Evoluțiile pieței care ar putea necesita utilizarea articolului 459 din CRR

Scopul prezentului raport este de a informa Parlamentul European și Consiliul cu privire la evoluțiile din ultimul an ale pieței care ar putea necesita utilizarea articolului 459 din Regulamentul privind cerințele de capital (CRR). Acesta se bazează pe o evaluare efectuată de Comitetul european pentru risc sistemic (CERS).

1.Context

Potrivit articolului 459 din CRR, Comisia, cu sprijinul CERS, are obligația de a transmite Parlamentului European și Consiliului, cel puțin anual, un raport privind evoluțiile pieței care ar putea necesita utilizarea acestui articol. În conformitate cu articolul 459 din CRR, Comisia poate să impună, pentru o perioadă de un an, cerințe mai stricte privind nivelul fondurilor proprii ale băncilor, expunerile mari sau publicarea informațiilor, în anumite condiții, în special la recomandarea sau pe baza avizului CERS sau ABE. Condițiile prevăzute impun ca aceste măsuri să fie necesare pentru a răspunde în cazul modificării intensității riscurilor microprudențiale și macroprudențiale generate de evoluția pieței în interiorul sau în afara Uniunii, afectând toate statele membre, și ca instrumentele din CRR/CRD IV să nu fie suficiente în vederea tratării riscurilor respective.

2.Concluzii și perspective

Comisia Europeană nu a constatat deocamdată nicio circumstanță care ar justifica utilizarea articolului 459 din CRR, având în vedere în special faptul că acest articol permite doar măsuri de austeritate, ordinea de prioritate a celorlalte instrumente prevăzute în CRR/CRD IV și faptul că măsurile prevăzute la articolul 459 din CRR nu pot fi impuse decât în cazul în care evoluția pieței respective afectează toate statele membre. În conformitate cu această evaluare, nici CERS, nici ABE nu a recomandat Comisiei să ia în acest stadiu măsuri în temeiul articolului 459 din CRR.

Comisia va continua să monitorizeze, în strânsă cooperare cu CERS, evoluțiile relevante ale pieței în interiorul sau în afara Uniunii care ar putea necesita utilizarea acestui articol.

3.Analiză

3.1.Prezentare generală

Comisia consideră că situația sistemului financiar al UE din ultimul an diferă considerabil de circumstanțele care justifică măsurile prevăzute la articolul 459 din CRR. Mai exact, nu există nicio supraîncălzire bazată pe credite a economiei. Efectul de levier din economie, deși ridicat în raport atât cu standardele istorice, cât și cu cele internaționale, nu se află în creștere și nici nu există dovezi de majorare a efectului de levier în sectorul bancar. Se preconizează că această tendință va continua.

Economia UE se află pe o traiectorie de creștere modestă, ceea ce înseamnă că riscul de supraîncălzire a economiei este limitat. Conform celor mai recente previziuni ale Comisiei, creșterea PIB-ului real din UE și din zona euro va fi sub 2 % în 2016 și 2017. Deviația PIB-ului va rămâne negativă și se estimează că inflația prețurilor de consum va rămâne sub pragul de 2 % pe care BCE îl consideră compatibil cu stabilitatea prețurilor. În concordanță cu ratele scăzute ale inflației și cu nivelul modest de creștere economică, ratele băncilor centrale au atins valori foarte reduse. Acest fapt, împreună cu achiziționarea de active de către băncile centrale, a generat rate scăzute ale dobânzii pe piețele de obligațiuni și de credit. În pofida ratelor reduse ale dobânzilor, gradul de îndatorare al societăților nefinanciare și al gospodăriilor populației, în raport cu PIB-ul, nu este în creștere în majoritatea statelor membre ale UE și se așteaptă înregistrarea unei tendințe descendente după revigorarea creșterii economice. În actualul context de creștere modestă, cererea de credite nu ar trebui să stimuleze un exces al efectului de levier în sectorul financiar. Evoluțiile externe nu sunt susceptibile să conducă la o presiune de supraîncălzire a economiei UE pe termen scurt, întrucât se estimează că atât PIB-ul mondial, cât și comerțul global vor crește într-un ritm substanțial mai scăzut decât tendințele pe termen lung. Rezultatul referendumului din Regatul Unit cu privire la apartenența acestei țări la UE a mărit în mod semnificativ incertitudinea (astfel cum este măsurată de indicele Baker-Bloom), a adăugat riscuri care amenință perspectivele de creștere a economiei UE și poate reduce dorința multor actori de a-și spori gradul de îndatorare. Sectorul bancar, care formează coloana vertebrală a sistemului financiar al UE, nu mărește efectul de levier. Ratele de capital reglementat ale băncilor au crescut în 2015 și au rămas aproximativ la același nivel în 2016, conform datelor preliminare ale ABE. Acest lucru este valabil atât pentru ratele fondurilor proprii de nivel 1 de bază, cât și pentru ratele fondurilor proprii totale. Media ponderată a ratei fondurilor proprii de nivel 1 de bază la nivelul UE se ridica la 13,5 % la jumătatea anului 2016 și mai puțin de 5 % din bănci au avut o rată de sub 11 %. Statisticile BCE sugerează că dimensiunea totală a bilanțului instituțiilor financiare monetare (IFM), cu excepția Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC), s-a extins foarte puțin în 2015 și 2016. Comparativ, în perioada anterioară crizei, între 2001 și 2008, creșterea activelor totale deținute de IFM a fost de aproximativ 10 % pe an. Împrumuturile acordate de bănci au fost, de asemenea, reduse în UE. De exemplu, creditarea bancară către sectorul privat din zona euro a crescut cu mai puțin decât PIB-ul nominal în 2015 și 2016. Potrivit măsurătorii efectuate de CERS, deviația ponderii creditului în PIB este negativă și este posibil să fi atins nivelul minim în 2016. Un nivel ridicat al creditelor neperformante acționează ca o frână în calea creșterii creditului. Prin urmare, băncile înregistrează costuri pentru gestionarea împrumuturilor, reducându-se astfel stimulentele de extindere a ofertei de credite. Nivelul creditelor neperformante este și o indicație a îndatorării excesive a întreprinderilor și a gospodăriilor. Este posibil ca întreprinderile sau gospodăriile care dețin creanțe neperformante să se gândească de două ori înainte de a investi, știind că băncile vor percepe un cost de credit mai ridicat pentru a compensa riscul.

Pe baza rezultatelor simulării de criză efectuate de ABE în 2016, în ansamblu, sectorul bancar din UE este destul de rezistent la șocuri. Într-un scenariu negativ, care combină o recesiune severă cu șocuri mari suferite de o gamă largă de prețuri ale activelor financiare, rata medie a fondurilor proprii de nivel 1 de bază ar urma să scadă la 9,4 %. Acest nivel este superior rezultatului comparabil de 8,5 % obținut în urma simulării de criză din 2014 și înseamnă că sectorul bancar din UE a continuat să acumuleze rezerve considerabile pe care să le poată utiliza în condiții economice neprielnice. În plus, simularea de criză a arătat că expunerile băncilor la șocurile negative înregistrate la nivelul tuturor instituțiilor sunt foarte eterogene. Prin urmare, modificările riscurilor din acest domeniu ar putea fi abordate mai bine prin măsuri naționale în conformitate cu CRR/CRD IV decât prin măsurile cu caracter general prevăzute la articolul 459 din CRR.

3.2.Riscurile identificate de CERS la adresa stabilității financiare a UE

În ultimul an, CERS a identificat patru riscuri majore pentru economia europeană. Aceste riscuri sunt reevaluarea primelor de risc de pe piețele financiare mondiale, amplificată de o lichiditate scăzută a pieței, deteriorarea în continuare a bilanțurilor băncilor și asigurătorilor, deteriorarea sustenabilității datoriei suverane, precum și a datoriei întreprinderilor și gospodăriilor, precum și șocurile și contagiunea provenite din sectoarele sistemului bancar paralel. Relevanța potențială a acestor riscuri pentru măsurile prevăzute la articolul 459 din CRR este evaluată în detaliu în cele ce urmează.

(a)Reevaluarea primelor de risc

Posibila reevaluare a primelor de risc de pe piețele financiare mondiale, amplificată de lichiditatea scăzută, este considerată un risc macrofinanciar major în sectorul financiar european.

Acest risc este, printre altele, motivat de prețuri ridicate ale mai multor clase de active, în raport cu mediile istorice. Prețurile ridicate ale activelor sunt, într-o măsură semnificativă, determinate de o rată scăzută a dobânzii, care stimulează căutarea unor randamente mai mari în rândul multor clase de investitori. Deși există semne de asumare a unor riscuri ridicate pe unele piețe de obligațiuni corporative și pe unele piețe imobiliare, acestea sunt diferite de la un segment al pieței la altul și de la un stat membru la altul. Acest lucru este valabil mai ales pentru semnele de supraîncălzire, care se înregistrează pe piețele imobiliare din unele state membre, dar, practic, sunt absente în alte state membre.

Pozițiile de capital ale instituțiilor financiare care fac obiectul CRD IV/CRR ar trebui să fie suficient de ridicate pentru a face față concretizării acestui risc. În cadrul simulării de criză efectuate de ABE, riscul de piață în scenariul negativ a redus rata fondurilor proprii de nivel 1 de bază doar cu 1 punct procentual, din scăderea totală de 3,8 puncte procentuale înregistrată în acest scenariu. Prin urmare, riscul de piață nu a fost principalul factor de eroziune a capitalului identificat în cadrul simulării de criză. Desigur, riscul de piață se poate materializa sub altă formă decât s-a presupus în cadrul simulării de criză. Totuși, este încurajator faptul că, în ultimii ani, sectorul financiar a demonstrat o reziliență suficientă în timpul episoadelor de ajustare drastică a primelor de risc care au avut loc pe piețele mondiale. Aceste evenimente au fost creșterea fulgerătoare a prețului („flash rally”) obligațiunilor de tezaur americane din octombrie 2014, vânzarea masivă de obligațiuni germane din mai/iunie 2015, ajustarea prețurilor înregistrate la bursă și a prețurilor acțiunilor după referendumul din Regatul Unit din iunie 2016 și creșterea bruscă a randamentelor titlurilor japoneze din august 2016. Toate acestea nu au influențat decât pe termen scurt prețurile altor active financiare și nu au destabilizat nicio instituție financiară. O nouă evoluție notabilă a pieței se referă la reacțiile puternice înregistrate ocazional de prețurile acțiunilor băncilor din UE. Deși este posibil să se regrete faptul că expunerile la riscul de piață sunt dificil de monitorizat, în acest domeniu sunt în curs propuneri de politici care țin seama de revizuirea fundamentală a portofoliului de tranzacționare inițiat în cadrul de la Basel și se așteaptă ca aceste propuneri să fie mai eficace decât orice măsură în favoarea unei transparențe sporite, prevăzută la articolul 459 din CRR.