RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 54/15

Avizul Comitetului Economic şi Social European privind propunerea de regulament al Consiliului privind ajutorul de stat pentru facilitarea închiderii minelor de cărbune necompetitive

(aviz din proprie iniţiativă)

(2011/C 54/03)

Raportor general: dl PEZZINI

La 21 octombrie 2010, în conformitate cu articolul 29 alineatul (2) din Regulamentul său de procedură, Comitetul Economic şi Social European a hotărât să elaboreze un aviz din proprie iniţiativă cu privire la

Propunerea de regulament al Consiliului privind ajutorul de stat pentru facilitarea închiderii minelor de cărbune necompetitive.

La 20 octombrie 2010, Biroul Comitetului Economic şi Social European a însărcinat Comisia consultativă pentru mutaţii industriale cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă.

Având în vedere caracterul urgent al lucrărilor, Comitetul Economic și Social European l-a numit pe dl PEZZINI raportor general în cadrul celei de-a 467-a sesiuni plenare din 8 şi 9 decembrie 2010 (şedinţa din 8 decembrie) și a adoptat prezentul aviz cu 158 voturi pentru, 8 voturi împotrivă și 5 abțineri.

1. Concluzii şi recomandări

1.1 CESE consideră că este necesar un pachet de măsuri care să dea un impuls puternic modelului energetic durabil, să ofere sectorului un cadru de referinţă cert şi stabil, inclusiv o planificare energetică în funcţie de cerinţele de siguranţă a aprovizionării şi să ia în considerare aspectele sociale, teritoriale şi ambientale şi foaia de parcurs pentru perioada 2020-2050.

1.2 Comitetul recomandă prelungirea Regulamentului privind industria cărbunelui în prezent în vigoare [Regulamentul (CE) nr. 1407/2002 din 23 iulie 2002 privind ajutorul de stat pentru industria cărbunelui], pentru o perioadă egală cu cea a legislaţiei care urmează să expire, fără a împovăra bugetul UE şi fără a pune condiţii categorice de închidere a minelor, dar cu posibilitatea acordării unor ajutoare pentru investiţii şi pentru tehnologii inovatoare şi ecologice de exploatare a cărbunelui (clean coal – CC), precum şi pentru formarea de personal cu înaltă calificare în domeniul materiilor prime strategice. CESE solicită hotărât modificarea propunerii, astfel încât „să faciliteze restructurările competitive ale minelor de cărbune”, şi consolidarea unei rezerve strategice comunitare.

1.3 CESE solicită o evaluare la jumătatea perioadei a condiţiilor de competitivitate ale „cărbunelui curat”, comparativ cu nivelurile de competitivitate ale altor resurse energetice autohtone ale UE în perspectiva anului 2020, cu ajutoarele acordate altor surse energetice autohtone, cu promovarea utilizării cărbunelui pe pieţele mondiale, cu volatilitatea preţurilor combustibililor fosili la nivel mondial, cu valoarea adăugată europeană a resurselor autohtone, precum şi cu costurile de reconversie a centralelor electrice şi de reabilitare a exploatărilor miniere dezafectate.

1.4 În opinia Comitetului, această evaluare trebuie realizată până în 2014, în strânsă corelaţie cu punerea în aplicare a dispoziţiilor Tratatului de la Lisabona privind noua politică energetică a UE (cf. articolul 194) şi în concordanţă cu strategia Uniunii privind securitatea energetică şi accesul la resurse, precum şi cu alte politici ale UE, în special politicile industrială, comercială şi de cercetare şi inovare.

1.5 Comitetul solicită prezentarea în 2015 a unui Raport de evaluare la jumătatea perioadei, adresat PE, Consiliului şi Comitetului, şi referitor la competitivitatea industriei europene a cărbunelui, fără a ţine seama de situaţia actuală excepţională de criză, însă ţinând cont de parametrii menţionaţi mai sus, definitorii pentru caracteristicile acestei industrii (cu scoaterea în evidenţă a progreselor înregistrate sub aspect strategic, economic, tehnologic, social şi ambiental, precum şi în ceea ce priveşte scăderea gradului de dependenţă energetică).

1.6 CESE aminteşte faptul că UE deţine o poziţie fruntaşă în cercetarea şi dezvoltarea tehnologiilor energetice ecologice, în special în materie de tehnici de CSC (captare şi stocare a CO2), precum tehnologii ecologice de exploatare a cărbunelui, poligenerare pe bază de cărbune şi producţia de energie electrică în cadrul soluţiilor integrate fără emisii (1), care fac parte integrantă din cel de-al VII-lea Program-cadru al Uniunii Europene pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative (2007-2013).

1.7 CESE subliniază că nu există probleme de denaturare a concurenţei pe piaţa internă europeană întrucât, după cum a evidenţiat chiar Comisia, nu are loc un comerţ semnificativ cu cărbune între statele membre, şi din cauză că instalaţiile tehnologice ale centralelor electrice sunt proiectate pentru tipuri proprii de cărbune de referinţă.

1.8 CESE subliniază că Regulamentul privind ajutorul de stat pentru industria cărbunelui [Regulamentul (CE) nr. 1407/2002] este mai actual decât oricând, mai ales în ceea ce priveşte:

— „dezechilibrul concurențial între cărbunele comunitar și cărbunele importat a forțat industria cărbunelui să ia măsuri de restructurare substanțiale, implicând reduceri majore ale activității în ultimele decenii;

— Comunitatea a devenit din ce în ce mai dependentă de aprovizionarea externă cu surse de energie primară;

— situația politică mondială dă o dimensiune în întregime nouă evaluării riscurilor geopolitice și de securitate în sectorul energiei și dă un sens mai larg conceptului de securitate a aprovizionării.”

1.9 Din aceste motive şi ţinând seama de faptul că resursele energetice sunt un factor strategic, CESE recomandă o tranziţie eficientă către noul model energetic durabil european, cu un mix diversificat, care să ia în considerare toate sursele de energie cu tehnologii destinate reducerii emisiilor poluante şi cu termene de realizare credibile, introducând şi menţinând elemente care să diminueze dependenţa sa de resursele externe.

1.10 Comitetul subliniază importanţa – în materie de eficienţă energetică, de luptă împotriva schimbărilor climatice, de scădere a emisiilor de CO2 şi a altor substanţe poluante – a obţinerii unui consens democratic şi participativ şi solicită cu hotărâre consolidarea şi mai buna structurare a dialogului social sectorial din industria cărbunelui, la diferite niveluri, în contextul politicii de coeziune economică şi socială a Uniunii, pentru regiunile producătoare de cărbune în care închiderea activităţii ar echivala, în perioada actuală de criză globală, cu pierderea a peste 300 000 de locuri de muncă situate în teritorii foarte specifice.

2. Introducere

2.1 În prezent, Uniunea Europeană are o producţie de cărbune (2) de circa 288 de milioane de tone echivalent cărbune (Mtec), dintre care 122 Mtec sunt reprezentate de antracit. Cărbunele se foloseşte cu precădere la producerea electricităţii, la generarea de căldură, la producerea oţelului şi în alte procese industriale. Cele mai mari ţări producătoare de cărbune sunt Germania şi Polonia.

2.2 Şase dintre cele zece state membre producătoare de cărbune fosil acordă ajutoare de stat sectorului, sub diverse forme: în primul rând, Germania şi Spania şi, în mai mică măsură, Ungaria, Polonia, România, Slovacia şi Slovenia (în pofida faptului că, în cazul celei din urmă, minele sunt deja închise).

2.3 Tratatul de instituire a Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului din 1951 cuprindea prevederi clare referitoare la posibilitatea statelor membre de a acorda ajutoare de stat întreprinderilor din sectorul producţiei de cărbune şi oţel: „În cadrul Comunității, sunt incompatibile cu piața comună a cărbunelui și a oțelului și, în condițiile prevăzute în prezentul tratat, sunt, prin urmare, eliminate și interzise: […] subvențiile sau ajutoarele acordate de state […], sub orice formă”. Această interdicţie absolută de la articolul 4 litera c), impusă diferitelor state, de a susţine întreprinderile, era o consecinţă logică a abolirii tuturor măsurilor naţionale de protecţie în cadrul pieţei comune.

2.4 Cu toate acestea, la scurt timp după înfiinţarea pieţei comune, a devenit evident faptul că nu se poate garanta aprovizionarea cu energie la nivel european şi, pentru a fi acordate anumite tipuri de ajutoare comunitare, a fost utilizat articolul 95, referitor la apariţia unor împrejurări neprevăzute după semnarea tratatului. Acest lucru a permis Comunităţii să intervină acolo unde era necesar pentru îndeplinirea unuia sau mai multor obiective din tratat.

2.5 La expirarea Tratatului CECO, Consiliul UE a introdus în 2002 Regulamentul (CE) nr. 1407/2002 din 23 iulie 2002 privind ajutorul de stat pentru industria cărbunelui, care expiră la 31 decembrie 2010. Din 2003 până în 2008 a fost aprobată acordarea de ajutoare pentru acest sector în valoare de peste 26 de miliarde EUR.

2.6 CESE a avut ocazia de a se pronunţa cu privire la acest sistem (3), fiind de acord cu „estimarea Comitetului consultativ al CECO, potrivit căruia un regulament care urmăreşte îmbunătăţirea siguranţei aprovizionării cu energie şi crearea unei rezerve stabile de surse interne de energie primară nu poate solicita în acelaşi timp eliminarea tuturor ajutoarelor acordate industriei cărbunelui”.

2.7 CESE a întâmpinat cu satisfacţie şi „posibilitatea ca statele membre să îşi poată stabili ca obiectiv un nivel minim de producţie de cărbune care să permită accesul la zăcămintele importante”. Aceasta presupune o infrastructură eficientă, o atenţie sporită şi intervenţii concrete în sfera delicată a igienei şi securităţii la locul de muncă, calificare profesională temeinică şi competenţe tehnologice.

2.8 Pe de altă parte, Comitetul subliniază cât este de importantă o contribuţie activă la acest sector specific în contextul materiilor prime strategice autohtone, pentru o Europă mai atractivă sub aspectul investiţiilor şi al ocupării forţei de muncă, pentru consolidarea dimensiunii competitive a întreprinderilor şi a coeziunii sociale, pentru stimularea înclinaţiei către cercetare şi inovare şi, în sfârşit, pentru promovarea creării şi difuzării noilor cunoştinţe şi a formării resurselor umane (4).

2.9 De asemenea, Comitetul a avut ocazia de a sublinia: Comisia ar trebui să se poată concentra asupra examinării ajutoarelor de stat care au un impact semnificativ asupra schimburilor comerciale, fără a-şi mai irosi resursele în examinarea unei multitudini de cazuri, de interes preponderent local, prin clarificarea semnificaţiei şi interpretarea conceptului de „importanţă locală” (local concern) (5).

2.10 CESE a mai subliniat şi faptul că „combustibilii fosili (cărbune (6), petrol şi gaze naturale) constituie în prezent coloana vertebrală a aprovizionării cu energie, la nivel european şi global. Importanţa lor nu va scădea nici în deceniile următoare, rămânând aşadar indispensabili” (7).

2.11 „O exploatare mai intensă a zăcămintelor însemnate de cărbune din Europa poate atenua această dependenţă. Cât priveşte cărbunele, până în prezent a fost extras doar 3 % din potenţialul total, estimat la cca 3 400 de miliarde tone de echivalent petrol (tep)”. „Nivelul resurselor şi rezervelor de cărbune, petrol şi gaz pe plan mondial este estimat în funcţie de mai mulţi factori (creştere economică, prospecţiuni, dezvoltare tehnologică). Aceste resurse vor dăinui pentru încă multe decenii (în cazul cărbunelui, poate chiar secole)…” (7).

2.12 Conform perspectivelor 2030-2050 trasate de Centrul Comun de Cercetare (JRC – Joint Research Centre) (8), cărbunele fosil va fi utilizat pentru acoperirea necesarului de energie pe tot parcursul secolului al XXI-lea, o atenţie sporită fiind acordată limitării emisiilor de gaze cu efect de seră prin investiţii masive în cercetare şi în dezvoltarea unor aplicaţii comerciale ale tehnologiilor ecologice de exploatare a cărbunelui (Clean Coal) şi prin măsuri tot mai punctuale în materie de tehnologii de captare şi stocare a CO2. La nivel mondial, cărbunele va rămâne o sursă de energie însemnată, furnizând peste 20 % din necesarul de energie la scară mondială.

2.13 După cum a amintit CESE (9), „după o scădere iniţială, ne putem aştepta la o nouă creştere a consumului de cărbune, începând cam din 2015, drept urmare a unei dimensiuni concurenţiale sporite a acestei surse de energie, la producerea curentului electric. Principalele motive ale acestei evoluţii sunt creşterea preţului gazelor naturale şi disponibilitatea operaţională preconizată a tehnologiilor de avangardă pentru producţia de energie electrică pe bază de cărbune”.

2.14 China, Statele Unite, India, Australia şi Rusia sunt principalii producători la scară mondială, cu o producţie anuală de 2 761 Mt pentru China (47 % din producţia mondială), de 1 006 Mt pentru Statele Unite ale Americii (17 %) şi de 247 Mt pentru Rusia (4 %). UE importă 180 Mt de cărbune anual, în special din Rusia (30 %), Columbia (17,8 %), Africa de Sud (15,9 %) şi SUA (12,8 %) (10).

3. Propunerile actuale

3.1 În perspectiva expirării Regulamentului (CE) nr. 1407/2002 din 23 iulie 2002 privind ajutorul de stat pentru industria cărbunelui, Comisia a prezentat recent 6 opţiuni:

— opţiunea 1: Comisia nu propune un nou instrument legislativ specific sectorului care să se aplice după expirarea Regulamentului privind industria cărbunelui; se aplică numai normele generale privind ajutorul de stat;

— opțiunea 2: adoptarea unor orientări în baza articolului 107 alineatul (3) litera c) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), similare celor adoptate în sectoarele siderurgic și naval (ajutoare pentru sprijinirea muncitorilor disponibilizați sau pensionaţi anticipat ca urmare a închiderii minelor, pentru consilierea muncitorilor și pentru acţiuni de recalificare profesională, pentru reabilitarea exploatărilor);

— opţiunea 3: regulament care să permită ajutor de operare pe durată determinată (ajutor pentru închidere), ajutor de operare degresiv, atâta timp cât este însoțit de lichidarea sistematică a activităților din mine şi a instalaţiilor, în contextul unui plan bine definit de închidere a minelor;

— opţiunea 4: regulament care să permită acordarea de ajutoare pentru acoperirea costurilor excepționale (datorii sociale și de mediu preluate) legate de închiderea minelor de cărbune;

— opţiunea 5: regulament în baza articolului 107 alineatul (3) litera e) din TFUE, prin care să se acorde atât ajutor pentru închidere, cât și ajutor pentru acoperirea costurilor excepționale;

— opţiunea 6: prelungirea cu 10 ani (până în 2020) a actualului Regulament privind industria cărbunelui, fără a se pune condiţia închiderii minelor și cu posibilitatea de a se acorda ajutor de investiții.

3.2 Pe baza opţiunii 5, Comisia a hotărât să prezinte Consiliului o propunere de nou regulament, punând la dispoziţia statelor membre un instrument suplimentar pentru atenuarea impactului social şi regional al închiderii minelor şi pentru promovarea coeziunii sociale a regiunilor europene.

De fapt, pe lângă posibilităţile prevăzute de legislaţia generală în materie de ajutoare de stat, pentru a consolida dimensiunea concurenţială a întreprinderilor şi coeziunea socială, pentru a stimula înclinaţia către cercetare şi inovare şi, în sfârşit, pentru a promova crearea şi difuzarea noilor cunoştinţe şi formarea resurselor umane, propunerea Comisiei ar oferi posibilitatea de a fi declarate compatibile cu piaţa internă două tipuri de ajutoare acordate industriei cărbunelui: ajutoare pentru închidere şi pentru acoperirea costurilor excepționale.

3.3.1 Concret, acordarea de ajutoare de operare pentru minele de cărbune ar putea fi permisă numai dacă sunt îndeplinite următoarele condiţii:

— există un plan detaliat de închidere definitivă, până la 1 octombrie 2014, a minelor de cărbune necompetitive care erau active la 31 decembrie 2009;

— degresivitate semnificativă a ajutorului, în timp: reducere de 33 % pe perioade de cincisprezece luni;

— ajutorul se restituie integral în cazul în care închiderea nu are loc la termen;

— prezentarea unui plan naţional de măsuri vizând atenuarea impactului pe care utilizarea cărbunelui îl are asupra mediului;

3.3.2 Acordarea de ajutoare pentru costuri excepționale se referă la acoperirea costurilor excepționale de restructurare şi de reabilitare a exploatărilor, costuri care nu sunt direct legate de producţia curentă, ca şi la costuri sociale și de mediu preluate, legate de închiderea minelor de cărbune, doar dacă ele decurg din închiderea unităţilor de producţie de cărbune.

4. Observaţii generale

4.1 Comitetul regretă faptul că nu a fost consultat de către Consiliu, ţinând seama mai ales de competenţele Comisiei consultative pentru mutaţii industriale (CCMI), structură permanentă de lucru a CESE care a preluat competenţele Comitetului consultativ al Comunităţii Europene a Cărbunelui şi Oţelului (CECO)..

4.2 În primul rând, CESE îşi revendică prerogativa de a se putea pronunţa cu privire la o temă deosebit de relevantă în materie de mutaţii industriale în cadrul Uniunii, urmând exemplul Comitetului consultativ al CECO, căruia i s-a oferit posibilitatea de a se pronunţa asupra Regulamentului (CE) nr. 1407/2002, preconizând că „îmbunătăţirea siguranţei aprovizionării cu energie şi crearea unei rezerve stabile de surse interne de energie primară nu pot presupune în acelaşi timp eliminarea tuturor ajutoarelor acordate industriei cărbunelui”.

4.3 CESE aminteşte faptul că Consiliul European din 19 şi 20 martie 2009 a subscris la cea de-a doua Revizuire strategică a politicii energetice, prezentată la 13 noiembrie 2008 de Comisie, care afirmă nevoia „valorificării la maximum a resurselor energetice indigene ale UE” şi subliniază „necesitatea de a valorifica la modul optim resursele energetice proprii, incluzând sursele regenerabile, combustibilii fosili și, în țările care decid aceasta, energia nucleară”.

4.4 CESE mai aminteşte şi că al VI-lea Program de acțiune pentru mediu 2002-2012 îşi propune, printre altele, „încurajarea utilizării combustibililor fosili regenerabili și cu conținut redus de carbon pentru producerea energiei electrice” iar articolul 1 din Regulamentul privind ajutorul pentru industria cărbunelui, actualmente în vigoare, prevede „necesitatea de a menține, ca măsură de precauție, o cantitate minimă a producției interne de cărbune pentru a garanta accesul la rezerve”.

4.5 În sfârşit, CESE subliniază că şi analizele efectuate de Institutul pentru energie din Petten au relevat faptul că se preconizează utilizarea cărbunelui fosil pentru acoperirea necesarului de energie pe tot parcursul secolului al XXI-lea.

4.6 CESE întâmpină cu satisfacţie măsurile propuse de Comisie atâta timp cât acestea răspund nevoilor de dezvoltare competitivă a întreprinderilor din sector şi nu se înscriu doar într-o logică a neconcurenţei (11), într-un cadru de referinţă comun, în vederea:

— menţinerii resurselor energetice autohtone la un nivel corespunzător, pentru a contribui la siguranţa aprovizionării şi pentru a reduce dependenţa energetică;

— menţinerii poziţiei de lider a Europei în domeniul tehnologiilor extractive inteligente şi al tehnologiilor de mediu „cărbune curat” şi de CSC (captarea şi stocarea CO2): tehnologia de captare şi stocare a CO2 va putea fi utilizată pe scară largă numai după 2020 şi cu condiţia ca activităţile necesare de cercetare-dezvoltare (C-D) să se desfăşoare la timp şi cu succes;

— găsirii de soluţii pentru remedierea deficienţelor pieţei în materie de investiţii în cercetare, inovare şi restructurare, astfel încât întreprinderile europene din industria cărbunelui să devină competitive, prin achiziţionarea de noi tehnologii de piaţă, cu preţ redus;

— conformării, prin creşterea bunăstării şi a nivelului de ocupare a forţei de muncă, la obiectivele de natură socială şi ambientală la nivel teritorial şi de dezvoltare a regiunilor în care sunt preponderente sau chiar exclusive activităţile minieră şi extractivă şi industriile conexe;

— aplicării conceptului de „importanţă locală” (local concern) la acest sector, dat fiind că impactul comerţului intracomunitar este minim sau inexistent şi deci nu influenţează în mod semnificativ schimburile comerciale, iar sistemul actual de ajutoare nu a produs denaturări substanţiale ale concurenţei;

— modernizării centralelor de producere a energiei electrice, respectarea procedurilor şi termenelor de restructurare a sectorului la nivel naţional (12), prin susţinerea reţelelor de regiuni carbonifere şi de centre de competenţă în domeniul extracţiei şi al utilizării resurselor minerale şi a sistemelor de reţele pentru formarea de cadre de înaltă calificare;

— păstrării noţiunii de „rezervă strategică minimă” de cărbune autohton ca „obligaţie de serviciu universal a sectorului public”, pentru siguranţă energetică, prevăzută la articolul 106 din TFUE (fostul articol 86 din TCE);

— asigurării serviciilor de orientare, formare şi reconversie profesională pentru lucrători şi pentru specialiştii din minele deficitare, sprijin pentru pensionarea anticipată în sector şi în industriile conexe;

— dezvoltării şi susţinerii dialogului social sectorial european pentru industriile extractive şi organizarea unor forumuri de specialitate, structurate în reţele, precum Forumul combustibililor fosili de la Berlin;

— sprijinirea diseminării şi a schimbului de bune practici, în special din punct de vedere tehnic şi ambiental, atât pentru ca producţiile de cărbune avansate din punct de vedere tehnologic şi aplicaţiile acestora să câştige în competitivitate şi durabilitate, cât şi pentru demararea restructurărilor, reconversiilor şi închiderilor (şi a reabilitării (13) exploatărilor), acolo unde astfel de evoluţii nu sunt posibile.

4.7 CESE consideră că intervalul de timp menţionat de Comisie este prea limitat şi nu corespunde exigenţelor dezvoltării acestui sector: perioada 2011-2018 ar fi mai potrivită – cum a fost de altfel perioada 2002-2012 – pentru a se verifica dacă întreprinderile din sector sunt sau nu competitive în lumina evoluţiei tehnologice a pieţei, în special în ceea ce priveşte tehnicile extractive ecologice a cărbunelui şi CSC la preţ redus.

4.8 Tot astfel, în opinia CESE, rata degresivității pare exagerată şi concentrată pe intervale de timp prea scurte ca să poată lăsa loc pentru recuperarea competitivităţii şi pentru inovaţii de producţie, „cărbune curat” şi CSC. În plus, ajutoarele ar trebui să răsplătească întreprinderile care câştigă teren în materie de competitivitate, nu să le pedepsească, aşa cum preconizează propunerea.

4.9 Cât despre dezechilibrele concurenţiale dintre produsul importat şi produsul autohton, înainte de a le califica drept aspecte care justifică limitarea regimului UE, ar fi poate necesară o examinare mai clară şi mai transparentă a sistemelor de ajutoare din ţările exportatoare. În opinia CESE, ar trebui de asemenea evaluată cu mai mare atenţie şi consecvenţă – în momentul încheierii acordurilor cu ţări terţe – introducerea obligaţiei de respectare a standardelor sociale OIM adecvate, pentru a se evita exploatarea minerilor şi pentru asigurarea unor condiţii optime de securitate şi de protecţie a lucrătorilor împotriva accidentelor deseori mortale care survin în marile exploatări mondiale.

4.10 În final, CESE consideră că, pentru viitorul activităţii din sectorul cărbunelui şi al producţiei de energie electrică, ar fi absolut necesar să se pună la dispoziţia întreprinderilor europene şi a statelor membre un cadru clar şi proactiv al ajutoarelor orizontale la care se poate recurge în scopuri sociale, ambientale, de CDT şi inovare, de formare şi calificare profesională în acest sector.

Bruxelles, 8 decembrie 2010 Preşedintele Comitetului Economic și Social European Staffan NILSSON

(1) Cf. ZEP – European Technology Platform for Zero Emission Fossil Fuel Power Plant – Implementation Plan 2010 – 2012 (Platforma tehnologică europeană privind centralele electrice bazate pe combustibili fosili cu emisii zero – Plan de punere în aplicare 2010-2012) www.zeroemissionsplatform.eu/ccs-technology/capture.html; Conferinţa privind Planul SET (Planul strategic al UE pentru tehnologiile energetice), organizată de Preşedinţia belgiană (15-16 noiembrie 2010, Platforma tehnologică europeană privind centralele electrice bazate pe combustibili fosili cu emisii zero – ETP-ZEP), http//setis.ec.europa.eu/technologies/Zero-emission-fossil

(2) În acest aviz se vorbeşte despre „cărbune fosil sau cărbune”, astfel cum este definit la articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 1407/2002: antracit, lignit, cărbune fosil.

(3) JO C 48, 21.2.2002, p. 49.

(4) JO C 65, 17.3.2006, p. 1.

(5) Cf. nota 2.

(6) Antracit, lignit şi cărbune fosil.

(7) JO C 28, 3.2.2006, p. 5.

(8) Coal of the future (supply prospects for thermal coal by 2030-2050), Directorate General Joint Research Center (DG JRC), Institutul pentru Energie, Petten (Ţările de Jos), februarie 2007.

(9) Cf. nota 9.

(10) SUA joacă încă un rol activ în finanţarea centralelor pe cărbune – atât pe plan naţional, cât şi internaţional –, fapt ce contravine angajamentului luat de preşedintele Obama de a elimina treptat subvenţiile pentru combustibilii fosili în cadrul G20.

(11) În această privinţă, după cum se precizează în toate documentele privind politica energetică a Comisiei – de la Planul SET la Strategia energetică 2011-2020 – trebuie luaţi în considerare parametri precum nivelurile de competitivitate ale altor resurse de energie autohtone ale UE în perspectiva anului 2020, ajutoarele acordate altor surse de energie autohtone, promovarea utilizării cărbunelui pe pieţele mondiale şi volatilitatea preţurilor combustibililor fosili la nivel internaţional, precum şi valoarea adăugată europeană a securităţii energetice a resurselor strategice autohtone, în special în condiţii de criză şi tensiuni internaţionale; de asemenea, trebuie avute în vedere costurile de reconversie a centralelor electrice şi de reabilitare a exploatărilor miniere dezafectate.

(12) Cf., de exemplu, planul german pentru minele de cărbune până în 2018.

(13) „Decommissioning”.