COMUNICARE COMUNĂ CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIU

O politică integrată a Uniunii Europene pentru regiunea arctică

INTRODUCERE

O regiune arctică sigură, stabilă, durabilă și prosperă este importantă nu numai pentru regiunea însăși, ci și pentru Uniunea Europeană (UE) și pentru întreaga lume. UE are un interes strategic în a deține un rol-cheie în regiunea arctică.

Opt state au teritorii în regiunea arctică: Canada, Regatul Danemarcei, Finlanda, Islanda, Norvegia, Rusia, Suedia și Statele Unite ale Americii. Prin urmare, trei state membre ale UE sunt, de asemenea, state arctice, în timp ce Islanda și Norvegia sunt țări membre ale Spațiului Economic European. În regiunea arctică trăiesc mai multe popoare indigene. Aceasta include, de asemenea, Oceanul Arctic și mările adiacente. Cu toate că statelor arctice le revine responsabilitatea principală pentru soluționarea problemelor care apar pe teritoriul lor, multe dintre aspectele care afectează regiunea arctică și care sunt prezentate în prezenta comunicare comună pot fi abordate într-un mod mai eficient prin cooperare la nivel regional sau multilateral. Acesta este motivul pentru care angajamentul UE este important.

Pe baza inițiativelor anterioare, prezenta comunicare comună prezintă argumente în favoarea unei politici a UE care se axează pe promovarea cooperării internaționale ca răspuns la efectele schimbărilor climatice asupra mediului fragil al regiunii arctice, precum și pe promovarea și contribuția la dezvoltarea durabilă, în special în partea europeană a regiunii arctice.

În ultimii ani, rolul regiunii arctice în domeniul schimbărilor climatice a devenit mult mai important. Rata încălzirii regiunii arctice este de aproape două ori mai mare decât rata medie globală. Întrucât, în trecut, s-a acordat aproape exclusiv atenție efectelor schimbărilor climatice în regiunea arctică, în ultima vreme a devenit din ce în ce mai evident că buclele de feedback au făcut ca regiunea arctică să devină un factor care contribuie la schimbările climatice. Înțelegerea acestor dinamici și sprijinirea dezvoltării unor strategii specifice pentru atenuarea și adaptarea la schimbările climatice în regiunea arctică se înscriu în eforturile mai ample depuse de UE în vederea combaterii schimbărilor climatice.

Sunt necesare strategii de adaptare, pentru a ajuta populațiile regiunii arctice să răspundă provocărilor grave cu care se confruntă din cauza schimbărilor climatice. Politica UE privind regiunea arctică va reprezenta un element important al punerii în aplicare a acordului global la care s-a ajuns în decembrie 2015, în cadrul celei de a 21-a Conferințe a părților la Convenția-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice, care stabilește un plan de acțiune global pentru a limita încălzirea globală la un nivel cu mult sub 2 °C. Pentru Uniunea Europeană, Acordul de la Paris reprezintă un acord ambițios, echilibrat, echitabil și obligatoriu din punct de vedere juridic, care marchează un moment de cotitură decisiv în direcția unei acțiuni cuprinzătoare și colective de combatere a schimbărilor climatice la nivel mondial. Atunci când va fi pus în aplicare, acordul de la Paris va accelera tranziția către o economie globală rezistentă la schimbările climatice și neutră din punct de vedere climatic.

Având în vedere rolul important al regiunii arctice, ca regulator al climei planetei și rezervor pentru poluarea pe distanțe lungi, UE are datoria de a proteja mediul regiunii arctice și de a consolida reziliența ecosistemului.

De asemenea, UE ar trebui să promoveze dezvoltarea durabilă în regiunea arctică, ținând seama atât de mijloacele tradiționale de subzistență ale persoanelor care trăiesc în regiune, cât și de impactul dezvoltării economice asupra mediului fragil al regiunii arctice. UE ar trebui să contribuie la consolidarea rezilienței economice, sociale și de mediu a societăților din regiunea arctică.

O serie de activități și decizii ale UE au un impact asupra evoluțiilor economice în regiunea arctică. De exemplu, UE este unul dintre principalii consumatori de produse provenite din statele arctice, precum produsele din pește și energia. Investițiile efectuate de întreprinderile europene pot contribui la promovarea dezvoltării durabile în regiune, acestea putând fi sprijinite de fondurile structurale și de investiții europene (fondurile ESI) și de inițiative în cadrul planului de investiții pentru Europa. Într-un raport recent s-a estimat că, numai în regiunea Mării Barents, oportunitățile de investiții se ridicau la 140 de miliarde EUR. Strategiile regionale de „specializare inteligentă”, în combinație cu finanțarea din partea UE, pot contribui la dezvoltarea unor modele locale de creștere durabilă și la crearea de locuri de muncă în zona europeană a regiunii arctice, cu beneficii potențiale în întreaga UE. Viitoarea președinție finlandeză a Consiliului Arcticii (2017-2019) va fi o ocazie pentru a include unele idei și inițiative europene în activitatea Consiliului Arcticii.

În ultimii ani, regiunea arctică a dobândit o mai mare vizibilitate în relațiile internaționale, datorită creșterii importanței sale economice, sociale și de mediu, precum și a importanței sale strategice. UE contribuie deja în mod semnificativ la activitățile de cercetare, observare prin satelit și dezvoltare regională ale regiunii arctice, precum și la activitatea Consiliului Arcticii, în cadrul căruia țări situate în afara regiunii arctice precum China, India, Japonia, Republica Coreea și Singapore au în prezent statutul de observator.

În timp ce schimbările care afectează regiunea arctică aduc oportunități pentru comunitățile locale, acestea sunt, de asemenea, potențiali factori de creștere a tensiunilor în regiune, de exemplu prin concurența pentru resurse și intensificarea activității economice. Cadrele juridice internaționale, cum ar fi Convenția Națiunilor Unite asupra dreptului mării (United Nations Convention on the Law of the Sea - UNCLOS) și Convenția-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice, acoperă și regiunea arctică. În prezent, este mai important decât oricând să se asigure că regiunea arctică rămâne o zonă de pace, prosperitate și cooperare internațională constructivă.

Oceanele lumii sunt resurse importante, dar sunt supuse unei presiuni tot mai mari și riscă să se deterioreze și mai mult, dacă creșterea activității nu este gestionată în mod corespunzător. În acest context, UE urmărește să realizeze progrese în ceea ce privește agenda privind guvernanța oceanelor. Necesitatea unui cadru solid pentru o bună administrare este deosebit de acută în regiunea arctică: porțiuni extinse ale zonelor de mare liberă aflate în afara jurisdicției naționale nu sunt, în prezent, reglementate prin dispoziții specifice privind gestionarea activităților economice și nu există suficiente date științifice cu privire la bazinele maritime. Prin urmare, mai sunt încă multe de făcut pentru protejarea mării libere din regiunea arctică, având în vedere schimbările climatice și creșterea activității umane în regiune.

În acest context, o serie de state membre au elaborat, în ultimii ani, cadre de politică națională privind regiunea arctică. În 2014, Consiliul și Parlamentul European au invitat Comisia și Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate să dezvolte o politică integrată privind chestiunile legate de regiunea arctică și să dezvolte un cadru mai coerent pentru acțiunile UE și programele de finanțare. Ca răspuns, s-a propus o politică integrată a UE privind regiunea arctică, în trei domenii prioritare: