COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL ȘI COMITETUL REGIUNILOR

Un dialog cu țările sud-mediteraneene privind migrația, mobilitatea și securitatea

INTRODUCERE

Evenimentele istorice care au avut loc în țările sud-mediteraneene începând cu sfârșitul anului 2010 le-au oferit popoarelor țărilor respective ocazii unice de a-și exprima mai liber dorința de a trăi într-o democrație adevărată, de a se respecta drepturile omului și libertățile fundamentale, de a avea instituții ale statului mai imparțiale și care să funcționeze mai bine și de a se utiliza mai echitabil resursele publice. Aceste evenimente i-au inspirat și pe cetățenii din alte țări arabe și din întreaga lume și le-au sporit hotărârea de a-și materializa aspirațiile democratice.

UE este gata să continue să își sprijine toți vecinii din sud care doresc să se angajeze pe calea democrației, drepturilor omului, bunei guvernanțe și statului de drept și să încheie parteneriate cu țările respective pentru a se obține progrese concrete pentru popoarele acestora.

Evenimentele istorice în cauză au dus și la mișcări semnificative de populație .

Izbucnirea conflictului în Libia la mijlocul lunii februarie a provocat strămutarea a circa 800 000 de persoane de diferite naționalități către țările învecinate, în special către Tunisia și Egipt. O parte din acestea au fugit în Italia și Malta, traversând Marea Mediterană pe ambarcațiuni improvizate, pierzându-și uneori viața pe mare în această încercare. Începând cu jumătatea lunii ianuarie, circa 35 000 de migranți din Tunisia și Libia au ajuns pe coasta insulei italiene Lampedusa și a Maltei.

Unii dintre factorii principali ai presiunilor migratoare din regiunea sud-mediteraneeană, ca de exemplu nivelurile ridicate ale ratei șomajului în rândul unei populații foarte tinere, nu sunt noi. Aceștia reprezintă o provocare structurală pe termen lung atât pentru UE, cât și pentru regiunea respectivă.

UE trebuie să le ofere un sprijin clar cetățenilor din țările sud-mediteraneene, mulți dintre aceștia putând fi tentați ca, în absența perspectivei de a duce o viață mai bună acasă, să caute oportunități în afara țării lor de origine. Gestionarea activă a fluxurilor de migrație, consolidarea oportunităților de migrație legală și instituirea de măsuri de abordare a migrației nereglementare au un impact pozitiv atât asupra UE, cât și a țărilor partenere .

Ca parte a angajamentului mai amplu al UE și a ofertei de a încheia un parteneriat pentru democrație și prosperitate împărtășită și în contextul unei politici europene de vecinătate consolidate față de vecinii din sud ai UE și de noile aspirații democratice ale acestora, prezenta comunicare propune abordarea provocărilor existente în domeniul migrației și al mobilității prin instituirea unui dialog între UE și țările sud-mediteraneene privind migrația, mobilitatea și securitatea , în conformitate cu abordarea globală a UE în materie de migrație .

Prezenta comunicare se întemeiază pe propunerile de încheiere a unui parteneriat între UE și țările sud-mediteraneene în domeniul migrației, al mobilității și al securității prezentate de Comisie în comunicarea acesteia privind migrația, adoptată la 4 mai 2011. Aceasta este adoptată în paralel cu Comunicarea privind revizuirea politicii de vecinătate a UE.

MĂSURILE URGENTE ADOPTATE DE UNIUNEA EUROPEANĂ

Uniunea Europeană a răspuns acestor provocări în mod rapid și eficace, întreprinzând în special următoarele acțiuni concrete:

- pentru a gestiona situația de urgență umanitară generată de fluxurile de migranți și refugiați sosite brusc în țările vecine Libiei, Comisia a alocat 40 MEUR, dintr-o contribuție totală a UE – din partea Comisiei și a statelor membre – de 102 MEUR, pentru a evacua și repatria resortisanții țărilor terțe și pentru a asista persoanele aflate în dificultate din Libia și țările vecine. Acest lucru a fost posibil și datorită acțiunilor demne de laudă ale OIM, ICNUR, CICR și ale altor organizații internaționale. Intervenția UE a avut o importanță esențială în reducerea presiunii exercitate asupra capacităților de primire ale Tunisiei și Egiptului de fluxurile masive de persoane strămutate primite;

- pentru a răspunde prompt fluxurilor de migrație nereglementare și mixte ce au traversat zona centrală a Mării Mediterane, FRONTEX a lansat, cu sprijinul câtorva state membre, operațiunea comună EPN Hermes Extension 2011, menită să asiste Italia în controlarea ambarcațiunilor care transportă migranți și refugiați. De asemenea, EUROPOL a trimis o echipă de experți în Italia, pentru a ajuta autoritățile italiene de aplicare a legii să identifice eventualii infractori în rândul persoanelor interceptate;

- pentru a asigura faptul că, pe termen scurt, statele membre cele mai expuse fluxurilor tot mai mari de migranți și refugiați nereglementari pot face față consecințelor financiare ale fluxurilor respective , Comisia a alocat pentru 2011 o sumă suplimentară de 25 MEUR în cadrul Fondului pentru frontierele externe și al Fondului european pentru refugiați, sumă disponibilă pe baza unor cereri concrete ale statelor membre;

- pentru a răspunde noului apel la democrație și luptei pentru democrație ale populației dintr -o serie de țări sud-mediteraneene, Comisia Europeană și Înaltul Reprezentant au prezentat împreună, la 8 martie 2011, o comunicare privind un „ Parteneriat pentru democrație și prosperitate împărtășită cu țările sud-mediteraneene ”. Prezenta comunicare, ale cărei recomandări-cheie au fost aprobate de Consiliul European la reuniunile sale din 11 și 25 martie 2011, propune să se ofere țărilor sud-mediteraneene perspectiva instituirii unui dialog cu UE privind migrația, mobilitatea și securitatea , destinat să consolideze și să faciliteze canalele legale de migrație și mobilitate a cetățenilor între aceste țări și UE.

DEZVOLTAREA DURABILĂ A CAPACITĂȚILOR DE GESTIONARE A FLUXURILOR DE MIGRAȚIE ȘI DE REFUGIAȚI

Răspunsul UE la situația de urgență a fost rapid, cuprinzător și eficace. Pe de altă parte, a devenit clar că situația de criză nu va fi rezolvată rapid și că este necesar să se creeze condițiile pentru implementarea unui plan sustenabil și mai structurat care ar putea reglementa diversele dimensiuni ale fenomenului, pe baza solidarității dintre statele membre și pe parteneriatul cu țările terțe relevante , respectându-se pe deplin obligațiile internaționale ale UE. Fluxurile de migrație nereglementare originare din Tunisia ar putea fi urmate de fenomene similare în alte țări sud-mediteraneene, în special în cele care se confruntă cu instabilitate politică și cu o criză socială. Rețelele de introducere ilegală a persoanelor legate de criminalitatea organizată își pot consolida activitățile și extinde domeniul geografic de acțiune la alte țări africane în afara Tunisiei.

Întrucât conflictul din Libia continuă, se preconizează că mult mai multe persoane vor fugi din țară în viitor, și anume un număr tot mai mare de resortisanți ai diverselor alte țări terțe, în special din țările din Africa Subsahariană, care locuiau în Libia ca migranți sau refugiați. De asemenea, este posibil ca Libia să devină din nou o țară de tranzit cheie pentru introducerea ilegală de migranți nereglementari din Africa în Europa.

Chiar dacă în etapa inițială a crizei o mare parte a persoanelor care fugeau din țară din cauza conflictului din Libia au fost repatriate în țările lor de origine în timp util, un număr tot mai mare de persoane pentru care nu exista vreo țară în care să poată fi repatriate în siguranță au călătorit din Libia către țările vecine. Este vorba fie de libieni, fie de resortisanți ai țărilor terțe care își aveau reședința în Libia și care își părăsiseră țara de origine în căutarea unei protecții internaționale. În cazul în care aceste persoane nu vor fi relocate, este posibil să fie obligate să rămână o perioadă îndelungată în țările gazdă. Această situație pune o presiune suplimentară asupra capacităților de primire, care sunt deja diminuate, ale unor țări precum Tunisia și Egipt și contribuie la creșterea fluxurilor de migrație și de refugiați care au destinația statele membre UE.

Având în vedere această situație și pe baza inițiativei comune a Comisiei Europene și a Înaltului Reprezentant, Consiliul European a solicitat Consiliului, pe baza impulsului care trebuie dat de Comisie, să întreprindă acțiuni imediate suplimentare și să prezinte înainte de reuniunea Consiliului European din iunie măsuri pe termen lung pentru dezvoltarea capacităților de gestionare a fluxurilor de migrație și de refugiați în zona mediteraneeană.

PLANUL DE MĂSURI PE TERMEN SCURT ȘI MEDIU

Ca răspuns imediat la această solicitare, Comisia a prezentat Consiliului Justiție și Afaceri Interne, la reuniunea acestuia din 11-12 aprilie, un prim plan de măsuri prin care să se soluționeze pe termen scurt și mediu chestiunea fluxurilor de migrație și de refugiați originare din țările sud-mediteraneene, pentru (1) a asigura faptul că UE și țările vecine Libiei dobândesc capacitatea de a face față unor eventuale fluxuri continue și mai ample de refugiați din țara respectivă și (2) a acorda asistență statelor membre UE și țărilor din Africa de Nord aflate în prima linie, asumându-și responsabilitatea principală în ceea ce privește soluționarea chestiunii fluxurilor de migrație și de refugiați.

Planul include următoarele acțiuni:

1. continuarea acordării de fonduri pentru asistența umanitară a persoanelor aflate în dificultate din Libia și din țările vecine acesteia și pentru repatrierea persoanelor care fug de conflictul din Libia, în conformitate cu nevoile identificate;

2. consolidarea operațiunii comune EPN Hermes Extension, coordonate de FRONTEX, cu resurse tehnice suplimentare puse la dispoziție de statele membre, continuând totodată operațiunile comune HERMES și POSEIDON atât timp cât este necesar, pe baza suplimentării bugetului pentru FRONTEX, destinat rețelei de patrulare pentru supraveghere;

3. consolidarea rapidă a competențelor FRONTEX și punerea la dispoziția acestuia a unor instrumente mai eficace. Regulamentul de modificare a Regulamentului de instituire a agenției FRONTEX ar trebui adoptat de urgență de către Consiliu și Parlamentul European;

4. adresarea unei solicitări către FRONTEX de a accelera negocierile în vederea încheierii unor acorduri de lucru cu autoritățile competente din Egipt, Maroc și Turcia, pentru care are deja un mandat, și adresarea solicitării de a se da urgent FRONTEX un mandat de începere a negocierilor în vederea încheierii unui acord de lucru similar cu Tunisia;

5. lansarea unui proiect operațional comun special UE-Tunisia ca parte a unei serii mai largi de măsuri de soluționare a situației globale a migrației nereglementare în regiunea mediteraneeană. Acest proiect este destinat să consolideze capacitatea autorităților tunisiene de control al frontierelor Tunisiei, de luptă împotriva introducerii ilegale de migranți și a traficului de persoane, de facilitare a returnării și a reintegrării sociale și profesionale a persoanelor returnate, de sprijinire a accesului la canalele de migrație legale și de tratare a migranților care intră pe teritoriul lor în conformitate cu standardele internaționale, inclusiv prin oferirea de azil persoanelor care au nevoie de protecție internațională. În paralel cu acest proiect, se va viza și acordarea de asistență autorităților locale ale statelor membre UE care sunt cele mai afectate de această problemă în vederea abordării repercusiunilor imediate ale fluxurilor de migrație originare din Tunisia asupra economiei și infrastructurii locale;

6. asigurarea faptului că statele membre folosesc integral resursele financiare care le-au fost alocate în cadrul Fondului pentru frontierele externe, Fondului de returnare și Fondului european pentru refugiați, inclusiv, dacă este necesar, prin modificarea destinației inițiale a finanțării și, dacă este nevoie, asigurarea faptului că se axează pe prioritățile de maximă urgență (pentru programele 2010/2011,sunt disponibile 425 de milioane EUR în cadrul acestor trei fonduri pentru cele șase state membre cele mai afectate, și anume Cipru, Franța, Grecia, Italia, Malta și Spania);

7. furnizarea de resurse suplimentare din aceste trei fonduri în sprijinul statelor membre care se confruntă cu situații de urgență , în conformitate cu dispozițiile Regulamentului financiar;

8. implementarea unui program de protecție regional , la care să participe Egiptul, Libia și Tunisia, destinat să consolideze posibilitatea de a acorda asistență refugiaților blocați în aceste țări și să dezvolte, la nivel local, legislația și capacitatea administrativă de a-i trata în conformitate cu standardele internaționale. Relocarea este, de asemenea, o componentă importantă a programelor de protecție regionale;

9. planificarea și implementarea relocării a cât mai multor persoane care au nevoie de protecție internațională de pe teritoriul țărilor vecine cu Libia în statele membre UE și în alte țări care sunt dispuse să le primească;

10. ajungerea rapidă la un acord privind adoptarea propunerii de instituire a unui program de relocare comun al UE , în vederea facilitării operațiunilor de relocare.

După cum se menționa mai sus, un motiv important de preocupare îl constituie eventuala creștere a fluxurilor de persoane susceptibile de a avea nevoie de protecție internațională , provenite, în prezent, de pe teritoriul Libiei - în viitor fiind posibil să provină din alte țări din regiune. Comisia recunoaște eforturile semnificative făcute de ICNUR, CICR, OIM și alte organizații internaționale și sprijinul oferit de UE și de statele sale membre în furnizarea de asistență umanitară și de alt tip de sprijin persoanelor strămutate din Libia. În acest context, este important să se asigure faptul că rămâne disponibil un nivel adecvat de fonduri în sprijinul furnizării de asistență umanitară , în conformitate cu nevoile identificate.

Sprijinul financiar ar trebui să fie destinat și abordării repercusiunilor imediate ale fluxurilor de migrație și de refugiați asupra situației economice și sociale locale , precum și asupra infrastructurilor locale din unele regiuni periferice ale statelor membre UE, așa cum a fost cazul în cursul ultimilor ani, de exemplu în cazul unora dintre Insulele Canare, insulelor siciliene, Maltei, Ciprului și unora dintre insulele grecești din Marea Egee. Comisia intenționează să analizeze modul în care alocările acordate în cadrul fondurilor structurale ale UE ar putea contribui la abordarea acestor situații.

Sprijinul acordat statelor membre cele mai expuse nu ar trebui să se limiteze la asistența financiară și ar trebui să permită împărțirea responsabilității efective pentru gestionarea migranților și a refugiaților. Comisia a propus deja o serie de măsuri, inclusiv în contextul conferinței ministeriale privind relocarea și restabilirea, organizată la Bruxelles la 12 mai 2011, care trebuie analizate cu atenție și urgent pentru a atinge acest obiectiv. Printre aceste măsuri, este important să se semnaleze posibilitatea de a desfășura echipe de sprijin ale Biroului de Sprijin pentru Azil (EASO) în statele membre cele mai afectate, la cererea acestora, pentru a ajuta autoritățile să verifice solicitanții de azil și să le ofere ajutor inițial. Bugetul EASO actual ar permite deja finanțarea desfășurării unor astfel de echipe. Statele membre ar trebui să își dovedească solidaritatea și să pună la dispoziție experți în domeniul azilului care să se alăture echipelor EASO, precum și să accepte relocarea pe teritoriul lor a unora dintre beneficiarii protecției internaționale. Comisia este gata să sprijine aceste eforturi prin Fondul european pentru refugiați, în cadrul extinderii proiectului-pilot privind Malta început în 2009.

Planul de măsuri propus este posibil doar dacă se mobilizează resurse financiare adecvate din partea UE . Comisia va analiza, pe baza resurselor financiare disponibile, în ce mod poate asigura o finanțare adecvată pentru a face față amplorii provocărilor cu care se confruntă UE în această situație de urgență. În plus, Comisia va promova o coordonare adecvată a diverselor instrumente financiare interne și externe, pentru a asigura în special acordarea de sprijin pentru cooperarea între statele membre UE și țările terțe cu privire la proiecte concrete legate de gestionarea frontierelor, de migrație și de azil.

UN PLAN DE MĂSURI PE TERMEN MAI LUNG: CONSOLIDAREA COOPERĂRII CU ȚĂRILE SUD-MEDITERANEENE

Planul de măsuri propus de Comisie (descris mai sus) a avut parte de o amplă susținere din partea Consiliului Justiție și Afaceri Interne, la reuniunea acestuia din 11 și 12 aprilie. Astfel de măsuri, care sunt în esență pe termen scurt, sunt implementate în prezent.

Cu toate acestea, Comisia consideră că, pe termen mai lung, sunt necesare măsuri suplimentare. În primul rând, măsurile respective ar trebui să abordeze cauzele principale ale migrației la nivel structural. Cooperarea cu țările sud-mediteraneene ar trebui consolidată, pentru a aborda în mod eficace provocarea pe care o constituie crearea de locuri de muncă și îmbunătățirea condițiilor de viață în întreaga regiune . Cooperarea ar trebui să vizeze în special regiunile și categoriile specifice de persoane care sunt cele mai afectate de lipsa oportunităților în materie de ocupare a forței de muncă (de exemplu, tinerii ar trebui să reprezinte un obiectiv prioritar).

Pentru a răspunde acestor provocări, Comisia Europeană și Înaltul Reprezentant au propus în comunicarea comună din 8 martie 2011 să instituie un parteneriat pe termen lung pentru democrație și prosperitate împărtășită cu țările sud-mediteraneene bazat pe trei aspecte, unul dintre acestea fiind creșterea și dezvoltarea economică durabile și incluzive, punându-se un accent special pe chestiunile legate de ocuparea forței de muncă și pe cele sociale.

Sunt necesare măsuri pe termen mai lung și pentru a asigura faptul că migrația și mobilitatea între UE și țările sud-mediteraneene sunt canalizate prin procese legale și au loc în mod ordonat și eficient . Acest lucru ar implica eforturi de sprijinire a persoanelor din aceste țări aflate în căutarea unui loc de muncă să găsească oportunități de muncă în străinătate, în interesul comun al țărilor și persoanelor în cauză, precum și în interesul UE și al statelor sale membre. Această din urmă provocare ar trebui analizată în contextul mai larg al evoluției situației demografice a UE, precum și al problemei penuriei de forță de muncă cu care se confruntă UE. Necesitățile UE în materie de migrație pentru a ocupa anumite categorii de locuri de muncă vor trebui monitorizate și revizuite corespunzător, pentru a se face propuneri întemeiate pe dovezi precise, pe baza unor cereri reale în materie de forță de muncă. În acest context, trebuie recunoscută contribuția semnificativă a imigranților, de toate originile, la economiile UE. Aceștia contribuie la satisfacerea cererii de lucrători cu înalte calificări în sectoarele aflate în expansiune ale economiei UE, dar și la ocuparea multor posturi care necesită o combinație de calificări mai reduse.

În comunicarea comună din 8 martie 2011, Comisia Europeană și Înaltul Reprezentant au propus, de asemenea, instituirea unui parteneriat privind migrația, mobilitatea și securitatea cu țările sud-mediteraneene.

Comisia consideră că lansarea unor parteneriate privind mobilitatea cu țările sud -mediteraneene este un instrument crucial, benefic pentru ambele părți, pentru a asigura faptul că se gestionează mai bine și cu mai multă eficacitate migrația și mobilitatea nu numai ale cetățenilor țărilor partenere, ci și ale resortisanților altor țări, în special a celor din Africa Subsahariană și din Orientul Mijlociu, care rezidează pe teritoriul țărilor sud-mediteraneene sau îl tranzitează în număr tot mai mare. Lansarea unor astfel de parteneriate ar consolida contactele dintre popoare și ar promova și mai mult înțelegerea reciprocă, precum și relațiile economice și ocuparea forței de muncă. Acest lucru ar fi în beneficiul dezvoltării economice și sociale a întregii regiuni mediteraneene și al integrării migranților în UE și în alte țări de destinație.

Parteneriatele propuse vor fi concretizate prin adoptarea unei abordări adaptate fiecărei țări , pe baza unui angajament al fiecărei țări de a îndeplini anumite condiții și ținând seama de relația globală cu țara parteneră în cauză. Tot astfel, în conformitate cu orientările Consiliului European, este important ca parteneriatele să includă, în paralel, totalitatea diverselor aspecte ale unei astfel de cooperări și ca acestea să asigure faptul că facilitarea progresivă a circulației persoanelor este însoțită de implementarea unor măsuri care ar garanta siguranța acestei circulații.

DIALOGUL CU ȚĂRILE SUD-MEDITERANEENE PRIVIND MIGRAȚIA, MOBILITATEA ȘI SECURITATEA

Obiectivul global al dialogului privind migrația, mobilitatea și securitatea va fi sprijinirea și încurajarea reformelor – menite să îmbunătățească securitatea – pe care este posibil ca țările partenere să le lanseze, oferindu-le cetățenilor lor posibilitatea unei mobilități sporite către statele membre UE, abordând în același timp cauzele principale ale fluxurilor de migrație. Acest dialog va face parte dintr-un angajament și o asistență mult mai ample pentru țările din Africa de Nord, în cadrul politicii europene de vecinătate reînnoite. Acest dialog tematic și specific va avea loc ca parte a cadrelor mai largi pentru relații bilaterale și dialog, ținând seama, la nivel regional, de Strategia comună UE-Africa și de Parteneriatul UE-Africa privind mobilitatea, migrația și ocuparea forței de muncă.

Pentru a atinge acest obiectiv important, așa cum a cerut Consiliul European, Comisia intenționează să utilizeze pe deplin instrumentul existent disponibil ca parte a abordării globale a UE în materie de migrație , și anume parteneriatul privind mobilitatea , care s-a dovedit a fi un instrument eficace pentru promovarea dialogului și a cooperării operaționale cu țările terțe. Parteneriatele privind mobilitatea vor fi adaptate corespunzător situației specifice și necesităților țărilor sud-mediteraneene în cauză.

Se vor aplica principiile:

11. diferențierii : dialogul va fi propus și derulat pe baza meritului individual al țării partenere respective (abordare în funcție de țară) și va ține seama de măsura în care se fac progrese și în care acestea se reflectă în practicile naționale și în punerea în aplicare a politicilor la nivel național;

12. caracterului bilateral : dialogul va fi convenit între UE și statele sale membre, pe de o parte, și fiecare țară parteneră, pe de altă parte;

13. conditionalității : rezultatele preconizate ale dialogului ar depinde de eforturile și progresele înregistrate în toate domeniile (migrație, mobilitate și securitate) și vor ține seama de toate progresele făcute în domeniile legate de guvernanță;

14. monitorizării : partenerii ar urma să convină asupra instituirii unui mecanism eficient de monitorizare a implementării concrete a parteneriatului. La punerea în aplicare a acestui mecanism ar participa experți din UE și statele membre.

Această abordare pe mai multe niveluri îi va permite UE să extindă beneficiile mobilității propuse în parteneriat la acele țări care își demonstrează disponibilitatea și capacitatea de a înregistra progrese în special în domeniile importante pentru UE.

Parteneriatele privind mobilitatea vor fi convenite la nivel politic între UE și statele sale membre, pe de o parte, și țara parteneră în cauză, pe de alta, și vor include, astfel cum au solicitat și convenit cele două părți, toate măsurile (fie ele de ordin legislativ sau practic) de asigurare a faptului că circulația persoanelor între UE și țara parteneră în cauză este bine gestionată și are loc într-un mediu sigur. Astfel, vor fi reunite toate măsurile relevante în mod sistematic și cuprinzător .

Aceste măsuri ar trebui să contribuie la consolidarea capacității de gestionare a migrației și a mobilității persoanelor în țările sud-mediteraneene și în relațiile acestora cu UE în toate domeniile abordării globale a UE în materie de migrație , ale cărei obiective sunt: (1) îmbunătățirea organizării migrației legale , (2) maximizarea impactului pozitiv al migrației asupra dezvoltării și (3) combaterea eficace a migrației nereglementare . În plus, parteneriatul ar include și o serie de măsuri menite să asigure (4) promovarea și respectarea drepturilor migranților , atât ale resortisanților țărilor partenere, cât și ale resortisanților țărilor terțe care tranzitează teritoriul acestora.

În domeniul azilului , parteneriatele privind mobilitatea ar avea drept obiectiv sporirea posibilităților de protecție internațională în țara parteneră. Acestea ar trebui să includă și promovarea în statele membre UE a inițiativelor privind integrarea de care beneficiază și țările de origine. Integrarea cu succes în țările de destinație creează condiții mai bune atât pentru contribuția la dezvoltare în țările de origine, cât și pentru reintegrarea cu succes a celor care se întorc în țările de origine.

Parteneriatul privind mobilitatea ar trebui să includă, de asemenea, un pachet de măsuri de consolidare a capacității care să fie implementate în țările partenere și care să fie identificate pe baza unei analize a țărilor sud-mediteraneene în cauză, pe baza propunerilor și solicitărilor acestora din urmă, precum și ale UE și statelor sale membre, care vor participa integral și activ la implementarea lor. Mai jos sunt enumerate (în mod neexhaustiv) măsurile de consolidare a capacității în domeniul migrației, mobilității și integrării care contribuie la atingerea acestor obiective:

- consolidarea și facilitarea accesului la canalele de migrație legale pentru migranții potențiali, pe baza unor necesități în materie de forță de muncă identificate în mod clar în UE și în alte țări de destinație;

- schimburi periodice de expertiză și de cele mai bune practici între serviciile publice de ocupare a forței de muncă, contribuind astfel la elaborarea unor programe reușite de politică în materie de piață a forței de muncă active, ducând astfel la creșterea nivelurilor capacității de inserție profesională și la sporirea perspectivelor pentru resortisanții țărilor terțe;

- consolidarea capacităților țării partenere de a acorda asistență în ceea ce privește organizarea eficientă și eficace a migrației legale, inclusiv a recrutării, recunoașterii aptitudinilor, returnării și reintegrării migranților;

- sprijinirea dezvoltării și punerii în aplicare în țările partenere a politicilor care promovează creșterea incluzivă, ocuparea forței de muncă, capacitatea de inserție profesională și toate aspectele muncii decente. Se urmărește, astfel, și diminuarea exodului de inteligență;

- maximizarea impactului migrației asupra dezvoltării, inclusiv prin facilitarea reducerii costurilor remizelor și prin canalizarea acestora către investiții durabile, prin sporirea activităților cu asociațiile peroanelor aflate în diaspora și prin măsuri menite să combată exodul de inteligență, ținând totodată seama de aspectele sociale ale migrației;

- sporirea calității registrelor de stare civilă în țara parteneră și a documentelor de identitate și de călătorie eliberate pe baza acestora;

- respectarea drepturilor fundamentale ale tuturor migranților, inclusiv ale celor care sunt resortisanți ai țărilor terțe;

- sprijinirea integrării efective în comunitatea țării de destinație și acordarea unui tratament nediscriminatoriu migranților reglementari;

- acordarea de asistență specifică migranților care fac parte din categoriile persoanelor vulnerabile, cum ar fi minorii neînsoțiți, victimele traficului de persoane și alte categorii;

- furnizarea de consiliere pentru a consolida capacitatea de a le răspunde migranților care au nevoie de asistență socială, psiohologică sau medicală specifică, precum și în vederea cooperării în ceea ce privește prevenirea diseminării bolilor transmisibile;

- asigurarea aplicării principiului „nereturnării” și oferirea unor soluții de protecție durabile celor care au nevoie de protecție internațională;

- elaborarea și punerea în aplicare a legislației în materie de azil în țara parteneră, în conformitate cu standardele internaționale, inclusiv prin cooperare cu ICNUR;

- facilitarea reintegrării sociale și profesionale a resortisanților țărilor partenere care se întorc în țara de origine;

- furnizarea de asistență pentru returnarea voluntară a resortisanților țărilor terțe arestați pentru că sunt migranți nereglementari pe teritoriul statului partener.

Măsurile de consolidare a capacității enumerate anterior ar facilita circulația persoanelor din țările sud-mediteraneene către UE. O astfel de circulație sporită va fi asigurată și mai mult prin mobilizarea următoarelor instrumente-cheie:

- UE le va oferi țărilor partenere posibilitatea de a încheia un acord de facilitare a eliberării vizelor . Conținutul acordului va diferi însă de la o țară parteneră la alta. Acordurile vor fi convenite de la caz la caz , dar vor sprijini cel puțin mobilitatea studenților, a cercetătorilor și a oamenilor de afaceri ;

- în funcție de posibilitățile și necesitățile efective ale statelor membre UE interesate de a participa activ la parteneriatele privind mobilitatea, în funcție de piețele muncii ale acestora și ținând seama de dreptul acestora de a stabili volumurile de migranți din motive economice care să fie admise, parteneriatele privind mobilitatea ar putea include și scheme specifice pentru facilitarea migrației forței de muncă între statele membre și țările sud-mediteraneene. Astfel de scheme ar putea permite (1) instituirea de programe specifice și/sau cadre juridice facilitate pentru migrația circulară (inclusiv în sectorul sezonier), (2) consolidarea capacității de gestionare a remizelor astfel încât să se consolideze impactul acestora asupra dezvoltării, (3) consolidarea capacității de a corela eficient oferta cu cererea de forță de muncă și de a gestiona returnarea și reintegrarea, (4) recunoașterea aptitudinilor și calificărilor profesionale și academice, (5) elaborarea și punerea în aplicare a unor cadre juridice pentru îmbunătățirea transferabilității drepturilor sociale, (6) sporirea accesului la informații privind locurile de muncă vacante pe piețele de muncă ale statelor membre UE, (7) identificarea măsurilor menite să ducă la îmbunătățirea cooperării și coordonării între țările sud-mediteraneene și statele membre UE în chestiuni legate de aptitudini și de modalitatea în care se poate corela cel mai bine oferta cu cererea de forță de muncă, pe baza muncii depuse deja de Fundația Europeană de Formare (ETF).În cadrul parteneriatului privind mobilitatea și în conformitate cu legislația lor, statele membre interesate pot decide, de asemenea, să adopte alte inițiative specifice menite să faciliteze accesul migranților din țara parteneră la piețele muncii din statele membre respective;

- creșterea mobilității descrisă mai sus va depinde de îndeplinirea, în prealabil, a unei serii de condiții menite să contribuie la crearea unui mediu în care circulația persoanelor ar avea loc prin canalele legale și în conformitate cu modalitățile convenite. Condițiile specifice care trebuie îndeplinite de fiecare țară ar varia în funcție de o evaluare privind îndeplinirea obiectivelor convenite prin intermediul dialogului cu fiecare țară parteneră, precum și în funcție de nivelul de cooperare dintre țara parteneră în cauză și UE.

Măsurile specifice care trebuie implementate pot fi enumerate (în mod neexhaustiv) astfel:

- instituirea de dispozitive pentru returnarea voluntară ;

- încheierea de acorduri de readmisie cu UE, care să includă dispoziții legate de readmisia propriilor resortisanți, precum și a resortisanților țărilor terțe, asigurând totodată punerea în aplicare în totalitate a obligațiilor lor existente în materie de readmisie;

- încheierea unui acord de lucru cu FRONTEX ;

- consolidarea capacității în domeniul gestionării integrate a frontierelor , al securității documentelor și al combaterii criminalității organizate, inclusiv a traficului de persoane și a introducerii ilegale de migranți;

- cooperarea în cadrul supravegherii în comun a Mării Mediterane, inclusiv printr-o posibilă cooperare în cadrul proiectului EUROSUR, odată ce va fi instituit;

- demonstrarea disponibilității de a coopera cu UE în identificarea resortisanților și a rezidenților săi, în special în cazul cooperării polițienești și judiciare, precum și în scopul readmisiei și extrădării;

- ratificarea și punerea în aplicare a Convenției ONU privind criminalitatea organizată transfrontalieră și a protocoalelor acesteia privind traficul de persoane și introducerea ilegală de migranți.

Parteneriatul privind mobilitatea este conceput ca un cadru pe termen lung bazat pe dialogul politic și pe cooperarea operațională , care va fi dezvoltat suplimentar în cadrul contextului general al relațiilor dintre UE și țara parteneră în cauză și va evolua în timp.

Pentru a pregăti încheierea parteneriatului privind mobilitatea între UE și țara parteneră în cauză, va fi instituit între UE și țara parteneră în cauză un dialog la nivel de înalți funcționari , la care vor participa pe deplin statele membre, dialog ce le va permite ambelor părți să schimbe opinii, să clarifice așteptările și necesitățile și să identifice domenii de cooperare. Acest lucru ar permite ca pregătirea deciziilor politice să aibă loc în comun, la nivel politic. Un astfel de dialog ar pregăti lansarea Parteneriatului privind mobilitatea și ar monitoriza implementarea acestuia.

În faza pregătitoare, țărilor sud-mediteraneene li se va cere să înregistreze progrese în ceea ce privește consolidarea capacității de gestionare eficace a migrației și să contribuie la instituirea unui mediu sigur pentru mobilitate, ca și condiții pentru implementarea echitabilă și durabilă a parteneriatului privind mobilitatea. UE va sprijini, atât tehnic, cât și financiar, eforturile țării partenere, inclusiv prin agențiile UE (FRONTEX, EASO și EUROPOL).

UE va avea nevoie și de resurse financiare suplimentare pentru a sprijini progresul țărilor sud-mediteraneene care vor dori să își consolideze capacitățile de gestionare a migrației, a mobilității și a securității, precum și pentru a se angaja într-o cooperare pe termen lung în acest scop.

UE și țările partenere care participă la dialog vor trebui, prin urmare, să analizeze cele mai bune soluții pentru a asigura o finanțare adecvată, în cadrul alocațiilor existente, a acțiunilor menite să sprijine consolidarea capacității și cooperarea în aceste domenii. Vor fi făcute analize similare în ceea ce privește noul instrument financiar de sprijinire a cooperării cu țările sud-mediteraneene în următorul cadru financiar al UE.

Pe lângă dezvoltarea parteneriatului privind mobilitatea, statele membre UE ar trebui să analizeze, de la caz la caz, îmbunătățirea acoperirii consulare în regiune, inclusiv prin instituirea de centre comune pentru tratarea solicitărilor de vize, sprijinite de UE. În plus, colaborarea din cadrul cooperării locale Schengen ar trebui consolidată și ar trebui să se utilizeze pe deplin îmbunătățirile de ordin practic și flexibilitatea oferite de Codul UE al vizelor , inclusiv să se reducă sau să se elimine taxele de viză și să se emită vize cu intrări multiple călătorilor de bună credință și anumitor categorii de persoane (cum ar fi, studenților, cercetătorilor și oamenilor de afaceri).

Pe termen lung, cu condiția ca acordurile de facilitare a vizelor și de readmisie să fie puse în aplicare în mod eficace, ar putea fi avute în vedere etape treptate prin care să se liberalizeze vizele pentru țările partenere, de la caz la caz, ținând seama de relația globală cu țara parteneră în cauză și în cazul în care au fost instituite condiții pentru o mobilitate bine gestionată și sigură.

Dialogul privind migrația, mobilitatea și securitatea va fi lansat progresiv cu țările sud-mediteraneene, inclusiv prin dezvoltarea unor parteneriate privind mobilitatea și ținând seama de (1) relația globală pe care UE o menține cu fiecare țară parteneră, (2) nivelul existent al capacității țării partenere de a gestiona fluxurile de migrație și (3) disponibilitatea țării partenere de a se angaja într-un dialog constructiv și eficace menit să ducă la instituirea parteneriatului. Pe această bază, Comisia propune demararea dialogurilor cu Tunisia, Maroc și Egipt .

CONCLUZII

Măsurile propuse în prezenta comunicare reprezintă răspunsul Comisiei la solicitarea Consiliului European, adresată la reuniunea acestuia din 24 martie 2011, de a prezenta un „ plan de dezvoltare a capacităților de gestionare a fluxurilor de migrație și de refugiați în regiunea mediteraneeană înaintea reuniunii Consiliului European din iunie ”.

Propunerile prezentate în prezenta comunicare se adaugă inițiativelor propuse de Comisie la 4 mai de instituire a unei abordări a UE mai structurate, mai extinse și mai rapide a provocărilor și oportunităților pe care le presupun migrația, inclusiv consolidarea controlului la frontiere și a guvernanței Schengen, finalizarea sistemului european comun de azil și o migrație legală orientată mai precis.

Comisia este gata să aducă o contribuție suplimentară la elaborarea acestui plan și la implementarea acestuia, pe baza indicațiilor date de Consiliul European la următoarea sa reuniune, din 24 iunie 2011.

Comisia își exprimă încrederea că seria de măsuri propuse va permite UE să își asume responsabilitățile care îi revin. Comisia este convinsă, de asemenea, că UE trebuie să dea un răspuns cu adevărat european la provocările respective. Un astfel de răspuns va fi cu adevărat eficace doar dacă se va întemeia pe expresia solidarității concrete între statele membre, dacă va exista un parteneriat cu țările de pe țărmul opus al Mediteranei și dacă vor fi mobilizate toate instrumentele și mijloacele disponibile.