[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 29.9.2009

COM(2009) 511 final

2009/0139 (CNS)

Propunere de

DIRECTIVĂ A CONSILIULUI

de modificare a Directivei 2006/112/CE cu privire la aplicarea opțională și temporară a mecanismului de taxare inversă în legătură cu furnizarea anumitor bunuri și servicii care prezintă risc de fraudă

EXPUNERE DE MOTIVE

1. CONTEXTUL PROPUNERII

- Motivele și obiectivele propunerii

Obiectivul prezentei propuneri de directivă de modificare a Directivei 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată[1] (denumită în continuare „Directiva TVA”) este acela de a permite aplicarea temporară a mecanismului de taxare inversă, în vederea combaterii fraudelor care apar în cadrul comerțului cu certificate de emisii și în tranzacțiile cu anumite bunuri care prezintă risc de fraudă. Totuși, aplicarea unui mecanism selectiv de taxare inversă nu ar trebui să modifice principiile fundamentale ale sistemului TVA, precum plata fracționată, și ar trebui, prin urmare, să se limiteze la o listă prestabilită de bunuri și servicii.

- Contextul general

Comisia a prezentat în mai 2006 o comunicare[2] cu scopul de a lansa o dezbatere generală la nivelul Uniunii Europene referitoare la necesitatea unei abordări coordonate a combaterii fraudei fiscale în cadrul pieței interne. Ca urmare a comunicării Comisiei din 23 noiembrie 2007[3], care contribuie la instituirea unei strategii de combatere a fraudei în Uniunea Europeană și a raportului privind situația din cadrul grupului de experți pentru strategia de combatere a fraudei fiscale (ATFS)[4], Comisia a prezentat o comunicare privind analiza sa referitoare la o serie de măsuri mai ambițioase de modificare a sistemului TVA în vederea combaterii fraudei[5].

Una dintre măsuri, care a fost analizată în acest context, a fost instituirea unui sistem general de taxare inversă. Comisia și-a arătat, de asemenea, disponibilitatea de a propune, în anumite condiții, un proiect pilot cu scopul de a stabili dacă un sistem generalizat de taxare inversă poate reprezenta o soluție adecvată în vederea combaterii fraudei în domeniul TVA. Consiliul ECOFIN nu a putut însă conveni asupra unor concluzii referitoare la aspectele abordate în această comunicare. În lipsa unui acord politic referitor la măsurile mai „ambițioase”, Comisia și-a concentrat eforturile exclusiv pe așa-numitele măsuri „convenționale” de consolidare a metodelor tradiționale de combatere a fraudei fiscale. În acest sens, trebuie să se facă referire în special la Comunicarea Comisiei din decembrie 2008 privind o strategie coordonată de îmbunătățire a luptei împotriva fraudei în domeniul TVA în Uniunea Europeană[6].

Totuși, prezenta inițiativă este diferită de proiectul pilot menționat mai sus.

Având în vedere faptul că frauda reprezintă o preocupare majoră pentru funcționarea corectă a pieței interne și o amenințare pentru veniturile fiscale ale statelor membre, anumite state membre au solicitat, printr-o derogare acordată de Consiliu în temeiul articolului 395 din Directiva TVA, combaterea sistemelor de fraudare printr-un sistem selectiv de taxare inversă cu privire la un anumit sector care prezintă risc de fraudă sau la anumite bunuri.

În acest context, forma cea mai comună de evaziune constă în facturarea unor livrări de către un furnizor înregistrat în scopul TVA care dispare fără să plătească TVA, lăsându-i însă clientului (de asemenea o persoană impozabilă) o factură valabilă pentru deducere. Astfel, trezoreria nu primește TVA aferentă livrărilor, dar trebuie să îi acorde următorului comerciant credit pentru TVA aferentă intrărilor. În anumite cazuri, acest mecanism s-a transformat în fraudă intracomunitară în materie de TVA cu firme fantomă (Missing-Trader Intra-Community Fraud - MTIC), ceea ce reprezintă un atac organizat asupra sistemului TVA, profitând de faptul că furnizorul primește credit pentru TVA aferentă intrărilor printr-o rambursare a TVA, în timp ce bunurile furnizate ulterior de acesta către o persoană impozabilă dintr-un alt stat membru sunt scutite de TVA. În plus, fraudele de acest tip sunt adesea organizate într-o serie de livrări în cadrul cărora aceleași bunuri pot circula de mai multe ori între statele membre (așa-numita fraudă de tip carusel), iar trezoreria poate pierde de mai multe ori valoarea taxei pentru același bun. Trebuie remarcat că acest tip de fraudă se extinde și asupra serviciilor, conform informațiilor furnizate de diferite state membre.

Prin mecanismul de taxare inversă, furnizorul nu facturează TVA clienților persoane impozabile care, în schimb, sunt obligați la plata TVA. Practic, clienții (în măsura în care sunt persoane impozabile cu drept deplin de deducere) declară și deduc în același timp TVA fără să efectueze vreo plată efectivă către trezorerie. În acest sens, teoretic, posibilitatea de a comite fraude este înlăturată.

Prin această propunere, Comisia urmărește să le ofere statelor membre interesate posibilitatea de a aplica acest mecanism selectiv de taxare inversă cu privire la anumite bunuri și servicii, dintr-o listă prestabilită de bunuri și servicii identificate de statele membre ca prezentând risc de fraudă. Prezenta propunere menită să permită aplicarea unei taxe inverse selective vizează în principal următoarele domenii:

În primul rând, Comisia deține anumite informații cu privire la presupuse cazuri de fraudă din domeniul comercializării cotelor de emisie de gaze cu efect de seră. Orice acuzații de fraudă, de pe piața carbonului sau din alt domeniu, reprezintă, desigur, un motiv de îngrijorare și necesită un răspuns adecvat. Diferențele dintre reacțiile individuale ale statelor membre au determinat Comisia să pregătească această propunere. Deși se impune o analiză suplimentară a circumstanțelor exacte și a amplorii efective a problemei fraudei, potrivit informațiilor deja furnizate de mai multe state membre se consideră oportună luarea unor măsuri rapide și includerea lor în această propunere care este, în primă instanță, doar o măsură temporară.

În al doilea rând, o altă categorie de produse care a fost inclusă în sfera prezentei directive se referă la telefoanele mobile și la dispozitivele cu circuite integrate. Aceste bunuri fac în prezent obiectul unei derogări pentru taxarea inversă, care a fost acordată Regatului Unit pe baza articolului 395 din Directiva TVA și care a fost prelungită în anumite condiții[7]. Textul acelei propuneri a Comisiei stă, de asemenea, la baza actualei propuneri de directivă a Consiliului. În expunerea de motive a propunerii sale de decizie a Consiliului, Comisia a explicat circumstanțele foarte specifice care au determinat acordarea excepțională a acestei derogări și și-a anunțat deja disponibilitatea de a analiza posibilitatea de aprobare a aplicării unui mecanism selectiv de taxare inversă de către orice stat membru interesat. În special, până la momentul respectiv nu fusese posibil să se stabilească în ce măsură mecanismul de taxare inversă este un instrument adecvat și eficient de combatere a fraudei în sectorul specific în cauză. Pentru a depăși această deficiență, orice aplicare ulterioară trebuie să se realizeze cu condiția evaluării depline a efectelor. Mai multe state membre care și-au manifestat interesul pentru aplicarea taxării inverse în acest sector ar putea face acest lucru în baza prezentei propuneri.

În al treilea rând, propunerea include alte produse [parfum, metale prețioase (precum platina)], pe care statele membre le-au indicat, în timpul reuniunilor grupurilor de lucru privind frauda, ca bunuri care par a fi vizate de fraudă; astfel, se consideră oportună includerea lor în această directivă.

În termeni procedurali, statele membre ar trebui în primul rând să informeze Comisia cu privire la intenția lor de a introduce un astfel de mecanism. În al doilea rând, aplicarea experimentală a unei taxări inverse selective trebuie să facă obiectul unor condiții detaliate, în vederea garantării funcționării sistemului, a evitării, pe cât posibil, a potențialelor efecte negative și pentru a fi posibilă o evaluare corespunzătoare a rezultatelor. Înainte de aplicarea sistemului de taxare inversă, se impune identificarea în scopul TVA a persoanelor impozabile care vor fi afectate de aplicarea acestui sistem, în calitate de furnizori sau clienți, prin atribuirea unui număr individual, în măsura în care acest lucru nu s-a făcut deja. Mai mult, se stipulează că statele membre în cauză trebuie să introducă obligații de raportare, pentru a garanta monitorizarea suficientă a măsurii, în vederea asigurării funcționării eficiente a acesteia. În plus, pentru ca aplicarea taxării inverse să rămână selectivă și să facă excepție de la dispozițiile obișnuite privind TVA, bunurile și serviciile au fost incluse într-o listă, fiecare stat membru putând alege să aplice un mecanism de taxare inversă pentru maximum trei categorii, dintre care două pot fi bunuri.

Statele membre interesate ar trebui să pună în aplicare măsuri de control eficace în vederea monitorizării și evitării, pe cât posibil, a tuturor formelor de fraudă, în special a noilor forme de fraudă care constau în propagarea sistemelor de fraudare la alte produse, la nivelul comerțului cu amănuntul sau în alte state membre. În vederea punerii în aplicare a acestor măsuri, se recomandă luarea în considerare a constatărilor cu privire la mecanismul de taxare inversă, conform documentului Comisiei privind măsurile de modificare a sistemului TVA în vederea combaterii fraudei[8].

Experiențele rezultate din aplicarea temporară a sistemului în cazul bunurilor sau serviciilor care prezintă risc de fraudă ar trebui să permită, pe baza unei proceduri de informare și evaluare stabilite în această propunere, o mai bună evaluare globală a utilității și proporționalității aplicării selective a taxării inverse.

2. CONSULTAREA PăRțILOR INTERESATE șI EVALUAREA IMPACTULUI

Consultarea și opiniile experților externi nu au fost necesare. Consultarea publică în ceea ce privește utilizarea taxării inverse pentru combaterea fraudei se realiza deja în contextul comunicării anterioare a Comisiei privind frauda în materie de TVA (a se vedea în special documentul consultativ „Posibila introducere a unui mecanism opțional de taxare inversă pentru TVA – Impactul asupra întreprinderilor”, din 13 august 2007[9]).

Pentru o mai bună înțelegere a impactului unui mecanism selectiv de taxare inversă, prezenta directivă stipulează că statele membre care se oferă să aplice sistemul trebuie să stabilească criterii de evaluare, pentru a permite evaluarea situației înainte și la sfârșitul perioadei de aplicare. Prezenta directivă dă posibilitatea unui stat membru să aplice un mecanism selectiv de taxare inversă, în anumite condiții, însă nu constituie o obligație în acest sens. Având în vedere faptul că normele propuse oferă statelor membre opțiunea de a aplica temporar mecanismul de taxare inversă pentru bunuri sau servicii atent selecționate, în conformitate cu directiva, realizarea unor evaluări detaliate ale impactului mecanismului rămâne la latitudinea statelor membre.

3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII

Directiva modifică Directiva TVA.

Din cauza incertitudinii efectelor măsurii și a derogării sale de la principiul fundamental al plății fracționate, un temei juridic specific pentru aplicarea temporară a taxării inverse pentru anumite bunuri și servicii reprezintă cea mai bună soluție, în conformitate cu principiile formulate în Comunicarea Comisiei privind măsurile de modificare a sistemului TVA în vederea combaterii fraudei[10]. Mai mult, articolul 395 din Directiva TVA nu poate fi considerat un temei suficient pentru o aplicare ulterioară și mai largă în diferite state membre a mecanismului selectiv de taxare inversă cu privire la anumite bunuri sau servicii. În consecință, obiectivul combaterii fraudei printr-un mecanism de taxare inversă poate fi mai bine realizat la nivel comunitar printr-o directivă care dă statelor membre posibilitatea de a aplica un mecanism de taxare inversă în cazul livrărilor interne de anumite bunuri și servicii. Astfel, aceasta nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.

4. IMPLICAțIILE BUGETARE

Propunerea nu are niciun impact negativ asupra bugetului Comunității.

5. INFORMAțII SUPLIMENTARE

Propunerea include o clauză de caducitate.

2009/0139 (CNS)

Propunere de

DIRECTIVĂ A CONSILIULUI

de modificare a Directivei 2006/112/CE cu privire la aplicarea opțională și temporară a mecanismului de taxare inversă în legătură cu furnizarea anumitor bunuri și servicii care prezintă risc de fraudă

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 93,

având în vedere propunerea Comisiei,

având în vedere avizul Parlamentului European[11],

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European[12],

întrucât:

(1) Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată[13] specifică faptul că taxa pe valoarea adăugată (TVA) este datorată de orice persoană impozabilă care realizează tranzacții cu bunuri și servicii impozabile. Totuși, în cazul tranzacțiilor transfrontaliere și pentru anumite sectoare interne cu grad ridicat de risc, precum construcțiile sau deșeurile, se prevede transferul obligației de plată a TVA la persoana către care se face livrarea.

(2) Având în vedere gravitatea fraudei din domeniul TVA, ar trebui analizate abordări inovatoare pentru soluționarea în cel mai eficient mod a acestei probleme. În consecință, ar trebui să li se permită statelor membre să aplice un mecanism prin care obligația de plată a TVA să fie transferată temporar persoanei către care se face livrarea impozabilă de bunuri sau servicii, pentru anumite categorii de bunuri și servicii, chiar dacă aceste categorii nu sunt cuprinse în articolul 199 din Directiva 2006/112/CE sau nu fac obiectul unor derogări specifice acordate statelor membre.

(3) Introducerea unui astfel de mecanism destinat livrărilor de anumite categorii de bunuri sau servicii, spre deosebire de aplicarea sa generală, nu ar trebui să aibă un impact negativ asupra principiilor fundamentale ale sistemului TVA, precum plata fracționată, și ar trebui să se limiteze la o listă prestabilită de bunuri și servicii.

(4) Lista prestabilită, din care statele membre pot alege, ar trebui să se limiteze la livrările de bunuri și servicii care, potrivit experienței recente, sunt deosebit de expuse la riscul de fraudă. Pentru ca introducerea unui astfel de mecanism să poată fi evaluată în mod eficient și pentru ca impactul său să fie monitorizat cu atenție, statele membre ar trebui să aibă o posibilitate limitată de alegere.

(5) Înainte ca mecanismul să poată fi aplicat, este necesar ca persoanele impozabile care furnizează sau achiziționează bunuri sau servicii din lista prestabilită să fie întotdeauna identificate în scopuri de TVA. Mai mult, statele membre care aleg să aplice acest mecanism ar trebui să introducă măsuri specifice de control și obligații de raportare atât asupra furnizorului, cât și a clientului, pentru a asigura desfășurarea și monitorizarea eficientă a aplicării acestui mecanism și pentru a detecta și a preveni toate formele noi de fraudă fiscală.

(6) Statele membre ar trebui să realizeze un raport de evaluare privind aplicarea mecanismului înainte de sfârșitul perioadei de aplicare, pentru a permite o evaluare în timp util a eficacității acestuia.

(7) Pentru a evalua efectele aplicării mecanismului asupra activităților frauduloase în mod transparent, rapoartele de evaluare ale statelor membre ar trebui să se bazeze pe criterii prestabilite, definite de statele membre. O astfel de evaluare ar trebui să stabilească în mod clar nivelul fraudei înainte și după aplicarea mecanismului și orice modificare a tendințelor activităților frauduloase, inclusiv livrarea de alte bunuri și servicii, livrările cu amănuntul și livrările în alte state membre.

(8) Raportul ar trebui, de asemenea, să evalueze costurile de conformitate pentru persoanele impozabile și costurile de punere în aplicare suportate de statele membre, inclusiv cele cauzate de măsurile de control și audit.

(9) Pentru a le oferi tuturor statelor membre posibilitatea de a aplica un astfel de mecanism, este oportună o modificare specifică a Directivei 2006/112/CE.

(10) Deoarece obiectivul acțiunii propuse este combaterea fraudei în materie de TVA prin măsuri temporare de derogare de la normele comunitare existente, acesta nu poate fi realizat decât la nivel comunitar. Adoptarea unei măsuri comunitare este astfel în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut în acest articol, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor sale.

(11) Directiva 2006/112/CE trebuie modificată în consecință,

ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:

Articolul 1

Directiva 2006/112/CE se modifică după cum urmează:

(1) Se introduce următorul articol 199a:

„Articolul 199a

1. Statele membre pot, până la 31 decembrie 2014 și pentru o perioadă minimă de doi ani, să introducă și să aplice un mecanism prin care TVA pentru livrările de bunuri și servicii din categoriile cuprinse în lista din anexa VI A se plătește de către persoana căreia îi sunt furnizate respectivele bunuri și servicii.

În aceea ce privește alegerea bunurilor și serviciilor care vor face obiectul mecanismului, statele membre se limitează la trei dintre categoriile menționate în anexa VI A, dintre care maximum două trebuie să fie bunuri.

2. Un stat membru care alege să introducă mecanismul prevăzut la alineatul (1):

(a) se asigură că orice persoană impozabilă care furnizează sau achiziționează bunuri sau servicii pentru care se aplică acest mecanism este identificată printr-un număr individual, în măsura în care persoana impozabilă nu este deja identificată în conformitate cu articolul 214 alineatul (1);

(b) introduce obligații de raportare adecvate și eficace asupra oricărei persoane impozabile care furnizează bunuri sau servicii pentru care se aplică acest mecanism, pentru a permite, în cazul fiecărei tranzacții, identificarea respectivei persoane impozabile și a persoanei impozabile către care se fac livrările, a tipului de bunuri sau servicii furnizate, a perioadei de impunere și a valorii acestor livrări;

(c) impune obligații de raportare globală sau bazată pe tranzacții asupra oricărei persoane impozabile care primește bunuri sau servicii pentru care se aplică acest mecanism, în vederea verificării încrucișate cu informațiile de la furnizor;

(d) introduce măsuri adecvate și eficiente de control, pentru a monitoriza și diminua formele actuale de fraudă, precum și pentru a preveni apariția activităților frauduloase cu privire la alte bunuri sau servicii, la nivelul comerțului cu amănuntul sau în alte state membre.

3. Statele membre informează Comisia cu privire la aplicarea mecanismului menționat la alineatul (1) înainte de introducerea sa și furnizează Comisiei următoarele informații:

(a) o declarație privind domeniul de aplicare al măsurii de punere în practică a mecanismului și o descriere detaliată a măsurilor care o însoțesc, inclusiv obligațiile de raportare ale persoanelor impozabile și măsurile de control;

(b) criteriile de evaluare, pentru a permite compararea activităților frauduloase în legătură cu bunurile și serviciile menționate în anexa VI A înainte și după aplicarea mecanismului, activitățile frauduloase în legătură cu alte bunuri și servicii și din alte state membre înainte și după aplicarea mecanismului și orice intensificare a altor tipuri de activități frauduloase înainte și după aplicarea mecanismului, în special la nivelul comerțului cu amănuntul;

(c) data intrării în vigoare și perioada măsurii de aplicare a mecanismului.

4. Statele membre care aplică mecanismul prevăzut la alineatul (1) trimit un raport Comisiei, pe baza criteriilor de evaluare prevăzute la alineatul (3) litera (b), în termen de cel mult un an înainte de expirarea măsurii de aplicare a mecanismului. Raportul trebuie să indice în mod clar informațiile care trebuie tratate cu confidențialitate și informațiile care pot fi publicate.

Raportul furnizează o evaluare detaliată a eficacității și eficienței generale a măsurii, în special în ce privește:

(a) impactul activităților frauduloase în legătură cu furnizarea de bunuri sau servicii care fac obiectul acestei măsuri;

(b) posibilul transfer al activităților frauduloase către alte bunuri sau servicii;

(c) posibilul transfer al activităților frauduloase către alte state membre;

(d) posibilul transfer al activităților frauduloase către comerțul cu amănuntul;

(e) costurile de conformitate pentru persoanele impozabile, rezultate din aplicarea acestei măsuri;

(f) costul de implementare a măsurii pentru statele membre, inclusiv costul măsurilor de control și de audit;”

(2) Anexa la prezenta directivă este introdusă ca anexa VI A.

Articolul 2

Statele membre care aleg să aplice mecanismul prevăzut la articolul 1 alineatul (1) informează Comisia cu privire la dispozițiile măsurii de aplicare a mecanismului înainte de data de începere a aplicării sale.

Artic olul 3

Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la publicarea în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Articolul 4

Directiva se aplică până la 31 decembrie 2014.

Articolul 5

Prezenta directivă se adresează statelor membre.

Adoptată la Bruxelles,

Pentru Consiliu

Președintele

AN EXĂ

„Anexa VI A

Lista bunurilor și serviciilor menționate la articolul 199a

Partea A – Bunuri

(1) Telefoane mobile, respectiv dispozitive fabricate sau adaptate pentru utilizare prin conectare la o rețea autorizată și care funcționează pe anumite frecvențe specificate, indiferent dacă au o altă utilizare sau nu;

(2) dispozitive cu circuite integrate, precum microprocesoarele și unitățile centrale de procesare, înainte de încadrarea lor în produse destinate utilizatorului final;

(3) parfumuri;

(4) metale prețioase, în cazul în care acestea nu fac obiectul unor regimuri speciale aplicabile bunurilor de ocazie (second-hand), operelor de artă, obiectelor de colecție și antichităților, în conformitate cu articolele 311 - 343 sau regimului special pentru aurul de investiții, în conformitate cu articolele 344 - 356.

Partea B – Servicii

Cote de emisie de gaze cu efect de seră, în sensul definiției de la articolul 3 din Directiva 2003/87/CE(*), transferabile în conformitate cu articolul 12 din această directivă și alte cote care pot fi folosite de către operatori, în conformitate cu aceeași directivă.

(*) JO L 275, 25.10.2003, p. 32.”

[1] JO L 347, 11.12.2006, p. 1.

[2] COM(2006) 254 final, 31.5.2006

[3] COM(2007) 758 final, 23.11.2007

[4] SEC(2007) 1584, 23.11.2007

[5] COM(2008) 109 final, 22.2.2008 și SEC(2008) 249, 22.2.2008

[6] COM(2008) 807 final, 1.12.2008

[7] Decizia Consiliului din 5 mai 2009 de autorizare a Regatului Unit să continue să aplice o măsură specială de derogare de la articolul 193 din Directiva 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată, JO L 148 11.6.2009, p. 14.

[8] SEC(2008) 249, 22.2.2008

[9] http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/article_4209_en.htm

[10] COM(2008) 109 final, 22.2.2008

[11] JO C […], […], p. […].

[12] JO C […], […], p. […].

[13] JO L 347, 11.12.2006, p. 1.