil grație profilului de cheltuieli relativ generos al plafonului, care se majorează de 2,5 ori între 2007 și 2013. Pe de altă parte, situația este mai strânsă pentru subrubrica 3b Cetățenie , dat fiind plafonul relativ stabil care se traduce în marje foarte strânse până la sfârșitul perioadei.

Din cauza crizelor internaționale și a urgențelor recurente, rubrica 4 se confruntă în mod regulat cu marje insuficiente și probleme de flexibilitate. Problemele din acest sector sunt deosebit de stringente din cauza naturii volatile a evenimentelor externe, de exemplu, conflicte neprevăzute și calamități naturale precum cutremurele recente din Haiti, Chile și Turcia. Chiar dacă, până în prezent, a fost posibilă satisfacerea nevoilor suplimentare apelând la diferite instrumente de flexibilitate pe parcursul procedurii bugetare anuale, negocierile prelungite privind facilitatea pentru alimente, de exemplu, au indicat în mod clar limitele mecanismelor de flexibilitate ale AII. Mai mult, actuala delimitare strictă a cheltuielilor interne și externe, care a fost subliniată atunci când autoritatea bugetară a respins propunerea Comisiei de a pune la dispoziție o parte din finanțarea pentru așa-numita facilitate pentru alimente în cadrul marjei disponibile de la rubrica 2, pare să limiteze capacitatea Uniunii de a reacționa prompt la provocările globale.

În anii rămași ai actualului CFM, marjele programate pentru rubrica 4 sunt foarte limitate. După ce s-a luat în considerare finanțarea măsurilor de însoțire pentru sectorul bananelor pentru țările ACP în urma unui acord comercial în cadrul negocierilor comerciale ale OMC, marjele preconizate se ridică la 70,3 milioane EUR pentru 2011, 132,3 milioane EUR pentru 2012 și 134,6 milioane EUR pentru 2013.

În domeniul schimbărilor climatice, se așteaptă ca bugetul UE să contribuie cu 150 de milioane EUR, între 2010 și 2012, la finanțarea internațională rapidă stabilită ca parte a Acordului de la Copenhaga. În plus față de cei 50 de milioane EUR deja incluși în bugetul din 2010, se așteaptă ca 50 de milioane EUR să fie disponibili pentru fiecare an: 2011 și 2012. Cu toate acestea, ar putea fi deschisă o nouă dimensiune dacă din anul 2013 finanțarea pentru un acord climatic ambițios ar fi furnizată de la bugetul UE după cum a propus Comisia în septembrie 2009[10].

Pe parcursul perioadei 2007-2009, cheltuielile din cadrul rubricii 5 au evoluat în conformitate cu plafoanele de cheltuieli. Ca parte a pachetului convenit pentru finanțarea Planului european de redresare economică (a se vedea secțiunea 2.3.1. de mai jos), plafonul de cheltuieli a fost redus cu 126,5 de milioane EUR în 2010 (și cu 173,5 milioane EUR în 2009). Situația de la rubrica 5 devine și mai severă în 2010 și până la sfârșitul perioadei din două motive: impactul intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona și impactul ajustării anuale a salariilor pentru personal, mai ridicată decât s-a estimat inițial. Pe de o parte, mai multe instituții au solicitat credite suplimentare în legătură cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona și, astfel, s-a depășit marja disponibilă. De asemenea, nu trebuie exclus faptul că este posibil ca instituirea Serviciului european pentru acțiune externă (SEAE) să necesite cheltuieli suplimentare. Pe de altă parte, dacă decizia Consiliului de a limita ajustarea salarială anuală pentru personal la numai jumătate din majorarea propusă ar fi anulată printr-o hotărâre judecătorească a Curții de Justiție (în urma recursului formulat de Comisie), ar exista o creștere suplimentară extraordinară a cheltuielilor (cu efect retroactiv) și o creștere a bazei de cheltuieli la care vor trebui să se aplice viitoarele ajustări salariale. În concluzie, plafoanele de la rubrica 5 vor deveni o constrângere mult mai strictă privind cheltuielile decât s-a observat până în prezent. Cu toate acestea, există încă o marjă limitată deoarece Comisia menține politica sa strictă de a nu permite resurse umane noi (cu excepția extinderii), înfruntând noile sarcini care decurg din Tratatul de la Lisabona și alte noi priorități doar prin redesfășurarea personalului.

2.2.2. Instrumente de flexibilitate

AII cuprinde dispoziții privind o serie de instrumente de flexibilitate: Rezerva pentru ajutoare de urgență (RAU), Fondul de solidaritate al Uniunii Europene (EUSF), Fondul european de ajustare la globalizare (FEAG) și Instrumentul de flexibilitate. Sumele pentru Fondul de solidaritate al UE sunt înscrise în buget numai atunci când Fondul este mobilizat, în timp ce sumele care corespund Rezervei pentru ajutoarele de urgență și Fondului european de ajustare la globalizare sunt deja înscrise în buget de la începutul anului, chiar dacă sub forma unei rezerve. Instrumentul de flexibilitate este de altă natură: nu este niciodată înscris în buget ca atare, însă permite înregistrarea în buget a cheltuielilor peste plafonul rubricii corespunzătoare din cadrul financiar multianual.

De asemenea, există mici diferențe în procedurile de mobilizare ale acestor instrumente:

- Mobilizarea Rezervei pentru ajutoare de urgență necesită un transfer și o procedură de discuții trilaterale, „dacă este cazul, în formă simplificată”. Creditele de angajament mobilizate recent sunt de 49 de milioane EUR în 2007, 479 de milioane EUR în 2008[11] și 188 de milioane EUR în 2009.

- Mobilizarea Fondul de solidaritate al UE necesită o propunere de lansare a instrumentului, folosirea „instrumentului bugetar corespunzător”, care, de fapt, este un buget rectificativ, și inițierea unei proceduri de discuții trilaterale „dacă este cazul, în formă simplificată”. Deși Fondul de solidaritate al UE poate fi mobilizat în limita sumei de 1 miliard EUR într-un anumit an, cel mai înalt nivel de mobilizare s-a înregistrat în primul an 2002 cu o valoare de 728 milioane EUR. În toți ceilalți ani, nivelurile de mobilizare anuală a fost între 22 de milioane EUR și 615 milioane EUR. De asemenea, nu au existat niciodată probleme cu respectarea regulii conform căreia 25% din valoarea totală ar trebui să rămână nefolosită până la 1 octombrie.

- Fondul european de ajustare la globalizare este mobilizat prin intermediul unei propuneri de lansare a instrumentului și al unui transfer. Sumele totale mobilizate au fost de 18,6 milioane EUR în 2007, 49 de milioane EUR în 2008 și 54 de milioane EUR în 2009. Folosirea unui transfer pentru FEAG trebuie să semnifice un proces mai accelerat. Cu toate acestea, necesitatea de a însoți acest transfer cu o decizie de mobilizare încetinește procedura. Numai după adoptarea deciziei finale de mobilizare se poate face transferul efectiv în sistemul de contabilitate, chiar dacă a fost deja avizat de autoritatea bugetară. Având în vedere experiența acumulată în ultimii trei ani, au fost ajustate modalitățile practice ale procedurii[12], dar aceasta ar putea fi simplificată și mai mult.

- Mobilizarea Instrumentului de flexibilitate este însoțită de o propunere de decizie a Parlamentului European și a Consiliului. În practică, aceasta poate însoți Proiectul [preliminar] de buget al Comisiei sau o propunere a Comisiei pentru un proiect de buget rectificativ [preliminar] sau o scrisoare de rectificare. De asemenea, propunerea poate fi elaborată în urma unui acord politic de conciliere pentru mobilizarea instrumentului. În conformitate cu dispozițiile AII, sumele mobilizate sunt preluate din cele mai vechi tranșe încă deschise. Diferența-cheie între prezentul text și cel inclus în AII din 6 mai 1999 este eliminarea următorului text: „Instrumentul de flexibilitate, în mod normal, nu trebuie folosit pentru a acoperi aceleași nevoi timp de doi ani consecutivi”. Această prevedere nu se mai aplică, ceea ce reprezintă o evoluție pozitivă, experiența dovedind (de exemplu, în Kosovo sau Palestina) că anumite crize pot necesita accesarea repetată a Instrumentului de flexibilitate. În același timp, există o contradicție inerentă – și compromisuri inevitabile – atunci când un instrument financiar, care a fost conceput pentru a răspunde crizelor pe termen scurt trebuie să joace un rol și în rezolvarea crizelor de durată sau recurente.

Dezavantajul comun al primelor trei instrumente este procedura de discuții trilaterale „dacă este cazul, în formă simplificată”. Nu s-a clarificat însă niciodată ceea ce presupune această „formă simplificată”. Soluția pragmatică, urmată în mod frecvent, este aceea că nicio procedură de discuții trilaterale nu are loc cu excepția cazului în care se conturează discuții trilaterale bugetare periodice. Proiectul de acord interinstituțional privind cooperarea în chestiuni bugetare include practica curentă și stipulează ca discuțiile trilaterale să fie convocate numai în cazul în care există un dezacord între instituții privind mobilizarea instrumentelor.

Principalul motiv pentru care s-a mobilizat Instrumentul de flexibilitate pe parcursul perioadei 2000-2009 a fost acela de a îndeplini nevoile din rubrica 4, în care marjele s-au dovedit prea strânse pentru a acoperi evenimentele neprevăzute. Imediat ce decizia politică de mobilizare a fost adoptată, procedura a avansat destul de repede. Prin urmare, principala problemă aici nu o reprezintă una din proceduri, ci unul din mijloacele disponibile în comparație cu o gamă largă de nevoi care răspund unor priorități europene importante. Chiar dacă AII prevede ca suma nefolosită să fie reportată până la n+2, suma disponibilă în 2010 este limitată la 115 milioane EUR din cauza folosirii recurente a Instrumentului de flexibilitate.

2.2.3. Posibilitatea de abatere cu 5% față de un act legislativ

Punctul 37 din AII definește circumstanțele în care sumele fixate în Proiectul [preliminar] de buget se pot abate cu mai mult de 5% față de sumele de referință stabilite în actul legislativ, conferind, în același timp, Comisiei și autorității bugetare anumite puteri discreționare pentru abaterile în limita a 5%[13].

Acest lucru a condus la adoptarea unui set de norme comune pe care Comisia trebuie să le aplice în momentul stabilirii bugetului și planificării: ca regulă generală, modificările sunt compensate în mod sistematic în următorii ani ai perioadei de programare în vederea continuării respectării alocărilor financiare totale prevăzute de actul legislativ corespunzător.

Pot fi luate în considerare excepții de la această regulă generală în cazul în care Comisia constată argumente substanțiale pentru abaterea de la alocarea financiară, care vor fi explicate în documentele financiare ale programării transmise autorității bugetare. În timp ce regula generală de compensare se aplică pentru propunerile Comisiei, aceasta nu se aplică pentru cazurile în care Consiliul sau Parlamentul European modifică propunerea pentru Proiectul [preliminar] de buget cu credite suplimentare.

Mesaje-cheie privind flexibilitatea din cadrul CFM

Marjele situate sub toate plafoanele CFM devin din ce în ce mai strânse. Se așteaptă ca marjele de la rubrica 2 să fie restrânse semnificativ în următorii ani. În același timp, marjele rămase și posibilitățile de reutilizare din cadrul rubricilor 1a, 3b și 4 oferă, în cel mai bun caz, numai o sferă limitată pentru a răspunde viitoarelor situații. Per ansamblu, marja de manevră rămasă în CFM pentru viitorii ani este drastic limitată. Diferitele instrumente (Punctele 25-28) care oferă flexibilitate în afara CFM au fost utilizate cu grade de intensitate diferite. Mai mult, în ceea ce privește Instrumentul de flexibilitate, principala problemă se referă la mijloacele disponibile în comparație cu o gamă vastă de nevoi care răspund unor priorități europene importante. În plus, normele care stabilesc posibilitatea de abatere a sumelor din Proiectul [preliminar] de buget de la sumele de referință (Punctul 37) sunt clare și funcționează corespunzător.

2.3. Revizuiri ale cadrului financiar multianual

2.3.1. Analiza revizuirilor recente ale CFM și modificările aduse AII

Cu excepția primelor perspective financiare (1988-1992), înainte de 2007 s-a recurs în mică măsură la posibilitatea de revizuire a cadrului financiar multianual (CFM). Cadrul pentru 1993-1999 a fost revizuit o singură dată, iar cadrul pentru 2000-2006 nu a fost revizuit deloc, cu excepția ajustărilor legate de extinderi. În schimb, evoluțiile excepționale au atras deja două revizuiri ale cadrului financiar pentru 2007-2013, precum și o altă modificare a AII:

- În prima jumătate a anului 2007, negocierile cu partenerii privați privind finanțarea programelor EGNOS și GALILEO din cadrul Sistemul european global de navigație prin satelit (GNSS) au eșuat. Pentru a asigura punerea în aplicare a acestui proiect important din punct de vedere strategic, precum și finanțarea Institutului European de Inovare și Tehnologie (EIT), autoritatea bugetară a hotărât la 18 decembrie 2007 revizuirea cadrului financiar. Creșterea plafoanelor pentru rubrica 1a pentru perioada 2008-2013 cu suma totală de 1,6 miliarde EUR în prețuri curente a fost compensată de o reducere echivalentă a plafonului pentru rubrica 2 pentru anul 2007[14]. În plus, 600 de milioane EUR au fost puși la dispoziție prin relocarea fondurilor din alte programe și linii bugetare în cadrul rubricii 1a, iar 200 de milioane EUR prin mobilizarea Instrumentului de flexibilitate. În total, suma de 2,4 miliarde EUR reprezentând finanțare UE a fost adăugată sumei prevăzute în mai 2006 atunci când s-a convenit cadrul financiar.

- Pentru a oferi o reacție rapidă la creșterea prețurilor la produsele alimentare în țările în curs de dezvoltare, în ultimă parte a anului 2008 a fost instituită o facilitate pentru alimente în valoare de 1 miliard EUR. Soluția convenită de către cele trei instituții pentru finanțarea acestei facilități a necesitat o modificare a AII pentru a crește, în mod excepțional, Rezerva pentru ajutoare de urgență (RAU) prevăzută la Punctul 25 din AII cu suma de 240 de milioane EUR în 2008[15]. Acest lucru a permis RAU să pună la dispoziția facilității pentru alimente suma de 340 de milioane EUR. Suma rămasă a fost alocată de Instrumentul de flexibilitate (420 de milioane EUR pentru 2009) și prin redistribuirea unor sume din alte programe în cadrul rubricii 4 (240 de milioane EUR în 2009 și 2010).

- La 2 aprilie 2009, s-a încheiat un acord privind finanțarea unui pachet de 5 miliarde EUR pentru energie și dezvoltare rurală propus de Comisie în cadrul Planului european de redresare economică (PERE) din 26 noiembrie 2008. Acordul a presupus revizuirea imediată a cadrului financiar[16], prin care plafonul aferent anului 2009 pentru credite de angajament de la rubrica 1a a fost majorat cu suma de 2,0 miliarde EUR, compensată integral prin scăderea plafonului aferent anului 2009 pentru creditele de angajament de la rubrica 2. În plus, 600 de milioane EUR au fost puși la dispoziție în cadrul marjei de la rubrica 2 în anul 2009 pentru dezvoltare rurală sub forma infrastructurii de bandă largă și a măsurilor referitoare la „noile provocări” identificate în cadrul „bilanțul de sănătate” al politicii agricole comune. Ca un al doilea pas, la reuniunea de conciliere din noiembrie 2009 au mai fost puse la dispoziție alte 1 980 de milioane EUR pentru proiecte energetice în cadrul rubricii 1a. Acest lucru a implicat o revizuire suplimentată a cadrului financiar[17] cu o majorare a plafonului aferent anului 2010 pentru creditele de angajament din cadrul rubricii 1a compensate integral prin scăderea plafoanelor aferente anilor 2009 și 2010 din cadrul altor rubrici (în principal rubrica 2). În plus, 420 de milioane EUR au fost puși la dispoziție pentru infrastructura de bandă largă și „noile provocări” în cadrul marjei aferente anului 2010 de la rubrica 2.

Revizuirile menționate mai sus pentru CFM 2007-2013 au vizat creșterea plafoanelor pentru creditele de angajament din cadrul rubricii 1a. Perioada necesară pentru un acord (începând de la propunerea inițială a Comisiei) a tins să crească: au fost necesare trei luni pentru prima revizuire (Galileo și EIT) a CFM 2007-2013. Au fost necesare cinci luni pentru acordul privind pachetul PERE, excluzând perioada necesară pentru aplicarea efectivă a „mecanismului de compensare” bugetară prevăzut de acesta.

Consiliul a acceptat principiul unei revizuiri numai în măsura în care majorarea plafoanelor de la rubrica 1a putea fi integral compensată de scăderea plafoanelor din cadrul altor rubrici astfel încât „plafonul total” (mai exact, sumele totale exprimate în prețuri curente pentru creditele de angajament, precum și creditele de plată pentru toate rubricile și toți anii) pentru CFM 2007-2013 să rămână neschimbat. Pentru finanțarea pachetului PERE de 5 miliarde EUR, un mecanism de compensare care s-ar putea întinde pe parcursul a două sau chiar trei proceduri bugetare a fost preferat unei singure revizuiri a CFM astfel cum era propus de Comisie. În practică, acest lucru a limitat flexibilitatea permisă de AII.

Compensarea integrală a majorării plafoanelor de la rubrica 1a prin scăderea plafoanelor pentru rubrica 2 a fost posibilă numai datorită marjelor extrem de largi rămase în cadrul acelei rubrici între anii 2007 și 2009. Acest lucru s-a datorat efectului combinat al condițiilor de piață foarte favorabile în sectorul agricol, nivelurilor ridicate de venituri alocate și introducerii treptate a ajutoarelor directe în noile state membre.

Per ansamblu, experiența arată că acordul pentru o revizuire necesită timp și că revizuirile recente au fost înlesnite în mare măsură de marjele existente. Cu toate acestea, este puțin probabil ca un asemenea mediu favorabil pentru revizuiri să fie descoperit în viitorul apropiat, astfel punându-se în discuție capacitatea Uniunii de a reacționa rapid și eficient la viitoarele schimbări.

2.3.2. Proceduri aplicabile revizuirilor

Punctul 22 din AII, care stabilește normele de vot pentru revizuirea CFM, fixează pragul de trecere de la votul cu majoritate calificată în cadrul Consiliului la o decizie unanimă la 0,03% din VNB UE. Acest lucru trebuie interpretat în sensul că se face referire la fiecare din anii vizați de revizuire: de exemplu, pentru 2009, pragul a fost stabilit la 0,03% din VNB UE pe 2009 sau 3,6 miliarde EUR[18]. Chiar dacă, în general, s-a dorit ca deciziile să fie luate în mod consensual, posibilitatea de a avea un vot cu majoritate calificată în cadrul Consiliului a fost esențială în sensul obținerii unui acord prompt privind revizuirea.

Punctul 22 din AII stipulează în continuare că „de regulă”, orice revizuire a CFM trebuie să fie prezentată și adoptată înainte de începerea procedurii bugetare pentru anul sau pentru primul din anii vizați. Expresia „de regulă” a fost interpretată în sensul că permite o oarecare flexibilitate în ceea ce privește sincronizarea propunerii relevante a Comisiei în cadrul anului bugetar corespunzător.

Cu toate acestea, instituțiile nu au ajuns la niciun acord în ceea ce privește posibilitatea ca majorarea unui plafon pentru anul curent sau anii viitori să poată fi „compensată” (în sensul Punctului 23, alineatul al doilea din AII) cu scăderea unui plafon pentru un an pentru care exercițiul bugetar s-a încheiat. În consecință, această opțiune a fost exclusă[19].

Mesaje-cheie privind revizuirile CFM

În primii trei ani ai CFM pentru 2007-2013, cadrul financiar și AII deja au fost modificate în trei ocazii diferite pentru a integra noile inițiative cu nevoile substanțiale de finanțare: finanțarea programului Galileo și EIT, creșterea Rezervei pentru ajutoare de urgență în scopul finanțării unei părți din facilitatea pentru alimente și Planul european de redresare economică. Ajustările referitoare la cadrul financiar curent și AII au totalizat 8,4 miliarde EUR. Deși instituțiile au convenit asupra procedurilor și instrumentelor în vederea acoperirii impactului financiar al acestor situații neprevăzute (Punctele 21-23), în fiecare caz în parte folosirea acestora au condus la negocieri politice prelungite și foarte dificile. În final, succesul a fost posibil deoarece creșterile plafonului pentru rubrica 1a au fost compensate de scăderile celorlalte plafoane, în special ale rubricii 2, în cadrul căreia erau disponibile marje foarte mari. Recurgerea la această opțiune va fi mult mai dificilă în a doua parte a cadrului financiar, perioadă în care pot fi necesare ajustări suplimentare.

3. COLABORAREA INTERINSTITUțIONALă

Punctele 31, 32 și 33 și Anexa II din AII stabilesc dispozițiile privind îmbunătățirea colaborării interinstituționale în timpul procedurii bugetare. Aceste dispoziții s-au dovedit a fi deosebit de utile servind drept cadru pentru procedura bugetară anuală.

3.1. Colaborarea interinstituțională și procedura bugetară

Dat fiind că Tratatul de la Lisabona modifică semnificativ procedura bugetară, dispozițiile privind cooperarea interinstituțională adaptată la noua procedură sunt incluse în anexa la Acordul interinstituțional privind cooperarea în chestiuni bugetare. Această nouă anexă păstrează unele din practicile bine stabilite ale acordului precedent, însă majoritatea dispozițiilor au trebuit să fie adaptate. Dintre dispozițiile care rămân, chiar dacă sunt adaptate în noul cadru, o atenție deosebită trebuie acordată următoarelor:

- Punctul 33 face referire la „scrisoarea privind executabilitatea” în care Comisia comentează pe marginea amendamentelor adoptate la prima lectură de către Parlamentul European. AII precizează că „cele două componente ale autorității bugetare vor lua în considerare acele observații în contextul procedurii de conciliere”. Ar fi util dacă autoritatea bugetară ar folosi mai mult aceste dispoziții, iar acest lucru, în mod sigur, ar ajuta la îmbunătățirea execuției bugetare. Conform noii proceduri, formatul și conținutul observațiilor Comisiei vor trebui adaptate pentru a lua în considerare atât poziția Consiliului, cât și amendamentele Parlamentului European.

- Conform dispozițiilor din Partea D din anexa II , ambele componente ale autorității bugetare vor aduce la cunoștința Comisiei, până la jumătatea lunii iunie, intențiile lor referitoare la proiectele-pilot/acțiunile pregătitoare cu scopul de a purta o primă discuție în acest sens în cadrul reuniunii de conciliere a primei lecturi a Consiliului. În timpul procedurii din 2009, s-au înregistrat progrese importante în acest sens, când Parlamentul European a prezentat propunerile sale inițiale în timp util. Toate părțile au admis că acest lucru a îmbunătățit procesul în mod semnificativ și speră la dezvoltarea acestei abordări în viitor.

3.2. Clasificarea cheltuielilor

Deoarece Consiliul a avut ultimul cuvânt în ceea ce privește cheltuielile obligatorii, iar Parlamentul European a avut ultimul cuvânt în ceea ce privește cheltuielile neobligatorii, numărul disputelor a fost semnificativ.

Cu toate acestea, odată cu introducerea acordurilor interinstituționale și cu defalcarea convenită în două categorii, acest tip de dispute a dispărut, în mare parte. Tratatul de la Lisabona merge chiar mai departe prin eliminarea totală a distincției între acestea.

3.3. Rata maximă de creștere

Articolul 272 alineatul (9) din Tratat, care a fost abrogat prin Tratatul de la Lisabona, obliga Comisia să declare în fiecare an „rata maximă de creștere” a cheltuielilor neobligatorii din bugetul pe următorul an și să comunice această rată înainte de 1 mai tuturor instituțiilor comunitare. Această rată maximă, care se baza pe creșterea medie a PIB-ului, a cheltuielilor administrației centrale și a costului de trai în statele membre, a fost fixat la 4,6% pentru bugetul pe 2010[20], la 5,0% pentru bugetul pe 2009 și la 4,7% pentru bugetul pe 2008.

Dat fiind că Parlamentul European, Consiliul și Comisia au convenit să respecte plafoanele CFM, această rată maximă a fost, de fapt, pur orientativă.

3.4. Acordurile în domeniul pescuitului și PESC

Dispozițiile privind acordurile în domeniul pescuitului sunt stabilite la Punctul 41 și în anexa IV la AII. Comisia se obligă să informeze periodic Parlamentul European privind evoluțiile și, trimestrial, prezintă informații detaliate privind aplicarea acordurilor în vigoare, precum și previziunile financiare pentru restul anului[21].

În practică, acest proces pare să funcționeze bine și nu este necesară modificarea acestuia.

Dispozițiile privind Finanțarea politicii externe și de securitate comună (PESC) sunt stabilite la Punctele 42-43. Buna practică a reuniunilor comune dintre Consiliu și Parlamentul European (comisiile AFET și COBU), organizate cel puțin de cinci ori pe an conform Punctului 43, s-a dovedit a fi un instrument util atât pentru dialogul privind probleme politice legate de PESC, cât și pentru actualizările periodice privind elementele bugetare[22].

Mesaje-cheie privind dispozițiile referitoare la colaborarea interinstituțională

AII a fost un instrument util pentru înlesnirea colaborării interinstituționale. Principiile și procedurile de cooperare stabilite în anexa II la AII au contribuit la înlesnirea procedurilor de negociere. Pe baza acestei experiențe pozitive, aceste principii ar trebui, în mod evident, revizuite pentru a lua în considerare noua procedură și noile competențe care decurg din Tratatul de la Lisabona. Aranjamentul prin care Comisia transmite Parlamentului informații trimestriale privind aplicarea acordurilor în vigoare în domeniul pescuitului și previziunile financiare pentru restul anului (Punctul 41) pare să funcționeze bine în practică. Similar, reuniunile comune periodice dintre Consiliu și Parlamentul European privind PESC (Punctul 43) s-au dovedit a fi un instrument util. În același timp, utilizarea într-o mai mare măsură a dispozițiilor privind așa-numita „scrisoare privind executabilitatea” și observațiile făcute de Comisie în contextul noii proceduri de conciliere (Punctul 33) ar contribui cu siguranță la îmbunătățirea execuției bugetare. S-a înregistrat un progres important în timpul procedurii din 2009 privind informațiile referitoare la proiectele-pilot/acțiunile pregătitoare (anexa II) și se speră la dezvoltarea acestei abordări în viitor.

4. BUNA GESTIUNE FINANCIARă A FONDURILOR UE

4.1. Declarații de asigurare

Pentru punerea în aplicare a Punctului 44 din Acordul interinstituțional, regulamentul financiar și normele de punere în aplicare au fost consolidate prin dispoziții care întăresc controlul intern în domeniul gestiunii partajate prin care autoritățile de audit relevante din statele membre trebuiau să efectueze o evaluare a conformității sistemelor de gestiune și control cu regulamentele comunitare prin intermediul unei sinteze anuale a auditurilor și declarațiilor disponibile la nivelul național corespunzător[23].

Comisia a emis orientări adresate statelor membre privind întocmirea declarațiilor de asigurare și a sintezelor anuale pentru 2007 pe care le-a revizuit în lumina experienței pentru rundele din 2008 și 2009 pentru consolidarea elementelor de valoare adăugată. Deși în domeniul agriculturii, legislația sectorială cuprinde o cerință legală pentru furnizarea declarațiilor de asigurare anuale, în domeniul politicii de coeziune acest lucru nu se aplică. Drept urmare, Comisia, în prezent, poate doar să recomande statelor membre să adauge în sintezele lor o declarație de asigurare în acest domeniu: șapte state membre au furnizat aceste declarații în cadrul sintezelor anuale cu termen de predare pe 15 februarie 2009. Pentru aceste sinteze, toate statele membre au respectat obligația și, ulterior, au transmis sinteze care îndeplineau cerințele minime. Pentru prima dată, au fost primite sinteze anuale și în domeniul justiției, libertății și securității.

Departamentele responsabile furnizează o evaluare a calității sintezelor anuale și a contribuției acestora la asigurare în rapoartele de activitate anuale. Comisia va continua să lucreze cu statele membre pentru a maximiza valoarea adăugată a sintezelor anuale și pentru a obține un grad ridicat de asigurare privind sistemele de gestiune și control ale acestora.

În raportul său anual pe anul 2008, Curtea de Conturi a constatat că anumite state membre au transmis elemente sau analize care au adus o valoare adăugată sintezelor anuale, prin încercarea acestora de a identifica și comenta pe marginea deficiențelor sistemice sau a chestiunilor transversale. Observând încurajarea prin rezoluțiile succesive privind descărcarea de gestiune, Comisia intenționează, în cadrul propunerii sale privind revizuirea trienală a regulamentului financiar, să consolideze dispozițiile referitoare la sintezele anuale pentru a aduce o valoare adăugată în ceea ce privește asigurările, mai ales prin integrarea declarațiilor de asigurare și a avizelor de audit.

În paralel cu activitatea legată de sintezele anuale, Comisia sprijină inițiativele voluntare luate de anumite state membre pentru a furniza declarații de gestiune naționale care vizează fondurile UE.

4.2. Programare financiară

În conformitate cu Punctul 46 din AII, Comisia transmite programarea financiară către autoritatea bugetară de două ori pe an – o dată în mai/iunie ca parte a Proiectului [preliminar] de buget și o dată în decembrie/ianuarie după adoptarea bugetului[24]. Programarea financiară transmisă în luna ianuarie a fiecărui an este o actualizare tehnică a rezultatelor procedurii bugetare și a evoluției diferitelor proceduri legislative.

În prezentarea programării financiare, se iau în considerare dispozițiile de la Punctul 37 (a se vedea mai sus) din AII.

Programarea financiară oferă o orientare pentru viitorii ani, își păstrează caracterul orientativ și, ca atare, nu aduce atingere vreunei decizii pe care Comisia sau autoritatea bugetară o poate lua în legătură cu viitoarele proceduri bugetare anuale.

Conform cerințelor emise de cele două componente ale autorității bugetare, formatul documentului de programare financiară a fost revizuit în anul 2009 pentru o mai bună evidențiere a modificărilor aduse de la ultima programare financiară.

La punctul 46 din AII se specifică de asemenea că, „pe baza datelor furnizate de Comisie, revizuirea trebuie efectuată în cadrul fiecărei proceduri de discuții trilaterale”. În practică, acest lucru nu se aplică decât în cazul în care una dintre instituții solicită în mod specific introducerea subiectului în agenda reuniunii trilaterale. Această abordare flexibilă are un grad ridicat de importanță, iar prevederea în cauză nu va fi reprodusă în noul AII.

4.3. Agenții și școli europene

Punctul 47 din AII referitor la agenții prevede o procedură prin care cele două componente ale autorității bugetare să ajungă la un acord în timp util în ceea ce privește finanțarea unei noi agenții, conform propunerii Comisiei. Cele trei instituții au clarificat aplicarea practică a punctului 47 prin intermediul unei declarații comune emise în noiembrie 2009, prin aplicarea a trei pași procedurali pentru a ajunge la un acord. Astfel, Comisia a propus includerea textului declarației comune în Acordul interinstituțional privind cooperarea pe probleme bugetare[25].

4.4. Noi instrumente financiare

Conform punctului 49, atunci când prezintă Proiectul [preliminar] de buget, Comisiei i se solicită să raporteze autorității bugetare activitățile finanțate de BIE, FEI și BERD în vederea sprijinirii investițiilor în cercetare și dezvoltare, precum și în TEN și IMM-uri. Nu există probleme specifice care trebuie tratate la acest capitol și nu se impune efectuarea de modificări.[26]

Mesaje-cheie privind prevederile referitoare la buna gestiune financiară

O evaluare totală pozitivă poate fi efectuată în ceea ce privește prevederile din AII privind buna gestiune financiară a fondurilor UE. Noul format al programării financiare (punctul 46) este considerat un instrument valoros de susținere a deciziilor politice. Rapoartele Comisiei către autoritatea bugetară privind activitățile finanțate de BIE, FEI și BERD în vederea susținerii investițiilor în cercetare și dezvoltare, TEN și IMM-uri (punctul 49) au fost întocmite fără probleme. Consolidarea sintezelor anuale va fi propusă în cadrul revizuirii trienale a regulamentului financiar. Între timp, trebuie să se depună eforturi pentru a se adăuga valoare sintezelor anuale și pentru a sprijini acele state membre care optează pentru emiterea de declarații naționale voluntare. Nu în ultimul rând, s-a ajuns la un acord în ceea ce privește o procedură mai sistematică de punere în aplicare a punctului 47 privind agențiile.

5. CONCLUZII

Acordul Interinstituțional s-a dovedit inestimabil în ceea ce privește facilitarea disciplinei bugetare și asigurarea unei proceduri bugetare rapide. În general, realizările acestui instrument și în special, ale Cadrul Financiar Multianual (CFM) pot fi considerate ca fiind pozitive.

În același timp, acest raport a evidențiat faptul că modificările efectuate asupra CFM actual și asupra AII, însumând o valoare brută de 8,4 miliarde EUR, au fost deja solicitate în prima jumătate a acestui CFM și că marja de manevră care rămâne este astfel extrem de limitată. Acest lucru ridică întrebări în ceea ce privește pregătirea corespunzătoare a UE pentru a face față noilor provocări și situațiilor în schimbare rapidă în cea de-a doua jumătate a acestui CFM. Parlamentul European și-a exprimat deja îngrijorarea în această privință în Rezoluția privind evaluarea intermediară a cadrului financiar 2007-2013[27]. În plus, Strategia Europa 2020 precizează clar că este posibil și necesar să se facă mai mult pentru a genera o creștere inteligentă, durabilă și incluzivă și pentru a crea noi locuri de muncă.

La rubrica 1A , există o serie de probleme pentru care încă este necesar să se determine cu exactitate necesitățile financiare suplimentare (de exemplu, în ceea ce privește ITER). Având în vedere marja extrem de limitată, sume potențiale în cauză depășesc în mod considerabil sumele care se așteaptă să rămână necheltuite/nealocate în cadrul plafonului actual menționat în rubrica 1A, neexistând spațiu bugetar pentru luarea de noi inițiative.

În ceea ce privește rubrica 4 , marjele prevăzute la ora actuală sunt extrem de limitate și este posibil să nu fie suficiente pentru a face față unor noi cereri. Trebuie să se acorde o atenție specială consecințelor legate de crizele internaționale repetate, precum și potențialului impact major al finanțării în ceea ce privește schimbările climatice după 2013.

În funcție de amploarea cerințelor suplimentare specificate la rubricile 1A și 4 și de natura (excepțională/permanentă) a necesităților adiționale, se pot întrevedea o serie de opțiuni:

- Realocarea sumelor limitate în cadrul rubricilor în cauză;

- Mobilizarea Instrumentului de flexibilitate ar putea juca un rol;

- Este posibil să fie necesară revizuirea plafonului rubricii în cauză în cazul în care sumele solicitate sunt substanțiale și permanente, situație valabilă atât în cazul ITER, cât și în cazul finanțării în ceea ce privește schimbările climatice după 2013. O astfel de revizuire poate fi efectuată fie sub forma unui mecanism de compensare care echilibrează creșterea dintr-o rubrică cu scăderea din altă rubrică sau, dacă este necesar, o creștere netă a plafonului total al CFM 2007-2013.

Ar putea fi, de asemenea, analizate alte posibilități de finanțare, care nu intră în sfera AII, precum împrumuturile EIB sau finanțarea interguvernamentală.

Având în vedere marjele extrem de limitate, este clar faptul că va fi nevoie de o mai mare flexibilitate pentru a putea face față potențialului impact bugetar generat de noile evoluții. Pe baza opțiunilor menționate mai sus, Comisia va emite propuneri imediat ce impactul bugetar al problemelor existente menționate în prezentul raport a fost clarificat suficient.

[1] Acordul interinstituțional (AII) din 17 mai 2006 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară, JO C 139, 14.6.2006.

[2] COM (2010) 72.

[3] COM (2010) 73.

[4] COM (2010) 71.

[5] Aceleași dispoziții sunt păstrate în proiectul de Regulament privind CFM (articolul 4).

[6] COM (2010) 160.

[7] Aceleași dispoziții sunt păstrate în proiectul de Regulament privind CFM (articolul 6).

[8] JO L 128, 16.05.2008, p. 8.

[9] A se vedea Decizia 2001/692/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 mai 2001 adoptată în conformitate cu punctul 17 din AII din 6 mai 1999.

[10] Comunicarea Comisiei adresată Parlamentului European, Consiliului, ECOSOC și CoR - Intensificarea finanțării eforturilor de combatere a schimbărilor climatice: un model european pentru acordul de la Copenhaga, COM(2009) 475, 10.9.2009.

[11] Având în vedere creșterea excepțională de 240 de milioane EUR care a fost hotărâtă în cadrul acordului încheiat în timpul concilierii din data de 21 noiembrie 2008 privind finanțarea facilității pentru alimente

[12] Așa cum a sugerat și Parlamentul European, în prezent Comisia transmite către autoritatea bugetară cererile privind FEAG separat și nu în loturi.

[13] Aceleași dispoziții sunt păstrate și în proiectul noului AII (Punctul 15).

[14] JO L 6, 10.01.2008, p. 7.

[15] JO C 326, 20.12.2008, p. 3.

[16] JO L 132, 29.5.2009, p. 8.

[17] JO L 347, 24.12.2009, p. 26

[18] VNB care trebuie utilizat pentru stabilirea pragului este cel folosit pentru ultimele ajustări tehnice ale cadrului financiar și este VNB utilizat în sensul Deciziei privind resursele proprii.

[19] Aceleași dispoziții sunt incluse și în proiectul de regulament privind CFM (articolul 8).

[20] SEC(2009) 583, 30.04.2009.

[21] Aceleași dispoziții sunt incluse în proiectul noului AII (Punctul 17).

[22] Dispoziții incluse atât în proiectul de regulament privind CFM (articolul 12), cât și în noul AII (Punctele 18 și 19).

[23] Articolele 53b alineatul (3) din Regulamentul financiar și 42a din Normele de punere în aplicare.

[24] Aceleași dispoziții sunt incluse în proiectul noului AII (Punctul 20).

[25] Punctul 21 din proiectul noului AII.

[26] Aceleași prevederi sunt incluse în proiectul noului AII (Punctul 22).

[27] P6_TA(2009)0174, 25.3.2009.