RO    RO RO 
RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 8.4.2009 
SEC(2009) 454 
  
DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI 
Document de înso țire pentru 
 
COMUNICARE A COMISIEI C ĂTRE CONSILIU ȘI PARLAMENTUL EUROPEAN 
 
Construirea unui viitor durabil pentru acvacultur ă 
 
Un nou impuls pentru st rategia de dezvoltare  
durabilă a acvaculturii europene 
 
REZUMATUL EVALU ĂRII IMPACTULUI  
  
{COM(2009) 162 final} 
{SEC(2009) 453} 
RO 2   RO SINTEZĂ 
Comisia European ă a prezentat în 2002 o comunicare privi nd strategia pentru o dezvoltare 
durabilă a acvaculturii în Europa1, care pentru prima oar ă a pus sectorul acvaculturii în prim 
plan la nivel european. În 2007 DG MARE (fosta DG FISH) a f ăcut bilanțul progreselor 
înregistrate pân ă în acel moment. Pe baza acestei evalu ări și ținând cont de faptul c ă unul din 
principalele obiective st abilite în 2002 în privin ța creșterii ocup ării forței de munc ă și a 
productivit ății nu a fost realizat, Comisia a lansat o consultare și o dezbatere pe scar ă largă cu 
toate părțile interesate referitoare la oportunit ățile pe care le ofer ă acvacultura și provocările 
cărora trebuie s ă le facă față.  
În timpul perioadei de consultare și evaluare au fost identificate  o serie de probleme, detaliate 
în prezentul document. Obiectivele fixate în 20 02 de a furniza produse alimentare de origine 
acvatică sigure, garantând în acela și timp sănătatea și calitatea vie ții animalelor și de a asigura 
reglementarea sectorului, au fost  în general realizate. Exist ă însă o problem ă generală: 
stagnarea global ă a produc ției acvicole în UE de la începutul mileniului, raportat la cre șterea 
constantă a sectorului la nivel mond ial. În UE sectorul acva culturii are numeroase atuuri și 
este un lider în domeniul inov ării tehnologice și cercetării, dar se confrunt ă, de asemenea, cu 
o serie de probleme. Principalele elemente  evocate includ pe de o parte perspectiva 
economic ă generală a acvaculturii europe ne, în special concuren ța cu importurile, structura și 
caracteristicile industriale ale acesteia și, pe de alt ă parte, provoc ările acvaculturii europene 
raportat la cerin țele de protec ție a mediului, nevoia de a dep ăși dificultățile privind spa țiul 
limitat și concuren ța pentru accesul la ap ă, precum și provocările legate de garantarea unui 
grad înalt de s ănătate și calitate a vie ții animalelor. Consultarea a pus în eviden ță importan ța 
cercetării orientate spre nevoile i ndustriei în acest nou domeniu al  domesticirii animalelor, dar 
a subliniat și existența unor probleme suplimentare, cum ar fi lipsa de vizibilitate a 
acvaculturii și impactul acestui fapt asupra imaginii sale, necesitatea unei mai bune 
guvernanțe prin comunicare și implicarea p ărților interesate, precum și necesitatea asigur ării 
unor condi ții echitabile de concuren ță și reducerii sarcinii administrative. 
Pentru a aborda problemele identificate în cadrul consult ării, prezentul document trece în 
revistă trei opțiuni importante. 
Prima op țiune identificat ă a fost scenariul statu-quo , mai precis r ămânerea în limitele 
strategiei elaborate în 2002, f ără a lua vreo ini țiativă specială. Această opțiune ar însemna și 
adoptarea unei abord ări „business as usual” în dezvoltarea diverselor domenii de politic ă care 
ar putea avea impact asupra acvaculturii și continuarea activit ății pe linia obiectivului stabilit 
în 2002, înc ă nerealizat, referitor la crearea de locuri de munc ă.  
A doua op țiune a fost reiterarea tipului de ini țiativă luată în 2002 și propunerea unei strategii 
înnoite pentru dezvoltarea durabil ă a acvaculturii europene. Acest lucru ar însemna elaborarea 
unei comunic ări privind orient area strategic ă care să defineasc ă obiectivele strategice și să 
identifice propunerile de posibile ac țiuni viitoare din cadrul di feritelor domenii în cauz ă. În 
cadrul acestei op țiuni au fost luate în considerare mai multe posibilit ăți, mai precis evaluarea 
măsurii în care ar fi oportun ă menținerea sau revizuirea anumitor obiective strategice definite 
în 2002 și identificarea ac țiunilor care s ă implice toate p ărțile interesate sau care intr ă în 
competen ța exclusiv ă a autorităților publice. În acest exerci țiu de evaluare a fost analizat ă și 
                                                 
1 COM (2002) 511 final. 
RO 3   RO posibilitatea ca aceast ă comunicare strategic ă cu eventuale propuneri de modific ări „orientate 
spre acvacultur ă” ale instrumentului comunitar de spri jin financiar (Fondul European pentru 
Pescuit – FEP) s ă aibă un efect de levier de natur ă să întărească anumite dimensiuni ale 
strategiei. Aceast ă subopțiune nu a fost re ținută din motive de propor ționalitate și constrângeri 
legate de timp și deoarece alte evalu ări sunt a șteptate în curând (evaluarea ex-post a 
Instrumentului Financiar pentru Orientar ea Pescuitului care va începe în 2009)2. 
Ultima op țiune luată în considerare a fost schimbarea fundamental ă a abordării prin punerea 
bazelor pentru o „politic ă acvicolă comună a UE” cu ajutorul unui cadrul legislativ cu mai 
multe fațete care s ă se situeze undeva între politica comun ă din domeniul pescuitului (care ar 
acoperi doar problemele legate de pescuit) și politica agricol ă comună, ceea ce ar însemna 
fixarea de obiective de produc ție la nivelul UE. Aceast ă din urmă opțiune a fost abandonat ă 
destul de repede deoarece ar fi în contradic ție în mai multe privin țe cu principiul 
subsidiarit ății.  
Dezvoltarea unui sect or nu poate fi pur și simplu dictat ă de autorit ățile publice, îns ă acestea 
au un rol semnificativ de jucat în stabilirea condi țiilor și a cadrului în care se poate dezvolta 
sau nu un anumit sector. Analiza a concluzionat c ă aceste provoc ări trebuie abordate din 
punctul de vedere al rolului autorit ăților publice în UE, inclusiv la nivel na țional și regional, 
având în vedere c ă acestea sunt înc ă responsabile pentru o serie de factori care condi ționează 
în mare m ăsură dezvoltarea acvaculturii (de exemplu autorizarea și amenajarea spa țiului). 
Având în vedere numeroasele polit ici comunitare care au influen ță asupra dezvolt ării 
acvaculturii, o abordare coordonat ă în cadrul unei viziuni comune a fost considerat ă oportună. 
Mai presus de toate, evaluarea a subliniat importan ța unui impuls nou pentru acvacultura 
europeană - printr-o comunicare strategic ă a Comisiei de actualiz are a strategiei din 2002 și 
adaptarea acesteia la noile circumstan țe, reorientarea unora dintre obiectivele sale strategice 
(cu accent mai mare pe competitivitate și guvernan ță mai bună) și un sprijin comunitar pentru 
acest sector.  
Prin urmare, obiectivul este acordarea unui nou impuls strategiei pentru dezvoltarea durabil ă a 
acvaculturii în Europa prin determinarea rolului autorit ăților publice în stabilirea unui cadru 
adecvat pentru dezvoltarea durabil ă a acvaculturii în Europa permi țând înlăturarea mai multor 
obstacole astfel încât sectorul s ă se poată dezvolta. Pentru ca strategia s ă funcționeze din plin, 
ea trebuie s ă fie adoptat ă de statele membre și transpus ă în acțiuni concrete la nivel regional și 
local.  
                                                 
2 Acest lucru nu aduce îns ă atingere niciunei decizii viitoare de revizuire a sprijinului financiar acordat 
acestui tip de activitate din UE în cadrul actualei crize financiare și în lumina dezbaterii care a avut loc 
la summitul european din decembrie 2008.