RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 44/60

Avizul Comitetului Economic și Social European privind „Bilanțul de sănătate (health check) și viitorul PAC după 2013”

(2008/C 44/17)

Prin scrisoarea din 10 mai 2007 adresată dlui Dimitriadis, în conformitate cu articolul 262 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, Comisia Europeană a solicitat Comitetului Economic și Social European elaborarea unui aviz cu privire la Bilanțul de sănătate (health check) și viitorul PAC după 2013.

Secțiunea pentru agricultură, dezvoltare rurală și protecția mediului, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 1 octombrie 2007. Raportor: dl Kienle.

În cea de-a 439-a sesiune plenară, care a avut loc la 24 și 25 octombrie 2007 (ședința din 25 octombrie), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 116 voturi pentru, 2 voturi împotrivă și 6 abțineri.

1. Concluzii și recomandări

1.1 Comitetul Economic și Social European salută faptul că elaborarea unui aviz exploratoriu privind bilanțul de sănătate (health check) și viitorul politicii agricole comune după 2013 i-a fost solicitată din timp de către Comisia Europeană.

1.2. Reforma din anul 2003 a politicii agricole comune a marcat o schimbare radicală de paradigmă. Acțiunile de reglementare a piețelor agricole au fost limitate considerabil, cuplarea plăților directe cu producția a devenit mai mult o excepție, iar cheltuielile consacrate PAC s-au redus, în ciuda extinderii UE. Astfel, UE a avansat mai mult decât oricare alt concurent în direcția continuării liberalizării comerțului internațional cu produse agricole.

1.3 Producătorii agricoli, dar și o serie de întreprinderi din industria prelucrătoare trebuie să facă față, în prezent, unei etape de adaptare dificile. Potrivit CESE, aceștia sunt gata să reacționeze la noile condiții-cadru dând dovadă de spirit antreprenorial și adaptându-se pieței, cu condiția ca promisiunile din cadrul reformelor să fie respectate și să se ofere o siguranță suficientă din punct de vedere juridic și al planificării. Acest lucru este cu atât mai adevărat cu cât la nivel mondial există o cerere ridicată de alimente și energii regenerabile, siguranța aprovizionării căpătând o nouă valoare.

1.4 Potrivit CESE, este corect ca bilanțul de sănătate să acorde prioritate simplificării atât a normelor administrative privind administrarea subvențiilor și simplificării aplicării principiilor eco-condiționalității, cât și verificării necesității eventuale de a adapta dispozițiile existente la provocările viitoare (a se vedea punctul 6.3).

1.5 În discuția privind viitorul politicii agricole comune după 2013, CESE își exprimă opinia că este necesară adaptarea obiectivelor PAC (articolul 33 din Tratatul CE) la condițiile și provocările actuale.

1.6 UE își afirmă angajamentul față de modelul agricol european, respectiv față de multifuncționalitate. CESE atrage atenția asupra faptului că acest model nu este întotdeauna compatibil cu continuarea liberalizării, în special pentru că așteptările societății europene față de agricultură sunt și vor rămâne ridicate.

1.7 Prin liberalizarea comerțului cu produse agricole se așteaptă o intensificare a volatilității și instabilității piețelor agricole. Și schimbările climatice se vor accentua, la rândul lor. Din acest motiv trebuie ca și în viitor UE să dispună de instrumente de stabilizare a piețelor agricole. Cu toate acestea, CESE se pronunță și în favoarea discutării și creării unor sisteme alternative.

1.8 Expirarea regimului de cote de lapte este prevăzută, în general, la 31 martie 2015. CESE atrage însă atenția asupra faptului că multe dintre regiunile defavorizate sunt dependente de producția de lapte, motiv pentru care trebuie elaborate din timp propuneri în vederea asigurării producției în aceste zone.

1.9 În afară de aceasta, CESE face trimitere la actualul său Aviz privind evoluția plăților compensatorii pentru zonele defavorizate începând cu anul 2010 (1), care abordează nevoia de promovare orientată a naturii din zonele defavorizate.

1.10 CESE este convins de faptul că plățile directe către exploatațiile agricole vor fi indispensabile și în viitor. Pentru a obține și menține acceptarea din partea publicului, UE trebuie să fie capabilă să explice scopul acestora.

1.11 În asigurarea multifuncționalității agriculturii, o importanță și mai mare dobândește al doilea pilon (politica de dezvoltare rurală). De aceea CESE se pronunță în favoarea majorării fondurilor alocate celui de-al doilea pilon. Exemplele arată că o finanțare specifică asigură locurile de muncă din agricultură și din spațiul rural sau creează noi astfel de locuri de muncă.

2. Introducere

2.1 În 2007, Uniunea Europeană poate privi cu mândrie în urmă, la succesul celor 50 de ani de integrare europeană. Politica agricolă comună (PAC) constituie, de la intrarea în vigoare a Tratatelor de la Roma, la 1 ianuarie 1958, un element important al acestei evoluții fără precedent. Până în prezent, politica agricolă rămâne singurul domeniu complet armonizat la nivel comunitar.

2.2 Din acest motiv este îmbucurător faptul că atitudinea cetățenilor UE este preponderent favorabilă agriculturii și politicii agricole comune. Acest lucru reiese (2) în mod clar dintr-un sondaj reprezentativ. Această atitudine generală favorabilă ar trebui utilizată pentru a convinge societatea de faptul că resursele puse la dispoziție prin intermediul PAC reprezintă investiții adecvate din punct de vedere social și politic. Trebuie ca politica să ofere argumentele corecte, prin intermediul unor măsuri și programe corespunzătoare.

2.3 Prin reforma din 2003 a politicii agricole (completată de atunci de reforme în alte domenii ale pieței), PAC a suferit modificări care depășesc cu mult toate reformele precedente.

2.3.1 Reforma s-a justificat prin necesitatea unei mai bune orientări către piață și a îmbunătățirii competitivității în agricultură. De asemenea, PAC ar trebui să fie mai ușor de apărat în negocierile din cadrul OMC, iar așteptările modificate ale populației în ceea ce privește producția agricolă ar trebui să fie împlinite mai bine.

2.4 În ceea ce privește reforma agricolă, politicienii au dat asigurări repetate potrivit cărora, la încheierea reformei, producătorii agricoli și întreprinderile din aval (prelucrare și comercializare) pot conta din nou pe siguranța planificării în materie de instrumente PAC. De mai multe ori CESE a subliniat cu tărie această necesitate.

2.5 În decembrie 2005, cu ocazia acordului asupra bugetului UE 2007-2013, Consiliul European a solicitat Comisiei Europene să efectueze în anul 2008/09 o examinare a veniturilor și cheltuielilor care să cuprindă toate aspectele politicilor comunitare.

2.5.1 Înainte de această dată este programată o revizuire a măsurilor de reformă a PAC, revizuire numită „bilanț de sănătate” (health check). Potrivit asigurărilor oferite de Comisie, acest bilanț de sănătate nu va reprezenta o nouă reformă. Este mai degrabă vorba despre a verifica în ce măsură sunt îndeplinite obiectivele reformei PAC și dacă sunt necesare adaptări.

2.6 O discuție la scară largă urmează a fi inițiată deja în toamna anului 2007. Pentru data de 20 noiembrie se preconizează prezentarea de către Comisie a unei „comunicări” cu propuneri concrete. Propunerile legislative corespunzătoare sunt programate pentru primul semestru din 2008 (3). În paralel cu efectuarea bilanțului de sănătate trebuie reflectat asupra formei în care PAC ar trebui să continue să evolueze după 2013.

3. Reforma PAC din 2003 — o schimbare radicală de paradigmă

3.1 După modificările politicii agricole comune prevăzute deja în cadrul Agendei 2000, reforma PAC din iunie 2003 a marcat o schimbare radicală de paradigmă:

3.1.1 Plățile unice pe exploatație sunt decuplate de producție. Decuplarea reprezintă elementul central al reformei. În prezent este decuplat un procent de cca. 85 % din producție.

3.1.2 Plățile directe („plata unică pe exploatație”) sunt condiționate de respectarea anumitor standarde în domenii ca protecția mediului, siguranța alimentară, sănătatea animală, sănătatea plantelor și protecția animalelor (eco-condiționalitate).

3.1.3 Acțiunile de reglementare a piețelor agricole prin intervenții, constituire de stocuri sau restituții la export au fost limitate considerabil.

3.1.4 Instrumentele încă existente destinate controlului volumului de produse (de exemplu cotele de producție) urmează a fi eliminate treptat.

3.1.5 În ciuda extinderii UE și a apariției de noi sarcini, cheltuielile consacrate PAC se diminuează cu 7,8 % în perioada 2007-2013, în comparație cu 2006.

3.2 CESE subliniază faptul că în 2008, pentru prima oară, cheltuielile destinate PAC, 43,6 % din bugetul global al UE (proiect preliminar de buget al Comisiei), nu vor mai reprezenta cel mai mare titlu bugetar. Trebuie amintit că fondurile destinate măsurilor de sprijinire a pieței se ridicau deja la 35 miliarde de euro, în 1997, adică la 85 % din bugetul agricol. În 2007, doar 5,7 miliarde EUR (13 %) sunt prevăzute în acest scop. Suma restituțiilor la export se limitează în 2007 la un plafon de 1 miliard EUR, pe când în 1997 se ridica deja la 6 miliarde EUR (4).

3.3 Diminuarea cheltuielilor PAC în paralel cu multiplicarea numărului de beneficiari (în principiu ca urmare a extinderii UE) presupune și reducerea ajutoarelor destinate unor măsuri specifice.

3.4 Consolidarea poziției UE în apărarea modelului agricol european la negocierile din cadrul OMC a fost, potrivit Comisiei, unul dintre motivele esențiale care au declanșat reforma PAC. Prin reforma PAC, UE a avansat considerabil în această direcție. Comisia subliniază faptul că ofertele făcute până în prezent pentru Runda Doha din cadrul OMC sunt în conformitate cu reforma PAC din 2003. În această privință, părerile sunt împărțite.

3.5 CESE constată cu îngrijorare accentuarea tendinței PAC de a evolua în direcții divergente. Reforma din 2003 a adâncit în mod clar diferențele constatate la nivel național în punerea în aplicare a PAC. Acest fapt are însă și efecte asupra concurenței în cadrul pieței unice.

4. Agricultura europeană se adaptează la noi condiții-cadru

4.1 În conformitate cu deciziile Consiliului European din 2003 și 2005 în ceea ce privește bugetul comunitar, PAC se înscrie în cadrul financiar global al UE. Până în 2013 există orientări politice clare. Producătorii agricoli au în prezent nevoie de timpul necesar adaptării la aceste condiții noi.

4.2 Ca urmare a reducerii prețurilor instituționale, a limitării măsurilor de sprijinire a pieței și a deschiderii sporite la import a piețelor, nivelul prețurilor de producție a scăzut din nou în termeni reali între 2000 și 2005 în UE-15 (5).

4.3 Prin decuplare, Comisia speră să obțină nu doar o stabilizare a veniturilor (6), ci și o îmbunătățire a situației veniturilor producătorilor agricoli (7). Această așteptare nu se confirmă încă prin evoluția veniturilor în 2005 și 2006. Cu toate acestea, în 2007 se pot aștepta creșteri ale veniturilor, nu în ultimul rând ca urmare a majorării actuale a prețurilor materiilor prime agricole pe piața mondială.

4.4 În Avizul său privind revizuirea PAC 2003 (8), CESE a arătat în mod clar că producătorii agricoli vor avea de suportat costuri proprii și de documentare mult mai importante, pentru a demonstra că respectă standardele impuse de eco-condiționalitate. Sunt necesare și multiple investiții costisitoare, printre altele în domeniul creșterii animalelor. Practica a arătat deja că producătorii agricoli deținători de exploatații mici sau de exploatații mai puțin performante din punct de vedere economic nu sunt întotdeauna în măsură să realizeze cheltuielile necesare și, în consecință, renunță la activitate.

4.5 Decuplarea plăților directe trebuie să permită producătorilor agricoli să exploateze cât mai bine potențialul pieței. În multe cazuri, adaptarea la condițiile pieței necesită investiții, uneori cu un volum substanțial de capital sau, în unele cazuri, un volum foarte redus de investiții, dar cu o activitate intensă de consiliere. Al doilea pilon al PAC prevede ajutoare pentru reconversia producătorilor agricoli și realizarea de investiții. Disponibilitatea sectorului agricol — și îndeosebi a exploatațiilor agricole — de a se adapta la noi condiții și de a realiza investițiile necesare depinde considerabil și de fiabilitatea politicilor.

5. Agricultura europeană trebuie să își exploateze potențialul

5.1 De câteva luni, piețele agricole mondiale înregistrează transformări clare, având în vedere cererea mare la nivel mondial de alimente și materii prime regenerabile (din agricultură și silvicultură) și de energii regenerabile. Astfel, în general, producătorilor agricoli le stau la dispoziție posibilități alternative suplimentare în ceea ce privește culturile și comercializarea. Agricultura europeană — asemenea agriculturii din țările în curs de dezvoltare — va obține de aici beneficii considerabile. Pentru CESE este totuși foarte important ca intensificarea utilizării potențialelor de producție din agricultură și silvicultură să se realizeze ținând seama de dezvoltarea durabilă și de exigențele ecologice. CESE atrage totodată atenția asupra faptului că volatilitatea mult mai mare a piețelor, care ar putea rezulta de aici prezintă și ea riscuri considerabile.

5.2 Utilizarea potențialelor disponibile reprezintă diminuarea dependenței în cazul bunurilor importante pentru viața de zi cu zi. În afară de aceasta, se poate contribui astfel esențial la intensificarea creării de valoare adăugată în zonele rurale, ca și la îmbunătățirea ocupării forței de muncă în toate etapele producției, în prelucrare și comercializare.

5.3 Aprovizionarea cu combustibili fosili ieftini a fost considerată timp îndelungat un avantaj. Gradul foarte mare de dependență față de aceste energii, precum și puternica scumpire a acestora au dus între timp la o atitudine critică în privința impactului acestei situații asupra unor produse importante de primă necesitate. Siguranța aprovizionării — cu energie, ca și cu alimente — capătă cu atât mai mult o valoare nouă și o importanță crescută, cu cât devine clar faptul că această siguranță nu poate fi garantată exclusiv din importuri.

5.4 Raportul ONU privind clima mondială confirmă avertismentele oamenilor de știință în privința impactului încălzirii globale. Chiar dacă se va reuși limitarea încălzirii climatice, se așteaptă efecte dramatice: extinderea condițiilor meteorologice extreme, secetă, penurie de apă etc. Agricultura și silvicultura din numeroase țări vor fi afectate în mod special.

5.5 CESE salută, la nivelul UE, mai buna conștientizare a acestei probleme, așa cum este ea exprimată în special în declarația prezentată cu ocazia celei de-a 50-a aniversări a semnării Tratatelor de la Roma (Declarația de la Berlin). CESE consideră că trebuie susținută cu orice preț voința exprimată în această declarație de către șefii de stat și de guvern de a juca un „rol principal” în lupta împotriva sărăciei și a foametei și de a fi „deschizători de drumuri în domeniul protecției climei”. Între 1990 și 2004, agricultura statelor UE-15 și-a redus cu 16 % (9) proporția de emisii de gaze cu efect de seră, fiind însă necesar ca și aici să se facă eforturi în vederea continuării diminuării emisiilor.

5.6 Obligația de a reduce în mod semnificativ emisiile de CO2 trebuie să conducă, de asemenea, la reconsiderarea aprovizionării cu bunuri precum produsele agricole. Dezvoltarea puternică a transporturilor constituie una din principalele cauze ale creșterii emisiilor de CO2. Transporturile problematice din punct de vedere ecologic (de ex. importul pe cale aeriană de mere și sparanghel din America de Sud) se vor confrunta cu puține dificultăți economice, chiar dacă prețul energiei va crește considerabil. Este obligatoriu să fie valorizată mai mult tema creșterii în importanță a aprovizionării cu alimente și energie care nu necesită durate lungi de transport. Numeroase exemple demonstrează cu succes că o soluție care să favorizeze atât mediul, cât și ocuparea forței de muncă poate fi identificată tocmai în zonele rurale.

5.7 Decizia șefilor de stat și de guvern luată la Bruxelles în martie 2007 privind necesitatea de a acoperi, până în 2020, 20 % din consumul de energie în UE cu ajutorul energiilor regenerabile constituie o contribuție importantă la reducerea emisiilor de CO2. Acest obiectiv va putea fi îndeplinit doar prin intermediul utilizării sporite a biomasei. CESE a semnalat în numeroase rânduri că producătorii agricoli și silvicultorii au voința și capacitatea de a mări considerabil aprovizionarea cu biomasă destinată folosirii ca materie primă. După cum se arată în diverse studii (10), datorită creșterii productivității și datorită utilizării suprafețelor retrase din circuitul agricol, se creează un potențial considerabil.

5.7.1 Retragerea terenurilor din circuitul agricol s-a dovedit a fi un instrument eficace în descongestionarea piețelor de cereale. Ca urmare a reformei din 2003 și a nevoii de materii prime agricole în producția de biocarburanți, situația a evoluat însă. Prin urmare, CESE sprijină planurile în vederea renunțării la retragerea terenurilor din circuitul agricol, cu condiția să nu se producă efecte negative din punct de vedere ecologic sau acestea să fie compensate. Comisia ar trebui să prezinte urgent studii și propuneri corespunzătoare.

6. Bilanțul de sănătate (health check)

6.1 Odată cu deciziile privind reforma PAC, precum și prin acordul cu privire la bugetul UE 2007-2013 (perspective financiare), au fost adoptate și dispoziții privind revizuirea PAC. Această revizuire programată a reformei PAC este denumită „bilanț de sănătate”. Comunicarea pe această temă este așteptată la data de 20 noiembrie 2007, iar propunerile legislative corespunzătoare — în primăvara anului 2008. CESE va fi consultat cu privire la aceasta.

6.2 CESE atrage atenția asupra faptului că, atât în decembrie 2002, cât și în 2005, în cadrul deciziilor privind perspectivele financiare, Consiliul European a hotărât ca bugetul agricol al UE, ca și măsurile în materie de politică agricolă să-și păstreze valabilitatea până în anul 2013. Aceasta a fost cu siguranță și o reacție la faptul că precedentul proces de revizuire intermediară a fost adeseori perceput ca moment de pierdere a încrederii: se anunțase o revizuire, s-a decis de fapt cea mai amplă reformă de la crearea PAC încoace.

6.3 Bilanțul de sănătate este gândit ca o examinare a măsurii în care obiectivele reformei PAC au fost îndeplinite. Trebuie verificat în special, unde este necesară adaptarea dispozițiilor existente, pentru — a simplifica și ușura punerea în aplicare, și pentru — a înlătura obstacolele din calea unei puneri în aplicare direcționate a măsurilor reformei. CESE consideră că trebuie luat în considerare întregul lanț de valori, adică producția, prelucrarea și comercializarea.

6.4 CESE consideră ca fiind prioritare în bilanțul de sănătate examinarea atentă a normelor administrative privind exploatațiile agricole, ca și aplicarea principiilor eco-condiționalității. Semnalele oferite până în prezent de către Comisie merg în direcția unor astfel de simplificări concrete. Pentru ca eco-condiționalitatea să nu rămână o sursă permanentă de perturbări, este important, potrivit CESE, ca producătorii agricoli să respecte principiul eco-condiționalității.

6.5 Voci din sectorul agriculturii exprimă dubii asupra răspunsului la întrebarea dacă bilanțul de sănătate va genera și modificări substanțiale ale dispozițiilor actuale, de exemplu în ceea ce privește sistemul de plăți directe decuplate sau reglementările de organizare a pieței, deja reformate. CESE nu poate decât să recomande Comisiei înlăturarea acestor dubii prin intermediul unor afirmații clare.

6.6 Prin reforma PAC din 2003, producătorii agricoli au primit asigurări că se vor putea baza pe condițiile-cadru modificate prin reformă până în anul 2013 inclusiv. Acest lucru ar trebui să fie valabil, în principiu, pentru toate măsurile de reformă.

6.7 În schimb, CESE susține intenția Comisiei de a defini în timp util o poziție globală cu privire la măsurile care trebuie luate la capitolul „viitorul PAC după 2013”. Acest lucru face referire, de exemplu, la expirarea, la 31 martie 2015, a regimului de cote de lapte, dar și la consecințele inevitabile ale eliminării restituțiilor la export. La fel de necesar este răspunsul credibil, încă înainte de începerea discuției cu privire la următoarele perspective financiare, la întrebarea de ce va fi necesară și după 2013 o politică agricolă comună funcțională, cu o finanțare corespunzătoare, în interesul general al UE.

6.8 În afară de aceasta, CESE atrage atenția asupra faptului că noile state membre se așteaptă ca, și pe teritoriul lor, instrumentele PAC să fie pe deplin aplicate după 2013. Bilanțul de sănătate reprezintă ocazia de a verifica dacă mai este necesar să se acționeze în acest sens.

7. Reflecții privind viitorul PAC

7.1 PAC se bazează pe obiectivele definite la articolul 33 din Tratatul CE: asigurarea unui nivel de trai echitabil pentru populația agricolă, stabilizarea piețelor, garantarea siguranței aprovizionării, asigurarea unor prețuri rezonabile de livrare către consumatori și creșterea productivității agriculturii.

7.1.1 În același timp, dispozițiile Tratatului, stabilite ulterior, cu privire la protecția mediului, protecția consumatorilor și coeziune, joacă un rol important în orientarea PAC.

7.1.2 CESE solicită ca obiectivele PAC prevăzute în Tratatul CE să fie adaptate la modificările survenite în realitatea actuală. Este esențial ca obiectivele PAC să fie puse în acord cu aria de competență multifuncțională a agriculturii europene și să fie pe măsura noilor provocări.

7.1.3 În reușita procesului de integrare europeană, PAC a jucat până în prezent un rol determinant și indispensabil. Reflecțiile asupra renaționalizării anumitor elemente importante ale PAC nu constituie soluții potrivite pentru a face față noilor provocări cu care agricultura europeană se va confrunta. Accentuarea globalizării și efectele probabile ale schimbărilor climatice necesită multiplicarea acțiunilor comune.

7.1.4 Conflictul persistent dintre obiectivele agriculturii europene (a se vedea Avizul CESE privind viitorul PAC (11)) se va intensifica: exploatațiile agricole trebuie, pe de-o parte, să satisfacă cerințele ridicate în materie de producție și, pe de altă parte, să fie competitive la nivel internațional.

7.1.5 Continuarea liberalizării piețelor agricole (OMC, acorduri bilaterale) presupune o concurență și mai intensă. Amplificarea condițiilor meteorologice extreme aduce și mai multă incertitudine în domeniul producției agricole. Societatea se așteaptă însă în continuare la siguranța aprovizionării cu alimente de calitate și sigure, la utilizarea atentă a resurselor naturale, la grijă în lucrul cu animalele și la conservarea peisajelor frumoase. Efectuarea tuturor acestor prestații reprezintă o provocare constantă pentru PAC, deoarece piața nu are decât, în cel mai bun caz, o contribuție parțială.

7.2 Modelul agricol european — angajament și realitate

7.2.1 Modelul agricol european face parte integrantă din abordarea independentă adoptată de UE în materie de politică economică și socială. Chiar și într-un context economic în plină evoluție, producătorii agricoli trebuie să poată oferi în continuare, într-un mod durabil, prestările multifuncționale pe care societatea le așteaptă.

7.2.2 În Avizul său privind o politică de consolidare a modelului agricol european (12), CESE a estimat că nu există contradicții între atașamentul față de modelul agricol european și necesitatea de a adapta agricultura europeană la noul context economic aflat în plină schimbare. CESE a subliniat și faptul că după următoarea rundă de negocieri din cadrul OMC, marja de manevră necesară UE în materie de politică agricolă trebuie să fie în continuare garantată.

7.2.3 Atașamentul față de modelul agricol european rămâne în continuare valabil. Deosebit de impresionantă este declarația de intenție adoptată în unanimitate de miniștrii agriculturii la Luxemburg, în 1997, conform căreia agricultura europeană trebuie: — să fie durabilă și competitivă; — să fie capabilă să întrețină peisajul și să mențină spațiul natural; — să aibă o contribuție esențială la vitalitatea spațiului rural; — să răspundă îngrijorărilor și cerințelor consumatorilor în materie de calitate și siguranță a alimentelor, de protecție a mediului și de asigurare a bunăstării animalelor. Important este și faptul că s-a făcut trimitere la Consiliul European de la Luxemburg, din același an, unde s-a precizat că „agricultura europeană trebuie să fie un sector economic multifuncțional, durabil și competitiv, care să cuprindă întregul teritoriu european, inclusiv regiunile cu probleme specifice”.

7.2.4 Cu toate acestea, CESE critică tendința mai degrabă către adâncirea discrepanței dintre angajamentul în favoarea modelului agricol european și multifuncționalitatea agriculturii europene, pe de-o parte, și realitatea de zi cu zi a producătorilor agricoli, pe de altă parte.

7.2.5 După extinderile din 2004 și 2007, structurile exploatațiilor și condițiile de producție din agricultura UE s-au diversificat și mai mult. Este din ce în ce mai greu de vorbit doar despre un singur profil al agriculturii, se poate remarca dimpotrivă o diversitate din ce în ce mai pronunțată. Potrivit CESE, acest lucru nu pune sub semnul întrebării modelul agricol european în calitate de bază necesară pentru asigurarea multifuncționalității agriculturii europene.

7.2.6 CESE consideră că modelul agricol european nu are perspective bune decât dacă se reușește garantarea unui echilibru între interesele economice, sociale și ecologice. După cum Comitetul a observat deja în Avizul său privind viitorul PAC, nu se poate pretinde să existe o agricultură — care să fie capabilă să producă (în măsura posibilului fără nici un ajutor financiar) în condițiile piețelor mondiale (care comportă adeseori distorsiuni); — care să răspundă în același timp tuturor exigențelor în materie de producție (calitate, siguranță, protejarea resurselor naturale, respectul bunăstării animalelor etc.) și să țină sub control costurile europene; — și care să asigure, în plus, o piață a forței de muncă modernă, cu salarii atrăgătoare, caracterizându-se printr-un nivel ridicat de ocupare a forței de muncă și de siguranță, precum și printr-un înalt nivel de formare și calificare profesională.

7.2.7 Pentru CESE, lucrurile sunt clare: măsurile de liberalizare majore instaurate de OMC și preconizate în acordurile comerciale bilaterale intensifică presiunea concurențială. Regulile și standardele stricte aplicate în UE producției agricole, ca și sectorului de prelucrare antrenează, în general, costuri pe care concurenții din țările terțe nu trebuie să le suporte, aceasta independent de celelalte avantaje de care aceștia beneficiază în ceea ce privește costurile. Aceste fapte sunt într-o contradicție clară cu vocația multifuncțională a agriculturii europene și constituie probleme fundamentale și pentru orientarea viitoarei PAC, respectiv pentru instrumentele de care ea va trebui să dispună.

7.3 Instrumentele importante ale PAC vor fi necesare și în viitor

7.3.1 Obiectivele enunțate la articolul 33 din Tratatul CE constituie un îndemn la acțiune. După cum au arătat deja anii trecuți, se așteaptă, la nivel mondial, o agravare a condițiilor meteorologice extreme. Acest aspect are o mare influență asupra producției agricole, existând o probabilitate ridicată ca piețele să devină mai instabile. Este cu atât mai important să se examineze cu grijă care sunt instrumentele care trebuie menținute, respectiv dezvoltate mai mult.

7.3.2 CESE subliniază că reforma PAC 2003 nu a fost concepută în nici un caz în ideea de a renunța după câțiva ani la elemente importante ale acestei politici. Este de neconceput ca situația concurențială a agriculturii europene sau așteptările societății față de producția agricolă să evolueze în următorii cinci ani într-un mod atât de radical, încât fundamentul și instrumentele PAC să-și piardă valabilitatea. Dimpotrivă, PAC va trebui să se confrunte cu noi provocări.

7.3.3 Acest lucru este valabil îndeosebi pentru politica de dezvoltare rurală (al doilea pilon). CESE s-a pronunțat cu tărie, în repetate rânduri, pentru o finanțare suficientă. Cu toate acestea, măsurile din cadrul celui de-al doilea pilon nu vor putea înlocui măsurile de stabilizare a piețelor și plățile directe din primul pilon. Măsurile din primul pilon vor deține și după anul 2013 o funcție importantă pentru PAC. În consecință, CESE se declară și împotriva utilizării fondurilor destinate dezvoltării rurale (al doilea pilon) pentru măsurile legate de managementul riscurilor și al crizelor (cf. COM(2005) 74 final).

7.3.4 CESE subliniază punctul său de vedere conform căruia, în vederea îndeplinirii sarcinilor comunitare, trebuie puse la dispoziție resursele financiare necesare. Este cu atât mai important ca, în vederea pregătirii dezbaterii din 2009 privind viitorul buget UE, să fie explicate opiniei publice exigențele la care o politică agricolă comună eficace va trebui să răspundă pe viitor.

7.3.5 CESE s-a exprimat în repetate rânduri și cu tărie în favoarea unei PAC funcționale. Solicitările privind o eliminare a PAC vor fi, în continuare, opinii izolate. Cu toate acestea, este nevoie să se combată aceste tendințe care privesc renaționalizarea unor părți importante ale PAC, dar care sunt percepute, pe bună dreptate, ca fiind exclusiv o sarcină comunitară.

7.4 Organizările comune ale piețelor

7.4.1 După cum arată experiența, piețele agricole sunt supuse în mod special fluctuațiilor de preț. Fluctuațiile mari de preț emit adesea semnale înșelătoare, care pot genera pierderi importante, fără a fi însă avantajoase pe termen lung pentru consumatori.

7.4.2 Potrivit CESE, în viitor, argumentele aduse în sprijinul stabilizării piețelor agricole, avansate în studiul realizat de economiști de renume specializați în agricultură la solicitarea Comisiei Europene și intitulat „Spre o politică agricolă și rurală comună pentru Europa” (Towards a common agricultural and rural policy for Europe) (13), vor fi mai mult decât oricând de actualitate: — riscurile mari legate de dependența în ceea ce privește condițiile meteorologice; — dispersia spațială puternică a multor exploatații mici care suportă costuri importante în materie de active fixe și proprietate funciară, dar care au disponibilități financiare limitate; — dependența destul de mare față de procesele de dezvoltare și creștere condiționate de anotimpuri și de factorii biologici; — obligația de a propune în mod regulat produse în cazul bunurilor cu utilizare zilnică.

7.4.3 Aceste argumente avansate în favoarea măsurilor de stabilizare nu și-au pierdut din valabilitate, având în vedere evoluția intervenită între timp pe piețele agricole internaționale. Este de așteptat mai degrabă să apară noi provocări. CESE recomandă, în consecință, ca în viitor, înainte de a se lua măsuri de liberalizare sau de a se elimina instrumente de stabilizare a pieței, să se cântărească cu grijă fiecare decizie și să i se analizeze efectele eventuale.

7.4.4 Reformele agricole din 1999 și 2003 au constituit o evoluție clară în sensul liberalizării reglementărilor comune de organizare a piețelor: reducerea prețurilor instituționale (de exemplu prețurile de intervenție și prețurile indicative), eliminarea regulilor de intervenție, diminuarea suprataxelor de stocare și decuplarea plăților directe legate de producție. Acest proces de reformă a continuat în 2004 în ceea ce privește tutunul, măslinele, bumbacul, hameiul, zahărul, în 2005, și fructele și legumele, în 2007. Organizarea pieței vinului este în prezent în discuție.

7.4.5 În cazul în care negocierile din cadrul Rundei Doha a OMC ajung la un rezultat, se va schimba situația pe piețele agricole din UE. Așa se va întâmpla și dacă negocierile se încheie în urma concesiilor deja făcute, de exemplu cu eliminarea restituțiilor la export până în 2013 și reducerea, cu 35-60 %, a taxelor vamale încă existente. Conform estimărilor Comisiei, aceasta reprezintă o pierdere de aproximativ 20 de miliarde EUR pentru agricultura europeană.

7.4.6 Angajamentul în favoarea multifuncționalității și obligațiile rezultate din articolul 33 al Tratatului CE impun ca și în viitor să se ia măsuri care — să elimine riscurile instabilității crescute a piețelor agricole; — să garanteze că o producție care respectă standarde ridicate nu își pierde întreaga valabilitate din cauza unor produse de import care nu corespund exigențelor comunitare; — și să contribuie la garantarea și în viitor a unei oferte diversificate de alimente.

7.4.7 CESE subliniază că piețele UE se numără de mai mulți ani deja printre cele mai deschise la nivel internațional. UE este de departe și cea mai deschisă piață de desfacere pentru țările în curs de dezvoltare și țările emergente. Aceste țări livrează în UE, cu scutire de taxe sau cu taxe vamale reduse, mai multe produse agricole decât în Statele Unite și Canada, Japonia, Australia și Noua Zeelandă la un loc. Este necesară organizarea unei discuții privind importurile de produse agricole respectiv de alimente, care sunt produse și prelucrate în condiții pe care societatea UE nu le-ar accepta.

7.4.8 CESE estimează că preferința comunitară și instrumentele eficace de descongestionare a pieței trebuie păstrate și în viitor, de exemplu sub formă de măsuri de stocare, în cazul în care evoluția pieței ar face-o necesară. Stocarea joacă un rol și în prevenirea crizelor. Până în prezent nu au fost indicate metode alternative convingătoare, prin care producătorii agricoli să se poată proteja împotriva instabilității piețelor agricole. CESE se pronunță în favoarea unei examinări, pe baza experienței din anumite țări, precum SUA și Canada, a modelelor care s-ar putea aplica, în cazul în care ar fi adaptate situației europene. Trebuie să ne asigurăm că UE va continua să producă alimente sigure și de calitate pentru cetățenii săi și acest lucru este posibil numai dacă fermierii au un venit care să le permită și să îi stimuleze să își continue activitatea.

7.4.9 UE nu a reușit până în prezent să negocieze „aspectele necomerciale” (standardele ecologice și sociale, bunăstarea animalelor) în Runda Doha a OMC. CESE solicită Comisiei să insiste mai mult asupra acestui aspect în cadrul negocierilor aflate în desfășurare la OMC. Plățile directe nu vor putea garanta singure, pe termen lung, o producție care să respecte standarde ridicate. Atâta vreme cât inegalitatea condițiilor de producție și a normelor va caracteriza concurența internațională, o protecție externă adecvată va rămâne indispensabilă. Aceasta nu trebuie însă compromisă de o politică lipsită de clarviziune, al cărei pericol transpare din oferta cea mai recentă a UE către țările ACP (importuri scutite de taxe vamale). În viitor, îndeosebi în cadrul acordurilor bilaterale privind produsele agricole, UE ar trebui să condiționeze acordarea unor alte avantaje comerciale de respectarea unor standarde minime.

7.4.10 Utilizarea recentă foarte restrictivă a instrumentului „restituțiilor la export” în cadrul organizărilor pieței arată clar ce ar putea însemna, în momente de criză pe piață, preconizata sa eliminare. CESE așteaptă de la Comisie să prezinte în sfârșit o analiză globală a efectelor probabile ale eliminării restituțiilor la export asupra sistemului agricol european.

7.4.11 Intensificarea conștientizării asupra normelor ambițioase aplicate producției de alimente în toate etapele poate ajuta la îmbunătățirea veniturilor obținute pe piață. În viitor acest aspect va deveni mai important pentru agricultura europeană. CESE solicită campanii de informare și de publicitate, realizate eficient cu resurse UE. La fel de necesar este ca, în cadrul negocierilor OMC, Comisia să solicite cu tărie, o protecție suficientă pentru indicațiile geografice la etichetarea produselor.

7.4.12 În Avizul său privind viitorul PAC, CESE a studiat atent tema „controlului cererii”. CESE a constatat că mecanismele de reglementare cantitativă pot juca un rol important. Având în vedere acest aspect, este cert că în ultimii ani s-a produs o erodare accentuată a sistemului de cote de lapte.

7.4.13 Într-un studiu al Comisiei din 2002 (14) s-a constatat că renunțarea la cota de lapte va cauza producătorilor agricoli din UE-15 pierderi de peste 7 miliarde EUR. Cantitatea de lapte va crește cu 12 %, iar prețurile vor scădea cu peste 35 %. Acest lucru va duce la schimbări în ceea ce privește producția de lapte în funcție de producători și regiuni. Până nu se clarifică modul în care aceste tendințe pot fi compensate, nu ar trebui să se ia decizii definitive cu privire la sistemele de control al volumului în domeniul laptelui.

7.4.14 Conform deciziei Consiliului Agriculturii privind reforma PAC din anul 2003, regimul de cote de lapte expiră în 2015. Potrivit Comisiei, această decizie nu trebuie modificată în nici un fel. Într-adevăr, nici în Consiliul Agriculturii nu se întrevede o majoritate calificată care să se pronunțe pentru o prelungire. Având în vedere importanța majoră a producției de lapte, mai ales pentru menținerea unei activități agricole în numeroase regiuni defavorizate, ar trebui să se clarifice efectele și consecințele inevitabile ale unei renunțări la regimul de cote. Din acest motiv, CESE consideră că este imperios necesar să se elaboreze în viitor un program specific pentru regiunile afectate de eliminarea regimului de cote de lapte, pentru a garanta producția în aceste regiuni.

7.4.15 Fără producția agricolă și creșterea animalelor, numeroase regiuni cu handicapuri naturale ar putea fi expuse riscului de a-și pierde viabilitatea economică. De aceea, CESE consideră că va trebui să se analizeze în profunzime, pe regiuni și sectoare, viitorul sectorului agricol după 2013, în vederea abordării cu garanții a provocărilor și schimbărilor la care va fi supus sectorul.

7.5 Plăți directe pentru exploatațiile agricole

7.5.1 Plățile directe au devenit, de la reforma PAC din 1992, un instrument central și indispensabil al PAC, îndeosebi pentru că veniturile pieței nu asigură singure un nivel de trai acceptabil sau menținerea exploatațiilor agricole. Prin aceste plăți, se ține seama de faptul că exploatațiile agricole — nu mai reușesc, din cauza scăderii prețurilor, să acopere costurile pentru un număr mare de produse, oricare ar fi încasările eventuale obținute pe piață; — exploatând terenurile cu respectarea strictă a normelor de producție, exploatațiile agricole suportă adeseori costuri mai mari decât cele generate de o producție echivalentă din afara UE și furnizează prestări de interes general solicitate de societate; — primesc, în regiunile defavorizate, o indemnizație destinată compensării handicapurilor naturale.

7.5.2 CESE consideră că pe viitor va fi indispensabil principiul plăților directe direcționate și al păstrării durabile a acestor instrumente ale PAC. Pentru a se bucura de o acceptare generală, orice tip de plăți directe trebuie să fie justificat de o manieră suficientă.

7.5.3 Din acest motiv CESE dorește să se facă o distincție clară între diferitele tipuri de plăți directe. Plățile directe introduse în 1992 în urma scăderii prețurilor vor remunera în viitor prestațiile care nu sunt acoperite prin prețurile pieței. Plățile directe vor îndeplini o altă funcție decât plățile din cadrul programelor de mediu specifice, care vor efectua și pe viitor prestații de mediu prin intermediul stimulentelor din cel de-al doilea pilon, sau decât plățile destinate compensării dezavantajelor naturale (indemnizație compensatorie).

7.5.4 Aceste plăți directe, în mare parte decuplate deja de la reforma PAC din 2003 au în prezent și, potrivit CESE, vor avea mai ales în viitor un rol-cheie în păstrarea caracterului multifuncțional al agriculturii europene. Respectarea unor standarde de producție stricte, de exemplu în numele protecției mediului și a animalelor sau în numele siguranței alimentare, impune costuri pe care concurenții din țările terțe nu trebuie să le suporte. Însă aceasta permite asigurarea unor prestații pe care societatea le așteaptă, dar pe care piața nu le poate asigura suficient, având în vedere condițiile actuale de concurență. Compensarea acestor servicii prin plăți directe orientate, în prezent sub formă de plată unică pe exploatație, trebuie, potrivit CESE; să rămână o misiune necontroversată a primului pilon.

7.5.5 Subvențiile legate altădată de producție sunt deja decuplate în proporție de 85 % sub formă de „plată unică pe exploatație”. Acordarea acestei plăți este legată de respectarea unor obligații în cadrul eco-condiționalității. CESE salută propunerile Comisiei în legătură cu depășirea problemelor întâlnite în practică.

7.5.6 Este esențial pentru viitor ca aceste plăți să nu fie contestate, nici la nivel de principiu, nici în ceea ce privește volumul lor și ca baza financiară suficientă să rămână garantată. Este esențial pentru viitor ca plățile pentru agricultură să fie justificate adecvat și suficient în fața societății. Numai așa acestea vor putea fi menținute la nivelul actual și după 2013.

7.6 Politica de dezvoltare a zonelor rurale

7.6.1 Zonele rurale reprezintă 90 % din teritoriul UE. Majoritatea solurilor sunt destinate agriculturii și silviculturii. Cu o pondere de aproape 15 % din valoare adăugată în cadrul UE, lanțul alimentar reprezintă, potrivit Eurostat, a treia sursă de locuri de muncă.

7.6.2 În buletinul informativ al Comisiei intitulat „Dezvoltarea rurală în slujba creșterii economice și a ocupării forței de muncă” (martie 2006), se constată că, fără PAC, numeroase zone rurale din Europa ar întâmpina dificultăți economice, sociale și ecologice foarte mari. Se subliniază și că măsurile de dezvoltare rurală în special pot juca un rol important în îmbunătățirea și menținerea prosperității în zonele rurale. CESE face trimitere la Avizul său privind dezvoltarea rurală — FEADER (15), în care se constată printre altele că: „dacă se dorește asigurarea durabilității economice și sociale a acestor teritorii, este necesar să se ia în calcul contribuția politicii agricole comune, cu cei doi piloni ai săi, în menținerea și crearea de locuri de muncă pe întreg teritoriul european, în special prin dezvoltarea de activități agricole și/sau neagricole competitive, bazate pe inovare”.

7.6.3 CESE consideră alarmante rezultatele studiului realizat la solicitarea Comisiei pe tema ocupării forței de muncă în zonele rurale („Study on Employment in Rural Areas”, mai 2006). Acestea precizează că, în perioada 2000-2014, se așteaptă ca numărul persoanele ocupate în agricultură să scadă cu 4-5 milioane în UE-15 și cu încă 3-6 milioane — în noile state membre (inclusiv în România și Bulgaria).

7.6.4 CESE insistă asupra faptului că o politică globală în favoarea zonelor rurale necesită o abordare extinsă la întregul sector. Consolidarea dezvoltării zonelor rurale, care reprezintă cel de-al doilea pilon al PAC, trebuie, având în vedere orientarea sa tematică, să joace un rol propriu și nu poate deci să se substituie altor instrumente de dezvoltare și susținere a zonelor rurale. Strategia UE de ocupare a forței de muncă este indivizibilă și trebuie să cuprindă păstrarea și crearea de locuri de muncă în agricultură și silvicultură.

7.6.5 CESE face trimitere la un studiu nou al Fundației ecologice Euronatur intitulat „Munca și venitul în și prin agricultură”. Exemplul regiunii Hohenlohe arată că, în ciuda internaționalizării piețelor agricole, a intensificării concurenței și a concentrării industriei prelucrătoare, numărul locurilor de muncă din agricultură nu numai că rămâne constant, ci și crește, prin diversificarea producției și a comercializării. Prin utilizarea direcționată a finanțărilor se poate obține un impact important la nivel economic și structural asupra ocupării forței de muncă în spațiul rural.

7.6.6 Politica europeană de dezvoltare rurală este legată direct de PAC și trebuie considerată ca un instrument de susținere a agriculturii și silviculturii. CESE estimează că este important ca această abordare să fie păstrată în mod durabil și să se asigure punerea în aplicare coerentă a celor doi piloni ai PAC. Elementele strategice reprezentate de consolidarea competitivității, furnizarea de prestări ecologice pentru agricultură și silvicultură și rolul de punte în îmbunătățirea structurilor rurale joacă un rol complementar indispensabil pentru instrumentele din primul pilon al PAC.

7.6.7 Finanțarea dezvoltării rurale se distinge în mod formal de primul pilon printr-un fond specific, ceea ce pune în lumină amploarea reorientării politice determinate de reformă. Negocierile privind perspectivele financiare 2007-2013 au condus la finanțare insuficientă a celui de-al doilea pilon, fapt criticat de CESE în mai multe dintre avizele sale. Această situație pune în evidență problema finanțării PAC și arătă și limitele modulării, în măsura în care diferitele funcții ale PAC trebuie în definitiv păstrate. CESE a accentuat, în mod repetat, în avizele sale privind dezvoltarea regiunilor rurale necesitatea unei strategii de finanțare durabile. CESE este de părere că ar trebui menținute anumite funcții ale PAC. Următoarele etape de modulare a plăților directe din primul pilon trebuie să fie conforme cu această cerință. În cazul în care, ca rezultat, fondurile sunt transferate din primul pilon în doilea, acest lucru ar trebui să aibă loc numai cu condiția ca aceste fonduri să fie sprijinite prin măsuri care să asigure multifuncționalitatea agriculturii. Acest lucru va constitui o contribuție importantă la ocuparea forței de muncă în zonele rurale.

7.6.8 CESE solicită ca resursele financiare destinate măsurilor din cadrul celui de-al doilea pilon să cunoască o creștere puternică după anul 2013. CESE recomandă de asemenea ca resursele pe care UE le economisește în prezent grație situației sale în materie de restituții la export și altor măsuri de descongestionare a pieței să fie încă de acum distribuite într-un mod direcționat către proiecte de dezvoltare rurală.

7.6.9 CESE estimează că trebuie să se țină seama, în punerea în aplicare a măsurilor de dezvoltare rurală, de faptul că, având în vedere cerințele variabile în funcție de statele membre, trebuie să se acorde o marjă de manevră, în spiritul principiului subsidiarității. În aceeași perspectivă, cofinanțarea națională a programelor constituie un factor important de coresponsabilitate propice unei puneri în aplicare corespunzătoare a diferitelor măsuri.

Bruxelles, 25 octombrie 2007. Președintele Comitetului Economic și Social European Dimitris DIMITRIADIS

(1) NAT/356.

(2) Eurobarometrul 276, „Europenii, agricultura și politica agricolă comună — 2006”

(http://ec.europa.eu/agriculture/survey/index_fr.htm).

88 % din respondenți declară că agricultura și zonele rurale sunt importante pentru viitorul Europei, 49 % se declară favorabili decuplării; 45 % din persoanele chestionate consideră procentul din buget alocat PAC ca fiind acceptabil, 16 % — prea ridicat, iar 15 % — prea redus. 58 % din respondenți sunt de părere că resursele consacrate PAC ar trebui să rămână aceleași (32 %) sau să crească (26 %).

(3) Discursul comisarului Mariann Fischler Boel la 7 mai 2007 în Parlamentul European (SPEECH/07/288).

(4) Sursa: Comisia Europeană, planurile bugetare.

(5) Eurostat: „Indicele prețurilor de producție”: produse vegetale — 9,3 %, produse de origine animală — 15,8 %.

(6) DG Agri, Memo/3/10.

(7) Evaluarea intermediară a politicii agricole comune, COM (2002) 394.

(8) NAT/178 (14.5.2003).

(9) Raport EEA nr. 9/2006 „Greenhouse gas emission trends and projections in Europe 2006”.

(10) Comunicarea Comisiei intitulată „Strategia UE privind biocarburanții”; SEC(2006)142.

Nachhaltige Biomassenutzungsstrategien im europäischen Kontext (Strategii de utilizare durabilă a biomasei în contextul european) (Institut für Energetik und Umwelt, Leipzig);

How much bionergy can Europe produce without harming the environment? (Câtă energie ecologică poate produce Europa fără a dăuna mediului?) (Agenția Europeană de Mediu, raport EEA nr. 7/2006).

(11) JO C 125, 27.5.2002, pp. 87-99 — NAT/122.

(12) JO C 368, 20.12.1999, pp. 76-86 — NAT/028.

(13) European Economy, nr. 5/97.

(14) SEC(2002) 789, Documentul de lucru al Comisiei intitulat „Raport privind cota de lapte”.

(15) JO C 234, 22.9.2005, pp. 32-40 — NAT/256.