[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 1.10.2008

COM(2008) 604 final

COMUNICAREA COMISIEI CĂTRE CONSILIU, PARLAMENTUL EUROPEAN, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

Integrare regională pentru dezvoltarea țărilor ACP {SEC(2008) 2538}{SEC(2008) 2539}

COMUNICAREA COMISIEI CĂTRE CONSILIU, PARLAMENTUL EUROPEAN, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

Integrare regională pentru dezvoltarea țărilor ACP

1. UN CONTEXT ÎN SCHIMBARE[1]

Procesul de globalizare a luat amploare și a creat un nou nivel de interdependență economică la care țările din Africa, zona Caraibelor și Pacific (ACP) nu iau pe deplin parte. Integrarea regională este considerată din ce în ce mai mult un instrument care permite atât exploatarea beneficiilor aduse de globalizare, cât și combaterea efectelor negative ale acesteia.

Europa susține de mult timp integrarea regională a țărilor în curs de dezvoltare, însă ultima dată când Comisia și-a prezentat viziunea a fost în 1995[2]. În prezent, pe lângă faptul că integrarea regională este puternic ancorată în politica de dezvoltare[3] a Uniunii Europene (UE), există și o serie de inițiative strategice recente cu un impact direct sau care sunt concentrate pe integrarea regională a țărilor ACP. În ultimii doi ani, în special, au avut loc evoluții importante, inclusiv programarea regională a celui de-al 10-lea Fond European de Dezvoltare (FED), precum și o fază intensă a negocierii Acordurilor de parteneriat economic (APE) cu regiunile țărilor ACP.

Cu toate acestea, pot fi realizate mai multe și mai bine. Este necesar un bilanț al progreselor, o analiză a coerenței acțiunii UE și o conturare a acțiunilor viitoare. Prezenta comunicare oferă o viziune actualizată, cuprinzătoare și coerentă a UE asupra integrării regionale ca mecanism cheie pentru dezvoltarea durabilă a țărilor ACP, definește rolul cooperării regionale la nivel politic și strategic și face apel la statele membre să se alăture unei viziuni unitare și unor principii comune.

2. REALIZăRI șI PROVOCăRI PENTRU INTEGRAREA REGIONALă A țăRILOR ACP

ÎNCă DE LA JUMăTATEA ANILOR ' 90 a avut loc un progres constant al integrării regionale a țărilor ACP, atât în amploare, cât și în profunzime. Cele mai importante realizări sunt reprezentate de eforturile de creare a unor zone de liber schimb și a unor uniuni vamale și monetare. Cu toate acestea, „costul neintegrării” este încă excesiv de ridicat. Provocările specifice diferă în funcție de regiune, însă, în general, pot fi identificate cinci aspecte:

- lipsa implicării și a capacităților instituționale la nivel regional și național . Aceasta include mandate necorespunzătoare, absența instrumentelor juridice și politice pentru punerea în aplicare eficace a politicilor, precum și o implicare insuficientă a părților interesate, în special societatea civilă și administrațiile naționale;

- necesitatea de a evita fragmentarea piețelor regionale și de a pune mai bine în aplicare acordurile de integrare economică. Aceasta ar trebui însoțită de simplificarea agendelor privind integrarea care se suprapun și nu sunt coerente, luând în considerare particularitățile fiecărei regiuni (în special regiunile insulare);

- diversificarea economică insuficientă care are ca rezultat dependența ridicată de un număr redus de produse de bază pentru export, precum și lipsa complementarităților între economiile naționale;

- interconexiunile ineficace ale infrastructurilor , fapt ce generează costuri excesiv de ridicate pentru transporturile și serviciile intraregionale;

- necesitatea unor politici regionale mai eficace pentru a face față provocărilor comune și pentru a susține dezvoltarea durabilă prin minimizarea externalităților negative ale integrării economice consolidate, maximizarea sinergiilor pozitive între integrarea economică și creșterea durabilă, precum și distribuirea mai echitabilă a beneficiilor și costurilor integrării regionale.

3. PERSPECTIVA UE PRIVIND INTEGRAREA REGIONALă PENTRU DEZVOLTARE

Pentru determinarea în sens larg a noțiunii de integrare regională, conform Acordului de parteneriat de la Cotonou (APC), este propusă următoarea definiție: integrarea regională este procesul de eliminare, printr-un acord comun, a barierelor politice, fizice, economice și sociale care separă țările de vecinii acestora, precum și de colaborare în gestionarea resurselor și bunurilor comune regionale.

Experiența europeană constituie un reper pentru numeroase regiuni din țările ACP. Scopurile politice și obiectivele specifice ale integrării regionale sunt, în general, similare. Cu toate acestea, metodele folosite în cadrul regiunilor din țările ACP se bazează, cel mai adesea, pe cooperarea și coordonarea consensuală, în loc de supranaționalism și partajare a suveranității.

Se pot distinge trei obiective principale ale integrării regionale:

- stabilitatea politică este o condiție prealabilă a dezvoltării economice. Organizațiile regionale joacă un rol din ce în ce mai important în dezamorsarea conflictelor din interiorul țărilor și dintre acestea, precum și în promovarea drepturilor omului. De asemenea, integrarea regională contribuie la stabilirea unor relații de încredere, la îmbunătățirea înțelegerii reciproce între grupuri și la consolidarea interdependenței;

- dezvoltarea economică: libera circulație a mărfurilor, serviciilor, capitalurilor și persoanelor pe piețe mai extinse și mai armonizate permite economii de scară și stimularea investițiilor, ceea ce consolidează creșterea economică și crește volumul schimburilor comerciale pe axa sud-sud. Combinația adecvată dintre intensificarea treptată a concurenței regionale și extraregionale și un protecționism moderat permite o integrare optimă în cadrul sistemului de comerț mondial și face din integrarea regională un vector pentru creștere și reducere accelerată a sărăciei;

- bunurile publice regionale: doar prin cooperarea dintre țările vecine se poate face față provocărilor de dimensiuni transnaționale, precum securitatea alimentară, resursele naturale, biodiversitatea, schimbările climatice și controlul bolilor și paraziților.

Această definiție și viziunea multidimensională a integrării regionale ar trebui să ghideze toate acțiunile UE[4] de susținere a proceselor de integrare a țărilor ACP.

4. ABORDAREA PROPUSă PENTRU SPRIJINUL ACORDAT DE UE ÎN CADRUL PROCESULUI DE INTEGRARE REGIONALă PENTRU DEZVOLTAREA țăRILOR ACP

În răspuns la cele cinci provocări identificate în secțiunea 2, UE ar trebui să se angajeze în susținerea celor cinci priorități de mai jos[5]. Acest proces ar trebui să se realizeze pe baza planului strategic de dezvoltare al fiecărei regiuni și a unui dialog care să conducă la o evaluare comună a provocărilor și să se concentreze, după caz, pe particularitățile și nevoile proprii fiecărei regiuni.

4.1. Consolidarea instituțiilor regionale

UE ar trebui să sprijine:

- guvernanța regională și cooperarea pentru pace și stabilitate între state și pe teritoriul acestora, inclusiv promovarea drepturilor omului;

- îmbunătățirea capacităților instituționale la nivel regional și național , însoțită de eforturi suplimentare de consolidare a capacităților naționale de punere în aplicare a politicilor regionale;

- simplificarea arhitecturii instituționale și a programelor de integrare;

- o implicare mai puternică în procesele de integrare regională , cu participarea unei game mai variate de părți interesate, atât la nivel național, cât și regional.

4.2. Crearea de piețe regionale integrate

UE ar trebui să continue sprijinul acordat regiunilor în acest domeniu, prin următoarele mijloace:

- punerea în aplicare eficace a angajamentelor regionale în domeniul comerțului de mărfuri , inclusiv modernizarea sistemelor vamale și colectarea veniturilor publice;

- integrarea sectorului serviciilor și investițiilor în vederea consolidării concurenței pe piețele regionale, diminuarea costurilor excesive ale serviciilor și instituirea unor norme mai transparente și mai stabile privind investițiile regionale;

- barierele tehnice în calea comerțului (BTC) și standardele sanitare și fitosanitare (SSF): standardizarea și armonizarea cu standardele internaționale fac inutile controalele complicate, îmbunătățesc securitatea alimentară la nivel regional și facilitează accesul mărfurilor produse la nivel regional pe piețele internaționale;

- integrarea monetară: mai multe programe ambițioase pentru uniuni monetare regionale în țările ACP trebuie să ia în considerare necesitatea de a se avea în vedere corelarea etapelor în procesul de trecere de la integrare monetară la integrare economică. UE este deschisă să își împărtășească propria experiență cu partenerii din ACP în ceea ce privește procesele de integrare și coordonare a politicilor. Aspectul coordonării macroeconomice va primi mai multă atenție în contextul dialogului privind sprijinul bugetar general al CE la nivel național.

4.3. Sprijinirea dezvoltării întreprinderilor

UE ar trebui să consolideze dimensiunea regională a sprijinului acordat dezvoltării întreprinderilor și capacității de producție în domeniile în care acțiunea la nivel regional prezintă valoare adăugată:

- îmbunătățirea mediului de reglementare (de exemplu, legile privind activitatea de afaceri și întreprinderile, standardele industriale, normele privind proprietatea intelectuală, legile privind concurența, politicile fiscale, inclusiv fraudele fiscale);

- consolidarea capacităților de producție (dezvoltarea strategiilor industriale și de export, a instituțiilor de formare și cercetare regionale);

- dezvoltarea piețelor financiare regionale în vederea mobilizării capitalului regional și a celui extern pentru dezvoltarea întreprinderilor, în special a IMM-urilor;

- promovarea cooperării între întreprinderi în vederea stimulării rețelelor de producție și a lanțurilor de aprovizionare, precum și a rețelelor de asociații de întreprinderi.

4.4. Conectarea rețelelor regionale de infrastructură

UE ar trebui să sprijine creșterea rețelelor de infrastructură, cu un accent special pe completarea „verigilor lipsă” între rețelele naționale de drumuri, de energie și telecomunicații. Sprijinul CE pentru infrastructură, care include sprijinul acordat Parteneriatului UE-Africa pentru infrastructură, va fi majorat cu 50% între cel de-al 9-lea (2000-2007) și cel de-al 10-lea FED (2008-2013). Statele membre ale UE ar trebui să se alăture acestor eforturi.

4.5. Dezvoltarea unor politici regionale pentru dezvoltare durabilă

UE ar trebui să sprijine eforturile regiunilor de gestionare a provocărilor comune, în domeniile în care valoarea adăugată regională este cea mai importantă pentru existența durabilă a populațiilor. În funcție de regiune, aceasta poate avea în vedere:

- securitatea alimentară și producția agricolă: armonizarea politicilor și standardelor, sisteme de informare regionale care să permită îmbunătățirea funcționării piețelor regionale de produse alimentare și materii prime pentru agricultură, gestionarea rezervelor regionale de alimente, precum și politicile privind combaterea degradării solului și a deșertificării pot contribui la îmbunătățirea securității alimentare;

- gestionarea în comun a resurselor naturale: problemele de mediu cu caracter transfrontalier pot fi soluționate doar prin intermediul unor politici regionale cuprinzătoare și eficace. UE va sprijini, în special, combaterea schimbărilor climatice și a pierderii biodiversității, precum și gestionarea durabilă a resurselor piscicole, fondului forestier, resurselor energetice și bazinelor hidrografice;

- coeziunea socială la nivel regional: politicile de redistribuire la nivel regional și național sunt importante în procesul de redistribuire echitabilă a costurilor și beneficiilor integrării regionale pe teritoriul țărilor și între acestea.

De asemenea, aceste proiecte vor fi sprijinite prin dezvoltarea capacităților științifice și tehnologice pentru consolidarea contribuției științei la rezolvarea problemelor comune, pentru stimularea creșterii economice și reducerea sărăciei.

5. EXPLOATAREA OPTIMă A INSTRUMENTELOR UE ÎN VEDEREA SPRIJINIRII INTEGRăRII REGIONALE A țăRILOR ACP

Sprijinul acordat de UE pentru integrarea regională a țărilor ACP se fundamentează pe principiile de bază ale Acordului de parteneriat de la Cotonou (APC): implicarea, dialogul și dezvoltarea durabilă. Prin urmare, UE respectă alegerile făcute de partenerii săi în ceea ce privește obiectivele, concepția, ritmul și prioritățile proceselor de integrare regională. UE ar trebui să sprijine opțiunile individuale ale regiunilor. Aceasta presupune, de asemenea, eforturi și responsabilități în sarcina partenerilor noștri din ACP.

În plus, subsidiaritatea trebuie să devină un concept de orientare de bază. De asemenea, este în interesul partenerilor ACP ca aceste chestiuni să fie abordate la un nivel care va permite maximizarea eficacității și eficienței activităților.

5.1. Parteneriatele politice UE-ACP pentru dezvoltare regională

În ultima vreme, UE a intensificat dialogul politic dintre instituțiile sale și regiunile ACP, ceea ce a condus la adoptarea strategiilor regionale pentru Caraibe (martie 2006) și Pacific (mai 2006), precum și la strategia comună UE-Africa (decembrie 2007).

Acest dialog permanent se concentrează, în special, pe pace, securitate și prevenirea conflictelor, precum și pe schimbul de experiență în domeniul integrării și politicilor comune. Cum UE însăși este o regiune integrată, acest dialog ar trebui să evolueze spre o abordare comună integrată din partea UE.

Prin urmare, este esențială îmbunătățirea coerenței și eficacității tuturor instrumentelor aflate la dispoziția UE, în vederea intensificării impactului acestora asupra celor cinci priorități menționate anterior.

5.2. Dialogul politic la nivel regional: fidelitatea față de spiritul promovat la Cotonou

Pentru consolidarea acestui dialog la nivel regional, UE ar trebui:

- să intensifice dialogul privind integrarea regională : recunoscând rolul esențial al nivelului național într-un proces de integrare regională reușit, Comisia va iniția consultări periodice pe teme regionale cu autoritățile naționale și, în contextul monitorizării angajamentelor în materie de guvernanță asumate de țările ACP, va fi acordată o atenție deosebită punerii în aplicare de către guvernele naționale a angajamentelor de integrare regională asumate de acestea. UE ar trebui să sprijine schimburile de experiență transregionale și eventualele evaluări inter pares ale programelor de integrare regională. În Africa, acest schimb ar trebui să includă Uniunea Africană. În plus, UE ar trebui să facă acest schimb de experiență cu regiunile din țările ACP în acele domenii considerate de către acestea a fi cele mai relevante. O serie de politici ale UE sunt relevante în acest sens: coeziunea economică și socială, sănătatea, securitatea alimentară, agricultura, transporturile, mediul și energia.

- să extindă dialogul privind integrarea regională : UE ar trebui să încurajeze crearea de forumuri de întreprinderi regionale și să susțină în mod sistematic crearea sau consolidarea forumurilor regionale ale societății civile și a comitetelor parlamentare desemnate să monitorizeze procesul de integrare regională. De asemenea, UE ar trebui să încurajeze activitățile instituțiilor academice dedicate analizei integrării regionale și, în general, inițiativele privind monitorizarea integrării regionale în țările ACP – inclusiv cele legate de acordurile APE.

5.3. Politica de dezvoltare: consensul UE privind dezvoltarea în practică

Între 2008 și 2013, sprijinul acordat integrării regionale va fi consolidat prin intermediul celui de-al 10-lea FED. De asemenea, statele membre ar trebui să își intensifice activitățile.

5.3.1. Combinarea eforturilor UE: spre o programare comună

În conformitate cu principiile privind eficacitatea ajutorului, UE trebuie să dezvolte o abordare comună privind integrarea regională pentru dezvoltarea țărilor ACP:

- UE este dedicată procesului de programare comună și de elaborare a strategiilor comune la nivel național. Prin urmare, programarea regională comunitară ar trebui să fie primul pas spre programarea regională comună a UE.

- Strategia „Ajutor acordat de UE pentru pachete comerciale regionale”, care va pune în aplicare ajutorul UE pentru strategia comercială, inclusiv sprijin pentru punerea în aplicare a acordurilor APE, este în curs de elaborare. În același timp cu salutarea angajamentului puternic al Consiliului și statelor membre, Comisia face apel la creșterea substanțială a eforturilor pentru realizarea acestor pachete de măsuri cât mai curând posibil.

- Organizațiile regionale ale țărilor ACP depind prea adesea de contribuțiile donatorilor. Întrucât obiectivul ar trebui să fie sustenabilitatea financiară, mobilizarea resurselor naționale și regionale este esențială, în special pentru sprijinirea țărilor mai puțin dezvoltate în realizarea proiectelor regionale.

- Sub conducerea regiunii, UE ar trebui să își consolideze coordonarea cu alți parteneri din domeniul dezvoltării (precum instituțiile financiare internaționale și băncile de dezvoltare regionale), atât timp cât asistența oferită este conformă cu principiile enunțate la Paris.

5.3.2. Sprijin comunitar consolidat

Între 1996-2007 (al 8-lea și al 9-lea FED), sprijinul acordat în cadrul FED proiectelor concentrate pe regiuni s-a ridicat la 3,2 miliarde de euro. Principalul domeniu care a beneficiat de asistență a fost dezvoltarea durabilă, cu 1,2 miliarde de euro, urmat de dezvoltarea infrastructurii (777 milioane de euro) și dezvoltarea întreprinderilor (524 milioane de euro).

În anii următori, programele regionale din cadrul celui de al 10-lea FED vor fi instrumentul principal de sprijin al UE pentru integrarea regională a țărilor ACP. În timp ce FED și-a mărit contribuțiile în mod substanțial de la al 9-lea la cel de-al 10-lea FED, sprijinul acordat dezvoltării regionale aproape că s-a dublat, atingând suma de 1,78 miliarde de euro, ceea ce reflectă consensul dintre UE și țările ACP asupra importanței integrării regionale pentru dezvoltare.

Viitoarele documente de strategie regională (DSR) și programele indicative regionale[6] (PIR), care cuprind o analiză a situației existente în domeniul integrării regionale și o strategie de răspuns, ar trebui să urmărească realizarea celor cinci priorități principale menționate în secțiunea 4, după cum urmează:

- să ofere, în toate regiunile, sprijin pentru mecanismele regionale de promovare a păcii și stabilității , de prevenire și gestionare a conflictelor și de luptă împotriva amenințărilor la adresa securității (precum criminalitatea organizată), promovând astfel un program regional cuprinzător în materie de securitate umană. În Africa de Vest, Sud și Est, sprijinul oferit prin FED va contribui la consolidarea pilonului regional al arhitecturii pan-africane în domeniul păcii și securității;

- să acorde o atenție deosebită integrării economice regionale , având în vedere probabilitatea ca aproape 75% din alocările indicative (și anume 1,3 miliarde de euro) să fie destinate acestui domeniu;

- în cadrul programului de integrare economică regională, să se concentreze pe priorități regionale specifice , cu accent pe realizarea unor piețe mai integrate, dezvoltarea capacităților de producție, precum și îmbunătățirea rețelelor de infrastructură și cooperarea regională consolidată pentru promovarea unor politici energetice durabile. Un accent deosebit va fi pus pe măsurile de sprijin APE: aproape jumătate din programul indicativ regional pentru țările din Caraibe va fi alocat angajamentelor acestora legate de APE;

- să reflecte diversitatea regiunilor ACP în ceea ce privește prioritățile acestora în materie de dezvoltare durabilă. Acest fapt este valabil, în special, pentru cel de-al doilea sector focal din Pacific (pescuit) și din Africa Centrală (sectorul forestier). Este prevăzut sprijin pentru securitatea alimentară și agricultură în Africa de Vest, precum și pentru gestionarea resurselor de apă, marine și ale solului, în Africa de Est.

- să sprijine buna guvernanță regională , cu accent pe consolidarea capacităților actorilor neguvernamentali.

În cadrul programelor naționale ale celui de al 10-lea FED, o importanță sporită va fi acordată aspectelor regionale. 30% din alocările naționale (3,7 miliarde de euro) au în vedere dezvoltarea economică, partea cea mai importantă a acestora fiind destinată infrastructurii economice (aproximativ 3 miliarde de euro, cu un accent sporit pe conexiunile regionale) și o asistență importantă pentru sprijinirea comerțului și integrării regionale, precum și sectoarelor productive, inclusiv agricultura (aproximativ 600 de milioane de euro).

Alocările FED pentru toate țările ACP vor contribui la consolidarea în continuare a integrării regionale în cazurile în care o abordare transregională poate aduce valoare adăugată, și anume:

- dezvoltarea afacerilor: CE va colabora cu Banca Europeană de Investiții pentru consolidarea sinergiilor dintre facilitatea pentru investiții (la care FED contribuie cu până la 3,5 miliarde de euro) și programele indicative regionale ale celui de-al 10-lea FED. Misiunea și structura de conducere a Centrului pentru Dezvoltarea Întreprinderilor (asistența FED se ridică la 18 milioane de euro anual) ar trebui adaptate pentru a consolida în mod substanțial eficiența și concentrarea Centrului pe sprijinirea întreprinderilor în eforturile acestora de a beneficia de avantajele integrării regionale.

- rețelele de infrastructură : Fondul fiduciar privind infrastructura al UE pentru Africa va fi în continuare susținut ca un instrument inovativ pentru implementarea Parteneriatului UE-Africa privind infrastructura. Mecanisme similare sunt luate în considerare pentru Pacific și Caraibe.

- pacea și securitatea în Africa : ca parte a strategiei comune Africa-UE, UE va continua să sprijine rolul actorilor regionali în cadrul programului pentru pace și securitate în Africa, în special prin Facilitatea de susținere a păcii pentru Africa.

De asemenea, programele finanțate din fondurile comunitare joacă un rol important:

- Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare (programele tematice privind securitatea alimentară, mediul și gestionarea durabilă a resurselor naturale, inclusiv energia și investițiile în resursele umane) vor oferi sprijin pentru activitățile regionale în domeniile de politică unde este necesar un sprijin suplimentar sau de consolidare, în vederea dezvoltării cooperării regionale;

- „Mecanismul special de reacție rapidă la creșterea prețurilor la produsele alimentare în țările în curs de dezvoltare” , propus de către Comisie, va continua să susțină politicile regionale privind agricultura și securitatea alimentară;

- Instrumentul de stabilitate contribuie la stabilizarea regională și la dezvoltarea capacităților de consolidare a păcii, inclusiv prin acțiuni orientate pe răspunsurile în situații de criză și prin măsuri pentru a face față amenințărilor transregionale pentru securitate pe termen lung.

5.3.3. Modalități mai eficace

Pentru a beneficia la maxim de majorarea asistenței, activitățile UE la nivel de programe și proiecte ar trebui să aibă o abordare mai strategică, prin intermediul următoarelor acțiuni:

- trecerea treptată spre o abordare bazată pe programe (mai degrabă decât pe proiecte);

- promovarea activă a unor metode comune de punere în practică, precum cofinanțarea, cooperarea delegată sau fondurile comune. Experiența Fondului fiduciar privind infrastructura al UE pentru Africa poate fi considerat un exemplu în acest sens;

- fonduri stabilite la nivel regional la care ar putea contribui CE și statele membre UE, în contextul acordurilor APE și al strategiei UE de sprijin pentru comerț, ar putea reprezenta instrumente de sprijinire a integrării regionale de către UE și alți donatori;

- stabilirea proiectelor prioritare cu o dimensiune regională autentică , prin asigurarea faptului că proiectele și activitățile i) sprijină în mod direct prioritățile regionale, ii) au o dimensiune regională autentică și iii) urmăresc cele mai mari beneficii posibile pentru integrarea regională;

- consolidarea „dimensiunii regionale” la nivel național , prin includerea într-o manieră mai sistematică a dimensiunii regionale în proiectele susținute la nivel național.

Ar trebui acordată o atenție deosebită responsabilității necesare și capacității de punere eficace în aplicare, astfel încât organizațiile regionale să fie abilitate în mod corespunzător de către statele membre ale acestora pentru a asigura buna gestionare financiară a fondurilor proprii și ale donatorilor, înlăturării tuturor vulnerabilităților care afectează capacitatea de absorbție a organizațiilor regionale, precum și capacității donatorilor de a monitoriza punerea în aplicare.

În sfârșit, integrarea regională a țărilor ACP ar trebui susținută în sinergie cu mediul aflat în proximitatea regiunilor. Aceasta înseamnă facilitarea cooperării dintre regiunile africane, de exemplu prin cofinanțarea proiectelor relevante prin intermediul a două sau mai multe programe indicative regionale. De asemenea, presupune încurajarea cooperării dintre regiunile ACP, regiunile ultraperiferice și țările și teritoriile de peste mări (TTPM) ale UE, în cazul în care există potențial pentru sinergii regionale consolidate[7].

5.4. Politica comercială: o paradigmă dinamică într-un mediu global în schimbare

5.4.1. Acordurile de parteneriat economic

Un acord de parteneriat economic global (APE) a fost încheiat cu cele cincisprezece țări CARIFORUM, în timp ce, în alte regiuni ACP, UE și partenerii săi sunt ferm angajați să realizeze, cu ansamblul țărilor unei regiuni, acorduri APE globale, care să includă, printre altele, prevederi privind serviciile și investițiile, precum și o serie de norme cât mai complete privind comerțul regional.

Acordurile de parteneriat economic cuprinzătoare reprezintă un instrument esențial în cadrul parteneriatului ACP-UE în vederea promovării integrării regionale. Acestea vor contribui la punerea în aplicare a sistemelor de integrare, la consolidarea piețelor regionale și la consolidarea politicilor de bună guvernare economică prin cooptarea acestora în cadrul unui parteneriat cu UE. În special, APE regionale vor avea următoarele efecte:

- promovarea punerii eficace în aplicare a angajamentelor regionale în domeniul comerțului de bunuri prin sprijinirea proiectelor de integrare comercială existente sau preconizate, inclusiv a reformelor vamale necesare;

- extinderea comerțului regional în domeniul serviciilor și promovarea investițiilor la nivel regional, precum și cu UE (atunci când regiunile decid să includă aceste aspecte în acordurile APE) prin reguli regionale mai transparente, mai stabile și care să favorizeze procesul de dezvoltare;

- consolidarea unei serii de norme regionale privind comerțul prin abordarea aspectelor normative importante, precum facilitarea comerțului, barierele tehnice în calea comerțului și măsurile sanitare și fitosanitare. Atunci când regiunea este pregătită, angajamentele și cooperarea privind concurența, proprietatea intelectuală, aspectele sociale și de mediu, precum și normele privind achizițiile publice vor consolida dezvoltarea și condițiile de afaceri la nivel național și regional.

Acordurile APE presupun reforme la nivel național și regional și conțin dispoziții detaliate privind cooperarea în materie de dezvoltare care angajează UE să susțină aceste reforme legate de APE pentru a maximiza beneficiile și a reduce la minim costurile noului sistem comercial între regiunile ACP și UE.

Preocupările și problemele nesoluționate ridicate de partenerii ACP vor fi abordate într-o manieră flexibilă, în conformitate cu normele de comerț internațional și asigurând, în același timp, realizarea progreselor necesare în vederea încheierii de acorduri APE regionale cuprinzătoare. Vor fi luate în considerare diferitele nevoi, niveluri de dezvoltare a țărilor ACP și fazele proceselor actuale de integrare regională, întrucât acordurile APE trebuie să se bazeze și să stimuleze procesele actuale de integrare regională. Diferențele dintre procesele de integrare regională, în special, ar putea avea ca rezultat o geometrie variabilă a acordurilor APE.

5.4.2. Alte provocări pentru politica comercială din țările ACP

Țările ACP se confruntă cu alte provocări pentru politica comercială care, de asemenea, ar trebui integrate în parteneriatul UE-ACP, și anume:

- interacțiunea dintre regionalism și multilateralism : UE ar trebui să reitereze faptul că deschiderea regională trebuie să fie concepută cu atenție, astfel încât să maximizeze impactul acesteia asupra dezvoltării. În plus, angajamentul național pentru integrarea regională va trebui să facă față unor provocări precum actuala criză a prețurilor la produsele alimentare care necesită, mai degrabă, soluții politice la nivel regional, decât decizii naționale care ar pune în pericol angajamentele regionale.

- sistematizarea programelor de integrare comercială în Africa: Uniunea Africană a lansat un exercițiu de sistematizare cu scopul de a facilita realizarea obiectivului pe termen lung de atingere a integrării continentale. UE ar trebui să sprijine un exercițiu de sistematizare care consolidează elementele constitutive ale unei eventuale entități economice africane unice, încercând, totodată, să reducă la minim barierele în calea comerțului între regiunile africane. În contextul strategiei comune UE-Africa, UE va coopera în acest sens cu Uniunea Africană și cu Comisia.

6. CONCLUZIE

Integrarea regională ar trebui să devină un element fundamental al politicii de dezvoltare a UE și al relațiilor UE-ACP. Aceasta reprezintă un vector esențial pentru consolidarea stabilității politice. De asemenea, integrarea regională este un factor de creștere accelerată prin reforme structurale coordonate și o deschidere progresivă a comerțului. Prin urmare, integrarea regională este un element fundamental pentru atingerea obiectivului de dezvoltare al mileniului privind reducerea sărăciei în regiunile ACP.

[1] Informații de bază suplimentare figurează în documentul de lucru al serviciilor Comisiei [SEC(2008) 2539 din 1.10.2008]

[2] Comunicarea Comisiei privind sprijinul acordat de Comunitatea Europeană pentru eforturile de integrare economică regională din țările în curs de dezvoltare, COM (1995) 219 final din 16 iunie 1995.

[3] „Consensul european pentru dezvoltare”, http://ec.europa.eu/development/policies/consensus_en.cfm

[4] Inclusiv Parteneriatul UE-Africa privind comerțul și integrarea regională.

[5] A se vedea secțiunea 5 privind instrumentele.

[6] Document de lucru al serviciilor Comisiei – „Documentele de strategie regională și programele indicative ale celui de al 10-lea Fond European de Dezvoltare” [SEC(2008) 2538 din 01.10.2008]. Documentele de strategie regională sunt în curs de finalizare. Informațiile prezentate nu afectează adoptarea formală a programelor de către Comisie.

[7] Cartea verde a Comisiei privind viitorul relațiilor UE-TTPM, COM (2008) 383 final din 25.6.2008 și Comunicarea Comisiei privind strategiile pentru regiunile ultraperiferice: realizări și perspective, COM(2007) 507 final din 12.9.2007