(1)

Măsurile menționate în paragraful introductiv ar trebui să țină cont de faptul că statele membre au dreptul de a defini principiile fundamentale ale sistemului lor de securitate socială și se bucură de o largă marjă de apreciere în ceea ce privește definirea și punerea în aplicare a politicii sociale și de ocupare a forței de muncă, inclusiv stabilirea condițiilor de acces la prestații sociale. (a) În timp ce libera circulație a lucrătorilor în temeiul articolului 45 din TFUE implică eliminarea oricărei discriminări pe motiv de cetățenie în ceea ce privește încadrarea în muncă, remunerarea și celelalte condiții de muncă și de ocupare a forței de muncă, acest drept poate face obiectul unor limitări justificate de motive de ordine publică, siguranță publică și sănătate publică. În plus, libera circulație a lucrătorilor poate fi limitată prin măsuri proporționale cu obiectivul legitim urmărit, dacă acest lucru este impus de motive imperative de interes public. Încurajarea angajării, reducerea șomajului, protecția lucrătorilor vulnerabili și evitarea riscului de a submina în mod grav viabilitatea sistemelor de protecție socială sunt motive de interes public recunoscute în acest sens prin jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene, pe baza unei analize de la caz la caz. Pe baza unor considerente obiective, independente de cetățenia persoanelor vizate și proporționale cu obiectivul legitim urmărit, pot fi impuse condiții în ceea ce privește anumite prestații pentru a se asigura că există un anumit grad de legătură reală și efectivă între persoana în cauză și piața muncii din statul membru gazdă. (b) Libera circulație a cetățenilor UE în temeiul articolului 21 din TFUE trebuie să fie exercitată sub rezerva limitărilor și a condițiilor prevăzute de tratate și de măsurile adoptate în vederea aplicării acestora. În temeiul dreptului UE, dreptul de ședere în statul membru gazdă este acordat persoanelor inactive din punct de vedere economic dacă acestea dispun de suficiente resurse pentru ele însele și pentru membrii familiilor lor, astfel încât să nu devină o povară pentru sistemul de asistență socială din statul membru gazdă, și dacă persoanele respective dețin o asigurare de sănătate completă. Statele membre au posibilitatea de a refuza acordarea de prestații sociale persoanelor care își exercită libertatea de circulație numai în scopul de a obține beneficiul ajutorului social al unui alt stat membru, deși nu dispun de suficiente resurse pentru a solicita drept de ședere. Statele membre pot respinge cererile de asistență socială ale cetățenilor UE din alte state membre care nu beneficiază de un drept de ședere sau au dreptul de ședere pe teritoriul acestora exclusiv pentru că își caută un loc de muncă. Aceasta include cereri din partea cetățenilor UE din alte state membre pentru prestații a căror funcție preponderentă este de a asigura costurile de subzistență minime, chiar dacă aceste prestații sunt menite și să faciliteze accesul pe piața muncii din statul membru gazdă. (c) Persoanele care beneficiază de dreptul la liberă circulație trebuie să respecte actele cu putere de lege din statul membru gazdă. În conformitate cu dreptul Uniunii, statele membre au posibilitatea de a lua măsuri pentru a preveni abuzul de drept sau frauda, precum prezentarea unor documente false, și de a aborda cazurile de încheiere sau de menținere a unor căsătorii de conveniență cu resortisanți ai țărilor terțe în scopul de a utiliza libera circulație drept cale de regularizare a șederii ilegale într-un stat membru sau de a aborda cazurile de utilizare a liberei circulații drept cale de a ocoli normele naționale privind imigrația aplicabile resortisanților țărilor terțe. De asemenea, statele membre gazdă pot lua măsurile restrictive necesare pentru a se proteja împotriva persoanelor al căror comportament este susceptibil să reprezinte o amenințare reală și gravă la adresa ordinii publice sau a siguranței publice. Pentru a determina dacă comportamentul unei persoane reprezintă o amenințare reală la adresa ordinii publice sau a securității publice, statele membre pot lua în considerare comportamentul anterior al persoanei vizate, iar amenințarea nu trebuie să fie neapărat iminentă. Chiar și în absența unei condamnări penale anterioare, statele membre pot acționa preventiv, cu condiția ca măsurile să fie adaptate persoanei vizate. Schimbul de informații și cooperarea administrativă între statele membre vor continua să fie dezvoltate împreună cu Comisia pentru a lupta mai eficace împotriva abuzului de drept și a fraudei.