Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind Agenția Uniunii Europene pentru cooperare și formare în materie de aplicare a legii (Europol) și de abrogare a Deciziilor 2009/371/JAI și 2005/681/JAI /* COM/2013/0173 final - 2013/0091 (COD) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII Oficiul European de Poliție (Europol) și-a început activitatea ca un organism interguvernamental reglementat printr-o convenție încheiată între statele membre care a intrat în vigoare în 1999. În temeiul unei decizii a Consiliului adoptate în 2009, Europol a devenit o agenție a UE finanțată de la bugetul UE. Rolul Europol este de a acorda sprijin acțiunilor serviciilor naționale de aplicare a legii și cooperării reciproce a acestora în ceea ce privește prevenirea și combaterea criminalității grave și a terorismului. Europol facilitează schimbul de informații între autoritățile de aplicare a legii din statele membre și furnizează analize privind criminalitatea pentru a ajuta forțele naționale de poliție în efectuarea de anchete transfrontaliere. Articolul 88 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene prevede că Europol trebuie să facă obiectul unui regulament adoptat prin procedura legislativă ordinară. De asemenea, articolul prevede instituirea de către colegiuitori a procedurii de control al activităților Europol de către Parlamentul European, la care parlamentele naționale sunt asociate. Colegiul European de Poliție (CEPOL) a fost instituit în 2005 ca o agenție a UE care se ocupă de activitățile legate de formarea personalului responsabil cu aplicarea legii. CEPOL are drept scop facilitarea cooperării între forțele naționale de poliție prin organizarea de cursuri cu o dimensiune polițienească europeană. CEPOL definește programe comune privind teme specifice, diseminează cercetările relevante și cele mai bune practici, coordonează un program de schimb la care participă cadre superioare din poliție și formatori și poate acționa în calitate de partener în cadrul subvențiilor acordate de UE pentru proiecte specifice. Consiliul European, în „Programul de la Stockholm – O Europă deschisă și sigură în serviciul cetățenilor și pentru protecția acestora”[1], a invitat Europol să evolueze și „să devină un centru pentru schimbul de informații dintre autoritățile care asigură respectarea aplicării legii din statele membre, un furnizor de servicii și o platformă pentru serviciile de respectare a aplicării legii” și a făcut apel la instituirea unor programe europene de formare și de schimb pentru întregul personal cu competențe în materie de aplicare a legii la nivel național și la nivelul UE, CEPOL având un rol-cheie în asigurarea dimensiunii europene. În comunicarea sa intitulată „Strategia de securitate internă a UE în acțiune: cinci pași către o Europă mai sigură”[2], Comisia a identificat provocări, principii și orientări fundamentale în ceea ce privește abordarea aspectelor din domeniul securității pe teritoriul UE și a sugerat o serie de acțiuni cu participarea Europol și CEPOL în scopul combaterii riscurilor la adresa securității pe care le generează criminalitatea gravă și terorismul. În decursul ultimului deceniu, UE s-a confruntat cu o creștere a criminalității grave și organizate, precum și cu o diversificare a formelor sub care se prezintă aceasta[3]. În evaluarea amenințării pe care o reprezintă criminalitatea gravă și organizată în UE, efectuată de Europol în 2013 (SOCTA 2013), se constată că „criminalitatea gravă și organizată constituie un fenomen din ce în ce mai dinamic și complex și rămâne o amenințare semnificativă la adresa securității și prosperității UE”[4]. Studiul remarcă și că „efectele globalizării la nivelul societății și afacerilor au facilitat, de asemenea, apariția de noi variații semnificative în activitatea infracțională, rețelele infracționale exploatând lacunele legislative, internetul și condițiile asociate cu criza economică pentru obținerea de profituri ilicite cu riscuri scăzute”[5]. Internetul este utilizat ca instrument pentru organizarea și săvârșirea de infracțiuni, servind drept mijloc de comunicare, piață, loc de recrutare și furnizor de acces la servicii financiare. De asemenea, internetul facilitează noi forme de criminalitate informatică, fraudarea cardurilor de plată, precum și distribuirea de materiale care conțin abuzuri sexuale asupra copiilor. [6] Prin urmare, criminalitatea gravă cauzează prejudicii din ce în ce mai importante victimelor, produce pagube economice la scară largă și subminează sentimentul de securitate, fără de care cetățenii nu își pot exercita în mod efectiv libertatea și drepturile individuale. Infracțiunile de trafic de persoane[7], de droguri ilicite[8] și de arme de foc[9], infracțiunile financiare, cum ar fi corupția[10], frauda[11] și spălarea de bani[12], precum și criminalitatea informatică[13] nu numai că reprezintă o amenințare la adresa siguranței personale și economice a celor care trăiesc în Europa, ci și generează ample profituri ilegale, care consolidează puterea rețelelor infracționale și lipsesc autoritățile publice de veniturile atât de necesare. Terorismul rămâne o amenințare majoră la adresa securității UE, societățile europene fiind în continuare vulnerabile la atacuri teroriste[14]. Criminalitatea reprezintă una dintre primele cinci preocupări majore ale cetățenilor UE[15]. La întrebarea privind domeniile asupra cărora instituțiile UE ar trebui să își concentreze acțiunile, combaterea criminalității este răspunsul care s-a situat pe locul al patrulea ca frecvență[16]. Într-un sondaj recent, utilizatorii de internet din UE au exprimat un grad ridicat de preocupare cu privire la securitatea informatică și criminalitatea informatică[17]. În acest context, este necesar ca agențiile UE să susțină în mod eficace și eficient cooperarea, schimbul de informații și formarea în materie de aplicare a legii. Abordarea comună privind agențiile descentralizate ale UE, aprobată de Parlamentul European, Consiliu și Comisie în iulie 2012[18], stabilește principiile aplicabile acordurilor de guvernanță a unor agenții cum ar fi Europol și CEPOL. Abordarea comună remarcă, de asemenea, că „ar trebui să fie luată în considerare fuzionarea agențiilor în cazul în care sarcinile lor se suprapun, în cazul în care pot fi avute în vedere sinergii sau în cazul în care agențiile ar fi mai eficiente dacă ar face parte dintr-o structură mai mare”. Fuzionarea Europol și CEPOL într-o singură agenție, situată în actualul sediu al Europol din Haga ar genera sinergii importante și câștiguri în materie de eficiență. Combinarea cunoștințelor Europol în materie de cooperare polițienească operațională cu expertiza CEPOL în domeniul formării și al educației ar consolida legăturile și ar crea sinergii între cele două domenii. Contactele între personalul operațional și personalul responsabil cu formarea, care ar lucra în cadrul unei singure agenții, ar contribui la identificarea nevoilor în materie de formare, sporind astfel relevanța și orientarea formării la nivelul UE, în beneficiul cooperării polițienești globale la nivelul UE. S-ar evita suprapunerea funcțiilor de sprijin în cadrul celor două agenții, iar economiile astfel rezultate ar putea fi redistribuite și investite în funcții operaționale și de formare de bază. Acest aspect este deosebit de important într-un context economic în care resursele naționale și cele ale UE sunt limitate și în care fondurile pentru consolidarea formării la nivelul UE în materie de aplicare a legii ar putea să nu fie disponibile în caz contrar. Prin urmare, prezenta propunere de regulament prevede un cadru juridic pentru un nou Europol care succede și înlocuiește Europol, astfel cum a fost instituit prin Decizia 2009/371/JAI a Consiliului din 6 aprilie 2009 privind înființarea Oficiului European de Poliție (Europol), și CEPOL, astfel cum a fost instituit prin Decizia 2005/681/JAI a Consiliului de instituire a Colegiului European de Poliție (CEPOL). Propunerea este conformă cu cerințele Tratatului de la Lisabona, cu așteptările Programului de la Stockholm, cu prioritățile prevăzute în Strategia de securitate internă în acțiune și cu dispozițiile Abordării comune privind agențiile descentralizate ale UE. 2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI În 2010 și 2011 au avut loc dialoguri privind pregătirea reformei Europol, a CEPOL și a formării la nivelul UE în materie de aplicare a legii. La aceste dialoguri au participat Comisia și reprezentanți ai Parlamentului European, ai Consiliului Uniunii Europene, ai Consiliului de administrație al Europol și, respectiv, al CEPOL, precum și reprezentanți ai parlamentelor naționale. În conformitate cu politica sa privind „o mai bună legiferare”, Comisia a efectuat două evaluări de impact al alternativelor în materie de politică referitoare la Europol și CEPOL[19]. Evaluarea impactului cu privire la Europol s-a bazat pe două obiective de politică, și anume creșterea volumului informațiilor pe care statele membre le furnizează Europol și stabilirea unui mediu de prelucrare a datelor care să permită Europol să acorde pe deplin asistență statelor membre în prevenirea și combaterea criminalității grave și a terorismului. În ceea ce privește primul obiectiv, au fost evaluate două opțiuni de politică: (i) clarificarea obligației juridice a statelor membre de a furniza date Europol, prevăzându-se măsuri de stimulare și un mecanism de raportare privind rezultatele obținute de fiecare stat membru și (ii) autorizarea accesului Europol la bazele naționale de date relevante în materie de aplicare a legii pe baza unor căutări de tip răspuns pozitiv/negativ („hit/no hit”). În ceea ce privește obiectivul de politică privind mediul de prelucrare a datelor, au fost evaluate două opțiuni de politică: (i) unificarea celor două fișiere de lucru pentru analiză existente și (ii) un nou mediu de prelucrare care să instituie garanții procedurale în scopul punerii în aplicare a principiilor de protecție a datelor, cu un accent special pe luarea în considerare a vieții private începând cu momentul conceperii („privacy by design”). Evaluarea impactului cu privire la CEPOL s-a bazat pe două obiective de politică, și anume (i) asigurarea unei formări de calitate superioară, mai coordonată și mai consecventă referitoare la aspecte legate de criminalitatea transfrontalieră, de care să beneficieze o gamă mai largă de membri ai personalului responsabil cu aplicarea legii, și (ii) instituirea unui cadru pentru a realiza acest lucru, în conformitate cu Abordarea comună privind agențiile descentralizate ale UE. În contextul prezentării de către Comisie a unui program de formare în materie de aplicare a legii, pentru a cărui punere în aplicare vor fi necesare resurse suplimentare, Comisia a examinat diferite opțiuni, inclusiv consolidarea și raționalizarea CEPOL ca agenție distinctă și fuzionarea, parțială sau integrală, a funcțiilor CEPOL și ale Europol într-o nouă agenție Europol. Conform metodologiei consacrate a Comisiei, fiecare opțiune de politică a fost evaluată, cu ajutorul unui grup de coordonare între servicii, din punctul de vedere al impactului său asupra securității, al costurilor (inclusiv asupra bugetului instituțiilor UE) și al consecințelor în materie de drepturi fundamentale. Analiza impactului global a condus la elaborarea opțiunii de politică preferate, care este încorporată în prezenta propunere. Conform evaluării, punerea în aplicare a acesteia va avea ca rezultat creșterea eficacității Europol ca agenție care acordă un sprijin cuprinzător personalului responsabil cu aplicarea legii în Uniunea Europeană. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII Articolul 88 și articolul 87 alineatul (2) litera (b) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene reprezintă temeiul juridic al propunerii. Obiectivul și conținutul propunerii legislative Prezenta propunere are drept scop: · alinierea Europol la cerințele Tratatului de la Lisabona prin stabilirea cadrului legislativ al Europol în regulament și prin introducerea unui mecanism de control al activităților Europol de către Parlamentul European, împreună cu parlamentele naționale. Astfel s-ar consolida legitimitatea democratică și răspunderea Europol față de cetățenii europeni; · îndeplinirea obiectivelor Programului de la Stockholm prin transformarea Europol într-un „centru pentru schimbul de informații dintre autoritățile care asigură respectarea aplicării legii din statele membre” și instituirea de programe europene de formare și de schimb pentru întregul personal cu competențe în materie de aplicare a legii la nivel național și la nivelul UE; · atribuirea de noi responsabilități Europol, astfel încât acesta să poată furniza un sprijin mai amplu autorităților de aplicare a legii din statele membre. Aceasta include preluarea de către Europol a actualelor sarcini ale CEPOL în domeniul formării personalului responsabil cu aplicarea legii în UE și dezvoltarea unui program de formare în materie de aplicare a legii. Aceasta presupune, de asemenea, posibilitatea ca Europol să dezvolte centrele UE specializate în combaterea anumitor tipuri de criminalitate care se încadrează în obiectivele Europol, în special Centrul European de Combatere a Criminalității Informatice; · asigurarea unui regim solid în materie de protecție a datelor pentru Europol, în special în scopul de a garanta că autoritatea de protecție a datelor care supraveghează activitatea Europol beneficiază de independență completă, poate acționa cu eficacitate și dispune de suficiente competențe de informare; · îmbunătățirea guvernanței Europol, prin creșterea eficienței și alinierea acestuia la principiile stabilite în Abordarea comună privind agențiile descentralizate ale UE. Propunerea îndeplinește obiectivele în modul următor: 1. Alinierea Europol la cerințele Tratatului de la Lisabona și creșterea gradului de răspundere a acestuia Regulamentul asigură că activitățile Europol fac obiectul unui control exercitat de către reprezentanții aleși în mod democratic ai cetățenilor UE. Normele propuse sunt conforme cu dispozițiile Comunicării din 2010 a Comisiei privind procedurile de control al activităților Europol de către Parlamentul European, împreună cu parlamentele naționale[20]. În special, Parlamentul European și parlamentele naționale: · sunt informate prin intermediul rapoartelor anuale de activitate și primesc conturile anuale finale; · primesc spre informare evaluări privind amenințările, analize strategice și rapoarte generale asupra situației referitoare la obiectivul Europol, precum și rezultatele studiilor și evaluărilor comandate de Europol și acordurile de lucru convenite cu autoritățile țărilor terțe pentru punerea în aplicare a acordurilor internaționale încheiate de Uniunea Europeană cu țara terță respectivă; · primesc spre informare programul multianual de lucru și programul anual de lucru, după adoptarea acestora; · primesc rapoarte privind cantitatea și calitatea informațiilor pe care fiecare stat membru le furnizează Europol și privind îndeplinirea sarcinilor de către unitatea națională a statului membru respectiv; · pot să discute cu directorul executiv și cu președintele Consiliului de administrație aspecte legate de Europol, ținând cont de obligațiile privind respectarea discreției și a confidențialității. În plus, Parlamentul European: · își îndeplinește funcțiile de autoritate bugetară, în special: primește situația estimărilor, primește raportul privind gestiunea bugetară și financiară pentru exercițiul financiar respectiv, poate să solicite orice informație necesară pentru procedura de descărcare de gestiune și acordă descărcarea de gestiune directorului executiv în ceea ce privește executarea bugetului; · este consultat cu privire la programul multianual de lucru al Europol; · primește spre informare programul anual de lucru al Europol; · poate să îl invite pe directorul executiv al Europol sau pe directorul executiv adjunct selectat de Consiliul de administrație la o audiere de către comisia parlamentară competentă; · poate să îl invite pe directorul executiv să răspundă la întrebările sale cu privire la îndeplinirea sarcinilor care îi revin. Pentru a permite Parlamentului European să își exercite dreptul de control, dar, în același timp, pentru a garanta confidențialitatea informațiilor operaționale, este necesar ca Europol și Parlamentul European să încheie un acord de lucru privind accesul la informații clasificate ale Uniunii Europene și la informații sensibile neclasificate prelucrate de Europol sau prin intermediul acestuia. 2. Europol ca centru pentru schimbul de informații între autoritățile de aplicare a legii în statele membre Pentru a îmbunătăți datele operative aflate la dispoziția Europol, astfel încât acesta să poată susține mai bine statele membre și să îi informeze mai bine pe cei care răspund de elaborarea politicilor UE, propunerea vizează creșterea volumului de informații furnizate de statele membre către Europol. Aceasta se realizează prin întărirea obligației statelor membre de a furniza date relevante către Europol. Se prevede o măsură de stimulare prin extinderea posibilității ca serviciile de aplicare a legii să primească sprijin financiar pentru anchete transfrontaliere în alte domenii decât falsificarea monedei euro. Se introduce un mecanism de raportare în scopul de a monitoriza contribuția statelor membre în ceea ce privește furnizarea de date către Europol. Pentru a permite Europol să îmbunătățească stabilirea de legături între datele aflate deja în posesia sa și analiza ulterioară a acestora, arhitectura de prelucrare a agenției este modificată. Aceasta nu mai predefinește bazele de date sau sistemele, ci adoptă o abordare de luare în considerare a vieții private începând cu momentul conceperii („privacy by design”) și asigură o transparență deplină față de responsabilul cu protecția datelor din cadrul Europol și de Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor (AEPD). Standarde ridicate în materie de protecție și securitate a datelor sunt asigurate prin intermediul garanțiilor procedurale care se aplică fiecărui tip specific de informații. Regulamentul stabilește în detaliu scopurile în care sunt prelucrate datele (verificare încrucișată, analize strategice sau analize cu caracter general de alt tip, analize operaționale în cazuri specifice), sursele de informații și cine poate avea acces la date. De asemenea, regulamentul enumeră categoriile de date cu caracter personal și persoanele vizate ale căror date pot fi colectate pentru fiecare activitate specifică de prelucrare a informațiilor. Aceasta ar permite Europol să își adapteze arhitectura informatică la provocările viitoare și la nevoile autorităților de aplicare a legii în UE. Odată pusă în practică, arhitectura respectivă ar permite Europol să stabilească legături între datele relevante și să le analizeze, să identifice mai rapid tendințele și tiparele și să reducă stocarea multiplă de date. În același timp, ar fi garantate standarde ridicate în materie de protecție a datelor. Respectarea acestor standarde va fi supravegheată de Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor. În acest fel, analiștii Europol ar dobândi o imagine de ansamblu asupra criminalității grave și a terorismului din UE. Aceștia ar fi în măsură să identifice rapid tendințele și tiparele în toate domeniile infracționale și să elaboreze rapoarte de informare operativă mai cuprinzătoare și mai relevante pentru a sprijini autoritățile de aplicare a legii din statele membre. 3. Noi responsabilități: formare și dezvoltarea centrelor UE de combatere a unor infracțiuni specifice Pentru a asigura sinergii în sprijinul acordat de UE activităților polițienești și pentru a permite punerea deplină în aplicare a programului UE de formare în materie de aplicare a legii propus în paralel cu prezentul regulament[21], Europol va prelua și va valorifica sarcinile îndeplinite anterior de CEPOL. Existența unor legături mai strânse între formare și activitatea operațională va avea ca rezultat o formare mai bine orientată și mai relevantă pentru personalul responsabil cu aplicarea legii. Europol, prin intermediul unui nou departament, denumit Academia Europol, își va asuma responsabilitatea pentru sprijinirea, dezvoltarea, furnizarea și coordonarea la nivel strategic a formării personalului responsabil cu aplicarea legii, și nu numai a formării cadrelor superioare (astfel cum este cazul în temeiul actualei Decizii CEPOL). Activitățile respective vor aborda nevoile de creștere a gradului de informare cu privire la instrumentele internaționale și cele ale Uniunii și nevoile de cunoaștere a acestor instrumente, încurajarea cooperării transfrontaliere, cunoașterea specializată a unor domenii tematice specifice în materie penală sau polițienească și pregătirea pentru participarea la misiuni polițienești civile ale UE în țări terțe. Academia Europol va răspunde de dezvoltarea și evaluarea unor instrumente educaționale în conformitate cu cerințele identificate în cadrul evaluărilor periodice privind nevoile în materie de formare. Aceasta va contribui la activitatea de cercetare și va viza instituirea de parteneriate cu organisme ale Uniunii și cu instituții academice private, după caz. Componența, funcțiile și procedurile Consiliului de administrație reflectă noile responsabilități ale Europol referitoare la formarea în materie de aplicare a legii, precum și cele mai bune practici stabilite în Abordarea comună privind agențiile descentralizate ale UE. Un comitet științific pentru formare va consilia Consiliul de administrație în vederea orientării activităților de formare ale Europol și a garantării calității științifice a acestora. Pentru a consolida capacitatea UE de a face față fenomenelor infracționale specifice, care necesită în mod special un efort comun, Europol are posibilitatea de a dezvolta centre de luptă împotriva unor forme specifice de criminalitate, de exemplu Centrul European de Combatere a Criminalității Informatice. Astfel de centre ale UE, care integrează diverse abordări în materie de combatere a formelor specifice de criminalitate, ar contribui cu valoare adăugată la acțiunile întreprinse de statele membre. Acestea ar putea, de exemplu, să servească drept puncte focale de informare, să pună în comun cunoștințele de specialitate pentru a sprijini statele membre în consolidarea capacităților, să sprijine anchetele statelor membre sau să devină o voce colectivă a anchetatorilor europeni din cadrul autorităților de aplicare a legii în domeniul respectiv. 4. Un regim solid de protecție a datelor Propunerea consolidează regimul în materie de protecție a datelor aplicabil activităților Europol. În special, se iau următoarele măsuri: · actualul regim autonom al Europol în materie de protecție a datelor este consolidat și mai mult, luând în considerare, în mare măsură, principiile care stau la baza Regulamentului (CE) nr. 45/2001 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date[22]. Întrucât Declarația 21 atașată la tratat recunoaște natura specifică a prelucrării datelor cu caracter personal în contextul aplicării legii, normele Europol privind protecția datelor au fost aliniate, de asemenea, la dispozițiile altor instrumente de protecție a datelor aplicabile în domeniul cooperării judiciare în materie penală și al cooperării polițienești. Acestea sunt, în special, Convenția nr. 108 a Consiliului Europei[23] și Recomandarea nr. R (87) a Consiliului Europei[24], precum și Decizia-cadru nr. 2008/977/JAI a Consiliului privind protecția datelor cu caracter personal în cadrul cooperării polițienești și judiciare în materie penală[25]. Aceasta va asigura un nivel ridicat de protecție a persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal, ținând, totodată, seama în mod corespunzător de natura specifică a activității de aplicare a legii; · accesul statelor membre la datele cu caracter personal deținute de Europol și referitoare la analize operaționale devine indirect pe baza unui sistem de tip răspuns pozitiv/negativ („hit/no hit”): o comparare automată generează un răspuns pozitiv anonim („hit”), dacă datele deținute de statul membru solicitant corespund datelor deținute de Europol. Datele aferente, cu caracter personal sau legate de cazul instrumentat, sunt furnizate numai ca răspuns la o cerere ulterioară, distinctă; · prelucrarea datelor cu caracter personal privind victimele, martorii, alte persoane decât suspecții și minorii este interzisă, cu excepția cazului în care este strict necesară. Această limitare se aplică, de asemenea, datelor care dezvăluie originea rasială sau etnică, opiniile politice, religia sau convingerile personale, apartenența sindicală și datelor privind sănătatea sau viața sexuală (date sensibile cu caracter personal). În plus, datele sensibile cu caracter personal pot fi prelucrate doar atunci când completează alte date cu caracter personal prelucrate deja de Europol. Acesta din urmă are obligația ca la fiecare șase luni să transmită AEPD o prezentare generală privind toate datele sensibile cu caracter personal. În sfârșit, nicio decizie care produce efecte juridice asupra persoanei vizate nu poate fi luată exclusiv pe baza prelucrării automate a datelor sensibile cu caracter personal, cu excepția cazului în care luarea deciziei este autorizată de dreptul UE, de legislația națională sau de AEPD; · pentru creșterea transparenței, dreptul de acces al persoanelor fizice la datele cu caracter personal deținute de Europol este consolidat. Informațiile pe care Europol trebuie să le furnizeze persoanei fizice care solicită acces la datele proprii sunt enumerate în regulament; · propunerea stabilește norme clare privind repartizarea răspunderii în materie de protecție a datelor, în special, aceasta prevede că Europol are responsabilitatea de a analiza periodic dacă este necesar ca datele cu caracter personal să fie stocate în continuare; · obligația de înregistrare și documentare este extinsă de la simplul acces la o gamă mai largă de activități de prelucrare a datelor: colectare, alterare, accesare, divulgare, combinare și ștergere. Pentru a asigura un mai bun control asupra utilizării datelor și informații mai clare cu privire la cine le prelucrează, regulamentul interzice modificarea registrelor; · orice persoană fizică poate solicita despăgubiri din partea Europol pentru prelucrarea ilegală a datelor sau pentru o acțiune incompatibilă cu dispozițiile prezentului regulament. Într-un astfel de caz, Europol și statul membru în care s-a produs prejudiciul sunt răspunzători în solidar (Europol în temeiul articolului 340 din tratat, iar statul membru în baza dreptului său național); · rolul autorității externe de protecția datelor care supraveghează activitatea Europol este consolidat. Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor va avea competența de a supraveghea prelucrarea datelor cu caracter personal de către Europol. Aceasta asigură conformitatea deplină cu criteriile privind independența stabilite de jurisprudența Curții de Justiție și, datorită competențelor AEPD în materie de punere în aplicare, eficacitatea supravegherii protecției datelor; · cu toate acestea, autoritățile naționale de protecție a datelor sunt în continuare competente în ceea ce privește supravegherea introducerii, extragerii și oricărei comunicări de date cu caracter personal efectuate de statul membru în cauză către Europol. De asemenea, acestora le revine continuare responsabilitatea de a analiza dacă o astfel de înregistrare, extragere sau comunicare încalcă drepturile persoanei vizate; · regulamentul introduce elemente de „supraveghere comună” în ceea ce privește datele transferate către Europol și prelucrate de acesta. În aspecte specifice care necesită implicare la nivel național și pentru a asigura aplicarea coerentă a prezentului regulament în întreaga Uniune Europeană, Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor și autoritățile naționale de supraveghere, fiecare acționând în limita competențelor sale, ar trebui să coopereze. 5. O guvernanță îmbunătățită Propunerea îmbunătățește guvernanța Europol, prin urmărirea obiectivului de creștere a eficienței, prin raționalizarea procedurilor, în special în ceea ce privește Consiliul de administrație și directorul executiv, și prin alinierea Europol la principiile stabilite în Abordarea comună privind agențiile descentralizate ale UE. Comisia și statele membre sunt reprezentate în cadrul Consiliului de administrație al Europol pentru a controla cu eficacitate activitatea acestuia. În scopul de a reflecta dublul mandat al noii agenții – sprijin operațional și formare în materie de aplicare a legii – membrii titulari ai Consiliului de administrație sunt numiți pe baza cunoștințelor lor privind cooperarea în domeniul aplicării legii, în timp ce membrii supleanți sunt numiți pe baza cunoștințelor lor referitoare la formarea personalului responsabil cu aplicarea legii. Membrii supleanți vor acționa în calitate de membri titulari ori de câte ori au loc dezbateri sau se iau hotărâri cu privire la aspecte care țin de formare. Consiliul de administrație va fi consiliat de un comitet științific în ceea ce privește aspectele tehnice în materie de formare (Comitetul științific pentru formare). Consiliului de administrație îi sunt acordate competențele necesare, în special în ceea ce privește stabilirea bugetului, verificarea executării acestuia, adoptarea normelor financiare și a documentelor de planificare corespunzătoare, instituirea unor proceduri de lucru transparente pentru luarea deciziilor de către directorul executiv al Europol, adoptarea raportului anual de activitate și numirea directorului executiv. În vederea raționalizării procedurilor de luare a deciziilor, Consiliul de administrație poate hotărî, de asemenea, instituirea unui comitet executiv. Un astfel de comitet executiv de dimensiuni reduse, din care ar face parte un reprezentant al Comisiei, ar putea fi implicat mai îndeaproape în monitorizarea activităților Europol cu scopul de a consolida supravegherea gestionării administrative și bugetare, în special în materie de audit. În vederea asigurării unei funcționări cotidiene eficiente a Europol, directorul executiv este reprezentantul legal și administratorul acestuia. Directorul executiv este complet independent în îndeplinirea îndatoririlor sale și se asigură că Europol îndeplinește sarcinile prevăzute în prezentul regulament. În special, directorul executiv răspunde de elaborarea documentelor bugetare și de planificare înaintate Consiliului de administrație în vederea adoptării unei decizii, precum și de punerea în aplicare a programelor anuale și multianuale de lucru ale Europol și a altor documente de planificare. 4. IMPLICAȚIILE BUGETARE Fuzionarea integrală a CEPOL și EUROPOL va genera sinergii și câștiguri în materie de eficiență. Se estimează că economiile astfel realizate se vor ridica la 17,2 milioane EUR pentru perioada 2015-2020 și la 14 posturi în echivalent normă întreagă (ENI). Cu toate că prezenta propunere valorifică economiile rezultate și se bazează pe resursele existente, Europol va avea nevoie de resurse suplimentare pentru punerea în aplicare a noilor sarcini referitoare la formarea personalului responsabil cu aplicarea legii, precum și pentru prelucrarea și analizarea fluxurilor suplimentare de informații preconizate, inclusiv prin intermediul Centrului European de Combatere a Criminalității Informatice. Operarea și dezvoltarea în continuare a Centrului European de Combatere a Criminalității Informatice are, de departe, cel mai mare impact asupra resurselor. În paralel cu aceste necesități de a beneficia de resurse noi, CEPOL și Europol participă, de asemenea, la reducerea curentă cu 5 % a personalului din toate agențiile UE și contribuie cu posturi proprii la un fond de realocare în cadrul agențiilor UE în favoarea sarcinilor noi și a agențiilor recent înființate. Vor fi necesare 12 posturi suplimentare în echivalent normă întreagă (ENI) pentru punerea în aplicare a noilor atribuții referitoare la formarea personalului responsabil cu aplicarea legii, și anume activitățile necesare pentru implementarea programului european de formare în materie de aplicare a legii, propus în paralel cu prezentul regulament. Resursele umane necesare pentru noile activități de formare vor fi obținute ca urmare a integrării CEPOL în Europol, cu economisirea a 14 posturi, ceea ce echivalează cu 10,1 milioane EUR pentru perioada 2015-2020. Prin renunțarea la 14 posturi în echivalent normă întreagă, CEPOL ar trebui să îndeplinească cerința de a reduce personalul cu 5 % și de a contribui la fondul de realocare. În plus, se estimează că se vor economisi 7,1 milioane EUR ca urmare a reducerii costurilor aferente clădirilor și echipamentelor și a reducerii cheltuielilor Consiliului de administrație în aceeași perioadă. Se preconizează că delocalizarea a aproximativ 40 de posturi din actualul sediu al CEPOL din Bramshill, Regatul Unit, la sediul Europol din Haga, Țările de Jos, va genera costuri unice limitate, estimate la 30 000 EUR. Întrucât Regatul Unit și-a anunțat intenția de a închide sediul din Bramshill, CEPOL va trebui delocalizat în orice caz. Vor fi necesare 3 posturi suplimentare în echivalent normă întreagă pentru gestionarea cerințelor sporite de prelucrare a datelor care vor rezulta din creșterea preconizată a cantității de informații furnizate Europol ca urmare a prezentei propuneri (care combină o obligație consolidată a spatelor membre de a furniza Europol date relevante, sprijin financiar pentru anchete individuale și rapoarte de monitorizare). Personalul necesar va fi recrutat treptat între 2015 și 2017, ceea ce va genera costuri estimative cu personalul în valoare de 1,8 milioane EUR pentru perioada 2015-2020. Cu toate acestea, aproximativ două treimi din costurile respective vor fi compensate prin economiile care rezultă din fuzionarea CEPOL: două (2) ENI vor fi asigurate de cele 2 posturi rămase din cele 14 economisite ca urmare a fuzionării CEPOL. În ceea ce privește Centrul European de Combatere a Criminalității Informatice, se va recruta personal pentru 41 de posturi suplimentare în echivalent normă întreagă pe parcursul perioadei 2015-2020. Sarcinile aferente personalului necesar sunt identificate într-un document de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește prezenta propunere. Pentru aceeași perioadă, se estimează că Centrul European de Combatere a Criminalității Informatice va genera alte costuri decât cele cu personalul în valoare de 16,6 milioane EUR. În 2013, 44 de posturi în echivalent normă întreagă au fost alocate deja Centrului European de Combatere a Criminalității Informatice prin realocare internă în cadrul Europol, iar un număr suplimentar de 17 posturi în echivalent normă întreagă a fost solicitat de Europol în proiectul de buget pentru 2014. Pentru respectarea cerinței de reducere a personalului cu 5 % și pentru a contribui la fondul de realocare, Europol ar trebui să renunțe la 34 de posturi în echivalent normă întreagă pentru perioada 2015-2018, pe lângă cele 12 posturi în echivalent normă întreagă la care trebuie să se renunțe deja până în 2014. În sfârșit, prezenta propunere va necesita alocarea de resurse suplimentare Autorității Europene pentru Protecția Datelor, estimate la 1 post în echivalent normă întreagă. În perioada 2015-2020, modificarea dispozițiilor privind supravegherea protecției datelor va genera economii în valoare de 3 milioane EUR pentru Europol, nemaifiind necesară susținerea actualului Organism comun de supraveghere, și costuri suplimentare în valoare de 1,5 milioane EUR pentru AEPD. Prin urmare, în perioada 2015-2020 impactul bugetar total al propunerii legislative se ridică la 623 de milioane EUR pentru agenția rezultată în urma fuzionării și la 1,5 milioane EUR pentru AEPD[26]. 2013/0091 (COD) Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind Agenția Uniunii Europene pentru cooperare și formare în materie de aplicare a legii (Europol) și de abrogare a Deciziilor 2009/371/JAI și 2005/681/JAI PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 88 și articolul 87 alineatul (2) litera (b), având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, după consultarea Autorității Europene pentru Protecția Datelor, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: (1) Europol a fost înființat prin Decizia 2009/371/JAI[27] ca entitate a Uniunii finanțată de la bugetul general al Uniunii pentru a sprijini și a consolida activitatea autorităților competente ale statelor membre și cooperarea reciprocă a acestora în ceea ce privește prevenirea și combaterea criminalității organizate, a terorismului și a altor forme de criminalitate gravă care afectează două sau mai multe state membre. Decizia 2009/371/JAI a înlocuit Convenția în temeiul articolului K.3 din Tratatul privind Uniunea Europeană privind înființarea Oficiului European de Poliție (Convenția Europol)[28]. (2) Articolul 88 din tratat prevede că Europol trebuie să facă obiectul unui regulament adoptat în conformitate cu procedura legislativă ordinară. De asemenea, articolul prevede instituirea procedurii de control al activităților Europol de către Parlamentul European, la care parlamentele naționale sunt asociate. Prin urmare, este necesară înlocuirea Deciziei 2009/371/JAI cu un regulament de stabilire a normelor privind controlul parlamentar. (3) Colegiul European de Poliție („CEPOL”) a fost instituit prin Decizia 2005/681/JAI[29] pentru a facilita cooperarea între forțele naționale de poliție prin organizarea și coordonarea activităților de formare cu o dimensiune polițienească europeană. (4) „Programul de la Stockholm – O Europă deschisă și sigură în serviciul cetățenilor și pentru protecția acestora”[30] invită Europol să evolueze și să devină „un centru pentru schimbul de informații între autoritățile care asigură respectarea aplicării legii din statele membre, un furnizor de servicii și o platformă pentru serviciile de respectare a aplicării legii”. Pe baza unei evaluări a funcționării Europol, îmbunătățirea în continuare a eficacității sale operaționale este necesară pentru realizarea acestui obiectiv. Programul de la Stockholm stabilește, de asemenea, obiectivul de a crea o cultură europeană veritabilă în domeniul respectării aplicării legii prin instituirea de programe europene de formare și de schimb pentru întregul personal cu competențe în materie de aplicare a legii la nivel național și la nivelul Uniunii. (5) Rețelele infracționale și teroriste la scară largă reprezintă o amenințare semnificativă la adresa securității interne a Uniunii, precum și a siguranței și bunăstării cetățenilor săi. Evaluările disponibile privind amenințările arată că grupurile infracționale devin din ce în ce mai mult poliinfracționale și operează transfrontalier. Prin urmare, este necesar ca autoritățile naționale de aplicare a legii să coopereze din ce în ce mai strâns cu omologii din alte state membre. În acest context, este necesar să se furnizeze Europol mijloacele necesare pentru a susține în mai mare măsură statele membre în ceea ce privește prevenirea criminalității, efectuarea de analize și desfășurarea de anchete în întreaga Uniune. Această necesitate a fost confirmată, de asemenea, în evaluările Deciziilor 2009/371/JAI și 2005/681/JAI. (6) Ținând seama de legăturile existente între atribuțiile Europol și CEPOL, integrarea și raționalizarea funcțiilor celor două agenții ar consolida eficacitatea activității operaționale, relevanța activității formării și eficiența cooperării polițienești la nivelul Uniunii. (7) Deciziile 2009/371/JAI și 2005/681/JAI ar trebui, prin urmare, să fie abrogate și înlocuite cu prezentul regulament, care se bazează pe lecțiile învățate din punerea în aplicare a ambelor decizii. Europol, astfel cum este instituit prin prezentul regulament, ar trebui să înlocuiască și să preia funcțiile Europol și CEPOL, astfel cum sunt prevăzute de cele două decizii abrogate. (8) Întrucât criminalitatea depășește adesea frontierele interne, Europol ar trebuie să sprijine și să consolideze acțiunile și cooperarea statelor membre în prevenirea și combaterea criminalității grave care afectează două sau mai multe state membre. Întrucât terorismul reprezintă una dintre cele mai grave amenințări la adresa securității Uniunii, Europol ar trebui să acorde asistență statelor membre pentru a face față provocărilor comune în această privință. În calitate de agenție a UE de aplicare a legii, Europol ar trebui, de asemenea, să susțină și să consolideze acțiunile și cooperarea privind combaterea formelor de criminalitate care afectează interesele UE. De asemenea, Europol ar trebui să ofere sprijin în prevenirea și combaterea infracțiunilor conexe săvârșite pentru a procura mijloacele necesare săvârșirii unor acte aflate în sfera de competență a Europol, pentru a le înlesni, pentru le săvârși sau pentru a asigura impunitatea acestora. (9) Europol ar trebui să asigure o formare de calitate superioară, mai coerentă și mai consecventă pentru toate tipurile de personal responsabil cu aplicarea legii, într-un cadru clar în conformitate cu nevoile identificate în materie de formare. (10) Europol ar trebui să poată solicita statelor membre să inițieze, să efectueze sau să coordoneze anchete penale în cazurile specifice în care cooperarea transfrontalieră ar contribui cu valoare adăugată. Europol ar trebui să informeze Eurojust cu privire la astfel de solicitări. (11) Pentru a spori eficacitatea Europol ca centru pentru schimbul de informații în Uniune, ar trebui să se prevadă obligații clare pentru statele membre de a furniza Europol datele necesare în scopul îndeplinirii obiectivelor sale. În punerea în aplicare a unor astfel de obligații, statele membre ar trebui să acorde o atenție specială furnizării de date relevante pentru combaterea infracțiunilor care sunt considerate priorități strategice și operaționale în cadrul instrumentelor de politică relevante ale Uniunii. De asemenea, statele membre ar trebui să furnizeze Europol o copie a schimburilor bilaterale și multilaterale de informații cu alte state membre referitoare la infracțiunile care se încadrează în obiectivele Europol. În același timp, Europol ar trebui să crească nivelul sprijinului pe care îl acordă statelor membre, astfel încât să consolideze cooperarea reciprocă și schimbul de informații. Europol ar trebui să înainteze un raport anual tuturor instituțiilor Uniunii și parlamentelor naționale în care să prezinte în ce măsură statele membre îi furnizează informații. (12) În vederea asigurării unei cooperări eficace între Europol și statele membre, în fiecare stat membru ar trebui să se înființeze o unitate națională. Aceasta ar trebui să fie punctul principal de legătură între autoritățile naționale de aplicare a legii, institutele de formare și Europol. Pentru a asigura un schimb de informații continuu și eficace între Europol și unitățile naționale și pentru a facilita cooperarea acestora, fiecare unitate națională ar trebui să detașeze cel puțin un ofițer de legătură la Europol. (13) Luând în considerare structura descentralizată a unora dintre statele membre și necesitatea de a asigura în anumite cazuri schimburi rapide de informații, Europol ar trebui să fie autorizat să coopereze în mod direct cu autoritățile de aplicare a legii în statele membre în cadrul anchetelor individuale, informând în același timp unitățile naționale Europol. (14) În vederea asigurării unei formări de înaltă calitate, coerente și consecvente în materie de aplicare a legii la nivelul Uniuni, Europol ar trebui să acționeze în conformitate cu politica Uniunii privind formarea în domeniul aplicării legii. Formarea la nivelul Uniunii ar trebui să fie disponibilă pentru toate tipurile de personal responsabil cu aplicarea legii. Europol ar trebui să asigure că formarea este evaluată, iar concluziile rezultate în urma evaluărilor privind nevoile în materie de formare sunt încorporate în activitatea de planificare pentru reducerea suprapunerilor. Europol ar trebui să promoveze recunoașterea în statele membre a formării furnizate la nivelul Uniunii. (15) Este necesar, de asemenea, să se îmbunătățească guvernanța Europol, prin urmărirea obiectivului de creștere a eficienței și prin raționalizarea procedurilor. (16) Comisia și statele membre ar trebui să fie reprezentate în cadrul Consiliului de administrație al Europol pentru a supraveghea cu eficacitate activitatea acestuia. În scopul de a reflecta dublul mandat al noii agenții, sprijin operațional și formare în materie de aplicare a legii, membrii titulari ai Consiliului de administrație ar trebui să fie numiți pe baza cunoștințelor lor privind cooperarea în domeniul aplicării legii, în timp ce membrii supleanți ar trebui să fie numiți pe baza cunoștințelor lor referitoare la formarea personalului responsabil cu aplicarea legii. Membrii supleanți ar trebui să acționeze în calitate de membri titulari în absența acestora și ori de câte ori au loc discuții sau se iau hotărâri referitoare la formare. Consiliul de administrație ar trebui să fie consiliat de un comitet științific în ceea ce privește aspectele tehnice în materie de formare. (17) Consiliului de administrație ar trebui să i se acorde competențele necesare, în special cu privire la stabilirea bugetului, verificarea executării acestuia, adoptarea normelor financiare și a documentelor de planificare corespunzătoare, instituirea unor proceduri de lucru transparente pentru luarea deciziilor de către directorul executiv al Europol și adoptarea raportului anual de activitate. Acesta ar trebui să exercite competențele de autoritate împuternicită să facă numiri în ceea ce privește personalul agenției, inclusiv directorul executiv. Pentru raționalizarea procesului de luare a deciziilor și pentru consolidarea supravegherii gestionării administrative și bugetare, Consiliul de administrație ar trebui să aibă, de asemenea, dreptul de a institui un comitet executiv. (18) În vederea asigurării unei funcționări cotidiene eficiente a Europol, directorul executiv ar trebui să fie reprezentantul legal și administratorul acestuia, acționând în condiții de deplină independență în îndeplinirea tuturor îndatoririlor sale și asigurând că Europol îndeplinește sarcinile prevăzute în prezentul regulament. În special, directorul executiv ar trebui să răspundă de elaborarea documentelor bugetare și de planificare înaintate Consiliului de administrație în vederea adoptării unei decizii, precum și de punerea în aplicare a programelor anuale și multianuale de lucru ale Europol și a altor documente de planificare. (19) În scopul prevenirii și combaterii criminalității care se încadrează în obiectivele sale, este necesar ca Europol să aibă la dispoziție informațiile cele mai în complete și mai actualizate posibil. Prin urmare, Europol ar trebui să fie în măsură să prelucreze datele pe care i le furnizează statele membre, țări terțe, organizații internaționale și organisme ale Uniunii, precum și date care provin din surse aflate la dispoziția publicului pentru înțelegerea fenomenelor și a tendințelor infracționale, colectarea de informații cu privire la rețele infracționale și detectarea de legături între diferite infracțiuni. (20) În scopul îmbunătățirii eficacității Europol în ceea ce privește furnizarea către autoritățile de aplicare a legii din statele membre de analize precise privind criminalitatea, Europol ar trebui să utilizeze noile tehnologii pentru prelucrarea datelor. Europol ar trebui să fie în măsură să detecteze rapid legături între anchete și moduri de operare comune unor grupuri infracționale diferite, să verifice încrucișat date și să aibă o imagine de ansamblu clară asupra tendințelor, menținând în același timp un nivel ridicat al protecției datelor cu caracter personal în cazul persoanelor fizice. Prin urmare, bazele de date ale Europol nu ar trebui să fie predefinite, permițând acestuia să aleagă cea mai eficientă structură informatică. Pentru a asigura un nivel ridicat al protecției datelor, ar trebui să se prevadă scopul operațiunilor de prelucrare și drepturile de acces, precum și garanții suplimentare specifice. (21) În vederea respectării dreptului de proprietate asupra datelor și a protecției informațiilor, statele membre și autoritățile din țările terțe și organizațiile internaționale ar trebui să fie în măsură să stabilească scopul în care Europol poate prelucra datele pe care le furnizează și să restricționeze drepturile de acces. (22) Pentru a asigura că datele sunt accesate numai de către persoanele pentru care accesul este necesar în scopul îndeplinirii sarcinilor lor, prezentul regulament ar trebui să stabilească norme detaliate privind diferite grade ale dreptului de acces la datele prelucrate de Europol. Normele respective ar trebui să nu aducă atingere restricțiilor în materie de acces impuse de furnizorii de date, întrucât principiul dreptului de proprietate asupra datelor ar trebui să fie respectat. Pentru a spori eficiența prevenirii și combaterii criminalității care se încadrează în obiectivele Europol, acesta ar trebui să notifice statelor membre informațiile care le vizează. (23) În vederea consolidării cooperării operaționale între agenții și, în special, în vederea stabilirii de legături între datele aflate deja în posesia diferitelor agenții, Europol ar trebui să acorde Eurojust și Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) dreptul de a avea acces la datele pe care le deține și de a efectua căutări în acestea. (24) Europol ar trebui să întrețină relații de cooperare cu alte organisme ale Uniunii, autorități de aplicare a legii și institute de formare în materie de aplicare a legii din țări terțe, organizații internaționale și părți private, în măsura necesară pentru îndeplinirea sarcinilor sale. (25) Pentru a asigura eficacitatea operațională, Europol ar trebui să fie în măsură să facă schimb de informații de orice tip, cu excepția datelor cu caracter personal, cu alte organisme ale Uniunii, autorități de aplicare a legii și institute de formare în materie de aplicare a legii din țări terțe și organizații internaționale, în măsura necesară pentru îndeplinirea sarcinilor sale. Întrucât societățile, întreprinderile, asociațiile de întreprinderi, organizațiile neguvernamentale și alte entități private dețin cunoștințe de specialitate și date cu relevanță directă pentru prevenirea și combaterea criminalității grave și a terorismului, Europol ar trebui să fie, de asemenea, în măsură să facă schimb de astfel de date cu părțile private. Pentru a preveni și a combate criminalitatea informatică, în ceea ce privește incidentele legate de securitatea rețelelor și a informației, în temeiul Directivei [denumirea directivei adoptate] a Parlamentului European și a Consiliului privind măsuri de asigurare a unui nivel comun ridicat de securitate a rețelelor și a informației în Uniune[31], Europol ar trebui să coopereze și să facă schimb de informații, cu excepția datelor cu caracter personal, cu autoritățile naționale competente în materie de securitate a rețelelor și a sistemelor de informații. (26) În măsura necesară pentru îndeplinirea sarcinilor sale, Europol ar trebui să fie în măsură să facă schimb de date cu caracter personal cu alte organisme ale Uniunii. (27) Criminalitatea gravă și terorismul au adesea conexiuni dincolo de teritoriul UE. Prin urmare, Europol ar trebui să fie în măsură să facă schimb de date cu caracter personal cu autoritățile de aplicare a legii din țările terțe și cu organizații internaționale cum ar fi Interpol, în măsura necesară pentru îndeplinirea sarcinilor sale. (28) Europol ar trebui să fie în măsură să transfere date cu caracter personal către o autoritate a unei țări terțe sau o organizație internațională pe baza unei decizii a Comisiei care constată că țara sau organizația internațională în cauză asigură un nivel adecvat de protecție a datelor sau, în absența unei decizii privind caracterul adecvat al protecției, a unui acord internațional încheiat de Uniune în temeiul articolului 218 din tratat sau a unui acord de cooperare încheiat între Europol și această țara terță înainte de intrarea în vigoare a prezentului regulament. Având în vedere articolul 9 din Protocolul 36 privind dispozițiile tranzitorii atașat la tratat, acordurile respective ar trebui să continue să producă efecte juridice atât timp cât nu sunt abrogate, anulate sau modificate în temeiul tratatului. (29) În cazul în care un transfer de date cu caracter personal nu se poate baza pe o decizie a Comisiei privind caracterul adecvat al protecției sau pe un acord internațional încheiat de Uniune sau pe un acord de cooperare în vigoare, Consiliul de administrație și Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor ar trebui să poată autoriza un transfer sau o serie de transferuri, cu condiția asigurării unor garanții adecvate. Atunci când nu se aplică niciuna dintre situațiile de mai sus, directorul executiv ar trebui să poată autoriza transferul de date în cazuri excepționale pe baza unei analize de la caz la caz, dacă acest lucru este necesar pentru a proteja interesele esențiale ale unui stat membru, pentru a preveni un pericol iminent legat de criminalitate sau terorism, dacă transferul este necesar sau este solicitat în mod legal din motive importante de ordin public, dacă persoana vizată și-a dat consimțământul sau dacă sunt în joc interesele vitale ale persoanei vizate. (30) Europol ar trebui să fie în măsură să prelucreze date cu caracter personal care provin de la părți private și persoane private numai dacă acestea îi sunt transferate de către o unitate națională Europol a unui stat membru în conformitate cu dreptul său intern sau de către un punct de contact dintr-o țară terță cu care există o cooperare instituită printr-un acord de cooperare încheiat în conformitate cu articolul 23 din Decizia 2009/371/JAI înainte de intrarea în vigoare a prezentului regulament sau de către o autoritate a unei țări terțe sau o organizație internațională cu care Uniunea a încheiat un acord internațional în temeiul articolului 218 din tratat. (31) Nu ar trebui prelucrată nicio informație care a fost obținută în mod clar de către o țară terță sau o organizație internațională cu încălcarea drepturilor omului. (32) Normele privind protecția datelor în cadrul Europol ar trebui să fie consolidate și să se bazeze pe principiile pe care se întemeiază Regulamentul (CE) nr. 45/2001[32] pentru a asigura un nivel ridicat de protecție a persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal. Întrucât Declarația 21 atașată la tratat recunoaște natura specifică a prelucrării datelor cu caracter personal în contextul aplicării legii, normele Europol privind protecția datelor ar trebui să fie autonome și aliniate la dispozițiile altor instrumente relevante în materie de protecție a datelor aplicabile în domeniul cooperării polițienești în Uniune, în special Convenția nr. 108 a Consiliului Europei[33] și Recomandarea nr. R(87) a Consiliului Europei[34], precum și Decizia-cadru 2008/977/JAI a Consiliului privind protecția datelor cu caracter personal prelucrate în cadrul cooperării polițienești și judiciare în materie penală[35] [a se înlocui cu directiva relevantă în vigoare la momentul adoptării]. (33) Pe cât posibil, datele cu caracter personal ar trebui diferențiate în funcție de gradul lor de exactitate și fiabilitate. Ar trebui să se facă diferența între fapte și evaluări cu caracter personal, pentru a asigura atât protecția persoanelor fizice, cât și calitatea și fiabilitatea informațiilor prelucrate de Europol. (34) În domeniul cooperării polițienești sunt prelucrate date cu caracter personal care se referă la diferite categorii de persoane vizate. Europol ar trebui să facă distincții cât mai clare posibil între datele cu caracter personal ale diferitelor categorii de persoane vizate. Datele cu caracter personal ale unor persoane cum ar fi victime, martori, persoane care dețin informații relevante, precum și datele cu caracter personal ale minorilor ar trebui să fie protejate în mod special. Prin urmare, Europol ar trebui să nu le prelucreze decât în cazul în care acest lucru este strict necesar pentru prevenirea și combaterea criminalității care se încadrează în obiectivele sale și dacă datele respective completează alte date cu caracter personal deja prelucrate de Europol. (35) Ținând seama de drepturile fundamentale în materie de protecție a datelor cu caracter personal, Europol nu ar trebui să stocheze date cu caracter personal mai mult decât este necesar pentru îndeplinirea sarcinilor sale. (36) Pentru a garanta securitatea datelor cu caracter personal, Europol ar trebui să pună în aplicare măsuri tehnice și organizatorice corespunzătoare. (37) Orice persoană ar trebui să aibă un drept de acces la datele cu caracter personal care o privesc, de rectificare a datelor inexacte care o privesc și de ștergere sau de blocare a datelor care o privesc, dacă acestea nu mai sunt necesare. Drepturile persoanelor vizate și exercitarea acestora nu ar trebui să afecteze obligațiile care revin Europol și ar trebui să facă obiectul restricțiilor prevăzute în prezentul regulament. (38) Protecția drepturilor și libertăților persoanelor vizate impune o atribuire clară a responsabilităților în temeiul prezentului regulament. În special, statele membre ar trebui să răspundă de acuratețea și actualizarea datelor pe care le-au transferat către Europol și de legalitatea unui astfel de transfer. Europol ar trebui să răspundă de acuratețea și actualizarea datelor puse la dispoziție de alți furnizori de date. Europol ar trebui, de asemenea, să asigure că datele sunt prelucrate în mod corect și în conformitate cu dispozițiile legale, sunt colectate și prelucrate într-un scop specific, că acestea sunt adecvate, relevante, neexcesive în raport cu scopul în care sunt prelucrare și că sunt păstrate fără a se depăși timpul necesar scopului în care sunt prelucrate. (39) Europol ar trebui să țină evidențe privind colectarea, alterarea, accesarea, divulgarea, combinarea sau ștergerea datelor cu caracter personal în scopul verificării legalității prelucrării datelor, automonitorizării și asigurării integrității și securității corespunzătoare a datelor. Europol ar trebui să aibă obligația de a coopera cu Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor și de a pune la dispoziția acesteia, la cerere, registrele sau documentația, astfel încât acestea să poată fi utilizate în scopul monitorizării operațiunilor de prelucrare. (40) Europol ar trebui să desemneze un responsabil cu protecția datelor care să îi acorde asistență în ceea ce privește monitorizarea respectării dispozițiilor prezentului regulament. Responsabilul cu protecția datelor ar trebui să fie în măsură să își îndeplinească îndatoririle și sarcinile în mod independent și cu eficacitate. (41) Autoritățile naționale competente în materie de supraveghere a prelucrării datelor cu caracter personal ar trebui să monitorizeze legalitatea prelucrării datelor cu caracter personal de către statele membre. Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor ar trebui să monitorizeze legalitatea prelucrării datelor de către Europol, exercitându-și funcțiile în deplină independență. (42) Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor și autoritățile naționale de supraveghere ar trebuie să coopereze în aspecte specifice care necesită implicare la nivel național și în scopul de a asigura aplicarea coerentă a prezentului regulament în întreaga Uniune. (43) Întrucât Europol prelucrează, de asemenea, date cu caracter personal neoperaționale, care nu au legătură cu anchete penale, prelucrarea unor astfel de date ar trebui să facă obiectul Regulamentului (CE) nr. 45/2001. (44) Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor ar trebui să investigheze și să soluționeze plângerile înaintate de persoanele vizate. Investigația inițiată în urma unei plângeri, care poate fi atacată în instanță, ar trebui să fie efectuată în măsura în care este adecvat în cazul respectiv. Autoritatea de supraveghere ar trebui să informeze persoana vizată cu privire la stadiul în care se află plângerea și cu privire la soluționarea acesteia într-un termen rezonabil. (45) Orice persoană fizică ar trebui să aibă dreptul la exercitarea unei căi de atac împotriva deciziilor Autorității Europene pentru Protecția Datelor care o privesc. (46) Europol ar trebui să facă obiectul unor norme generale privind răspunderea contractuală și necontractuală aplicabile instituțiilor, agențiilor și organismelor Uniunii, cu excepția răspunderii pentru prelucrarea ilegală a datelor. (47) Pentru persoana fizică în cauză poate fi neclar dacă prejudiciul pe care l-a suferit în urma prelucrării ilegale a datelor este cauzat de acțiunea Europol sau de cea a unui stat membru. Prin urmare, Europol și statul membru în care s-a produs evenimentul care a generat prejudiciul ar trebui să fie răspunzători în solidar. (48) Pentru a asigura că Europol este o organizație internă pe deplin responsabilă și transparentă, este necesar, având în vedere articolul 88 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, să se instituie procedura de control al activităților Europol de către Parlamentul European, la care parlamentele naționale sunt asociate, ținând seama în mod corespunzător de necesitatea garantării confidențialității informațiilor operaționale. (49) Statutul funcționarilor Comunităților Europene și Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților Europene stabilite de Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 259/68[36] ar trebui să se aplice personalului Europol. Europol ar trebui să poată angaja personal recrutat din cadrul autorităților competente ale statelor membre ca agenți temporari, a căror perioadă de serviciu ar trebui să fie limitată pentru a respecta principiul rotației, întrucât reintegrarea ulterioară a membrilor personalului în serviciul autorității lor competente facilitează cooperarea strânsă între Europol și autoritățile competente ale statelor membre. Statele membre ar trebui să ia orice măsură necesară pentru a asigura că membrii personalului angajați în cadrul Europol în calitate de agenți temporari pot, la încetarea raporturilor de serviciu în cadrul Europol, să revină în administrația publică națională de care aparțin. (50) Dată fiind natura îndatoririlor Europol și rolul directorului executiv, acesta din urmă poate fi invitat să facă o declarație și să răspundă întrebărilor comisiei competente a Parlamentului European înaintea numirii sale, precum și înaintea oricărei prelungiri a mandatului său. Directorul executiv ar trebui, de asemenea, să prezinte raportul anual Parlamentului European și Consiliului. În plus, Parlamentul European ar trebui să aibă posibilitatea de a-l invita pe directorul executiv să prezinte un raport privind modul în care și-a îndeplinit îndatoririle. (51) Pentru a garanta deplina autonomie și independență a Europol, ar trebui să se acorde acestuia un buget autonom, ale cărui venituri să provină în principal dintr-o contribuție de la bugetul Uniunii. Procedura bugetară a Uniunii ar trebui să se aplice în ceea ce privește contribuția Uniunii și orice alte subvenții care sunt suportate de la bugetul general al Uniunii. Auditarea conturilor ar trebui să fie efectuată de Curtea de Conturi. (52) Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (Regulamentul financiar)[37] ar trebui să se aplice Europol. (53) Regulamentul (CE) nr. 1073/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 mai 1999 privind investigațiile efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF)[38] ar trebui să se aplice Europol. (54) Europol prelucrează date care necesită o protecție specială, întrucât conțin informații UE clasificate și informații sensibile neclasificate. Prin urmare, Europol ar trebui să stabilească norme privind confidențialitatea și prelucrarea unor astfel de informații, ținând seama de principiile de bază și standardele minime prevăzute de Decizia 2011/292/UE privind normele de securitate pentru protecția informațiilor UE clasificate[39]. (55) Este oportun ca aplicarea prezentului regulament să fie evaluată periodic. (56) Dispozițiile necesare privind găzduirea Europol în statul membru în care își are sediul, și anume Țările de Jos, și normele specifice aplicabile întregului personal al Europol și membrilor de familie ai acestora ar trebui stabilite într-un acord privind sediul. În plus, statul membru gazdă ar trebui să furnizeze cele mai bune condiții posibile pentru a asigura buna funcționare a Europol, inclusiv școli pentru copii și transport, în scopul de a atrage resurse umane de înaltă calitate, care să provină dintr-o zonă geografică cât mai extinsă posibil. (57) Europol, astfel cum este instituit prin prezentul regulament, înlocuiește și succede Europol, astfel cum a fost instituit prin Decizia 2009/371/JAI, și CEPOL, astfel cum a fost instituit prin Decizia 2005/681/JAI. Prin urmare, Europol ar trebui să fie succesorul legal al tuturor contractelor acestora, inclusiv contractele de muncă, obligațiile asumate și bunurile achiziționate. Acordurile internaționale încheiate de Europol, astfel cum a fost instituit în baza Deciziei 2009/371/JAI, și CEPOL, astfel cum a fost instituit în baza Deciziei 2005/681/JAI, ar trebui să rămână în vigoare, cu excepția Acordului privind sediul încheiat de CEPOL. (58) Pentru a permite Europol să îndeplinească în continuare sarcinile Europol, astfel cum a fost instituit în baza Deciziei 2009/371/JAI, și sarcinile CEPOL, astfel cum a fost instituit prin Decizia 2005/681/JAI, la nivelul maxim al capacităților sale, ar trebui să se prevadă măsuri tranzitorii, în special în ceea ce privește Consiliul de administrație, directorul executiv și rezervarea unei părți din bugetul Europol pentru activități de formare timp de trei ani după intrarea în vigoare a prezentului regulament. (59) Întrucât obiectivul prezentului regulament, și anume instituirea unei entități responsabile de cooperarea și formarea în materie de aplicare a legii la nivelul Uniunii, nu poate fi îndeplinit într-o măsură suficientă de statele membre și, prin urmare, datorită dimensiunii și efectelor acțiunii, poate fi îndeplinit mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum se prevede la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum se prevede la articolul respectiv, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru îndeplinirea obiectivului respectiv. (60) [În conformitate cu articolul 3 din Protocolul (nr. 21) privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, statele membre respective și-au notificat intenția de a participa la adoptarea și aplicarea prezentului regulament] SAU [Fără a aduce atingere dispozițiilor de la articolul 4 din Protocolul (nr. 21) privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, statele membre respective nu vor participa la adoptarea prezentului regulament, nu vor avea obligații în temeiul acestuia și nu vor face obiectul aplicării sale]. (61) În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul (nr. 22) privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentului regulament, nu are obligații în temeiul acestuia și nu face obiectul aplicării sale. (62) Prezentul regulament respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în special de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în particular dreptul la protecția datelor cu caracter personal și dreptul la viață privată protejate de articolele 8 și 7 din cartă, precum și de articolul 16 din tratat, ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT: Capitolul I DISPOZIȚII GENERALE ȘI OBIECTIVELE EUROPOL Articolul 1 Instituirea Agenției Uniunii Europene pentru cooperare și formare în materie de aplicare a legii 1. Se instituie Agenția Uniunii Europene pentru cooperare și formare în materie de aplicare a legii (Europol) pentru a îmbunătăți cooperarea reciprocă între autoritățile de aplicare a legii în Uniunea Europeană, pentru a consolida și a susține acțiunile acestora, precum și pentru a pune în aplicare o politică europeană coerentă în domeniul formării. 2. Europol, astfel cum este instituit prin prezentul regulament, înlocuiește și succede Europol, astfel cum a fost instituit prin Decizia 2009/371/JAI, și CEPOL, astfel cum a fost instituit prin Decizia 2005/681/JAI. Articolul 2 Definiții În sensul prezentului regulament: (a) „autoritățile competente ale statelor membre” înseamnă toate autoritățile polițienești și alte servicii de aplicare a legii existente în statele membre care sunt responsabile, în temeiul dreptului național, cu prevenirea și combaterea infracțiunilor; (b) „analiză” înseamnă colectarea, prelucrarea sau utilizarea datelor în scopul de a acorda asistență în anchete penale; (c) „organisme ale Uniunii” înseamnă instituții, entități, misiuni, oficii și agenții înființate prin Tratatul privind Uniunea Europeană și Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene sau în baza acestora; (d) „personal responsabil cu aplicarea legii” înseamnă personalul forțelor de poliție, al serviciilor vamale și al altor servicii relevante, inclusiv organismele Uniunii, responsabile cu prevenirea și combaterea criminalității grave care afectează două sau mai multe state membre, a terorismului și a formelor de criminalitate care aduc atingere unui interes comun care face obiectul unei politici a Uniunii, precum și cu gestionarea crizelor civile și cu acțiunile polițienești internaționale desfășurate cu ocazia unor evenimente de importanță majoră; (e) „țări terțe” înseamnă țări care nu sunt state membre ale Uniunii Europene; (f) „organizații internaționale” înseamnă organizațiile internaționale și organismele lor subordonate de drept public sau alte organisme care sunt înființate printr-un acord încheiat între două sau mai multe țări sau în baza unui astfel de acord; (g) „părți private” înseamnă entități și organisme instituite în temeiul dreptului unui stat membru sau al unei țări terțe, în special societăți și întreprinderi, asociații de întreprinderi, organizații fără scop lucrativ și alte persoane juridice care nu fac obiectul dispozițiilor de la litera (f) a prezentului articol; (h) „persoane private” înseamnă toate persoanele fizice; (i) „date cu caracter personal” înseamnă orice informație referitoare la o persoană fizică identificată sau identificabilă, denumită în continuare „persoană vizată”; o persoană identificabilă este o persoană care poate fi identificată, direct sau indirect, în special prin referire la un număr de identificare sau la unul sau mai multe elemente specifice, proprii identității sale fizice, fiziologice, psihice, economice, culturale sau sociale; (j) „prelucrarea datelor cu caracter personal”, denumită în continuare „prelucrare”, înseamnă orice operațiune sau serie de operațiuni care se efectuează asupra datelor cu caracter personal, prin mijloace automate sau neautomate, cum ar fi colectarea, înregistrarea, organizarea, stocarea, adaptarea sau alterarea, extragerea, consultarea, utilizarea, dezvăluirea prin transmitere, diseminare sau punere la dispoziție în orice alt mod, alăturarea sau combinarea, blocarea, ștergerea sau distrugerea; (k) „destinatar” înseamnă o persoana fizică sau juridică, o autoritate publică, o agenție sau orice alt organism căruia îi sunt divulgate datele, indiferent dacă este sau nu un terț; cu toate acestea, autoritățile care pot primi date în cadrul unei anumite anchete nu sunt considerate destinatari; (l) „transfer de date cu caracter personal” înseamnă comunicarea de date cu caracter personal, puse la dispoziție în mod activ, între un număr limitat de părți identificate, expeditorul permițând în deplină cunoștință de cauză sau în mod intenționat ca destinatarul să aibă acces la datele cu caracter personal; (m) „sistem de evidență a datelor cu caracter personal”, denumit în continuare „sistem de evidență”, înseamnă orice serie structurată de date cu caracter personal care sunt accesibile conform unor criterii specifice, fie ele centralizate, descentralizate sau repartizate pe baza unor criterii funcționale sau geografice; (n) „consimțământul persoanei vizate” înseamnă orice manifestare de voință, liberă, specifică și în cunoștință de cauză prin care persoana vizată acceptă să fie prelucrate datele cu caracter personal care o privesc; (o) „date cu caracter personal administrative” înseamnă toate datele cu caracter personal prelucrate de Europol, cu excepția datelor care sunt prelucrate în vederea îndeplinirii obiectivelor prevăzute la articolul 3 alineatele (1) și (2). Articolul 3 Obiective 1. Europol sprijină și consolidează activitatea autorităților competente ale statelor membre și cooperarea reciprocă a acestora în ceea ce privește prevenirea și combaterea criminalității grave care afectează două sau mai multe state membre, a terorismului și a formelor de criminalitate care aduc atingere unui interes comun care face obiectul unei politici a Uniunii, astfel cum se specifică în anexa 1. 2. De asemenea, Europol sprijină și consolidează activitatea autorităților competente ale statelor membre și cooperarea reciprocă a acestora în ceea ce privește prevenirea și combaterea infracțiunilor conexe infracțiunilor menționate la alineatul (1). Următoarele infracțiuni sunt considerate infracțiuni conexe: (a) infracțiunile săvârșite pentru procurarea mijloacelor necesare săvârșirii unor acte aflate în sfera de competență a Europol; (b) infracțiunile săvârșite în vederea înlesnirii sau a săvârșirii unor acte aflate în sfera de competență a Europol; (c) infracțiunile săvârșite pentru a asigura impunitatea actelor aflate în sfera de competență a Europol. 3. Europol sprijină, dezvoltă, desfășoară și coordonează activități de formare pentru personalul responsabil cu aplicarea legii. Capitolul II SARCINI REFERITOARE LA COOPERAREA ÎN DOMENIUL APLICĂRII LEGII Articolul 4 Sarcini 1. Europol este agenția Uniunii Europene care îndeplinește următoarele sarcini, în conformitate cu prezentul regulament: (a) colectarea, stocarea, prelucrarea, analizarea și schimbul de informații; (b) notificarea fără întârziere a statelor membre cu privire la informațiile care le vizează și cu privire la orice conexiune între infracțiuni; (c) coordonarea, organizarea și punerea în aplicare de anchete și acțiuni operaționale (i) efectuate în comun cu autoritățile competente ale statelor membre; sau (ii) în cadrul unor echipe comune de anchetă, în conformitate cu articolul 5, dacă este cazul, în colaborare cu Eurojust; (d) participarea la echipe comune de anchetă, precum și propunerea înființarea lor în conformitate cu articolul 5; (e) furnizarea către statele membre de informații și sprijin analitic în legătură cu evenimente internaționale majore; (f) elaborarea de evaluări privind amenințările, analize strategice și operaționale, precum și de rapoarte generale asupra situației; (g) dezvoltarea, transmiterea și promovarea cunoștințelor de specialitate în ceea ce privește metode de prevenire a criminalității, proceduri de anchetare, metode tehnice și criminalistice, precum și consilierea statelor membre; (h) furnizarea de sprijin tehnic și financiar pentru operațiunile și anchetele transfrontaliere ale statelor membre, inclusiv echipe comune de anchetă; (i) sprijinirea, dezvoltarea, desfășurarea, coordonarea și punerea în aplicare de activități de formare pentru personalul responsabil cu aplicarea legii în cooperare cu rețeaua de institute de formare în statele membre, astfel cum se prevede în capitolul III; (j) furnizarea către organismele Uniunii instituite în baza titlului V din tratat și către Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) de date operative în materie penală și de sprijin analitic în domeniile care sunt de competența acestora; (k) furnizarea de informații și sprijin pentru structurile UE de gestionare a crizelor și misiunile UE de gestionare a crizelor instituite în baza Tratatului privind Uniunea Europeană; (l) dezvoltarea de centre ale Uniunii specializate în combaterea anumitor tipuri de criminalitate care se încadrează în obiectivele Europol, în special Centrul European de Combatere a Criminalității Informatice. 2. Europol furnizează analize strategice și evaluări privind amenințările pentru a acorda asistență Consiliului și Comisiei în stabilirea priorităților strategice și operaționale ale Uniunii în materie de combatere a criminalității. De asemenea, Europol acordă asistență în ceea ce privește punerea în aplicare operațională a priorităților respective. 3. Europol furnizează date operative strategice în scopul de a acorda asistență în ceea ce privește utilizarea eficientă și eficace a resurselor disponibile la nivel național și la nivelul Uniunii pentru activități operaționale și pentru susținerea acestor activități. 4. Europol îndeplinește rolul de birou central pentru combaterea falsificării monedei euro, în conformitate cu Decizia 2005/511/JAI din 12 iulie 2005 privind protecția monedei euro împotriva falsificării, prin desemnarea Europol ca fiind biroul central pentru combaterea falsificării monedei euro[40]. Europol încurajează, de asemenea, coordonarea măsurilor puse în aplicare în vederea combaterii falsificării monedei euro de către autoritățile competente ale statelor membre sau în cadrul echipelor comune de anchetă, dacă este cazul, în colaborare cu organismele Uniunii și cu autoritățile țărilor terțe. Articolul 5 Participarea la echipele comune de anchetă 1. Europol poate participa la activitățile echipelor comune de anchetă care se ocupă de criminalitatea care se încadrează în obiectivele Europol. 2. Europol poate, în limitele prevăzute de legislația statelor membre în care echipa comună de anchetă își desfășoară activitatea, să acorde asistență pentru toate activitățile și să facă schimb de informații cu toți membrii echipei comune de anchetă. 3. În cazul în care are motive să considere că înființarea unei echipe comune de anchetă ar oferi valoare adăugată unei anchete, Europol poate să propună acest lucru statelor membre în cauză și să ia măsuri pentru a le acorda asistență în ceea ce privește constituirea de echipe comune de anchetă. 4. Europol nu aplică măsuri coercitive. Articolul 6 Solicitări formulate de Europol cu privire la inițierea de anchete penale 1. În cazurile specifice în care Europol consideră că ar trebui să fie inițiată o anchetă penală cu privire la o infracțiune care se încadrează în obiectivele sale, acesta informează Eurojust. 2. În același timp, Europol solicită unităților naționale ale statelor membre vizate, instituite în baza articolului 7 alineatul (2), să inițieze, să efectueze sau să coordoneze o anchetă penală. 3. Unitățile naționale informează fără întârziere Europol cu privire la inițierea anchetei. 4. Dacă autoritățile competente ale statelor membre în cauză decid să nu dea curs solicitării formulate de Europol, acestea îi comunică, în termen de o lună de la prezentarea solicitării, motivele care au stat la baza hotărârii respective. Motivele pot să nu fie divulgate în cazul în care comunicarea acestora: (a) ar leza interese naționale fundamentale în materie de securitate; sau (b) ar pune în pericol reușita anchetelor în curs sau siguranța unor persoane. 5. Europol informează Eurojust cu privire la decizia autorității competente a statului membru de a iniția sau de a refuza inițierea unei anchete. Articolul 7 Cooperarea statelor membre cu Europol 1. Statele membre cooperează cu Europol în ceea ce privește îndeplinirea sarcinilor sale. 2. Fiecare stat membru instituie sau desemnează o unitate națională care este organismul de legătură între Europol și autoritățile competente în statele membre, precum și cu institutele de formare pentru personalul responsabil cu aplicarea legii. Fiecare stat membru numește un funcționar în calitate de șef al unității naționale. 3. Statele membre asigură că unitățile lor naționale sunt în măsură să își îndeplinească sarcinile stabilite în prezentul regulament, în special că au acces la bazele naționale de date în materie de aplicare a legii. 4. Europol poate să coopereze în mod direct cu autoritățile competente ale statelor membre în ceea ce privește anchetele individuale. În acest caz, Europol informează fără întârziere unitatea națională și furnizează o copie a oricăror informații care au făcut obiectul unui schimb în cursul contactelor directe dintre Europol și autoritățile competente respective. 5. În special, statele membre, prin intermediul unității lor naționale sau al unei autorități competente a statului membru: (a) furnizează Europol informațiile necesare pentru îndeplinirea obiectivelor sale. Aceasta include punerea la dispoziția Europol, fără întârziere, de informații referitoare la domeniile criminalității pe care Uniunea le consideră prioritare. Aceasta include, de asemenea, furnizarea unei copii a schimburilor bilaterale sau multilaterale de informații cu un alt stat membru sau cu alte state membre, în măsura în care schimbul se referă la o infracțiune care se încadrează în obiectivele Europol; (b) asigură comunicarea și cooperarea eficace cu Europol a tuturor autorităților competente relevante ale statelor membre și institutele de formare pentru personalul responsabil cu aplicarea legii din statele membre; (c) cresc gradul de informare cu privire la activitățile Europol. 6. Șefii unităților naționale se reunesc periodic, în special pentru a discuta și a soluționa problemele care apar în contextul cooperării lor operaționale cu Europol. 7. Fiecare stat membru definește modul de organizare și organigrama unității naționale în conformitate cu legislația sa națională. 8. Costurile suportate de unitățile naționale și de autoritățile competente în statele membre în cadrul procesului de comunicare cu Europol sunt suportate de statele membre și, cu excepția costurilor de conectare, nu sunt imputate Europol. 9. Statele membre asigură un nivel minim de securitate al tuturor sistemelor utilizate pentru conectarea la Europol. 10. În fiecare an Europol redactează un raport privind cantitatea și calitatea informațiilor furnizate de fiecare stat membru în temeiul alineatului (5) litera (a) și privind activitatea unității naționale respective. Raportul anual este transmis Parlamentului European, Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale. Articolul 8 Ofițerii de legătură 1. Fiecare unitate națională desemnează cel puțin un ofițer de legătură la Europol. Sub rezerva unor dispoziții contrare prevăzute de prezentul regulament, ofițerii de legătură se supun dreptului național al statului membru care i-a desemnat. 2. Ofițerii de legătură constituie birourile naționale de legătură la Europol și sunt instruiți de unitățile lor naționale în cadrul Europol în conformitate cu dreptul național al statului membru care i-a desemnat și cu dispozițiile aplicabile administrării Europol. 3. Ofițerii de legătură acordă asistență în ceea ce privește schimbul de informații între Europol și statele membre ale acestora. 4. Ofițerii de legătură acordă asistență în ceea ce privește schimbul de informații între statele lor membre și ofițerii de legătură ai altor state membre, în conformitate cu dreptul național. Infrastructura Europol poate fi utilizată, în conformitate cu dreptul național, pentru astfel de schimburi bilaterale referitoare și în ceea ce privește infracțiuni care nu se încadrează în obiectivele Europol. Consiliul de administrație stabilește drepturile și obligațiile ofițerilor de legătură în relația cu Europol. 5. Ofițerii de legătură se bucură de privilegiile și imunitățile necesare pentru îndeplinirea sarcinilor care le revin, în conformitate cu articolul 65. 6. Europol se asigură că ofițerii de legătură sunt pe deplin informați și implicați în toate activitățile sale, în măsura necesară pentru îndeplinirea sarcinilor lor. 7. Europol suportă costurile pentru punerea la dispoziția statelor membre a spațiilor necesare în sediul său și acordă ofițerilor de legătură sprijinul adecvat în scopul îndeplinirii sarcinilor care le revin. Toate celelalte costuri aferente desemnării ofițerilor de legătură sunt suportate de statul membru care i-a desemnat, inclusiv costurile cu echipamentele ofițerilor de legătură, cu excepția cazului în care autoritatea bugetară decide altfel la recomandarea Consiliului de administrație. Capitolul III SARCINI REFERITOARE LA FORMAREA PERSONALULUI RESPONSABIL CU APLICAREA LEGII Articolul 9 Academia Europol 1. Un departament din cadrul Europol, denumit Academia Europol, astfel cum este instituit prin prezentul regulament, sprijină, dezvoltă, desfășoară și coordonează activități de formare pentru personalul responsabil cu aplicarea legii, în special în domeniile privind lupta împotriva criminalității grave care afectează două sau mai multe state membre și a terorismului, gestionarea evenimentelor care prezintă un risc ridicat pentru ordinea publică și a evenimentelor sportive, planificarea strategică și comanda misiunilor nemilitare ale Uniunii, precum și în ceea ce privește competențele de conducere în materie de aplicare a legii și competențele lingvistice, în special, pentru: (a) creșterea gradului de informare și de cunoaștere referitor la: (i) instrumente internaționale și ale Uniunii privind cooperarea în domeniul aplicării legii; (ii) organismele Uniunii, în special Europol, Eurojust și Frontex, funcționarea și rolul acestora; (iii) aspecte judiciare ale cooperării în domeniul aplicării legii și cunoștințe practice cu privire la accesul la canalele de informare; (b) încurajarea dezvoltării cooperării regionale și bilaterale între statele membre, precum și între statele membre și țările terțe; (c) abordarea unor domenii tematice specifice în materie penală sau polițienească în care formarea la nivelul Uniunii poate contribui cu valoare adăugată; (d) elaborarea de programe comune specifice pentru personalul responsabil cu aplicarea legii în scopul formării acestuia în vederea participării la misiuni civile ale Uniunii; (e) sprijinirea statelor membre în ceea ce privește activitățile bilaterale de consolidare a capacităților în materie de aplicare a legii în țările terțe; (f) formarea formatorilor și acordarea de asistență în ceea ce privește îmbunătățirea bunelor practici în domeniul învățării și schimburile de astfel de practici. 2. Academia Europol dezvoltă și actualizează periodic instrumentele și metodologiile de învățare și le aplică în cadrul unei perspective de învățare pe tot parcursul vieții în vederea îmbunătățirii competențelor personalului responsabil cu aplicarea legii. Academia Europol evaluează rezultatele acestor acțiuni în vederea consolidării calității, coerenței și eficacității acțiunilor viitoare. Articolul 10 Sarcinile Academiei Europol 1. Academia Europol elaborează analize multianuale privind nevoile strategice în materie de formare și programe de învățare multianuale. 2. Academia Europol elaborează și pune în aplicare activități de formare și produse pentru învățare, printre care se pot număra: (a) cursuri, seminare, conferințe, activități bazate pe internet și activități de învățare online; (b) programe comune pentru a crește gradul de informare, a remedia lacunele și/sau a facilita o abordare comună în ceea ce privește fenomenele infracționale transfrontaliere; (c) module de formare structurate în funcție de etapele progresive sau nivelurile de complexitate ale competențelor necesare grupului-țintă relevant și axate fie pe o anumită regiune geografică, fie pe un domeniu tematic specific al activității infracționale sau pe un set specific de competențe profesionale; (d) programe de schimb și de detașare a personalului responsabil cu aplicarea legii în contextul unei abordări a formării bazate pe aspecte operaționale. 3. În vederea asigurării unei politici europene coerente în domeniul formării pentru a sprijini misiunile civile și consolidarea capacităților în țările terțe, Academia Europol: (a) evaluează impactul politicilor și al inițiativelor de formare existente la nivelul Uniunii în materie de aplicare a legii; (b) dezvoltă și desfășoară activități de formare pentru a pregăti personalul responsabil cu aplicarea legii din statele membre în vederea participării la misiuni civile, inclusiv pentru a-i oferi posibilitatea de a dobândi competențe lingvistice corespunzătoare; (c) dezvoltă și desfășoară activități de formare pentru personalul responsabil cu aplicarea legii din țările terțe, în special din țările candidate la aderarea la Uniune; (d) gestionează fondurile de asistență externă ale Uniunii alocate pentru a acorda asistență țărilor terțe în ceea ce privește consolidarea capacităților lor în domeniile de politică relevante, în conformitate cu prioritățile stabilite ale Uniunii. 4. Academia Europol promovează recunoașterea reciprocă a formării în materie de aplicare a legii în statele membre și a standardelor de calitate europene existente în domeniu. Articolul 11 Cercetare relevantă pentru formare 1. Academia Europol contribuie la dezvoltarea cercetării relevante pentru activitățile de formare reglementate de prezentul capitol. 2. Academia Europol promovează și instituie un parteneriat cu organisme ale Uniunii, precum și cu instituții academice publice și private și încurajează crearea unor parteneriate mai strânse între universități și institute de formare în materie de aplicare a legii în statele membre. Capitolul IV Organizarea Europol Articolul 12 Structura administrativă și de gestionare a Europol Structura administrativă și de gestionare a Europol cuprinde: (a) un consiliu de administrație, care exercită funcțiile prevăzute la articolul 14; (b) un director executiv, care exercită responsabilitățile prevăzute la articolul 19; (c) un comitet științific pentru formare, în conformitate cu articolul 20; (d) dacă este cazul, orice alt organism consultativ instituit de Consiliul de administrație, în conformitate cu articolul 14 alineatul (1) litera (p); (e) dacă este cazul, un comitet executiv, în conformitate cu articolele 21 și 22. SECȚIUNEA 1 Consiliul de administrație Articolul 13 Componența Consiliului de administrație 1. Consiliul de administrație este format din câte un reprezentant al fiecărui stat membru și din doi reprezentanți ai Comisiei Europene, având cu toții drept de vot. 2. Membrii Consiliului de administrație sunt numiți pe baza experienței lor în gestionarea organizațiilor din sectorul public sau privat și a cunoștințelor privind cooperarea în domeniul aplicării legii. 3. Fiecare membru al Consiliului de administrație este reprezentat de un membru supleant, care este numit pe baza experienței sale în gestionarea organizațiilor din sectorul public și privat și a cunoștințelor referitoare la politica națională privind formarea personalului responsabil cu aplicarea legii. Membrul supleant acționează în calitate de membru titular în oricare dintre aspectele referitoare la formarea personalului responsabil cu aplicarea legii. Membrul supleant îl reprezintă pe membrul titular în absența acestuia. Membrul titular îl reprezintă pe membrul supleant, în cazul absenței acestuia, în oricare dintre aspectele referitoare la formarea personalului responsabil cu aplicarea legii. 4. Toate părțile reprezentate în cadrul Consiliului de administrație depun eforturi pentru a limita rotația reprezentanților lor, în scopul de a asigura continuitatea activității acestuia. Toate părțile au drept obiectiv realizarea unei reprezentări echilibrate a bărbaților și a femeilor în cadrul Consiliului de administrație. 5. Mandatul membrilor titulari și cel al membrilor supleanți este de patru ani. Mandatul respectiv poate fi reînnoit. La expirarea mandatului sau în caz de demisie, membrii rămân în funcție până la reînnoirea mandatului sau până la înlocuirea lor. Articolul 14 Funcțiile Consiliului de administrație 1. Consiliul de administrație: (a) adoptă în fiecare an programul de lucru al Europol pentru anul următor, cu o majoritate de două treimi din membrii săi și în conformitate cu articolul 15; (b) adoptă un program multianual de lucru, cu o majoritate de două treimi din membrii săi, în conformitate cu articolul 15; (c) adoptă, cu o majoritate de două treimi din membrii săi, bugetul anual al Europol și exercită alte funcții în ceea ce privește bugetul Europol, în temeiul capitolului XI; (d) adoptă un raport anual de activitate consolidat privind activitățile Europol și îl transmite, până la data de 1 iulie a anului următor, Parlamentului European, Consiliului, Comisiei, Curții de Conturi și parlamentelor naționale. Raportul anual de activitate consolidat este făcut public; (e) adoptă regulile financiare aplicabile Europol în conformitate cu articolul 63; (f) adoptă, până la data de 31 ianuarie, ținând seama de avizul Comisiei, planul multianual privind politica de personal; (g) adoptă o strategie antifraudă proporțională cu riscurile de fraudă, ținând seama de raportul dintre costurile și beneficiile măsurilor care urmează să fie puse în aplicare; (h) adoptă norme pentru prevenirea și gestionarea conflictelor de interese în ceea ce privește membrii săi, precum și membrii Comitetului științific pentru formare; (i) în conformitate cu alineatul (2), exercită, în ceea ce privește personalul Europol, competențele de autoritate împuternicită să facă numiri, conferite prin Statutul funcționarilor, și competențele de autoritate abilitată să încheie contracte de muncă, conferite prin Regimul aplicabil celorlalți agenți („competențe de autoritate împuternicită să facă numiri”); (j) adoptă norme corespunzătoare de aplicare a Statutului funcționarilor și a Regimului aplicabil celorlalți agenți, în conformitate cu articolul 110 din Statutul funcționarilor; (k) numește directorul executiv și directorii executivi adjuncți și, dacă este cazul, poate prelungi mandatul acestora sau îi poate elibera din funcție, în conformitate cu articolele 56 și 57; (l) stabilește indicatori de performanță și supraveghează activitatea directorului executiv, inclusiv punerea în aplicare a deciziilor Consiliului de administrație; (m) numește un contabil care face obiectul Statutului funcționarilor și al Regimului aplicabil celorlalți agenți și care acționează independent din punct de vedere funcțional în îndeplinirea îndatoririlor sale; (n) numește membrii Comitetului științific pentru formare; (o) asigură luarea măsurilor adecvate în urma concluziilor și a recomandărilor rezultate din rapoarte și evaluări de audit interne sau externe, precum și din investigațiile efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF); (p) adoptă toate deciziile privind instituirea structurilor interne ale Europol și, în cazul în care este necesar, privind modificarea acestora; (q) adoptă propriul regulament de procedură. 2. Consiliul de administrație adoptă, în conformitate cu articolul 110 din Statutul funcționarilor, o decizie bazată pe articolul 2 alineatul (1) din Statutul funcționarilor și pe articolul 6 din Regimul aplicabil celorlalți agenți prin care deleagă directorului executiv competențele relevante de autoritate împuternicită să facă numiri și stabilește condițiile în care această delegare de competențe poate fi suspendată. Directorul executiv este autorizat să subdelege aceste competențe. În cazul în care circumstanțe excepționale impun acest lucru, Consiliul de administrație poate, printr-o decizie, să suspende temporar delegarea competențelor de autoritate împuternicită să facă numiri către directorul executiv și subdelegarea competențelor de către directorul executiv pentru a le exercita el însuși sau a le delega unuia dintre membrii săi sau unui membru al personalului, altul decât directorul executiv. Articolul 15 Programul anual de lucru și programul multianual de lucru 1. Consiliul de administrație adoptă programul anual de lucru până cel târziu la data de 30 noiembrie a fiecărui an, pe baza unui proiect înaintat de directorul executiv, ținând seama de avizul Comisiei. Consiliul de administrație transmite programul anual de lucru Parlamentului European, Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale. 2. Programul anual de lucru cuprinde obiective detaliate și rezultatele preconizate care includ indicatori de performanță. Acesta conține, de asemenea, o descriere a acțiunilor care urmează să fie finanțate și informații care indică resursele financiare și umane alocate fiecărei acțiuni, în conformitate cu principiile întocmirii și gestionării bugetului pe activități. Programul anual de lucru este în concordanță cu programul multianual de lucru menționat la alineatul (4). Acesta indică în mod clar sarcinile care au fost adăugate, modificate sau eliminate în comparație cu exercițiul financiar precedent. 3. Consiliul de administrație modifică programul anual de lucru adoptat în cazul în care o nouă sarcină este atribuită Europol. Orice modificare substanțială a programului anual de lucru se adoptă prin aceeași procedură ca cea utilizată în cazul programului anual de lucru inițial. Consiliul de administrație poate delega directorului executiv competența de a aduce modificări nesubstanțiale programului anual de lucru. 4. De asemenea, Consiliul de administrație adoptă programul multianual de lucru și îl actualizează până la data de 30 noiembrie a fiecărui an, ținând seama de avizul Comisiei și după consultarea Parlamentului European și a parlamentelor naționale. Programul multianual de lucru adoptat este înaintat Parlamentului European, Consiliului, Comisiei și parlamentelor naționale. Programul multianual de lucru stabilește obiectivele strategice și rezultatele preconizate, care includ indicatori de performanță. Acesta cuprinde, de asemenea, informații care indică valoarea sumelor și efectivele de personal alocate pentru fiecare obiectiv, conform cadrului financiar multianual și planului de politică multianual în materie de personal. Acesta include strategia privind relațiile cu țările terțe sau organizațiile internaționale menționate la articolul 29. Programul multianual este pus în aplicare prin intermediul programelor anuale de lucru și, după caz, este actualizat pe baza rezultatelor evaluărilor externe și interne. Concluziile acestora evaluări se reflectă, dacă este cazul, și în programul anual de lucru pentru anul următor. Articolul 16 Președintele Consiliului de administrație 1. Consiliul de administrație alege din rândul membrilor săi un președinte și un vicepreședinte. Președintele și vicepreședintele sunt aleși cu o majoritate de două treimi din membrii Consiliului de administrație. Vicepreședintele îl înlocuiește automat pe președinte dacă acesta nu își poate îndeplini îndatoririle. 2. Durata mandatului președintelui și al vicepreședintelui este de patru ani. Mandatul acestora poate fi reînnoit o singură dată. Cu toate acestea, mandatul președintelui și al vicepreședintelui expiră automat în momentul încetării calității acestora de membri ai Consiliului de administrație. Articolul 17 Reuniunile Consiliului de administr