[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 24.10.2007

COM(2007) 673 final

2006/0145 (COD)

Propunere modificată de

REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI

privind aditivii alimentari

(prezentată de Comisie în conformitate cu articolul 250 alineatul (2) din Tratatul CE)

EXPUNERE DE MOTIVE

I. PROCEDURÃ

1. La data de 28 iulie 2006, Comisia a adoptat propunerea de Regulament al Parlamentului European şi al Consiliului privind aditivii alimentari, [Document (COM (2006)0428 final)] ca parte dintr-un pachet de patru propuneri referitoare la amelioratorii alimentari. Propunerea a fost înaintată Consiliului şi Parlamentului European la data de 28 iulie 206.

2. Comitetul Economic şi Social şi-a dat avizul pe 25 aprilie 2007.

3. Consiliul a convenit o „abordare generală” privind propunerea în cadrul reuniunii EPSCO din 31 mai 2007.

4. Cu ocazia primei lecturi, Parlamentul European a dat un aviz favorabil propunerii la data de 10 iulie 2007.

5. Prezenta propunere modifică propunerea iniţială [COM (2006)0428 – 2006/0145(COD)] astfel încât să ţină seama de amendamentele Parlamentului European care au fost acceptate de Comisie.

6. În ceea ce priveşte propunerea iniţială a Comisiei, Parlamentul European a adoptat 59 de amendamente. Comisarul Kyprianou a semnalat, în cadrul reuniunii plenare din 9 iulie 2007, că multe dintre amendamentele respective ar putea fi acceptate de Comisie, parţial sau în întregime, cu condiţia reformulării lor. Amendamentele care nu pot fi acceptate de Comisie sunt: 10, 11, 12, 20, 24, 25, 29, 30, 34, 38, 40, 45, 47, 52, 54, 5, 6, 69rev, 73 şi 78.

7. Amendamentele incluse în propunerea revizuită figurează cu caractere îngroşate şi subliniate . O serie de amendamente au fost reformulate, astfel încât să asigure consecvenţa terminologiei utilizate în întregul text al propunerii şi în celelalte propuneri din pachet sau să alinieze textul la demersul Consiliului atunci când acesta a propus amendamente asemănătoare.

8. Numerotarea articolelor a fost adaptată pentru a ţine seama de numărul amendamentelor.

II. OBIECTIVELE PROPUNERII

Comisia a anunţat, în Cartea albă privind siguranţa alimentară (COM (1999) 719 final), că va actualiza şi va simplifica legislaţia comunitară existentă privind aditivii alimentari (acţiunea 11 din Cartea albă). Obiectivele prezentei propuneri sunt:

- simplificarea legislaţiei privind aditivii alimentari prin crearea unui instrument unic pentru principii, proceduri şi aprobări;

- conferirea către Comisie a competenţelor executive pentru actualizarea listei comunitare a aditivilor alimentari autorizaţi;

- Consultarea Autorităţii Europene pentru Siguranţa Alimentară (AESA) în ceea ce priveşte evaluarea siguranţei aditivilor alimentari;

- Elaborarea unui program de reevaluare pentru aditivii alimentari existenţi;

- Solicitarea autorizaţiei pentru aditivi care constau din, conţin ori sunt produşi din organisme modificate genetic în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind produsele alimentare şi furajele modificate genetic.

III. PREZENTAREA AMENDAMENTELOR PARLAMENTULUI EUROPEAN

9. Amendamente tehnice/de redactare

Sunt o serie de modificări propuse care au ca scop îmbunătăţirea propunerii din punct de vedere tehnic şi editorial. Aceste amendamente au fost, în mare măsură, preluate de către Comisie, deşi unele au fost amendamente de redactare (amendamentele în cauză: 3, 8, 13, 14, 15, 16, 18, 19, 21, 22, 33 (in part), 36, 37, 39, 42, 43, 44, 46, 48,67rev, 79, 68rev, 80, 51, 55, 56, 57, 58, 59 , 60 şi 64rev.)

10. Domeniul de aplicare (articolul 2)

Amendamentul 10 nu poate fi acceptat deoarece produsele pentru protecţia plantelor folosite pentru tratamentul post-recoltă fac deja obiectul unei legislaţii comunitare separate. Cu toate acestea, dacă substanţa (substanţele) folosită(e) pentru tratamentul post-recoltă nu face (fac) obiectul definiţiei produselor pentru protecţia plantelor, aceasta (acestea) ar fi considerată (considerate) drept aditiv alimentar dacă exercită un efect conservant.

În propunerea modificată, Comisia nu a ţinut cont de amendamentul 11 , care ar exclude culturile microbiene din domeniul de aplicare al legislaţiei. Unele culturi sunt adăugate la produsele alimentare aproape de sfârşitul procesului de fabricaţie pentru a obţine un efect conservant şi prin urmare ar putea fi considerate drept aditivi alimentari. Prin urmare, nu este adecvat să se exclusă astfel de substanţe din legislaţia referitoare la aditivii alimentari.

11. Comitologie

Întrucât pachetul a fost adoptat aproximativ în perioada în care a fost adoptată Decizia 2006/512/CE de modificare a Deciziei 1999/468/CE a Consiliului de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei, propunerea Comisiei se referea la procedura de reglementare obişnuită. Prin urmare, Comisia acceptă, în general, alinierea propunerii modificate la Decizia 2006/512/CE.

Cu toate acestea, amendamentul 12 introduce procedura de reglementare cu control pentru a se hotărî dacă o substanţă cade sau nu sub incidenţa prezentului regulament. Aplicarea acestei prevederi înseamnă o punere în aplicare a normelor cuprinse în actul de bază (definiţia „aditiv alimentar”) şi prin urmare nu cade sub incidenţa procedurii de reglementare cu control. De aceea, ar trebui să se aplice procedura de reglementare obişnuită. La fel, amendamentele 40 şi 47 nu pot fi acceptate deoarece se referă, de asemenea, la prevederi a căror aplicare înseamnă o punere în aplicare a normelor cuprinse în actul de bază şi prin urmare nu cad sub incidenţa noii proceduri de reglementare cu control.

12. Interzicerea aditivilor alimentari neconformi (articolul 5)

Scopul amendamentelor 9 şi 22 este de a aduce clarificări conform cărora un aditiv alimentar sau un produs alimentar în care se foloseşte un aditiv alimentar nu ar trebui introdus pe piaţă dacă aditivul alimentar respectiv sau utilizarea acestuia nu este conform(ă) cu regulamentul propus. Această clarificare este aprobată în propunerea modificată prin adăugarea articolului 5.

13. Criterii de autorizare (articolul 6)

Propunerea Comisiei stabileşte criterii de autorizare a aditivilor alimentari. Aditivii alimentari trebuie să fie siguri, trebuie să existe o necesitate tehnologică care să le justifice utilizarea, iar consumatorul nu trebuie să fie indus în eroare de utilizarea lor. Comisia a introdus în considerentul 7 din propunerea modificată o clarificare a ce înseamnă inducerea în eroare a consumatorului (amendamentele 3 şi 26 ). Principiul amendamentului 28 a fost inclus, de asemenea, în considerentul 8 din propunerea modificată, care va prevede din nou că autorizările aditivilor alimentari se vor referi la analizarea criteriilor din regulament.

Cu toate acestea, amendamentul 78 impune ca autorizarea aditivilor alimentari să se bazeze pe principiul precauţiei. Principiul precauţiei şi condiţiile aplicării acestuia sunt prevăzute deja în legislaţia generală în domeniul alimentar [Regulamentul (CE) nr. 178/2002] şi nu ar trebui repetat în propunerea de regulament privind aditivii alimentari.

Amendamentul 24 propune crearea unei legături între necesitatea tehnologică a unui aditiv alimentar şi avantajul pentru consumator. Funcţia tehnologică a unui aditiv alimentar poate fi în multe cazuri benefică pentru producători, fără a avea vreun efect advers, nici vreun avantaj direct pentru consumator. Un exemplu pentru acest lucru ar fi atunci când utilizarea unui aditiv alimentar reduce pierderile în cadrul unui proces de producţie.

Impactul asupra mediului nu se numără printre condiţiile generale de autorizare a aditivilor alimentari, însă este, bineînţeles, un factor legitim care trebuie luat în considerare. De exemplu, atunci când sunt identificate efecte adverse asupra mediului, acestea pot fi luate în considerare în cadrul autorizării sau revizuirii condiţiilor de utilizare pentru un aditiv alimentar. Prin urmare, deşi amendamentul 25 nu poate fi acceptat, se poate aduce alte modificări textului pentru a consolida aspectele legate de mediu. În mod similar, amendamentul 7 poate fi acceptat sub rezerva unor modificări pentru a reflecta celelalte principii cuprinse în legislaţia generală în domeniul alimentar, şi anume că normele privind aditivii alimentari vor asigura funcţionarea eficientă a pieţei interne şi un nivel ridicat de protecţie a sănătăţii umane şi a intereselor consumatorilor, inclusiv practici corecte în comerţul cu alimente, ţinând seama de mediu.

În legătură cu amendamentul 1 , alergenicitatea produselor alimentare (inclusiv a aditivilor alimentari) relevă din dispoziţiile Directivei 2000/13/CE. Deşi Comisia nu poate accepta o restricţie categorică privind utilizarea aditivilor alimentari care pot fi alergenici, alergenicitatea poate fi considerată, bineînţeles, drept un factor legitim în cadrul autorizării unui aditiv alimentar. Prin urmare, acest principiu a fost scos în evidenţă în considerentul 7.

14. Criterii de autorizare (îndulcitori) (articolul 7)

Amendamentele 20 şi 29 nu pot fi acceptate. Criteriile actuale de utilizare a îndulcitorilor limitează utilizarea acestora la produse alimentare cu valoare energetică redusă sau fără adaos de zahăr. Acest lucru garantează avantajul pentru consumatori de a folosi astfel de îndulcitori, reprezentat fie de nivelul considerabil redus (cu 30%) al valorii energetice, fie de faptul că produsul nu are adaos de zahăr. Noul criteriu propus aici are posibilitatea de a lărgi gama de produse alimentare la care pot fi utilizaţi îndulcitorii şi prin urmare poate avea un impact asupra consumului unor astfel de aditivi. În plus, în unele cazuri înlocuirea zahărului în proporţie de 30% poate constitui doar un avantaj marginal pentru consumator.

Îndulcitorii nu sunt folosiţi pentru a prelungi durata de depozitare a produselor alimentare prin conservare. Cu toate acestea, una dintre consecinţele folosirii îndulcitorilor poate fi prelungirea duratei de depozitare datorită lipsei zahărului fermentabil înlocuit de îndulcitor; prin urmare, Comisia nu poate accepta amendamentul 73 .

15. Criterii de autorizare (coloranţi) (articolul 8)

Criteriile generale de utilizare a aditivilor prevăd deja, în articolul 6, că folosirea aditivilor nu ar trebui să inducă în eroare consumatorul. Există, de asemenea, informaţii generale privind etichetarea, care permit consumatorilor să ştie ce conţin produsele alimentare, mai ales în aceea ce priveşte ingredientele prezente. Referitor la utilizarea coloranţilor, aceştia sunt de obicei folosiţi în unele produse alimentare pentru a identifica arome speciale, de exemplu în băuturi răcoritoare sau produse de patiserie. În aceste cazuri, nu există nicio dovadă despre inducerea în eroare a consumatorilor în ceea ce priveşte conţinutul produselor alimentare. Prin urmare, ţinând cont de principiul cuprins deja în articolul 6, amendamentul 30 nu a fost reţinut în propunerea modificată.

16. Liste comunitare cu aditivii alimentari (articolele 4 şi 10, anexele II şi III)

Amendamentul 34 este propus pentru a include în lista comunitară o referinţă la ceilalţi aditivi alimentari care nu pot fi folosiţi în combinaţie cu aditivul dat. Comisia nu a acceptat acest amendament deoarece se consideră că o astfel de referinţă ar exista deja la punctul c), care prevede obligaţia de specificare a condiţiilor de utilizare. În aceste cazuri, dacă evaluarea AESA ar evidenţia preocupările legate de utilizarea aditivilor în combinaţie cu altele, atunci ar fi prevăzute condiţii adecvate de utilizare în momentul autorizării unui aditiv.

17. Legătura cu Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 privind produsele alimentare şi furajele modificate genetic (articolul 13)

Scopul propunerii Comisiei este de a reglementa toţi aditivii alimentari, inclusiv cei produşi din organisme modificate genetic (OMG-uri) sau (folosindu-se fermentaţia), din microorganisme modificate genetic (MMG-uri). Aditivii alimentari produşi folosind MMG-uri nu intră sub incidenţa Regulamentului 1829/2003 privind produsele alimentare şi furajele modificate genetic şi vor fi reglementate în întregime, în scopul evaluării şi autorizării, de regulamentul privind aditivii alimentari. Aditivii alimentari care intră sub incidenţa Regulamentului (CE) nr. 1829/2003 vor face obiectul procedurii prevăzute de regulamentul menţionat pentru evaluarea siguranţei modificării genetice, în timp ce alte aspecte ale siguranţei, examinarea celorlalte criterii şi autorizarea finală vor fi abordate în temeiul regulamentului privind aditivii alimentari. Cele două evaluări şi autorizări pot avea loc în paralel.

Amendamentele 4 şi 63 precizează că cele două proceduri pot avea loc simultan în conformitate cu bunele practici administrative. Precizarea propusă este acceptată de Comisie, cu condiţia unor modificări de formulare, pentru a asigura compatibilitatea acestei dispoziţii cu Regulamentul 1829/2003. Cu toate acestea, amendamentul 38 propune introducerea unor cerinţe suplimentare privind etichetarea. Etichetarea OMG-urilor este supusă normelor orizontale din Regulamentul 1829/2003 şi prin urmare introducerea unor măsuri specifice în temeiul acestei legislaţii verticale privind aditivii alimentari este inadecvată.

18. Etichetarea (articolele 21 – 24)

Amendamentul 45 ar introduce obligaţia de a menţiona riscul de alergie pentru produsele conţinând coloranţi azoici. Etichetarea alergenilor face obiectul unei reglementări orizontale în temeiul Directivei 2000/13/CE şi prin urmare ar trebui să fie abordată în continuare în baza legislaţiei amintite, pe baza evaluărilor ştiinţifice făcute de AESA.

Etichetarea aditivilor alimentari comercializaţi de la o întreprindere la alta şi către consumatorul final

Amendamentele 42, 43 şi 44 pot fi acceptate, deoarece adaugă unele aspecte utile dispoziţiilor privind etichetarea produselor comercializate de la o întreprindere la alta. În special, amendamentul 44 prevede o derogare practică ce permite includerea anumitor informaţii mai degrabă în documentele de însoţire decât pe ambalaj, atunci când aditivii sunt livraţi în vrac (de ex. în rezervoare).

În propunerea sa iniţială, Comisia a aliniat dispoziţiile privind etichetarea aditivilor cu cele privind etichetarea enzimelor. Parlamentul European a adoptat o serie de amendamente la propunerea privind enzimele, pentru a asigura o nouă prezentare şi o simplificare a dispoziţiilor privind etichetarea enzimelor comercializate de la o întreprindere la alta şi către consumatorul final. Prin urmare, Comisia a ţinut seama de spiritul acestor amendamente şi în prezenta propunere modificată privind aditivii alimentari.

În plus, având în vedere că aditivii alimentari destinaţi comercializării către utilizatorul final sunt consideraţi drept produs alimentar şi trebuie să respecte dispoziţiile respective referitoare la etichetare din Directiva 2000/13/CE privind apropierea legislaţiilor statelor membre referitoare la etichetarea şi prezentarea produselor alimentare, precum şi la publicitatea acestora, textul a fost simplificat şi mai mult, pentru a nu repeta dispoziţiile acestei directive.

19. Modificarea procesului de producţie sau a materiilor prime ale unui aditiv alimentar (articolul 11)

Amendamentul 35 ar introduce valori limită separate pentru aditivii alimentari la scară nanometrică; după părerea Comisiei, un astfel de amendament nu este necesar deoarece ar putea să fie fixate restricţii specifice în condiţiile de utilizare, dacă s-ar considera necesar.

Fiind vorba, totuşi, de o problemă importantă, este util să se modifice textul pentru a preciza din nou şi clarifica faptul că aditivii la scară nanometrică ar trebui să fie evaluaţi de AESA înainte de folosirea lor deoarece ar putea avea un comportament diferit, care ar afecta siguranţa utilizării lor.

Propunerea modificată a Comisiei include un nou articol 11 care introduce unele cerinţe pentru aditivii alimentari incluşi deja în lista comunitară şi care sunt pregătiţi pe baza unor metode de producţie sau a unor materii prime ce diferă semnificativ de cele incluse în evaluarea riscurilor, efectuată de autoritate. Acest articol reflectă principiul din considerentul 14 al propunerii Comisiei.

20. Revizuire şi reevaluare (articolele 29 şi 30)

Comisia a propus transferarea în noile anexe a autorizaţiilor actuale pentru aditivii alimentari, după o revizuire a celorlalte criterii decât siguranţa. Această revizuire va dura aproximativ 2 ani. În acelaşi timp, AESA a primit sarcina de a reevalua siguranţa tuturor aditivilor alimentari autorizaţi în prezent, lucru care va dura mai mulţi ani. Dacă această reevaluare suscită preocupări anume din partea AESA, se pot face orice modificări în orice moment. Din cauza diferenţei de aplicare în timp, aceste două revizuiri nu ar trebui să fie legate una de cealaltă. În plus, din motive de claritate, anexele ar trebui să fie completate în cel mai scurt timp. Amendamentele 52, 6 şi 69rev ar crea o legătură între aceste 2 aspecte şi prin urmare, din motivele subliniate mai sus, nu pot fi acceptate de Comisie. Cu toate acestea, principiul enunţat în amendamentul 55 poate fi acceptat, iar articolul 29 a fost modificat pentru a preciza că în momentul redactării anexei II, utilizările învechite ale aditivilor alimentari nu vor fi incluse.

În amendamentul 57 s-a propus modificarea definiţiei substanţelor suport pentru a include, de asemenea, substanţe care sunt folosite pentru dizolvarea, diluarea, dispersarea ori altfel modificarea fizică a nutrienţilor şi/sau a altor substanţe adăugate în scop nutriţional sau fiziologic. Amendamentul 60 prevede includerea acestor substanţe în anexa III. Comisia poate accepta aceste amendamente care lărgesc şi armonizează şi mai mult domeniul aditivilor alimentari. Prin urmare, propunerea modificată a fost redactată pentru a reflecta aceste amendamente, precum şi alte modificări necesare în vederea includerii acestor dispoziţii. Această lărgire a domeniului de aplicare constituind o noutate pentru legislaţia privind aditivii alimentari, intrarea în vigoare va fi întârziată, la fel ca în cazul celorlalte noi dispoziţii privind aditivii alimentari din aditivii şi enzimele alimentare.

Au fost propuse şi alte amendamente având ca scop enumerarea aditivilor alimentari autorizaţi din arome în anexa III şi nu în anexa II aşa cum se prevedea iniţial (amendamentele 58 şi 59 ). Comisia poate accepta acest amendament, care vizează stabilirea unui tratament identic pentru aditivii alimentari folosiţi în aditivii alimentari, enzimele alimentare şi aromele alimentare şi a modificat propunerea pentru a reflecta această schimbare; de asemenea, s-au făcut modificări legate şi de alte aspecte ale propunerii. Cu toate acestea, modul de prezentare a tabelelor în anexă a fost adaptat pentru a ţine cont de diferitele cerinţe şi, în special, de datele diferite de intrare în vigoare sau de executare a lor.

21. Programul de reevaluare

Amendamentele 5 şi 54 ar introduce obligaţia unei reevaluări continue. Odată autorizaţi, aditivii alimentari fac obiectul unei supravegheri permanente şi sunt reevaluaţi ori de câte ori apar noi date ştiinţifice care pot afecta rezultatul evaluării precedente. Prin urmare, o revizuire regulată nu este necesară, nefiind altceva decât o sarcină administrativă suplimentară pentru Comisie şi AESA.

22. Dispoziţii tranzitorii (articolul 32)

Deoarece unele amendamente, în special cele referitoare la etichetare, modifică legislaţia în vigoare, ar trebui introdusă o dispoziţie tranzitorie, aşa cum propune amendamentul 56 . Prin urmare, în articolul 32 a fost inclusă o dispoziţie adecvată pentru ca aditivii alimentari etichetaţi conform dispoziţiilor legale să fie comercializaţi în continuare până la data lor de durabilitate minimă.

23. În temeiul articolului 250 alineatul (2) din Tratatul CE, Comisia îşi modifică propunerea în conformitate cu cele menţionate anterior.

2006/0145 (COD)

Propunere modificată de

REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI

privind aditivii alimentari

(Text cu relevanţă pentru SEE)

PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 95,

având în vedere propunerea Comisiei[1],

având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social European[2],

hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din Tratat,

întrucât:

(1) Libera circulaţie a alimentelor a căror siguranţă şi calitate sunt garantate reprezintă un aspect esenţial al pieţei interne şi contribuie în mod semnificativ la sănătatea şi bunăstarea cetăţenilor, precum şi la sprijinirea intereselor sociale şi economice ale acestora.

(2) În aplicarea politicilor comunitare ar trebui să se asigure un nivel înalt de protecţie a vieţii şi sănătăţii umane.

(3) Prezentul regulament înlocuieşte directivele şi deciziile anterioare privind aditivii alimentari care pot fi utilizaţi în produsele alimentare în vederea asigurării unei funcţionări eficiente a pieţei interne şi a unui nivel înalt de protecţie a sănătăţii umane, precum şi intereselor consumatorilor prin proceduri cuprinzătoare şi raţionalizate.

(4) Prezentul regulament armonizează utilizarea aditivilor alimentari în produsele alimentare din cadrul Comunităţii. Aceasta include utilizarea aditivilor alimentari în produsele alimentare care intră sub incidenţa Directivei 89/398/CEE din 3 mai 1989 de apropiere a legislaţiilor statelor membre privind produsele alimentare destinate unei alimentaţii speciale[3] şi utilizarea unor coloranţi alimentari pentru marcarea sanitară a cărnii şi decorarea şi ştampilarea ouălor. Acesta armonizează, de asemenea, utilizarea aditivilor alimentari în aditivii şi enzimele alimentare, garantând astfel siguranţa şi calitatea acestora şi facilitând depozitarea şi utilizarea lor. Ultima categorie nu a mai fost reglementată la nivel comunitar.

(5) Aditivii alimentari sunt substanţe care nu se consumă de regulă ca aliment de sine stătător, ci se adaugă în mod deliberat în alimente în scopuri tehnologice, ca de exemplu pentru conservarea acestora. Cu toate acestea, nu sunt considerate aditivi alimentari substanţele utilizate pentru a da o aromă şi/sau un gust. În plus, nici substanţele considerate produse alimentare ce pot îndeplini o funcţie tehnologică, ca de exemplu clorura de sodiu sau şofranul pentru colorare, precum şi enzimele alimentare, nu intră în domeniul de aplicare al prezentului regulament. În final, în ceea ce priveşte enzimele alimentare, acestea intră sub incidenţa Regulamentului nr. … [privind enzimele alimentare][4], ceea ce exclude aplicarea prezentului regulament.

(6) Substanţele neconsumate ca alimente în sine, dar utilizate deliberat în prelucrarea alimentelor, care rămân doar ca reziduuri în produsul final şi nu au un efect tehnologic în produsul final (adjuvanţi tehnologici), nu intră în domeniul de aplicare al prezentului regulament.

(7) Aditivii alimentari ar trebui aprobaţi şi utilizaţi numai dacă îndeplinesc criteriile prevăzute în prezentul regulament. Aditivii alimentari trebuie să fie siguri atunci când sunt utilizaţi, trebuie să existe o necesitate tehnologică pentru utilizarea lor, iar utilizarea lor nu trebuie să inducă în eroare consumatorul, ci să-i aducă un beneficiu. Inducerea în eroare a consumatorului include, dar nu se limitează la aspecte legate de calitatea ingredientelor utilizate, caracterul natural al unui produs sau al procesului de producţie, calitatea sa nutritivă şi conţinutul de fructe şi legume. Aprobarea aditivilor alimentari ar trebui să ţină seama şi de alţi factori relevanţi pentru aspectele avute în vedere, inclusiv factorii societali, economici, tradiţionali, etici şi de mediu, precum şi fezabilitatea controalelor. Utilizarea, precum şi cantităţile maxime ale unui aditiv alimentar ar trebui să ţină seama de consumul aditivului alimentar din alte surse şi de expunerea unor grupuri speciale de consumatori (de ex. consumatori alergici) la aditivul respectiv.

(8) În momentul includerii unui aditiv alimentar în anexe, ar trebui să se menţioneze faptul că s-a ţinut cont de criteriile cuprinse în prezentul regulament.

(9) Aditivii alimentari trebuie să respecte în orice moment specificaţiile aprobate. Specificaţiile trebuie să includă informaţii pentru a identifica corect aditivul alimentar, inclusiv originea acestuia, şi să descrie criteriile acceptabile de puritate. Specificaţiile elaborate anterior pentru aditivii alimentari, incluse în Directiva 95/31/CE a Comisiei din 5 iulie 1995 de stabilire a criteriilor specifice de puritate privind îndulcitorii autorizaţi pentru utilizare în produsele alimentare[5], în Directiva 95/45/CE a Comisiei din 26 iulie 1995 de stabilire a unor criterii de puritate specifice pentru coloranţii autorizaţi pentru utilizarea în produsele alimentare[6] şi în Directiva 96/77/CE a Comisiei din 2 decembrie 1996 de stabilire a unor criterii specifice de puritate pentru aditivii alimentari, alţii decât coloranţii şi îndulcitorii[7], ar trebui menţinute până la introducerea aditivilor corespunzători în anexele la prezentul regulament. În acel moment, specificaţiile aferente aditivilor în cauză ar trebui să fie prevăzute într-un regulament. Specificaţiile în cauză ar trebui să facă direct trimitere la aditivii incluşi în listele comunitare din anexele la prezentul regulament. Cu toate acestea, având în vedere caracterul complex şi conţinutul acestor specificaţii şi din motive de claritate, acestea nu ar trebui să fie introduse ca atare în acele liste comunitare, ci ar trebui să fie introduse într-unul sau mai multe regulamente separate.

(10) Unii aditivi alimentari sunt autorizaţi pentru anumite utilizări în anumite practici şi procese oenologice autorizate. Utilizarea acestor aditivi alimentari ar trebui să se facă în conformitate cu prezentul regulament şi cu dispoziţiile specifice prevăzute în legislaţia comunitară relevantă.

(11) Pentru asigurarea uniformităţii, evaluarea riscurilor şi aprobarea aditivilor alimentari ar trebui să se efectueze în conformitate cu procedura prevăzută în Regulamentul (CE) nr. […] de stabilire a unei proceduri comune de autorizare a aditivilor alimentari, enzimelor şi aromelor alimentare[8].

(12) Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European şi al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor şi a cerinţelor generale ale legislaţiei alimentare, de instituire a Autorităţii Europene pentru Siguranţa Alimentară şi de stabilire a procedurilor în domeniul siguranţei produselor alimentare[9] prevede că Autoritatea Europeană pentru Siguranţa Alimentară („Autoritatea”) trebuie consultată în chestiunile susceptibile să afecteze sănătatea publică.

(13) Un aditiv alimentar care intră sub incidenţa Regulamentului (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind produsele alimentare şi furajele modificate genetic[10] ar trebui să se supună procedurii de autorizare prevăzută de regulamentul menţionat pentru evaluarea de siguranţă a modificării genetice, în timp ce autorizarea finală pentru aditivul alimentar respectiv ar trebui acordată autorizat în temeiul regulamentului menţionat mai sus înainte de aprobare sa în temeiul prezentului regulament.

(14) Un aditiv alimentar aprobat deja în conformitate cu prezentul regulament şi care este preparat prin metode de producţie sau cu materii prime semnificativ diferite de cele incluse în evaluarea riscurilor efectuată de către Autoritate sau diferite de cele menţionate în specificaţiile prevăzute, ar trebui să fie supus de către Autoritate unei evaluări axate pe specificaţii. Metodele de producţie sau materiile prime semnificativ diferite ar putea însemna o modificare a metodei de producţie prin renunţarea la un procedeu de extracţie din plante şi adoptarea unui procedeu de fermentaţie utilizând un microorganism sau o modificare genetică a microorganismului original.

(15) Aditivii alimentari ar trebui ţinuţi sub observaţie permanentă şi trebuie să fie reevaluaţi ori de câte ori este necesar, ţinând cont de variaţiile condiţiilor de utilizare şi de noile informaţii ştiinţifice.

(16) Statele membre care au interzis utilizarea anumitor aditivi în unele produse alimentare specifice considerate tradiţionale, produse pe teritoriul lor, ar trebui să fie autorizate să aplice în continuare interdicţiile în cauză. În plus, în ceea ce priveşte produse precum „feta” ori „salame cacciatore”, prezentul regulament se aplică fără a aduce atingere normelor mai restrictive legate de utilizarea anumitor denumiri în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 2081/92 al Consiliului din 14 iulie 1992 privind protecţia indicaţiilor geografice şi a denumirilor de origine ale produselor agricole şi alimentare[11] şi Regulamentul (CEE) nr. 2082/92 al Consiliului din 14 iulie 1992 privind atestatele de specificitate ale produselor agricole şi alimentare[12].

(17) Aditivii alimentari se supun în continuare obligaţiilor generale în materie de etichetare astfel cum au fost prevăzute în Directiva 2000/13/CE şi, dacă este cazul, în Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 şi Regulamentul (CE) nr. 1830/2003. În plus, prezentul regulament trebuie să conţină şi dispoziţii speciale privind etichetarea aditivilor alimentari vânduţi ca atare fabricantului sau consumatorului final.

(18) Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentului regulament ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a regulilor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei[13].

(19) Comisiei ar trebui să i se confere, în special, competenţa de a modifica anexele la prezentul regulament şi de a adopta măsuri tranzitorii corespunzătoare. Deoarece aceste măsuri au o aplicabilitate generală şi sunt destinate modificării elementelor neesenţiale ale prezentului regulament şi/sau completării acestora prin adăugarea unor noi elemente neesenţiale, acestea ar trebui adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE.

(20) Pentru a dezvolta şi actualiza proporţional şi eficient legislaţia comunitară privind aditivii alimentari, este necesar să se culeagă date, să se împărtăşească informaţiile şi să se coordoneze activităţile între statele membre. În acest scop, ar putea fi utilă realizarea de studii pe aspecte specifice în vederea facilitării procesului de decizie. Este oportun ca aceste studii să poată fi finanţate de Comunitate, ca parte a procedurii sale bugetare. Finanţarea acestor măsuri este reglementată de Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European şi al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformităţii cu legislaţia privind hrana pentru animale şi produsele alimentare şi cu normele de sănătate animală şi bunăstare a animalelor[14] şi, prin urmare, temeiul juridic pentru finanţarea măsurilor menţionate este Regulamentul (CE) nr. 882/2004.

(21) Statele membre urmează să efectueze controale oficiale pentru a impune respectarea prezentului regulament, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 882/2004.

(22) Având în vedere faptul că obiectivul acţiunii planificate, şi anume stabilirea normelor comunitare privind aditivii alimentari, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre şi prin urmare, pentru a asigura unitatea pieţei şi un nivel ridicat de protecţie a consumatorilor, poate fi realizat mai bine la nivelul Comunităţii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarităţii, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratat. În conformitate cu principiul proporţionalităţii, astfel cum a fost stabilit la respectivul articol, prezentul regulament nu depăşeşte ceea ce este necesar pentru atingerea respectivelor obiective.

(23) După adoptarea prezentului regulament, Comisia, asistată de Comitetul permanent pentru lanţul alimentar şi sănătatea animală, ar trebui să revizuiască toate autorizaţiile existente din punctul de vedere al criteriilor, altele decât siguranţa, ca de exemplu dozele, necesităţile tehnologice şi riscul de inducere în eroare a consumatorului. Toţi aditivii alimentari care continuă să fie autorizaţi în cadrul Comunităţii ar trebui să fie transferaţi pe listele comunitare din anexele II şi III la prezentul regulament. Anexa III la prezentul regulament ar trebui completată cu ceilalţi aditivi alimentari utilizaţi în aditivii şi enzimele alimentare şi cu substanţele suport ale nutrienţilor , precum şi cu condiţiile lor de utilizare în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. […] de stabilire a unei proceduri comune de autorizare a aditivilor alimentari şi a enzimelor şi aromelor alimentare. Pentru a permite o perioadă adecvată de tranziţie, dispoziţiile din anexa III, altele decât dispoziţiile referitoare la substanţele suport ale aditivilor alimentari şi la aditivii alimentari din arome , nu ar trebui să se aplice până la [1.1.2011].

(24) Fără a aduce atingere rezultatelor acestei revizuiri, în termen de un an de la adoptarea prezentului regulament, Comisia ar trebui să elaboreze un program de evaluare în cadrul căruia Autoritatea să reevalueze siguranţa aditivilor alimentari care sunt deja autorizaţi de Comunitate. Programul în cauză ar trebui să definească necesităţile şi ordinea de priorităţi conform cărora urmează a fi examinaţi aditivii alimentari.

(25) Prezentul regulament abrogă şi înlocuieşte următoarele acte: Directiva 62/2645/CEE a Consiliului de apropiere a reglementărilor statelor membre privind coloranţii autorizaţi pentru utilizarea în produsele alimentare destinate consumului uman[15], Directiva 65/66/CEE a Consiliului din 26 ianuarie 1965 de stabilire a unor criterii de puritate specifice pentru conservanţii autorizaţi pentru utilizarea în produsele alimentare destinate consumului uman[16], Directiva 78/663/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978 de stabilire a criteriilor specifice de puritate pentru emulsificatori, stabilizatori, agenţi de îngroşare şi agenţi de coagulare pentru utilizarea în produse alimentare[17], Directiva 78/664/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978 de stabilire a unor criterii specifice de puritate pentru substanţele cu efecte antioxidante pentru utilizarea în produsele alimentare destinate consumului uman[18], Prima Directivă 81/712/CEE a Comisiei din 28 iulie 1981 de stabilire a metodelor comunitare de analiză pentru controlul purităţii anumitor aditivi care se utilizează în produsele alimentare[19], Directiva 89/107/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropriere a legislaţiilor statelor membre privind aditivii alimentari autorizaţi pentru utilizarea în produsele alimentare destinate consumului uman[20], Directiva 94/35/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 30 iunie 1994 privind îndulcitorii care trebuie utilizaţi în produsele alimentare[21], Directiva 94/36/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 30 iunie 1994 privind coloranţii care trebuie utilizaţi în produsele alimentare[22], Directiva 95/2/CE a Parlamentului şi a Consiliului din 20 februarie 1995 privind aditivii alimentari alţii decât coloranţii şi îndulcitorii[23], Decizia 292/97/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 19 decembrie 1996 privind menţinerea legislaţiilor interne care interzic utilizarea anumitor aditivi la fabricarea anumitor produse alimentare specifice[24] şi Decizia 2002/247/CE a Comisiei din 27 martie 2002 de suspendare a introducerii pe piaţă şi a importului de dulciuri pe bază de gelatină care conţin aditivul alimentar E 425 konjac[25]. Cu toate acestea, este oportun ca anumite dispoziţii din aceste acte să rămână în vigoare pentru o perioadă de tranziţie, pentru a permite pregătirea listelor comunitare anexate la prezentul regulament,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

CAPITOLUL I OBIECT, DOMENIU DE APLICARE ŞI DEFINIŢII

Articolul 1 Obiectul

Prezentul regulament instituie norme privind aditivii alimentari utilizaţi în produsele alimentare în scopul asigurării unei funcţionări eficiente a pieţei interne şi a unui nivel ridicat de protecţie a sănătăţii umane şi a intereselor consumatorilor , inclusiv practici corecte în comerţul cu alimente, ţinând seama de protecţia mediu .

În acest scop, prezentul regulament prevede:

(a) liste comunitare cu aditivii alimentari autorizaţi;

(b) condiţii de utilizare a aditivilor alimentari în produsele alimentare, inclusiv în aditivii alimentari şi enzimele alimentare menţionate în Regulamentul (CE) nr. …/… [privind enzimele alimentare] şi aromele alimentare menţionate în Regulamentul (CE) nr. …/… [privind ingredientele alimentare cu proprietăţi aromatizante] ;

(c) norme de etichetare a aditivilor alimentari comercializaţi ca atare.

Articolul 2 Domeniu de aplicare

1. Prezentul regulament se aplică aditivilor alimentari.

2. Prezentul regulament nu se aplică următoarelor substanţe, cu excepţia cazurilor în care acestea sunt utilizate ca aditivi alimentari:

(a) adjuvanţi tehnologici;

(b) substanţe utilizate pentru protecţia plantelor şi a produselor vegetale în conformitate cu normele comunitare privind sănătatea plantelor;

(c) substanţe adăugate în produsele alimentare ca nutrienţi;

(d) substanţe utilizate pentru tratarea apei destinate consumului uman care intră sub incidenţa Directivei 98/83/CE a Consiliului[26].

3. Prezentul regulament nu se aplică enzimelor alimentare care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. […/..] [privind enzimele alimentare].

4. Prezentul regulament se aplică fără a aduce atingere vreunei norme comunitare specifice referitoare la utilizarea aditivilor alimentari:

(a) în produse alimentare specifice;

(b) în alte scopuri decât cele prevăzute de prezentul regulament.

5. Dacă este cazul, se poate decide în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 28 27 alineatul (2) dacă o substanţă intră sau nu sub incidenţa prezentului regulament.

Articolul 3 Definiţii

1. În sensul prezentului regulament, se aplică definiţiile prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 178/2002 şi Regulamentul (CE) nr. 1829/2003.

2. De asemenea, se aplică următoarele definiţii:

(a) „aditiv alimentar” înseamnă orice substanţă care, de regulă, nu se consumă ca aliment în sine şi nu se utilizează ca ingredient caracteristic în alimentaţie, cu sau fără valoare nutritivă, şi a cărei adăugare deliberată, în scop tehnologic, în produsele alimentare aflate în stadiu de fabricare, prelucrare, preparare, tratare, ambalare, transportare sau depozitare are ca rezultat sau se poate considera în mod rezonabil că ar putea avea ca rezultat, transformarea sa sau transformarea produselor sale secundare, în mod direct sau indirect, într-o componentă a produselor alimentare în cauză;

cu toate acestea, nu se consideră aditivi alimentari:

(i) produsele alimentare conţinând monozaharidele, dizaharidele sau oligozaharidele , precum şi produsele alimentare în care acestea sunt conţinute , utilizate pentru proprietăţile lor edulcorante;

(ii) produsele alimentare, sub formă deshidratată sau concentrată, inclusiv aromele care intră în fabricarea produselor alimentare compuse, utilizate pentru proprietăţile lor aromatice, sipide sau nutritive, combinate cu un efect colorant secundar sau alt efect tehnologic ;

(iii) substanţele care intră în compoziţia unui strat de protecţie sau a unui material de acoperire, care nu fac parte din aliment şi care nu sunt destinate consumului împreună cu alimentul respectiv;

(iv) produsele care conţin pectină, derivate din tescovină uscată de mere sau coajă de fructe citrice sau din amestecul acestora, prin acţiunea unui acid diluat urmată de neutralizarea parţială cu săruri de sodiu sau de potasiu („pectină lichidă”);

(v) baze pentru guma de mestecat:

(vi) dextrină albă sau galbenă, amidon prăjit sau dextrinat, amidon modificat prin tratare cu acizi sau baze, amidon albit, amidon modificat fizic şi amidon tratat cu enzime amilolitice;

(vii) clorură de amoniu;

(viii) plasma de sânge, proteinele din sânge , gelatina comestibilă, proteinele hidrolizate şi sărurile acestora, proteina din lapte şi glutenul;

(ix) aminoacizii şi sărurile acestora, altele decât acidul glutamic, glicina, cisteina şi cistina şi sărurile acestora care nu au funcţie tehnologică;

(x) cazeinaţi şi cazeină;

(xi) inulina;

(b) „adjuvant tehnologic” înseamnă orice substanţă care:

(i) nu se consumă ca aliment în sine;

(ii) este utilizată deliberat în prelucrarea materiilor prime, a produselor alimentare sau a ingredientelor acestora pentru a îndeplini un anumit obiectiv tehnologic în timpul tratării sau prelucrării; şi

(iii) care poate avea ca rezultat prezenţa neintenţionată, dar inevitabilă din punct de vedere tehnic, a unor reziduuri ale substanţei respective sau a derivaţilor acesteia în produsul finit, cu condiţia ca aceste reziduuri să nu prezinte nici un risc sanitar şi să nu aibă efecte tehnologice asupra produsului finit;

(c) „categorie funcţională” înseamnă una dintre categoriile menţionate în anexa I pe baza funcţiei tehnologice exercitate de aditiv în produsul alimentar;

(d) „aliment neprelucrat” înseamnă orice aliment care nu a fost supus nici unui tratament care să conducă la o schimbare substanţială a stării iniţiale a alimentului; în acest sens, nu sunt considerate ca având ca rezultat o modificare substanţială următoarele: fragmentarea, separarea, tranşarea, dezosarea, tocarea, jupuirea, decojirea, mărunţirea, decuparea, curăţarea, aranjarea, congelarea, refrigerarea, răcirea, măcinarea, decorticarea, ambalarea sau dezambalarea;

(e) „produs alimentar fără adaos de zahăr” înseamnă orice produs alimentar:

(i) fără adaos de monozaharide , sau dizaharide sau oligozaharide ; sau

(ii) care nu include nici un produs alimentar conţinând monozaharide sau , dizaharide sau oligozaharide utilizate pentru proprietăţile lor edulcorante;

(f) „produs alimentar cu valoare energetică redusă” înseamnă orice produs alimentar a cărui valoare energetică este cu cel puţin 30% mai mică decât cea a alimentului original sau a unui produs similar;

(g) „îndulcitori de masă” înseamnă orice preparat din edulcoranţi autorizaţi care ar putea conţine alţi aditivi alimentari şi/sau ingrediente alimentare şi care este destinat vânzării către consumatorul final ca înlocuitor pentru zaharuri.

(h) „quantum satis” înseamnă că nu se specifică niciun nivel maxim şi că substanţele trebuie să fie utilizate în conformitate cu buna practică de fabricaţie, într-o cantitate care să nu depăşească nivelul necesar pentru obţinerea efectului dorit şi cu condiţia ca consumatorul să nu fie indus în eroare.

CAPITOLUL II LISTE COMUNITARE CU ADITIVI ALIMENTARI AUTORIZAŢI

Articolul 4 Liste comunitare cu aditivii alimentari autorizaţi

1. Numai aditivii alimentari incluşi în lista comunitară din anexa II pot fi introduşi pe piaţă ca atare şi utilizaţi în alimente, inclusiv în produsele alimentare destinate unor nevoi nutriţionale speciale care intră în domeniul de aplicare al Directivei 89/398/CEE.

2. Numai aditivii alimentari incluşi în lista comunitară din anexa III pot fi utilizaţi în aditivii alimentari, şi în enzimele alimentare şi în aromele alimentare, în condiţiile specificate de aceasta .

3. Lista aditivilor alimentari din anexa II este stabilită pe baza categoriilor de produse alimentare la care pot fi adăugaţi aditivii în cauză.

4. Lista aditivilor alimentari din anexa III este stabilită pe baza aditivilor alimentari, sau a enzimelor alimentare, a aromelor alimentare şi a nutrienţilor sau a categoriilor acestora la care pot fi adăugaţi aditivii în cauză.

5. Aditivii alimentari trebuie să respecte întotdeauna specificaţiile prevăzute la articolul 12 14 .

Articolul 5 Interzicerea aditivilor alimentari neconformi şi/sau a produselor alimentare neconforme

Un aditiv alimentar şi/sau un produs alimentar care conţine un astfel de aditiv alimentar nu poate fi introdus pe piaţă dacă aditivul alimentar în cauză ori utilizarea acestuia nu respectă cerinţele prezentului regulament.

Articolul 5 6 Condiţii generale pentru includerea şi utilizarea aditivilor alimentari în listele comunitare

1. Un aditiv alimentar poate fi inclus în listele comunitare din anexele II şi III numai dacă îndeplineşte următoarele condiţii şi, în cazul în care este necesar, dacă au fost luaţi în considerare şi alţi factori legitimi :

(a) nu pune, în conformitate cu dovezile ştiinţifice disponibile, nicio problemă de siguranţă pentru sănătatea consumatorului la nivelul de utilizare propus;

(b) există o necesitate tehnologică suficientă care nu poate fi satisfăcută prin alte metode realizabile din punct de vedere economic şi tehnologic;

(c) utilizarea sa nu induce în eroare consumatorul.

2. Pentru a fi inclus în listele comunitare din anexele II şi III, un aditiv alimentar trebuie să prezinte avantaje şi interese pentru consumator şi, prin urmare, trebuie să contribuie la realizarea unuia sau mai multora dintre următoarele obiective:

(a) conservarea calităţii nutriţionale a alimentului;

(b) furnizarea ingredientelor sau a componentelor necesare fabricării de produse alimentare destinate unor grupuri de consumatori cu nevoi nutriţionale speciale;

(c) sporirea capacităţii de conservare sau a stabilităţii unui aliment sau îmbunătăţirea proprietăţilor sale organoleptice, cu condiţia ca natura, consistenţa sau calitatea alimentului să nu fie modificate astfel încât să inducă în eroare consumatorul;

(d) contribuţia la fabricarea, prelucrarea, prepararea, tratarea, ambalarea, transportarea sau depozitarea alimentelor, cu condiţia ca aditivul alimentar să nu fie utilizat pentru ascunderea efectelor utilizării unor materii prime defectuoase sau a unor practici sau tehnici neadecvate, inclusiv a unor practici sau tehnici neigienice, în cursul uneia dintre aceste operaţiuni.

3. Prin derogare de la alineatul (2) litera (a), un aditiv alimentar care reduce calitatea nutriţională a unui aliment poate fi inclus în lista comunitară din anexa II cu condiţia ca:

(a) alimentul să nu constituie o componentă esenţială a unui regim alimentar normal; sau

(b) aditivul alimentar să fie necesar la fabricarea de produse alimentare destinate unor grupuri de consumatori cu nevoie dietetice speciale.

Articolul 6 7 Condiţii specifice pentru îndulcitori

Un aditiv alimentar poate fi inclus în lista comunitară din anexa II în categoria funcţională a îndulcitorilor numai dacă, în plus faţă de obiectivele menţionate la articolul 5 6 alineatul (2), contribuie şi la realizarea unuia sau mai multora dintre următoarele obiective:

(a) înlocuirea zahărului din fabricarea produselor alimentare cu valoare energetică redusă, a produselor alimentare necariogene sau a produselor alimentare fără adaos de zahăr;

(b) prelungirea duratei de depozitare prin înlocuirea zaharurilor;

(c) contribuirea la fabricarea produselor alimentare destinate unei alimentaţii speciale în sensul definiţiei din articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Directiva 89/398/CEE.

Articolul 7 8 Condiţii specifice pentru coloranţi

Un aditiv alimentar poate fi inclus în lista comunitară din anexa II în categoria funcţională a coloranţilor numai dacă, în plus faţă de obiectivele menţionate la articolul 5 6 alineatul (2), contribuie şi la realizarea unuia dintre următoarele obiective:

(a) refacerea aspectului iniţial al produselor alimentare a căror culoare a fost modificată prin prelucrare, depozitare, ambalare şi distribuţie şi al căror aspect vizual şi-a pierdut astfel din atractivitate;

(b) ameliorarea atractivităţii vizuale a produselor alimentare;

(c) colorarea produselor alimentare care în mod normal sunt incolore.

Articolul 8 9 Categorii funcţionale de aditivi alimentari

1. Aditivii alimentari pot fi încadraţi într-una dintre categoriile funcţionale din anexa I pe baza funcţiei tehnologice principale a aditivului alimentar.

Încadrarea unui aditiv alimentar într-o categorie funcţională nu exclude utilizarea sa în alte scopuri.

2. Dacă este necesar, ca urmare a progresului ştiinţific sau a dezvoltării tehnologice, se adoptă măsuri referitoare la se pot adăuga categoriile funcţionale suplimentare adăugate în anexa I, menite să modifice elementele neesenţiale din prezentul regulament , în conformitate cu procedura de reglementare cu control menţionată la articolul 28 27 alineatul ( 2 3 ).

Articolul 9 10 Conţinutul listelor comunitare cu aditivi alimentari

1. Un aditiv alimentar care respectă condiţiile prevăzute la articolele 5 6 , 6 7 şi 7 8 poate, în conformitate cu procedura prevăzută în Regulamentul (CE) nr. [proceduri comune], fi inclus în:

(a) lista comunitară din anexa II la prezentul regulament; şi/sau

(b) lista comunitară din anexa III la prezentul regulament.

2. În listele comunitare din anexele II şi III, înregistrarea unui aditiv alimentar menţionează:

(a) denumirea aditivului alimentar şi numărul său E, dacă i s-a atribuit un astfel de număr;

(b) produsele alimentare şi/sau aditivii alimentari şi/sau enzimele alimentare şi/sau aromele alimentare în care poate fi adăugat;

(c) condiţiile în care poate fi utilizat aditivul alimentar;

(d) dacă este cazul, eventualele restricţii la vânzarea aditivului alimentar direct către consumatori.

3. Listele comunitare din anexele II şi III se modifică în conformitate cu procedura prevăzută în Regulamentul (CE) nr. […] de stabilire a unei proceduri comune de autorizare pentru aditivii alimentari, enzimele alimentare şi aromele alimentare.

Articolul 11 Modificarea procesului de producţie sau a materiilor prime ale unui aditiv alimentar inclus deja într-o listă comunitară

Dacă, în ceea ce priveşte un aditiv alimentar deja inclus într-o listă comunitară, are loc o modificare semnificativă a metodelor de producţie sau a materiilor prime, aditivul alimentar preparat cu ajutorul acestor noi metode sau materii este considerat drept un aditiv diferit, fiind necesară o nouă înregistrare în lista comunitară sau o modificare a specificaţiilor înainte de introducerea lui pe piaţă.

Articolul 10 12 Cantităţile utilizate de aditivi alimentari

1. La stabilirea condiţiilor de utilizare prevăzute la articolul 9 10 alineatul (2) litera (c):

(a) cantitatea utilizată se limitează la doza minimă necesară pentru obţinerea efectului dorit;

(b) cantitatea specificată ia în considerare următoarele:

(i) doza zilnică admisă sau considerată echivalentă, stabilită pentru aditivul alimentar şi aportul zilnic probabil din acest aditiv din toate sursele;

(ii) atunci când aditivul alimentar trebuie utilizat în alimente consumate de grupuri speciale de consumatori, doza zilnică admisă pentru aceşti consumatori.

2. Dacă circumstanţele permit acest lucru, nu se stabileşte o limită maximă pentru un aditiv alimentar (quantum satis) . Într-un astfel de caz, aditivul alimentar este utilizat în conformitate cu principiul quantum satis buna practică de fabricaţie, într-o cantitate care să nu depăşească nivelul necesar pentru obţinerea efectului dorit şi cu condiţia ca consumatorul să nu fie indus în eroare .

3. Cantităţile maxime de aditivi alimentari prevăzute în anexa II se aplică, în absenţa unor dispoziţii contrare, produselor alimentare gata pentru consum preparate în conformitate cu instrucţiunile de utilizare. Pentru produsele alimentare uscate şi/sau concentrate, care trebuie reconstituite, nivelurile maxime se aplică produselor alimentare reconstituite, ţinând cont de factorul de diluare minim.

4. Cantităţile maxime de coloranţi prevăzute în anexa II se aplică, în absenţa unor dispoziţii contrare, cantităţii de principiu colorant conţinute în preparatul colorant.

Articolul 11 13 Aditivi alimentari care intră sub incidenţa Regulamentului (CE) nr. 1829/2003

Un aditiv alimentar care intră sub incidenţa Regulamentului (CE) nr. 1829/2003 poate fi inclus în listele comunitare din anexele II şi III în conformitate cu la prezentul regulament numai când este autorizat după ce a fost autorizat în conformitate cu articolul 7 din Regulamentul (CE) nr. 1829/2003.

Articolul 12 14 Specificaţiile aditivilor alimentari

Specificaţiile aditivilor alimentari referitoare, în special, la originea, criteriile de puritate şi la orice altă informaţie necesară sunt adoptate la prima înscriere a aditivului alimentar în listele comunitare din anexele II şi III, în conformitate cu procedura prevăzută în Regulamentul (CE) [… de stabilire a unei proceduri comune de autorizare pentru aditivii alimentari, enzimele alimentare şi aromele alimentare].

CAPITOLUL III UTILIZAREA ADITIVILOR ALIMENTARI ÎN PRODUSELE ALIMENTARE

Articolul 13 15 Utilizarea aditivilor alimentari în alimentele neprelucrate

Aditivii alimentari nu sunt utilizaţi în alimentele neprelucrate, exceptând cazurile în care utilizarea în cauză este prevăzută în mod expres în anexa II.

Articolul 14 16 Utilizarea coloranţilor şi a îndulcitorilor în alimentele destinate sugarilor şi copiilor mici

Coloranţii şi îndulcitorii nu sunt utilizaţi în alimentele pentru sugari şi copii mici conform definiţiei din Directiva 89/398/CEE, inclusiv în alimentele dietetice utilizate pentru sugari şi copii mici în scopuri medicale, exceptând cazurile prevăzute în mod expres în anexa II la prezentul regulament.

Articolul 15 17 Utilizarea coloranţilor pentru marcaj

Numai coloranţii alimentari enumeraţi în anexa II la prezentul regulament pot fi utilizaţi pentru marcajul sanitar prevăzut în Directiva 91/497CEE a Consiliului[27] şi alte marcaje necesare pentru produsele din carne, pentru vopsirea decorativă a cojilor de ouă şi pentru ştampilarea ouălor conform prevederilor din Regulamentul (CEE) nr. 1274/91[28] al Comisiei.

Articolul 16 18 Principiul transferului

1. Prezenţa unui aditiv alimentar este autorizată:

(a) într-un produs alimentar compus altul decât cele prevăzute în anexa II, în cazul în care aditivul alimentar este autorizat într-unul dintre ingredientele alimentului compus;

(b) într-un produs alimentar căruia i s-a adăugat un aditiv alimentar, o enzimă alimentară sau o aromă, în cazul în care aditivul alimentar:

(i) este autorizat în aditivul alimentar, enzima alimentară sau aromă, în conformitate cu prezentul regulament;

(ii) a fost transferat în produsul alimentar prin intermediul aditivului alimentar, al enzimei alimentare sau al aromei;

(iii) nu are nici o funcţie tehnologică în produsul alimentar final;

(c) într-un produs alimentar destinat exclusiv preparării unui produs alimentar compus, cu condiţia ca acesta din urmă să fie în conformitate cu prezentul regulament.

2. Alineatul (1) din prezentul articol nu se aplică preparatelor pentru sugari, preparatelor de continuare, alimentelor pe bază de cereale şi alimentelor pentru copii mici şi alimentelor dietetice destinate sugarilor şi copiilor de vârstă mică utilizate în scopuri medicale speciale, prevăzute în Directiva 89/398/CEE, exceptând dispoziţiile contrare special prevăzute.

3. În cazul în care se adaugă într-un produs alimentar şi are o funcţie tehnologică în produsul alimentar respectiv, un aditiv alimentar dintr-o aromă, un aditiv alimentar sau o enzimă alimentară este considerat aditiv al produsului alimentar în cauză şi nu al aromei, al aditivului sau al enzimei alimentare adăugate.

4. Fără a aduce atingere dispoziţiilor de la alineatul (1), prezenţa unui îndulcitor intens este autorizată în produsele alimentare compuse fără adaos de zahăr sau cu valoare energetică redusă, în produsele alimentare compuse dietetice destinate unui regim hipocaloric şi în produsele alimentare compuse cu o durată lungă de depozitare, cu condiţia ca îndulcitorul intens în cauză să fie autorizat într-unul dintre ingredientele produsului alimentar compus.

Articolul 17 19 Decizii privind interpretarea

În cazul în care este necesar, se stabileşte în conformitate cu procedura menţionată la articolul 28 27 alineatul (2):

(a) dacă un anumit produs alimentar aparţine sau nu unei categorii de alimente menţionate în anexa II; sau

(b) dacă un aditiv alimentar inclus în anexele II şi III şi autorizat conform principiului quantum satis este sau nu folosit conform criteriilor prevăzute la articolul 10 12 alineatul (2).

Articolul 18 20 Produse alimentare tradiţionale

Statele membre enumerate în anexa IV pot continua să interzică utilizarea anumitor categorii de aditivi alimentari în produsele alimentare tradiţionale produse pe teritoriul lor care sunt enumerate în anexa în cauză.

CAPITOLUL IV ETICHETARE

SECţIUNEA 1 ETICHETAREA ADITIVILOR ALIMENTARI CARE NU SUNT DESTINAţI VÂNZăRII CăTRE CONSUMATORUL FINAL

Articolul 19 21 Etichetarea aditivilor alimentari care nu sunt destinaţi vânzării către consumatorul final

1. Aditivii alimentari care nu sunt destinaţi vânzării către consumatorul final, indiferent dacă sunt vânduţi individual sau în amestec unii cu alţii şi/sau cu ingrediente în sensul definiţiei de la articolul 6 alineatul (4) din Directiva 2000/13/CE, pot fi comercializaţi numai dacă sunt etichetaţi în conformitate cu dispoziţiile pe ambalajele sau recipientele lor sunt indicate informaţiile prevăzute la articolului 20 22 -23 din prezentul regulament, în mod vizibil, lizibil şi indelebil. Informaţiile prevăzute în articolul 22 sunt furnizate într-un limbaj uşor de înţeles de către cumpărători.

2. În conformitate cu dispoziţiile tratatului, statul membru în care este comercializat produsul poate stabili ca pe teritoriul său aceste informaţii să fie furnizate într-una sau mai multe dintre limbile oficiale ale Comunităţii, care urmează să fie stabilite de statul membru respectiv. Aceasta nu împiedică furnizarea informaţiilor respective în mai multe limbi.

Articolul 20 22 Cerinţe generale de etichetare pentru aditivii alimentari care nu sunt destinaţi vânzării către consumatorul final Cerinţe în materie de informaţii privind identificarea aditivilor alimentari

1. În cazul în care aditivii alimentari care nu sunt destinaţi vânzării către consumatorul final sunt vânduţi individual sau în amestec unii cu alţii şi/sau cu alte ingrediente alimentare şi/sau la care au fost adăugate alte substanţe , pe ambalajele sau recipientele lor se indică următoarele informaţii pentru fiecare dintre aditivii alimentari :

(a) denumirea şi/sau numărul E stabilit prin prezentul regulament pentru fiecare dintre aditivii alimentari sau o descriere comercială care să includă denumirea şi/sau numărul E pentru fiecare aditiv alimentar;

(b) în lipsa denumirii şi/sau a numărului E, menţionat la litera (a), o descriere a aditivului alimentar suficient de clară pentru a-l diferenţia de produsele cu care ar putea fi confundat.

(b) fie expresia „pentru produse alimentare”, fie expresia „pentru uz alimentar restricţionat” sau o referinţă mai precisă privind utilizarea sa;

(c) dacă este necesar, condiţiile speciale de depozitare şi/sau utilizare;

(d) un marcaj de identificare a lotului;

(e) indicaţii privind modul de utilizare, în cazul în care lipsa acestora ar împiedica utilizarea corespunzătoare a aditivului alimentar;

(f) numele sau denumirea comercială şi adresa fabricantului, a ambalatorului sau a vânzătorului;

(g) dacă este cazul, indicarea cantităţii maxime din fiecare componentă sau grup de componente supuse unor limitări cantitative la prepararea produselor alimentare şi/sau a unor informaţii corespunzătoare în termeni clari şi uşor inteligibili care să permită cumpărătorului să se conformeze dispoziţiilor prezentului regulament sau altor dispoziţii de drept comunitar; în cazul în care aceeaşi limită cantitativă se aplică unui grup de componente folosite individual sau în combinaţie, procentajul combinat poate fi indicat printr-o singură cifră; limitarea cantitativă se exprimă fie numeric, fie conform principiului quantum satis ;

(h) cantitatea netă;

(i) data valabilităţii minime;

(j) dacă este cazul, informaţii despre un aditiv alimentar sau alte substanţe menţionate în prezentul articol şi care figurează în lista de la anexa III la Directiva 2000/13/CE pentru a permite cumpărătorului să se conformeze dispoziţiilor directivei menţionate.

2. În cazul în care aditivii alimentari sunt vânduţi în amestec unii cu alţii şi/sau cu alte ingrediente alimentare, pe ambalajele sau recipientele produsului obţinut se indică o listă a tuturor componentelor , informaţiile menţionate la alineatul (1) sunt menţionate pentru fiecare aditiv în ordinea descrescătoare a procentajului reprezentat de fiecare din cantitatea totală.

3. În cazul în care aditivilor alimentari li se adaugă substanţe (inclusiv aditivi alimentari sau alte ingrediente alimentare) pentru a facilita depozitarea, comercializarea, standardizarea, diluarea sau dizolvarea, pe ambalajele sau recipientele aditivilor respectivi se indică o listă a tuturor acestor substanţe în ordinea descrescătoare a procentului corespunzător fiecăreia faţă de total.

4. Prin derogare de la alineatele (1), (2) şi (3) este posibil ca informaţiile solicitate în conformitate cu alineatul (1) literele (e) – (g) (j) şi cu alineatele (2) şi (3) să apară doar pe documentele de expediere, care trebuie furnizate odată cu livrarea sau înaintea acesteia, cu condiţia ca menţiunea „pentru fabricarea produselor alimentare – nedestinate vânzării cu amănuntul” să apară într-un loc vizibil cu uşurinţă pe ambalajul sau recipientul produsului respectiv.

5. Prin derogare de la alineatele (1), (2) şi (3), este posibil ca, în cazul expedierii aditivilor alimentari în rezervoare, toate informaţiile să apară doar pe documentele de expediere, care trebuie furnizate odată cu livrarea.

Articolul 21 Cerinţe în materie de informaţii atunci când alte substanţe, materii sau ingrediente alimentare sunt încorporate în aditivii alimentari

În cazul în care substanţe, materii sau ingrediente alimentare, altele decât aditivii alimentari, sunt încorporate în aditivii alimentari care nu sunt destinaţi vânzării către consumatorul final, pentru a le facilita depozitarea, vânzarea, standardizarea, diluarea sau dizolvarea, pe ambalajele sau recipientele sau în documentele de însoţire a aditivilor alimentari se precizează informaţiile menţionate la articolul 20 şi se indică fiecare din elementele componente în ordinea descrescătoare a procentajului reprezentat de fiecare din cantitatea totală.

Articolul 22 Cerinţe în materie de informaţii atunci când aditivii alimentari sunt amestecaţi cu alte ingrediente alimentare

În cazul în care aditivii alimentari care nu sunt destinaţi vânzării către consumatorul final sunt amestecaţi cu alte ingrediente alimentare, pe ambalajele sau recipientele aditivilor alimentari se indică o listă a tuturor componentelor în ordinea descrescătoare a procentajului reprezentat de fiecare din cantitatea totală.

Articolul 23 Cerinţe generale în materie de informaţii privind aditivii alimentari

1. Pe ambalajele sau recipientele aditivilor alimentari care nu sunt destinaţi vânzării către consumatorul final se indică următoarele informaţii:

(a) menţiunea „pentru uz alimentar”, menţiunea „pentru uz alimentar restricţionat” sau o indicaţie mai precisă privind utilizarea alimentară prevăzută;

(b) dacă este necesar, condiţiile speciale de depozitare şi utilizare;

(c) indicaţii privind modul de utilizare, în cazul în care lipsa acestora ar împiedica utilizarea corespunzătoare a aditivului alimentar;

(d) un marcaj de identificare a lotului;

(e) numele sau denumirea comercială şi adresa fabricantului, a ambalatorului sau a vânzătorului;

(f) în cazul în care un element component al aditivului alimentar este supus unei limitări cantitative în produsele alimentare, procentajul componentului respectiv în aditiv sau informaţii suficiente privind compoziţia aditivului alimentar care să permită cumpărătorului să asigure respectarea limitării cantitative în produsele alimentare; în cazul în care aceeaşi limită cantitativă se aplică unui grup de componente folosite individual sau în combinaţie, procentajul combinat poate fi indicat printr-o singură cifră; limitarea cantitativă se exprimă fie numeric, fie conform principiului quantum satis;

(g) cantitatea netă;

(h) dacă este cazul, informaţii privind orice aditiv alimentar sau orice alte substanţe menţionate la articolele 20, 21 şi 22 din prezentul regulament şi care figurează în lista de la anexa III la Directiva 2000/13/CE privind indicarea ingredientelor prezente în produsele alimentare .

2. Prin derogare de la alineatul (1), informaţiile prevăzute la literele (c)-(f) şi (h) de la alineatul respectiv pot apărea numai pe documentele comerciale aferente lotului, care trebuie furnizate odată cu sau înaintea livrării, cu condiţia ca menţiunea „destinat fabricării de produse alimentare şi nu vânzării cu amănuntul” să apară într-un loc vizibil cu uşurinţă pe ambalaj sau pe recipientul produsului respectiv.

SECţIUNEA 2 ETICHETAREA ADITIVILOR ALIMENTARI DESTINAţI VÂNZăRII CăTRE CONSUMATORUL FINAL

Articolul 24 23 Etichetarea aditivilor alimentari destinaţi vânzării către consumatorul final

1. Fără a aduce atingere Directivei 2000/13/CE, Directivei 89/396/CEE şi Regulamentului (CE) 1829/2003 , aditivii alimentari vânduţi individual sau în amestec unii cu alţii şi/sau cu alte ingrediente alimentare şi destinaţi a fi vânduţi consumatorului final pot fi comercializaţi numai în cazul în care pe ambalajele acestora se indică următoarele informaţii , în mod vizibil, lizibil şi indelebil :

(a) denumirea şi numărul E sub care este vândut aditivul alimentar ; denumirea este compusă din denumirea stabilit în prezentul regulament pentru fiecare dintre aditivii alimentari sau o descriere comercială care să includă denumirea şi/sau numărul E pentru fiecare aditiv alimentar prin orice dispoziţie comunitară aplicabilă aditivului alimentar în cauză, precum şi numărul său E;

(b) fie expresia „pentru produse alimentare”, fie expresia „pentru uz alimentar restricţionat” sau o referinţă mai precisă privind utilizarea sa informaţiile necesare în temeiul articolelor 20, 21 şi 22 şi al articolului 23 alineatul (1) literele (a)–(e), (g) şi (h).

2. Prin derogare de la alineatul 1 litera (a), D d escrierea pentru vânzare a îndulcitorilor de masă trebuie să includă menţiunea „îndulcitor de masă pe bază de …” completată de denumirea substanţei sau substanţelor edulcorante din compoziţia sa.

3. Eticheta îndulcitorilor de masă care conţin polioli şi/sau aspartam şi/sau sare aspartam-acesulfam conţine următoarele avertismente:

(a) polioli: „consumul excesiv poate avea efecte laxative”;

(b) aspartam/sare aspartam-acesulfam: „conţine o sursă de fenilalanină”.

4. Pentru informaţiile prevăzute la alineatele (1) – (3) se aplică articolul 13 alineatul (2) din Directiva 2000/13/CE în mod corespunzător.

SECţIUNEA 3 ALTE CERINţE DE ETICHETARE

Articolul 25 24 Alte cerinţe de etichetare

1. Articolele 19 21 – 24 23 se aplică fără a aduce atingere actelor cu putere de lege şi dispoziţiilor administrative, mai detaliate sau mai extinse, privind metrologia sau care se aplică în cazul prezentării, clasificării, ambalării sau etichetării substanţelor şi a preparatelor periculoase sau în cazul transportului unor astfel de substanţe.

2. Informaţiile prevăzute la articolele 19 – 24 sunt afişate într-o limbă uşor de înţeles de către cumpărători.

În conformitate cu dispoziţiile tratatului, statul membru în care produsul este comercializat poate stabili ca pe teritoriul său aceste informaţii să fie furnizate într-una sau mai multe dintre limbile oficiale ale Comunităţii, care urmează să fie stabilite de statul membru respectiv. Primul şi al doilea paragraf ale prezentului alineat nu împiedică ca aceste informaţii să fie furnizate în mai multe limbi.

CAPITOLUL V DISPOZIŢII DE PROCEDURĂ ŞI PUNERE ÎN APLICARE

Articolul 26 25 Obligativitatea informării

1. Producătorul sau utilizatorul aditivului alimentar trebuie să informeze imediat Comisia cu privire la orice informaţie ştiinţifică sau tehnică nouă care ar putea afecta evaluarea siguranţei aditivului respectiv.

2. Producătorul sau utilizatorul unui aditiv alimentar trebuie să informeze Comisia, la cererea acesteia, cu privire la utilizările reale ale aditivului respectiv.

Articolul 27 26 Monitorizarea consumului de aditivi alimentari

1. Statele membre dispun de un sistem de monitorizare a consumului şi a utilizării de aditivi alimentari, prin adoptarea unei abordări în funcţie de riscuri , şi comunică concluziile lor în fiecare an Comisiei şi Autorităţii Europene pentru Siguranţa Alimentară (denumită în continuare „Autoritatea”).

2. După consultarea Autorităţii, se poate adopta o metodologie comună pentru colectarea de către statele membre a informaţiilor privind consumul de aditivi alimentari în Comunitate, în conformitate cu procedura menţionată la articolul 28 27 alineatul (2).

Articolul 28 27 Comitetul

1. Comisia este asistată de Comitetul permanent pentru lanţul alimentar şi sănătatea animală (denumit în continuare „Comitetul”).

2. Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 şi 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispoziţiile articolului 8.

Termenul prevăzut la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabileşte la trei luni.

3. Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5a alineatele (1)-(4) şi articolul 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispoziţiile articolului 8.

3. Comitetul îşi adoptă regulamentul de procedură.

Articolul 29 28 Finanţarea comunitară a politicilor armonizate

Temeiul juridic pentru finanţarea măsurilor care rezultă din prezentul regulament este articolul 66 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 882/2004.

CAPITOLUL VI DISPOZIŢII TRANZITORII ŞI FINALE

Articolul 30 29 Elaborarea listelor comunitare de aditivi alimentari

1. Aditivii alimentari autorizaţi în produsele alimentare în temeiul Directivelor 94/35/CE, 94/36/CE şi 95/2/CE înainte de data intrării în vigoare a prezentului regulament şi condiţiilor lor de utilizare sunt repertoriaţi în anexa II la prezentul regulament după verificarea conformităţii lor cu articolele 5 6 , 6 7 şi 7 8 din prezentul regulament. Măsurile referitoare la înregistrarea acestor aditivi alimentari în anexa II, care sunt destinate să modifice elemente neesenţiale ale prezentului regulament, sunt adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control menţionată la articolul 28 27 alineatul ( 2 3 ). Verificarea nu include o nouă evaluare a riscurilor de către Autoritate. Verificarea trebuie finalizată în termen de […] 2 ani de la data publicării prezentului regulament . Aditivii alimentari învechii, precum şi utilizările învechite ale aditivilor alimentari nu vor fi introduse în anexă.

2. Aditivii alimentari autorizaţi în aditivii alimentari ca substanţe suport în temeiul anexei V la Directiva 95/2/CE, precum şi condiţiile lor de utilizare, sunt repertoriaţi în anexa III partea 1 din prezentul regulament după verificarea conformităţii lor cu articolul 5 6 din prezentul regulament. Măsurile referitoare la înregistrarea acestor aditivi alimentari în anexa III, care sunt destinate să modifice elemente neesenţiale ale prezentului regulament, sunt adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută menţionată la articolul 28 27 alineatul ( 2 3 ). Verificarea nu include o nouă evaluare a riscurilor de către Autoritate. Verificarea trebuie finalizată în termen de […] 2 ani de la data publicării prezentului regulament. Aditivii alimentari învechii, precum şi utilizările învechite ale aditivilor alimentari nu vor fi introduse în anexă.

3. Aditivii alimentari autorizaţi în aromele alimentare în temeiul anexei V la Directiva 95/2/CE, precum şi condiţiile lor de utilizare, sunt repertoriaţi în anexa III partea 4 din prezentul regulament după verificarea conformităţii lor cu articolul 6 din prezentul regulament. Măsurile referitoare la înregistrarea acestor aditivi alimentari în anexa III, care sunt destinate să modifice elemente neesenţiale ale prezentului regulament, sunt adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control menţionată la articolul 27 alineatul (3). Verificarea nu include o nouă evaluare a riscurilor de către Autoritate. Verificarea trebuie finalizată în termen de 2 ani de la data publicării prezentului regulament. Aditivii alimentari învechii, precum şi utilizările învechite ale aditivilor alimentari nu vor fi introduse în anexă.

3 4 . Specificaţiile aditivilor alimentari menţionaţi la alineatele (1), şi (2) şi (3) din prezentul articol sunt adoptate, în conformitate cu Regulamentul (CE) [… de stabilire a unei proceduri comune de autorizare pentru aditivi alimentari, enzime alimentare şi arome alimentare], la introducerea acestor aditivi în anexe în conformitate cu dispoziţiile alineatelor menţionate.

4 5 . Măsurile referitoare la o O rice măsuri tranzitorii corespunzătoare , care sunt menite să modifice elementele neesenţiale din prezentul regulament, între altele prin completarea acestuia, trebuie pot fi adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control , prevăzută menţionată în articolul 28 27 alineatul ( 2 3 ).

Articolul 31 30 Reevaluarea aditivilor alimentari autorizaţi

1. Aditivii alimentari autorizaţi înainte de data intrării în vigoare a prezentului regulament fac obiectul unei noi evaluări a riscurilor realizate de Autoritate.

2. După consultarea Autorităţii, se adoptă un program de evaluare a aditivilor în cauză, în termen de un an de la data intrării în vigoare a prezentului regulament, în conformitate cu procedura menţionată la articolul 28 27 alineatul (2). Programul de evaluare se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .

Articolul 32 31 Abrogări

1. Se abrogă următoarele acte:

(a) Directiva 62/2645/CEE;

(b) Directiva 65/66/CEE;

(c) Directiva 78/663/CEE;

(d) Directiva 78/664/CEE;

(e) Directiva 81/712/CEE;

(f) Directiva 89/107/CEE;

(g) Directiva 94/35/CE;

(h) Directiva 94/36/CE;

(i) Directiva 95/2/CE;

(j) Decizia 292/97/CE;

(k) Decizia 2002/247/CE.

2. Trimiterile la actele abrogate se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament.

Articolul 33 32 Dispoziţii tranzitorii

Prin derogare de la articolul 32 31 , următoarele dispoziţii continuă să se aplice până la […]:

(a) Articolul 2 alineatele (1), (2) şi (4) din Directiva 94/35/CE, precum şi anexa la aceasta;

(b) Articolul 2 alineatele (1)-(6), (8), (9) şi (10) din Directiva 94/36/CE, precum şi anexele I-V la aceasta;

(c) Articolele 2 şi 4 din Directiva 95/2/CE, precum şi anexele I-VI la aceasta.

Fără a aduce atingere literei (c), autorizaţiile pentru E 1103 (invertază) şi E 1105 (lizozimă) stabilite prin Directiva 95/2/CE sunt abrogate începând de la data aplicării listei comunitare a enzimelor alimentare în conformitate cu articolul 18 17 din [Regulamentul privind enzimele alimentare].

Aditivii alimentari care nu sunt conformi cu dispoziţiile regulamentului şi au fost introduşi pe piaţă sau etichetaţi conform legii înainte de [12 de luni de la data publicării prezentului regulament] pot fi comercializaţi în continuare până la data minimă de valabilitate a lor.

Articolul 34 33 Intrarea în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la publicarea în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .

Se aplică de la [un an de la data publicării prezentului regulament].

Cu toate acestea, articolul 4 5 alineatul (2) se aplică părţilor 2, şi 3 şi 5 din anexa II de la [1 ianuarie 2011].

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale şi se aplică direct în toate statele membre.

Adoptat la Bruxelles,

Pentru Parlamentul European Pentru Consiliu

Preşedintele Preşedintele

ANEXA I

Categoriile funcţionale de aditivi alimentari din produsele alimentare şi de aditivi alimentari din aditivii şi enzimele alimentare

1. „îndulcitorii” (îndulcitori de volum şi îndulcitori intenşi) sunt substanţe utilizate pentru a da un gust dulce produselor alimentare sau utilizate pentru îndulcitorii de masă.

2. „coloranţii” sunt substanţe care adaugă sau redau culoare produselor alimentare şi includ componente naturale ale produselor alimentare sau alte substanţe naturale care nu sunt de regulă consumate ca alimente de sine stătătoare şi care nu sunt de obicei utilizate ca ingrediente caracteristice în alimentaţie.În sensul prezentului regulament, preparatele obţinute din produse alimentare şi din alte materii de bază naturale prin extragerea fizică şi/sau chimică ce duce la extragerea selectivă a pigmenţilor faţă de componentele nutritive sau aromatice sunt considerate coloranţi.

3. „conservanţii” sunt substanţe care prelungesc durata de depozitare a produselor alimentare prin protejarea acestora împotriva deteriorării cauzate de microorganisme;

4. „antioxidanţii” sunt substanţe care prelungesc viaţa produselor alimentare prin protejarea acestora împotriva deteriorării cauzate de oxidare, precum râncezirea grăsimii şi schimbarea culorii;

5. „substanţele suport” sunt substanţe folosite pentru a dizolva, dilua, dispersa sau a modifica fizic un aditiv alimentar sau o aromă ori o enzimă alimentară , un nutrient sau/şi o altă substanţă adăugată în scopuri alimentare sau fiziologice unui produs alimentar (sau aliment şi/sau supliment alimentar) fără a-i altera funcţiile (şi fără a exercita vreun efect tehnologic propriu) în scopul de a facilita manipularea, aplicarea sau folosirea acestuia;

6. „acidifianţii” sunt substanţe care cresc aciditatea unui produs alimentar şi/sau îi conferă un gust acru;

7. „corectorii de aciditate” sunt substanţe care modifică sau controlează aciditatea sau alcalinitatea unui produs alimentar;

8. „antiaglomeranţii” sunt substanţe care reduc tendinţa particulelor individuale dintr-un produs alimentar de a adera una la alta;

9. „antispumanţii” sunt substanţe care previn sau reduc formarea spumei;

10. „agenţii de încărcare” sunt substanţe care contribuie la creşterea volumului unui produs alimentar fără să contribuie semnificativ la valoarea sa energetică;

11. „emulsifianţii” sunt substanţe care fac posibilă formarea sau menţinerea unui amestec omogen de două sau mai multe faze imiscibile, ca uleiul şi apa, în produsele alimentare;

12. „sărurile de topire” sunt substanţe care transformă proteinele din brânză într-o formă dispersată şi, astfel, determină distribuţia omogenă a grăsimilor şi a altor componente;

13. „agenţii de întărire” sunt substanţe care fac sau menţin ţesuturile fructelor sau legumelor tari sau crocante sau interacţionează cu gelifianţii pentru a produce sau întări un gel;

14. „potenţatorii de aromă” sunt substanţe care ameliorează gustul şi/sau mirosul existent al unui produs alimentar;

15. „spumanţii” sunt substanţe care fac posibilă formarea unei dispersii omogene a fazei gazoase într-un aliment lichid sau solid;

16. „gelifianţii” sunt substanţe care dau textură unui produs alimentar prin formarea unui gel;

17. „agenţii de glazurare” (inclusiv lubrifianţii) sunt substanţe care, aplicate pe suprafaţa externă a unui produs alimentar, îi conferă acestuia un aspect lucios sau acţionează ca un strat protector;

18. „agenţii de umezire” sunt substanţe care împiedică uscarea produselor alimentare, contracarând efectele unei atmosfere cu un nivel scăzut de umiditate, sau stimulează dizolvarea unei pudre într-un mediu apos;

19. „amidonul modificat” este o substanţă obţinută prin unul sau mai multe tratamente chimice din amidon comestibil, care poate suferi un tratament fizic sau enzimatic şi poate fi subţiată sau albită prin acizi sau baze;

20. „gazele de ambalare” sunt gazele altele decât aerul, introduse într-un container înaintea, în timpul sau după plasarea unui produs alimentar în container;

21. „agenţii de propulsare” sunt gazele, altele decât aerul, care scot un produs alimentar dintr-un container;

22. „agenţii de afânare” sunt substanţe sau combinaţii de substanţe care eliberează gaz, crescând astfel volumul aluatului sau al cocii;

23. „agenţii de sechestrare” sunt substanţe care formează complecşi chimici cu ionii metalici;

24. „stabilizatorii” sunt substanţe care, adăugate unui produs alimentar, fac posibilă menţinerea stării fizico-chimice a acestuia; stabilizatorii includ substanţele care permit menţinerea dispersiei omogene a două sau mai multe substanţe imiscibile într-un produs alimentar, substanţele care stabilizează, conservă sau intensifică culoarea unui produs alimentar, precum şi substanţele care cresc capacitatea de legătură a produselor alimentare, inclusiv formarea de legături încrucişate între proteine permiţând legarea bucăţilor de alimente din alimentele reconstituite.

25. „agenţii de îngroşare” sunt substanţe care, adăugate unui produs alimentar, cresc vâscozitatea acestuia.

26. „agenţii de tratare a făinii”, alţii decât emulsifianţii, sunt substanţe care se adaugă făinii sau aluatului pentru a îi îmbunătăţi coacerea.

ANEXA II

Lista comunitară a aditivilor alimentari autorizaţi în produsele alimentare şi condiţiile de utilizare.

ANEXA III

Lista comunitară a aditivilor alimentari autorizaţi în aditivii alimentari şi , enzimele alimentare, aromele alimentare şi condiţiile de utilizare a acestora . Lista comunitară a substanţelor suport din nutrienţi şi condiţiile de utilizare a acestora.

Partea 1 Substanţele suport din aditivii alimentari

Partea 2 Aditivii, alţii decât substanţele suport, din aditivii alimentari

Partea 3 Aditivii, inclusiv substanţele suport , din enzimele alimentare

Partea 4 Aditivii, inclusiv substanţele suport, din aromele alimentare

Partea 5 Substanţele suport din nutrienţi

ANEXA IV

Produse alimentare tradiţionale pentru care anumite state membre pot continua să interzică utilizarea anumitor categorii de aditivi alimentari

Stat membru | Produse alimentare | Categorii de aditivi care pot continua să fie interzişi |

Germania | Berea tradiţională germană (Bier nach deutschem Reinheitsgebot gebraut) | Toate cu excepţia gazelor de propulsare |

Franţa | Pâinea tradiţională franţuzească | Toate |

Franţa | Conserve de trufe tradiţionale franţuzeşti | Toate |

Franţa | Conserve de melci tradiţionali franţuzeşti | Toate |

Franţa | Conserve de gâscă şi de raţă tradiţionale franţuzeşti (confit) | Toate |

Austria | Bergkäse tradiţional austriac | Toate, cu excepţia conservaţilor |

Finlanda | Mämmi tradiţional finlandez | Toate, cu excepţia conservaţilor |

Suedia Finlanda | Siropurile de fructe tradiţionale suedeze şi finlandeze | Coloranţi |

Danemarca | Kødboller tradiţional danez | Conservanţi şi coloranţi |

Danemarca | Leverpostej tradiţional danez | Conservanţi (alţii decât acidul sorbic) şi coloranţi |

Spania | Lomo embuchado tradiţional spaniol | Toate cu excepţia conservanţilor şi antioxidanţilor |

Italia | Mortadella tradiţională italiană | Toate, cu excepţia conservanţilor, antioxidanţilor, agenţilor de corectare a acidităţii, potenţiatorilor de aromă, stabilizatorilor şi gazelor de ambalare |

Italia | Cotechino e zampone tradiţionale italiene | Toate, cu excepţia conservanţilor, antioxidanţilor, agenţilor de corectare a acidităţii, potenţiatorilor de aromă, stabilizatorilor şi gazelor de ambalare |

[1] JO C […], […], p. […].

[2] JO C 168, 20.7.2007, p. 34.

[3] JO L 186, 30.6.1989. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).

[4] JO L […], zz/ll/aaaa, p. […].

[5] JO L 178, 28.7.1995, p. 1. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/46/CE (JO L 114, 21.4.2004, p. 15)

[6] JO L 226, 22.9.1995, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/47/CE (JO L 113, 20.4.2004, p. 24)

[7] JO L 339, 30.12.1996, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/45/CE (JO L 113, 20.4.2004, p. 19)

[8] JO C […], […], p. […].

[9] JO L 31, 1.2.2002, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1642/2003 (JO L 245, 29.9.2003, p. 4).

[10] JO L 268, 18.10.2003, p. 1.

[11] JO L 208, 24.7.1992, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 806/2003 (JO L 122, 16.5.2003, p. 1).

[12] JO L 208, 24.7.1992, p. 9. Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 806/2003.

[13] JO L 184, 17.7.1999, p. 23.

[14] JO L 165, 30.4.2004, p. 1. Versiune corectată (JO L 191, 28.5.2004, p. 1).

[15] JO L 115, 11.11.1962, p. 2645/62. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 95/45/CE (JO L 226, 22.9.1995, p. 1)

[16] JO 22, 9.2.1965, p. 373. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 96/77/CE (JO L 339, 30.12.1996, p. 1).

[17] JO L 223, 14.8.1978, p. 7. Directivă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 92/4/CE a Comisiei(JO L 55, 29.2.1992, p. 96).

[18] JO L 223, 14.8.1978, p. 30. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 96/77/CE a Comisiei.

[19] JO L 257, 10.9.1981, p. 1.

[20] JO L 40, 11.2.1989, p. 27. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului.

[21] JO L 237, 10.9.1994, p. 3. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003.

[22] JO L 237, 10.9.1994, p. 13. Directivă, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003.

[23] JO L 61, 18.3.1995, p. 3. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003.

[24] JO L 48, 19.2.1997, p. 13.

[25] JO L 84, 28.3.2002, p. 69.

[26] JO L 330, 5.12.1998, p. 32.

[27] JO L 268. 24.9.1991, p. 69.

[28] JO L 121, 16.5.1991, p. 11.