[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 30.9.2010

COM(2010) 513 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

privind implementarea asistenței macrofinanciare acordate țărilor terțe în 2009 SEC(2010) 1117 final

CUPRINS

1. Introducere 3

2. Context 3

2.1. Criza financiară globală și efectele sale durabile 3

2.2. Noul mediu legislativ 4

3. Prezentare generală 5

3.1. Asistența macrofinanciară în 2009 5

3.2. Sinteza celor mai recente operațiuni desfășurate în țările beneficiare 5

3.2.1. Balcanii de Vest 5

3.2.2. Țări vecine din est 7

3.2.3. Țări mediteraneene 7

4. Evaluări 8

5. Îmbunătățirea managementului financiar în țările beneficiare: evaluări operaționale 10

6. Solicitări de asistență și viitoare propuneri ale Comisiei 12

INTRODUCERE

Prezentul raport oferă o prezentare generală a asistenței macrofinanciare (AMF) acordate de UE țărilor terțe în 2009. Raportul include informații referitoare la cele mai recente operațiuni desfășurate în Balcanii de Vest, în noile state independente și în țările mediteraneene, precum și tabele statistice privind diversele operațiuni AMF ce au avut loc începând cu 2000.

În plus, ca răspuns la recomandarea Curții de Conturi prezentată în raportul special al acesteia din martie 2002 privind îmbunătățirea managementului financiar în țările beneficiare, Comisia a desfășurat, începând din 2004, mai multe evaluări operaționale ale circuitelor și procedurilor financiare legate de asistența macrofinanciară în fiecare țară beneficiară. Concluziile acestor evaluări, efectuate cu sprijinul unei firme de audit profesionale, sunt luate în considerare în mod corespunzător în vederea elaborării condițiilor de politică economică asociate cu implementarea asistenței.

Rezultatele evaluărilor ex post desfășurate de Comisie în 2009 sunt de asemenea incluse în prezentul raport. Obiectivul acestor evaluări, prevăzute de Regulamentul financiar, este de a analiza impactul asistenței macrofinanciare asupra procesului de stabilizare economică și asupra reformelor structurale implementate în țările beneficiare. Progresele înregistrate în acest sens reflectă totodată gradul în care au fost îndeplinite condițiile de politică economică asociate cu asistența macrofinanciară acordată de UE.

În fine, raportul oferă informații referitoare la noile cereri de AMF și la eventualele propuneri din partea Comisiei, la care se adaugă o analiză a modificărilor ce urmează să fie introduse în gestionarea operațiunilor AMF viitoare după adoptarea Tratatului de la Lisabona.

Prezentul raport este înaintat în conformitate cu deciziile Consiliului privind asistența macrofinanciară sau asistența financiară excepțională acordată de Comunitate țărilor terțe și vine în continuarea rapoartelor prezentate în anii precedenți. Simultan cu prezentul raport, are loc lansarea unui raport mai detaliat [Document de lucru al serviciilor Comisiei SEC(2010) 1117 ] care oferă informații economice și financiare referitoare la țările beneficiare, însoțite de date statistice detaliate cu privire la diversele operațiuni desfășurate începând cu 1990.

CONTEXT

Criza financiară globală și efectele sale durabile

Criza financiară globală, care a apărut în 2007 și care a cunoscut intensificări dramatice între cea de-a doua jumătate a anului 2008 și prima jumătate a anului 2009, a provocat cea mai gravă recesiune mondială de după cel de-al doilea război mondial. Cu toate că efectele inițiale ale crizei s-au făcut simțite în special în sectorul financiar al economiilor dezvoltate, economiile emergente și cele în curs de dezvoltare au fost și ele grav afectate. Acestea din urmă au fost afectate de prăbușirea comerțului internațional, de reducerea remiterilor de fonduri, de starea de incertitudine sporită și de inversarea fluxurilor de capital. În consecință, balanța de plăți și pozițiile fiscale s-au deteriorat în multe țări emergente și în curs de dezvoltare. Primele de risc și costurile îndatorării au crescut, în timp ce ratele de schimb și rezervele valutare au făcut în general obiectul unor presiuni. Prin urmare, criza a avut un impact profund asupra țărilor respective, factorii de decizie văzându-se obligați să facă față unor provocări importante pentru a garanta stabilitatea economică și a continua să promoveze dezvoltarea.

Inițial, măsurile de politică s-au axat în special pe stabilizare, pe salvgardarea stabilității financiare și pe lupta împotriva efectelor fazei de început a crizei. Cu toate acestea, se prefigurează o serie de provocări importante la nivel de politică, deoarece se așteaptă ca criza să aibă implicații pe termen mai lung prin confruntarea acestor țări cu constrângeri mai mari pe plan internațional, în special în ceea ce privește cererea, apetitul pentru risc și fluxurile de capital privat provenind de la economiile dezvoltate. În plus, criza a evidențiat și mai mult necesitatea de a implementa reforme structurale menite să sporească creșterea sustenabilă și să salvgardeze stabilitatea sectorului financiar.

În acest context, asistența macrofinanciară, ca instrument care permite combaterea crizelor pe termen scurt, este deosebit de bine adaptată sprijinirii țărilor în încercarea acestora de a remedia gravele deficite bugetare și ale balanței de plăți cauzate sau agravate de criza globală. Din această cauză, o serie de țări care se confruntă cu provocări semnificative, nu numai în ceea ce privește remedierea crizei, ci și în ceea ce privește repunerea economiilor lor pe o traiectorie de creștere sustenabilă, și-au exprimat dorința de a beneficia de operațiunile AMF ale UE.

Operațiunile AMF se prezintă sub forma unor împrumuturi sau granturi pe termen mediu/lung (sau a unei combinații corespunzătoare a acestora două). La baza operațiunilor AMF stau o serie de principii reafirmate de Consiliu în concluziile sale din 8 octombrie 2002, care subliniază caracterul excepțional al acestui tip de asistență, complementaritatea sa în raport cu finanțarea acordată de instituțiile financiare internaționale și respectarea unor condiții de politică economică. Asistența macrofinanciară vine în completarea finanțării oferite de FMI și, în general, de Banca Mondială pentru finanțarea unor programe corespunzătoare de ajustare sau de reformă. Începând cu 2000, asistența macrofinanciară a fost acordată exclusiv țărilor din Balcanii de Vest și țărilor vecine din est. Singura excepție s-a înregistrat în 2007, când Consiliul a adoptat o decizie referitoare la un program de asistență destinat Libanului.

Noul mediu legislativ

La 1 decembrie 2009, a intrat în vigoare Tratatul de la Lisabona, schimbându-se astfel temeiul juridic pentru acordarea asistenței macrofinanciare. Tratatul conține în special două articole referitoare la AMF:

Articolul 212 prevede că fiecare operațiune AMF trebuie adoptată în conformitate cu procedura legislativă ordinară (codecizia descrisă la articolul 294) de către Parlament și Consiliu, la propunerea Comisiei.

Articolul 213 prevede că, în cazul unei asistențe financiare urgente, justificată în mod corespunzător de situația economică sau politică a țării beneficiare, Consiliul adoptă singur deciziile necesare, la propunerea Comisiei și hotărând cu majoritate calificată. Acest temei juridic trebuie utilizat doar în situații excepționale.

În vederea simplificării procesului decizional referitor la instrumentul AMF, simplificare menită să îl facă mai flexibil și mai eficient, precum și pentru a clarifica mai bine principiile și criteriile care ghidează acest tip de operațiuni, Comisia pregătește un regulament cadru în contextul Tratatului de la Lisabona. Acesta are menirea de a conferi o bază juridică mai transparentă instrumentului AMF și de a extinde competențele de executare ale Comisiei. Se așteaptă ca acest regulament să sporească oportunitatea și, prin urmare, eficacitatea instrumentului AMF comparativ cu procedurile actuale, bazate pe aprobarea caz cu caz a deciziilor legislative. Comisia intenționează să prezinte propunerea Parlamentului și Consiliului către sfârșitul anului 2010 sau la începutul anului 2011.

PREZENTARE GENERALă

Asistența macrofinanciară în 2009

În 2009, au fost angajate patru noi operațiuni. La 30 noiembrie, Consiliul a decis să acorde asistență macrofinanciară următoarelor țări:

- Georgia (Decizia 2009/889/CE a Consiliului) – granturi în valoare de până la 46 de milioane de euro

- Armenia (Decizia 2009/890/CE a Consiliului) – granturi în valoare de până la 35 de milioane de euro și împrumuturi în valoare de 65 de milioane de euro

- Bosnia și Herțegovina (Decizia 2009/891/CE a Consiliului) – împrumuturi în valoare de până la 100 de milioane de euro

- Serbia (Decizia 2009/892/CE a Consiliului) – împrumuturi în valoare de până la 200 de milioane de euro.

În ceea ce privește implementarea operațiunilor AMF aflate în curs de desfășurare, în iunie 2009, Libanului i s-a acordat o a doua tranșă de finanțare, sub forma unui împrumut, în valoare de 25 de milioane de euro, ca parte a asistenței macrofinanciare pe care Consiliul a aprobat-o pentru această țară în decembrie 2007. În cazul Georgiei, o parte a primei tranșe (sub forma unui grant în valoare de 23 de milioane de euro) din asistența aprobată de Consiliu în noiembrie 2009 a fost plătită în decembrie 2009 (15,3 milioane de euro) și ianuarie 2010 (7,7 milioane de euro).

Sinteza celor mai recente operațiuni desfășurate în țările beneficiare

Balcanii de Vest

Bosnia și Herțegovina

La 30 noiembrie 2009, Consiliul Uniunii Europene a adoptat decizia de acordare a unei asistențe macrofinanciare Bosniei și Herțegovinei, sub forma unui împrumut în valoare de maximum 100 de milioane de euro (Decizia 2009/891/CE). Obiectivul acordării acestei asistențe este de a sprijini autoritățile pentru a răspunde nevoilor reziduale de finanțare externă și nevoilor bugetare apărute ca o consecință a puternicei încetiniri a ritmului economic care afectează această țară. Această asistență macrofinanciară vine în completarea programului FMI și a programului Băncii Mondiale. Plata este prevăzută să aibă loc în două tranșe, planificate (cu titlu orientativ) pentru al treilea și al patrulea trimestru din 2010, cu condiția respectării în mod satisfăcător a condițiilor de politică economică.

Kosovo

Asistența financiară excepțională pentru Kosovo, aprobată de Consiliu în noiembrie 2006, sub forma unor granturi bugetare în valoare de 50 de milioane de euro, era programată să expire în decembrie 2009. Cu toate acestea, în temeiul unei dispoziții din Decizia 2006/880/CE a Consiliului, Comisia a prelungit ulterior perioada de disponibilitate cu un an, respectiv până la 11 decembrie 2010. Condițiile convenite într-un memorandum de înțelegere încheiat cu autoritățile în decembrie 2007 nu au fost îndeplinite în totalitate, în special necesitatea de a conveni asupra unui program economic cu FMI, care constituie o cerință esențială. Prin urmare, ca și în anii precedenți, nu a fost posibilă deblocarea grantului în 2009.

Muntenegru

În 2009, a fost semnat un acord separat de împrumut cu Muntenegru, care a intrat în vigoare la 4 februarie 2010. Acest acord pune în aplicare Decizia 2008/784/CE a Consiliului, în temeiul căruia o parte din pasivele ce derivă din împrumuturile pe termen lung[1] acordate de UE Uniunii Statale Serbia și Muntenegru - fosta Republică Federală Iugoslavia – a fost atribuită Muntenegrului. Decizia respectivă a redus în mod proporțional răspunderea Serbiei referitoare la aceste împrumuturi acordate de UE[2]. Această distincție dintre datoriile Muntenegrului și cele ale Serbiei față de Uniunea Europeană este rezultatul declarării independenței Muntenegrului în iunie 2006 și al unui acord semnat între Serbia și Muntenegru în iulie 2006 de repartizare a pasivelor externe între cele două state. Decizia respectivă nu creează noi obligații pentru UE și nu are implicații bugetare.

Serbia

La 30 noiembrie 2009, Consiliul Uniunii Europene a adoptat o decizie de acordare a unei asistențe macrofinanciare Serbiei, sub forma unui împrumut în valoare de maximum 200 de milioane de euro (Decizia 2009/892/CE). Obiectivul acordării acestei asistențe este de a sprijini autoritățile pentru a răspunde nevoii reziduale de finanțare externă și nevoilor bugetare apărute în contextul crizei globale care afectează această țară. Această asistență macrofinanciară vine în completarea programului FMI și a programului Băncii Mondiale. Se preconizează că această asistență va fi deblocată în 2010, cu condiția obținerii unei performanțe satisfăcătoare în materie de respectare a condițiilor de politică economică. Plata este prevăzută să aibă loc în două tranșe, planificate (cu titlu orientativ) pentru al treilea și al patrulea trimestru din 2010. Mai mult, conform observațiilor precedente, pasivele Serbiei, ce derivă din asistențele macrofinanciare anterioare acordate Republicii Federale Iugoslavia au fost reduse prin atribuirea unei părți a acestora Muntenegrului, în temeiul Deciziei 2008/784/CE a Consiliului.

Țări vecine din est

Armenia

Recesiunea economică mondială - și în special deteriorarea rapidă a economiei Rusiei – a avut un impact semnificativ asupra economiei armene, care s-a contractat cu 15% în 2009. În fața acestei situații, prin Decizia Consiliului din 30 noiembrie 2009 s-a acordat acestei țări o asistență macrofinanciară sub forma unui grant în valoare de 35 de milioane de euro și a unui împrumut în valoare de 65 de milioane de euro. Asistența macrofinanciară din partea UE va veni în completarea asistenței acordate de alți donatori și este menită să acopere nevoile de finanțare ale Armeniei în perioada 2010 – 2011. Condițiile pentru plata AMF le vor completa pe cele impuse de programul FMI și vor include implementarea în mod satisfăcător a programului respectiv, inclusiv a unor reforme în domenii precum managementul finanțelor publice, gestionarea datoriilor, politica de achiziții publice și politica vamală.

Georgia

Decizia Consiliului din 30 noiembrie 2009 prevede acordarea unei asistențe macrofinanciare Georgiei, sub forma unor granturi în valoare de 46 de milioane de euro. Această asistență făcea parte dintr-un pachet internațional în valoare de 4,5 miliarde de dolari americani, la care UE s-a angajat cu până la 500 de milioane de euro (inclusiv sub formă de AMF), menit să sprijine redresarea economică a Georgiei în urma conflictului armat cu Rusia din august 2008. Această asistență macrofinanciară venea în completarea Acordului stand-by dintre guvernul georgian și FMI menit să ajute țara să iasă din criza globală. Asistența macrofinanciară a contribuit la acoperirea nevoilor de finanțare externă ale Georgiei în perioada 2009 - 2010. Comisia a efectuat prima plată, în valoare de 23 de milioane de euro, în decembrie 2009 și în ianuarie 2010. Condițiile aferente AMF, coerente cu cele fixate de programul FMI, prezintă două componente cheie: Programul din acordul de stand-by al FMI trebuie respectat, iar reformele din domeniul managementului finanțelor publice trebuie să cunoască progrese satisfăcătoare.

Țări mediteraneene

Liban

La începutul lunii iunie 2009, Comisia a plătit prima tranșă din programul de asistență macrofinanciară din 2007, sub forma unui împrumut în valoare de 25 de milioane de euro. În decembrie 2009, Comisia a prelungit până la 21 decembrie 2010 perioada de disponibilitate a celei de-a doua tranșe a programului de asistență. Plata celei de-a doua tranșe depinde de îndeplinirea condițiilor din memorandumul de înțelegere convenit cu autoritățile naționale.

Implementarea agendei de reforme prevăzută de programul Paris III a cunoscut o încetinire, pe fondul disensiunilor politice interne și al blocajului activității legislative apărute înaintea alegerilor parlamentare din iunie 2009 și în timpul negocierilor de durată pentru formarea unui nou guvern. În consecință, în perioada care face obiectul raportării, s-au făcut puține progrese referitoare la îndeplinirea condițiilor pentru plata AMF.

EVALUăRI

În conformitate cu Regulamentul financiar, Comisia a implementat o serie de programe de evaluare pentru estimarea impactului AMF în fiecare dintre țările beneficiare. Evaluările sunt efectuate de consultanți externi selectați în urma unei licitații deschise, sub supravegherea unui comitet director alcătuit din funcționari din diverse servicii ale Comisiei, cum ar fi DG AIDCO sau DG RELEX. Începând cu anul 2004, au fost efectuate în total 10 astfel de evaluări. Ultimele două evaluări, referitoare la Georgia și Moldova, au fost finalizate în 2009.

Aceste evaluări utilizează o metodologie care descrie obiectivele pe care asistența macrofinanciară încearcă să le atingă, identifică efectele sale macroeconomice și structurale globale și compară rezultatele cu un scenariu fictiv care presupune absența asistenței macrofinanciare în cauză. Ulterior sunt formulate principalele concluzii și recomandări. Evaluatorii își bazează activitatea pe o diversitate de metode, inclusiv pe o analiză a documentației, pe colectarea datelor statistice relevante, pe interviuri cu responsabilii principali și pe o analiză macroeconomică.

Georgia

Obiectul evaluării a fost asistența macrofinanciară în valoare de 33,5 milioane de euro acordată Georgiei de Comisia Europeană în perioada 2006 – 2008, sub forma unor granturi. Obiectivul acestei asistențe a fost „ susținerea reformelor economice și acordarea de sprijin Georgiei pentru a îmbunătăți viabilitatea datoriei sale ”. Asistența urma să fie plătită în trei tranșe, fiecare tranșă fiind legată de condiții privind reformelor din sectorul managementului finanțelor publice. Primele două tranșe (în valoare de 11 milioane de euro fiecare) au fost plătite în august și decembrie 2006. În paralel, Georgia a redus valoarea datoriei sale restante față de Comunitate cu 13 și, respectiv, 15 milioane de euro. Cea de-a treia tranșă nu a fost plătită, ca urmare a nerespectării condiției legate de legea privind Camera Supremă de Control.

Impactul net al asistenței macrofinanciare asupra datoriei Georgiei (în procentaj din PIB) este considerat ca fiind redus, dar pozitiv. În ceea ce privește reforma managementului finanțelor publice, impactul a fost evaluat ca fiind semnificativ, însă într-o măsură mai mică decât se preconizase inițial. Prin urmare, măsurile susținute de asistență au contribuit la consolidarea funcțiilor de audit intern și control, precum și la adoptarea legii privind Camera Supremă de Control, deși evoluțiile din acest domeniu s-au lăsat așteptate. Totodată, procesul de pregătire a bugetului a fost îmbunătățit prin introducerea unei programări bugetare bazate pe politici. Eforturile de îmbunătățire a execuției bugetare se axează în prezent pe introducerea standardelor internaționale de contabilitate. În opinia evaluatorilor, fără operațiunea AMF, aceste reforme nu ar fi putut avea loc sau ar fi avut nevoie de mai mult timp pentru a se materializa.

Moldova

Obiectul evaluării a fost asistența macrofinanciară acordată de UE Moldovei în perioada septembrie 2007 – decembrie 2008. Asistența a constat dintr-un grant în valoare de 45 de milioane de euro, plătit în trei tranșe. Această asistență a vizat sprijinirea balanței de plăți a Moldovei și încurajarea implementării programului său de ajustare economică și de reformă. Prima tranșă, în valoare de 20 de milioane de euro, a fost plătită în septembrie 2007, a doua tranșă, în valoare de 10 milioane de euro a fost plătită în august 2008, iar a treia și ultima tranșă, în decembrie 2008.

Conform concluziilor evaluării, operațiunea AMF a contribuit la îmbunătățirea situației economice a țării, la combaterea consecințelor secetei care a afectat producția agricolă a Moldovei (s-a observat că AMF a favorizat creșterea economică cumulată cu aproximativ 0,6 %), precum și la soluționarea unei părți din dificultățile legate de balanța de plăți. Cu toate acestea, situația macroeconomică și financiară s-a deteriorat ulterior, ca urmare a impactului crizei financiare globale.

Deși asistența macrofinanciară acordată de UE a contribuit la atenuarea constrângerilor financiare ale țării și a sprijinit eforturile de ajustare ale acesteia pe termen scurt, impactul său pe termen mediu și lung a fost considerat ca fiind mai limitat.

Meta-evaluare

În 2008, Comisia a decis să desfășoare o „meta-evaluare”, pentru a evalua impactul global al operațiunilor AMF în țările beneficiare. Un consultant a fost ales special în acest sens. Studiul realizat a reprezentat în principal o sinteză a metodologiei și rezultatelor celor șapte evaluări ex post ale AMF finalizate între 2004 și 2008.

Conform meta-evaluării, se pare că, pe termen scurt și mediu, AMF a avut un impact pozitiv însă neomogen asupra implementării reformelor structurale în țările beneficiare. AMF a contribuit la succesul reformelor structurale prin furnizarea de venituri suplimentare guvernelor. Acest lucru a contribuit la economisirea resurselor și alocarea lor pentru cheltuielile sociale, prin reducerea costului serviciului datoriei externe. Cu toate acestea, reformele structurale pot necesita un timp considerabil pentru a se materializa, iar AMF, în calitatea sa de instrument de combatere a crizelor pe termen scurt, poate contribui semnificativ la procesul de reformă numai într-un orizont de timp mai puțin îndepărtat.

S-a constatat că impactul AMF asupra viabilității externe pe termen lung a țărilor beneficiare a fost unul redus și indirect, însă pozitiv. Reformele structurale inițiate datorită AMF au contribuit în mod global la îmbunătățirea capacității de creștere a acestor țări.

Criza financiară globală a adus în prim plan faptul că, în țările beneficiare, s-a resimțit nevoia reală a unui instrument financiar de combatere a crizei pe termen scurt, diferit de instrumentele bugetare tradiționale pe termen lung puse la dispoziție de instituțiile financiare internaționale (IFI). Așadar, este foarte posibil ca, în absența sprijinului anterior furnizat de AMF, impactul actualei crize financiare să fi fost resimțit mai acut de aceste țări.

Conform meta-evaluării, cele mai importante îmbunătățiri înlesnite de AMF au fost reformele legate de managementul finanțelor publice.

O altă concluzie esențială a studiului este oportunitatea unui regulament cadru aplicabil instrumentului AMF, în vederea instituirii unei baze juridice clare și stabile, care să confere totodată o eficiență sporită procesului decizional.

ÎMBUNăTățIREA MANAGEMENTULUI FINANCIAR ÎN țăRILE BENEFICIARE: EVALUăRI OPERAțIONALE

Conform Regulamentului financiar referitor la bugetul UE, Comisia trebuie să desfășoare o serie de inspecții înainte de efectuarea plăților către țările beneficiare. În vederea completării informațiilor fiduciare disponibile adesea în rapoartele deja emise de instituțiile financiare internaționale, cum ar fi studiile privind Cheltuielile publice și responsabilitatea financiară ( Public Expenditure and Financial Accountability - PEFA)[3], Rapoartele privind respectarea standardelor și codurilor ( Reports on the Observance of Standards and Codes - ROSCs)[4] și Evaluările responsabilității financiare a țării ( Country Financial Accountability Assessments - CFAAs)[5], Comisia realizează evaluări operaționale.

Obiectivul evaluărilor operaționale este de a obține garanții rezonabile privind funcționarea procedurilor administrative și a circuitelor financiare ale țărilor beneficiare anterior acordării de fonduri din partea UE. La desfășurarea acestor evaluări, Comisia este asistată de consultanți provenind de la firme de audit internaționale. Evaluările operaționale pot fi considerate ca reprezentând unul din sistemele de auditare ale Comisiei, iar rezultatele lor principale sunt comunicate direcțiilor generale.

În cazul fiecărei țări, evaluarea operațională are loc înainte de plata primei tranșe din AMF. Funcționarii Comisiei colaborează cu consultanții pentru a elabora un program de lucru, ținând seama de caracteristicile fiecărei țări. Cu ocazia misiunilor la fața locului, investigațiile se axează pe organizarea băncii centrale și, mai precis, pe managementul conturilor către care sunt dirijate fonduri ale UE. De asemenea, sunt descrise și analizate procedurile în vigoare în cadrul ministerelor de finanțe în domenii precum procesele bugetare, funcționarea trezoreriei și a serviciilor contabile, auditul intern, resursele umane și unitățile IT. În fiecare caz în parte, se acordă o atenție specială modalității de lucru a instituțiilor care se ocupă cu auditul extern, independenței lor, programului lor de lucru și eficacității controalelor desfășurate de acestea. Cele mai recente evaluări operaționale au inclus și o analiză a procedurilor aplicabile în cadrul agențiilor de achiziții publice. Concluziile evaluărilor operaționale sunt comunicate autorităților naționale, care au posibilitatea de a formula observații cu privire la analiza și recomandările prezentate în rapoarte.

În general, plata celei de-a doua și a celei de-a treia tranșe este precedată de efectuarea unor inspecții de monitorizare, menite să evalueze îmbunătățirile implementate în cadrul administrațiilor naționale ca urmare a primei misiuni.

Între 2004 și sfârșitul anului 2009, au fost finalizate în total nouă evaluări operaționale în țări care beneficiază de asistență macrofinanciară; în majoritatea acestor țări au avut loc misiuni de monitorizare. De fiecare dată, consultanții au evidențiat eficacitatea cadrului pentru un management financiar solid.

Aceste evaluări au subliniat însă necesitatea de a se efectua îmbunătățiri la diverse niveluri ale administrațiilor naționale:

Principalele deficiențe identificate în cadrul ministerelor de finanțe se referă de obicei la capacitățile departamentelor de audit intern, care trebuie în general consolidate prin recrutarea de auditori competenți și prin recunoașterea oficială a independenței lor. În anumite cazuri, actualul proces bugetar trebuie de asemenea ameliorat, prin instaurarea unui dialog veritabil, inclusiv cu privire la nevoile financiare, cu ministerele în cauză. Mai mult, serviciile responsabile cu prognozele macroeconomice sunt, de cele mai multe ori, incapabile să se achite în mod corespunzător de îndatoririle ce le revin.

Instituțiilor externe de audit trebuie să li se asigure independența (politică și financiară), iar rapoartele lor trebuie examinate de parlamentele naționale anterior votului privind descărcarea anuală.

Procedurile de achiziții publice în vigoare în țările care beneficiază de asistență macrofinanciară trebuie în general îmbunătățite pentru a îndeplini cerințele Acordului privind achizițiile publice definit în cadrul OMC.

În vederea remedierii deficiențelor care afectează managementul finanțelor publice în țările beneficiare, au fost adresate recomandări autorităților naționale. Unele dintre aceste recomandări sunt considerate acțiuni preliminare, care trebuie îndeplinite anterior efectuării plăților, cum ar fi consolidarea departamentelor de control intern din cadrul ministerelor de finanțe.

Evaluările operaționale au oferit ocazia deschiderii unui dialog între Comisia Europeană și autoritățile naționale. Mai mult, acestea au permis serviciilor Comisiei să ofere un sprijin avizat în ceea ce privește managementul finanțelor publice, în special în domenii precum controlul financiar intern public și auditul extern. Recomandările și avizele reprezentanților UE au contribuit la implementarea de către autoritățile și responsabilii naționali a unor schimbări necesare la diferite niveluri ale administrațiilor locale. La cinci ani de la începerea acestor evaluări operaționale și în ciuda unor întârzieri în implementarea unora dintre modificările solicitate, Comisia a observat veritabile îmbunătățiri, la toate nivelurile, în ceea ce privește managementul finanțelor publice practicat în țările beneficiare. Implementarea reformelor în domeniul managementului finanțelor publice recomandate în evaluările operaționale a fost, în unele cazuri, sprijinită de UE prin furnizarea de asistență tehnică finanțată cu ajutorul instrumentelor de cooperare comunitare.

Principalele concluzii ale diferitelor evaluări operaționale efectuate se regăsesc în documentul de lucru publicat simultan cu prezentul raport.

SOLICITăRI DE ASISTENță șI VIITOARE PROPUNERI ALE COMISIEI

Ca urmare a crizei financiare, o serie de țări vecine au solicitat sprijin AMF pentru a atenua presiunile asupra rezervelor de valută și pentru a contribui la stabilitatea și la reformele economice. În noiembrie 2009, Consiliul a adoptat o serie de decizii de acordare a unei asistențe macrofinanciare Armeniei (100 de milioane de euro), Georgiei (46 de milioane de euro), Serbiei (200 de milioane de euro) și Bosniei și Herțegovinei (100 de milioane de euro). Mai mult, în octombrie 2009, Comisia a adoptat o propunere de acordare a unei asistențe macrofinanciare Ucrainei, în valoare de 500 de milioane de euro (care vine în completarea asistenței de 110 milioane de euro încă disponibilă printr-o decizie din 2002), iar la 9 iunie 2010, Comisia a adoptat o propunere de acordare a unei asistențe macrofinanciare Moldovei, în valoare de 90 de milioane de euro. Propunerea având ca obiect Ucraina a fost adoptată de Consiliu la 29 iunie 2010 și semnată de Parlament la 7 iulie 2010.

De asemenea, alte țări vecine (Georgia și Belarus), precum și o serie de alte țări terțe (Islanda, Republica Kârgâzstan și Tadjikistan) au solicitat asistență macrofinanciară din partea UE. Solicitarea Georgiei se referă la cea de-a doua parte a angajamentului condițional luat de UE cu ocazia conferinței donatorilor internaționali organizată pentru această țară în octombrie 2008. Comisia este în curs de examinare a acestor solicitări și este posibil ca în 2010 să prezinte unele propuneri pe această temă. Având în vedere creșterea numărului de operațiuni AMF, reducerile drastice propuse de Consiliu în cadrul proiectelor de buget pe 2010 și 2011 sunt susceptibile să creeze dificultăți în privința viitoarei implementări a acestui instrument.

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[1] Aceste împrumuturi au fost aprobate prin Deciziile 2001/549/CE și 2002/882/CE ale Consiliului.

[2] JO L 269, 10.10.2008, p. 8.

[3] Instrumentul de diagnosticare PEFA, dezvoltat de Banca Mondială în colaborare cu Comisia și cu donatori bilaterali, se utilizează pentru a stabili liniile de bază pentru evaluarea progreselor realizate de o țară în ceea ce privește sistemul său de management al finanțelor publice.

[4] Aceste rapoarte sintetizează măsura în care țările respectă anumite standarde și coduri recunoscute la nivel internațional, cum ar fi reglementările în materie de audit, de combatere a spălării banilor, de supraveghere bancară, de transparență fiscală, de supraveghere a întreprinderilor de asigurări, de sisteme de plată și de titluri de valorare. Ele contribuie la radicalizarea discuțiilor purtate de instituții cu autoritățile naționale și în sectorul privat.

[5] Obiectivul CFAA este de a evalua cadrul contabil și de audit al unei țări, din punctul de vedere al compatibilității acestuia cu standardele internaționale și cu propriile nevoi ale țării. Rapoartele CFAA formulează totodată un plan de acțiune, care descrie asistența tehnică și succesiunea reformelor necesare consolidării cadrului juridic, contabil și de audit în vigoare.