RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

privind punerea în aplicare a Recomandării Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009 privind stabilirea unui cadru european de referință pentru asigurarea calității în educație și formare profesională

(Text cu relevanță pentru SEE)

CUPRINS

1........... Introducere................................................................................................................... 3

2........... Realizări privind asigurarea calității în educația și formarea profesională (EFP)..... 4

2.1........ Mecanisme de asigurare a calității la nivelul sistemului de EFP................................. 4

2.2........ Mecanisme de asigurare a calității la nivelul furnizorilor de EFP............................... 5

3........... Obstacole care trebuie depășite................................................................................... 7

3.1........ Contribuția EQAVET la transparența în EFP........................................................... 7

3.2........ Guvernanța.................................................................................................................. 8

4........... Concluzii și etapele următoare..................................................................................... 9

4.1........ Concluzii evaluative...................................................................................................... 9

4.2........ Completarea EQAVET................................................................................................. 9

4.3........ Perspective dincolo de EQAVET............................................................................... 11

1. Introducere

Pentru a ieși din criza economică, Europa are nevoie de creștere inteligentă[1], pentru aceasta fiind necesare persoane cu o calificare mai bună. Previziunile Cedefop confirmă faptul că cererea de persoane cu un nivel redus de calificare va scădea, cererea de persoane cu un nivel mai înalt de calificare va crește, iar cererea de persoane cu un nivel mediu de calificare va fi cea mai mare[2].

În acest context, educația și formarea profesională (EFP) au un rol crucial, astfel cum a fost subliniat într-o serie de documente de strategie recente ale Comisiei. Deși EFP a beneficiat de un impuls politic ferm, rămân în continuare obstacole semnificative care trebuie depășite, cum ar fi sporirea atractivității acesteia, integrarea consolidării componentei de învățare prin muncă, îmbunătățirea relevanței pe piața forței de muncă, dezvoltarea unor orientări consolidate privind cariera și educația, punerea în aplicare a dezvoltării profesionale a profesorilor și a formatorilor, precum și îmbunătățirea recunoașterii și a transparenței rezultatelor învățării prin EFP la nivelul țărilor și la nivelul diferitelor parcursuri educaționale.

Asigurarea calității (QA) are un rol important în abordarea acestor provocări, în special în depășirea neconcordanțelor în materie de competențe și în îmbunătățirea capacității de inserție profesională a tinerilor, astfel încât, în cele din urmă, să se ajungă la o înțelegere comună a excelenței în EFP, care să faciliteze recunoașterea reciprocă a învățării dobândite în diferite țări și, astfel, să permită o mai mare mobilitate și un răspuns mai bun la provocările economice și societale.

Acesta este primul raport privind progresele înregistrate în asigurarea calității în EFP în Uniunea Europeană, după adoptarea Recomandării Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009 privind stabilirea unui cadru european de referință pentru asigurarea calității în educație și formare profesională[3] (denumită în continuare „Recomandarea EQAVET”). Raportul rezumă experiența acumulată și prezintă propunerile Comisiei pentru calea de urmat.

Recomandarea EQAVET stabilește un instrument de referință pentru susținerea statelor membre în promovarea și monitorizarea îmbunătățirii continue a sistemelor proprii de EFP. Cadrul trebuie să contribuie la îmbunătățirea calității în EFP și la creșterea transparenței și a coerenței dezvoltării politicilor privind EFP la nivelul statelor membre, promovând astfel încrederea reciprocă, mobilitatea forței de muncă și a cursanților și învățarea pe tot parcursul vieții.

Cadrul cuprinde un ciclu alcătuit din patru faze (planificare, punere în aplicare, evaluare și reexaminare), fiecare dintre acestea fiind susținută de criterii de calitate și descriptori indicativi[4], care urmează să fie aplicați la nivelul sistemului de EFP, al furnizorilor de EFP și al acordării calificărilor. Acesta furnizează o abordare sistemică a calității și pune accentul în mod semnificativ pe monitorizarea și îmbunătățirea calității prin combinarea evaluării interne și externe, a reexaminării și a altor procese pentru îmbunătățire, susținute de măsurare și analiză calitativă.

Cadrul ar trebui să fie considerat un „set de instrumente” dintre care diferiții utilizatori pot selecta elementele pe care le consideră cele mai relevante pentru sistemele lor specifice. Indicatorii propuși pentru a măsura îmbunătățirea calității EFP se referă la date, cum ar fi investiția în formarea profesorilor și a formatorilor, rata participării la programele de EFP și rata de finalizare a programelor de EFP, utilizarea calificărilor dobândite la locul de muncă, rata șomajului, prevalența grupurilor vulnerabile, mecanismele de identificare a nevoilor de formare pe piața muncii și planurile utilizate pentru promovarea accesului la EFP.

Recomandarea a invitat statele membre să planifice o abordare națională destinată îmbunătățirii sistemelor de asigurare a calității la nivel național, să desemneze un punct național de referință pentru asigurarea calității (PNR) și să participe la rețeaua europeană (rețeaua EQAVET) .

2. Realizări privind asigurarea calității în educația și formarea profesională (EFP)

2.1. Mecanisme de asigurare a calității la nivelul sistemului de EFP

Excelența EFP la nivelul sistemului implică o strategie de dezvoltare continuă a competențelor, care să vizeze rezultate de înaltă calitate ale învățării, mobilitate, recunoaștere reciprocă și permeabilitate, precum și elaborarea de politici bazate pe dovezi, care îmbunătățesc eficacitatea și eficiența sistemului. De asemenea, aceasta implică cooperare, coinvestiții și integrarea EFP în sistemul general de educație și formare[5].

Conform rezultatelor chestionarului realizat de secretariatul EQAVET[6] și ale evaluării externe[7], peste 20 de țări și-au consolidat abordările privind asigurarea calității, iar EQAVET a contribuit în mod direct la modelarea sistemului național în 14 țări (BG, CZ, EL, HU, HR, MT, RO, FYROM, și BE fr, ES, IT, LV, LT, SI, unde reformele sunt în curs de desfășurare). Majoritatea abordărilor acoperă domeniul EFP la nivel de formare inițială[8] și continuă[9], precum și furnizarea instituțională, finanțată în mare parte din fonduri publice. Unele țări aveau deja abordări EQAVET compatibile și, prin urmare, nu au fost nevoite să le modifice semnificativ.

În prezent, cele mai multe sisteme naționale de educație și formare din cadrul UE au impus standarde de calitate pentru furnizorii de EFP[10], care sunt utilizate, în principal, ca o condiție pentru finanțare, acreditare și/sau sunt necesare ca parte a legislației.

Aproape toate statele membre colectează date pentru a îmbunătăți eficacitatea și eficiența sistemelor lor și au creat în acest sens metodologii corespunzătoare pentru colectarea datelor, cum ar fi, de exemplu, chestionare și indicatori/unități metrice. Cu toate acestea, acest lucru nu înseamnă în mod automat că procesele sunt reexaminate periodic și se elaborează planuri de acțiune. Conform chestionarului, numai aproximativ o treime din țări efectuează întotdeauna reexaminări periodice și elaborează planuri de acțiune. În cele mai multe dintre cazuri, statele membre publică informații cu privire la rezultatele evaluărilor disponibile[11].

În ceea ce privește utilizarea indicatorilor, practicile sunt destul de variate la nivelul țărilor. Deși se pare că unii indicatori sunt utilizați de către majoritatea statelor membre (de exemplu, rata participării la programele de EFP și rata de finalizare a programelor de EFP), alți indicatori cheie orientați spre rezultate, cum ar fi „utilizarea calificărilor la locul de muncă” sau „proporția cursanților angajați la un anumit moment de la încheierea perioadei de formare”, sunt mai puțin utilizați, chiar dacă aceștia ar putea oferi dovezi cheie cu privire la modul de asigurare a unei mai bune alinieri la nevoile pieței muncii. În general, aceștia sunt indicatorii în cazul cărora extragerea datelor este cea mai dificilă.

Conform unui chestionar recent la nivelul punctelor naționale de referință pentru EQAVET, 75 % din acestea consideră că ar fi utilă sporirea cooperării în cadrul UE cu scopul de a lucra la elaborarea condițiilor privind valorile de referință, utilizând unul sau mai mulți indicatori EQAVET[12].

Același chestionar arată că descriptorii indicativi EQAVET sunt utilizați pentru managementul calității în 22 de sisteme de EFP inițială. Evaluarea externă menționează faptul că este dificil să se facă comparații între măsurile naționale de asigurare a calității și descriptorii EQAVET, deoarece descriptorii au un caracter foarte general și de multe ori se referă la aspecte care nu sunt acoperite de măsurile specifice de asigurare a calității, ci, mai degrabă, sunt o caracteristică a politicilor de EFP și a abordărilor privind elaborarea politicilor privind EFP[13]. Cu toate acestea, abordarea globală contribuie, de asemenea, la îndepărtarea de la abordarea axată pe un set de instrumente, în vederea creării unei culturi a îmbunătățirii calității.

De asemenea, un sistem de EFP de înaltă calitate facilitează continuarea dezvoltării calificărilor, a mobilității și a permeabilității între EFP și învățământul superior (IS). Aproximativ jumătate dintre țări susțin faptul că asigurarea calității în sistemele lor de EFP contribuie într-adevăr la obținerea accesului la învățământul superior prin diferite mecanisme: calificările EFP care întrunesc criteriile de asigurare a calității fie sunt recunoscute ca o calificare normală de intrare în IS (de exemplu, în IE, NL), fie au un statut dublu, educațional și profesional (de exemplu, în PT). Cu toate acestea, acest lucru indică, de asemenea, faptul că în multe țări permeabilitatea reprezintă în continuate doar un obiectiv și că este necesar să se depună eforturi semnificative pentru a pune acest obiectiv în practică.

Marea majoritate a țărilor au stabilit mecanisme și proceduri pentru a identifica nevoile de formare în EFP inițială (EFPI), iar cele mai multe dintre acestea dețin astfel de mecanisme, de asemenea, pentru EFP continuă (EFPC)[14]. Cu toate acestea, este necesară o analiză aprofundată pentru a evalua eficiența sistemelor, sinergiile acestora cu Panorama competențelor din UE[15] și pentru a stabili dacă implicarea domeniului profesional (în special, a organizațiilor profesionale și a întreprinderilor) se face într-un mod solidar/deliberativ[16], având în vedere faptul că acest lucru s-a dovedit a fi important pentru elaborarea calificărilor de înaltă calitate, bazate pe rezultatele învățării, care să răspundă nevoilor de pe piața forței de muncă.

2.2. Mecanisme de asigurare a calității la nivelul furnizorilor de EFP

Sprijinul de înaltă calitate acordat în procesul de învățare, profesorii și formatorii de înaltă calitate, precum și conducerea eficientă de către un director de școală calificat constituie factori importanți, însă furnizorii de EFP oferă o educație și formare profesională excelentă în condiții mai bune atunci când există, de asemenea, legături strategice și relaționare cu comunitatea economică mai largă la nivel regional, național și internațional[17].

Cele mai multe țări dețin sau sunt în proces de a obține un cadru comun de asigurare a calității pentru furnizorii de EFP, care să fie compatibil cu cadrul european de referință pentru asigurarea calității în EFP. Aproape toate țările dețin un sistem de evaluare externă statutară a furnizorilor de EFP, 22 de țări[18] impun furnizorilor de EFP să dețină mecanisme interne de asigurare a calității, iar în alte șase țări (BE fr, BG, FR, IT, LT, SK) acest lucru este voluntar, dar încurajat.

Cea mai frecventă formă de reexaminare externă este inspecția. În general, acestea sunt servicii de inspecție a școlilor și acoperă atât EFPI, cât și educația generală. Există și alte forme de evaluare externă utilizate, dar, de regulă, acestea sunt aplicate în EFPC, fiind mai puțin frecvente în EFPI. De exemplu, unele landuri din Germania solicită furnizorilor să pună în aplicare sisteme de management al calității, cum ar fi Q2E, EFQM, QZS sau ISO 9001. Malta impune furnizorilor să se supună auditurilor de calitate efectuate de către experți externi. Unele țări au agenții specifice de asigurare sau de evaluare a calității, cum ar fi, de exemplu, Agenția pentru asigurarea calității în educație și formare din Comunitatea flamandă din Belgia, care acoperă întregul sistem educativ și de formare cu excepția învățământului superior, Institutul danez de evaluare, care acoperă întreg sistemul educativ, și Institutul Național Spaniol pentru evaluarea educației și formării.

În multe țări, legislația impune furnizorilor de EFP să-și evalueze sistematic activitatea, precum și calitatea și eficacitatea formării profesionale pe care o oferă. În BG, HR, CZ, DK, EE, HU, RO, SI și SK, evaluarea include rapoarte obligatorii de auto-evaluare și planuri de îmbunătățire care informează evaluările externe. Deși nu este obligatorie, auto-evaluarea este utilizată la scară largă de către furnizorii de EFPI din Austria.

O justificare cheie pentru auto-evaluarea la nivelul furnizorilor este dezvoltarea unei culturi a calității în cadrul instituțiilor de educație și formare. De asemenea, există efecte pozitive în ceea ce privește responsabilitatea și guvernanța furnizorilor de EFP, care sunt responsabili pentru livrarea rezultatelor de calitate. Având în vedere faptul că fiecare furnizor de EFP se încadrează într-un context diferit, auto-evaluarea permite fiecărei organizații să dezvolte un cadru și un set de măsuri care sunt adecvate pentru contextul și realitatea sa.

Există o mare varietate de practici cu privire la reexaminarea internă în cadrul statelor membre. Unele țări impun furnizorilor de EFP să concentreze reexaminarea internă pe domenii specifice de activitate. Alte țări nu oferă nicio orientare cu privire la modul în care ar trebui să fie întreprinsă asigurarea calității, în timp ce mai multe țări au elaborat manuale, metodologii sau site-uri web pentru a sprijini procesul[19]. Unele țări au instituit o formă de reexaminare/învățare inter pares în rândul furnizorilor de EFP, în cele mai multe cazuri bazată pe o metodologie europeană realizată în cadrul unui proiect Leonardo da Vinci[20].

În general, furnizorii de EFP au tendința de a utiliza descriptorii într-o măsură mai mică decât este evident la nivel de sistem[21]. Adesea, furnizorii de EFP se supun unui proces de acreditare[22] și de reexaminare externă sau internă, însă utilizarea la scară largă a ciclului EQAVET nu este comună. Aceasta arată că există în continuare o marjă de îmbunătățire pentru atingerea nivelului de furnizor de EFP, în special prin intermediul multiplicatorilor. În acest sens, proiectele EQAVET ar putea servi drept bune practici. De exemplu, proiectul maltez de asigurare a calității în EFP a avut drept rezultat elaborarea de orientări privind aplicarea indicatorilor, destinate instituțiilor de EFP, iar un proiect olandez a dezvoltat o abordare ascendentă pentru asigurarea calității prin colaborarea cu furnizorii de EFP și a promovat o cultură a calității[23].

O provocare importantă pentru asigurarea calității este dimensiunea componentei de învățare prin muncă. De multe ori, formarea formatorilor nu este garantată și, adesea, există o imagine de ansamblu nesatisfăcătoare asupra unor astfel de modalități.

Criteriile, descriptorii și indicatorii EQAVET nu oferă orientări specifice privind asigurarea calității pentru componenta de învățare prin muncă. Acest punct slab relativ a fost abordat la nivel politic prin Comunicatul de la Bruges, care invită țările participante să dezvolte, până în 2015, un cadru comun de asigurare a calității pentru toți furnizorii de EFP care să se aplice, de asemenea, învățării asociate locului de muncă și care să fie compatibil cu cadrul EQAVET[24]. Rețeaua EQAVET a înființat un grup de lucru și în prezent elaborează orientări în acest sens.

3. Obstacole care trebuie depășite

Chestionarul EQAVET și evaluarea externă arată că unele caracteristici ale cadrului EQAVET sunt bine integrate în culturile de asigurare a calității ale statelor membre. Cu toate acestea, există în continuare o marjă semnificativă de îmbunătățire pentru a ajunge la o înțelegere comună, care ar facilita în mare măsură recunoașterea reciprocă a calificărilor și creșterea mobilității.

3.1. Contribuția EQAVET la transparența în EFP

Potențialul cadrului EQAVET în scopul transparenței, și anume, sprijinirea încrederii reciproce, mobilitatea la nivelul țărilor și învățarea pe tot parcursul vieții, nu este încă pe deplin exploatat. Acest fapt poate fi observat din sinergia limitată cu instrumentele europene care abordează în mod special transparența calificărilor și a competențelor: Cadrul european al calificărilor (CEC)[25], Sistemul european de credite transferabile în EFP (ECVET)[26] și cadrul Europass[27], care se axează pe rezultatele procesului de învățare, pe ceea ce persoanele știu și sunt capabile să facă. Deși calitatea rezultatelor este criteriul final pe baza căruia se decide calitatea unei oportunități de învățare, acest aspect nu este abordat în realitate de EQAVET, care nu se referă în mod specific la asigurarea calității elaborării, evaluării și certificării calificării, cu toate că recomandarea prevede că respectivul cadru ar trebui să se aplice, de asemenea, la nivelul acordării calificărilor. Aceasta subliniază necesitatea unei relații mai strânse cu cadrele de calificare la nivel național și european.

Există modalități de facilitare a recunoașterii reciproce pentru EFP (certificări internaționale pentru anumite ocupații) și IS (rețelele ENIC/NARIC). Cu toate acestea, este clar că modalitățile respective nu au ajuns încă la maturitate. Un alt domeniu cu potențial de dezvoltare ar fi strângerea legăturilor dintre EQAVET și ECVET. Într-adevăr, inițial, unul dintre obiectivele EQAVET a fost sprijinirea înființării ECVET. Cu toate acestea, doar câteva țări au dezvoltat sisteme de credite pentru EFP (FI, IE, UK, EE, SE, SL și LU, IT pentru EFPI)[28], iar în cele mai multe țări ECVET este încă în stadiu de dezvoltare[29].

Problema mobilității la nivelul sub-sectoarelor educației este extrem de importantă. Permeabilitatea către învățământul superior reprezintă un element important pentru atractivitatea EFP și depunerea de eforturi în vederea excelenței EFP. În prezent, există încă o marjă de dezvoltare în acest sens. Standardele și orientările europene (ESG) în domeniul asigurării calității în sectorul european al învățământului superior[30] conțin principii comune, dar permit diferite abordări operaționale și trebuie observată o coordonare redusă între instrumente. Cu toate acestea, dialogul și cooperarea au crescut recent, odată cu organizarea mai multor evenimente comune. Anexa 3 la CEC propune principii comune de asigurare a calității, atât pentru învățământul superior, cât și pentru EFP, dar nu se referă în mod explicit nici la ESG, nici la EQAVET[31].

O dezvoltare corespunzătoare a modelului EQAVET, eventual cu un accent mai puternic pe calitatea rezultatelor învățării, reprezintă o măsură propusă de grupul de lucru european privind calitatea în educația adulților (prin urmare, de asemenea, în EFP continuă), cu scopul unei abordări generale pe termen mai lung a asigurării calității în învățarea pe tot parcursul vieții[32].

3.2. Guvernanța

În timp ce recomandarea EQAVET solicită implicarea tuturor părților interesate pe parcursul întregului ciclu de asigurare a calității, la nivel european, structura de guvernanță pare să fie compusă, în principal, din reprezentanți ai sectorului de EFP inițială. În ceea ce privește structurile naționale de guvernanță, chestionarul secretariatului EQAVET indică necesitatea de a asigura implicarea îmbunătățită și susținută a anumitor categorii de părți interesate, în special, cursanții, sectorul învățământului superior, angajatorii și actorii de pe piața muncii, precum și autoritățile regionale și locale.

În măsura în care cadrul EQAVET a contribuit la o mai bună asigurare a calității în sistemele naționale de EFP, acesta a facilitat, de asemenea, comunicarea și schimbul la nivelul acestora, promovând coerența dezvoltării sistemelor de EFP la nivelul țărilor. Acest lucru contribuie, într-o anumită măsură, la obiectivul general de promovare a transparenței și a coerenței dezvoltării politicilor privind EFP la nivelul statelor membre.

Cu toate acestea, acest lucru nu a condus la descrieri ușor de comparat ale măsurilor de asigurare a calității la nivel național, care, adesea, nu sunt prezentate în documente cuprinzătoare și nu adoptă neapărat structura EQAVET. În cea mai mare parte, țările își descriu sistemele de asigurare a calității prin referire la evaluarea internă și externă a furnizorilor de EFP, la evaluarea la nivel de sistem în scopul dezvoltării de politici, precum și la elaborarea și acordarea calificărilor.

Într-o anumită măsură, acest lucru se datorează abordării flexibile a Recomandării EQAVET, care permite țărilor și furnizorilor de EFP să selecteze instrumente și elemente dintr-o gamă mai largă și să le ajusteze. Pe de o parte, acest aspect s-a dovedit eficient în răspândirea utilizării instrumentelor, dar, pe de altă parte, acesta nu a condus la adoptarea unei abordări comune pentru a descrie măsurile de asigurare a calității și dezvoltarea EFP în mai multe țări.

De asemenea, utilizarea directă a EQAVET în calitate de referință pentru a descrie măsurile naționale se poate dovedi dificilă, deoarece EQAVET propune diferite terminologii pentru calitatea sistemului de EFP și pentru calitatea la nivelul furnizorilor de EFP[33]. Acest lucru contravine practicii la nivel național, unde o măsură clasică, cum ar fi inspecțiile, poate aborda atât sistemul, cât și furnizorul individual.

4. Concluzii și etapele următoare

4.1. Concluzii evaluative

Considerațiile din secțiunile anterioare pot fi rezumate după cum urmează:

– EQAVET a contribuit la promovarea unei culturi a calității în EFP în țările europene, precum și la aplicarea sa practică mai ales prin dezvoltarea măsurilor operaționale în cardul rețelei EQAVET[34].

– Cu toate acestea, măsurile s-au concentrat pe furnizarea instituțională, bazată pe școală (în principal, EFP inițială și o parte din EFP continuă), având un impact mai puțin vizibil asupra componentei învățării prin muncă și asupra furnizării non-formale (care alcătuiește cea mai mare parte a EFP continue, dar ar putea, de asemenea, să joace un rol cheie în EFP inițială din sistemele duale);

– Abordarea flexibilă a EQAVET, care pune la dispoziție instrumente pentru selecție și ajustare, a facilitat utilizarea sa, dar, în același timp, i-a redus potențialul în calitate de limbaj comun și de cadru conceptual la nivelul țărilor.

Prin urmare, reiese o nevoie clară de cooperare consolidată cu alte instrumente europene pentru asigurarea calității și a transparenței.

EQAVET pune în aplicare un cadru de referință care permite o utilizare flexibilă. Aceasta poate fi explorată în măsura în care dimensiunea cadrului este necesară pentru organizarea criteriilor de calitate, a descriptorilor și a indicatorilor, ținând seama de faptul că utilizarea acestora este, oricum, flexibilă. Experiența standardelor și a orientărilor europene pentru asigurarea calității în învățământul superior (ESG) ar putea fi luată în considerare, de asemenea, în ceea ce privește domeniul de aplicare (ESG sprijină, în special, calitatea instituțiilor, nu sistemul), ținând cont, în același timp, de unele deficiențe ale ESG.

4.2. Completarea EQAVET

Scopul final al măsurilor privind calitatea în educație și formare este calitatea rezultatelor procesului de învățare, ceea ce înseamnă că cursanții EFP ar trebui să dobândească bune abilități profesionale și transversale. Relevanța nivelurilor de abilități a fost subliniată recent printr-o constatare specifică a Anchetei privind abilitățile adulților (PIAAC), conform căreia, la nivelul țărilor, adulții care dețin calificări la același nivel au demonstrat abilități la niveluri semnificativ diferite[35].

Acordarea unei atenții mai explicite asigurării calității în elaborarea și acordarea calificărilor, prin stabilirea de legături cu CEC, ECVET și Suplimentul Europass la Certificatul profesional, ar putea permite EQAVET să abordeze mai bine EFP non-formală și bazată pe muncă, precum și să abordeze aspectul din ce în ce mai important al resurselor accesibile permanent și gratuit (OER) sau al cursurilor online deschise și în masă (MOOC), îmbunătățindu-și impactul asupra transparenței și recunoașterii reciproce, luând în considerare principiile prevăzute în Recomandarea Consiliului privind validarea învățării non-formale și informale[36].

Comisia intenționează să ia următoarele măsuri în vederea unei puneri în aplicare mai cuprinzătoare a EQAVET, prin implicarea autorităților și a părților interesate relevante la nivel național:

– dezvoltarea de descriptori, indicatori și orientări conexe pentru a aborda mai bine calitatea și nivelul corespunzător de competență al rezultatelor dobândite de cursanți în cadrul EFP. Aceasta necesită coordonarea cu alte inițiative de asigurare a calității și instrumente de transparență, precum și cooperarea cu organele și rețelele relevante.

– dezvoltarea și testarea orientărilor destinate factorilor de decizie și furnizorilor, alături de liste de verificare, descriptori și indicatori justificativi adaptați la realitatea diversă a EFP continuă și la caracteristicile specifice ale componentei învățării prin muncă. Aceasta necesită cooperarea cu diverse părți interesate și coordonarea cu evoluțiile legate de calitate în educația adulților.

– testarea oportunității unor sisteme europene pentru a face măsurile naționale de asigurare a calității mai transparente la nivelul țărilor. Aceasta ar putea include dezvoltarea unui supliment cu informații pentru a facilita înțelegerea comună a proceselor naționale de acreditare a furnizorilor de EFP, promovarea unor orientări comune privind modul de descriere a procedurilor de asigurare a calității compatibile cu EQAVET sau alegerea unui model comun de acreditare a furnizorilor de EFP, care să se bazeze, de asemenea, pe experiența dobândită în urma Registrului european pentru asigurarea calității în învățământul superior (EQAR)[37] și a rapoartelor naționale privind trimiterile la EQF[38].

Prin intermediul programului Erasmus +, UE va furniza:

· sprijin pentru cooperarea transfrontalieră în asigurarea calității în EFP, prin parteneriate strategice și alianțe ale competențelor sectoriale, care sprijină implicarea semnificativă a unei game largi de părți interesate, precum și prin dialogul trans-sectorial consolidat cu învățământul superior și educația adulților pe tema asigurării calității

· sprijin pentru continuarea dialogului la nivel european prin:

– rețeaua EQAVET cu privire la dezvoltarea culturii privind calitatea, prin sprijinirea grupurilor de lucru, a seminariilor și a activităților de învățare inter pares care implică părțile interesate în asigurarea calității în EFP;

– elaborarea de materiale de sprijin, cum ar fi instrumente de tehnologia informației și manuale;

– proiecte inovatoare pentru a spori capacitatea de asigurare a calității cu scopul de a sprijini îmbunătățirea EFP.

Prin intermediul programului Orizont 2020, UE:

· va obține cunoștințe noi cu privire la eficacitatea politicilor publice privind EFPC și alte forme de educație a adulților (inclusiv aspecte legate de asigurarea calității ) în cadrul UE și complementaritatea acestora cu dinamica piețelor private.

În sfârșit, Comisia constată că un anumit număr de țări vizează utilizarea unei proporții din fondurile structurale europene și fondurile de investiții pentru finanțarea reformelor sistemelor de EFP. Pentru continuarea inițiativelor, consolidarea asigurării calității EFP trebuie să aibă un rol central.

4.3. Perspective dincolo de EQAVET

Cetățenii se deplasează din ce în ce mult între sisteme, atât în cadrul parcursului educațional inițial tradițional, cât și pentru a-și actualiza și extinde cunoștințele și abilitățile de-a lungul vieții. Tot mai multe oportunități de învățare nu se mai încadrează în sistemele de clasificare convenționale. Din ce în ce mai frecvent, cursanții au, pe bună dreptate, posibilitatea de a-și alcătui propriul parcurs de învățare prin selectarea oportunităților din diferite sub-sisteme și forme de livrare, inclusiv prin resurse de învățare livrate prin intermediul tehnologiei informației și comunicațiilor (TIC), și trebuie să poată avea încredere în calitatea unor astfel de oportunități.

Apariția cadrelor de calificare care întrunesc criteriile de asigurare a calității pentru învățarea de-a lungul vieții, promovată ferm de CEC, face necesară reflecția asupra unei abordări bazate pe sector pentru asigurarea calității și asupra întrebării dacă este posibilă identificarea unor principii și orientări de bază care să fie valabile în toate sectoarele și aplicabile tuturor calificărilor. Pentru a răspunde acestor provocări, ar fi util să se discute EQAVET într-un context cuprinzător al tuturor instrumentelor pentru transparență și asigurarea calității. Necesitatea unei coordonări mai strânse a tuturor instrumentelor europene pentru transparență și asigurarea calității este explorată de către Comisie ca o modalitate de a realiza un spațiu european complet al competențelor și calificărilor[39].

În acest sens, Comisia intenționează să întreprindă următoarele măsuri în vederea unei mai bune cooperări europene pentru asigurarea calității în învățarea de-a lungul vieții:

– consultarea părților interesate cu privire la concluziile prezentului raport și cu privire la necesitatea și fezabilitatea îmbunătățirii coerenței la nivelul asigurării calității în diferite sub-sectoare ale educației, ca parte a consultării publice viitoare privind un spațiu european al competențelor și calificărilor, vizând realizarea de sinergii suplimentare și convergența instrumentelor UE pentru transparență și recunoaștere;

– examinarea modului în care obiectivele EQAVET ar putea fi urmărite printr-o abordare cuprinzătoare a asigurării calității în învățarea de-a lungul vieții:

– în coordonare cu alte inițiative de asigurare a calității și cu instrumente de transparență, explorarea cerințelor practice legate de dezvoltarea principiilor și a orientărilor trans-sectoriale pentru asigurarea calității în învățarea de-a lungul vieții, precum și a condițiilor pentru protejarea particularităților corespunzătoare sub-sistemelor sau situațiilor naționale.

[1] Comunicare a Comisiei, „O industrie europeană mai puternică pentru creșterea și redresarea economiei”, COM(2012)582 final, 10.10.2012.

[2] Cedefop, Roads to recovery: three skill and labour market scenarios for 2025 (Modalități de redresare: trei calificări și scenarii pentru piața muncii pentru 2025), iunie 2013.

[3] JO C155, 8.7.2009, p. 1.

[4] De exemplu, pentru faza de planificare la nivelul sistemului, descriptorii furnizează repere, cum ar fi descrierea obiectivelor pe termen mediu și lung ale sistemului de EFP în consultare cu părțile interesate, definirea obiectivelor și a indicatorilor pentru monitorizare, precum și identificarea nevoilor de formare.

[5] Document de lucru al serviciilor Comisiei SWD(2012)375, 20.11.2012, p. 38.

[6] EQAVET, Supporting the implementation of the European quality assurance reference framework: Results of the EQAVET Secretariat Survey (Sprijinirea punerii în aplicare a cadrului european de referință pentru asigurarea calității: Rezultatele chestionarului secretariatului EQAVET), 2012, p. 20. Disponibil pe site-ul web al secretariatului EQAVET http://www.eqavet.eu/gns/what-we-do/annual-forum.aspx

[7] ICF GHK, Evaluation of implementation of EQAVET Final report (Evaluarea punerii în aplicare a EQAVET - Raport final), (denumit în continuare „evaluarea externă”) 2013, p. 51.

[8] „Vocational education and training carried out in the initial education system, usually before entering working life” (Educația și formarea profesională efectuate în cadrul sistemului de educație inițială, de regulă înainte de intrarea pe piața muncii) inspirat de Cedefop, Terminology of european education and training policy (Terminologia politicii europene de educație și formare), Luxemburg, OP, 2008

[9] „Education or training after initial education and training – or after entry into working life” (Educația sau formarea profesională după educația și formarea inițială, sau după intrarea pe piața muncii), […], Cedefop, idem cele de mai sus.

[10] Chestionarul secretariatului EQAVET, cit. p. 29.

[11] Ibid., p. 68: BE (nl), BG, DK, DE, EE, IE, ES, LV, LT, NL, AT, PL, RO, SK, FI, SE, UK, HR.

[12] Chestionarul secretariatului EQAVET, cit. cap. 5.

[13] Evaluarea externă, cit., p. 32.

[14] Chestionarul secretariatului EQAVET, cit. p. 61 și p. 72.

[15] Cf. http://euskillspanorama.ec.europa.eu/.

[16] Mai multe proiecte de cercetare PC7 au abordat EFPC și educația adulților. Cf: „Adult and continuing education in Europe. Using public policy to secure a growth in skills” (Educația adulților și educația continuă în Europa. Utilizarea politicilor publice pentru asigurarea creșterii competențelor), Comisia Europeană, 2013.

[17] SWD(2012)375, cit. p. 38.

[18] AT, BE nl, CY, CZ, DK, EE, FI, HU, IE, LU, LV, MT, NL, PL, PT, RO, SE, SI, UK, HR, IC și Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, Chestionarul secretariatului EQAVET, cit. p. 24.

[19] Evaluarea externă, cit. p.25.

[20] http://www.peer-review-education.net/

[21] Chestionarul secretariatului EQAVET, cit. p. 104.

[22] Termenul „acreditare” din prezentul document trebuie înțeles ca acreditare educațională și nu în sensul de „acreditare” utilizat în Regulamentul (CE) nr. 765/2008.

[23] Cf. http://eqavetprojects.eu/

[24] Cf. Comunicatul de la Bruges privind cooperarea europeană consolidată în domeniul educației și formării profesionale, 7.12.2010, obiectivul strategic 2b.

[25] Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie, JO 2008/C 111/01, 6.5.2008.

[26] Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 18 iunie 2009, JO 2009/C 155/02, 8.7.2009.

[27] Decizia 2241/2004/CE, JO L390/6, 31.12.2004.

[28] EQAVET, Șerban Iosifescu, Quality assurance procedures in the processes of certification, curricula setting, accreditation and training of trainers in European VET systems (Proceduri de asigurare a calității în procesele de certificare, stabilire a programelor, acreditare și formare a formatorilor în sistemele europene de EFP), 2011.

[29] Cedefop, Trends in VET policy in Europe 2010-12 (Tendințe în politica privind educația și formarea profesională în Europa în 2010-2012), 2012, p. 59.

[30] ENQA, Standardele și orientările europene pentru asigurarea calității în Spațiul european al învățământului superior, 2005.

[31] Deși EQAVET nu exista ca atare, exista deja un cadru comun de asigurare a calității pentru EFP.

[32] Final report of the Thematic Working Group on quality in adult learning. (Raportul final al grupului de lucru tematic privind calitatea în învățarea adulților.) Cf. studiul paralel privind calitatea în învățarea adulților, http://ec.europa.eu/education/adult/doc/qualityannex_en.pdf.

[33] Aceasta marchează o diferență semnificativă între EQAVET și ESG, care abordează doar nivelul instituției.

[34] http://www.eqavet.eu – A se vedea, în special, instrumentul informatic privind ciclul de calitate.

[35] OCDE, Skills Outlook 2013 (Perspectiva asupra calificărilor pentru anul 2013), în special p. 204.

[36] Recomandarea Consiliului (2012/C 398/01).

[37] Cf. http://www.eqar.eu/.

[38] Cf. http://ec.europa.eu/eqf/documentation_en.htm.

[39] Comunicarea Comisiei, Regândirea educației – investiții în competențe pentru rezultate socio-economice mai bune, COM(2012) 669 final, 2012.