[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 26.6.2009

COM(2009) 283 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CĂTRE CONSILIU, CĂTRE COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI CĂTRE COMITETUL REGIUNILOR

cu privire la punerea în aplicare de către Bulgaria și România a Directivei 98/49/CE a Consiliului din 29 iunie 1998 privind protecția dreptului la pensie suplimentară al lucrătorilor salariați și al lucrătorilor care desfășoară activități independente care se deplasează în cadrul Comunității (Situația la 1 septembrie 2008) {SEC(2009) 813}

RAPORT AL COMISIEICĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CĂTRE CONSILIU, CĂTRE COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI CĂTRE COMITETUL REGIUNILOR

cu privire la punerea în aplicare de către Bulgaria și România a Directivei 98/49/CE a Consiliului din 29 iunie 1998 privind protecția dreptului la pensie suplimentară al lucrătorilor salariați și al lucrătorilor care desfășoară activități independente care se deplasează în cadrul Comunității

(Situația la 1 septembrie 2008) (Text cu relevanță pentru SEE)

1. INTRODUCERE

La 29 iunie 1998, Consiliul a adoptat Directiva 98/49/CE privind protecția dreptului la pensie suplimentară al lucrătorilor salariați și al lucrătorilor care desfășoară activități independente care se deplasează în cadrul Comunității. Această directivă trebuia să fie aplicată la 25 iulie 2001 în cele cincisprezece state membre, respectiv la 1 mai 2004 în cele zece state care au aderat la Uniunea Europeană la această dată și la 1 ianuarie 2007 în Bulgaria și în România. În conformitate cu articolul 10 alineatul (3) din directiva mai sus menționată, punerea sa în aplicare a făcut obiectul unui raport al Comisiei[1]. Prezentul raport se referă la aplicarea acestei directive în Bulgaria și în România, state devenite membre ale Uniunii Europene din 1 ianuarie 2007.

Pentru a obține o vedere de ansamblu asupra stadiului de transpunere al acestei directive în Bulgaria și în România, Comisia a adresat un chestionar guvernelor acestor două state membre. Răspunsurile primite menționează adoptarea în aceste două state membre a unor măsuri specifice care să asigure transpunerea Directivei 98/49/CE în legislațiile lor naționale. Pentru Bulgaria, aceasta a avut loc în cadrul legii din 11 iulie 2006, care a adus modificări ale codului asigurărilor sociale. Cât privește România, aceasta s-a conformat dispozițiilor directivei mai sus menționate prin adoptarea legii nr. 204 din 22 mai 2006 privind pensiile voluntare.

2. DOMENIU DE APLICARE

În sensul directivei, un regim de pensie suplimentară reprezintă orice regim de pensie profesională stabilit în conformitate cu legislația și cu practica națională sau oricare alt regim colectiv sau comparabil, destinat să ofere o pensie suplimentară unor lucrători salariați sau desfășurând activități independente, fie că aceste regimuri sunt obligatorii sau facultative. Directiva exclude din domeniul său de aplicare regimurile acoperite prin termenul „legislație”, astfel cum este definit la articolul 1, litera j), primul paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 sau care a făcut obiectul unei declarații în acest sens din partea unui stat membru în temeiul acestui articol.

Răspunsurile la chestionar comunicate de Bulgaria și de România oferă o prezentare succintă a regimurilor de pensie suplimentară reglementate de directivă din cele două state membre . Astfel, în Bulgaria ca și în România, regimul de pensie suplimentară în sensul transpunerii Directivei 98/49/CE acoperă numai regimurile de pensii suplimentare facultative.

3. MĂSURI DE PROTECȚIE A DREPTURILOR LA PENSIE ALE LUCRĂTORILOR CARE SE DEPLASEAZĂ ÎN INTERIORUL COMUNITĂȚII

3.1. Egalitatea de tratament în ceea ce privește menținerea drepturilor la pensie

Articolul 4 prevede menținerea drepturilor la pensie dobândite în cadrul unui regim de pensie suplimentară de către un lucrător care părăsește un stat membru pentru un altul la un nivel cel puțin comparabil cu cel de care beneficiază lucrătorii care își încheie activitatea dar rămân în același stat membru.

Scopul acestui articol este să asigure că persoanele care părăsesc un stat membru pentru un altul nu se găsesc într-o situație mai puțin favorabilă decât cea a persoanelor care părăsesc un loc de muncă dar rămân în același stat membru. Odată cu enunțarea acestui principiu, articolul 4 garantează, în ceea ce privește menținerea drepturilor deja dobândite, o egalitate de tratament minim standard al cazurilor naționale și transfrontaliere.

Alineatele (1) și (2) ale articolului 248a din codul bulgar de asigurări sociale și articolul 51 din legea nr. 204/2006 din România garantează menținerea drepturilor la pensie dobândite pentru afiliatul care își schimbă reședința într-un alt stat.

3.2. Garanția plăților transfrontaliere

În conformitate cu articolul 5 al directivei, statele membre se asigură că, în toate statele membre, afiliații și foștii afiliați, precum și alte persoane îndreptățite la regimurile suplimentare beneficiază de toate prestațiile care le sunt cuvenite în temeiul acestor regimuri, scutite de orice taxe și de orice costuri tranzacționale care ar fi aplicabile. Plata prestațiilor pe întreg teritoriul european constituie o condiție prealabilă esențială a aplicării principiului de liberă circulație a lucrătorilor și a celui de liberă circulație a capitalurilor.

Articolul 248b care face trimitere la articolele 256 și 257 din codul bulgar de asigurare socială, precum și articolul 77, alineatul (5) din legea română nr. 204/2006 garantează plățile transfrontaliere.

3.3. Afilierea transfrontalieră a lucrătorilor detașați

Articolul 6 se referă la lucrătorii detașați în sensul Regulamentului (CEE) nr. 1408/71. Prin lucrător detașat se înțelege o persoană trimisă temporar de către angajatorul acesteia într-un alt stat membru decât acela unde lucrează de obicei. Durata maximă a unei detașări este de 12 luni; în cazuri excepționale, ea poate fi prelungită până la 24 de luni. De-a lungul perioadei de detașare există o relație directă între întreprinderea care dispune detașarea și lucrătorul detașat.

Articolul 6 autorizează afilierea transfrontalieră prevăzând ca angajatorii și lucrătorii detașați să fie autorizați să continue să cotizeze la regimurile de pensie suplimentară stabilite în statul membru de origine pe durata detașării lucrătorului într-un alt stat membru. Atunci când cotizațiile continuă să fie plătite, statele membre sunt invitate să se asigure că lucrătorii detașați precum și angajatorii acestora sunt scutiți de orice obligație de a plăti cotizații într-un alt stat membru.

Bulgaria și România au transpus în mod corect dispozițiile articolului 6 din directivă în legislația lor națională respectivă. Cele două state membre garantează afilierea transfrontalieră a lucrătorilor detașați prin alineatele (8) și (9) ale articolului 230 din codul bulgar de asigurare socială și prin articolul 77, alineatul (2) din legea română nr. 204/2006.

3.4. Informarea afiliaților la regimuri

În conformitate cu articolul 7 din directivă, statele membre iau măsuri pentru ca angajatorii, administratorii sau alți responsabili ai gestiunii regimurilor suplimentare de pensie să informeze în mod adecvat lucrătorii mobili cu privire la drepturile acestora la pensie și la opțiunile care le stau la dispoziție atunci când se deplasează într-un alt stat membru. Informațiile furnizate trebuie să corespundă cel puțin cu cele care sunt comunicate afiliaților pentru care se încetează plata cotizațiilor dar care rămân pe teritoriul aceluiași stat membru.

Bulgaria, prin articolul 123h alineatul (2) din codul de asigurare socială și România, prin articolul 103 din legea nr. 204/2006, garantează informarea adecvată a titularilor de pensii suplimentare.

4. CONCLUZII

Directiva 98/49/CE face parte din acquis -ul comunitar pe care statele membre trebuie să-l transpună în legislația proprie înainte de a adera la Uniunea Europeană. Răspunsurile pe care Bulgaria și România le-au comunicat Comisiei Europene demonstrează că cele două state au asigurat aplicarea directivei mai sus menționate înainte de aderarea lor. Astfel, legea care aduce modificări codului de asigurări sociale adoptat de Bulgaria la 11 iulie 2006 și legea nr. 204 adoptată de România la 22 mai 2006 garantează eliminarea obstacolelor pe care lucrătorii migranți le-ar fi putut întâlni în legătură cu protecția drepturilor la pensie suplimentară.

Alte elemente au contribuit, de asemenea, la consolidarea exercitării dreptului la liberă circulație al lucrătorilor. Astfel, Regulamentul (CE) nr. 2560/2001 din 19 decembrie 2001 privind plățile transfrontaliere în euro contribuie la reducerea costurilor tranzacțiilor care ar fi aplicabile. De asemenea, în domeniul afilierii transfrontaliere, adoptarea Directivei 2003/41/CE din 3 iunie 2003 privind activitățile și supravegherea instituțiilor pentru furnizarea de pensii ocupaționale („directiva IFPO”, denumită și „directiva privind fondurile de pensii”) constituie o măsură considerabilă la scara Uniunii Europene. Recunoașterea reciprocă a supravegherii acestor instituții pentru furnizarea de pensii ocupaționale (IFPO), instituită de directivă, constituie o condiție fundamentală care ar permite acestor instituții să exerseze o activitate transfrontalieră și ar crea, prin aceasta, posibilități de afiliere transfrontalieră.

De altfel, propunerea de directivă din 20 octombrie 2005 privind portabilitatea drepturilor la pensie suplimentară[2] reprezintă o etapă suplimentară care vizează ameliorarea situației lucrătorilor mobili în ceea ce privește garantarea drepturilor acestora în temeiul regimurilor de pensie suplimentară.

La ora actuală, această propunere nu a întrunit unanimitatea necesară pentru adoptarea ei de către Consiliu și de către Parlamentul European.

[1] Raport al Comisiei către Consiliu, către Parlamentul European, către Comitetul Economic și Social European și către Comitetul Regiunilor cu privire la punerea în aplicare a Directivei 98/49/CE a Consiliului din 29 iunie 1998 privind protecția dreptului la pensie suplimentară al lucrătorilor salariați și al lucrătorilor care desfășoară activități independente care se deplasează în cadrul Comunității, COM(2006) 22 final din 26.1.2006.

[2] Propunere de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind ameliorarea portabilității drepturilor la pensie suplimentară, COM(2005) 507 final din 20.10.2005 și propunerea modificată de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind prescripțiile minime vizând sporirea mobilității lucrătorilor prin ameliorarea dobândirii și păstrării drepturilor la pensie suplimentară, COM(2007) 603 final din 9.10.2007.