Cu toate că numărul total al controalelor rămâne ridicat, cifrele au scăzut în general în perioada 2013-2014. Examinând cu atenție numărul de zile lucrătoare efectiv verificate în raport cu numărul minim de zile lucrătoare care trebuie să fie verificate (graficul 2), se poate observa că majoritatea statelor membre au efectuat mai multe controale decât cele solicitate prin Directiva 2006/22/CE. Patru state membre nu au atins pragul: Croația, Lituania, Țările de Jos și Grecia. Dacă primele trei state s-au situat ușor sub prag, amploarea diferenței dintre prag și numărul de controale raportate în Grecia rămâne considerabilă. Prin urmare, Comisia va continua să monitorizeze evoluțiile în aceste state membre și, pornind de la cazurile cele mai grave, va lua măsuri pentru a asigura aplicarea corectă a Directivei 2006/22/CE.

Graficul 1 oferă o imagine de ansamblu asupra numărului de zile lucrătoare verificate în fiecare stat membru, în cursul perioadei actuale și al perioadelor anterioare de raportare. În medie, numărul total de zile lucrătoare verificate în UE a înregistrat o creștere de 4,8 %, de la aproximativ 158,6 milioane la aproximativ 151 de milioane de zile lucrătoare verificate. În plus, ar trebui menționat faptul că această perioadă de raportare a inclus pentru prima dată informații din Croația, ceea ce a adăugat 0,5 milioane de zile de lucru verificate.

În conformitate cu articolul 2 din Directiva 2006/22/CE, statele membre trebuie să organizeze un sistem de controale adecvate și regulate, atât în trafic, cât și la sediile întreprinderilor, pentru toate categoriile de transport. Aceste controale ar trebui să vizeze în fiecare an o selecție amplă și diversificată de lucrători mobili, conducători auto, întreprinderi și vehicule. Articolul 2 alineatul (3) impune ca numărul minim de controale în 2013 și 2014 să acopere cel puțin 3 % din zilele lucrate de către conducătorii vehiculelor vizate de Regulamentul (CE) nr. 561/2006.

În plus, statele membre au informat Comisia despre excepțiile acordate de la aplicarea dispozițiilor privind perioadele de conducere, pauzele și perioadele de repaus, în conformitate cu articolul 13 din Regulamentul (CE) nr. 561/2006. Lista actualizată a excepțiilor este inclusă în documentul de însoțire și este disponibilă pe site-ul Comisiei.

În ceea ce privește tipurile de controale, articolul 2 din Directiva 2006/22/CE stabilește raportul dintre numărul de controale în trafic (exprimat în zile lucrătoare care trebuie să fie verificate) și controalele la sedii, care ar trebui să reprezinte cel puțin 30 % și, respectiv, 50 %. Trebuie subliniat faptul că, în temeiul articolului 2 din Directiva 2006/22/CE, calculul acestei proporții se bazează pe numărul de controale efectuate realmente de fiecare stat membru și nu pe numărul minim de zile lucrătoare care trebuie să fie verificate. Totuși, în cazul actualei perioade de raportare, majoritatea controalelor sunt efectuate în trafic. În medie, 77 % din toate controalele au avut loc în trafic, ceea ce arată o ușoară îmbunătățire față de nivelul de 80 % înregistrat în perioada de raportare anterioară. Numai Irlanda s-a situat sub pragul de 30 % pentru controalele în trafic.

În ceea ce privește frecvența infracțiunilor raportate per 100 de zile lucrătoare verificate, media europeană a marcat o tendință pozitivă, scăzând de la 8,65 în perioada 2009-2010 la 5,29 în perioada 2011-2012 și la 3,54 în perioada de raportare actuală. Această scădere a frecvenței încălcărilor depistate în trafic poate indica faptul că toate activitățile care vizează o mai bună respectare a legislației sociale în sectorul transportului rutier încep să dea roade.

În ciuda fluctuațiilor divergente din diferite state membre în ceea ce privește numărul de infracțiuni depistate per perioadă de raportare, există, în medie, o scădere clară a numărului de infracțiuni raportate. Descrierea detaliată a ratelor de depistare din statele membre este inclusă în documentul de însoțire. Aceste discrepanțe privind ratele de depistare arată că Uniunea Europeană este departe de a stabili o zonă de punere în aplicare armonizată, din cauza resurselor și practicilor divergente de punere în aplicare referitoare la controlarea respectării legislației în sectorul transportului rutier, precum și din cauza sistemelor de sancțiuni divergente.

Graficul 4 – Numărul de infracțiuni depistate per 100 de zile lucrătoare verificate în perioadele 2009-2010, 2011-2012 și 2013-2014

În comparație cu perioada de raportare anterioară, în perioada 2013-2014, rata medie a infracțiunilor depistate a scăzut cu 11 %, situându-se la un nivel echivalent cu 2,17 infracțiuni per 100 de zile lucrătoare verificate. Se pare că controalele la sedii sunt în continuare mai eficace decât controalele ad-hoc în trafic, deoarece rata de depistare la sedii este de 2 ori mai mare decât cea de depistare în trafic. Cu toate acestea, este de remarcat faptul că, în perioada de raportare anterioară, rata de depistare la sedii era de 3 ori mai mare decât cea de depistare în trafic, iar în perioada precedentă, 2009-2010, a fost de 5 ori mai mare. Această modificare este determinată în principal de o scădere considerabilă a ratei de depistare la sedii, de la 5,29 în perioada 2011-2012 la 3,54 în prezenta perioadă de raportare. Există diferențe mari între statele membre în ceea ce privește ratele de depistare a infracțiunilor la sedii per 100 de zile verificate, ratele variind de la 0,02 în Bulgaria și 0,03 în Letonia și Portugalia până la 14,01 în Germania și 7,65 în Țările de Jos.

2.Domeniul de aplicare al Directivei 2002/15/CE

Directiva stabilește norme care reglementează, printre altele, pauze adecvate pe parcursul perioadei de muncă, durata maximă a săptămânii medii de lucru și munca de noapte. Dispozițiile sale completează normele privind perioadele de conducere, pauzele și perioadele de repaus, stabilite prin Regulamentul (CE) nr. 561/2006.

Întrucât stabilește anumite dispoziții referitoare la durata muncii care sunt specifice sectorului transportului rutier, directiva în cauză este considerată lex specialis față de Directiva 2003/88/CE, directivă generală privind timpul de lucru, care stabilește cerințele de bază pentru organizarea timpului de lucru pentru toți lucrătorii. Cu toate acestea, Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene conține dispoziții privind timpul de lucru și condițiile de muncă la articolul 31 al acesteia, dispoziții care trebuie respectate atunci când se pune în aplicare dreptul UE. O serie de dispoziții de bază privind protecția ale directivei generale privind timpul de lucru, inclusiv normele privind concediile anuale și examenul medical gratuit pentru lucrătorii de noapte, se aplică, de asemenea, lucrătorilor mobili din sectorul transportului rutier.

3.Transmiterea și calitatea rapoartelor naționale

Comisia a stabilit un format de raportare comun pentru a facilita eforturile de raportare ale statelor membre, pentru a reduce sarcina administrativă și pentru a preveni întârzierile excesive în transmiterea rapoartelor de către statele membre. Cu toate acestea, calitatea informațiilor transmise variază în mod semnificativ. Mai multe state membre au furnizat informații foarte puține și incomplete sau au indicat că nu există schimbări față de perioada precedentă. Rapoartele naționale de la celelalte douăzeci de state membre au inclus informații privind punerea în aplicare a Directivei 2002/15/CE în ceea ce privește organizarea instituțională și monitorizarea dificultăților, precum și unele statistici referitoare la controalele efectuate și la infracțiunile depistate și, în general, la procesul de impunere a sancțiunilor. Cu toate acestea, din cauza informațiilor incomplete, rezultatele acestei analize nu pot fi considerate reprezentative pentru întreaga Uniune Europeană.

4.Aspecte legate de punerea în aplicare în statele membre

După perioada de raportare anterioară, pe parcursul căreia numeroase state membre au informat în legătură cu modificările aduse cadrului lor legislativ în scopul includerii conducătorilor auto independenți în domeniul de aplicare al acestuia, perioada de raportare curentă a produs două notificări din partea Maltei și Poloniei. În Malta, modificările la Reglementările privind vehiculele cu motor și Reglementările privind serviciile de transport de călători au fost elaborate în vederea transpunerii complete a cerințelor directivei pentru a include conducătorii auto independenți și urmează să fie publicate în scurt timp. În Polonia, legea referitoare la conducătorii auto independenți, cu norme privind timpul de lucru, a intrat în vigoare la 16 iulie 2013.

Directiva 2002/15/CE a fost percepută ca un bun set de aranjamente care au ajutat la abordarea definiției timpului de lucru și a limitelor sale. Germania a făcut observația că directiva, împreună cu perioadele de conducere și perioadele de repaus din Regulamentul (CE) nr. 561/2006, prin asigurarea condițiilor minime pentru organizarea timpului de lucru în sectorul transportului rutier, contribuie atât la garantarea protecției siguranței și sănătății atât pentru angajați, cât și la siguranța rutieră în general în UE. Mai mult, aceste norme împiedică denaturarea concurenței prin exploatarea angajaților. Așadar, Germania consideră că nu există o nevoie urgentă de modificare a directivei. În același sens, grupul de lucru al părților interesate înființat în Regatul Unit a ajuns la concluzia că nu ar fi recomandabil să se redeschidă negocierile privind legislația referitoare la timpul de lucru al conducătorilor auto, din cauza riscului de creștere a complexității și dificultății sistemului.

Cu toate acestea, mai multe state membre au exprimat preocupări în legătură cu includerea conducătorilor auto independenți în domeniul de aplicare al normelor. Finlanda consideră că obligațiile referitoare la conducătorii auto independenți în temeiul directivei ar trebui să fie abrogate, deoarece creează sarcini administrative inutile, și că Regulamentul (CE) nr. 561/2006 prevede norme adecvate pentru conducătorii auto independenți. Belgia a declarat că, în practică, este aproape imposibil să se controleze aplicarea normelor, deoarece nu este de dorit ca perioada de repaus a conducătorilor auto independenți să fie tulburată de controale. Dificultăți suplimentare în ceea ce privește verificarea conducătorilor auto independenți au fost indicate de Bulgaria, care s-a referit la o problemă a selectării conducătorilor auto pentru un control, deoarece nu există o listă oficială care să indice numărul sau locația conducătorilor auto independenți. Conform legislației din Bulgaria, conducătorii auto independenți nu se încadrează în domeniul de aplicare al obligației de a păstra înregistrări ale timpului de lucru și ale aranjamentelor de lucru, disponibile pentru inspecție la sediile lor comerciale, și de a desemna persoana care are atribuția de a prezenta aceste înregistrări la cererea inspectoratului de muncă. În plus, inspectoratul bulgar de muncă nu poate emite instrucțiuni obligatorii în ceea ce îi privește pe conducătorii auto independenți.

În pofida altor probleme menționate în legătură cu monitorizarea conformității cu normele (descrise în documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește prezentul raport), merită menționat faptul că statele membre au pus un accent deosebit pe furnizarea de orientări în ceea ce privește respectarea dispozițiilor directivei în cauză și creșterea gradului de conștientizare în ceea ce privește normele instituite.

4.1Infracțiuni contra normelor privind timpul de lucru

Șapte spate membre, și anume Austria, Estonia, Finlanda, Germania, Ungaria, Irlanda și Suedia, au informat în legătură cu posibilitatea ca, în primă instanță, atunci când este depistată deficiența, să se ordone rectificarea sa într-o perioadă definită. În absența corecției, autoritățile de aplicare iau apoi măsuri în privința încălcării, în conformitate cu mecanismele naționale, și anume impunerea unei sancțiuni, formularea unei acuzații în fața organismului relevant sau inițierea urmăririi în justiție. Acest sistem este perceput ca avantajos, deoarece le oferă celor în culpă posibilitatea de a-și schimba comportamentul, de a pune în aplicare noi proceduri, de a utiliza noi tehnologii sau de a-și ajusta practicile pentru a crește gradul de conformitate cu normele existente.

Zece state membre au furnizat statistici privind infracțiunile depistate, ceea ce nu este suficient pentru a se ajunge la concluzii globale. În comparație cu perioada de raportare anterioară, încă patru state membre au furnizat date cu privire la încălcări. Toate statele membre sunt invitate să includă aceste informații în rapoartele următoare.

5. Opiniile părților interesate privind punerea în aplicare a Directivei 2002/15/CE

Numai zece state membre au confirmat faptul că părțile interesate au fost consultate, în conformitate cu Directiva 2002/15/CE, ceea ce marchează o scădere semnificativă comparativ cu perioada de raportare 2011-2012, când șaisprezece state membre au indicat îndeplinirea acestei obligații.

În general, a existat un consens în rândul angajatorilor și al angajaților în privința faptului că Directiva 2002/15/CE a contribuit la protejarea sănătății și a siguranței conducătorilor auto. În Irlanda, angajatorii au exprimat opinia că limitările privind timpul de lucru au contribuit și la condiții de concurență echitabile pentru operatori. Opinii mai detaliate ale părților consultate sunt incluse în documentul de însoțire.

IV. Concluzii

Prezentul raport analizează evoluțiile privind punerea în aplicare și asigurarea respectării în perioada 2013-2014 în toate statele membre, în contextul conformității cu normele sociale ale UE din sectorul transportului rutier.