GLOSAR

Accesibilitate socială : Principiul conform căruia capacitatea populaţiei de a plăti pentru serviciile de apă trebuie luată în considerare atunci când se stabilesc preţuri ale apei destinate să acopere costurile serviciilor respective. Se poate măsura ca raport între cheltuielile cu apa ale gospodăriilor şi venitul de care acestea dispun.

Analiză costuri-beneficii (ACB) : Tehnică de comparare a tuturor costurilor şi a tuturor beneficiilor unei intervenţii pentru a se determina dacă şi, acolo unde este cazul, în ce proporţie beneficiile compensează costurile.

An "orizont" : Un an în viitor pentru care se realizează o estimare a cererii, ca bază pentru planificarea investiţiei legate de alimentarea cu apă.

Apă nefacturată : Diferenţa dintre volumul de apă captat şi consumul facturat, cunoscută şi sub denumirea de apă necontabilizată. Include pierderile prin scurgere, consumul ilegal, inexactităţile de măsurare şi utilizarea gratuită a serviciilor de apă. În timp ce pierderile prin scurgere pot doar să fie estimate, apa nefacturată reprezintă un parametru măsurabil pentru care există date disponibile în aproape orice sistem de alimentare cu apă. În prezentul raport, acest parametru este utilizat ca indicator al randamentului reţelelor de distribuţie a apei.

Bazin de recepţie : Lac artificial creat prin construcţia unui baraj pe un râu sau pe un fluviu.

Canal de alimentare cu apă : Căi de transport al apei, de suprafaţă sau în subteran, construite din beton sau din alte materiale. În prezentul raport, termenul este utilizat doar pentru căile de transport al apei în vederea utilizării mixte, a irigaţiei şi a alimentării cu apă pentru consumul casnic.

Conductă magistrală de apă : Ţevi de diferite diametre şi din diferite materiale, utilizate pentru transportul apei în cadrul unui sistem centralizat de alimentare cu apă.

Consum pe cap de locuitor : La nivelul unei zone, al unei municipalităţi sau al unei regiuni, volumul de apă, în litri pe zi şi pe persoană, necesar pentru activităţile cotidiene ale utilizatorilor casnici şi industriali. Documentele de planificare hidrologică stabilesc valorile aferente consumului pe cap de locuitor pe baza unor caracteristici rezidenţiale locale şi pe baza nivelului local al dezvoltării industriale.

Eficacitate : Măsurarea relaţiei dintre obiectivele stabilite şi rezultatele obţinute.

Eficienţă : Măsurarea relaţiei dintre resursele utilizate şi rezultatele obţinute. În prezentul raport, se analizează relaţia dintre costul investiţiei şi, de exemplu, creşterea volumelor de apă furnizate sau îmbunătăţirea calităţii apei.

Fond de coeziune (FC) : Instrumentul financiar conceput să consolideze coeziunea economică şi socială prin finanţarea de proiecte în domeniul mediului şi în domeniul transporturilor în statele membre al căror PNB pe cap de locuitor nu depăşeşte 90 % din media de la nivelul UE.

Fondul european de dezvoltare regională (FEDR) : Instrumentul financiar conceput să promoveze coeziunea economică şi socială între regiunile UE. Intervenţiile FEDR sunt, în principal, implementate prin programe operaţionale care implică un număr mare de proiecte.

hm3 : Hectometru cub, care este egal cu 1 milion de m3.

Măsuri structurale : În prezentul raport, intervenţiile realizate prin Fondul european de dezvoltare regională şi prin Fondul de coeziune.

Perioadă de programare : Cadrul multianual în care sunt planificate şi implementate cheltuielile aferente fondurilor structurale şi Fondului de coeziune.

Principiu de recuperare a costurilor :

Principiu conform căruia costurile unui anumit bun sau serviciu sunt acoperite de venituri.

În domeniul apei, statele membre trebuie să adopte politici de stabilire a preţului apei care iau în considerare recuperarea tuturor costurilor cu scopul de a stimula utilizarea resurselor de apă în mod eficient (a se vedea articolul 9 din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 23 octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în domeniul apei (JO L 327, 22.12.2000, p. 1).

Program operaţional (PO) : Document aprobat de Comisie care ia forma unui set coerent de priorităţi cuprinzând măsuri multianuale.

Reţea de distribuţie : Toate activităţile şi infrastructurile prin care apa existentă în rezervoare municipale sau locale este distribuită utilizatorilor casnici şi altor utilizatori.

Rezervor de apă : Recipient din beton sau din alt material, utilizat pentru stocarea apei.

Sistem centralizat de alimentare cu apă : Totalitatea infrastructurii care permite furnizarea de apă în rezervoarele municipale/locale, inclusiv captarea apei, producţia, transferul pe distanţe lungi al apei brute, tratarea şi transportul până la rezervoare. Apa este apoi furnizată utilizatorilor prin reţeaua de distribuţie.

Tarife pentru apă (taxe) : Preţul apei perceput de la utilizatori de către furnizorii de servicii. Tarifele pentru apă variază în funcţie de diferiţii utilizatori: gospodării, industrie şi agricultură. De regulă, tarifele pentru apă se facturează împreună cu tarifele pentru apele reziduale.

SINTEZĂ

I. Apa reprezintă una dintre cele mai importante resurse pentru dezvoltarea economică şi socială. Alimentarea cu apă destinată consumului casnic este esenţială pentru sănătatea şi bunăstarea populaţiei.

II. Investiţiile în alimentarea cu apă răspund unor diferite nevoi, precum: sporirea cantităţii de apă disponibile pentru a satisface un nivel mai ridicat al cererii, extinderea acoperirii geografice, îmbunătăţirea calităţii apei distribuite, ameliorarea eficienţei sistemelor de alimentare cu apă şi a calităţii serviciilor.

III. Auditul Curţii s-a axat pe infrastructurile dedicate exclusiv alimentării cu apă pentru consumul casnic, cofinanţate de Fondul de coeziune şi de FEDR şi finalizate în cursul perioadei de programare 2000-2006 în Spania, Grecia, Portugalia şi Italia, care sunt beneficiarii majori ai finanţării în acest domeniu. Constatările de audit au la bază examinarea în mod direct a 29 de proiecte – 11 aprobate de Comisie şi 18 aprobate de autorităţile de management din statele membre – precum şi analiza sistemelor instituite de Comisie şi de statele membre pentru gestionarea şi monitorizarea fondurilor UE.

IV. Obiectivul principal al auditului a fost de a evalua în ce măsură cheltuielile UE privind alimentarea cu apă s-au efectuat în mod optim, examinându-se dacă:

- s-au adoptat cele mai adecvate soluţii pentru a răspunde nevoilor zonelor vizate;

- proiectele cofinanţate au reuşit să îmbunătăţească alimentarea cu apă;

- obiectivele au fost îndeplinite la cel mai mic cost pentru bugetul UE.

V. Curtea a constatat că, deşi cheltuielile efectuate în cadrul măsurilor structurale au contribuit la îmbunătăţirea alimentării cu apă pentru uzul casnic, s-ar fi putut obţine rezultate mai bune la un cost mai mic. În special:

- previziunile privind necesarul de apă în viitor nu au luat în considerare nici tendinţele descendente ale cererii de apă şi nici totalitatea resurselor deja disponibile; mai mult, s-a pus accent pe exploatarea unor noi surse fără să se aibă în vedere soluţii alternative, cum ar fi diminuarea pierderilor de apă şi utilizarea unor alte resurse din apropiere; evaluarea realizată de Comisie şi de autorităţile de management din statele membre a produs o valoare adăugată limitată;

- s-au obţinut îmbunătăţiri cuantificabile în ceea ce priveşte creşterea volumului de apă disponibil, extinderea gradului de acoperire al reţelei publice, calitatea mai bună a apei, randamentul mai mare al reţelei şi continuitatea serviciului; cu toate acestea, unele proiecte nu erau operaţionale din cauza lipsei de infrastructură complementară; monitorizarea rezultatelor varia din punct de vedere calitativ; în cazurile în care erau impuse o serie de condiţii în deciziile de atribuire a granturilor, nu s-a acordat întotdeauna atenţie aspectului privind verificarea respectării condiţiilor respective;

- toate proiectele au înregistrat creşteri de costuri şi întârzieri; în urma analizării lor în raport cu cei doi parametri principali de eficienţă (gradul de utilizare a capacităţii şi apă nefacturată), s-a constatat că eficienţa mai multor proiecte era limitată; s-au identificat o serie de deficienţe semnificative în procesul de stabilire a valorii granturilor, iar Comisia şi autorităţile de management din statele membre nu au acordat suficientă atenţie capacităţii proiectelor de a genera venituri.

VI. Curtea formulează următoarele recomandări:

- statele membre ar trebui să îşi îmbunătăţească analiza ex ante şi previziunile privind nevoile viitoare prin luarea în considerare a unor date recente şi exacte, să îşi pună la punct inventarul tuturor resurselor de apă disponibile şi să acorde o atenţie mai mare soluţiilor care nu sunt axate strict pe oferta de apă (soluţii precum măsuri vizând reducerea pierderilor de apă), precum şi măsurilor de protecţie a calităţii apei;

- Comisia ar trebui să încurajeze statele membre să implementeze o gestionare eficientă a resurselor de apă şi să ia în calcul efectele unei astfel de gestionări în cursul planificării unor infrastructuri cofinanţate destinate alimentării cu apă;

- statele membre ar trebui să se asigure, încă din etapa de planificare, că infrastructura complementară necesară pentru ca proiectele să devină operaţionale este disponibilă în timp util; ar trebui să se instituie instrumente mai bune de monitorizare a rezultatelor şi a respectării condiţiilor prevăzute;

- statele membre ar trebui să acorde o atenţie mai mare, în cursul etapei de planificare, unor factori care adesea duc la întârzieri; ar trebui să se ţină seama la proiectarea de noi infrastructuri de rezultatele unor analize ex ante mai bune;

- Comisia şi statele membre ar trebui să amelioreze calitatea ACB-urilor şi a estimărilor de deficit de finanţare şi să acorde atenţia cuvenită capacităţii proiectelor de a genera venituri.

INTRODUCERE

ALIMENTAREA CU APĂ ÎN UE

1. Apa este esenţială pentru sănătatea umană şi constituie una dintre cele mai importante resurse naturale necesare pentru dezvoltarea economică şi socială. Distribuţia unei cantităţi suficiente de apă de bună calitate pentru consumul casnic reprezintă o condiţie importantă pentru dezvoltare.

2. În UE, procentul populaţiei care beneficiază de un sistem public de alimentare cu apă şi consumul de apă pe cap de locuitor variază în mod semnificativ de la un stat membru la altul şi de la o regiune la alta din cadrul aceluiaşi stat. Există, de asemenea, diferenţe semnificative în ceea ce priveşte eficienţa reţelelor de apă, preţul apei şi partea aferentă cheltuielilor cu apa din venitul total pe gospodărie (a se vedea tabelul 1).

TABELUL 1

PRINCIPALELE CARACTERISTICI ALE ALIMENTĂRII CU APĂ PENTRU UZUL CASNIC ÎN UE – VALORI MEDII LA NIVELUL STATELOR MEMBRE [1]

| Minim | Maxim |

Populaţia acoperită (% din populaţia totală) | 70 | 100 |

Consumul pe cap de locuitor (litri/locuitor/zi) | 70 | 270 |

Apa nefacturată (% din totalul apei captate) | 7 | 55 |

Preţul apei (euro/m3) | 0 | 2,1 |

Partea din venitul total pe gospodărie aferentă cheltuielilor de alimentare cu apă (%) | 0 | 2,5 |

3. Conform dispoziţiilor din tratate, utilizarea prudentă şi raţională a resurselor naturale constituie unul dintre obiectivele politicii de mediu. Instrumentul juridic principal în acest domeniu îl reprezintă directiva-cadru în domeniul apei, al cărei scop este de a asigura protecţia şi utilizarea durabilă a apei. Directiva a intrat în vigoare în 2000 şi dispoziţiile ei trebuiau să fie transpuse până în decembrie 2003. Directiva stabilea sisteme de clasificare pentru calitatea apei şi prevedea crearea unei reţele de monitorizare până în 2006, publicarea unor planuri de gestionare a districtelor hidrografice în 2009 şi, în principiu, îndeplinirea unor obiective de mediu până în 2015. De asemenea, directiva impunea statelor membre să adopte politici de stabilire a preţului apei care să constituie o motivaţie pentru utilizarea eficientă a apei, diferitele categorii de utilizatori aducând o contribuţie adecvată la realizarea acestui obiectiv (principiul recuperării costurilor). Această obligaţie trebuie îndeplinită până în 2010 [2].

4. În plus, Directiva Consiliului privind calitatea apei potabile vizează protecţia sănătăţii umane, în special prin stabilirea unor valori maxime pentru anumiţi parametri microbiologici, chimici şi organoleptici [3].

MĂSURILE STRUCTURALE ALE UE DESTINATE COFINANŢĂRII INFRASTRUCTURILOR DE ALIMENTARE CU APĂ

5. Investiţiile în sistemele de alimentare cu apă se realizează ca răspuns la una sau mai multe nevoi specifice, cum ar fi:

(a) nevoia de a mări cantitatea de apă disponibilă, fie ca urmare a creşterii populaţiei, fie ca urmare a creşterii economice;

(b) nevoia de a extinde acoperirea geografică pentru a include sectoare ale populaţiei care nu beneficiau de serviciile publice de distribuţie a apei;

(c) nevoia de a îmbunătăţi calitatea apei distribuite, fie prin dezvoltarea unor noi resurse de apă, fie prin tratarea apei provenite din surse disponibile, în cazurile în care, de exemplu, sursele existente au fost contaminate prin activităţi industriale sau agricole;

(d) nevoia de a îmbunătăţi eficienţa sistemelor de alimentare cu apă în vederea soluţionării unor probleme precum pierderile de apă sau echipamentele depăşite din punct de vedere tehnologic;

(e) nevoia de a ameliora calitatea serviciilor prin reducerea numărului şi a duratei restricţiilor şi întreruperilor.

6. Costurile de construcţie ale sistemelor de alimentare cu apă sunt eligibile pentru ajutor, în cadrul politicii de coeziune, prin Fondul european de dezvoltare regională (FEDR) şi prin Fondul de coeziune (FC). Acest sprijin poate varia între 25 % şi 85 % din cheltuielile eligibile [4].

7. Pentru perioada de programare 2000-2006, valoarea totală a sprijinului financiar al UE pentru proiecte consacrate exclusiv alimentării cu apă pentru consumul casnic şi cofinanţate prin aceste fonduri a fost de 4,05 miliarde de euro [5], din care 3,62 miliarde de euro, şi anume 89,4 % din total, s-au alocat unui număr de patru state membre: Spania, Grecia, Portugalia şi Italia. În mod probabil, cheltuielile din acest domeniu vor rămâne semnificative în perioada de programare 2007-2013: se estimează că cele 15 state membre eligibile pentru sprijin din partea FC să aibă în continuare nevoie să investească în jur de 25 de miliarde de euro în sectorul distribuţiei apei [6].

8. Proiectele cofinanţate sunt implementate în cadrul unei gestiuni partajate între Comisie şi statele membre, Comisia fiind cea căreia îi revine responsabilitatea finală privind execuţia bugetului [7]. Rolurile distribuite depind de fondul prin care se acordă sprijinul financiar, precum şi de nivelul costurilor aferente proiectului în cauză:

(a) pentru proiectele din cadrul FC şi proiectele majore din cadrul FEDR [8], Comisia examinează calitatea proiectelor care urmează a fi cofinanţate, şi anume verifică dacă acestea sunt conforme cu directivele europene aplicabile şi cu priorităţile fondurilor, dacă au potenţialul de a obţine rezultate în domeniul dezvoltării regionale şi dacă participarea financiară a UE în cadrul acestora este necesară. Decizia Comisiei de a cofinanţa un proiect stabileşte valoarea grantului şi condiţiile care trebuie îndeplinite pentru a beneficia de plata grantului respectiv. În cazul proiectelor din cadrul FC, trebuie prezentat Comisiei un raport final care să includă o descriere a lucrărilor efectuate şi o primă apreciere cu privire la obţinerea rezultatelor anticipate [9]. În cazul proiectelor majore din cadrul FEDR, nu se solicită niciun raport final specific;

(b) în ceea ce priveşte celelalte proiecte din cadrul FEDR, rolul Comisiei se limitează la evaluarea şi aprobarea programelor operaţionale din care aceste proiecte fac parte şi la ale căror obiective generale acestea trebuie să contribuie; autorităţile de management din statele membre sunt responsabile de evaluarea cererilor de granturi, de luarea deciziilor cu privire la cuantumul grantului şi de urmărirea modului de implementare a proiectelor.

9. Pentru fiecare perioadă de programare, Comisia publică orientări în vederea punerii în aplicare a fondurilor. În orientările publicate în 1999 pentru perioada 2000-2006, se acordă prioritate sprijinirii respectării standardelor de mediu stabilite în directivele UE relevante. În orientări se specifică faptul că proiectele din acest sector ar trebui să fie în concordanţă cu principiile din directiva-cadru propusă în domeniul apei şi că ar trebui să se pună un accent mai mare pe creşterea eficienţei infrastructurii existente în vederea limitării pierderilor [10]. De asemenea, în ghidul privind Fondul de coeziune se indică faptul că toate investiţiile din domeniul alimentării cu apă trebuie însoţite de un plan de acţiune concret având ca scop limitarea pierderilor de apă din reţeaua de distribuţie la un procentaj optim, astfel încât sistemul să poată fi considerat eficient [11].

10. Există diverse tipuri de infrastructuri cofinanţate. Schema "Sisteme de alimentare cu apă" din anexa I oferă o descriere a componentelor sistemelor de apă, de la captare (sisteme centralizate de alimentare cu apă) la distribuţia către utilizatorii finali (reţele de distribuţie), iar în caseta 1 sunt furnizate o serie de exemple de proiecte cofinanţate. Elementele prezente cel mai frecvent în cadrul sistemelor de alimentare cu apă sunt: baraje, uzine de desalinizare, staţii de tratare a apei, conducte magistrale de apă, staţii de pompare, bazine de recepţie, rezervoare de apă, reţele de distribuţie şi sisteme de control şi de detecţie de la distanţă a pierderilor prin scurgere şi a avariilor.

CASETA 1

EXEMPLE DE PROIECTE COFINANŢATE DE UE

Unul dintre proiecte avea ca scop extinderea reţelei publice de alimentare cu apă pentru a acoperi populaţia din zonele rurale care utilizau surse de apă dispersate şi private. Proiectul cuprindea 11 rezervoare de apă, 32,6 km de conducte pentru conectarea noii reţele la sistemul centralizat de alimentare cu apă, 10 staţii de pompare şi în jur de 87 km de conducte pentru noua reţea de distribuţie. Costul proiectului eligibil pentru asistenţa UE a fost de 4,28 milioane de euro, din care 3,21 milioane de euro s-au cofinanţat prin FEDR.

Au fost concepute o serie de proiecte având ca scop crearea unor noi surse de apă şi îmbunătăţirea procesului de tratare a apei dintr-un sistem centralizat de alimentare cu apă care acoperă o suprafaţă de 11000 km2 şi 2,5 milioane de locuitori. Acest demers constă în diverse proiecte cofinanţate: o uzină de desalinizare cu o capacitate de 65000 m3 de apă pe zi, la un cost eligibil de 55,10 milioane de euro, din care suma de 46,86 milioane de euro este cofinanţată prin FC; recondiţionarea unei staţii de tratare a apei cu o capacitate de 116640 m3 de apă pe zi, la un cost eligibil de 5,38 milioane de euro, din care 3,50 milioane de euro sunt cofinanţate prin FEDR, şi construcţia unei conducte magistrale de apă de 27 km şi a trei rezervoare de apă conexe care leagă sistemul centralizat de alimentare cu apă de o altă uzină de desalinizare, la un cost eligibil de 19,71 milioane de euro, din care 12,81 milioane de euro sunt cofinanţate prin FEDR.

PROIECTE COFINANŢATE DE UE

+++++ TIFF +++++

Imaginea 1: Staţie de pompare în Portugalia

+++++ TIFF +++++

Imaginea 2: Uzină de desalinizare în Spania

+++++ TIFF +++++

Imaginea 3: Baraj în Spania

+++++ TIFF +++++

Imaginea 4: Staţie de tratare a apei în Grecia

SFERA ŞI OBIECTIVELE AUDITULUI

11. Obiectivul principal al auditului a fost de a evalua dacă cheltuielile UE din cadrul măsurilor structurale privind alimentarea cu apă pentru consumul casnic sunt efectuate în mod optim.

12. Curtea a urmărit să răspundă la următoarele întrebări secundare:

(a) S-au adoptat cele mai adecvate soluţii pentru a răspunde nevoilor zonelor vizate?

(b) Proiectele şi-au îndeplinit obiectivele privind îmbunătăţirea alimentării cu apă pentru consumul casnic?

(c) Obiectivele au fost îndeplinite la cel mai mic cost pentru bugetul UE?

13. Auditul s-a efectuat la nivelul Comisiei şi în cele patru state membre cărora le corespunde cea mai mare parte din cheltuielile privind infrastructura destinată exclusiv alimentării cu apă pentru uzul casnic: Spania, Grecia, Portugalia şi Italia.

14. Auditul s-a desfăşurat în perioada februarie 2009-martie 2010, pe baza unui eşantion de 29 de proiecte finanţate în cadrul perioadei de programare 2000-2006 şi încheiate din punct de vedere fizic. Trei dintre acestea au fost aprobate de Comisie înainte de 2000, însă toate trei au fost substanţial modificate prin deciziile Comisiei din perioada 2000-2006. Proiectele au fost selectate proporţional cu cuantumul sprijinului financiar total furnizat fiecăruia dintre cele patru state membre. Nouă proiecte au fost cofinanţate prin FC şi 20 au fost cofinanţate prin FEDR, dintre care două erau proiecte majore [8] (a se vedea anexa II).

15. S-au examinat dosare ale proiectelor la toate nivelurile şi au avut loc întrevederi cu reprezentanţi ai unor diverse autorităţi locale şi ai unor societăţi cu capital de stat sau societăţi cu capital mixt (de stat şi privat) responsabile de proiectarea, implementarea şi gestionarea infrastructurilor legate de proiectele selectate. Curtea a fost asistată de experţi în ingineria alimentării cu apă.

OBSERVAŢII

S-AU ADOPTAT CELE MAI ADECVATE SOLUŢII PENTRU A RĂSPUNDE NEVOILOR ZONELOR VIZATE?

16. Anterior angajării de resurse financiare în vederea construirii unei noi infrastructuri, care adesea este estimată să fie utilizată de-a lungul mai multor decenii, ar trebui să se realizeze o analiză având ca scop identificarea celei mai bune soluţii pentru nevoile de pe plan local privind alimentarea cu apă. Elementele principale ale unei astfel de analize sunt: previziunile privind cererea, calculate în principal în funcţie de mărimea populaţiei şi de consumul estimat pe cap de locuitor, şi disponibilitatea şi calitatea resurselor de apă existente. Unele dintre aceste elemente, precum consumul pe cap de locuitor şi calitatea resurselor de apă existente, pot fi influenţate prin luarea de măsuri cu privire la cerere şi, respectiv, de măsuri vizând protecţia resurselor de apă.

17. Curtea a analizat dacă:

(a) estimările necesarului de apă, estimări pe care se sprijină proiectele de infrastructură cofinanţate, au avut la bază ipoteze bine fondate cu privire la evoluţia cererii şi la cantitatea de apă disponibilă din zona în cauză;

(b) s-au analizat în mod corespunzător diverse soluţii potenţiale, inclusiv măsuri care să acţioneze asupra cererii sau care să menţină sau să amelioreze calitatea resurselor de apă utilizate la momentul respectiv, pentru a o selecta pe cea mai bună;

(c) autorităţile însărcinate cu evaluarea cererilor şi cu aprobarea granturilor au adus o valoare adăugată proiectelor propuse.

ÎN APROAPE TOATE CAZURILE, ESTIMAREA NEVOILOR NU A LUAT ÎN CONSIDERARE TENDINŢELE DESCENDENTE ÎN CEEA CE PRIVEŞTE CONSUMUL DE APĂ PE CAP DE LOCUITOR ŞI, ÎN UNELE CAZURI, NICI TOTALITATEA RESURSELOR DEJA DISPONIBILE

18. Decizia de a construi o nouă infrastructură pentru alimentarea cu apă s-a bazat, în cazul tuturor proiectelor, cu trei excepţii, pe estimări ale cererii viitoare şi ale nevoii de resurse de apă suplimentare. În ceea ce priveşte cele trei excepţii, astfel de estimări nu au fost necesare, deoarece investiţia consta doar în adăugarea sau în înlocuirea unui element dintr-un sistem existent.

19. În 21 de cazuri, cererea a fost estimată pe baza consumului teoretic pe cap de locuitor recomandat în documentele de planificare hidrologică, deoarece datele din trecut privind consumul şi pierderile din reţele erau fie inexistente, fie inadecvate. Cererea estimată în acest mod era uneori ajustată în sus utilizându-se diverşi factori dificil de evaluat, cum ar fi efectul unor populaţii temporare [12] şi rata de industrializare.

20. În celelalte cinci cazuri, previziunile referitoare la cererea de apă au fost realizate pe baza unor date privind consumul real din trecut, însă cu aplicarea unor metode diferite. În trei dintre aceste cazuri, consumul pe cap de locuitor, care a fost utilizat pentru a justifica necesitatea realizării proiectului, este mai mare decât cel recomandat în documentele de planificare hidrologică.

21. Mai mult, în aproape toate proiectele, estimările privind cererea nu reflectă tendinţa descendentă a consumului pe cap de locuitor şi, uneori, a pierderilor de apă, înregistrată de la sfârşitul anilor ‘90 sau începutul anilor 2000 în majoritatea zonelor vizate de proiecte [13]. Această tendinţă este rezultatul îmbunătăţirilor aduse la nivelul reţelelor [14], al instalării de contoare individuale şi al campaniilor de sensibilizare promovate de autorităţile şi de operatorii din domeniul distribuţiei apei. Având în vedere că punerea în aplicare a unor astfel de măsuri legate de cerere devine un fenomen generalizat, creşterea consumului pe cap de locuitor este puţin probabilă [15].

22. Prin urmare, comparând previziunile privind cererea viitoare cu consumul real, se ajunge foarte des la următoarele constatări (a se vedea tabelul 2 pentru o serie de exemple):

(a) consumul real pe cap de locuitor în 2008 [16] este în mod semnificativ mai mic decât estimarea pentru anul "orizont" şi, în mai multe cazuri, se situează chiar sub nivelul de 50 % al acestei estimări;

(b) consumul global real în 2008 este mult mai mic faţă de estimări.

TABELUL 2

ESTIMĂRILE PRIVIND CONSUMUL DE APĂ ŞI VALORILE REALE ÎN 2008 PENTRU UNELE DINTRE PROIECTELE EXAMINATE

Proiect | Consumul pe cap de locuitor în litri/locuitor/zi | Consumul global în hm3/ an |

Ţară | An "orizont" | Estimarea ex ante a consumului pentru anul "orizont" [1001] | Consumul real în 2008 [1001] | Estimarea ex ante a consumului | Consumul real |

Pentru anul "orizont" | Pentru 2008 [1002] | În 2008 |

ES | 2027 | 530 | 286 | 26 | 24 | 14 |

GR | 2020 | 375-609 | 197 | 219 | 180 | 90 |

IT | 2040 | 432 | 360 | 178 | 149 | 90 |

PT | 2030 | 154-300 | 34-66 | 25 | 15 | 6 |

PT | 2038 | 150 | 74 | 0,6 | 0,4 | 0,1 |

ES | 2030 | 350 | 201-291 | 8,5 | nu există date | 4,3 |

23. În şase cazuri, resursele deja disponibile nu au fost luate pe deplin în considerare în proiectarea noii infrastructuri (a se vedea caseta 2). În special, atunci când apa era de calitate slabă, deoarece avea, de exemplu, un conţinut ridicat de nitraţi sau de sulfaţi, nu s-a analizat dacă aceasta ar fi putut să fie amestecată cu apă de bună calitate pentru a îndeplini standardele legale privind calitatea apei potabile, în loc să fie înlocuită în totalitate cu apă provenită dintr-o altă sursă [19].

24. O mai bună estimare a cererii viitoare şi a deficitelor de apă ar fi permis analizarea unor soluţii alternative care nu au fost luate în considerare, precum şi construirea unor infrastructuri cu o capacitate mai mică.

CASETA 2

EXEMPLE DE PROIECTE ÎN CARE RESURSELE DISPONIBILE AU FOST IGNORATE ÎN ETAPA DE PLANIFICARE

În Spania, FEDR a cofinanţat un proiect vizând îmbunătăţirea calităţii apei distribuite unor diverse municipalităţi învecinate, deoarece calitatea acestei ape nu îndeplinea parametrii legali. Estimările privind volumul de apă care urma să fie furnizat prin noile infrastructuri aveau la bază previziunile referitoare la cererea totală viitoare pentru zona în cauză. Cu toate acestea, unele dintre municipalităţi beneficiau de o apă de calitate excelentă şi nu înregistrau deficite de apă. Mai mult, proiectul ar fi putut fi realizat pe baza estimării volumului de apă de bună calitate care ar fi fost necesar pentru a se obţine combinaţia corespunzătoare cu apa deja disponibilă, dar de o calitate nesatisfăcătoare. La patru ani de la punerea în funcţiune, nivelul de utilizare a noii capacităţi este în jur de 16 %.

Într-un alt caz de proiect cofinanţat prin FC în Spania, s-a construit un baraj pentru a răspunde unei cereri viitoare estimate la 13,9 hm3/an, fără să se ia în considerare resursele care erau deja disponibile (8 hm3/an). La momentul auditului, acest baraj nu era necesar pentru a acoperi cererea curentă a zonei în cauză (8 hm3/an), deoarece resursele disponibile erau deja suficiente. Infrastructura cofinanţată va fi utilizată ca rezervă sau poate servi la alimentarea cu apă a altor zone, diferit faţă de planificarea iniţială.

ACCENTUL SE PUNE PE CONSTRUIREA DE INFRASTRUCTURI ÎN VEDEREA EXPLOATĂRII UNOR NOI SURSE DE APĂ, ACORDÂNDU-SE RAREORI ATENŢIE ALTOR SOLUŢII, PRECUM DIMINUAREA PIERDERILOR DE APĂ...

25. În toate cazurile examinate de Curte, soluţia adoptată în vederea remedierii problemei privind deficitul de apă estimat a fost de a exploata noi surse de apă şi de a transporta apa către zonele vizate [20].

26. Pentru cazurile în care nivelul apei nefacturate era ridicat, rareori s-a luat în considerare posibilitatea de a îmbunătăţi reţelele de distribuţie, drept metodă de reducere a necesarului viitor de apă, excluzându-se, astfel, soluţii potenţiale care ar fi implicat capacităţi mai mici (a se vedea caseta 3).

27. În două cazuri, însă, municipalitățile au luat măsuri pentru a diminua cererea. În aceste cazuri, rezultatele au fost atât de bune încât infrastructura cofinanţată a devenit inutilă pe termen scurt sau este supradimensionată (a se vedea caseta 4).

CASETA 3

IMPACTUL POTENŢIAL AL REDUCERII VOLUMULUI DE APĂ NEFACTURATĂ ASUPRA NECESARULUI DE APĂ

Unul dintre obiectivele unui proiect cofinanţat a fost creşterea volumului de apă disponibil pentru un oraş italian. Acest obiectiv ar fi putut fi realizat prin reducerea volumului de apă nefacturată din reţeaua de apă a oraşului de la 44,5 % la 11,5 %, cotă deja atinsă în unele sectoare ale acestui oraş.

În cazul unei infrastructuri de alimentare centralizată cu apă din Grecia, proiectul a fost conceput pe baza unor estimări ale cererii viitoare, inclusiv pe baza unei rate ridicate de pierderi de apă (30 %). Deşi s-au realizat unele investiţii pentru a îmbunătăţi reţeaua de distribuţie, de asemenea cofinanţate cu fonduri UE, rata pierderii continuă să fie în jur de 30 %. Dacă s-ar fi luat măsuri eficace pentru reducerea pierderilor de apă, proiectul ar fi avut nevoie de o infrastructură nouă mai mică de alimentare cu apă.

… SAU UTILIZAREA UNOR RESURSE MAI ACCESIBILE

28. Cererile de resurse de apă pot fi concurente, de exemplu, atunci când aceste resurse sunt destinate, pe de o parte, activităţii agricole şi, pe de altă parte, consumului casnic. În ceea ce priveşte proiectele examinate, nu s-a analizat posibilitatea de a utiliza pentru consumul uman resurse de apă rezervate activităţilor agricole (a se vedea caseta 5). Cu toate acestea, s-au constatat o serie de bune practici în unele regiuni spaniole, unde există un sistem de schimb flexibil privind drepturile de utilizare a apei, astfel încât apa destinată irigării poate fi utilizată şi pentru consumul casnic atunci când este necesar.

CASETA 4

EXEMPLE DE MUNICIPALITĂŢI BENEFICIARE CARE AU LUAT MĂSURI PENTRU A REDUCE PIERDERILE DE APĂ

FC a cofinanţat construcţia unui baraj în vederea furnizării a 34 hm3 de apă pe an unui oraş spaniol şi zonelor învecinate ale acestuia. Acest proiect era justificat printr-o cerere estimată la 158 hm3/an până în 2012. În acelaşi timp, oraşul a elaborat un plan de acţiune care includea instalarea unor contoare individuale în apartamente şi îmbunătăţirea reţelei de transport şi de distribuţie. Aceasta a reprezentat în plus o condiţie impusă de Comisie atunci când a aprobat acordarea grantului în 2000. Rezultatele planului de acţiune le-au depăşit pe cele pretinse de Comisie: apa nefacturată constituie în prezent în jur de 20 % comparativ cu 36 % în trecut. Mai mult, în pofida unei creşteri semnificative a populaţiei, cererea globală a scăzut de la 142 hm3 în 1997-1998, când s-a aprobat proiectul, la aproximativ 120 hm3 în 2008.

În cazul unui alt oraş spaniol, FC a cofinanţat un sistem centralizat de alimentare cu apă. Proiectul estimase cererea viitoare a oraşului la 113 hm3. Comisia, în cadrul deciziei sale de cofinanţare din 2001, a impus condiţia punerii în aplicare a unui plan de reducere a pierderilor cauzate de scurgere, plan care a dus la diminuarea volumului de apă nefacturată de la 50 % la 30 %. Deşi numărul populaţiei a crescut, cererea globală a scăzut de la 81 hm3 în 1996 la 61 hm3 în 2008.

CASETA 5

UTILIZAREA UNOR RESURSE DE APĂ DIN APROPIERE

În zonele vizate de două proiecte cofinanţate în Spania, mai multe municipalităţi distribuiau apă cu un conţinut de nitraţi semnificativ mai mare decât limita maximă stabilită prin Directiva privind calitatea apei potabile, din cauza contaminării din surse agricole. Promotorul proiectului nu a analizat posibilitatea de a utiliza, pentru consumul casnic, apă de suprafaţă de bună calitate din zonele din apropiere, în locul apei de o calitate nesatisfăcătoare, deoarece drepturile de utilizare a acestei ape de bună calitate fuseseră acordate fermierilor. Pentru fiecare proiect, s-au construit puţuri de apă freatică şi conducte de transport cu o lungime de cca 50 km. Totuşi, în cazul unuia dintre aceste proiecte, autorităţile însărcinate cu gestionarea apei nu acordaseră încă autorizaţia de captare a apei şi au solicitat autorităţilor locale să identifice o soluţie pentru a face posibilă utilizarea apei de suprafaţă rezervate fermierilor. Acest lucru ar necesita însă construirea unei infrastructuri suplimentare.

EVALUAREA REALIZATĂ DE COMISIE ŞI DE AUTORITĂŢILE DE MANAGEMENT DIN STATELE MEMBRE CU PRIVIRE LA CERERILE DE GRANTURI A PRODUS O VALOARE ADĂUGATĂ LIMITATĂ

29. Eşantionul de audit cuprinde nouă proiecte din cadrul FC şi două proiecte majore din cadrul FEDR care au fost examinate şi aprobate de Comisie. Celelalte 18 proiecte au fost cofinanţate prin FEDR şi au fost aprobate de autorităţile de management din statele membre (a se vedea punctul 8).

30. După cum s-a constatat deja în alte rapoarte ale Curţii [21], nu a fost posibilă identificarea controalelor efectuate de Comisie, deoarece nu existau nici orientări, nici liste de verificare pentru evaluarea cererilor de granturi în perioada de programare 2000-2006.

31. Nu a existat niciun caz în care Comisia să fi pus în discuţie soluţiile adoptate sau previziunile cu privire la cererea viitoare; de asemenea, Comisia nu a solicitat informaţii cu privire la alte soluţii potenţiale, cum ar fi accesul la apa disponibilă în zonele din apropiere sau tratarea acestei ape, ca alternative la captarea apei din zone mai îndepărtate.

32. În urma examinării sale, Comisia a impus o serie de condiţii în cazul a patru proiecte, referitor la reducerea pierderilor de apă. Cu toate acestea, într-un caz, Comisia nu a cuantificat obiectivele vizate; într-un alt caz, termenele de îndeplinire a acestor obiective au fost stabilite pentru o dată ulterioară finalizării proiectului, moment în care soldul grantului ar fi fost deja achitat. Efectul reducerii solicitate privind pierderile de apă nu a fost luat în considerare în calculul necesarului de apă în niciunul dintre cazuri.

33. În două dintre aceste proiecte, decizia de atribuire a grantului includea, de asemenea, o prevedere conform căreia autorităţile trebuiau să monitorizeze aplicarea directivelor privind protecţia apelor de suprafaţă şi a apelor freatice [22] şi să informeze Comitetul de monitorizare al FC cu privire la acest aspect. Aceste prevederi aveau meritul de a crea o legătură specifică între plata grantului şi acţiunile care trebuiau desfăşurate. Contaminarea cu nitraţi sau ape reziduale a afectat însă şi alte proiecte, care erau parţial concepute să înlocuiască sursele contaminate şi care au fost aprobate de Comisie fără nicio condiţie. Alte măsuri vizând accelerarea restabilirii mediului nu au fost niciodată impuse drept condiţii pentru acordarea grantului UE.

34. În statele membre, Curtea a constatat, în cadrul examinării sale, că autorităţile de management nici nu au sugerat şi nici nu au adus modificări la propunerile de proiecte în niciunul dintre cazuri. Nu au fost niciodată impuse condiţii privind pierderile şi economiile de apă şi nici măsuri legate de protecţia calităţii apei brute.

35. Pentru perioada 2007-2013, modul de gestionare a proiectelor de alimentare cu apă s-a modificat:

(a) la nivelul Comisiei, se examinează doar proiectele al căror cost total depăşeşte 50 de milioane de euro. Au fost concepute noi proceduri de evaluare: cererile de finanţare a proiectelor trebuie să includă rezultatele unor studii de fezabilitate, inclusiv o analiză a soluţiilor alternative; s-a elaborat o listă de verificare pentru evaluarea cererilor de finanţare a proiectelor, în special din perspectiva eficienţei gestionării resurselor de apă (de exemplu, măsuri de reducere a consumului sau de reutilizare a apelor reziduale) în zonele vizate de proiecte. Utilizarea unor criterii de evaluare ar putea îmbunătăţi însă eficacitatea acestor proceduri şi coerenţa rezultatelor lor;

(b) în ceea ce priveşte statele membre vizitate, s-au luat o serie de iniţiative pozitive: în trei regiuni, unul dintre criteriile de alocare a asistenţei FEDR este ca proiectul propus să facă parte dintr-un plan strategic pentru zona vizată şi să fie complementar sistemelor centralizate de alimentare cu apă deja construite sau planificate. În Italia, noile proceduri prevăd majorarea bugetelor programelor operaţionale regionale care obţin rezultate mai bune în ceea ce priveşte reducerea pierderilor de apă.

PROIECTELE ŞI-AU ÎNDEPLINIT OBIECTIVELE PRIVIND ÎMBUNĂTĂŢIREA ALIMENTĂRII CU APĂ PENTRU CONSUMUL CASNIC?

36. Motivele care stau la baza construirii unei noi infrastructuri pot fi numeroase (a se vedea punctul 5) şi obiectivele proiectelor pot, în consecinţă, să varieze în mod semnificativ. Pentru ca monitorizarea şi evaluarea să fie eficace, obiectivele proiectelor ar trebui definite şi cuantificate în cererile de granturi şi în deciziile de finanţare din perspectiva realizărilor şi a rezultatelor.

37. Se poate utiliza o gamă de indicatori pentru a se evalua măsura în care obiectivele au fost îndeplinite. În timp ce indicatorii de realizări ar trebui exprimaţi în realizări fizice, cum ar fi kilometri de conductă, număr de rezervoare de apă etc., indicatorii de rezultate ar trebui astfel definiţi încât să reflecte măsura în care s-au îndeplinit nevoile specifice abordate de proiect:

(a) disponibilitate: volumul suplimentar de apă care intră în sistemul de alimentare datorită noii infrastructuri;

(b) acoperire: creşterea numărului de persoane şi a procentajului de populaţie deservită de reţeaua de distribuţie a apei;

(c) calitatea apei: procentajul de teste în care apa a fost evaluată ca nefiind conformă cu standardele europene, naţionale sau locale şi îmbunătăţirea valorilor parametrilor care au fost considerate anterior ca fiind neconforme;

(d) eficienţa sistemelor: reducerea volumului de apă nefacturată;

(e) calitatea serviciilor: reducerea numărului şi a duratei restricţiilor şi întreruperilor de serviciu.

38. Curtea a examinat dacă:

(a) obiectivele fuseseră definite şi cuantificate;

(b) obiectivele fuseseră îndeplinite;

(c) realizările făcuseră obiectul unei monitorizări din partea autorităţilor care au aprobat granturile.

OBIECTIVELE PROIECTELOR NU AU FOST ÎNTOTDEAUNA CUANTIFICATE PRIN PRISMA REZULTATELOR SCONTATE

39. Cererile de granturi şi deciziile de finanţare includeau realizări măsurabile care trebuiau puse în aplicare. Pentru unele proiecte examinate, din cauza faptului că acestea nu au făcut obiectul unor cereri sau decizii propriu-zise, realizările erau prezentate şi cuantificate în cadrul unor studii de proiect.

40. Majoritatea proiectelor examinate includeau obiective globale măsurabile stabilite referitor la populaţia care trebuia acoperită şi la volumul de apă care trebuia furnizat. Cu toate acestea, nu toate rezultatele scontate (cum ar fi reducerea cantităţii de apă nefacturată şi îmbunătăţirea continuităţii serviciului şi a calităţii apei) au fost cuantificate.

PROIECTELE AU DUS LA ÎMBUNĂTĂŢIRI MĂSURABILE ÎN CEEA CE PRIVEŞTE APROVIZIONAREA CU APĂ A CETĂŢENILOR UE, ÎNSĂ...

41. Toate proiectele auditate, în pofida întârzierilor şi a depăşirilor de costuri (a se vedea punctele 51-52), au fost puse în mod fizic în aplicare conform planificărilor, cu mici variaţii în ceea ce priveşte, de exemplu, lungimea conductelor sau capacitatea şi amplasamentul rezervoarelor de apă, variaţii convenite în cursul construcţiei.

42. Din punctul de vedere al rezultatelor obţinute, proiectele au contribuit la îmbunătăţirea alimentării cu apă pentru uzul casnic, fie prin creşterea volumului de apă disponibil, extinzând reţeaua publică la zone care nu erau anterior racordate, fie prin îmbunătăţirea calităţii apei, a eficienţei reţelei sau a continuităţii serviciului (a se vedea caseta 6).

+++++ TIFF +++++

+++++ TIFF +++++

Imaginea 5: Alimentarea cu apă a unei noi conducte magistrale având ca scop creşterea volumului de apă disponibil într-o regiune italiană | Imaginea 6: Staţie nouă de tratare a apei, având ca scop îmbunătăţirea calităţii apei într-un oraş mare din Grecia |

CASETA 6

EXEMPLE DE REZULTATE POZITIVE

Pentru a acoperi deficitul de apă dintr-o regiune spaniolă, FC a cofinanţat o uzină de desalinizare cu o capacitate de producţie de 22 hm3 de apă potabilă pe an. Din 2006, uzina a funcţionat la o capacitate de aproximativ 90 %, diminuând deficitul de apă în cele mai mari trei municipalităţi aprovizionate. Comparativ cu situaţia anterioară, s-au obţinut, de asemenea, îmbunătăţiri semnificative în ceea ce priveşte calitatea apei distribuite populaţiei, în raport cu unele dintre standardele directivei UE (conductivitate şi conţinutul de trihalometani şi de sulfaţi).

Pentru a satisface nevoile unei zone urbane din Italia care era afectată de un deficit de apă, FEDR a cofinanţat construirea unei conducte magistrale vizând transportul apei de la un baraj nou către mai multe municipalităţi. Pentru perioada 2004-2008, volumul anual pus la dispoziţia zonei era de 14,5 hm3. Această conductă nouă de apă a furnizat municipalităţilor resurse de apă suplimentare, eliminând, astfel, presiunea pusă pe alte surse.

... UNELE PROIECTE NU ERAU OPERAŢIONALE DIN CAUZA LIPSEI UNOR ELEMENTE DE LEGĂTURĂ...

43. Cinci proiecte, deşi fizic încheiate între 2005 şi 2008, nu produseseră niciun rezultat până la momentul auditului [23]. Două alte proiecte încheiate în aceeaşi perioadă au devenit parţial operaţionale, însă rezultatele acestora sunt limitate. Această situaţie este generată, în principal, de lipsa unei infrastructuri complementare, afectate de întârzieri legate fie de construcţia, fie de punerea sa în funcţiune (a se vedea caseta 7).

... ŞI ALTE PROIECTE CONŢINEAU LIMITĂRI INERENTE

44. În unele cazuri, limitările inerente ale unor proiecte afectează obţinerea de rezultate: de exemplu, în cadrul unui proiect având ca scop îmbunătăţirea calităţii apei distribuite într-un oraş mare, obţinerea unei calităţi maximale depinde de alte proiecte controversate din punctul de vedere al mediului. În alte două cazuri, staţiile de tratare a apei, care au fost construite, sunt alimentate prin intermediul unor canale de suprafaţă, expunând, astfel, priza de apă unui risc de contaminare. Într-un alt caz, apa produsă de o uzină de desalinizare ajunge la rezervoarele municipale la o temperatură prea ridicată pentru uzul casnic (uneori peste 30 de grade).

CASETA 7

EXEMPLE DE PROIECTE CARE NU ERAU OPERAŢIONALE DIN CAUZA LIPSEI UNOR ELEMENTE DE LEGĂTURĂ

În Spania, mai puţin de 20 % din capacitatea unei uzine de desalinizare era utilizată după o perioadă de patru ani de la încheierea construcţiei acesteia. Deşi exista o cerere suficientă pentru a justifica creşterea producţiei de apă, sistemul de transport al apei prin conducte şi reţelele urbane de distribuţie (şi de irigaţie), de asemenea cofinanţate prin fondurile UE, nu erau instituite la momentul auditului.

La patru ani de la construcţia unui baraj în Grecia, staţia de tratare a apei, complementară şi necesară pentru ca proiectul să devină operaţional, trebuie regândită şi construită, întârziindu-se, astfel, funcţionarea sistemului.

RAPOARTELE PRIVIND REALIZĂRILE CONŢIN INFORMAŢII DE UN INTERES LIMITAT

45. În cazul proiectelor gestionate de Comisie şi finanţate prin FC (a se vedea punctul 29), la finalizarea proiectului trebuie prezentat un raport final drept condiţie pentru efectuarea plăţii finale; în cazul proiectelor majore finanţate prin FEDR, regulamentul prevede obligaţia de a se furniza informaţii doar în rapoartele aferente programului operaţional din care fac parte aceste proiecte.

46. Aceste rapoarte furnizează parţial informaţii utile cu privire la rezultatele obţinute: doar în cazul unui singur proiect, rezultatele sunt descrise din perspectiva volumului de apă produs şi furnizat municipalităţilor. În două cazuri, în rapoartele finale se menţionează doar că s-au obţinut rezultatele preconizate, iar într-un caz, nu se oferă nicio informaţie. În cazul a cinci proiecte, deşi acestea fuseseră finalizate, nu s-a putut prezenta niciun rezultat, deoarece proiectele nu erau încă operaţionale la momentul întocmirii raportului final.

47. În ceea ce priveşte condiţiile suplimentare impuse de Comisie cu privire la reducerea pierderilor de apă (a se vedea punctul 32), într-unul dintre cele patru cazuri, raportul nu conţinea nicio informaţie care să indice în ce măsură condiţia impusă de Comisie fusese îndeplinită. Cu toate acestea, Comisia a efectuat plata finală. În cele două cazuri în care Comisia impusese cerinţe specifice referitor la urmărirea proiectului, în special cu privire la aplicarea unor măsuri menite să prevină contaminarea din surse agricole sau cu ape reziduale (a se vedea punctul 33), nu s-a furnizat nicio informaţie.

48. În ceea ce priveşte proiectele care au fost supuse doar aprobării din partea statului membru în cauză, numai în două dintre statele membre acoperite de audit beneficiarii aveau obligaţia de a depune un raport final odată cu cererea privind plata finală. În plus, în aceste rapoarte se indică doar schimbările majore care au afectat proiectul din punctul de vedere al costurilor şi al întârzierilor, însă nu se furnizează detalii referitoare la rezultatele obţinute. În celelalte două state membre, cererile privind plata finală sunt însoţite doar de documentele justificative legate de cheltuielile efectuate.

REZULTATELE AU FOST OBŢINUTE LA CEL MAI MIC COST PENTRU BUGETUL UE?

49. Majoritatea proiectelor cofinanţate au contribuit la îmbunătăţirea aprovizionării cu apă a cetăţenilor UE. Pentru a evalua dacă acest rezultat ar fi putut fi obţinut la un cost mai mic pentru bugetul UE, Curtea a examinat dacă:

(a) lucrările de construcţie a infrastructurilor cofinanţate fuseseră realizate într-un mod economic;

(b) infrastructurile funcţionează în mod eficient, mai exact dacă acestea sunt utilizate la o capacitate satisfăcătoare şi dacă procentul de apă nefacturată din reţeaua dependentă de distribuţie a apei este acceptabil;

(c) dacă grantul UE fusese stabilit la un nivel corespunzător, având în vedere că proiectele cofinanţate generează venituri.

ECONOMICITATEA ESTE AFECTATĂ DE ÎNTÂRZIERI ŞI DE DEPĂŞIRI DE COSTURI

50. În mai multe cazuri s-a constatat că procedurile de atribuire a contractelor de achiziţii publice nu erau conforme cu normele europene din acest domeniu. În astfel de situaţii, Comisia şi autorităţile naţionale de control au aplicat însă corecţiile necesare în ceea ce priveşte cheltuielile cofinanţate.

51. Toate proiectele au înregistrat întârzieri legate de construcţie, variind de la câteva luni la peste trei ani. În majoritatea cazurilor, întârzierile cauzate de solicitările suplimentare impuse de evaluările de impact asupra mediului, dificultăţile de obţinere a autorizaţiilor administrative, estimările sau calculele inexacte ar fi putut fi parţial evitate printr-o mai bună planificare.

52. Toate proiectele au cunoscut, de asemenea, majorări de costuri care, în 20 % din cazuri, depăşeau 30 % din preţul iniţial, creşterea maximă a preţului fiind, într-un caz, de 80 %. Aceste depăşiri de costuri sunt cauzate cel mai frecvent de o planificare deficientă, care a dus la întârzieri ce au determinat, la rândul lor, penalităţi ce trebuiau plătite de promotorii de proiecte şi majorări de preţuri.

MAI MULTE PROIECTE FUNCŢIONEAZĂ CU O EFICIENŢĂ LIMITATĂ

53. În cadrul auditului s-au utilizat doi parametri principali de eficienţă, şi anume capacitatea la care infrastructura este utilizată şi procentul de apă nefacturată din reţelele de distribuţie dependente:

(a) un grad scăzut de utilizare a capacităţii înseamnă că o infrastructură mai mică şi mai puţin costisitoare ar fi putut furniza acelaşi nivel de serviciu;

(b) un procent ridicat de apă nefacturată în reţelele de distribuţie dependente presupune, în special, pierderi. Dacă investiţiile ar fi luat în considerare în mod suficient problema privind pierderile de apă, ar fi fost necesar să se capteze, să se trateze şi să se transporte o cantitate mai mică de apă prin intermediul noii infrastructuri, care ar fi putut fi, prin urmare, mai mică în dimensiune sau chiar nu ar mai fi fost deloc necesară.

54. La momentul auditului, 21 de proiecte cofinanţate erau operaţionale de un an până la patru ani, trei începeau să devină operaţionale şi cinci erau în mod fizic încheiate, însă nu erau operaţionale. Tabelul 3 prezintă evaluarea acestor proiecte în raport cu cei doi parametri principali de eficienţă.

55. În cazul proiectelor operaţionale, există variaţii semnificative în ceea ce priveşte atât gradul de utilizare a capacităţii infrastructurilor cofinanţate – între 100 % şi 16 % – cât şi nivelul de apă nefacturată din reţelele de distribuţie dependente – între 13 % şi 55 %. În scopul acestei analize, proiectele cu caracteristici similare au fost clasificate într-una sau alta dintre cele trei categorii prezentate în continuare (a se vedea tabelul 4).

56. Ipotezele referitoare la proiectele cu o durată de viaţă mai lungă sunt, în mod inerent, mai puţin fiabile decât cele referitoare la proiecte cu durate de viaţă mai scurte. Pentru proiectele care pot fi puse în aplicare în mai multe etape, implementarea poate evolua în funcţie de necesităţi.

TABELUL 3

EVALUAREA PROIECTELOR OPERAŢIONALE ÎN RAPORT CU PARAMETRII PRINCIPALI DE EFICIENŢĂ

+++++ TIFF +++++

+++++ TIFF +++++

+++++ TIFF +++++

| Grad ridicat de utilizare (x≥70 %) sau procent scăzut de apă nefacturată (x≤25 %). | | Grad mediu de utilizare (40 %≤x<70 %) sau procent mediu de apă nefacturată (25 %<x≤40 %). | | Grad scăzut de utilizare (x<40 %) sau procent ridicat de apă nefacturată (x>40 %). |

NA = nu se aplică: proiecte în care dimensiunea minimă a conductelor este reglementată de standarde tehnice.

Tipul proiectului | Data efectivă a punerii în funcţiune | Anul "orizont" al proiectului | Gradul de utilizare a infrastructurii cofinanţate (%) | Procentul de apă nefacturată în reţelele de distribuţie dependente |

A | 2006 | 2018 | 91,3 | 21,0 |

A / B | 2004 | 2020 | 82,4 | 20,6 | 26,0 |

A | mijlocul anului 2008 | 2028 | 63,2 | 16,8 |

A | 2005 | 2015 | 73,0 | 55,5 |

A | 2005 | 2021 | 65,9 | ridicat [1003] |

A | parţial mijlocul anului 2005 | 2012 | 16,8 | nu există date |

|

B | sfârşitul anului 2000 | 2020 | 100,0 | 26,0 |

B | mijlocul anului 2006 | 2027 | 52,8 | 27,0 |

B | 2008 | 2030 | 50,6 | 25,8 |

B | noiembrie 2008 | 2015 | 58,3 | ridicat [1003] |

B | 2004 | 2015 | 31-64 | 43,5 |

B / A | 2004 | 2030 | 22,7 | 50,0 | 29,6 |

B / C | 2006-2009 | 2038 | 20,0 | NA | 13,0 |

B | 2005 | 2016 | 16,2 | 39,0 |

B / C | mijlocul anului 2008 | 2040 | 32,6 | NA | 55,3 |

B | 2004 | 2040 | 20-34 | 43,5 |

B | mijlocul anului 2008 | 2029 | 20,3 | nu există date |

B | 2008 | 2028 | 34,8 | nu există date |

|

C | 2006 | 2038 | NA | 33,0 |

C | 2003 | 2040 | NA | 43,5 |

C | 2005 | 2022 | na | nu există date |

TABELUL 4

TIPOLOGIA PROIECTELOR ÎN SCOPUL EVALUĂRII EFICIENŢEI

| Descriere | Durata de viaţă utilă | Posibilitate de implementare în etape |

Tip A | Staţii de tratare şi uzine de desalinizare | 15-20 de ani | da |

Tip B | Infrastructură de captare şi de transport | 30-50 de ani | nu |

Tip C | Reţele de distribuţie | 30-50 de ani | nu |

+++++ TIFF +++++

Imaginea 7: Uzină de desalinizare (tipul A)

+++++ TIFF +++++

Imaginea 8: Infrastructură de transport al apei (tipul B)

+++++ TIFF +++++

Imaginea 9: Reţea de distribuţie (tipul C)

57. Referitor la cele şapte proiecte de tip A sau la proiectele care conţin elemente specifice tipului A, care erau operaţionale de cel puţin un an:

(a) capacitate: trei proiecte funcţionează la o capacitate bună, trei la o capacitate medie şi unul la o capacitate scăzută. Având în vedere că durata de viaţă a acestui tip de infrastructură este relativ scurtă, proiectele care în prezent sunt subutilizate au puţine şanse să atingă un nivel de utilizare acceptabil; această situaţie ar fi putut fi evitată prin implementarea în etape a capacităţii de desalinizare sau de tratare a apei;

(b) apa nefacturată: pentru două dintre proiecte, nivelul de apă nefacturată este foarte ridicat. Într-un caz, nivelul este de peste 50 %, iar în alt caz, deşi apa distribuită către consumatori nu este contorizată, un consum pe cap de locuitor de 550 de litri pe zi înseamnă că este posibil ca pierderile în reţea să fie foarte mari [24].

58. Referitor la cele 13 proiecte de tip B sau la proiectele care conţin elemente specifice tipului B, care erau operaţionale de cel puţin un an:

(a) capacitate: un proiect funcţionează la capacitate maximă, patru proiecte funcţionează la capacitate medie şi opt la capacitate scăzută. Acest nivel de performanţă se explică prin valorile ridicate ale estimărilor realizate cu privire la cererea viitoare (a se vedea tabelul 2) şi prin lipsa de coordonare între diferitele autorităţi responsabile de sistemele de alimentare cu apă (a se vedea caseta 8). Există, de asemenea, mai multe cazuri în care, deşi s-au semnat acorduri în acest sens, apa furnizată nu este utilizată sau municipalităţile şi-au retras angajamentul de utilizare a apei;

(b) apa nefacturată: cu o singură excepţie, eficienţa este de asemenea afectată în mod semnificativ de o performanţă medie sau scăzută; în alte două cazuri nu erau disponibile niciun fel de date.

59. În fine, referitor la cele cinci proiecte de tip C sau la proiectele care conţin elemente specifice tipului C, gradul de utilizare a capacităţii nu este evaluat, deoarece, din motive tehnice, posibilităţile de modificare a dimensiunii conductelor sunt limitate. În ceea ce priveşte nivelul pierderilor, secţiunile nou instalate ale reţelei permit obţinerea unor rezultate bune în jurul a 10 %. Cu toate acestea, procentul de apă nefacturată din reţeaua globală urbană de distribuţie continuă să fie ridicat sau mediu (între aproximativ 30 şi 45 %) în trei cazuri, deoarece doar o parte limitată din reţea a fost reabilitată.

PROCESUL DE STABILIRE A RATELOR DE ASISTENŢĂ FINANCIARĂ ACORDATĂ PRIN GRANTURI PREZINTĂ DEFICIENŢE SEMNIFICATIVE…

60. Regulamentele privind fondurile structurale şi FC prevăd modalităţile de stabilire a asistenţei financiare comunitare. Grantul UE nu poate depăşi anumite plafoane definite în mod precis [25]. În limitele acestor plafoane, nivelul asistenţei comunitare în cadrul proiectelor generatoare de venituri se determină pe baza metodei deficitului de finanţare: grantul nu poate depăşi diferenţa dintre costurile actualizate ale investiţiei şi veniturile nete actualizate ale proiectului. Scopul este de a se asigura faptul că proiectul beneficiază de resursele necesare pentru implementarea sa, fără o suprafinanţare nejustificată.

CASETA 8

EXEMPLE ÎN CARE INFRASTRUCTURA ERA UTILIZATĂ LA O CAPACITATE SCĂZUTĂ DIN CAUZA LIPSEI DE COORDONARE ÎNTRE AUTORITĂŢI

O autoritate regională era promotorul unui proiect de reabilitare a conductei magistrale de apă a unui sistem centralizat de alimentare cu apă pentru mai multe municipalităţi, cofinanţat de FEDR. În acelaşi timp, principala municipalitate implicată a construit o uzină de desalinizare, care a fost de asemenea cofinanţată de FEDR. Conducta magistrală a fost utilizată la o capacitate de doar 58 % în primul an de funcţionare. S-a luat decizia ca uzina să îşi înceteze activitatea în mai 2010, la doar patru ani de la punerea în funcţiune.

Într-un alt stat membru, o societate cu capital de stat a promovat un proiect privind un sistem centralizat nou de alimentare cu apă cofinanţat de FC. Municipalităţile care urmau să fie deservite de acest sistem au cerut însă ca infrastructurile lor locale să fie încorporate în sistem. Mai mult, la final, cea mai mare dintre aceste municipalităţi a refuzat să mai fie deservită de noul sistem. Prin urmare, infrastructura cofinanţată este utilizată în prezent la o capacitate mai mică de 25 %.

61. Pentru toate proiectele FC şi proiectele majore FEDR examinate, cererile de granturi prezentate Comisiei de către statele membre (a se vedea punctul 8) au inclus o analiză financiară costuri-beneficii (ACB). În toate cererile, asistenţa era solicitată pe baza ratei deficitului de finanţare rezultate în urma ACB [26]. Contribuţia UE varia între 40 % şi 85 % din costurile totale eligibile ale proiectului.

62. În cazul celorlalte proiecte FEDR examinate (care nu au făcut obiectul unor cereri individuale adresate Comisiei în vederea aprobării de granturi), doar Grecia şi Portugalia au solicitat ca promotorii de proiecte să realizeze o analiză costuri-beneficii care să fie inclusă în documentaţia ce însoţeşte cererile de finanţare. Cu toate acestea, rata de cofinanţare a fost stabilită fără a se ţine seama de aceste ACB-uri. În majoritatea cazurilor, proiectele au beneficiat de rata maximă de cofinanţare prevăzută pentru măsura programului operaţional în care se încadrau. Rata de asistenţă financiară acordată prin granturi pentru aceste proiecte varia între 40 % şi 80 % din costurile totale eligibile.

63. În cadrul auditului, Curtea a constatat o serie de deficienţe semnificative la nivelul analizelor financiare furnizate în sprijinul cererilor de granturi prezentate de statele membre [27]:

(a) în cazul a patru dintre cele 11 ACB-uri furnizate Comisiei, contrar normelor privind metoda deficitului de finanţare, costurile aferente deprecierii fuseseră incluse în calculul cheltuielilor operaţionale. Prin urmare, în două cazuri, rata aferentă grantului era în jur de două ori mai mare decât nivelul la care ar fi trebuit fixată, iar în celelalte două cazuri rata depăşea cu aproximativ 50 % acest nivel;

(b) în majoritatea cazurilor în care proiectele fac parte dintr-un sistem mai extins de alimentare cu apă, nu s-a furnizat nicio prezentare generală a sistemului global, deşi aceasta era necesară pentru evaluarea financiară a părţii prezentate în scopul cofinanţării. Mai mult, cheltuielile operaţionale şi veniturile utilizate în analize au fost calculate pro rata pe baza costurilor şi veniturilor globale ale sistemelor mai extinse de alimentare cu apă din care proiectele cofinanţate făceau parte; doar într-un singur caz ipotezele erau fundamentate pe date reale privind sistemul de alimentare cu apă;

(c) unele cifre furnizate în ACB-uri nu erau conforme cu realitatea; de exemplu, în aproape toate cazurile s-au utilizat valori constante pentru volume şi preţuri. În plus, Comisia nu a evaluat calitatea estimărilor, prezentate în cadrul ACB-urilor, referitor la cheltuielile operaţionale.

... ŞI NU IA ÎN CONSIDERARE ÎN MOD SUFICIENT CAPACITATEA PROIECTELOR DE A GENERA VENITURI

64. În sectorul alimentării cu apă, veniturile reprezintă tarife şi alte taxe percepute de la diverse tipuri de utilizatori. Aceste venituri au un impact asupra ratei de asistenţă comunitară deoarece contribuie la diminuarea deficitului de finanţare al unui proiect sau altul. Pentru a se evalua dacă rata de asistenţă este stabilită la un nivel prin care se evită suprafinanţarea şi se asigură o utilizare eficientă a resurselor UE, trebuie să se ia în considerare capacitatea proiectului în cauză de a genera venituri.

65. În 2000, Comisia a stabilit că rata de asistenţă financiară ar trebui ajustată pentru a se încuraja introducerea unor sisteme de tarifare care să acopere cheltuielile de exploatare, de întreţinere şi de înlocuire a infrastructurilor, precum şi costurile de reducere a poluării [28].

66. În urma examinării proiectelor cuprinse în eşantion, Curtea a constatat că, în majoritatea cazurilor, rata acordată era nici mai mult, nici mai puţin decât rata solicitată. Cu excepţia unui singur caz (a se vedea caseta 9), nu s-a acordat atenţie sistemelor de tarifare, care nu permiteau decât rate foarte scăzute de recuperare a costurilor. În cea mai mare parte a cazurilor, tarifele acopereau doar cheltuielile operaţionale şi nu costul total al investiţiei suportat din fondurile publice naţionale şi din fondurile UE.

CASETA 9

CAZ ÎN CARE S-A ŢINUT SEAMA DE PRINCIPIUL RECUPERĂRII COSTURILOR

În cadrul unei cereri de grant, statul membru furnizase explicaţia că instituise un sistem care permitea recuperarea unei părţi semnificative a costurilor de la utilizatori. Drept recunoaştere a eforturilor depuse, Comisia a decis să cofinanţeze proiectul în cauză în proporţie de 75 %, chiar dacă deficitul de finanţare rezultat în urma analizei financiare fusese stabilit la 52 %. Surplusul financiar urma să fie utilizat pentru îmbunătăţirea altor infrastructuri de alimentare cu apă.

Decizia Comisiei urmărea să încurajeze bunele practici, însă nu era în concordanţă cu metoda deficitului de finanţare aplicată pentru a determina nivelul asistenţei financiare de la UE.

67. De asemenea, în urma examinării tarifelor percepute pentru serviciile privind alimentarea cu apă, Curtea a constatat că:

(a) statele membre tind să obţină o asistenţă financiară cât mai mare din partea UE, prin menţinerea unui nivel scăzut al tarifelor. Într-un caz, tarifele nu mai fuseseră actualizate din anii ’90. Există cazuri în care tarifele pentru serviciile de apă au fost stabilite de autorităţile naţionale doar după ce s-a determinat suma maximă estimată a se obţine drept asistenţă financiară din partea UE. În aceste condiţii, analizele costuri-beneficii furnizate Comisiei prezintă o justificare ex post a valorii estimate a grantului, în loc să se determine această valoare pe baza analizei efectuate;

(b) în termeni relativi, tarifele stabilite în zonele deservite de proiectele auditate reprezintă mai puţin de 1 % din venitul disponibil pe gospodărie. Comisia nu a pus niciodată în discuţie potenţialul de recuperare a costurilor de la utilizatori, astfel cum este prezentat în cererile de granturi, şi nici nu a propus vreun criteriu de referinţă specific pentru a evalua caracterul adecvat al preţurilor propuse pentru serviciile de apă. Mai mult, se pare că nu există nicio corelaţie între rata de cofinanţare şi suma din venitul pe gospodărie utilizată pentru plata serviciilor de apă. Se observă rate de cofinanţare ridicate atât în zonele în care utilizatorii cheltuie o sumă mai mică din venitul lor pentru plata serviciilor de apă, cât şi în zonele în care acest raport este mai mare, fără să se ofere nicio justificare anume (a se vedea figura 1 şi anexa III).

FIGURA 1

PROCENTUL DE CHELTUIELI PE GOSPODĂRIE ALOCAT SERVICIILOR DE APĂ ÎN RAPORT CU VENITUL DISPONIBIL ŞI CU RATA DE COFINANŢARE

+++++ TIFF +++++

Notă: Cheltuielile cu apa s-au calculat pe baza unui consum de apă pe gospodărie de 120 m3 pe an pentru toate municipalităţile din zona deservită de proiectul în cauză.

68. Principiul de facturare a serviciilor legate de utilizarea apei este consolidat prin directiva-cadru în domeniul apei, care prevede obligaţia de recuperare a costurilor acestor servicii cu scopul de a stimula o cerere viabilă din punct de vedere ecologic din partea utilizatorilor. Obligaţia trebuie îndeplinită până în 2010. Recuperarea costurilor poate fi însă adaptată în funcţie de diverşi factori precum "efectele sociale, ecologice şi economice ale recuperării costurilor, precum şi condiţiile geografice şi climatice" din regiunile afectate [29]. Cu alte cuvinte, obiectivul nu este în mod necesar recuperarea costurilor în proporţie de 100 % de la utilizatori [30].

69. Comisia a stabilit o serie de norme mai explicite în 2006 [31], în conformitate cu Regulamentul nr. 1083/2006 al Consiliului privind fondurile structurale [32]. În noile orientări se preciza faptul că "tarifele ar trebui să acopere cel puţin costurile de exploatare şi de întreţinere, precum şi o parte semnificativă din amortizarea activelor". Pentru a maximiza veniturile proiectului înaintea obţinerii unor subvenţii publice, ar trebui prevăzută o structură adecvată a tarifelor, luând, totodată, în considerare accesibilitatea. O rată de accesibilitate comun acceptată pentru serviciile de apă şi de canalizare este de 4 % din venitul pe gospodărie [33].

70. În ceea ce priveşte noua perioadă de programare, toate cele patru state membre vizate de acest audit aveau instituite proceduri care impuneau ca propunerile de proiecte de infrastructură în domeniul apei al căror cost total depăşea un milion de euro să fie însoţite de o analiză costuri-beneficii financiară. În trei dintre regiunile vizitate, noile proceduri de la nivel naţional prevăd obligaţia de a include în analizele costuri-beneficii o analiză specifică a nivelurilor tarifelor percepute pentru serviciile de apă. Cu toate acestea, doar în Portugalia s-au stabilit norme clare pentru determinarea valorii grantului în funcţie de modul în care municipalităţile vizate aplică principiul recuperării costurilor. Nivelul de accesibilitate pentru serviciile de apă a fost definit atât în termeni relativi (tarifele sunt exprimate ca procent din venitul pe gospodărie), cât şi în termeni absoluţi (preţul maxim pe m3).

CONCLUZII ŞI RECOMANDĂRI

71. Cheltuielile efectuate în cadrul măsurilor structurale au contribuit la îmbunătăţirea sistemului de alimentare cu apă pentru uzul casnic, însă s-ar fi putut obţine rezultate mai bune la un cost mai mic pentru bugetul UE.

SOLUŢIILE ADOPTATE

72. Toate proiectele examinate au fost concepute pe baza unor studii privind necesităţile de apă curente şi viitoare. Cu toate acestea, o calitate mai bună a analizelor ar fi permis construirea unor infrastructuri de o capacitate mai mică, precum şi luarea în considerare a unor soluţii alternative care ar fi putut produce efecte mai bune:

(a) estimările privind necesităţile de apă viitoare nu au ţinut seama nici de tendinţele descendente privind consumul de apă, nici de totalitatea resurselor disponibile (a se vedea punctele 18-24);

(b) în general, analizele privind posibilele soluţii au fost limitate la măsuri axate strict pe ofertă, acordându-se o atenţie redusă atât pierderilor de apă, cât şi utilizării unor resurse mai accesibile (a se vedea punctele 25-28);

(c) uneori, examinarea desfăşurată de Comisie a dus la adăugarea unor condiţii (cel mai des referitor la reducerea pierderilor de apă) în cadrul deciziilor de atribuire a granturilor; intervenţia acesteia ar fi putut fi, totuşi, mai eficace; autorităţile de management din statele membre au adus o valoare adăugată redusă. Pentru perioada 2007-2013, Comisia va examina un număr mai mic de proiecte, iar autorităţile de management un număr mai mare de proiecte (a se vedea punctele 29-35).

RECOMANDAREA 1

(a) Statele membre ar trebui:

(i) să îşi îmbunătăţească atât analizele ex ante şi previziunile privind necesităţile de apă viitoare luând în considerare date recente şi exacte (în special, ţinând seama de tendinţele descendente privind consumul de apă pe cap de locuitor), cât şi inventarul de resurse şi analiza tuturor resurselor de apă disponibile;

(ii) să acorde o atenţie mai mare eventualelor alternative la soluţiile axate strict pe ofertă, de exemplu prin luarea în considerare a potenţialului de reducere a pierderilor de apă, prin luarea de măsuri axate pe cerere şi prin punerea în aplicare a unor măsuri de protecţie a calităţii apei.

(b) Comisia ar trebui:

(i) să evalueze în mod sistematic dacă s-au implementat toate măsurile necesare privind gestionarea eficientă a resurselor de apă în zonele vizate, înainte de a decide dacă să acorde sau nu sprijin financiar pentru proiecte. Ar trebui, de asemenea, să se asigure că efectul acestor măsuri este luat în considerare în cadrul previziunilor privind necesităţile de apă şi în cadrul evaluărilor alternativelor, care stau la baza proiectelor;

(ii) să încurajeze autorităţile de management din statele membre să acorde atenţia cuvenită unei gestionări eficiente a resurselor de apă în zonele vizate de infrastructura cofinanţată.

ÎNDEPLINIREA OBIECTIVELOR

73. Proiectele cofinanţate contribuie la îmbunătăţirea aprovizionării cu apă a cetăţenilor UE în zonele vizate. Cu toate acestea, deşi unele proiecte fuseseră finalizate cu mai mulţi ani înainte de desfăşurarea auditului, acestea nu erau operaţionale din cauza lipsei unor elemente de legătură în cadrul reţelei de alimentare cu apă (a se vedea punctele 41-44).

74. Procedurile şi instrumentele actuale de monitorizare nu prezintă decât parţial utilitate în ceea ce priveşte informarea Comisiei şi a autorităţilor de management din statele membre cu privire la realizările proiectelor. În cazurile în care Comisia a impus condiţii speciale, aceasta nu a controlat întotdeauna în mod adecvat dacă respectivele condiţii sunt respectate (a se vedea punctele 45-48).

RECOMANDAREA 2

(a) Statele membre ar trebui:

(i) să se asigure, încă din etapa de planificare, că infrastructura complementară necesară pentru ca proiectele să devină operaţionale este disponibilă în timp util;

(ii) să instituie instrumente de monitorizare mai bune pentru a evalua realizările proiectelor.

(b) Comisia ar trebui:

(i) să definească informaţiile de care are nevoie din partea statelor membre pentru a evalua impactul proiectelor în cauză;

(ii) să evalueze cu atenţie respectarea condiţiilor impuse în cadrul deciziilor de atribuire a granturilor.

COSTUL PENTRU BUGETUL UE

75. Obiectivele ar fi putut fi îndeplinite la un cost mai mic pentru bugetul UE:

(a) mai multe proiecte s-au confruntat cu întârzieri şi depăşiri de costuri care ar fi putut fi evitate cel puţin într-o anumită măsură (a se vedea punctele 50-52);

(b) mai multe proiecte funcționează la o capacitate prea mică, drept consecinţă a faptului că cererea de apă este mai scăzută decât previziunile, şi cu niveluri ridicate de apă nefacturată în cadrul sistemelor globale de alimentare cu apă (a se vedea punctele 53-59);

(c) procesul de stabilire a valorii granturilor a prezentat deficienţe semnificative şi nu s-a realizat nicio evaluare a posibilităţilor de recuperare a costurilor de la utilizatori (a se vedea punctele 60-70).

RECOMANDAREA 3

(a) Statele membre ar trebui:

(i) să acorde o atenţie mai mare, în cursul etapei de planificare, unor factori care cauzează adesea întârzieri, factori cum ar fi evaluările de impact asupra mediului, autorizaţiile administrative şi estimările şi calculele legate de proiecte;

(ii) să amelioreze calitatea analizelor ex ante ale proiectelor şi să ia în considerare rezultatele acestor analize atunci când stabilesc dimensiunea noilor infrastructuri;

(iii) să analizeze în mod sistematic avantajele şi dezavantajele construirii în etape a unei infrastructuri, cu scopul de a asigura o mai bună utilizare a capacităţii construite şi de a o dezvolta în funcţie de evoluţia necesităţilor.

(b) Comisia ar trebui:

(i) să acorde o atenţie mai mare calităţii analizei financiare care însoţeşte cererile de granturi şi să solicite informaţiile de care are nevoie pentru a fixa grantul la un nivel adecvat;

(ii) să se asigure că principiul recuperării costurilor se aplică în mod corespunzător, pentru o mai mare eficienţă a utilizării fondurilor UE.

Prezentul raport a fost adoptat de Camera II, condusă de dl Morten LEVYSOHN, membru al Curţii de Conturi, la Luxemburg, în şedinţa sa din 8 septembrie 2010.

Pentru Curtea de Conturi

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Preşedinte

[1] Informaţiile au fost colectate din diferite surse: EUREAU, Eurostat, OCDE, International Benchmarking Network for Water and Sanitation Utilities (Reţeaua internaţională de evaluare comparativă pentru utilităţile de apă şi de canalizare) şi Comisia Europeană (DG Politica regională).

[2] Informaţiile au fost colectate din diferite surse: EUREAU, Eurostat, OCDE, International Benchmarking Network for Water and Sanitation Utilities (Reţeaua internaţională de evaluare comparativă pentru utilităţile de apă şi de canalizare) şi Comisia Europeană (DG Politica regională).

[3] Directiva 98/83/CE a Consiliului din 3 noiembrie 1998 privind calitatea apei destinate consumului uman (JO L 330, 5.12.1998, p. 32). Această directivă înlocuieşte Directiva 80/778/CEE a Consiliului.

[4] Pentru mai multe informaţii, a se vedea articolul 29 din Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispoziţiilor generale referitoare la fondurile structurale (JO L 161, 26.6.1999, p. 1) şi articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 1164/94 al Consiliului din 16 mai 1994 de creare a Fondului de coeziune (JO L 130, 25.5.1994, p. 1), modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1265/1999 (JO L 161, 26.6.1999, p. 62).

[5] Sume estimate de Curte. În plus, UE a acordat sprijin financiar semnificativ unor proiecte de alimentare cu apă care includ, în egală măsură, aspecte referitoare la canalizare.

[6] Strategic Evaluation on Environment and Risk prevention under Structural and Cohesion Funds for the period 2007-2013 (Evaluarea strategică cu privire la mediu şi la prevenirea riscurilor în cadrul fondurilor structurale şi al Fondului de coeziune pentru perioada 2007-2013), Raport de sinteză, 7.11.2006, p. 19. DG Politica regională a dispus elaborarea acestui raport.

[7] Articolul 274 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene (fostul articol 205).

[8] În perioada de programare 2000-2006, "proiectele majore" sunt cele "al căror cost total, luat în considerare pentru determinarea contribuţiei fondurilor, depăşeşte 50 de milioane de euro" [a se vedea articolul 25 din Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999]. Pentru mai multe informaţii referitoare la acest subiect, a se vedea Raportul special nr. 1/2008 privind procesul de examinare şi gestionare prealabilă şi de evaluare ulterioară a proiectelor majore de investiţii din perioadele de programare 1994-1999 şi 2000-2006, întocmit de Curte.

[9] Articolul F alineatul (4) din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1164/94, modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1265/1999.

[10] Pagina 6 din Commission Communication concerning the Structural Funds and their coordination with the Cohesion Fund – Guidelines for programmes in the period 2000 to 2006 (Comunicarea Comisiei privind fondurile structurale şi coordonarea lor cu Fondul de coeziune – Orientări pentru programele din perioada 2000-2006) (JO C 267, 22.9.1999, p. 2).

[11] Guide to the Cohesion Fund 2000-2006 (Ghid pentru Fondul de coeziune 2000-2006), anexa A, CE, versiunea 1.0, februarie 2000, p. 9-10.

[12] Populaţia temporară (tranzitorie) este formată din turişti, persoane care fac naveta şi lucrători sezonieri, cu alte cuvinte toate persoanele nerezidente.

[13] De exemplu, în patru oraşe mari, tendinţa descendentă a consumului pe cap de locuitor este atât de accentuată încât, în pofida creşterii populaţiei, consumul de apă global a scăzut cu un procent situat între 1 % şi 29 % de la sfârşitul anilor ’90. Într-o zonă de coastă cu o densitate mare a populaţiei, aceeaşi tendinţă a fost constatată de la începutul anilor 2000. Opt proiecte examinate sunt localizate în aceste zone.

[14] Îmbunătăţirile realizate la nivelul reţelelor au ca rezultat reducerea pierderilor. Pierderile sunt considerate ca făcând parte din cerere, deoarece ele trebuie acoperite de producţia totală de apă.

[15] A se vedea, de asemenea, Comunicarea Comisiei "Rezolvarea problemei deficitului de apă şi a secetei în Uniunea Europeană", COM(2007) 414 final, şi Raportul final al Comisiei către Consiliu şi către Parlamentul European cu privire la "Raportul de monitorizare referitor la Comunicarea privind deficitul de apă şi seceta în Uniunea Europeană", COM(2008) 875.

[16] Datele cele mai recente disponibile la momentul auditului.

[1001] Consumul pe cap de locuitor include vârfurile de consum, pierderile şi coeficientul de dezvoltare industrială.

[1002] Estimările pentru 2008 privind consumul global au fost indicate în studiile aferente proiectelor sau au fost calculate de Curte pe baza tendinţelor privind populaţia şi consumul pe cap de locuitor prezentate în aceste studii.

[19] Directiva 98/83/CE stabileşte parametrii valorici pentru astfel de substanţe precum sulfaţii şi nitraţii (săruri) din apa destinată consumului uman. Atunci când concentraţia de sare depăşeşte valorile respective, această apă este în general diluată cu o altă apă (disponibilă) provenită din surse cu o salinitate scăzută.

[20] Mai mult, trebuie subliniat faptul că transportul apei la o distanţă mai mare de 100 km este foarte costisitor. Pe lângă costul ridicat al investiţiei, costul de exploatare reprezintă până la 50 % din costul total de distribuţie a apei (A. Gee, EC Competition Policy Newsletter No 2, vara anului 2004).

[21] A se vedea în special punctul 41 din Raportul special nr. 3/2009 privind eficacitatea cheltuielilor efectuate în cadrul măsurilor structurale în domeniul tratării apelor reziduale pentru perioadele de programare 1994-1999 şi 2000-2006.

[22] Directiva 91/676/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind protecţia apelor împotriva poluării cu nitraţi proveniți din surse agricole şi Directiva 91/271/CEE a Consiliului din 21 mai 1991 privind tratarea apelor urbane reziduale.

[23] Un caz asemănător s-a constatat în cadrul unui exerciţiu de declaraţie de asigurare (a se vedea Raportul anual privind exercițiul 2008, punctul 6.19). Este vorba despre o conductă magistrală de apă care a fost în mod fizic finalizată în 2004, dar care nu era dată în folosinţă la începutul anului 2009, din cauza lipsei de apă în rezervorul care alimenta această conductă.

[1003] Nu există date referitoare la nivelul apei nefacturate din cauza lipsei de contoare. Alte informaţii indică însă că eficienţa reţelelor de distribuţie este scăzută.

[24] Standardul internaţional pentru consumul casnic este de 120 -150 m3/an pe gospodărie, ceea ce reprezintă 132 -164 litri/zi pe cap de locuitor.

[25] Articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 1164/94 şi articolul 29 din Regulamentul nr. 1260/1999.

[26] Cu excepţia a două proiecte prezentate înainte de 1999 pentru care metoda deficitului de finanţare nu era aplicabilă.

[27] Această situaţie a fost deja semnalată în cadrul unui raport anterior al Curţii; a se vedea în special punctele 21-34 din Raportul special nr. 1/2008 privind procesul de examinare şi gestionare prealabilă şi de evaluare ulterioară a proiectelor majore de investiţii din perioadele de programare 1994-1999 şi 2000-2006.

[28] A se vedea Guide to Cohesion Fund 2000–2006 (Ghid pentru Fondul de coeziune 2000-2006), versiunea 1, februarie 2000 – anexa C.

[29] Articolul 9 alineatul (1) din directiva-cadru în domeniul apei (Directiva 2000/60/CE).

[30] A se vedea Common Implementation Strategy for the Water Framework Directive, Guidance Document No 1 (Strategia comună de punere în aplicare a directivei-cadru în domeniul apei, Documentul orientativ nr. 1), 2004.

[31] "Noua perioadă de programare 2007-2013 – Orientări privind metodologia de realizare a analizei costuri-beneficii – Document de lucru nr. 4", 8/2006, Comisia Europeană. Aceste orientări au fost elaborate în conformitate cu articolul 40 litera (e) din Regulamentul nr. 1083/2006. A se vedea, de asemenea, Guidance note on Article 55 of Council Regulation (EC) no 1083/2006: Revenue Generating Projects [Nota orientativă privind articolul 55 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului: Proiecte generatoare de venituri].

[32] A se vedea articolul 55 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziţii generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (JO L 210, 31.7.2006, p. 25).

[33] O analiză efectuată de BERD prezintă valori de referinţă cuprinse între 2,5 % în Statele Unite şi 5 % pentru Banca Mondială. A se vedea Fankhauser, S. şi S. Tepic. 2007: "Can Poor Consumers Pay for Energy and Water? An Affordability Analysis for Transition Countries" (Consumatorii săraci pot plăti pentru serviciile de energie şi de apă? O analiză a accesibilităţii pentru ţările în tranziţie). Document de lucru nr. 92, BERD 2005. Energy Policy. 35:1038-1049.

--------------------------------------------------

ANEXA I

SISTEMELE DE ALIMENTARE CU APĂ

+++++ TIFF +++++

--------------------------------------------------

ANEXA II

PROIECTELE SELECŢIONATE ÎN SCOPUL AUDITULUI

Ţară | Denumirea proiectului | Fondul UE | Costul total eligibil (milioane de euro) | Contribuţia FEDR/FC (milioane de euro) |

Grecia | Alimentarea cu apă a oraşului Salonic din râul Aliakmon, ΥΔΡΕΥΣΗ ΘΕΣΣΑΛΟΝΙΚΗΣ ΑΠΟ ΤΟΝ ΠΟΤΑΜΟ ΑΛΙΑΚΜΟΝΑ | FC | 79,42 | 60,88 |

Grecia | Reabilitarea apeductului extern al municipalităţilor din regiunea Pieria, ΑΝΑΚΑΙΝΙΣΗ ΕΞΩΤΕΡΙΚΟΥ ΥΔΡΑΓΩΓΕΙΟΥ ΥΔΡΕΥΣΗΣ ΣΥΝΔΕΣΜΟΥ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ ΝΟΜ. ΠΙΕΡΙΑΣ | FEDR – PO Macedonia Centrală | 4,69 | 3,75 |

Grecia | Alimentarea cu apă în Litohoro; ΥΔΡΕΥΣΗ - ΑΠΟΧΕΤΕΥΣΗ ΛΙΤΟΧΩΡΟΥ | FEDR – PO Macedonia Centrală | 1,48 | 1,11 |

Grecia | Reţeaua externă şi internă de alimentare cu apă în Kozani, ΕΣΩΤΕΡΙΚΑ ΚΑΙ ΕΞΩΤΕΡΙΚΑ ΔΙΚΤΥΑ ΥΔΡΕΥΣΗΣ ΔΗΜΟΥ ΚΟΖΑΝΗΣ, ΤΗΛΕΕΛΕΓΧΟΣ, ΤΗΛΕΧΕΙΡΙΣΜΟΣ ΚΑΙ ΕΛΕΓΧΟΣ ΔΙΑΡΡΟΩΝ | FC | 18,60 | 13,90 |

Grecia | Alimentarea cu apă în Deskati, ΥΔΡΕΥΣΗ ΔΕΣΚΑΤΗΣ | FEDR – PO Macedonia de Vest | 4,02 | 3,21 |

Grecia | Reţeaua internă de distribuţie a apei în Ptolemaida şi reţeaua externă de distribuţie a apei în Mavropigi, Asvestopetra şi Proastio, ΤΡΟΦΟΔΟΤΙΚΟΣ ΑΓΩΓΟΣ ΕΣΩΤΕΡΙΚΟΥ ΔΙΚΤΥΟΥ ΥΔΡΕΥΣΗΣ Δ.Δ. ΠΤΟΛΕΜΑΪΔΑΣ ΚΑΙ ΕΞΩΤΕΡΙΚΟ ΔΙΚΤΥΟ ΥΔΡΕΥΣΗΣ ΟΙΚΙΣΜΩΝ ΜΑΥΡΟΠΗΓΗΣ, ΑΣΒΕΣΤΟΠΕΤΡΑΣ ΚΑΙ ΠΡΟΑΣΤΙΟΥ ΤΟΥ ΔΗΜΟΥ ΠΤΟΛΕΜΑΪΔΑΣ | FEDR – PO Macedonia de Vest | 2,40 | 1,92 |

| | | | |

Italia | Adduttrice Acque Grezze Rosamarina | FEDR – PO Sicilia | 13,69 | 6,16 |

Italia | Completamento collegamenti esterni tra i serbatoi di Palermo | FEDR – PO Sicilia | 12,34 | 5,14 |

Italia | Rete di distribuzione, sottorete 5 Libertà | FEDR – PO Sicilia | 13,00 | 5,42 |

Italia | Rifacimento Acquedotto Favara di Burgio | FEDR – PO Sicilia (PM) | 32,96 | 13,28 |

Italia | 5o modulo bis Dissalatore di Gela | FEDR – PO Sicilia | 32,86 | 14,79 |

| | | | |

Portugalia | 2a Fase do Sistema multimunicipal de abastecimento de água à Área Sul do Grande Porto – Grupo I: Alargamento à região do Vale do Sousa | FC | 49,88 | 42,40 |

Portugalia | Abastecimento de água ao Sector Norte do concelho e reforço do abastecimento à sede do concelho de Arcos de Valdevez | FEDR – PO Norte | 4,28 | 3,21 |

Portugalia | Abastecimento de água da Área a Sul da cidade de Barcelos - 4a Fase | FEDR – PO Norte | 3,54 | 2,30 |

Portugalia | Abastecimento de Água a Guimarães – Sistemas de Adução e Reservas – Fase II | FEDR – PO Norte | 2,43 | 1,58 |

Spania | Abastecimiento a Zaragoza y corredor del Ebro | FC | 79,86 | 67,88 |

Spania | Abastecimiento a Lleida y su zona desde el embalse de Santa Ana | FC | 24,50 | 12,24 |

Spania | Abastecimiento y planta potabilizadora de Jaca | FEDR – PO Aragon | 4,73 | 2,36 |

Spania | Desaladora de Cartagena (también conocida como San Pedro del Pinatar 1) | FC | 55,10 | 46,90 |

Spania | Conexión de la desaladora del Campo de Cartagena (también conocida como Valdelentisco) con el Canal de Cartagena | FEDR – PO Murcia | 19,71 | 12,81 |

Spania | Mejora de la potabilizadora de Campotejar | FEDR – PO Murcia | 5,38 | 3,50 |

Spania | Abastecimiento al Alfoz de Murcia, conducción Este | FEDR – PO Murcia | 1, 89 | 1,23 |

Spania | Abastecimiento a Sevilla (presa de Melonares) | FC | 64,60 | 54,90 |

Spania | Abastecimiento a la zona Norte de Córdoba (presa de La Colada) | FC | 20,60 | 15,48 |

Spania | Norte de Córdoba | FEDR – PO Andaluzia (PM) | 22,20 | 15,54 |

Spania | Desaladora de Carboneras | FEDR – PO Andaluzia | 115,30 | 57,60 |

Spania | Abastecimiento a las comarcas de la Ribera (parcial no 2) | FC | 15,13 | 12,10 |

Spania | Depósito de agua potable de Carcaixent (Ribera) | FEDR – PO Valencia | 0,49 | 0,31 |

Spania | Abastecimiento de la Plana Baixa de Castellón | FEDR – PO Valencia | 10,08 | 6,55 |

--------------------------------------------------

ANEXA III

CHELTUIELILE CU APA PE GOSPODĂRIE ŞI VENITURILE DISPONIBILE ÎN ZONELE DESERVITE DE PROIECTE

Projet | Zone géographique/ Municipalité concernée | Taux de cofinancement du projet (en %) | Cheltuielile pentru un consum standard anual pe gospodărie de 120 m3, inclusiv TVA [1] [2] | Preţul pe m3 (pe baza unui consum de 120 m3 pe an) în euro, inclusiv TVA | Venitul anual disponibil pe gospodărie [3] | Cheltuielile cu apa (inclusiv TVA) ca procent din venitul disponibil pe gospodărie |

GR 1 | Salonic | 77 | 97,30 | 0,81 | 30168 | 0,32 |

GR 2 | Pidna | 80 | 89,02 | 0,74 | 30168 | 0,30 |

Elafina | 77,62 | 0,65 | 30168 | 0,26 |

Methoni | 62,23 | 0,52 | 30168 | 0,21 |

GR 3 | Litohoro | 75 | 35,21 | 0,29 | 30168 | 0,12 |

GR 4 | Oraşul Kozani [4] | 75 | 149,76 | 1,25 | 31665 | 0,47 |

Districtele Kozani [4] | 105,61 | 0,88 | 31665 | 0,33 |

GR 5 | Deskati | 80 | 44,60 | 0,37 | 31665 | 0,14 |

GR 6 | Ptolemaida [4] | 80 | 159,96 | 1,33 | 31665 | 0,51 |

Mavropigi | 72,11 | 0,60 | 31665 | 0,23 |

Asvestopetra | 90,90 | 0,76 | 31665 | 0,29 |

Proastio | 55,20 | 0,46 | 31665 | 0,17 |

| | | | | | |

IT 1 | Regiunea Palermo | 45 | 85,84 | 0,72 | 40617 | 0,21 |

IT 2, 3 | Oraşul Palermo | 42 | 85,84 | 0,72 | 40617 | 0,21 |

IT 4, 5 | Agrigento | 40 | 176,88 | 1,47 | 32725 | 0,54 |

IT 4, 5 | Caltanissetta | 45 | 197,27 | 1,64 | 37288 | 0,53 |

| | | | | | |

PT 1 | Felgueiras | 85 | 88,83 | 0,74 | 33086 | 0,27 |

Lousada | 134,97 | 1,12 | 24557 | 0,55 |

Paços de Ferreira | 202,73 | 1,69 | 26928 | 0,75 |

Paredes | 113,27 | 0,94 | 27446 | 0,41 |

PT 2 | Arcos de Valdevez | 75 | 101,68 | 0,85 | 17548 | 0,58 |

PT 3 | Barcelos | 65 | 165,94 | 1,38 | 29066 | 0,57 |

PT 4 | Guimarães | 65 | 145,26 | 1,21 | 31672 | 0,46 |

Vizela | 145,26 | 1,21 | 28337 | 0,51 |

ES 1 | Zaragosa | 85 | 71,07 | 0,59 | 43738 | 0,16 |

ES 2 | Lérida | 50 | 70,66 | 0,59 | 44839 | 0,16 |

ES 3 | Jaca | 50 | 63,56 | 0,53 | 48494 | 0,13 |

ES 4 | Cartagena | 85 | 219,36 | 1,83 | 34597 | 0,63 |

Torre Pacheco | 150,54 | 1,25 | 34597 | 0,44 |

San Javier | 164,80 | 1,37 | 34597 | 0,48 |

ES 5 | Cartagena | 65 | 219,36 | 1,83 | 34597 | 0,63 |

Mazarrón | 97,98 | 0,82 | 34597 | 0,28 |

ES 6, 7 | Murcia | 65 | 207,47 | 1,73 | 34597 | 0,60 |

ES 8 | Sevilla | 85 | 119,56 | 1,00 | 36201 | 0,33 |

ES 9 | Nordul Cordobei | 75 | 92,91 | 0,77 | 34257 | 0,27 |

ES 10 | Nordul Cordobei | 70 | 92,91 | 0,77 | 34257 | 0,27 |

ES 11 | Carboneras | 50 | 122,69 | 1,02 | 40619 | 0,30 |

ES 12 | Alzira | 80 | 45,56 | 0,38 | 37178 | 0,12 |

Cuillera | 98,46 | 0,82 | 37178 | 0,26 |

ES 13 | Carcaixent | 80 | 53,25 | 0,44 | 37178 | 0,14 |

ES 14 | Moncofa | 65 | 194,78 | 1,62 | 39618 | 0,49 |

Burriana | 108,82 | 0,91 | 39618 | 0,27 |

Vila-real | 73,50 | 0,61 | 39618 | 0,19 |

Vall d'Uixo | 132,83 | 1,11 | 39618 | 0,34 |

Nules | 92,73 | 0,77 | 39618 | 0,23 |

Betxi | 157,02 | 1,31 | 39618 | 0,40 |

Onda | 53,59 | 0,45 | 39618 | 0,14 |

[1] Conform unor studii internaţionale, un consum de 120 m3/an/gospodărie (aprox. 132 litri/zi/persoană) poate fi considerat un consum standard. Calculul s-a realizat pe baza preţurilor pentru 2008 şi pe baza preţurilor pentru 2009 în cazul Greciei.

[2] TVA de 10 % în Italia, de 7 % în Spania şi Portugalia; în Grecia se aplică TVA de 9 % la tariful pentru apă şi de 19 % la tariful fix şi la tariful special.

[3] Calculat pe baza venitului disponibil pe cap de locuitor (la nivel NUTS2 sau NUTS3, după caz) înmulţit cu numărul mediu de persoane dintr-o gospodărie.IT: Numărul mediu de persoane dintr-o gospodărie – sursa: Family components in Sicily (Componenţa familiei în Sicilia), ISTAT 2003. Venitul disponibil pe cap de locuitor – sursa: Valore aggiunto per abitante, ISTAT 2006.GR: Venitul disponibil pe gospodărie în 2006 (la nivel NUTS 2, în termenii puterii de cumpărare) – sursa: Eurostat 2009. Dimensiunea medie a gospodăriei – sursa: Household Budget Survey (Ancheta privind bugetul gospodăriilor), 2004, Biroul de statistică al Greciei.PT: Dimensiunea medie a gospodăriilor pe baza datelor recensământului din 2001. Venitul disponibil calculat pe baza puterii de cumpărare pe cap de locuitor în 2005 în regiuni şi pe baza nivelului venitului mediu de (1032=100) – sursa: Biroul de statistică al Portugaliei.ES: Dimensiunea medie a gospodăriilor la nivelul NUTS3 – sursa: Continuous survey of family budgets (Anchetă continuă privind bugetul familiilor), date din 2005. Venitul disponibil brut pe gospodărie în 2006, Conturile regionale din Spania, Institutul Naţional de Statistică. Pentru oraşul Jaca – sursa: Instituto Aragonés de Estadística (date din 2005).

[4] Pentru calculul cheltuielilor totale cu apa, s-a luat în considerare jumătatea unei taxe speciale, în afară de taxa fixă şi taxa volumetrică în cazul Kozani şi Ptolemaida (legislaţia privind DEYA prevede o taxă specială de 80 % din tariful pentru apă, în vederea investiţiilor viitoare în infrastructura de alimentare cu apă şi de canalizare).

--------------------------------------------------