14 state membre prevăd răspunderea penală a persoanelor juridice pentru încălcarea măsurilor restrictive ale Uniunii. În plus, 12 state membre prevăd sancțiuni administrative, în special amenzi, care pot fi impuse persoanelor juridice atunci când personalul sau conducerea acestora încalcă măsurile restrictive. Amenzile maxime pentru persoanele juridice variază între 133 000 EUR și 37,5 milioane EUR.

Capacitatea Uniunii de a se exprima la unison a devenit deosebit de urgentă în contextul actual al agresiunii militare a Rusiei împotriva Ucrainei. UE a instituit o serie de măsuri restrictive, unele încă din 2014, împotriva persoanelor și a entităților ruse și belaruse. În acest context, pentru a consolida coordonarea la nivelul UE în ceea ce privește asigurarea respectării acestor măsuri restrictive, Comisia a instituit un grup operativ „Înghețare și punere sub sechestru”. Acest grup operativ asigură coordonarea dintre statele membre și agențiile UE, cum ar fi Europol și Eurojust. Grupul operativ a purtat periodic discuții cu privire la necesitatea unei abordări comune în materie de drept penal pentru a trage la răspundere persoanele fizice și juridice implicate în încălcarea măsurilor restrictive ale Uniunii.

În prezent, UE a impus peste 40 de seturi de măsuri restrictive. Unele dintre acestea pun în aplicare măsuri restrictive adoptate de către Organizația Națiunilor Unite; în timp ce altele sunt adoptate de către UE în mod autonom. Pe lângă măsurile care constituie un răspuns la o situație specifică dintr-o anumită țară, UE a adoptat de-a lungul timpului măsuri generale care vizează combaterea proliferării și a utilizării armelor chimice, a atacurilor cibernetice, a încălcărilor drepturilor omului și a terorismului. Măsurile restrictive sunt obligatorii pentru statele membre și pentru orice persoană sau entitate aflată sub jurisdicția statelor membre (operatori din UE).

În plus, noua propunere de directivă privind recuperarea și confiscarea activelor contribuie la punerea în aplicare eficace a măsurilor restrictive, solicitând statelor membre să permită urmărirea și identificarea bunurilor legate de încălcări ale măsurilor restrictive ale Uniunii, astfel cum sunt definite în dreptul intern. De asemenea,, propunerea face ca normele revizuite privind recuperarea și confiscarea activelor să fie aplicabile infracțiunii de încălcare a măsurilor restrictive ale Uniunii.

Apropierea definițiilor și a sancțiunilor pentru infracțiunea de încălcare a măsurilor restrictive ale Uniunii completează propunerea Comisiei de directivă privind recuperarea și confiscarea activelor, de punere în aplicare a Strategiei privind uniunea securității și a Strategiei UE de combatere a criminalității organizate. Propunerea de directivă privind recuperarea și confiscarea activelor vizează consolidarea capacităților autorităților naționale de a urmări, a identifica, a îngheța și a gestiona bunurile care constituie produse sau instrumente ale infracțiunilor. În plus, aceasta prevede un cadru juridic consolidat privind confiscarea, inclusiv cazurile specifice în care nu este posibilă o condamnare pentru o anumită infracțiune.

În plus, UE constituie un spațiu de libertate, securitate și justiție, în care se respectă drepturile fundamentale și diferitele sisteme de drept și tradiții juridice ale statelor membre. Scopul său este de a asigura un nivel ridicat de securitate, prin măsuri care includ prevenirea și combaterea criminalității, a rasismului și a xenofobiei. În temeiul articolului 83 alineatul (1) din TFUE, Parlamentul European și Consiliul „pot stabili norme minime cu privire la definirea infracțiunilor și a sancțiunilor în domenii ale criminalității de o gravitate deosebită de dimensiune transfrontalieră ce rezultă din natura sau impactul acestor infracțiuni ori din nevoia specială de a le combate pornind de la o bază comună.”

În plus, statele membre au definiții foarte diferite și sancțiuni disparate pentru încălcarea măsurilor restrictive ale Uniunii în temeiul dreptului lor administrativ și/sau penal. Acest lucru indică faptul că aceeași încălcare ar putea face obiectul unor sancțiuni diferite și al unor niveluri diferite de asigurare a respectării legii. Acest lucru slăbește asigurarea respectării măsurilor restrictive ale Uniunii și subminează credibilitatea obiectivelor Uniunii.

În plus, încălcările măsurilor restrictive ale Uniunii au o dimensiune transfrontalieră clară și uneori inerentă. Acestea nu numai că sunt comise de obicei de către persoane fizice și entități juridice care își desfășoară activitatea la scară mondială, ci, în unele cazuri, măsurile restrictive ale Uniunii, cum ar fi restricțiile privind serviciile bancare, chiar interzic operațiunile transfrontaliere. Prin urmare, încălcarea acestora reprezintă, prin definiție, un comportament la scară transfrontalieră care necesită un răspuns transfrontalier comun la nivelul UE.

În plus, faptul că statele membre, în temeiul dreptului lor administrativ și/sau penal, au definiții și sancțiuni foarte diferite pentru încălcarea măsurilor restrictive ale Uniunii sugerează că aceeași încălcare ar putea fi sancționată cu sancțiuni diferite și ar putea face obiectul unor niveluri diferite de asigurare a respectării legii. Aceste diferențe reprezintă un obstacol în calea aplicării consecvente a politicii Uniunii privind măsurile restrictive. Acestea pot chiar duce la căutarea instanței celei mai favorabile de către autorii infracțiunilor și, în cele din urmă, ar putea duce la (cvasi)impunitatea acestora în cazul în care aleg să își desfășoare activitățile în statul (statele) membru (membre) care prevede (prevăd) sancțiuni mai puțin severe sau a (au) demonstrat indulgență în urmărirea penală a unor cazuri anterioare de încălcare a măsurilor restrictive ale Uniunii. Acest lucru subminează eficiența măsurilor restrictive și asigurarea respectării acestora la nivelul Uniunii. O astfel de situație riscă să submineze obiectivele UE de protejare a păcii și securității internaționale și de susținere a valorilor comune ale UE. Prin urmare, este nevoie în mod special de acțiune comună la nivelul UE, prin intermediul dreptului penal, pentru a aborda încălcarea măsurilor restrictive ale Uniunii.

Obiectivele prezentei directive sunt de a asigura definiții comune ale infracțiunilor legate de încălcarea măsurilor restrictive ale Uniunii și disponibilitatea unor sancțiuni penale eficace, disuasive și proporționale pentru infracțiunile grave legate de încălcarea măsurilor restrictive ale Uniunii. Astfel cum s-a discutat în detaliu la punctele următoare, aceste obiective nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre. În schimb, acestea pot fi realizate mai bine la nivelul UE, având în vedere amploarea și efectele comportamentului în cauză, care are un caracter transfrontalier inerent și care ar putea submina atingerea obiectivelor UE de protejare a păcii și securității internaționale și de respectare a valorilor comune ale UE. Prin urmare, UE poate adopta măsurile necesare în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din TUE.

În plus, în comunicarea sa din 2021 intitulată Sistemul economic și financiar european: promovarea deschiderii, a solidității și a rezilienței, Comisia constată că punerea în aplicare a măsurilor restrictive ale Uniunii nu este atât de uniformă la nivelul Uniunii precum ar trebui să fie. Acest lucru creează denaturări pe piața unică, deoarece întreprinderile din UE, inclusiv filialele din UE ale unor societăți străine, pot găsi modalități pentru a eluda măsurile restrictive, precum și incertitudine în rândul operatorilor. Aplicarea inconsecventă subminează eficacitatea măsurilor restrictive ale Uniunii și capacitatea UE de a se exprima la unison. Printre alte inițiative, strategia solicită continuarea activității de coordonare între Comisie și statele membre pentru a se asigura că sancțiunile naționale pentru încălcarea măsurilor restrictive ale UE sunt eficace, proporționale și disuasive.

La 21 iulie 2022, Consiliul a adoptat Regulamentul (UE) 2022/1273 al Consiliului, care modifică articolul 8 și articolul 9 din Regulamentul (UE) nr. 269/2014 al Consiliului. În special, pentru a asigura punerea în aplicare eficace și uniformă a regulamentului menționat și având în vedere complexitatea tot mai mare a schemelor de sustragere de la măsurile restrictive, care obstrucționează respectiva punere în aplicare, Regulamentul (UE) 2022/1273 impune persoanelor și entităților desemnate care dețin active pe teritoriile aflate sub jurisdicția unui stat membru obligația de a le raporta și de a coopera cu autoritatea competentă în ceea ce privește verificarea acestei raportări (articolul 9). Nerespectarea acestei obligații va constitui o eludare. Regulamentul (CE) 2022/1273 consolidează, de asemenea, dispoziția privind obligațiile de raportare pentru operatorii din UE, pentru a se preveni încălcarea și eludarea măsurii de înghețare a activelor (articolul 8).

În plus, discuțiile din cadrul Grupului operativ „Înghețare și punere sub sechestru” privind schimbul de bune practici atât în ceea ce privește anchetele penale, cât și confiscarea au demonstrat importanța unei abordări proactive și a unei coordonări între autoritățile competente pentru punerea în aplicare a măsurilor restrictive ale Uniunii. Unitățile de informații financiare, autoritățile de asigurare a respectării legii și autoritățile vamale, precum și partenerii internaționali, societatea civilă și jurnaliștii de investigație ar trebui să coopereze și să facă schimb de informații pentru a obține piste care vor permite autorităților de asigurare a respectării legii să înceapă o anchetă.

Dovezile privind necesitatea unei astfel de abordări comune sunt prevăzute în mod specific într-un raport elaborat în decembrie 2021 de Rețeaua privind genocidul. Acest raport subliniază necesitatea sancționării încălcării măsurilor restrictive ale Uniunii pentru a se asigura că persoanele fizice sau juridice responsabile de astfel de încălcări sunt trase efectiv la răspundere. În plus, raportul concluzionează că „urmărirea penală a încălcărilor sancțiunilor poate oferi o plasă de siguranță pentru a evita impunitatea”, în special în contextul criminalității internaționale esențiale.

Un subgrup specific al grupului operativ „Înghețare și punere sub sechestru” este dedicat consolidării punerii în aplicare a măsurilor restrictive ale Uniunii. În special, acesta abordează problemele ridicate de autoritățile naționale și explorează posibile modalități de identificare proactivă a activelor. La acest subgrup participă autorități naționale competente ale statelor membre. În cursul schimburilor de opinii care au loc în contextul acestui subgrup, în mai multe rânduri s-au menționat dificultățile în ceea ce privește tragerea la răspundere a persoanelor fizice și juridice implicate în încălcarea măsurilor restrictive ale Uniunii. Participanții la aceste schimburi au pledat, de asemenea, în favoarea unei abordări comune în materie de drept penal în ceea ce privește încălcarea măsurilor restrictive ale Uniunii.

În urma actului de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei, Comisia a instituit grupul operativ „Înghețare și punere sub sechestru” la începutul lunii martie 2022. Scopul său este de a asigura coordonarea între statele membre în ceea ce privește respectarea măsurilor restrictive ale Uniunii împotriva persoanelor și societăților din Rusia și Belarus incluse pe listă și de a explora interacțiunea dintre măsurile restrictive ale Uniunii și măsurile de drept penal. Aceste schimburi de opinii au inclus reuniuni cu autoritățile naționale competente pentru punerea în aplicare a sancțiunilor, cu Eurojust și cu Rețeaua privind genocidul, al cărei secretariat este găzduit de Eurojust. Aceste schimburi de opinii au inclus reuniuni cu autoritățile naționale competente pentru punerea în aplicare a măsurilor restrictive, cu Europol, Eurojust și cu Rețeaua privind genocidul, al cărei secretariat este găzduit de Eurojust.

S-au desfășurat consultări specifice cu statele membre în cadrul Grupului de lucru pentru cooperare judiciară în materie penală (COPEN) (8 septembrie 2022), Europol (5 septembrie) și Eurojust (13 septembrie). DG JUST a organizat, de asemenea, o discuție aprofundată cu membrii Grupului său de experți privind politica UE în materie penală (16 septembrie). Aceste consultări s-au bazat pe un chestionar specific al Comisiei, în care s-au adresat întrebări privind infracțiunile, sancțiunile, normele privind competența judiciară și dispozițiile privind cooperarea transfrontalieră care urmează să fie incluse în viitoarea directivă.

(3)REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

Prezenta propunere are implicații bugetare neglijabile pentru statele membre și pentru Comisie. Informații specifice privind implicațiile financiare pentru Comisie pot fi găsite în fișa financiară legislativă anexată la prezentul pachet legislativ.

Astfel cum se prevede la articolul 19 alineatele (1) și (4) din prezenta propunere, Comisia va trebui să își asume o serie de obligații de raportare. În termen de doi ani de la încheierea perioadei de transpunere, Comisia va trebui să elaboreze un raport privind modul în care statele membre au transpus directiva. În termen de cinci ani de la încheierea perioadei de transpunere, Comisia trebuie să realizeze un studiu privind eficacitatea directivei pentru a evalua valoarea adăugată a acesteia. Acest studiu, va fi realizat numai după încheierea actualului cadru financiar multianual.

Primul raport se referă la transpunerea directivei de către statele membre. Al doilea raport pe care Comisia trebuie să îl elaboreze este un studiu care va analiza eficacitatea directivei în raport cu o serie de indicatori specifici.

În plus, fișa financiară legislativă detaliază costurile aferente colectării și analizării statisticilor privind infracțiunile menționate la articolele 3, 4 și 5. Statele membre trebuie să transmită anual aceste statistici Comisiei, în conformitate cu articolul 19 alineatele (2) și (3) din prezenta propunere.

Pe lângă costurile suportate de Comisie, propunerea va avea, de asemenea, implicații financiare limitate pentru statele membre. Aceste implicații financiare pot fi împărțite în trei părți.

(1)Astfel cum se prevede la articolul 15 din prezenta propunere, statele membre vor trebui să se asigure că sunt puse la dispoziție instrumente de anchetă eficace pentru investigarea infracțiunilor legate de încălcarea măsurilor restrictive ale Uniunii.

(2)În conformitate cu articolul 13 din prezenta propunere, statele membre vor trebui să asigure coordonarea și cooperarea la nivel strategic și operațional între toate autoritățile lor competente implicate în prevenirea, anchetarea și urmărirea penală a infracțiunilor legate de încălcarea măsurilor restrictive ale Uniunii.

(3)Statele membre se vor confrunta cu unele costuri legate de obligația menționată anterior de a prezenta anual statistici privind infracțiunile menționate la articolele 3, 4 și 5. Cu toate acestea, nu sunt disponibile date suficiente pentru a permite o estimare exactă a costurilor aferente.

5.ALTE ELEMENTE

·Planuri de punere în aplicare și măsuri de monitorizare, evaluare și raportare

Statele membre vor avea la dispoziție șase luni de la intrarea în vigoare a directivei pentru a o transpune în legislația națională. În termen de doi ani de la încheierea acestei perioade de transpunere, Comisia va trebui să elaboreze un raport privind modul în care statele membre au transpus directiva. În termen de cinci ani de la încheierea perioadei de transpunere, Comisia trebuie să realizeze un studiu privind eficacitatea directivei pentru a evalua valoarea adăugată a acesteia.

·Explicații detaliate cu privire la prevederile specifice ale propunerii

Articolul 1: Obiectul

Această dispoziție stabilește scopul directivei, în special obiectivul său de a asigura aplicarea eficace a măsurilor restrictive ale Uniunii.

Articolul 2: Domeniu de aplicare și definiții

Această dispoziție stabilește domeniul de aplicare al directivei. Acesta se aplică încălcărilor măsurilor restrictive ale Uniunii adoptate de UE în temeiul articolului 29 din TUE sau al articolului 215 din TFUE. Astfel de măsuri includ înghețarea fondurilor și a resurselor economice, interdicțiile de punere la dispoziție a fondurilor și a resurselor economice și interdicțiile de intrare sau de tranzit pe teritoriul unui stat membru al Uniunii Europene, precum și măsuri economice sectoriale și embargouri asupra armelor. În plus, această dispoziție oferă definiții ale termenilor utilizați în directivă, inclusiv ale termenilor „persoană, entitate sau organism desemnat”, „fonduri” și „resurse economice”.

Articolul 3: Încălcarea măsurilor restrictive ale Uniunii

Această dispoziție descrie infracțiunile reglementate de prezenta directivă. Infracțiunile se referă la încălcări ale interdicțiilor și restricțiilor prevăzute în măsurile restrictive ale Uniunii, la comportamente menite să eludeze măsurile restrictive ale Uniunii și la încălcarea condițiilor prevăzute în autorizațiile acordate de autoritățile competente pentru a desfășura anumite activități interzise în alt mod prin măsurile restrictive. Aceste infracțiuni nu trebuie înțelese ca impunând obligații persoanelor fizice, contrar dreptului de a nu se autoincrimina și de a păstra tăcerea, astfel cum este prevăzut în cartă și în Directiva (UE) 2016/343. În plus, acestea nu aduc atingere normelor aplicabile în materie de raportare, confidențialitate și secret profesional.

În plus, activitățile care vizează furnizarea de bunuri și servicii de strictă necesitate pentru uzul personal zilnic al persoanelor fizice desemnate, cum ar fi produsele și serviciile de alimentație și de asistență medicală, sau sumele mici de bani, în cazul în care acestea se limitează în mod clar la satisfacerea nevoilor umane de bază ale acestor persoane și ale membrilor de familie aflați în întreținerea acestora nu fac obiectul incriminării. Omisiunea de a raporta astfel de activități ar trebui, de asemenea, să nu facă obiectul incriminării. În plus, furnizarea de ajutor umanitar persoanelor aflate în dificultate nu face obiectul incriminării. Un astfel de ajutor umanitar trebuie furnizat strict în conformitate cu dreptul internațional umanitar și poate consta în special în furnizarea de alimente și de nutriție, adăpost, asistență medicală, apă și servicii de salubritate. În plus, la punerea în aplicare a prezentei directive, statele membre ar trebui să țină seama de faptul că potrivit dreptului internațional umanitar și dreptului conflictelor armate, măsurile restrictive trebuie să nu împiedice furnizarea de ajutor umanitar în conformitate cu principiile imparțialității, umanității, neutralității și independenței.