Propunere de DECIZIE DE PUNERE ÎN APLICARE A CONSILIULUI privind autorizarea Italiei de a aplica, în anumite zone geografice, rate reduse de impozitare pentru motorina și GPL utilizate pentru încălzire, în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE /* COM/2014/0395 final - 2014/0200 (NLE) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII · Motivele și obiectivele propunerii Impozitarea produselor energetice și a electricității în UE este reglementată de Directiva 2003/96/CE a Consiliului ([1]) (denumită în continuare „Directiva privind impozitarea energiei” sau „directiva”). În conformitate cu articolul 19 alineatul (1) din directivă, pe lângă dispozițiile prevăzute în special la articolele 5, 15 și 17, Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei, poate autoriza orice stat membru să introducă scutiri sau reduceri suplimentare ale accizelor din motive de politică specifice. Obiectivul prezentei propuneri este acela de a permite Italiei să aplice, în anumite zone foarte defavorizate, rate reduse de impozitare pentru motorina și gazul petrolier lichefiat (GPL) utilizate pentru încălzire, astfel încât să compenseze parțial costurile ridicate pentru încălzire suportate de locuitorii din acele zone geografice. Costurile mari la încălzire se datorează fie condițiilor climatice extrem de nefavorabile, fie condițiilor climatice dificile sau caracterului insular al acestor zone, combinate cu dificultăți în ceea ce privește aprovizionarea cu combustibil. · Contextul general Prin scrisoarea din 31 mai 2012, autoritățile italiene au solicitat autorizarea de a aplica, în anumite zone geografice foarte defavorizate, rate reduse de impozitare pentru motorina și GPL utilizate pentru încălzire, prin reînnoirea Deciziei 2008/318/CE a Consiliului din 7 aprilie 2008 privind autorizarea Italiei de a aplica, în anumite zone geografice, cote reduse de impozitare pentru motorina și GPL utilizate pentru încălzire, în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE. ([2]). Această decizie a autorizat Italia să aplice, până la 31 decembrie 2012, în anumite zone foarte defavorizate, rate reduse ale accizelor pentru combustibilul casnic și pentru GPL utilizate pentru încălzire. În plus, autoritățile italiene au inclus în cererea lor o extindere a domeniului de aplicare al autorizației la municipalități care fac parte din provinciile în care peste 70 % dintre municipalități sunt clasificate în zona climatică F, dar care, ele însele, nu aparțin zonei climatice F. Autoritățile italiene au furnizat informații și clarificări suplimentare la 4 decembrie 2012, 16 iulie 2013, 31 decembrie 2013, 22 ianuarie 2014. Prin scrisoarea din 19 martie 2014, autoritățile italiene au informat Comisia că solicită reînnoirea autorizării acordate prin Decizia 2008/318/CE a Consiliului, pentru o nouă perioadă de șase ani, fără a adăuga la această listă noi municipalități, astfel cum s-a solicitat inițial. Pentru a justifica această cerere de derogare, Italia face referire la diversitatea teritoriului său, cu condiții climatice și geografice variabile. În Italia, nivelurile naționale ale accizelor pentru motorina și GPL utilizate pentru încălzire sunt relativ ridicate. Pentru a evita o povară excesivă asupra anumitor consumatori foarte dependenți de încălzire, Italia a introdus rate reduse de impozitare în anumite părți ale teritoriului său și ar dori să continue să aplice aceeași reducere, așa cum a fost introdusă în 2006. Reducerea de impozit se ridică la 129,11 EUR pentru 1 000 litri în cazul motorinei (scăzând rata aplicabilă de impozitare la 274,10 EUR pentru 1 000 litri) și la 159,07 EUR pentru 1 000 kg de GPL (scăzând rata aplicabilă de impozitare la 30,87 EUR pentru 1 000 kg). Ratele aplicabile de impozitare se situează deasupra nivelurilor minime de impozitare prevăzute de directivă. Reducerea de impozit se aplică în zonele geografice care îndeplinesc următoarele condiții: În temeiul articolul 8 alineatul (10) din Legea italiană nr. 448/1998, avantajul se aplică livrărilor de combustibili (motorină și GPL) utilizați în municipalitățile: · clasificate în zona climatică F, astfel cum se prevede în Decretul prezidențial nr. 412 din 26 august 1993; · care nu dispun de o rețea de aprovizionare cu gaze și care sunt clasificate în zona climatică E, așa cum se menționează în Decretul prezidențial nr. 412/1993. În acest caz, astfel cum se prevede la articolul 8 alineatul (10) litera (c) punctul 4) din Legea nr. 448/1998, avantajul va fi retras de îndată ce municipalitatea se conectează la rețeaua de alimentare cu gaze; · din regiunea Sardinia și insulele mai mici, atât timp cât nu există acces la rețeaua de gaze naturale în comuna respectivă; această parte a regimului acoperă toate insulele italiene, cu excepția Siciliei. Avantajul fiscal nu poate fi combinat cu alte reduceri ale accizelor. Potrivit autorităților italiene, diferențierea fiscală se bazează pe criterii obiective și încearcă să asigure continuitatea geografică cu restul teritoriului italian, și anume aceasta urmărește să ofere populației din zonele eligibile condiții comparabile cu cele oferite populației din restul Italiei prin reducerea costurilor lor disproporționat de ridicate cu încălzirea. Valoarea reducerii de impozit este aceeași pentru toți utilizatorii; aceasta vizează doar diminuarea parțială a costurilor suplimentare pentru încălzire suportate de populația din zonele eligibile, care se datorează climei reci sau dificultăților de aprovizionare cu combustibil. Potrivit autorităților italiene, costurile suplimentare pentru regiunile muntoase pentru transportul de GPL sunt cu 120 % mai mari decât în restul țării, iar pentru motorină cu 132 % mai mari. Potrivit autorităților italiene, pentru zonele climatice E și F, reducerea de impozit este, în medie, egală cu 11-12% din prețul motorinei și al GPL utilizate pentru încălzire. Aceste cifre trebuie comparate cu costurile medii pentru încălzire: acestea sunt, datorită condițiilor climatice, cu 90 % mai ridicate față de media națională în zona climatică E și cu 170 % mai ridicate față de media națională în zona climatică F. Specificitatea insulelor constă în faptul că, datorită particularităților lor geografice, aprovizionarea cu combustibil este limitată ca arie de acoperire și, drept urmare, este mai costisitoare decât în Italia continentală, datorită costurilor suplimentare de transport. Autoritățile italiene au confirmat că reducerea de impozit nu atrage după sine o supracompensare și nu duce la scăderea prețurilor la GPL și la motorină sub nivelul celor practicate pe continent. Cu privire la punerea în aplicare a subvenției în insulele mici, în locurile respective, lanțul logistic este în mod inevitabil mai costisitor decât în Italia continentală. Costurile mai ridicate sunt rezultatul absenței unei logistici primare, ceea ce dă naștere la costuri de distribuție mai mari. Costurile mai ridicate se datorează, de asemenea, deseori accesului rutier problematic, costurilor la carburant mai mari decât cele de pe continent și costurilor de transport pentru accesul la insulele mai mici și cantităților limitate de provizii individuale. Autoritățile italiene au estimat că aceste costuri mai ridicate sunt cu aproximativ 10-15 % mai mari decât costurile corespondente din Italia continentală. Autoritățile italiene precizează că, în cursul ultimilor trei ani, această măsură a dus la reducerea cu aproximativ 10 % a prețului final de achiziție la motorina și GPL utilizate pentru încălzire. Autoritățile italiene precizează că nu există nicio formă de dezvoltare a rețelei de gaze naturale în respectivele zone, ceea ce constituie încă un dezavantaj pentru aceste comune muntoase, pentru Sardinia și pentru insulele mici. Cheltuielile bugetare anuale aferente măsurii se ridică la aproximativ 230 de milioane EUR. · Dispoziții în vigoare în domeniul propunerii Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității și Decizia 2008/318/CE a Consiliului din 7 aprilie 2008 privind autorizarea Italiei de a aplica, în anumite zone geografice, cote reduse de impozitare pentru motorina și GPL utilizate pentru încălzire, în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE. Coerența cu celelalte politici și obiective ale Uniunii Comisia trebuie să examineze fiecare cerere de derogare în temeiul articolului 19 din directiva privind impozitarea energiei și să ia în considerare buna funcționare a pieței interne, necesitatea de a asigura o concurență loială și politicile UE privind sănătatea, mediul, energia și transporturile. Diferențierea fiscală diminuează parțial costurile suplimentare pentru încălzire suportate de cetățenii din anumite zone geografice ale Italiei care sunt deosebit de dezavantajate în comparație cu restul teritoriului și pentru care, prin urmare, rata normală de impozitare aplicabilă GPL și motorinei utilizate pentru încălzire ar conduce la o sarcină fiscală excesivă. Dezavantajele geografice se traduc prin costuri suplimentare pentru încălzire, care se datorează condițiilor climatice nefavorabile sau caracterului insular al acestor zone, combinate cu lipsa unor resurse alternative de încălzire, în special lipsa accesului la rețeaua de gaze naturale. De altfel, rata redusă de impozitare pentru motorină și GPL rămâne mai ridicată decât nivelurile minime de impozitare din UE stabilite în Directiva privind impozitarea energiei și diminuează doar parțial costurile suplimentare pentru încălzire suportate în zonele geografice în cauză. Prin urmare, se poate considera că reducerea este compatibilă cu obiectivul de a oferi un stimulent fiscal pentru eficiența energetică. Măsura nu a fost considerată incompatibilă cu politicile UE relevante în domeniul mediului și al energiei. Mai mult, această măsură este acceptabilă din punctul de vedere al bunei funcționări a pieței interne și al necesității de a asigura o concurență loială. Aceasta vizează numai compensarea parțială a costurilor suplimentare pentru încălzire aferente condițiilor obiective din zonele în cauză. Reducerea de impozit nu poate fi cumulată cu niciun alt tip de reducere fiscală și nu se aplică nici unei alte utilizări a combustibilului pentru încălzire în afara celei privind încălzirea spațiilor. Articolul 19 alineatul (2) din Directiva privind impozitarea energiei prevede, de asemenea, pentru acest tip de măsuri, o limită în ceea ce privește durata și stabilește o perioadă maximă de șase ani, cu posibilitatea reînnoirii acesteia. Interpretarea Comisiei este aceea că, întrucât este vorba despre o măsură fiscală de natură temporară, prelungirea acesteia ar trebui să ofere Italiei suficient timp pentru a face o evaluare a efectului măsurii asupra mediului, dar și pentru instituirea de stimulente pentru îmbunătățirea eficienței energetice și pentru evaluarea acestora. Prelungirea măsurii ar trebui să ofere autorităților italiene suficient timp pentru a strânge informațiile necesare pentru o astfel de evaluare. Aceasta va constitui, de asemenea, un semnal că, în viitor, se va pune accentul pe măsuri de economisire a energiei mai bine orientate pentru a îmbunătăți eficiența energetică și a obține un efect pozitiv asupra mediului. Din aceste motive, în stadiul actual, acordarea autorizației pentru trei ani pare a fi oportună. Norme privind ajutoarele de stat Ratele reduse de impozitare de 274,10 EUR pentru 1 000 l de motorină și 30,87 EUR pentru 1 000 kg de GPL utilizate pentru încălzire, avute în vedere de autoritățile italiene, se află deasupra nivelurilor minime de impozitare din UE în conformitate cu articolul 9 din Directiva 2003/96/CE. Prin urmare, măsura este reglementată de articolul 25 din Regulamentul 800/2008/CE ([3]) („Regulamentul general de exceptare pe categorii de ajutoare”) și, astfel, ar fi considerată compatibilă cu piața internă și exceptată de la obligația de notificare. Perioada de valabilitate a Regulamentului general de exceptare pe categorii de ajutoare a fost inițial limitată la 31 decembrie 2013, dar ea a fost prelungită până la 30 iunie 2014 prin Regulamentul 1224/2013/UE al Comisiei ([4]). În cazul în care sunt adoptate norme noi privind ajutoarele de stat de către Comisie înainte de decizia Consiliului privind această propunere, obligațiile de notificare vor trebui reanalizate conform noilor norme. 2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI · Consultarea părților interesate Prezenta propunere se referă numai la Italia. · Obținerea și utilizarea expertizei Nu a fost necesar să se recurgă la expertiză externă. · Evaluarea impactului Prezenta propunere se referă la o autorizație pentru un anumit stat membru, la cererea acestuia. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII Propunerea vizează autorizarea Italiei de a deroga de la dispozițiile generale ale Directivei 2003/96/CE a Consiliului și de a aplica o rată reduse de impozitare pentru motorina și GPL utilizate pentru încălzire. Temeiul juridic Articolul 19 din Directiva 2003/96/CE a Consiliului. Principiul subsidiarității Domeniul fiscalității indirecte reglementat de articolul 113 din TFUE nu ține, în sine, de competența exclusivă a Uniunii Europene în sensul articolului 3 din TFUE. Cu toate acestea, exercitarea de către statele membre a competențelor lor respective în acest domeniu este încadrată în mod strict și limitată de dreptul UE în vigoare. În conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE, numai Consiliul este abilitat să autorizeze un stat membru să introducă alte scutiri sau reduceri, în sensul respectivei dispoziții. Statele membre nu se pot substitui Consiliului. Prin urmare, propunerea respectă principiul subsidiarității. Principiul proporționalității Propunerea respectă principiul proporționalității. Reducerea de impozit nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului respectiv (a se vedea considerațiile privind aspectele legate de piața internă și de concurența loială menționate mai sus). Alegerea instrumentelor Instrument(e) propus(e): decizie de punere în aplicare a Consiliului. Articolul 19 din Directiva 2003/96/CE nu prevede decât acest tip de măsură. 4. IMPLICAȚIILE BUGETARE Această măsură nu impune Uniunii nicio sarcină financiară sau administrativă. Prin urmare, propunerea nu are implicații asupra bugetului Uniunii Europene. 2014/0200 (NLE) Propunere de DECIZIE DE PUNERE ÎN APLICARE A CONSILIULUI privind autorizarea Italiei de a aplica, în anumite zone geografice, rate reduse de impozitare pentru motorina și GPL utilizate pentru încălzire, în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, având în vedere Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității ([5]), în special articolul 19 alineatul (1), având în vedere propunerea Comisiei Europene, întrucât: (1) În conformitate cu articolul 19 alineatul (1) din Directiva 2003/96/CE, Italia a fost autorizată să aplice, în anumite zone geografice extrem de defavorizate rate reduse ale accizelor la motorina și GPL utilizate pentru încălzire. Autorizația a fost acordată până la 31 decembrie 2012 prin Decizia 2008/318/CE a Consiliului din 7 aprilie 2008 privind autorizarea Italiei de a aplica, în anumite zone geografice, cote reduse de impozitare pentru motorina și GPL utilizate pentru încălzire, în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE ([6]). (2) Prin scrisoarea din 31 mai 2012, autoritățile italiene au solicitat autorizarea de a aplica, în anumite zone geografice foarte defavorizate, rate reduse de impozitare pentru motorina și GPL utilizate pentru încălzire, prin extinderea unei practici aplicate în temeiul deciziei Consiliului menționate anterior în anumite zone, înainte de expirarea acesteia. Autoritățile italiene au furnizat informații și clarificări suplimentare la 4 decembrie 2012, 16 iulie 2013, 31 decembrie 2013 și 22 ianuarie 2014. Prin scrisoarea din 19 martie 2014, autoritățile italiene au solicitat o reînnoire a autorizației acordate prin Decizia 2008/318/CE a Consiliului fără modificări în domeniul său de aplicare teritorială. Autorizația a fost solicitată pentru perioada 1 ianuarie 2013 - 31 decembrie 2018. (3) Italia are un teritoriu foarte diversificat, cu condiții climatice și geografice variabile. Având în vedere particularitățile teritoriului său, Italia a introdus rate reduse de impozitare pentru motorină și GPL, cu scopul de a compensa parțial costurile pentru încălzire disproporționat de ridicate suportate de locuitorii din anumite zone geografice. (4) Diferențierea fiscală se bazează pe criterii obiective și urmărește să ofere populației din zonele eligibile condiții comparabile cu cele oferite populației din restul Italiei, prin reducerea costurilor lor disproporționat de ridicate la încălzire, cauzate de condiții climatice nefavorabile sau de dificultățile în a procura combustibil în comparație cu restul teritoriului italian. (5) Reducerea de impozit se aplică zonelor geografice care îndeplinesc următoarele criterii: i) condiții climatice foarte nefavorabile pe teritoriul Italiei [comunele care fac parte din zona F definite în Decretul prezidențial nr. 412 din 1993 ([7])], condiții climatice nefavorabile combinate cu dificultăți în a procura combustibil (comunele care fac parte din zona E definite în Decretul prezidențial nr. 412 din 1993, atât timp cât comuna nu are acces la rețeaua de gaze naturale), izolare geografică combinată cu o aprovizionare dificilă și costisitoare cu combustibil: Sardinia și insulele mici. Întrucât dezvoltarea rețelei de gaze naturale ar reduce în mare măsură costurile suplimentare pentru încălzire și ar duce la o mai mare diversitate de aprovizionare cu combustibil, după caz, aplicarea ratelor reduse este limitată până la finalizarea rețelei de gaze naturale în comunele în cauză. (6) Comisia a examinat această măsură și s-a estimat că ea nu denaturează concurența, nu stânjenește funcționarea pieței interne și nu este considerată incompatibilă cu politicile UE în domeniul mediului, al energiei și al transporturilor. Rata redusă de impozitare pentru motorină și GPL rămâne mai ridicată decât nivelurile minime de impozitare din UE stabilite în Directiva 2003/96/CE și diminuează doar parțial costurile suplimentare pentru încălzire suportate în zonele geografice în cauză. (7) Măsura în cauză se aplică doar utilizării pentru încălzirea spațiului (atât pentru persoanele fizice, cât și pentru întreprinderi); ea nu se aplică nici unei alte forme de întrebuințări comerciale ale produselor respective. Potrivit autorităților italiene, valoarea avantajului fiscal pentru utilizatorii comerciali este tratată pentru fiecare caz în parte de Regulamentul (CE) nr. 1407/2013 al Comisiei din 18 decembrie 2013 privind aplicarea articolelor 107 și 108 din TFUE ajutoarelor de minimis ([8]). Cu toate acestea, în cazul în care o întreprindere depășește plafonul stabilit de regulamentul menționat anterior, Comisia ar trebui să fie informată cu privire la aceasta, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 734/2013 din 22 iulie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE ([9]). (8) Având în vedere efectele potențiale ale măsurii asupra mediului, rezultă că este potrivit să se acorde autorizația pentru o perioadă de trei ani. Această perioadă de aplicare ar oferi autorităților italiene suficient timp pentru a evalua efectul măsurii asupra mediului și, totodată, ar indica faptul că, în viitor, ar trebui să fie puse în aplicare măsuri de economisire a energiei mai bine orientate pentru a îmbunătăți eficiența energetică și a garanta un efect pozitiv asupra mediului, ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE: Articolul 1 Italia este autorizată să aplice rate reduse de impozitare pentru motorina și GPL utilizate pentru încălzire, în următoarele zone geografice defavorizate: 1. Comunele care aparțin zonei climatice F, după cum s-a stabilit prin Decretul prezidențial nr. 412 din 26 august 1993. 2. Comunele care aparțin zonei climatice E, după cum s-a stabilit prin Decretul prezidențial nr. 412 din 26 august 1993. 3. Comunele din Sardinia și insulele mici ([10]). Pentru a evita orice supracompensare, reducerea nu trebuie să depășească costurile suplimentare pentru încălzire suportate în zonele în cauză. În cazul particular al Sardiniei și al insulelor mici, în consecință, reducerea de impozite nu trebuie să genereze un preț inferior prețului la același combustibil în Italia continentală. Rata redusă respectă cerințele Directivei 2003/96/CE a Consiliului și, în special, nivelurile minime de impozitare stabilite la articolul 9 din directiva menționată. Articolul 2 Eligibilitatea zonelor geografice menționate în anexă la punctele 2 și 3 este condiționată de indisponibilitatea accesului la rețeaua de gaze naturale în comună. Articolul 3 Prezenta decizie produce efecte de la data notificării. Decizia expiră după o perioadă de trei ani. Articolul 4 Prezenta decizie se adresează Republicii Italia. Adoptată la Bruxelles, Pentru Consiliu Președintele ([1]) Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, 31.10.2003, p. 51; directivă modificată ultima dată prin Directivele 2004/74/CE și 2004/75/CE (JO L 157, 30.4.2004, p. 87 și p. 100). ([2]) JO L 109, 19.4.2008, p. 27-29. ([3]) Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat, JO L 214, 9.8.2008, p. 3. ([4]) JO L 320, 30.11.2013. ([5]) JO L 283, 31.10.2003, p. 51, directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/75/CE (JO L 157, 30.4.2004, p. 100). ([6]) JO L 109, 19.4.2008, p. 27-29. ([7]) Decretul prezidențial nr. 412 din 1993 împarte teritoriul italian în șase zone climatice (de la A la F). Clasificarea se bazează pe unitatea „grade pe zi”, care reprezintă numărul de zile pe an în care temperatura exterioară este diferită de cea optimă de 20 C și în care, prin urmare, este nevoie de încălzire. ([8]) JO L 352, 24.12.2013, p.1. ([9]) JO L 204, 31.7.2013, p. 15. ([10]) Toate insulele italiene, cu excepția Siciliei.