[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 14.1.2011

COM(2011) 2 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL ȘI COMITETUL REGIUNILOR

privind rezultatele obținute și aspectele calitative și cantitative ale punerii în aplicare a Fondului european pentru refugiați pentru perioada 2005-2007

[raport transmis în conformitate cu articolul 54 alineatul (5) din Decizia nr. 573/2007/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 mai 2007]

EVALUARE FINALĂ

Evaluare finală a Fondului european pentru refugiați pentru perioada 2005-2007

Introducere

Fondul european pentru refugiați a fost instituit în anul 2000, pentru perioada 2000 – 2004, fiind continuat ulterior prin Decizia 2004/904/CE a Consiliului din 2 decembrie 2004. Deși noua perioadă de punere în aplicare era prevăzută inițial pentru intervalul 2005 – 2010, aceasta a fost ulterior limitată la anul 2007, ca urmare a introducerii unui nou temei juridic și financiar în cadrul Programului general „Solidaritatea și gestionarea fluxurilor de migrație”, care cuprinde Fondul european pentru refugiați și alte trei fonduri, pentru partea rămasă din perioada inițială și ulterior.

Valorificând experiența acumulată în prima perioadă de punere în aplicare a Fondului, din 2000 până în 2004, Fondul european pentru refugiați pentru perioada 2005-2007 continuă „să sprijine și să încurajeze eforturile depuse de statele membre în ceea ce privește primirea refugiaților și a persoanelor strămutate și privind suportarea consecințelor acestor acțiuni, ținând seama de legislația comunitară în acest domeniu”. Fondul este conceput ca un instrument de alocare a resurselor într-o manieră echitabilă și proporțională cu presiunea suportată de fiecare stat membru, ca urmare eforturilor acestuia de primire a refugiaților și persoanelor strămutate.

Grupurile țintă pentru operațiunile Fondului sunt:

- orice resortisanți ai unei țări terțe sau apatrizi care beneficiază de statutul definit de Convenția de la Geneva și care au permisiunea de a-și stabili reședința, în calitate de refugiați, în unul dintre statele membre;

- orice resortisanți ai unei țări terțe sau apatrizi care beneficiază de o formă de protecție subsidiară acordată de un stat membru, în conformitate cu legislația europeană în vigoare;

- orice resortisanți ai unei țări terțe sau apatrizi care au solicitat una dintre formele de protecție menționate mai sus;

- orice resortisanți ai unei țări terțe sau apatrizi care beneficiază de acorduri de protecție temporară într-un stat membru, în conformitate cu legislația europeană în vigoare.

Acțiunile sprijinite de fond acoperă unul sau mai multe dintre următoarele domenii:

- condițiile de primire și procedurile de azil;

- integrarea persoanelor din grupul țintă, a căror ședere în statul membru în cauză are un caracter durabil sau stabil;

- întoarcerea voluntară a persoanelor din grupul țintă, cu condiția ca acestea să nu fi dobândit o nouă cetățenie și să nu fi părăsit teritoriul statului membru.

Acțiunile sprijinite de fond promovează, în special, punerea în aplicare a dispozițiilor legislației europene aplicabile, existente și viitoare, în domeniul sistemului european comun de azil. În plus, acestea țin seama de situația specifică a persoanelor vulnerabile, precum minorii, persoanele în vârstă, persoanele care au fost supuse torturii, violului sau altor forme grave de violență psihologică, fizică sau sexuală etc.

În proporție de 93 %, creditele bugetare au fost alocate statelor membre, în scopul desfășurării programelor naționale cofinanțate de Uniune și puse în aplicare în cadrul gestiunii partajate. Resursele rămase, respectiv până la 7 %, au fost puse la dispoziție pentru acțiuni comunitare puse în aplicare în mod direct de către Comisie pentru finanțarea acțiunilor transnaționale sau a acțiunilor de interes pentru Uniunea Europeană în ansamblu, referitoare la politica în domeniul azilului și la măsurile aplicabile refugiaților și persoanelor strămutate.

La punerea în aplicare a fondului au participat toate statele membre ale Uniunii, cu excepția Danemarcei, în conformitate cu Protocolul privind poziția Danemarcei anexat Tratatului privind Uniunea Europeană. Bulgaria și România, care au aderat la Uniunea Europeană la 1 ianuarie 2007, au participat doar în ultimul an, respectiv în 2007.

După finalizarea programelor pentru perioada 2005-2007, fiecare stat membru a transmis un raport de evaluare a rezultatelor și a impactului acțiunilor cofinanțate de fond. În toate statele membre, evaluarea a fost efectuată la nivelul proiectelor finanțate; aceasta a vizat toate proiectele sau, în cazul în care numărul de proiecte a fost ridicat, un eșantion reprezentativ al acestora. Deoarece majoritatea statelor membre au apelat la experți externi în materie de evaluare, rapoartele naționale de evaluare oferă o perspectivă corectă și independentă asupra rezultatelor obținute și posibilelor deficiențe ale programelor.

În ceea ce privește punerea în aplicare a programelor naționale, prezentul raport de evaluare se bazează pe datele furnizate de statele membre. Acesta se bazează, de asemenea, pe o serie de date și informații suplimentare aflate la dispoziția Comisiei. Trebuie subliniat faptul că cifrele conținute în prezentul raport de evaluare reprezintă valori medii, care nu reflectă întotdeauna abaterile de la tendința generală. Atunci când a fost posibil, au fost menționate variațiile sau diferențele în raport cu rezultatele medii.

EXECUțIA BUGETARă A FONDULUI ÎN PERIOADA 2005-2007

Următorul rezumat al execuției bugetare are în vedere fondurile angajate, deoarece nu toate operațiunile de plată au fost finalizate.

Programe naționale

Sinteză bugetară

Creditele bugetare din Fondului pentru programele naționale s-au ridicat la 43 200 593 EUR în 2005, 46 288 323 EUR în 2006 și 63 302 688 EUR în 2007. Sumele angajate pentru programele aprobate de Comisie au fost de 43 169 204 EUR în 2005, 45 200 066 în 2006 și 63 302 688 EUR în 2007 (toate cifrele sunt rotunjite). Resursele bugetare disponibile pentru programele naționale au fost utilizate aproape în întregime. Diferența redusă dintre creditele bugetare și sumele utilizate se explică prin faptul că, în 2005, Republica Slovacă nu a utilizat o mică parte din alocările care îi reveneau, la fel ca Irlanda și Regatul Unit în 2006.

Costurile totale ale tuturor operațiunilor finanțate prin programele naționale în perioada 2005­2007s-au ridicat la aproximativ 300 milioane EUR. Contribuția fondului a reprezentat puțin peste jumătate din această sumă[1]. Resursele suplimentare au fost asigurate de bugetele naționale și beneficiari.

Tabelul 1 – Costul total al programelor FER și surse de finanțare pentru

perioada 2005 – 2007 la nivelul UE

(Planuri financiare consolidate ale programelor naționale ale tuturor statelor membre)

Sursă de finanțare | Sume în EUR | % |

Alocare din partea Fondului european pentru refugiați | A | 151 671 959,34 | 51,1 % |

Alocări de stat | B | 88 331 906,23 | 29,8 % |

Alocări din partea regiunilor | C | 10 360 468,64 | 3,5 % |

Alocări din partea autorităților locale | D | 16 295 722,46 | 5,5 % |

Alocări publice naționale | B+C+D | 114 988 097,33 | 38,7 % |

Total alocări publice | A+ B+C+D | 266 660 056,67 | 89,9 % |

Alocări private | E | 30 125 122,27 | 10,1 % |

Costuri totale | A+B+C+D+E | 296 785 178,94 | 100 % |

[pic]

Repartizarea finanțării FER între state membre și între acțiuni

Fondurile disponibile pentru programele naționale au fost repartizate de Comisie statelor membre în baza unei formule de distribuire prezentate în Decizia Consiliului de instituire a Fondului european pentru refugiați. Această formulă se bazează pe numărul de persoane din grupurile țintă ale fondului cu coeficienții de ponderare aplicabili. Astfel, formula reprezintă expresia concretă a principiului solidarității și distribuirii echitabile a sarcinilor, care stă la baza fondului.

Astfel cum se poate constata din figura 1 de mai jos, Regatul Unit, Germania și Franța au fost principalii trei beneficiari ai fondului în perioada 2005-2007, cotele acestora situându-se între aproximativ 12 % (Franța) și 17 % (Regatul Unit); urmate de Suedia și Austria (fiecare cu câte 7,7 %) și Țările de Jos (5,4 %). Cele trei principale state membre beneficiare au fost aceleași în timpul perioadei anterioare de programare (2000-2004), în aceeași ordine, în timp ce pozițiile celorlalte state membre pot varia de la an la an, în special în funcție de fluxurile de solicitanți de azil din anul respectiv.

Figura 1 – Distribuția finanțării FER între statele membre (UE26) 2005-2007

[pic] |

Dintre statele membre care au aderat la UE în 2004 și 2007, principalele beneficiare din perioada 2005-2007 au fost Republica Cehă, Polonia și Slovacia, urmate de Ungaria. În 2004, primul an de punere în aplicare în noile state membre, Ungaria a fost principalul beneficiar, înainte de Polonia și Slovacia. Cu Tote acestea, Republica Cehă a decis să nu participe la punerea în aplicare a Fondului în 2004.

Comparativ cu perioada anterioară de programare (2000-2004), perioada 2005-2007 prezintă modificări semnificative ale repartizării finanțării FER între cele trei acțiuni (primire și proceduri de azil, integrare și întoarcere voluntară) astfel cum au fost programate de către statele membre (a se vedea figura 2) Se constată o scădere a cotei primului domeniu (de la 46 % la 41 %), o scădere minoră a cotei celui de al doilea domeniu și o creștere relativ puternică a cotei celui de al treilea domeniu (de la 22 % la 28 %). Strategiile statelor membre au acordat o mai mare atenție întoarcerii voluntare, chiar dacă acesta este cel mai mic domeniu și cel mai dificil de pus în aplicare dintre cele trei. Această tendință nu se referă la sume, ci la cota fiecărui domeniu; prin urmare, statele membre nu și-au redus bugetele alocate primirii sau integrării, dar au sporit semnificativ sumele alocate întoarcerii voluntare.

Figura 2 – Distribuția finanțării UE pe acțiune, la nivelul UE (valori rotunjite)

[pic]

Au existat diferențe semnificative între statele membre în ceea ce privește cota fiecărui domeniu, în funcție de situația și strategia fiecărui stat membru, conform tabelului 2 de mai jos.

În timp ce majoritatea statelor membre au alocat fonduri importante pentru îmbunătățirea condițiilor de primire a solicitanților de azil și a procedurilor de azil, s-au constatat cote peste medie în mai multe state membre cu fluxuri de solicitanți de azil relativ mari (Cipru, Franța, Grecia, Italia și în special Malta). De asemenea, în mai multe dintre statele membre care au aderat la UE în 2004, au fost alocate fonduri FER comparativ mai ridicate pentru modernizarea facilităților de primire pentru solicitanții de azil și a procedurilor de azil astfel încât să corespundă standardelor prevăzute de legislația UE în vigoare. Deși sumele alocate acțiunilor de integrare a refugiaților și a persoanelor beneficiare ale unei alte forme de protecție internațională nu au prezentat diferențe mari în general, este clar că acestea au reprezentat obiectivele unor programe naționale (Finlanda și Irlanda).

Acțiunile privind întoarcerea voluntară pe care numai câteva state membre le-au adoptat în prima perioadă de programare (2000-2004) a Fondului european pentru refugiați, au reprezentat o caracteristică comună programelor tuturor statelor membre, cu excepția a trei dintre ele, pe durata celei de a doua perioade de programare. În Regatul Unit, s-a ajuns la situația în care cea mai mare parte a alocărilor a fost utilizată de un mare proiect de succes.

Aceasta a asigurat o abordare mai echilibrată, care cuprinde îmbunătățirea capacităților de primire a solicitanților de azil, integrarea celor cărora le-a fost acordat statutul de persoană aflată sub protecție și, în sfârșit, asigurarea unor perspective de reintegrare mai bune în țara de origine a persoanelor a căror solicitare a fost respinsă.

Detalii suplimentare sunt oferite în următoarele capitole ale prezentului raport.

Tabelul 2 – Repartizarea fondurilor FER pe acțiune la nivelul statelor membre în perioada 2005-2007 (

(a se vedea figura 2 de mai sus pentru definițiile acțiunilor A, B și C)

[pic]

Acțiuni comunitare

Acțiunile comunitare au fost puse în aplicare prin trei programe de lucru anuale ale Comisiei, care se refereau la documente de politică, precum Programul de la Haga și Comunicarea privind cooperarea practică [COM(2006)67 final]. Programele de lucru prevedeau cofinanțarea măsurilor de instituire a unor structuri care reuneau serviciile naționale competente în domeniul azilului, în vederea facilitării unei cooperări practice orientate spre trei obiective principale: elaborarea unei proceduri unice la nivelul întregii Uniuni Europene; colectarea, evaluarea și aplicarea în comun a informațiilor privind țara de origine; promovarea unei cooperări sporite între statele membre pentru a răspunde presiunilor deosebite exercitate asupra sistemelor de azil sau a capacităților de primire, determinate de factori precum poziția geografică.

Proiectele selectate vizau, în general, punerea în aplicare a legislației comunitare, bunele practici și înființarea de rețele de cooperare transnațională. Majoritatea proiectelor au fost coordonate de organizații neguvernamentale, iar grupurile țintă au fost formate din tineri, persoane vulnerabile și persoane reinstalate. Proiectele au fost diferențiate în funcție de aspectele inovatoare în ceea ce privește conținutul, grupul țintă și parteneriatul. Tabelul 3 prezintă un rezumat al proiectelor selectate și al implicațiilor bugetare ale acestora.

Tabelul 3 – Acțiuni comunitare FER în 2005, 2006 și 2007

Numărul proiectelor selectate și implicațiile bugetare

Acțiuni comunitare FER |

An | Buget disponibil total (pentru subvenții) EUR | Nr. de propuneri primite | Nr. de propuneri finanțate | Pentru proiectele selectate | Execuție bugetară (în %) |

Propuneri selectate din total propuneri primite (%) | Costuri eligibile totale EUR | Contribuție FER EUR | Cofinanțare % |

2005 | 2 250 000 | 26 | 8 | 31% | 2 067 166 | 1 576 038 | 76% | 70% |

2006 | 3 144 067 | 18 | 10 | 56% | 2 685 093 | 1 820 310 | 68% | 58% |

2007 | 4 204 996 | 35 | 17 | 49% | 5 278 476 | 4 150 101 | 78% | 99% |

Sumele care nu au fost angajate reprezintă o consecință a lipsei de calitate a propunerilor. S-a decis să nu fie selectate proiectele sub un anumit nivel de calitate tehnică; prin urmare, unele credite nu au fost utilizate în timp util.

Utilizarea acțiunilor comunitare încă poate fi eficientizată. De exemplu, ar trebui îmbunătățite mecanismele de colectare și difuzare a informațiilor privind acțiunile comunitare atât din cadrul departamentelor Comisiei însărcinate cu operarea fondului, cât și din cadrul autorităților responsabile din fiecare stat membru. De asemenea, este necesară stabilirea unei mai bune legături între acțiunile comunitare și programele naționale.

Pe lângă subvențiile amintite mai sus, Comisia a utilizat o parte din resurse pentru achiziții publice, precum un studiu de fezabilitate privind Biroul European de Sprijin pentru Azil realizat în 2007 (138 800 EUR).

2. PUNEREA ÎN APLICARE A PROGRAMELOR NAțIONALE DIN PERIOADA 2005-2007

2.1 Punerea în aplicare a orientărilor strategice ale Comisiei

Era necesar ca programele naționale ale statelor membre să fie conforme cu orientările strategice ale Comisiei. Aceste orientări, care cuprindeau cinci priorități, au oferit un cadru de aplicare corespunzător anumitor obiective stabilite la nivel european, dar nu limitau eligibilitatea măsurilor preconizate de statele membre, sub rezerva respectării de către acestea a temeiului juridic al Fondului european pentru refugiați. În continuare, este prezentată o evaluare a aplicării orientărilor privind încheierea programului.

- Prioritatea 1: aplicarea principiilor și măsurilor, inclusiv a celor aferente obiectivelor de integrare, stabilite în acquis -ul comunitar în legătură cu politica în domeniul azilului.

Obiectivul priorității 1 a fost de a sprijini aplicarea acquis -ului comunitar referitor la politica de azil prin măsuri și proiecte finanțate prin Fondul european pentru refugiați. Toate statele membre, fără excepție, au abordat această prioritate

- Prioritatea 2: pregătirea aplicării principiilor și măsurilor prevăzute în Directiva Consiliului privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre de acordare și retragere a statutului de refugiat.

Prioritatea 2 a fost pusă în aplicare, în mare măsură, în toate statele membre, cu excepția Luxemburgului și a Regatului Unit. Un aspect important al aplicării Priorității 2 a fost asistența juridică oferită solicitanților de azil, reprezentând una dintre principalele categorii de operațiuni finanțate în cadrul acțiunii „Condiții de primire și proceduri de azil”.

- Prioritatea 3: aplicarea de acțiuni având ca scop îmbunătățirea calității procedurilor de examinare a solicitărilor de protecție internațională în statele membre.

Prioritatea 3 a fost aplicată în toate statele membre, cu excepția Franței, Germaniei, Greciei, Ungariei, Irlandei, Luxemburgului, Maltei și a Portugaliei. Proiectele au luat în considerare această prioritate din mai multe perspective: îmbunătățirea procedurilor; modificarea metodelor de lucru ale autorităților implicate; efectuarea de cercetări care să contribuie la identificarea presiunilor exercitate asupra sistemului de azil; achiziționarea de echipamente (de exemplu, sisteme informatice) în vederea îmbunătățirii calității procedurilor etc.

- Prioritatea 4: aplicarea de măsuri privind solicitanții de azil, refugiații sau beneficiarii de protecție temporară sau subsidiară și minorii, având în vedere principiul interesului superior al copilului.

În zece state membre (Bulgaria, Cipru, Finlanda, Franța, Germania, Grecia, Luxemburg, Malta, Slovenia și Spania) au existat proiecte dedicate integral minorilor, iar în alte patru state (Belgia, Ungaria, Polonia și Slovacia) au existat diverse proiecte destinate solicitanților de azil sau refugiaților, care acordau o atenție specială copiilor. Această Prioritate a beneficiat de un anumit nivel de interes în Germania, Grecia și Irlanda.

- Prioritatea 5: în cazul statelor membre care au stabilit sau intenționează să stabilească programe de reinstalare, acțiuni care vizează în principal primirea și orientarea persoanelor admise pe teritoriul statelor membre în cadrul unui astfel de program, precum și gestionarea acestor programe.

Numai trei state membre au aplicat Prioritatea 5: Finlanda (integrarea persoanelor reinstalate în cadrul programului de reinstalare al ICNUR), Portugalia (mutarea a 12 refugiați transferați din Malta) și Spania (analize detaliate ale procedurilor de reinstalare).

2.2 Date principale

În general, programele naționale au fost aplicate prin cereri deschise de propuneri (majoritatea statelor membre au organizat o procedură în fiecare an), care au atras un impresionant număr total de 2 492 de propuneri. Dintre acestea, 1 403 au fost selectate și finanțate. Numărul total de proiecte finanțate în fiecare stat membru s-a situat între 1 în România și 6 în Bulgaria (deoarece acestea au participat la fond numai în 2007), până la 441 în Germania.

Numărul mediu anual de proiecte finanțate (467 în UE) este mai ridicat decât în perioada de programare anterioară (410 în perioada 2000-2004), dar ritmul de creștere a numărului de proiecte a fost inferior celui al creșterii creditelor bugetare. Prin urmare, proiectele desfășurate în perioada 2005-2007 au fost în medie mai numeroase, dar de dimensiuni mai reduse: contribuția medie a UE s-a ridicat la aproximativ 108 000 EUR pentru fiecare proiect.

Majoritatea beneficiarilor proiectelor au fost organizații neguvernamentale și autorități locale (82% din totalul proiectelor). Un alt important beneficiar a fost reprezentat de autoritățile statului (9% din totalul proiectelor), în special în acele state membre în care Fondul a sprijinit modernizarea facilităților deținute de stat, cum ar fi centrele de primire a solicitanților de azil. Cel mai important dintre ceilalți beneficiari este Organizația Internațională pentru Migrație, care a fost finanțată prin programe naționale în 15 state membre, pentru un număr total de 31 de proiecte.

Temeiul juridic al Fondului european pentru refugiați pentru perioada 2005-2007 a determinat două modificări importante în ceea ce privește caracteristicile proiectelor eligibile pentru asistență, respectiv posibilitatea de a finanța proiecte multianuale și proiecte care vizează mai multe acțiuni. Nouă state membre (Belgia, Estonia, Germania, Ungaria, Irlanda, Țările de Jos, Slovenia, Suedia și Regatul Unit) au sprijinit proiectele multianuale, iar zece state membre (Belgia, Estonia, Finlanda, Germania, Ungaria, Irlanda, Italia, Letonia, Malta și Polonia) au finanțat proiecte care au inclus mai multe acțiuni. În special Italia a profitat de posibilitatea de a finanța proiecte incluzând mai multe acțiuni, aproape toate proiectele sale vizând, la nivel de municipiu, atât îmbunătățirea condițiilor de primire a solicitanților de azil, cât și integrarea refugiaților. Germania se remarcă în ambele privințe, o treime din toate proiectele sale fiind multianuale, aproape două treimi din toate proiectele incluzând mai multe acțiuni și 45% din toate proiectele germane care includ trei acțiuni fiind eligibile pentru finanțare de la fond.

Numeroase proiecte nu au fost limitate la o singură activitate; acestea au cuprins adesea mai multe activități (denumite în continuare operațiuni) în cadrul aceleiași sau mai multor acțiuni. Prin urmare, numărul total de operațiuni finanțate (3 259) a depășit considerabil numărul de proiecte. În următoarele capitole, analiza aplicării fiecăreia dintre cele trei acțiuni se bazează pe descrierea detaliată a acestor operațiuni, astfel cum a fost prezentată în rapoartele de punere în aplicare transmise de către beneficiari la încheierea proiectului.

2.3 Punerea în aplicare a acțiunii „Condiții de primire și proceduri de azil”

Dintre cele trei acțiuni eligibile pentru finanțare, acțiunea „Condiții de primire și proceduri de azil” a fost cea mai importantă din punctul de vedere al operațiunilor finanțate. Aceasta a cuprins o gamă largă de aspecte, încadrate în opt categorii generale: infrastructura sau serviciile de cazare, ajutoare materiale, servicii de îngrijire medicală și psihologică, asistență socială, asistență pentru proceduri administrative și asistență juridică, alte tipuri de asistență, inclusiv asistență lingvistică și interpretariat, educație, cursuri de limbi străine și alte inițiative justificate de situația persoanei, informarea comunităților locale care vor interacționa cu persoanele primite în țara gazdă, îmbunătățirea eficienței și calității procedurilor de azil.

Acțiunea „Condiții de primire și proceduri de azil” a fost bine reprezentată în toate statele membre, dar cu pondere diferită. Statele membre cu cel mai redus număr de operațiuni în cadrul acestei acțiuni au fost Regatul Unit, România, Bulgaria și Estonia. Bulgaria și România se află în această situație deoarece au participat la un singur program anual. Regatul Unit a preferat ca programul său să se axeze pe celelalte acțiuni eligibile pentru asistență, precum „Integrare” și, în special, „Întoarcere voluntară”. Pe de altă parte, Germania, Italia și Franța s-au concentrat în mod specific asupra acestei acțiuni.

Asistența socială, asistența pentru procedurile administrative și asistența juridică au reprezentat categoria inclusă cel mai frecvent în majoritatea proiectelor finanțate în această perioadă. Aceasta a inclus consilierea juridică, administrativă și socială a solicitanților de azil în contextul procedurilor de azil, în mod individual sau în cadrul reuniunilor de grup sau a întrevederilor directe, precum și diseminarea materialelor informative. Urmează asistența medicală și psihologică, aplicată în 21 de state membre, care a cunoscut o importanță din ce în ce mai mare ca urmare a creșterii numărului solicitanților de azil care suferă de afecțiuni medicale și psihologice provocate de violență și tortură.

Dintre categoriile rămase, infrastructura și serviciile de cazare au beneficiat de sprijin în 15 state membre. Fondul European pentru refugiați a avut un rol deosebit de important, în special în statele membre care au aderat la Uniune în 2004, în modernizarea la standarde UE a centrelor de stat în care sunt cazați solicitanții de azil, sprijinind nu doar extinderea și renovarea acestora, ci și îmbunătățirea serviciilor oferite solicitanților de azil (alimente, îmbrăcăminte, activități, asistență administrativă/juridică etc.)

În majoritatea statelor membre, organizațiile de punere în aplicare a proiectelor au urmat tot mai frecvent tendința de a oferi solicitanților de azil un pachet de măsuri care include diferite tipuri de asistență (socială, juridică, administrativă, medicală, materială, educațională etc.) și, eventual, de a le adapta situației fiecărei persoane sau grup de persoane.

Cele mai puțin frecvente operațiuni au fost cele legate de creșterea eficienței și calității procedurilor de azil, care în 11 state membre au fost finanțate exclusiv din resurse naționale, neincluse în programe. Cu toate acestea, operațiunile au avut succes în statele membre în care au fost aplicate, între acestea numărându-se dezvoltarea bazelor de date ale țărilor de origine și a sistemelor informatice necesare pentru procedura de azil, funcționarea eficientă a Regulamentului Dublin II și a cooperării între statele membre și, în general, îmbunătățirea și reducerea duratei procedurilor de azil.

[pic]

2.4 Punerea în aplicare a acțiunii „Integrare”

Având în vedere numărul de operațiuni finanțate, acțiunea „Integrare”, destinată numai persoanelor a căror ședere are un caracter durabil și stabil (refugiați recunoscuți, persoane care beneficiază de alte forme de protecție internațională), s-a situat pe al doilea loc între cele trei acțiuni eligibile pentru finanțare prin intermediul Fondului. Aspectele vizate de această acțiune pot fi grupate în următoarele categorii: asistență privind cazarea și asigurarea mijloacelor de subzistență; asistență medicală și psihologică; asistență socială, asistență pentru proceduri administrative, asistență juridică, asistență lingvistică; educație, formare profesională, dobândirea calificărilor; alte acțiuni destinate accesului la locuri de muncă; alte acțiuni care urmăresc să promoveze autonomia; acțiuni care permit beneficiarilor să se adapteze la societatea statului membru; acțiuni de promovare a participării la viața civilă și culturală și promovarea egalității de acces și a egalității de tratament în relațiile cu instituțiile publice.

Operațiunile din cadrul acestei acțiuni au fost bine reprezentate în toate statele membre. Italia a fost statul membru cu cel mai ridicat număr de operațiuni (peste 40% dintre toate operațiunile de integrare finanțate în UE), deoarece majoritatea proiectelor italiene la nivel local au combinat primirea solicitanților de azil și integrarea celor cărora le-a fost acordat statutul de persoană aflată sub protecție. Numărul de operațiuni din unele state membre este comparativ mai redus deoarece sistemul național de asistență al acestora, care nu este finanțat din fonduri UE, oferă deja asistență persoanelor care o necesită, inclusiv refugiaților.

Dintre domeniile care fac obiectul asistenței s-au remarcat accesul la locuri de muncă, formarea profesională, dobândirea calificărilor, acțiunile destinate promovării autonomiei și toate formele necesare de asistență. În mai multe state membre au fost oferite oportunități semnificative privind cazarea, prin diferite tipuri de asistență. Este recunoscut faptul că a avea un loc de muncă și o locuință cât mai repede posibil după recunoașterea statutului reprezintă condiții esențiale pentru accelerarea integrării în țara gazdă a refugiaților și persoanelor cărora le-a fost acordată protecție internațională. Asistența medicală și psihologică, o caracteristică esențială a măsurilor pentru solicitanții de azil, este necesară și după acordarea statutului de persoană protejată. În sfârșit, operațiunile vizând participarea în societatea gazdă și comunicarea cu aceasta și de implicare a societății gazdă au fost sprijinite în mod satisfăcător.

S-a înregistrat un sprijin sporit pentru autonomia refugiaților și a persoanelor care beneficiază de protecție internațională, fiind considerată o metodă eficientă de încurajare a integrării acestora. Prin aceasta, refugiaților li se permite să își exploateze potențialul economic, social, cultural sau chiar politic, în vederea integrării în societatea gazdă și a stabilirii unor modele de urmat.

În sfârșit, asemeni operațiunilor finanțate în cadrul acțiunii privind „Condițiile de primire și îmbunătățirea procedurii de azil”, majoritatea proiectelor finanțate prin acțiunea „Integrare” au inclus mai multe aspecte (cazare, muncă, dimensiunea socială, asistența medicală etc.). Acestea au fost integrate în pachete de integrare cu obiective diferite (locuri de muncă; comunicarea între refugiați și comunitatea locală; sprijinirea directă în situații specifice precum cazare, asistența juridică etc.), asistența de integrare fiind astfel adaptată, printr-o serie de măsuri adecvate, la situația specifică în care se aflau persoanele în cauză și la mediul acestora.

[pic]

2.5 Punerea în aplicare a acțiunii „Întoarcerea voluntară”

Conținând mai puțin de 10% din toate operațiunile finanțate de Fond, acțiunea „Întoarcere voluntară” a fost cel mai puțin reprezentată dintre cele trei acțiuni. Operațiunile finanțate au aparținut următoarelor categorii: informații și recomandări privind întoarcerea voluntară; informare privind situația din țara de origine sau de reședință obișnuită anterioară; asistență pentru deplasare; asistență, inclusiv financiară, pentru reintegrarea în țara de origine sau în de reședință obișnuită anterioară; alte acțiuni care facilitează organizarea și punerea în aplicare a programelor naționale de întoarcere voluntară.

Patru state membre nu au pus în aplicare întoarcerea voluntară dar, comparativ cu prima perioadă de punere în aplicare (2000-2004), numărul acestor operațiuni a crescut semnificativ în statele membre în care au fost sprijinite. În perioada de pregătire a programului, Comisia a încurajat statele membre să includă în acesta acțiunea privind întoarcerea voluntară. Este important de menționat că tot mai multe dintre organizațiile neguvernamentale de sprijinire a solicitanților de azil recunosc că, pe lângă acțiunile de sprijinire a solicitanților de azil pe durata procedurii de azil și de facilitare a integrării refugiaților recunoscuți, este util să se ofere asistență pentru reintegrare în țara de origine solicitanților de azil ale căror cereri au fost respinse.

Dintre toate statele membre, acest aspect a fost cel mai vizibil în Germania, unde au avut loc 45% din toate operațiunile de întoarcere voluntară din UE, deoarece majoritatea operațiunilor din domeniul întoarcerii voluntare au fost aplicate în cadrul proiectelor care au cuprins două sau toate cele trei acțiuni eligibile pentru finanțare din partea Fondului. Organizațiile de punere în aplicare au depus eforturi pentru a oferi perspective viabile solicitanților de azil aflați în grija lor, indiferent de rezultatul cererii de azil, sub forma fie a integrării în societatea germană, în cazul în care putea fi acordat statutul de refugiat, fie, atunci când condițiile de recunoaștere nu puteau fi întrunite, a unui nou început în țara de origine și, în orice caz, asistență până la plecare.

Operațiunile de întoarcere voluntară au fost cel mai dificil de pus în aplicare deoarece acestea depind de decizia solicitanților de azil de a se întoarce în țara de origine și de a renunța la ceea ce ei consideră a fi o viață mai bună, într-o țară gazdă prosperă. Totuși, dificultatea de a pune în aplicare întoarcerea voluntară poate fi motivul pentru care unele dintre operațiunile de succes finanțate au fost evaluate ca fiind bine concepute, și chiar inovatoare. Acesta a fost cazul proiectului care a avut cel mai mare succes în Regatul Unit în perioada 2005-2007, care a fost pus în aplicare în cadrul acestei acțiuni. În unele state membre, un factor suplimentar de succes a fost reprezentat de implicarea, în calitate de organizație de punere în aplicare sau de partener, a Organizației Internaționale pentru Migrație.

[pic]

3. EFICACITATEA, EFICIENțA șI VALOAREA ADăUGATă A PROGRAMELOR NAțIONALE ÎN PERIOADA 2005-2007

3.1 Eficacitatea

În majoritatea statelor membre, rezultatele obținute la nivelul operațiunilor au fost satisfăcătoare în raport cu așteptările. Cu toate acestea, operațiunile privind integrarea s-au dovedit a fi cele mai de succes, urmate de cele destinate primirii solicitanților de azil, în timp ce operațiunile privind întoarcerea voluntară au produs rezultatele cele mai puțin mulțumitoare.

Principalele motive ale obținerii unor rezultate mai bune decât cele așteptate sau ale neîndeplinirii obiectivelor nu au fost legate de tipul respectivei activități (cu excepția întoarcerii voluntare), ci mai degrabă de factori externi, în special caracterul imprevizibil al fluxurilor de azilanți. Prin urmare, într-un an cu fluxuri mari de azilanți, proiectele privind primirea solicitanților de azil puteau atinge un număr de persoane mai ridicat decât cel prevăzut, dar puteau fi sub așteptări în anii în care fluxurile de azilanți erau mai mici decât se anticipase.

Alte explicații ale rezultatelor pozitive sau negative puteau fi găsite în calitatea, gestionarea și organizarea proiectelor, în buna înțelegere de către organizația de punere în aplicare a caracteristicilor specifice respectivului grup de solicitanți de azil, în nivelul de cooperare cu alte organizații și, în sfârșit, în capacitatea de implicare personală a conducătorilor proiectului. În plus, măsura în care solicitanții de azil, refugiații și persoanele beneficiind de alte forme de protecție participau la pregătirea și punerea în aplicare a proiectelor s-a dovedit a fi un factor important al succesului sau eșecului.

Operațiunile de întoarcere voluntară s-au confruntat cu diferite dificultăți. După ce au depus eforturi considerabile pentru a ajunge în țara gazdă, mai mulți solicitanți de azil și persoane care au primit protecție internațională nu erau interesate să se întoarcă, în pofida informațiilor primite privind posibilitățile de întoarcere și de asistență. Deteriorarea situației din anumite țări de origine putea reprezenta un alt factor care să îi descurajeze de la a solicita asistență pentru întoarcere.

La nivelul programelor naționale, rezultatele propuse au fost îndeplinite într-o manieră mai diversificată: obiectivele stabilite la începutul programelor nu au fost atinse în unele state membre, în timp ce în altele au fost depășite. Punerea în aplicare a strategiilor naționale a avut un succes relativ ridicat în ceea ce privește condițiile de primire a solicitanților de azil, dar mai redus în cazul integrării refugiaților, iar punerea în aplicare a strategiilor privind întoarcerea voluntară s-a dovedit a fi sub așteptări, cu excepția Regatului Unit.

Deși s-a constatat că alte acțiuni sau măsuri decât cele finanțate nu s-ar fi dovedit mai utile, există un consens general potrivit căruia proiectele ar fi putut fi mult mai eficiente. O creștere a cooperării, cunoștințelor și schimbului de experiență între organizațiile de punere în aplicare ar fi permis crearea de sinergii și comasarea resurselor și ar fi prevenit riscul de repetare a eforturilor. Operațiunile privind întoarcerea voluntară ar fi putut fi eficientizate prin dezvoltarea de contacte cu parteneri din țările de origine, prin formarea personalului sau prin schimbul de bune practici între statele membre.

În ceea ce privește planificarea și gestionarea proiectelor, sprijinirea proiectelor pe termen lung sau folosirea experienței acumulate în cadrul proiectelor anterioare se poate dovedi mai eficientă decât propunerea unor inițiative noi. Sarcina administrativă a organizațiilor de punere în aplicare a fost identificată ca un obstacol în calea aplicării efective a proiectelor și, prin urmare, se impune o analiză a acesteia.

3.2 Eficiența

Resursele necesare punerii în aplicare a proiectelor au fost evaluate ca fiind în general suficiente. Pe durata procesului de selecție desfășurat în statele membre, bugetul propunerilor a fost evaluat pe baza expertizei relevante, verificându-se astfel dacă costurile anticipate erau realiste și dacă resursele alocate erau suficiente în ceea ce privește proiectele selectate. Cu toate acestea, în unele state membre, cofinanțarea proiectelor de la bugetul național, care se adăuga finanțării din fonduri UE, a devenit dificilă sau a dispărut complet ca urmare a constrângerilor bugetare; organizațiile mici și mijlocii au fost puse astfel într-o situație foarte dificilă.

Promptitudinea asigurării fondurilor a fost mai puțin satisfăcătoare. S-a considerat că fondurile au fost puse la dispoziția organizațiilor de punere în aplicare mai târziu decât se planificase; această situație a fost cauzată de dispozițiile UE aflate în vigoare la un an de la începerea perioadei de programare, dar și de întârzierile la nivel național. Prin urmare, semnarea contractelor și primele plăți după semnarea contractelor cu organizațiile de punere în aplicare au fost amânate, ceea ce a avut un impact negativ în mai multe state membre. În unele cazuri, aceste întârzieri au condus la anularea proiectelor sau a unor părți ale acestora, în timp ce în alte cazuri, organizațiile au fost nevoite să împrumute fonduri pentru a iniția activitățile. De asemenea, pe durata aplicării proiectelor, perioada scursă între prima plată și următoarele a fost considerată prea lungă de către organizațiile de punere în aplicare, resursele acestora fiind prea limitate pentru desfășurarea tuturor activităților pe termen lung.

Costurile suportate pentru îndeplinirea obiectivelor proiectelor au părut rezonabile. Atunci când evaluarea s-a bazat fie pe comparații cu alte instrumente financiare sau surse de finanțare, fie pe baza prețurilor unitare cunoscute, s-a constatat că proiectele erau la fel de eficiente, sau chiar mai eficiente decât proiectele similare finanțate cu alte resurse. De exemplu, conform Biroului Național de Audit din Regatul Unit ( National Audit Office ), costurile unui proiect de mari dimensiuni privind întoarcerea voluntară au fost semnificativ mai reduse decât costurile repatrierii forțate, acesta producând rezultate mai bune, deoarece a permis reintegrarea în țara de origine în funcție de nevoi.

Cu toate acestea, ar putea fi realizate îmbunătățiri. La nivel de proiect, s-ar fi putut face economii la unele cheltuieli privind asistența tehnică, costurile de gestionare, atelierele, seminariile, mesele rotunde etc. Deși în unele cazuri s-a considerat că cheltuielile de personal ar trebui menținute la un nivel minim, posibilitatea utilizării de voluntari a fost pusă sub semnul întrebării. În pofida nivelului înalt de angajament, voluntarii pot să nu aibă întotdeauna timpul și posibilitatea de a se dedica în întregime punerii în aplicare a proiectelor, care reprezintă una din etapele esențiale pentru succesul acestora.

În contextul general al programelor, noi economii pot fi obținute prin reducerea sarcinilor administrative care revin autorităților naționale responsabile pentru punerea în aplicare a programelor și a cerințelor de raportare ale organizațiilor de punere în aplicare, care au fost considerate deosebit de dificile de cele mai multe ori. În unele cazuri, achizițiile publice puteau fi preferate în locul subvențiilor de proiect ceea ce ar fi putut fi o altă modalitate de reducere a costurilor programelor. În sfârșit, sporirea cooperării între proiecte, a duratei și, după caz, a dimensiunii (din punct de vedere al bugetului) acestora ar fi putut permite o utilizare mai eficientă a resurselor disponibile.

3.3 Adiționalitatea și valoarea adăugată europeană

Utilizarea Fondului european pentru refugiați în perioada 2005-2007 s-a adăugat finanțării din fonduri naționale. Au existat doar puține situații în care proiectele ar fi putut fi finanțate prin asistență națională. În plus, Fondul nu a înlocuit niciodată finanțarea provenită din alte surse europene, precum Fondul social european sau programul EQUAL. Prin urmare, cel mult câteva dintre cele 1 403 proiecte finanțate ar fi putut fi puse în aplicare fără asistența Fondului european pentru refugiați.

În cererile de oferte, statele membre au specificat că proiectele deja finanțate din resurse naționale sau din alte fonduri europene nu puteau primi asistență din partea Fondului european pentru refugiați. În practică, statele membre au aplicat diverse strategii pentru a asigura adiționalitatea Fondului. Fondul a fost utilizat pentru a suplimenta resursele naționale, în scopul creșterii volumului sau a proiectelor și activităților existente sau pentru a suplimenta finanțarea activităților legate de proiectele în curs, dar de altă natură, fără a spori în mod necesar numărul proiectelor; sau, fără nici legătură cu alte instrumente de finanțare, pentru a finanța proiectele de alt tip, conținut și dimensiune, între care și proiecte inovatoare care nu au fost incluse în alte programe de subvenționare.

4. EFECTELE șI IMPACTUL PROGRAMELOR NAțIONALE ÎN PERIOADA 2005-2007

Se estimează că cele 1 403 proiecte finanțate au generat beneficii directe pentru peste 350 000 de persoane din grupurile-țintă. Dintre acestea, 26 200 persoane au revenit în țara de origine ca urmare a operațiunilor de întoarcere voluntară. Pe lângă persoanele din grupurile-țintă, peste 6 500 de persoane aparținând organizațiilor de punere în aplicare au obținut asistență din partea Fondului pentru activități de formare sau prin recrutarea de personal suplimentar. Având în vedere resursele relativ limitate ale Fondului (aproximativ 50 de milioane EUR pe an), aceste realizări sunt remarcabile.

Pe lângă rezultatele directe ale proiectelor, impacturi semnificative la nivel național au fost identificate în următoarele domenii.

4.1 Îmbunătățirea condițiilor de primire și a procedurilor de azil în statele membre

În majoritatea statelor membre care au aderat la Uniunea Europeană după 2004, dar și în alte state membre, proiectele au contribuit în mod specific la renovarea sau extinderea centrelor de primire pentru solicitanții de azil sau la creșterea calității serviciilor oferite acestora. Deoarece în aceste centre sunt primiți de obicei toți solicitanții de azil din aceste state membre, a avut loc o îmbunătățire generală și la nivel național a condițiilor de primire. În plus, în Letonia au fost înființate facilități temporare de primire în eventualitatea apariției unui flux neașteptat de azilanți.

În Țările de Jos, unde o singură organizație este responsabilă pentru primirea solicitanților de azil, în toate punctele de primire s-a desfășurat un proiect pe scară largă de conștientizare cu privire la siguranța socială. În mai multe puncte, aceasta a avut ca rezultat instruirea rezidenților în ceea ce privește capacitatea de rezistență, iar toate locațiile au primit materiale informative.

De asemenea, în Franța, „platformele de primire” gestionate de organizații neguvernamentale din majoritatea regiunilor au oferit solicitanților de azil din întreaga țară o gamă de servicii de calitate, are au continuat în pofida fluxurilor mari de azilanți din perioada de punere în aplicare 2005-2007. În Spania, aproape jumătate dintre toți solicitanții de azil au beneficiat de servicii care au variat de la îmbunătățirea condițiilor de primire și asistență medicală/psihologică, asistență juridică și îndeplinirea nevoilor de bază.

O atenție specială a fost acordată grupurilor vulnerabile din mai multe state membre, cu rezultate semnificative la nivel național. În Italia au fost instituite proceduri dedicate de primire. În Austria și Belgia a fost oferită asistență psihologică la nivel național. Cipru a înființat o unitate de asistență a victimelor torturii. În Belgia, Franța și Portugalia, organizațiile de punere în aplicare au început să răspundă nevoilor specifice ale minorilor neînsoțiți despre care s-a considerat că li se acorda o asistență insuficientă prin programele existente.

În unele state membre, precum Bulgaria, Germania, Slovacia și Spania, asistența juridică pentru solicitanții de azil s-a îmbunătățit la nivel național ca urmare a aplicării programelor. În Germania, proiectele din acest domeniu au adus beneficii pentru aproximativ o treime dintre toți solicitanții de azil.

Având în vedere numărul relativ redus al operațiunilor privind procedurile de azil, impactul în acest domeniu a fost mai redus. O serie de operațiuni de acest tip au fost desfășurate în Cipru. În Austria a fost introdus, la nivel național, un sistem de management al calității privind procedurile de azil. În Polonia a fost înființată o bază de date cu informații despre țările de origine. În Slovenia au fost finanțate înființarea sistemului EURODAC și a unui sistem de cartele de identificare, precum și un registru al solicitanților de azil. Regatul Unit a desemnat un ofițer de legătură în materie de azil în Italia, care a gestionat în mod eficient relațiile între cele două state în contextul Regulamentului de la Dublin.

4.2 Creșterea integrării refugiaților în societatea statelor membre

Impactul asupra integrării refugiaților la nivel național a fost mai puțin pronunțat și pare a fi specific anumitor state membre. De exemplu, în Franța, proiectele de integrare au câștigat o importanță tot mai mare și au adus beneficii pentru aproximativ 9% dintre toți refugiații, acordând atenție în special accesului la cazare independentă și asistență socială ca primă etapă a accesului pe piața muncii. În Finlanda, unde integrarea refugiaților a devenit un important subiect de dezbatere politică, modelele dezvoltate pentru integrare la nivel local, și care presupun implicarea populației majoritare, oferirea de asistență de către foștii imigranți și furnizarea de servicii de către organizațiile neguvernamentale și autoritățile locale, pot aduce beneficii la nivel național dacă sunt aplicate pe scară largă. În Cipru, proiectele au informat publicul larg în privința problemei refugiaților, promovând multiculturalismul și diversitatea. Impacturi semnificative ale proiectelor de integrare au fost raportate, de asemenea, în Irlanda și Letonia.

4.3 Sporirea întoarcerii voluntare a persoanelor aparținând grupurilor țintă.

Cea mai puțin reprezentată dintre toate cele trei acțiuni, întoarcerea voluntară a cunoscut cel mai redus impact la nivel național. În Regatul Unit, un program de mari dimensiuni de întoarcere voluntară a atras participarea a 11 262 persoane, reprezentând o valoare semnificativă la nivel național. În Luxemburg, întoarcerea voluntară, aplicată pentru prima dată cu sprijinul Fondului european pentru refugiați, a condus la o creștere cu 10% a întoarcerilor voluntare după mai mulți ani de scădere; aceasta s-a datorat interviurilor adaptate individual, care au reprezentat o noutate. În Ungaria, simpla existență a întoarcerii voluntare a fost considerată un rezultat al programului, iar în Malta a fost posibilă înființarea pentru prima dată unui sistem de întoarcere voluntară. În Slovacia, Fondul a permis începerea cooperării cu țările de origine în privința asistenței pentru întoarcere voluntară și a oferit, pentru prima dată, ajutor financiar solicitanților de azil.

4.4 Dezvoltarea măsurilor în materie de politică a azilului, inclusiv contribuția la dezvoltarea sistemului european comun de azil

Chiar dacă niciun proiect nu a urmărit în mod direct elaborarea unor măsuri în materie de politică privind azilul, în unele state membre au fost evidențiate unele impacturi specifice, adeseori indirecte, în aceste domenii.

În Portugalia, proiectele privind îmbunătățirea condițiilor de primire a solicitanților de azil au fost luate în considerare în cursul elaborării modificărilor necesare pentru adaptarea legislației naționale la directiva privind standardele minime de primire. În Belgia, unde au fost adoptate trei legi importante privind procedura de azil și primirea solicitanților de azil, Fondul a avut un rol important în popularizarea noilor dispoziții și în instruirea părților interesate în vederea unei bune puneri în aplicare a acestora. În Luxemburg, continuarea sprijinului pentru proiectele puse în aplicare de către o organizație neguvernamentală a sporit capacitatea de lobby a acesteia și, prin urmare, a facilitat aprobarea de către Parlament a unei noi legi privind azilul și protecția subsidiară.

În Finlanda, proiectele de îmbunătățire a calității sistemului de primire și cele de integrare a refugiaților au produs noi modele, care au atras atenția și interesul pentru și din partea altor state membre. De asemenea, desemnarea de către Regatul Unit a unui ofițer de legătură în materie de azil pentru Italia a generat interesul din partea altor state membre. În sfârșit, în Estonia, ca urmare a proiectelor de integrare a refugiaților, Ministerul Afacerilor Sociale a inițiat modificarea legii privind asistența socială.

4.5 Alte impacturi legate cel puțin parțial de punerea în aplicare a programelor

Proiectele de punere în aplicare finanțate de Fondul european pentru refugiați au produs efecte reale și durabile pentru organizațiile de punere în aplicare, prin creșterea experienței, calificării și capacității instituționale a acestora, precum și a capacității de gestionare a fondurilor și proiectelor; cooperarea și stabilirea de legături cu alte organizații, atât pe plan intern, cât și cu alte state membre; recunoașterea acestora de către autoritățile naționale ca parteneri în materie de solicitanți de azil și refugiați.

Cooperarea s-a dezvoltat nu doar între organizațiile neguvernamentale, ci și între organizațiile guvernamentale și neguvernamentale în materie de azil și refugiați înființate ca urmare a punerii în aplicare a programelor.

La nivelul organizațiilor guvernamentale, s-a îmbunătățit calitatea muncii, a sporit informarea privind nevoile solicitanților de azil și a refugiaților, instituțiile însărcinate cu politica de azil și-au îmbunătățit metodele de lucru și pot beneficia de acces la informații directe privind solicitanții de azil și refugiații, precum și privind neajunsurile și aspectele critice ale politicii din domeniul azilului. În câteva state membre (Polonia, Spania și Slovacia) s-a obținut o mai bună coordonare interinstituțională. În Italia, punerea în aplicare a proiectelor la nivelul municipiilor a optimizat punerea în aplicare a dispozițiilor naționale privind azilul. În Belgia, prin concentrarea sprijinului pentru domenii relevante la nivel UE, s-a îmbunătățit consecvența și specificitatea acțiunilor desfășurate la diverse niveluri guvernamentale.

5 . EVALUAREA PROGRAMELOR șI PROPUNERI PRIVIND ÎMBUNăTățIRI DIN PARTEA AUTORITățILOR RESPONSABILE șI ORGANIZAțIILOR DE PUNERE ÎN APLICARE.

În cadrul rapoartelor naționale de evaluare, autorităților responsabile din statele membre, pe de o parte, și organizațiilor de punere în aplicare, pe de altă parte, li s-a solicitat să evalueze programul Fondului European pentru Refugiați și să prezinte propuneri privind îmbunătățiri.

Atât autoritățile responsabile, cât și organizațiile de punere în aplicare s-au declarat, în general, satisfăcute de activitatea Fondului european pentru refugiați, pe care l-au considerat ca fiind un instrument util pentru îmbunătățirea condițiilor de primire a solicitanților de azil, de integrare a persoanelor care beneficiază de statutul de persoană protejată și de sprijinire a eforturilor depuse de către statele membre pentru a respecta acquis -ul comunitar în domeniul politicii privind azilul. Acestea au considerat, de asemenea, că măsurile eligibile pentru asistență au fost adecvate și că, la încheierea programului, au reușit să obțină rezultate semnificative în ceea ce privește obiectivele stabilite pentru Fond.

Autoritățile responsabile și organizațiile de punere în aplicare au transmis o serie de propuneri de îmbunătățire. Cele mai importante dintre acestea s-au referit la reducerea cerințelor administrative care le sunt impuse. S-a propus intervenția într-un număr de domenii legate de gestionarea programelor: reducerea cerințelor privind documentația în faza de selectare a proiectelor; simplificarea regulilor de eligibilitate și a mecanismelor de control și supraveghere; diminuarea cerințelor privind responsabilitatea financiară; reducerea cerințelor de raportare. În acest context, organizațiile de punere în aplicare au considerat că birocrația excesivă și întocmirea repetată de rapoarte de activitate reducea eficiența organizațiilor în punerea în aplicare a proiectelor și necesita un volum de muncă disproporționat, în detrimentul conținutului și activităților proiectului. Aceste afirmații vizau totuși dispoziții naționale, care puteau fi mai restrictive decât cerințele europene.

A doua recomandare se referea la promptitudinea aprobării programului pe durata primului an de aplicare și la operativitatea în efectuarea plăților. În cazul întârzierii aprobărilor, statele membre nu și-au putut respecta propriile planificări, iar organizațiile de punere în aplicare au fost lipsite de fonduri în etapa de începere a proiectului, atunci când sunt cel mai necesare. De asemenea, finanțarea nu trebuie să întârzie în perioada de punere în aplicare și în etapa de încheiere a proiectului.

Pe durata punerii în aplicare a programului și a proiectului ar putea fi asigurată o mai mare flexibilitate. Autorităților responsabile li s-ar putea permite să modifice în mod rezonabil bugetul și, eventual, conținutul măsurilor, dar fără a renunța la principiul adiționalității, ceea ce le poate permite o mai mare implicare în gestionarea curentă. La nivel de proiect, organizațiilor de punere în aplicare li se poate permite o mai mare flexibilitate în transferarea resurselor între activitățile proiectului sau între anii de punere în aplicare a acestuia.

În sfârșit, atât autoritățile responsabile, cât și organizațiile de punere în aplicare au subliniat că o cooperare mai integrată și mai eficace între statele membre și între organizațiile de punere în aplicare poate avea efecte pozitive deopotrivă pentru acestea și pentru grupurile țintă. În special, crearea de sisteme de cooperare caracterizate de libera circulație a cunoștințelor și bunelor practici între statele membre, s-ar putea dovedi extrem de benefică în ceea ce privește planificarea și punerea în aplicare a activităților legate de azil și refugiați.

Aceste sisteme vor încuraja încheierea de acorduri privind facilitarea schimbului de experiență și de bune practici cu specialiștii din cadrul organizațiilor publice și ale societății civile din întreaga Europă.

.

6. CONCLUZII șI RECOMANDăRI

Situația de ansamblu a punerii în aplicare a Fondului european pentru refugiați în perioada 2005-2007 este satisfăcătoare. Organizațiile de punere în aplicare a proiectelor și autoritățile naționale responsabile pentru punerea în aplicare a programelor naționale au reușit să valorifice experiența acumulată în prima perioadă de punere în aplicare a Fondului (2000­2004) și să obțină rezultate chiar mai bune. Dincolo de rezultatele proiectelor finanțate, au fost identificate impacturi semnificative la nivel național în ceea ce privește principalele obiective politice stabilite pentru Fond. Deși pot fi realizate în continuare îmbunătățiri, Fondul european pentru refugiați are în prezent, după două perioade de punere în aplicare, reputația unui util instrument european de finanțare a punerii în aplicare a acquis -ului comunitar în domeniul politicii în materie de azil.

Dintre variatele recomandări propuse în urma evaluării activităților finanțate și a mecanismelor de punere în aplicare, o parte dintre acestea au fost puse deja în aplicare în cea de a treia fază a Fondului, pentru perioada 2008-2013, aflată în curs de desfășurare în contextul mai larg al Programului general „Solidaritatea și gestionarea fluxurilor de migrație”. De exemplu, Comisia a publicat un număr de orientări pentru clarificarea cerințelor juridice din diferite domenii (regulile de eligibilitate, programare, raportare, încheierea programului etc.), în vederea găsirii de soluții practice, iar după începerea noilor programe s-a consultat în mod permanent cu statele membre în privința mai multor aspecte ale punerii în aplicare; această inițiativă este deosebit de apreciată de către statele membre. Recomandările vor continua să fie analizate în contextul unei dezbateri ample desfășurate de Comisie cu privire la propunerile care trebuie efectuate pentru perioada post-2013.

[1] Contribuția Fondului la proiectele sprijinite nu poate depăși 50 % din costul total al acestora, cu excepția proiectelor deosebit de inovatoare (până la 60% ) și a țărilor care beneficiază de sume din Fondul de coeziune, unde acest procent a ajuns la 75 %. Prin urmare, procentul global corespunzător tuturor statelor membre ale UE a fost de 51 %.