Reglementarea prevede cerințe specifice pentru proceduri standardizate de introducere a datelor și pentru procedurile de verificare a calității datelor. S-a constatat că majoritatea acestor dispoziții au fost puse în aplicare de către organizații, statele membre și AESA. Cu toate acestea, se pare că unele organizații nu au oficializat o procedură de verificare a calității datelor, astfel cum se prevede la articolul 7 alineatul (3), în vigoare. În plus, elaborarea unui sistem comun european de clasificare a riscurilor, astfel cum se prevede la articolul 7 alineatul (5), a fost pusă în aplicare doar în mod parțial. Deși Comisia, în strânsă cooperare cu statele membre și EASA, a elaborat sistemul până la termenul-limită de 15 mai 2017, astfel cum se prevede la articolul 7 alineatul (5), rămâne de finalizat sarcina de a defini acest sistem în conformitate cu articolul 7 alineatul (6), împreună cu procedurile de implementare ale acestuia.

Întrucât din aspectele menționate anterior reiese că statele membre au obligația să asigure punerea efectivă în aplicare de către părțile interesate a dispozițiilor relevante ale regulamentului, cu toate acestea, se poate stabili că a fost realizat unul dintre obiectivele-cheie ale regulamentului de a spori volumul datelor disponibile privind evenimentele. Acest obiectiv a fost atins deoarece punerea în aplicare efectivă a regulamentului a condus la un număr sporit de rapoarte transmise și, prin urmare, la o cantitate mai mare de informații disponibile privind siguranța aviației. Numărul total de rapoarte de eveniment stocate în ECR a crescut în mod semnificativ de la intrarea în vigoare a regulamentului. După cum se arată în figura 1 de mai jos, în 2015 existau puțin peste 200 000 de rapoarte de eveniment în ECR pentru anul respectiv. În 2019, numărul total de rapoarte transmise ECR pe an a ajuns la 291 458. În mod cumulativ, numărul de rapoarte de eveniment incluse în ECR a fost mai mult decât dublu în această perioadă: de la 1 125 264 de rapoarte la sfârșitul anului 2014 până la 2 548 578 de rapoarte în 2019.

S-au identificat unele decalaje în punerea în aplicare a acestor cerințe de către organizații. Înainte de Regulamentul (UE) nr. 376/2014, domeniul de aplicare al Directivei 2003/42/CE nu includea organizațiile. Prin urmare, există o diferență între organizațiile care aveau deja sisteme de raportare în vigoare (ca parte a sistemelor lor respective de management al siguranței) înainte de punerea în aplicare a regulamentului și cele care au trebuit să introducă astfel de sisteme după intrarea în vigoare a regulamentului. În timp ce pentru primele, punerea în aplicare a regulamentului a însemnat doar alinierea sistemelor lor existente la noile cerințe, celelalte au trebuit să dezvolte sisteme de raportare de la zero. În consecință, s-a constatat că unele organizații au rămas în urmă în ceea ce privește dezvoltarea sistemelor de raportare la nivelul lor, ceea ce a condus, astfel, la mai puține raportări decât ar fi fost posibil altfel. În mod similar, în domeniul raportării voluntare, unele organizații au indicat că nu au un sistem de raportare voluntară în vigoare. În sfârșit, s-a reținut că unele organizații nu făceau distincția între sisteme de raportare voluntară și obligatorie, având doar un singur sistem de raportare instituit.

În mod similar, AESA are un sistem de raportare obligatorie funcțional în conformitate cu cerința prevăzută la articolul 4 alineatul (4), iar rapoartele voluntare se pot transmite direct agenției prin intermediul portalului european de raportare în domeniul aviației, instituit de Comisia Europeană.

S-a constatat că cerința prevăzută la articolul 8 alineatul (2) pentru informarea cu regularitate a ECR de către statele membre a fost pusă în aplicare în totalitate de către toate statele membre. De asemenea, acest fapt este valabil în cazul cerințelor pentru AESA, prevăzute la alineatul (3), potrivit cărora transferul de date către ECR are loc automat. În plus, AESA are un acord în vigoare cu Comisia pentru transferul de date din sistemul intern de raportare a evenimentelor (IORS) către ECR, pentru a asigura conformitatea și acoperirea depline.

Accesul la informațiile stocate în ECR – articolele 10, 11 și 12

Articolele 10, 11 și 12 prevăd procedurile de acces la informațiile stocate în ECR. Aceste dispoziții sunt puse integral în aplicare de către Comisie, care este responsabilă pentru prelucrarea datelor stocate în ECR, precum și de statele membre (așa-numitele „puncte de contact”) care sprijină Comisia în legătură cu solicitările de informații stocate în ECR.

De la intrarea în vigoare a Regulamentului până la 31 decembrie 2019, a existat un număr total de 86 de solicitări de informații întemeiate pe articolul 11 al regulamentului dintre care șase au fost refuzate din diferite motive.

Analiza evenimentelor și acțiunile subsecvente – articolele 13 și 14

În mod similar cu cerințele pentru raportare, unele cerințe pentru analiză erau deja instituite înainte de intrarea în vigoare a regulamentului ca parte a cerințelor privind managementul siguranței. Dispozițiile regulamentului, astfel cum se afirmă, de asemenea, în materialele de orientare pentru regulament, nu sunt menite să creeze o cerință de analiză suplimentară față de cerințele privind managementul siguranței, ci slujesc scopului de consolidare a necesității de a derula proceduri analitice. Prin urmare, situația generală nu s-a schimbat mult, cu excepția introducerii de calendare stricte.

În ceea ce privește aspectul legat de calendarele stricte, nu există dovezi care să sugereze că termenul-limită de 30 de zile pentru analiza preliminară a evenimentelor de către organizații, prevăzut la articolul 13 alineatul (4) și alineatul (5) nu este respectat în general. Cu toate acestea, multe părți interesate din industrie au observat că termenul-limită de 30 de zile pentru furnizarea analizei preliminare a evenimentelor către autoritatea competentă este prea scurt. În plus, regulamentul stabilește, de asemenea, un termen-limită de trei luni de la raportul inițial, pentru ca organizațiile să transmită analiza finală. Cu toate acestea, regulamentul permite prelungirea posibilă a acestui termen-limită, dacă este justificată corespunzător.

La nivelul statului membru, regulamentul impune monitorizarea analizei realizate de organizațiile pe care le supraveghează, precum și realizarea propriei analize a evenimentelor care sunt raportate direct statului membru. Pe baza analizei statului membru, se preconizează că acesta va stabili orice măsură corectivă sau preventivă necesară pentru îmbunătățirea siguranței aviației și va folosi informațiile obținute din rapoartele de eveniment pentru a identifica măsuri de remediere. În mod similar cu organizațiile, autoritățile competente din statele membre au instituit toate procedurile pentru analizarea evenimentelor. Cu toate acestea, există diferențe în ceea ce privește gradul în care se realizează analizele și profunzimea acestor analize. Principalele motive pentru această situație sunt preocupările legate de claritatea cerințelor pentru analiza la nivel național, precum și lipsa resurselor. În plus, unele state membre au remarcat un grad de „dezechilibru” între cerințele pentru analiză prevăzute în regulament și gradul de detaliere a cerințelor de raportare, colectare, prelucrare și depozitare. Acest dezechilibru conduce la un volum mare de muncă aferent colectării și prelucrării rapoartelor de eveniment și lasă puțin timp pentru analiză și monitorizare.

La nivelul UE există două filoane de analiză: Analiza AESA privind evenimentele raportate direct agenției de către organizații pentru care AESA acționează ca autoritate competentă (în funcție de evenimentele stocate în baza de date a AESA) și analiza comună, realizată în colaborare cu statele membre. Aceste analize duc la publicarea rapoartelor anuale ale AESA privind siguranța și la elaborarea portofoliilor de riscuri de siguranță, care se folosesc la publicarea Planului European pentru Siguranță în Aviația Civilă (EPAS).

Raport anual al AESA privind siguranța este realizat de departamentul de informații de siguranță și performanță a AESA și se bazează atât pe datele cuprinse în baza de date de evenimente care aparține AESA, cât și pe datele incluse în ECR. Ca parte a procesului de gestionare a riscurilor, de asemenea, agenția definește și pune în aplicare măsurile adecvate care fac obiectul unei monitorizări continue.

AESA colaborează cu o serie de parteneri prin intermediul celor două platforme principale: rețeaua de analiști (NoA) și grupurile de colaborare și analiză (CAG). NoA este instituită prin Regulamentul (UE) nr. 376/2014 și reunește date de la diferite state membre pentru a obține o perspectivă mai generală cu privire la pericolele pentru siguranță cu care se confruntă UE în ansamblul său. CAG sunt grupurile de experți instituite de AESA care sunt răspunzătoare pentru analizarea siguranței aviației europene pentru domenii specifice de aviație. Acestea reexaminează informațiile de siguranță disponibile, realizează analize de siguranță aprofundate și identifică problemele emergente. Grupurile monitorizează, de asemenea, performanțele din punctul de vedere al siguranței domeniului lor și oferă feedback privind eficiența măsurilor luate. Ambele sisteme sunt complementare deoarece oferă analiză la diferite niveluri și contribuie la portofoliile de riscuri de siguranță și la măsurile de siguranță care pot fi adoptate în EPAS.

Prin urmare, se poate stabili că punerea în aplicare a regulamentului a jucat un rol semnificativ în consolidarea capacității analitice a evenimentelor de pe teritoriul Uniunii și, în consecință, și în stabilirea măsurilor de atenuare adecvate, după caz. Deși s-au observat progrese considerabile, procesul de analiză ar putea beneficia de pe urma mai multor eforturi la nivelul statelor membre și a evoluțiilor tehnologice.

Confidențialitatea și utilizarea adecvată a informațiilor și protecția surselor de informații – articolele 15 și 16

Punerea în aplicare a dispozițiilor regulamentului referitoare la „cultura justă” și la protecția și utilizarea adecvată a surselor de informații a fost analizată în detaliu. Deși s-a constatat că toate statele membre și majoritatea organizațiilor au instituit proceduri pentru asigurarea anonimizării rapoartelor de eveniment, subzistă problema trasabilității – și anume posibilitatea de a identifica persoanele vizate într-un raport de eveniment pe baza circumstanțelor descrise în raport – în special în organizațiile mai mici cu număr restrâns de angajați.

Articolul 16 alineatul (11) prevede o obligație pentru organizații de a adopta norme privind „cultura justă”. Informațiile disponibile nu sunt concludente în privința faptului dacă această cerință a fost pusă în aplicare complet de către toate organizațiile.

S-a constatat că cea mai semnificativă deficiență în punerea în aplicare a regulamentului a apărut în legătură cu obligația prevăzută la articolul 16 alineatul (12) pentru statele membre de a desemna un organism responsabil cu punerea în aplicare a principiilor „culturii juste”. Pe baza reexaminărilor rapoartelor privind funcționarea „organismelor de cultură justă” transmise de statele membre în conformitate cu articolul 16 alineatul (13) și a informațiilor suplimentare primite de la cetățeni, Comisia a identificat 11 state membre care nu au desemnat un „organism de cultură justă” responsabil cu punerea în aplicare a alineatelor 6, 9 și 11 de la articolul 16. În consecință, Comisia a inițiat proceduri de constatare a neîndeplinirii obligațiilor și a trimis 10 scrisori de punere în întârziere și un aviz motivat statelor membre aflate în situație de neconformitate. De asemenea, Comisia a trimis un număr de proiecte-pilot ale UE statelor membre care au afirmat în rapoartele lor că au desemnat un „organism de cultură justă”, însă continuau să aibă îndoieli dacă un astfel de organism are competențele de a se achita de rolul prevăzut în regulament.

Pe de altă parte, la nivel industrial, partenerii sociali europeni, membri ai Comitetului de dialog social sectorial pentru aviația civilă (CANSO, ETF, ATCEUC), au convenit împreună asupra „setului de instrumente pentru cultura justă a managementului traficului aerian”. Acesta vizează personalul și cadrele de conducere din cadrul organizațiilor care furnizează servicii de management al traficului aerian/servicii de navigație aeriană și stabilește principii directoare pentru punerea în aplicare a unei culturi juste și pentru promovarea unei culturi sănătoase și deschise de raportare.

3.CONTRIBUȚIA LA REDUCEREA NUMĂRULUI DE ACCIDENTE ÎN CARE SUNT IMPLICATE AERONAVE ȘI A NUMĂRULUI DE DECESE ÎN ASTFEL DE ACCIDENTE

Obiectivul general al regulamentului este să contribuie la reducerea numărului de accidente în care sunt implicate aeronave și a numărului de decese printr-o abordare proactivă rezultată din obiectivele specifice detaliate în secțiunile anterioare.

S-a dovedit dificil să se evalueze măsura în care regulamentul a contribuit în mod direct la o reducere reală a numărului de accidente și a numărului de decese în aviația civilă, atât cantitativ, cât și calitativ.