Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI de instituire a unui instrument de finanțare a cooperării pentru dezvoltare /* COM/2011/0840 final - 2011/0406 (COD) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII Numărul persoanelor care trăiesc în sărăcie continuă să constituie o problemă majoră în țările în curs de dezvoltare. Deși s-au înregistrat progrese notabile, majoritatea țărilor în curs de dezvoltare nu se încadrează în graficul privind atingerea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului (ODM) și nu sunt în măsură să urmeze cu succes calea dezvoltării durabile în toate sensurile sale, economic, social și de mediu, acesta din urmă incluzând atenuarea schimbărilor climatice și adaptarea la acestea. Pentru a agrava situația, provocările globale sunt în continuare majore, țările în curs de dezvoltare fiind grav afectate de succesiunea de crize recente, fapt care a condus, printre altele, la instabilitate socială și economică, creșterea migrației, insecuritate alimentară și o vulnerabilitate crescută la șocuri extern. Este un fapt din ce în ce mai recunoscut că resursele de mediu și naturale, vitale pentru o creștere socioeconomică durabilă, sunt tot mai mult expuse riscului prezentat de schimbările climatice și de creșterea rapidă a populației. Acest lucru poate exacerba o situație deja fragilă în numeroase țări în curs de dezvoltare și riscă să anuleze anumite realizări în materie de dezvoltare. UE își menține angajamentul de a ajuta țările în curs de dezvoltare în vederea reducerii și, în ultimă instanță, a eradicării sărăciei. Pentru a atinge acest obiectiv, a fost elaborat regulamentul privind Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare (ICD) pentru perioada 2007-2013, scopul principal global al acestuia fiind eradicarea sărăciei în țările și regiunile partenere. Acesta constă în trei categorii de programe: (i) programe geografice bilaterale și regionale care vizează cooperarea cu Asia, America Latină, Asia Centrală, Orientul Mijlociu și Africa de Sud; (ii) programe tematice care vizează următoarele aspecte: investirea în oameni, mediul înconjurător și gestionarea durabilă a resurselor naturale, inclusiv a energiei, actorii nestatali și autoritățile locale, securitatea alimentară, migrația și azilul; și (iii) măsuri de însoțire pentru țările producătoare de zahăr. Regulamentul actual privind ICD expiră la 31 decembrie 2013. Diferitele revizuiri realizate ale ICD au confirmat valoarea sa adăugată la nivel global și contribuția sa la atingerea ODM, dar au evidențiat totodată anumite neajunsuri. Noile provocări, împreună cu prioritățile stabilite în Strategia Europa 2020 și cea mai recentă politică de dezvoltare a UE, au determinat Comisia să propună revizuirea și adaptarea regulamentului privind ICD, în conformitate cu comunicarea „Un buget pentru Europa 2020” din 29 iunie 2011 și comunicarea „Creșterea impactului politicii UE în domeniul dezvoltării: o agendă a schimbării” din 13 octombrie 2011. 2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI Consultare publică Comisia a organizat o consultare publică privind viitorul finanțării acțiunii externe a UE în perioada 26 noiembrie 2010-31 ianuarie 2011. Acest proces s-a bazat pe un chestionar on-line însoțit de un document de fond, „Care va fi finanțarea acțiunii externe a UE după 2013?”. În general, răspunsurile nu au sugerat necesitatea unei modificări substanțiale a structurii actuale a instrumentelor existente. Cu toate acestea, au fost identificate mai multe probleme, care au fost luate în considerare în mod corespunzător la elaborarea noului regulament privind ICD: · respondenții au declarat, în marea majoritate (aproximativ 70 %), că intervenția financiară a UE oferă o valoare adăugată substanțială. Respondenții au afirmat că UE trebuie să își valorifice în mod adecvat avantajul comparativ legat de prezența sa pe teren în întreaga lume, expertiza amplă și variată, caracterul supranațional și rolul de facilitator al coordonării; · aproape toți respondenții (92 %) au susținut o abordare mai diferențiată, adaptată la situația țării beneficiare, pentru a spori impactul instrumentelor financiare ale UE. În acest sens, diferențierea dintre țările beneficiare este amplificată; · a existat un sprijin larg în rândul respondenților pentru explorarea condiționalității pe baza respectării de către țara beneficiară a drepturilor omului, a minorităților, a bunei guvernanțe și a diversității formelor de expresie culturală (78 %) și pe baza calității politicilor sale și a capacității și disponibilității de a pune în aplicare politici solide (63 %). Regulamentul propus recunoaște importanța planurilor naționale de dezvoltare, precum și strategiile UE elaborate în comun, ca bază pentru cooperare. De asemenea, subliniază valorile și principiile de bază ale UE și consolidează, astfel, condiționalitatea și responsabilitatea reciprocă; · o majoritate semnificativă a respondenților sprijină o flexibilitate crescută în punerea în aplicare, în special pentru identificarea de soluții la provocările transregionale, care este considerată a fi obstrucționată de „limitarea geografică” a instrumentelor individuale (FED se limitează la țările ACP, ICD la America Latină, Asia, Asia Centrală, Orientul Mijlociu și Africa de Sud, iar IEVP la țările din vecinătate). Regulamentul propus prevede activități de punere în aplicare de importanță transregională și grupează diferitele axe tematice pentru a crește flexibilitatea și a simplifica punerea în aplicare; · respondenții au fost de acord, în majoritate, cu faptul că programarea în comun și cofinanțarea împreună cu statele membre (și eventual cu țările beneficiare) ar putea spori impactul și coerența acțiunii externe a UE, simplifica furnizarea ajutoarelor și reduce costurile generale ale tranzacțiilor. Acest aspect este tratat în mod corespunzător în cadrul regulamentului propus. Obținerea și utilizarea expertizei Comisia a efectuat o analiză internă a diferitelor rapoarte (evaluări, audituri, studii, analize intermediare). Analiza a evaluat ce anume funcționează și ce nu funcționează și a desprins învățăminte pentru elaborarea instrumentelor de finanțare. Analiza a arătat că instrumentul ICD actual contribuie la progresele spre atingerea ODM în țările în curs de dezvoltare. Modalitățile de punere în aplicare a ICD, cum ar fi sprijinul bugetar și „abordarea la nivel sectorial”, au permis o cooperare aprofundată cu țările partenere și o diviziune mai eficientă a muncii prin cofinanțare între donatori. Cu toate acestea, analiza a identificat mai multe neajunsuri. · Diferite politici interne ale UE devin din ce în ce mai mult parte a acțiunii externe a Uniunii. În acord cu „Strategia Europa 2020” și cu Tratatul de Lisabona, era necesară consolidarea reciprocă a acțiunilor interne și externe. Arhitectura existentă nu era adecvată pentru a permite Comisiei să intervină în mod eficient la o scară suficientă. Gruparea diferitelor axe tematice sub un singur titlu va ameliora semnificativ situația. · În unele cazuri, programele tematice erau prea fragmentate pentru a putea răspunde crizelor globale (de exemplu, criza prețurilor la alimente, gripa aviară) sau angajamentelor internaționale asumate la cel mai înalt nivel politic (de exemplu, biodiversitatea și schimbările climatice). Utilizarea pachetului tematic necesita, prin urmare, o mai mare flexibilitate prin gruparea diferitelor programe tematice și permite un angajament pe termen lung mai coerent și cuprinzător în ceea ce privește bunurile publice și provocările globale și un răspuns la diversele șocuri care îi afectează pe cei mai săraci. · Regulamentul actual privind ICD acoperă o serie largă de țări în curs de dezvoltare, de la țările cel mai puțin dezvoltate la țările venituri cu medii situate în tranșa superioară. Creșterea recentă a inegalităților economice și sociale dintre țările partenere și dezvoltarea de noi obiective reclamă o diferențiere îmbunătățită. Noul regulament propus oferă îndrumări suplimentare cu privire la diferențiere, permițându-i Uniunii să concentreze ajutoarele acolo unde sunt necesare în cea mai mare măsură și unde vor avea cel mai mare impact. Pentru a completa mixul de politici, Comisia propune crearea unui nou instrument (Instrument de parteneriat) pentru abordarea obiectivelor care depășesc nivelul simplei asistențe pentru dezvoltare. · Sprijinirea inițiativelor transregionale s-a dovedit a fi dificilă, având în vedere arhitectura actuală a instrumentelor de asistență externă, în special în ceea ce privește punerea în aplicare a Strategiei comune UE-Africa. Noul regulament privind ICD prevede un temei juridic mai bun pentru punerea în aplicare a Strategiei comune UE-Africa. · În prezentul regulament privind ICD, dispozițiile referitoare la statele fragile și țările aflate în situații post-criză sunt insuficiente: acestea subestimează necesitatea sprijinirii proceselor politice care consolidează statul de drept și buna guvernanță. Pentru soluționarea provocărilor tranziției este necesar un set de răspunsuri la nivel de țară, pe baza necesităților specifice și asociate cu o strategie comună (o abordare globală). Noul regulament ia în considerare într-o mai mare măsură aceste provocări și identifică soluții la rigiditatea procesului decizional în ceea ce privește alocarea fondurilor, programarea și punerea în aplicare. · Regulamentul actual privind ICD conține alocații indicative pentru fiecare regiune, fără să prevadă rezerve nealocate. Acest lucru reduce posibilitatea mobilizării resurselor pentru a răspunde unor necesități neprevăzute (noi priorități politice, dezastre naturale sau provocate de om etc.). Noul regulament propune păstrarea unor rezerve nealocate pentru a fi utilizate pentru a reacționa la evenimente neprevăzute. · În sfârșit, procesul actual de programare și punere în aplicare a ICD a fost evaluat ca fiind prea complex. Acesta nu permite alinierea ciclului de programare al UE la cele ale partenerilor săi, nu facilitează suficient programarea în comun cu statele membre și nu permite ajustări rapide dacă este necesar. Toate aceste neajunsuri au fost soluționate în mod direct în noul regulament privind ICD. Evaluarea impactului Comisia a desfășurat o evaluare a impactului (EI) care a analizat 3 alternative politice de bază: menținerea regulamentului privind ICD fără nicio modificare (opțiunea 1) și două alternative de modificare a ICD pentru fiecare problemă identificată în cadrul ICD actual (opțiunile 2A și 2B). Opțiunea 1 nu a fost acceptată deoarece nu ar rezolva problemele identificate. Sub-opțiunile A și B din cadrul opțiunii 2 rezolvă problemele identificate în grade diferite, fiecare având implicații specifice politice și de altă natură. Concluzia EI a fost că sub-opțiunea B este mai bună întrucât: · aliniază obiectivele ICD la noile tendințe din politica UE în domeniul dezvoltării; · asigură o diferențiere clară între țările partenere; · include buna guvernanță, democrația, drepturile omului și statul de drept în asistența UE; · facilitează punerea în aplicare a Strategiei comune UE-Africa; · simplifică programele tematice pentru a asigura flexibilitatea necesară; · asigură mecanisme flexibile care să faciliteze un răspuns mai eficace al UE la situațiile care evoluează rapid în statele aflate în criză, post-criză și în situații de fragilitate; · sporește flexibilitatea alocărilor de fonduri și · îmbunătățește eficacitatea ajutoarelor UE prin simplificarea și flexibilizarea procedurilor de programare și punere în aplicare, facilitarea programării în comun și alinierea asistenței UE la ciclurile de programare ale țărilor partenere. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII Partea a cincea, titlul III, capitolul 1 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene asigură cadrul juridic de cooperare cu țările și regiunile partenere. Regulamentul propus privind ICD se bazează, în special, pe articolul 209 alineatul (1) din tratat și este prezentat de Comisie în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 294. Declarația comună a Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului, a Parlamentului European și a Comisiei privind politica de dezvoltare a Uniunii Europene: „Consensul european”, din 20 decembrie 2005, comunicare din 13 octombrie 2011 „Creșterea impactului politicii UE în domeniul dezvoltării - o agendă a schimbării”, precum și orice comunicare viitoare care stabilește orientări și principii de bază pentru politica de dezvoltare a Uniunii și orice concluzii sau modificări ulterioare ale acestora, vor asigura cadrul general, orientările și punctul focal pentru punerea în aplicare a acestui regulament. UE se află într-o poziție imparțială unică de a furniza o parte din asistența externă a Uniunii în numele și împreună cu statele membre, fapt care îi oferă o credibilitate crescută în țările în care activează. Multe state membre nu au capacitatea și/sau disponibilitatea de a dezvolta instrumente externe globale. Prin urmare, intervenția la nivelul UE este cea mai bună modalitatea de a promova interesele și valorile generale ale Uniunii la scară globală și de a asigura o prezență mondială a UE. Cu 27 de state membre acționând prin politici și strategii comune, UE deține masa critică pentru a răspunde provocărilor mondiale, în special în ceea ce privește atingerea ODM. Întrucât obiectivele regulamentului propus nu pot fi suficient realizate de către statele membre, dar pot fi, prin urmare, din cauza dimensiunilor și efectelor acțiunii, mai bine realizate la nivelul UE, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din tratat. Noul regulament propus consolidează, de asemenea, capacitatea de coordonare și facilitează programarea în comun cu statele membre, asigurând o diviziune eficientă a muncii și o furnizare eficace a ajutoarelor. Politica de dezvoltare a Uniunii și politicile statelor membre trebuie să se completeze și să se susțină reciproc. În acest scop, asistența UE trebuie să se concentreze acolo unde poate avea cel mai mare impact, având în vedere capacitatea sa de a acționa la scară globală și de a răspunde provocărilor globale. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din tratat, noul regulament propus nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor sale. Noul regulament propus va funcționa ținând cont de dimensiunea externă a priorităților de politică sectorială ale UE, asigurând coordonarea și amplificarea sinergiilor, în acord cu obiectivele stabilite în regulament și în conformitate cu cadrul juridic și de politică menționat mai sus. 4. IMPLICAȚII BUGETARE Comisia propune alocarea sumei de 96 de miliarde EUR pentru perioada 2014-2020 pentru instrumentele externe[1]. Alocarea propusă pentru ICD este de 23 294,7 milioane EUR. Angajamentele bugetare anuale indicative pentru ICD sunt prezentate în tabelul de mai jos. Alocările financiare indicative per program ICD individual sunt prezentate în anexa VII la regulament. Se intenționează ca cel puțin 50 % din programul pentru bunuri publice mondiale și provocări globale să se cheltuiască pentru schimbări climatice și obiective de mediu[2] și cel puțin 20 % pentru incluziune socială și dezvoltare umană. La nivel global, în conformitate cu comunicarea „Creșterea impactului politicii UE în domeniul dezvoltării: o agendă a schimbării”, este prevăzut un sprijin continuu pentru incluziune socială și dezvoltare umană, până la cel puțin 20 % din ajutorul pentru dezvoltare al Uniunii. În sfârșit, acest regulament intenționează să contribuie la direcționarea a cel puțin 20% din bugetul Uniunii la crearea de societăți cu emisii scăzute de carbon și rezistentă la schimbările climatice, astfel cum se prevede în comunicarea Comisiei „Un buget pentru Europa 2020”. Pentru a asigura predictibilitatea, finanțarea activităților de învățământ superior din țările terțe în contextul programului „Erasmus pentru toți” va fi pusă la dispoziție, în acord cu obiectivele de acțiune externă ale UE, prin 2 alocații multianuale care acoperă doar primii 4 ani și, respectiv, perioada rămasă de 3 ani. Această finanțare se va reflecta în programarea indicativă multianuală a ICD, în funcție de necesitățile și prioritățile identificate ale țărilor în cauză. Alocațiile pot fi revizuite în cazul unor evenimente neprevăzute majore sau al unor schimbări politice importante, în funcție de prioritățile externe ale UE. Dispozițiile Regulamentului (UE) privind programul „Erasmus pentru toți” UE nr. [--] al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a programului „Erasmus pentru toți”[3] se vor aplica utilizării acestor fonduri. Instrument de cooperare pentru dezvoltare || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014-2020 2 716,7 || 2 903,1 || 3 100,3 || 3 308,7 || 3 525,3 || 3 751,7 || 3 989 || 23 294,7 *Prețurile actuale în milioane EUR 5. ELEMENTE PRINCIPALE Simplificare O prioritate pentru Comisie în cadrul acestui nou regulament, ca și în alte programe din contextul cadrului financiar multianual (CAM), o reprezintă simplificarea cadrului de reglementare și facilitarea accesului la asistența Uniunii al țărilor și regiunilor partenere, al organizațiilor societății civile, al IMM-urilor etc., în măsura în care contribuie la obiectivele regulamentului. Instrumentele externe vor fi simplificate prin delimitarea mai clară a acestora și reducerea suprapunerilor dintre ele, astfel încât să fie identificate individual cu obiective de politică definite în mod clar. Simplificarea și reducerea costurilor tranzacționale pentru țările și regiunile partenere se vor realiza, de asemenea, prin proceduri de programare mai flexibile care permit aplicarea principiilor eficacității ajutorului. De exemplu, Uniunea se poate alinia la planurile naționale de dezvoltare ale țărilor partenere, eliminându-se astfel necesitatea pentru țările partenere de a negocia documente strategice specifice UE care să fie adoptate de Comisie și permițând o analiză mai orientată care ar putea fi inclusă în documentul de programare multianuală. De asemenea, coordonarea donatorilor și diviziunea muncii pot fi consolidate prin programare în comun cu statele membre. Normele de aplicare sunt conținute în Regulamentul (UE) nr. [--] al Parlamentului European și al Consiliului din [--] de stabilire a normelor și procedurilor comune pentru punerea în aplicare a instrumentelor de acțiune externă ale Uniunii. Diferențiere Abordarea diferențiată prezentată în comunicarea „Creșterea impactului politicii UE în domeniul dezvoltării: o agendă a schimbării” își propune să mărească impactul cooperării pentru dezvoltare de la nivelul UE prin orientarea resurselor sale acolo unde este cea mai mare nevoie de ele pentru a ajuta la reducerea sărăciei și acolo unde ar putea avea cel mai mare impact. Aceasta trebuie pusă în aplicare, în primul rând, din punctul de vedere al eligibilității pentru programele bilaterale de cooperare pentru dezvoltare și, în al doilea rând, din punctul de vedere al alocării ajutoarelor. În principiu, țările cu venituri mari, țările cu venituri medii din tranșa superioară și alte țări mari cu venituri medii, care se află pe calea unei dezvoltări durabile și/sau care au acces la resurse interne și externe mari pentru finanțarea propriilor strategii de dezvoltare, ar urma să iasă din cadrul programelor de ajutor bilaterale. Lumea este într-un proces de dezvoltare: lista CAD al OCDE cu beneficiarii AOD (revizuită în 2011) arată că peste 20 de țări au trecut de la categoria cu venituri mici la cea cu venituri medii sau de la categoria cu venituri medii din tranșa inferioară la cea cu venituri medii din tranșa superioară, pe baza PNB-ului pe cap de locuitor. În mod evident, acesta este doar un indicator dintre atâția alții, iar aplicarea principiului diferențierii trebuie să ia, de asemenea, în considerare dezvoltarea umană, dependența de ajutoare și alte aspecte, inclusiv dinamica procesului de dezvoltare. În special, multe țări cu venituri medii joacă un rol nou și din ce în ce mai mare la nivel regional și/sau mondial. Prin urmare, UE trebuie să își adapteze natura relațiilor noastre cu acestea, incluzând prioritățile și instrumentele noastre de cooperare. Acest lucru nu ar trebui să conducă la o slăbire a relațiilor noastre, ci mai degrabă la un set mai modern de instrumente. UE trebuie să se angajeze în noi parteneriate cu țări care ies din programele de ajutor bilaterale, în special pe baza programelor regionale și tematice din cadrul noului ICD, a instrumentelor de finanțare tematice pentru acțiunea externă a UE și a noului Instrument de parteneriat. Acte delegate Se propune ca flexibilitatea să fie sporită prin utilizarea de acte delegate în conformitate cu articolul 290 din tratat, pentru a face posibilă modificarea anumitor elemente neesențiale din regulament care afectează programarea ulterioară (de exemplu, anexe privind țările eligibile, domenii de cooperare și alocația financiară indicativă per program pentru 2014-2020). Explicație detaliată Această secțiune cuprinde un comentariu detaliat, în care sunt explicate principalele idei ale noului regulament privind ICD din cadrul fiecăruia din articolele propuse. (0) Obiect și domeniu de aplicare (articolul 1 titlul I) Singura modificare propusă la articolul 1 este de a include Programul pan-african în domeniul de aplicare al regulamentului. Regulamentul se referă, astfel, la toate țările, teritoriile și regiunile în curs de dezvoltare, cu excepția țărilor eligibile pentru Instrumentul de asistență pentru preaderare. (1) Obiective și principii generale (titlul II) – articolele 2 și 3 Articolul 2 (Obiective și criterii de eligibilitate) stabilește obiectivele principale și generale ale regulamentului și caracteristicile cooperării pentru dezvoltare geografică și ale cooperării tematice a Uniunii. Obiectivele sunt în conformitate cu articolul 208 din tratat și cu comunicările Comisiei menționate mai sus, „Un buget pentru Europa 2020” și „Creșterea impactului politicii UE în domeniul dezvoltării: o agendă a schimbării”. Articolul prevede sprijinirea tuturor formelor de cooperare cu țările în curs de dezvoltare. Acesta reclamă îndeplinirea criteriilor asistenței oficiale pentru dezvoltare (AOD) stabilite de CAD al OCDE, sub rezerva eventualelor excepții pentru programele tematice și Programul pan-african. În cazul acestor programe, se prevede o flexibilitate de 10 % pentru activitățile care nu intră în domeniul de aplicare a AOD, în vederea acoperirii cheltuielilor care, deși nu sunt, strict vorbind, conforme cu AOD, pot fi necesare pentru punerea în aplicare adecvată a acțiunilor din cadrul acestor programe. Articolul 3 (Principii generale) stabilește principalele principii care reglementează punerea în aplicare a regulamentului, respectiv, democrația, respectarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și statul de drept, o abordare diferențiată a țărilor partenere, luând în considerare necesitățile, capacitățile, angajamentele și performanțele acestora și potențialul impact asupra UE, principalele aspecte interdisciplinare (cum ar fi egalitatea de șanse între femei și bărbați și emanciparea femeilor), coerență sporită a acțiunii externe a UE, coordonare îmbunătățită cu statele membre și alți donatori bilaterali sau multilaterali, precum și un proces de dezvoltare coordonat de țara și regiunea parteneră cu responsabilitate reciprocă, printr-o abordare a dezvoltării care include și la care participă toți actorii, utilizând modalități de cooperare eficiente și inovatoare, în conformitate cu bunele practici ale CAD al OCDE și îmbunătățind astfel impactul ajutorului și reducând suprapunerea și duplicarea. (2) Programe geografice și tematice (titlul III) – articolele 4-9 Articolul 4 (Punerea în aplicare a asistenței Uniunii) descrie tipul de programe și asistența UE în cadrul căreia se vor derula. Articolul 5 (Programe geografice) vizează posibilele domenii de cooperare și operează o diferențiere între cooperarea regională și bilaterală. Se va aplica principiul diferențierii prevăzut la articolul 3. În consecință, asistența pentru dezvoltare bilaterală ar fi oferită acelor țări partenere care au nevoie cel mai mult de ea și care nu dispun de capacitățile financiare necesare propriei dezvoltări. De asemenea, principiul diferențierii ia în considerare impactul potențial al asistenței Uniunii în țările partenere. Țările partenere care beneficiază de asistență pentru dezvoltare bilaterală sunt enumerate în anexa III. Această anexă nu include țările care au ieșit din programe pe baza următoarelor criterii: țările partenere care reprezintă mai mult de 1 % din PIB-ul mondial și/sau țările cu venituri medii din tranșa superioară, conform listei CAD al OCDE cu beneficiarii asistenței oficiale pentru dezvoltare (AOD), sunt în principiu excluse; cu toate acestea, sunt utilizate criterii suplimentare referitoare la necesitatea și capacitatea acestora, cum ar fi indicele dezvoltării umane, indicele vulnerabilității economice și dependența de ajutoare, precum și creșterea economică și investițiile străine directe. De asemenea, se ține seama de fiabilitatea datelor disponibile. Toate țările partenere incluse în anexa I ar beneficia însă în continuare de programele regionale și tematice. Regulamentul nu limitează domeniile de cooperare sau intervenție a UE. Orice enumerare a unor astfel de domenii este pur ilustrativă. Domeniile pot fi alese deoarece sunt pertinente pentru atingerea obiectivelor prevăzute în tratat, pentru obligațiile și angajamentele internaționale ale UE sau pentru obiectivele specifice prevăzute în acordurile cu țările și regiunile partenere. Acestea trebuie totuși propuse în raport cu obiectivul UE de concentrare a asistenței, în vederea asigurării faptului că politica UE și politicile statelor membre se completează reciproc, conform cerințelor articolului 208 din tratat[4] și ținând cont de comunicările Comisiei (în special, comunicarea Comisiei, „O agendă a schimbării”) și de rezoluțiile adecvate ale Consiliului și Parlamentului. Articolul 6 (Programe tematice) vizează programele tematice ale căror obiective generale și sfere de acțiune vor fi coerente cu scopul general și domeniul de aplicare al acestui regulament, precum și condițiile în care vor fi puse în aplicare programele tematice. Articolul 7 (Bunuri publice mondiale și provocări globale) descrie programul tematic „Bunuri publice mondiale și provocări globale”, care va viza principalele bunuri și provocări globale într-un mod flexibil și interdisciplinar. Principalele domenii de activități care vor fi urmărite de acest program sunt prezentate mai pe larg în anexa V și includ, printre altele, mediul și schimbările climatice, energia durabilă[5], dezvoltarea umană (incluzând sănătatea, educația, egalitatea de șanse între femei și bărbați, ocuparea forței de muncă, competențele, protecția socială și incluziunea socială, precum și aspectele aferente dezvoltării economice, cum ar fi creșterea, locurile de muncă, comerțul și participarea sectorului privat), securitatea alimentară, migrația și azilul. Acest program tematic va permite o reacție rapidă având în vedere evenimentele neprevăzute și crizele globale (de exemplu, criza prețurilor la alimente, gripa aviară). Acesta va reduce fragmentarea cooperării pentru dezvoltare a UE și va permite consolidarea și caracterul unitar al acțiunilor interne și externe. Articolul 8 (Organizațiile societății civile și autoritățile locale) descrie programul „Organizațiile societății civile (OSC) și autoritățile locale (AL)”, care se bazează pe programul anterior, „Actorii nestatali și autoritățile locale”. Axa centrală a acestui program a fost definită cu mai multă precizie, o mai mare atenție fiind acordată dezvoltării capacităților OSC și AL. Programul va promova o societate civilă și autorități locale mai favorabile incluziunii și mai autonome, va crește gradul de sensibilizare și mobilizare pe probleme de dezvoltare și va consolida capacitatea de dialog în materie de politică în domeniul dezvoltării. Articolul 9 (Programul pan-african) descrie Programul pan-african instituit pentru punerea în aplicare a Strategiei comune UE-Africa (JAES). Programul va fi complementar și coerent cu alte instrumente de finanțare, în special IEV și FED și cu programele tematice din cadrul ICD. În timp ce IEV și FED se axează pe intervenții la nivel regional sau național în Africa, Programul pan-african este utilizat pentru a oferi sprijin specific obiectivelor JAES, susținând în special activitățile cu caracter transregional, continental și transcontinental, precum și inițiativele JAES relevante pe scena mondială. Programul pan-african va funcționa în strânsă cooperare/concertare cu alte instrumente și se va concentra asupra inițiativelor specifice convenite în cadrul JAES și al planurilor sale de acțiune pentru care nu poate fi mobilizată o sursă alternativă de finanțare, asigurându-se astfel coerența și sinergia necesare și evitându-se duplicarea eforturilor și suprapunerile. (3) Programarea și alocarea fondurilor (titlul IV) – articolele 10-14 Articolul 10 (Cadru general de programare și de alocare a fondurilor) stabilește cadrul general de programare geografică și tematică, precum și de alocare a fondurilor în temeiul prezentului regulament. În acest sens, se vor utiliza criteriile de alocare identificate la articolul 3 alineatul (2). Pentru a asigura sinergiile și complementaritatea măsurilor Uniunii cu măsurile statelor membre, statele membre vor fi pe deplin implicate în procesul de programare. Procesul de consultare va include, de asemenea, alți donatori și actori în domeniul dezvoltării, precum și societatea civilă și autoritățile regionale și locale. Alineatul (4) prevede păstrarea unui anumit volum de fonduri nealocate, pentru a crește flexibilitatea instrumentului și pentru a oferi posibilitatea de a reacționa la evenimente neprevăzute (noi priorități politice, dezastre naturale sau provocate de om etc.). Articolul 11 (Documente de programare pentru programe geografice) descrie cerințele și principiile de întocmire a documentelor strategice pentru țările și regiunile care beneficiază de o alocație indicativă în temeiul acestui regulament și, pe baza acestora, de programe indicative multianuale. Articolul menționează, de asemenea, excepții privind cazurile în care nu ar fi necesară întocmirea unui document strategic, pentru a simplifica procesul de programare, precum și pentru a favoriza programarea în comun cu statele membre și alinierea la programele naționale ale țărilor în curs de dezvoltare. Pentru a asigura asumarea responsabilității de către țări și principiile eficacității ajutorului, documentele strategice vor fi elaborate în dialog cu țările și regiunile partenere, cu implicarea relevantă a societății civile și a autorităților regionale și locale. Statele membre, alături de alți donatori, vor fi implicate în conformitate cu articolul 10 alineatul (3). Articolul introduce, de asemenea, posibilitatea de a avea un document-cadru comun care să stabilească o strategie cuprinzătoare a Uniunii, din care să facă parte politica de dezvoltare. Programele indicative multianuale (PIM) elaborate s-ar putea baza pe orice documente de programare identificate în acest articol, cu excepția situației în care alocația totală nu ar depăși 30 de milioane EUR. PIM-urile pot fi ajustate printr-o revizuire intermediară sau ad-hoc, având în vedere obiectivele îndeplinite, precum și ținând cont de necesitățile nou identificate, cum ar fi cele rezultate din situații de criză, post-criză sau de fragilitate. Articolul 12 (Programare pentru țările aflate în situații de criză, post-criză sau de fragilitate) subliniază necesitățile și circumstanțele speciale ale țărilor aflate în situații de criză, post-criză sau de fragilitate, care ar trebui avute în vedere în momentul elaborării tuturor documentelor de programare. Alineatul 2 de la articolul 12 evidențiază necesitatea potențială unei reacții rapide în aceste țări și prevede o procedură specială [comitologie ex-post, articolul 14 alineatul (3)] pentru o revizuire ad-hoc a documentului strategic și a programului indicativ multianual. Articolul 13 (Documente de programare pentru programele tematice) descrie cerințele și procedura de elaborare a documentelor de programare tematică. Articolul prevede, de asemenea, posibilitatea unei revizuiri intermediare sau ad-hoc, după caz. Articolul 14 (Aprobarea documentelor strategice și adoptarea programelor indicative multianuale) prevede că documentele de programare multianuală (respectiv, documente strategice, programe indicative multianuale pentru țări și regiuni partenere și documente strategice tematice) vor fi adoptate de Comisie după obținerea avizului unui comitet alcătuit din reprezentanți ai statelor membre și prezidat de un reprezentant al Comisiei (comitetul fiind înființat în temeiul articolului 24 din prezentul regulament). Articolul prevede, de asemenea, flexibilitate și simplificare pentru situațiile în care poate exista o derogare de la procedurile de comitologie standard (de exemplu, neutilizarea comitologiei în cazul ajustărilor tehnice sau al modificărilor minore ale alocațiilor globale) și pentru cazurile în care procedurile de comitologie ar putea fi aplicate după adoptarea și punerea în aplicare a modificărilor Comisiei (de exemplu, cazuri de criză, post-criză și de fragilitate sau în cazul amenințărilor la adresa democrației și a drepturilor omului). (4) Dispoziții finale (titlul V) – articolele 15-22 Pentru a spori coerența și eficacitatea asistenței Uniunii și, în special, pentru a evita împărțirea programelor în mai multe instrumente diferite, articolul 15 (Participarea unei țări terțe neeligibile în temeiul prezentului regulament) prevede posibilitatea de extindere a eligibilității prezentului regulament pentru a include toate țările, teritoriile și regiunile terțe, în măsura în care acest lucru contribuie la obiectivele generale ale regulamentului. Articolul 16 (Suspendarea asistenței) stabilește procedura care urmează a fi aplicată în cazul neconformității cu principiile prevăzute la titlul II și eventuala suspendare a asistenței acordate în temeiul prezentului regulament. Articolele 17 și 18 (Delegarea de competențe Comisiei) introduc posibilitatea de a împuternici Comisia să adopte acte delegate de modificare sau completare a anexelor I-VI(I) la acest regulament. Articolul 28 descrie caracteristicile și procedurile acestei delegări a competențelor. Parlamentul European și Consiliul vor fi notificate simultan și imediat atunci când Comisia adoptă un astfel de act delegat, iar actul intră în vigoare doar dacă nu a fost exprimată nicio obiecție de către cele două instituții în perioada de 2 luni (care poate fi prelungită cu alte 2 luni) de după notificare. Articolul 19 (Comitetul) înființează comitetul relevant care ajută Comisia în punerea în aplicare a acestui regulament[6]. Articolul 20 (Dispoziții financiare) stabilește valoarea financiară de referință pentru punerea în aplicare a regulamentului. Articolul 21 (Serviciul European de Acțiune Externă) subliniază că acest regulament se va aplica în conformitate cu Decizia Consiliului privind organizarea și funcționarea Serviciului European de Acțiune Externă, Decizia Consiliului de stabilire a organizării și funcționării Serviciului european pentru acțiune externă[7], în special articolul 9. Articolul 22 (Intrarea în vigoare) prevede intrarea în vigoare a regulamentului și aplicarea acestuia de la 1 ianuarie 2014, fără a stabili o dată de încetare a aplicării. 2011/0406 (COD) Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI de instituire a unui instrument de finanțare a cooperării pentru dezvoltare PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 209 alineatul (1), având în vedere propunerea Comisiei, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: (1) Prezentul regulament constituie unul din instrumentele care asigură sprijin direct pentru politicile externe ale Uniunii Europene. Acesta va înlocui Regulamentul nr. 1905/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 de stabilire a unui instrument de finanțare a cooperării pentru dezvoltare[8], care expiră la 31 decembrie 2013. (2) Lupta împotriva sărăciei rămâne obiectivul principal al politicii de dezvoltare a Uniunii Europene, astfel cum este prevăzut la titlul V capitolul 1 din Tratatul privind Uniunea Europeană și la titlul III capitolul 1 din partea a cincea a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene, în acord cu Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului (ODM)[9] sau cu alte obiective acceptate de Uniune și de statele sale membre. (3) Consensul european privind dezvoltarea[10] și comunicările Comisiei „Creșterea impactului politicii UE în domeniul dezvoltării - o agendă a schimbării”[11] și „Abordarea viitoare a sprijinului bugetar al UE destinat țărilor terțe”[12], precum și orice comunicare viitoare care stabilește orientările și principiile de bază pentru politica de dezvoltare a Uniunii și concluziile ulterioare ale acestora asigură cadrul politic general, orientările și punctul focal pentru ghidarea punerii în aplicare a acestui regulament. (4) Uniunea este fondată pe valorile democrației, statului de drept, universalității, indivizibilității și respectării drepturilor omului și a libertăților fundamentale, pe respectarea demnității umane, pe principiile egalității și solidarității și pe respectarea principiilor Cartei ONU și ale dreptului internațional. Aceasta urmărește să dezvolte și să consolideze angajamentul față de aceste valori în țările și regiunile partenere, prin dialog și cooperare. (5) Uniunea își propune, de asemenea, să asigure coerența cu alte domenii ale acțiunii sale externe. Aceasta trebuie asigurată în momentul formulării politicii de cooperare pentru dezvoltare a Uniunii și al programării planurilor sale strategice și punerii în aplicare a măsurilor. (6) Ajutoare mai eficiente, o mai mare complementaritate și o mai bună armonizare, alinierea cu țările partenere și coordonarea procedurilor, atât între Uniune și statele sale membre, cât și în relațiile cu alți donatori și actori din domeniul dezvoltării, sunt esențiale pentru a asigura coerența și relevanța ajutorului, reducând în același timp costurile suportate de țările partenere. Prin politica sa de dezvoltare, Uniunea și-a asumat angajamentul de a pune în aplicare concluziile Declarației privind eficacitatea ajutorului adoptate de Forumul la nivel înalt privind eficacitatea ajutorului, organizat la Paris, la 2 martie 2005, ale Agendei pentru acțiune de la Accra adoptate la 4 septembrie 2008 și ale declarației care a urmat, adoptată la Busan la 1 decembrie 2011. Obiectivul realizării unei programări în comun între Uniune și statele sale membre trebuie susținut. Aceste angajamente au condus la o serie de concluzii ale Consiliului și ale reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului, cum ar fi Codul de conduită al UE privind complementaritatea și diviziunea muncii în politica de dezvoltare[13], și Cadrul operațional privind eficacitatea ajutorului[14]. (7) Asistența Uniunii ar trebui să sprijine Strategia comună UE-Africa[15] și planurile sale de acțiune succesive care formează cadrul unei cooperări extinse și reciproc avantajoase în cadrul unui parteneriat strategic caracterizat prin urmărirea unor obiective comune de pe poziții de egalitate. (8) Uniunea și statele membre trebuie să îmbunătățească coerența și complementaritatea politicilor lor de cooperare pentru dezvoltare, răspunzând în special priorităților țărilor și regiunilor partenere la nivel național și regional. Pentru a asigura că politica de cooperare pentru dezvoltare a Uniunii și politicile statelor membre se completează și se susțin reciproc, este necesar să se prevadă proceduri de programare în comun care ar trebui puse în aplicare ori de câte ori este posibil și prezintă relevanță. (9) Politica Uniunii și acțiunea internațională în domeniul cooperării pentru dezvoltare sunt ghidate de ODM, cum ar fi eradicarea sărăciei extreme și a foametei, inclusiv orice modificări ulterioare ale acestora, și de obiectivele și principiile de dezvoltare aprobate de Uniune și de statele sale membre, inclusiv în contextul cooperării acestora în cadrul Organizației Națiunilor Unite (ONU) și al altor organizați internaționale competente în domeniul cooperării pentru dezvoltare. (10) Uniunea trebuie să promoveze o abordare cuprinzătoare drept răspuns la crize și dezastre și la situațiile afectate de conflicte și de fragilitate, inclusiv la cele de tranziție. Acest lucru ar trebui să se bazeze în special pe concluziile Consiliului privind securitatea și dezvoltarea[16] privind un răspuns al UE la situațiile de fragilitate[17], privind prevenirea conflictelor[18], precum și pe orice concluzii ulterioare relevante. Astfel ar trebui să se asigure mixul necesar de abordări, răspunsuri și instrumente, garantând în special un echilibru corespunzător între abordările orientate spre securitate, cele de dezvoltare și umanitare și corelând reacția pe termen scurt cu sprijinul pe termen lung. (11) Asistența Uniunii ar trebui să se orienteze spre zonele în care are un impact mai mare, având în vedere capacitatea sa de a acționa la scară globală și de a răspunde provocărilor globale, precum eradicarea sărăciei, dezvoltarea durabilă și incluzivă și promovarea la nivel mondial a democrației, bunei guvernanțe, drepturilor omului și statului de drept, angajamentul său predictibil pe termen lung față de asistența pentru dezvoltare și rolul său în coordonarea cu statele sale membre. În vederea asigurării unui astfel de impact, trebuie să se aplice principiul diferențierii nu doar la nivelul alocării fondurilor, ci și la nivelul programării, pentru a garanta că procesul de cooperare pentru dezvoltare bilaterală vizează țările partenere care au cea mai mare nevoie, inclusiv statele fragile și statele cu grad ridicat de vulnerabilitate, și cu capacitate limitată de acces la alte surse de finanțare pentru sprijinirea propriei dezvoltări, având în vedere impactul potențial al asistenței Uniunii în țările partenere. În consecință, programarea bilaterală ar viza astfel de țări, sub rezerva aplicării de criterii obiective bazate pe necesitățile și capacitățile acestor țări, precum și pe impactul asistenței UE. (12) Prezentul regulament trebuie să prevadă un cadru favorizant programării, permițând o coordonare sporită între politicile Uniunii prin utilizarea unui document-cadru comun ca bază pentru programare. Acesta trebuie să permită alinierea deplină cu țările și regiunile partenere, bazându-se, după caz, pe planuri naționale de dezvoltare sau documente de dezvoltare cuprinzătoare similare, și să urmărească o mai bună coordonare între donatori, în special între Uniune și statele sale membre, prin programare în comun. (13) Întrucât obiectivele prezentului regulament nu pot fi atinse în mod satisfăcător de statele membre și, prin urmare, având în vedere amploarea și efectele acțiunii, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității și proporționalității prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum prevede articolul menționat anterior, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea acestor obiective. (14) Într-o lume globalizată, diferite politici interne ale UE, precum mediul, schimbările climatice, ocuparea forței de muncă (inclusiv munca decentă pentru toți), egalitatea de șanse între femei și bărbați, energia, apa, transporturile, sănătatea, educația, justiția și securitatea, cercetarea și inovația, societatea informațională, migrația, agricultura și pescuitul, devin tot mai mult o parte a acțiunii externe a UE. Comunicarea Comisiei „Europa 2020: o strategie pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii”[19] subliniază angajamentul Uniunii de a promova în cadrul politicilor sale interne și externe o creștere inteligentă, favorabilă incluziunii și durabilă reunind trei piloni: economic, social și de mediu. Acțiunile din aceste două domenii ar trebui, acolo unde este posibil, să se susțină reciproc, pentru a consolida impactul acestora. (15) Combaterea schimbărilor climatice și protejarea mediului se numără printre marile provocări cu care se confruntă Uniunea și în care necesitatea acțiunii internaționale este urgentă. În conformitate cu intenția declarată în comunicarea Comisiei „Un buget pentru Europa 2020” din 29 iunie 2011[20], prezentul regulament ar trebui să contribuie la obiectivul direcționării a cel puțin 20% din bugetul UE către o societate cu emisii reduse de carbon și rezistentă la schimbările climatice, iar programul privind bunurile publice și provocările globale ar trebui să utilizeze cel puțin 25% din fondurile sale pentru a acoperi schimbările climatice și mediul. (16) Comunicarea Comisiei „Creșterea impactului politicii UE în domeniul dezvoltării: o agendă a schimbării”[21] prevede sprijin în continuare pentru incluziune socială și dezvoltare umană de cel puțin 20 % din ajutorul pentru dezvoltare al Uniunii. Pentru a contribui la acest scop, cel puțin 20 % din programul privind bunurile publice mondiale și provocările globale ar trebui să susțină acest domeniu al dezvoltării. (17) Listele țărilor partenere stabilite în temeiul prezentului regulament trebuie adaptate pe baza posibilelor modificări ale statutului acestora, astfel cum a fost stabilit de Comitetul de asistență pentru dezvoltare al Organizației pentru Cooperare și Dezvoltare Economică (CAD al OCDE), precum și pe baza schimbărilor importante în ceea ce privește dezvoltarea umană, dependența de ajutor, situația de criză, vulnerabilitatea și alte aspecte care includ dinamica procesului de dezvoltare. Aceste actualizări, revizuiri ale țărilor partenere eligibile în ceea ce privește cooperarea pentru dezvoltare bilaterală, precum și modificări ale definițiilor unor domenii detaliate de cooperare și de activități și ajustări ale alocației financiare indicative per program constituie elemente neesențiale ale prezentului regulament. În consecință, pentru a-și adapta domeniul de aplicare la realitatea care se schimbă cu rapiditate din țările terțe, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene trebuie delegată Comisiei, pentru actualizarea anexelor prezentului regulament, care includ lista țărilor și regiunilor partenere eligibile pentru finanțarea Uniunii, definiția domeniilor detaliate de cooperare în cadrul programelor geografice și tematice și alocațiile indicative per program. Este deosebit de important ca, în timpul activităților pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui să asigure, de asemenea, transmiterea simultană, la timp și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu. (18) Pentru a asigura condiții uniforme de punere în aplicare a prezentului regulament, Comisiei trebuie să-i fie acordate competențe de executare. (19) Competențele de executare referitoare la documentele strategice și programele indicative multianuale prevăzute la articolele 11-14 din prezentul regulament ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie[22]. Luând în considerare natura respectivelor acte de punere în aplicare, în special caracterul de orientare spre politică sau implicațiile bugetare ale acestora, trebuie să se utilizeze, în general, procedura de examinare pentru adoptarea acestora, exceptând măsurile la scară financiară redusă. Comisia trebuie să adopte acte de punere în aplicare imediat aplicabile, în cazurile justificate legate de necesitatea unui răspuns rapid din partea Uniunii, în care motive imperative impun acest lucru de urgență. (20) Normele și procedurile comune pentru punerea în aplicare a instrumentelor de acțiune externă ale Uniunii sunt stabilite în Regulamentul (UE) nr. …/…al Parlamentului European și al Consiliului din ….[23], denumit în continuare „regulamentul comun de punere în aplicare”. (21) Organizarea și funcționarea Serviciului european pentru acțiune externă sunt descrise în Decizia 2010/427/UE a Consiliului[24], ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT: TITLUL I INTRODUCERE Articolul 1 Obiect și domeniu de aplicare 1. În temeiul prezentului regulament, Uniunea poate finanța: (a) programe geografice destinate sprijinirii cooperării cu țările, teritoriile și regiunile în curs de dezvoltare menționate în anexa I (denumite în continuare „țări și regiuni partenere”), care sunt incluse pe lista CAD al OCDE cu beneficiarii asistenței oficiale pentru dezvoltare (AOD) prezentate în anexa II. Țările partenere care beneficiază de asistență pentru dezvoltare bilaterală sunt prezentate în anexa III. (b) programe tematice care vizează bunurile publice mondiale și provocările globale și care sprijină organizațiile societății civile și autoritățile locale din țările, teritoriile și regiunile eligibile pentru finanțare din partea Uniunii în cadrul programelor geografice, în conformitate cu anexa I la prezentul regulament, cu Regulamentul (UE) nr. [.../…] al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui instrument european de vecinătate[25] și cu Decizia Consiliului [2001/822/CE din 27 noiembrie 2001 privind asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări[26]], precum și din țările din Africa, zona Caraibelor și Pacific (ACP) semnatare ale Acordului de parteneriat ACP-UE semnat la Cotonou la 23 iunie 2000. (c) un program pan-african de sprijinire a Strategiei comune Africa-UE în țările, teritoriile și regiunile vizate de respectiva strategie. 2. În sensul prezentului regulament, prin „regiune” se înțelege o entitate geografică ce cuprinde cel puțin două țări în curs de dezvoltare. TITLUL II OBIECTIVE ȘI PRINCIPII GENERALE Articolul 2 Obiective și criterii de eligibilitate 1. În cadrul principiilor și obiectivelor acțiunii externe a Uniunii, (a) obiectivul principal al cooperării în temeiul prezentului regulament îl constituie reducerea și, pe termen lung, eradicarea sărăciei; (b) cooperarea în temeiul prezentului regulament va contribui, de asemenea, la îndeplinirea altor obiective ale acțiunii externe a UE, în special: (i) încurajarea unei dezvoltării economice, sociale și de mediu durabile și (ii) promovarea democrației, a statului de drept, a bunei guvernanțe și a respectării drepturilor omului. Îndeplinirea acestor obiective se măsoară pe baza indicatorilor relevanți, în special ODM 1 pentru litera (a) și ODM 1-8 pentru litera (b), precum și a altor indicatori stabiliți de comun acord de Uniune și statele sale membre. 2. Acțiunile din cadrul programelor geografice sunt concepute astfel încât să îndeplinească criteriile aplicabile AOD, definite de CAD al OCDE. Acțiunile din cadrul Programului pan-african și al programelor tematice sunt concepute astfel încât să îndeplinească criteriile aplicabile AOD, definite de CAD al OCDE, cu următoarele excepții: (a) atunci când caracteristicile beneficiarului impun să se procedeze altfel sau (b) atunci când acțiunea pune în aplicare o inițiativă globală, o prioritate a politicii Uniunii sau o obligație sau un angajament internațional al Uniunii, astfel cum sunt definite la articolul 6, iar acțiunea nu este de natură să îndeplinească criteriile aplicabile AOD. Fără a aduce atingere dispozițiilor de la litera (a), cel puțin 90 % din cheltuielile prevăzute în cadrul Programului pan-african și al programelor tematice îndeplinesc criteriile aplicabile AOD, definite de CAD al OCDE. 3. Acțiunile care intră sub incidența Regulamentului (CE) nr. 1257/96 al Consiliului din 20 iunie 1996 privind ajutorul umanitar[27] și care sunt eligibile pentru finanțare în temeiul regulamentului respectiv nu beneficiază, în principiu, de finanțare în temeiul prezentului regulament, decât dacă este necesar să se asigure continuitatea cooperării între o situație de criză și restabilirea condițiilor stabile de dezvoltare. Articolul 3 Principii generale 1. Uniunea urmărește să promoveze, să dezvolte și să consolideze principiile democrației, statului de drept și respectării drepturilor omului și a libertăților fundamentale pe care este fondată, prin dialog și cooperare cu țările și regiunile partenere. 2. În punerea în aplicare a prezentului regulament și cu scopul de a asigura un impact ridicat al asistenței Uniunii, se adoptă o abordare diferențiată între țările partenere, pentru a garanta că acestea beneficiază de cooperare specifică și adaptată în funcție: (a) de nevoile lor; (b) de capacitățile lor de a genera și accesa resurse financiare și de capacitățile lor de absorbție, precum și (c) de angajamentele și performanțele lor. Abordarea diferențiată este adoptată și în ceea ce privește impactul al asistenței Uniunii în țările partenere. Țările cu cea mai mare nevoie de asistență, în special țările cel mai puțin dezvoltate, țările cu venituri mici și țările aflate în situații de criză, post-criză, de fragilitate și de vulnerabilitate, au prioritate în procesul de alocare a resurselor. 3. Sunt integrate în toate programele următoarele aspecte orizontale: promovarea drepturilor omului, egalitatea de șanse între femei și bărbați, emanciparea femeilor, nediscriminarea, democrația, buna guvernanță, drepturile copilului și drepturile populațiilor indigene, incluziunea socială și drepturile persoanelor cu handicap, sustenabilitatea mediului, inclusiv identificarea de soluții la schimbările climatice, precum și combaterea HIV/SIDA. 4. Se acordă o importanță deosebită consolidării statului de drept, îmbunătățirii accesului la justiție, sprijinirii societății civile, comerțului și dezvoltării durabile, accesului la TIC, sănătății și securității alimentare, promovării dialogului, participării și reconcilierii, precum și consolidării instituțiilor. 5. În punerea în aplicare a prezentului regulament, se asigură coerența cu alte domenii de acțiune externă a Uniunii și cu alte politici relevante ale acesteia. În acest scop, măsurile finanțate în temeiul prezentului regulament, inclusiv cele gestionate de BEI, se bazează pe politicile de cooperare prevăzute în instrumente precum acorduri, declarații și planuri de acțiune încheiate între Uniune și țările și regiunile terțe în cauză, precum și pe deciziile, interesele specifice, prioritățile de politică și strategiile Uniunii. 6. Comisia și statele membre efectuează schimburi de informații periodice și frecvente, inclusiv cu alți donatori, și încurajează o mai bună coordonare și o mai bună complementaritate între donatori, prin eforturi în vederea unei programări multianuale comune bazată pe strategiile de reducere a sărăciei sau pe strategii echivalente din țările partenere, prin mecanisme comune de punere în aplicare, inclusiv prin analize comune, prin instituirea unor misiuni comune la nivelul tuturor donatorilor și prin utilizarea mecanismelor de cofinanțare și a acordurilor de cooperare delegată. 7. În cadrul sferelor proprii de competență, Uniunea și statele membre promovează o abordare multilaterală a provocărilor globale și, după caz, încurajează cooperarea cu organizații și organisme internaționale și cu alți donatori bilaterali. 8. Uniunea promovează cooperarea efectivă cu țările și regiunile partenere, în conformitate cu cele mai bune practici internaționale. Aceasta își aliniază tot mai mult sprijinul la strategiile de dezvoltare, politicile și procedurile de reformă naționale sau regionale ale partenerilor. Uniunea contribuie la consolidarea procesului de responsabilizare reciprocă a guvernelor partenere și a instituțiilor și donatorilor și promovează expertiza și ocuparea forței de muncă la nivel local. În acest scop, Uniunea promovează: (a) un proces de dezvoltare care este condus de țara parteneră și pentru care aceasta și-a asumat responsabilitatea; (b) abordări în materie de dezvoltare deschise tuturor actorilor și participative și o implicare largă a tuturor segmentelor societății în procesul de dezvoltare și în dialogul național și regional, inclusiv în dialogul politic; (c) modalități și instrumente de cooperare eficace și inovatoare, astfel cum se prevede la articolul 4 din regulamentul comun de punere în aplicare, cum ar fi combinarea granturilor și împrumuturilor și alte mecanisme de repartizare a riscurilor în sectoarele și țările selectate, precum și implicarea sectorului privat, în conformitate cu bunele practici ale CAD al OCDE. Aceste modalități și instrumente sunt adaptate la situația specifică a fiecărei țări sau regiuni partenere, cu accent pe abordările ce au la bază programe, pe furnizarea unei finanțări predictibile a ajutoarelor, pe mobilizarea resurselor private, pe dezvoltarea și utilizarea sistemelor naționale și pe abordările bazate pe rezultate în materie de dezvoltare, incluzând, după caz, ținte și indicatori stabiliți la nivel internațional, cum ar fi cei ai ODM, și (d) îmbunătățirea impactului politicilor și programării printr-o coordonare și o armonizare între donatori în scopul reducerii suprapunerilor și a duplicărilor, al îmbunătățirii complementarității și al susținerii inițiativelor la nivelul tuturor donatorilor. (e) coordonarea se realizează în țările și în regiunile partenere în baza orientărilor și principiilor celor mai bune practici convenite în domeniul coordonării și eficacității ajutorului. 9. Uniunea va sprijini, printre altele, punerea în aplicare a cooperării și dialogului la nivel bilateral, regional și multilateral, a acordurilor de parteneriat și a cooperării tripartite. 10. Comisia urmărește să efectueze schimburi periodice de informații cu societatea civilă. TITLUL III PROGRAME GEOGRAFICE Și TEMATICE Articolul 4 Punerea în aplicare a asistenței Uniunii Cu respectarea obiectivului general și a domeniului de aplicare, precum și a obiectivelor și principiilor generale ale prezentului regulament, asistența Uniunii este pusă în aplicare prin intermediul programelor geografice, tematice și Programului pan-african și în conformitate cu regulamentul comun de punere în aplicare. Articolul 5 Programe geografice 1. Activitățile de cooperare ale Uniunii desfășurate în temeiul prezentului articol vor fi puse în aplicare pentru activități cu caracter național, regional, transregional și continental. 2. Fără a aduce atingere articolului 1 alineatul (1) litera (a), un program geografic cuprinde cooperarea în domenii adecvate de activitate, (a) la nivel regional cu țările partenere menționate în anexa I și (b) la nivel bilateral cu țările partenere menționate în anexa III. 3. Programele geografice pot fi preluate din domeniile de cooperare prevăzute în „Consensul european”, printre altele, pentru a se atinge obiectivele prevăzute la articolul 2 alineatul (1). Domeniile comune de cooperare și domeniile specifice de cooperare pentru fiecare regiune sunt prezentate în anexa IV. 4. În cadrul fiecărui program național, Uniunea își va concentra, în principiu, asistența asupra a trei sectoare. Articolul 6 Programe tematice Cu respectarea obiectivului general și a domeniului de aplicare, precum și a obiectivelor și principiilor generale ale prezentului regulament, acțiunile întreprinse prin intermediul programelor tematice adaugă valoare și sunt complementare acțiunilor finanțate în cadrul programelor geografice. Pentru programarea acțiunilor tematice, se aplică următoarele condiții: (a) obiectivele de politică ale Uniunii urmărite de prezentul regulament nu pot fi îndeplinite în mod corespunzător sau eficace prin intermediul programelor geografice; (b) acțiunile vizează inițiative globale de sprijinire a obiectivelor stabilite la nivel internațional sau bunuri publice mondiale și provocări globale, caz în care, prin derogare de la articolul 9 din regulamentul comun de punere în aplicare, acestea pot include acțiuni în statele membre, țările candidate și potențial candidate și în alte țări terțe, astfel cum se prevede în programul tematic relevant; și/sau (c) acțiunile au următoarele caracteristici: – sunt multiregionale și/sau orizontale; – urmăresc politici și/sau inițiative inovatoare cu obiectivul de ghidare a acțiunilor viitoare; – sunt acțiuni derulate în lipsa unui acord cu guvernul (guvernele) partener(e); – sunt acțiuni care reflectă o prioritate de politică a Uniunii sau o obligație sau un angajament internațional și – după caz, sunt acțiuni derulate în lipsa unui program geografic sau în cazul suspendării unui astfel de program. Articolul 7 Bunuri publice mondiale și provocări globale 1. Obiectivul asistenței Uniunii în cadrul programului „Bunuri publice mondiale și provocări globale” este de a sprijini acțiuni în domenii precum mediul și schimbările climatice, energia durabilă, dezvoltarea umană, securitatea alimentară, migrația și azilul. 2. Domeniile de activitate acoperite prin asistența Uniunii în temeiul prezentului articol sunt prezentate în detaliu în anexa V. Articolul 8 Organizațiile societății civile și autoritățile locale 1. Obiectivul programului referitor la organizațiile societății civile și autoritățile locale în domeniul dezvoltării este de a finanța inițiativele în domeniul dezvoltării aplicate de organizațiile societății civile sau pentru acestea și de autoritățile locale provenite din țările partenere, Uniunea Europeană, țările candidate și potențial candidate sau pentru aceste autorități. 2. Domeniile de activități acoperite prin asistența Uniunii în temeiul prezentului articol, precum și o listă indicativă a categoriilor de organizații ale societății civile și autorități locale, sunt prezentate în detaliu în anexa V. Articolul 9 Programul pan-african 1. Asistența Uniunii sprijină punerea în aplicare a Strategiei comune Africa-UE și, în special, planurile sale succesive de acțiune, pentru a acoperi activitățile cu caracter transregional, continental sau global. Programul pan-african va promova, de asemenea, complementaritatea și coerența cu alte instrumente de finanțare ale acțiunii externe a Uniunii, în special Fondul european de dezvoltare și Instrumentul european de vecinătate. 2. Domeniile de cooperare acoperite prin asistența Uniunii în temeiul prezentului articol sunt prezentate în detaliu în anexa VI. 3. Programul indicativ multianual pentru Programul pan-african este întocmit pe baza Strategiei comune Africa-UE și a planurilor sale de acțiune. TITLUL IV PROGRAMAREA ȘI ALOCAREA FONDURILOR Articolul 10 Cadrul general de programare și de alocare a fondurilor 1. Pentru programele geografice, programele indicative multianuale pentru țările și regiunile partenere se întocmesc pe baza unui document strategic, astfel cum se prevede la articolul 11. Pentru programele tematice, programele indicative multianuale se întocmesc astfel cum se prevede la articolul 13. Comisia adoptă măsurile de punere în aplicare prevăzute la articolul 2 din regulamentul comun de punere în aplicare, pe baza documentelor de programare menționate la articolele 11 și 13. Cu toate acestea, în situații specifice, sprijinul Uniunii poate lua, de asemenea, forma unor măsuri nereglementate de aceste documente, astfel cum se prevede în regulamentul comun de punere în aplicare. 2. Uniunea și statele sale membre se consultă reciproc și consultă și alți donatori și actori din domeniul dezvoltării, inclusiv reprezentanții societății civile și autoritățile regionale și locale, într-un stadiu timpuriu al procesului de programare, pentru a favoriza complementaritatea și coerența activităților lor de cooperare. Această consultare poate conduce la programare în comun, realizată de Uniune împreună cu statele sale membre. 3. Comisia stabilește alocațiile indicative multianuale din cadrul fiecărui program geografic în conformitate cu principiile generale ale prezentului regulament, pe baza criteriilor prevăzute la articolul 3 alineatul (2) și luând în considerare, alături de specificitatea diferitelor programe, dificultățile specifice cu care se confruntă țările sau regiunile aflate în situații de criză, de vulnerabilitate, de fragilitate, în conflict sau predispuse la dezastre. 4. Se poate păstra un volum de fonduri nealocate. Sub rezerva alocării sau realocării ulterioare a acestora, astfel cum se prevede la articolul 11 alineatul (5) și la articolul 13, utilizarea acestor fonduri este decisă ulterior în conformitate, cu regulamentul comun de punere în aplicare. Articolul 11 Documente de programare pentru programe geografice 1. Documentele strategice sunt documente întocmite de Uniune pentru a asigura un cadru coerent pentru cooperarea în domeniul dezvoltării dintre Uniune și țara sau regiunea parteneră în cauză, în acord cu scopul general și domeniul de aplicare, cu obiectivele, principiile și politica Uniunii Europene. Elaborarea și punerea în aplicare a documentelor strategice fac obiectul următoarelor principii ale eficacității ajutorului: asumarea responsabilității la nivel național, parteneriat, coordonare, armonizare, aliniere la sistemele puse în aplicare în țara sau regiunea beneficiară, responsabilizarea reciprocă și orientarea spre rezultate, în conformitate cu dispozițiile articolului 3 alineatele (5)-(8). În acest sens, documentele strategice se bazează, în principiu, pe un dialog între Uniune și țara sau regiunea parteneră, implicând, după caz, statele membre relevante, și țara sau regiunea parteneră, implicând societatea civilă și autoritățile regionale și locale, pentru a asigura că țara sau regiunea în cauză își asumă suficient responsabilitatea procesului și pentru a încuraja sprijinirea strategiilor naționale de dezvoltare, în special a celor de reducere a sărăciei. 2. Documentele strategice pot face obiectul unei revizuiri intermediare sau a unei revizuiri ad-hoc, în cazul în care este necesar, în conformitate, după caz, cu principiile și procedurile definite în acordurile de parteneriat și de cooperare încheiate cu țările și regiunile partenere. 3. Documentele strategice se întocmesc pentru țările sau regiunile partenere relevante, cu excepția cazului în care a fost întocmit pentru țara sau regiunea parteneră respectivă un document-cadru comun care stabilește o strategie cuprinzătoare a Uniunii, incluzând politica de dezvoltare. Nu va fi necesar niciun document strategic pentru: (a) țările care au o strategie națională de dezvoltare sub forma unui plan național de dezvoltare sau a unui document de dezvoltare similar, acceptată de Comisie ca bază pentru programul indicativ multianual corespunzător, la adoptarea acestuia; (b) țările sau regiunile pentru care Uniunea și statele membre au convenit asupra unui document comun de programare multianuală; (c) regiunile care au o strategie convenită de comun acord cu UE. 4. Nu sunt necesare documente strategice pentru țările sau regiunile care beneficiază de o alocare a fondurilor Uniunii în temeiul prezentului regulament de cel mult 50 de milioane EUR pentru perioada 2014-2020. 5. Programe indicative multianuale se întocmesc pentru fiecare din țările sau regiunile care beneficiază de o alocare indicativă a fondurilor Uniunii în temeiul prezentului regulament. Cu excepția țărilor sau regiunilor menționate la alineatul (4), aceste documente se întocmesc pe baza documentelor strategice sau a documentelor similare menționate în prezentul articol. În înțelesul prezentului regulament, în situația în care documentul comun de programare multianuală prevăzut la alineatul 3 litera (b) respectă principiile și condițiile stabilite în prezentul alineat, incluzând o alocare indicativă de fonduri, precum și principiile stabilite la articolul 14, acesta poate fi considerat drept programul indicativ multianual. Programele indicative multianuale stabilesc domeniile prioritare selectate pentru finanțare din partea Uniunii, obiectivele specifice, rezultatele preconizate, indicatorii de performanță și alocația financiară indicativă, atât la nivel global, cât și per domeniu prioritar. După caz, această alocație se poate acorda sub forma unor limite de sume și/sau unele fonduri pot fi lăsate nealocate. Programele indicative multianuale trebuie ajustate, după caz, luând în considerare eventualele revizuiri intermediare sau ad-hoc ale documentului strategic pe care se bazează. În conformitate cu principiul responsabilizării reciproce în urmărirea și îndeplinirea obiectivelor convenite, inclusiv a celor referitoare la buna guvernanță, democrație și respectarea drepturilor omului și la statul de drept, alocațiile indicative pot fi mărite sau micșorate în urma revizuirilor, în special avându-se în vedere nevoile speciale cum sunt cele rezultate dintr-o situație de criză, post-criză sau de fragilitate sau în cazul în care performanțele au fost excepționale sau nesatisfăcătoare. Articolul 12 Programare pentru țările aflate în situații de criză, post-criză sau de fragilitate 1. La întocmirea documentelor de programare pentru țările aflate în situații de criză, post-criză sau de fragilitate, se iau în considerare în mod corespunzător vulnerabilitatea, nevoile speciale și circumstanțele țărilor sau regiunilor în cauză. O atenție corespunzătoare trebuie acordată măsurilor de prevenire a conflictelor, de consolidare a statului și a păcii, de reconciliere și de reconstrucție post-conflict. În cazul în care țările partenere sau grupurile de țări partenere sunt direct implicate într-o situație de criză, post-criză sau de fragilitate sau sunt afectate de aceasta, se pune un accent special pe amplificarea coordonării dintre acordarea de ajutor de urgență, reabilitare și dezvoltare pentru a le ajuta să facă trecerea de la o situație de urgență la faza de dezvoltare. Programele pentru țările și regiunile aflate într-o situație de fragilitate sau expuse periodic dezastrelor naturale prevăd măsuri de pregătire pentru dezastre și de prevenire a acestora, precum și de gestionare a consecințelor unor astfel de dezastre. 2. În situații de criză, post-criză și de fragilitate sau în caz de amenințare la adresa democrației, a statului de drept, a drepturilor omului sau a libertăților fundamentale, care reclamă o reacție rapidă din partea Uniunii, se poate utiliza procedura de urgență prevăzută la articolul 15 alineatul (4) din regulamentul comun de punere în aplicare pentru a se modifica documentul menționat la articolul 11, în urma unei revizuiri ad-hoc a strategiei de cooperare a țării sau regiunii respective. Aceste revizuiri pot propune o strategie specifică și adaptată pentru a asigura trecerea la cooperare și dezvoltare pe termen lung, promovând o mai bună coordonare și tranziție între instrumentele de politică umanitară și cele de dezvoltare. Articolul 13 Documente de programare pentru programele tematice 1. Programele indicative multianuale pentru programele tematice stabilesc strategia Uniunii pentru tematica vizată, prioritățile selectate pentru finanțare din partea Uniunii, obiectivele specifice, rezultatele preconizate, indicatorii de performanță, situația internațională și activitățile partenerilor principali. După caz, se definesc resurse și priorități de intervenție pentru participarea la inițiativele globale. Programele indicative multianuale sunt coerente cu documentele menționate la articolul 11 alineatul (3). 2. Programele indicative multianuale prevăd alocația financiară indicativă, atât la nivel global, cât și pentru fiecare domeniu prioritar. După caz, această alocație se poate acorda sub formă de limite de sume și/sau unele fonduri pot fi lăsate nealocate. Programele indicative multianuale trebuie ajustate în funcție de necesități pentru o punere în aplicare efectivă a politicilor, luând în considerare eventualele revizuiri intermediare sau ad-hoc. 3. Comisia și statele membre se consultă reciproc și consultă și alți donatori și actori din domeniul dezvoltării, inclusiv reprezentanții societății civile și autoritățile locale, într-un stadiu timpuriu al procesului de programare, pentru a favoriza complementaritatea activităților de cooperare ale acestora. Articolul 14 Aprobarea documentelor strategice și adoptarea programelor indicative multianuale 1. Documentele strategice sunt aprobate și programele indicative multianuale sunt adoptate de Comisie în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 15 alineatul (3) din regulamentul comun de punere în aplicare. Această procedură se aplică, de asemenea, revizuirilor substanțiale care conduc la o modificare semnificativă a strategiei sau a programării acesteia. 2. Procedura menționată la alineatul 1 nu se aplică modificărilor nesubstanțiale ale documentelor strategice sau programelor indicative multianuale, efectuării de ajustări tehnice, realocării fondurilor în cadrul alocațiilor indicative per domeniu prioritar sau majorării sau reducerii alocației indicative inițiale cu mai puțin de 20 %, cu condiția ca aceste modificări să nu afecteze domeniile prioritare și obiectivele stabilite în aceste documente. În acest caz, ajustările sunt comunicate Parlamentului European și Consiliului în decurs de o lună. 3. Din motive imperative de urgență, justificate în mod corespunzător, legate, printre altele, de situațiile prevăzute la articolul 12 alineatul (2), Comisia poate modifica documentele strategice și programele indicative multianuale în conformitate cu procedura de urgență menționată la articolul 15 alineatul (4) din regulamentul comun de punere în aplicare. TITLUL V DISPOZIȚII FINALE Articolul 15 Participarea unei țări terțe neeligibile în temeiul prezentului regulament În situații justificate în mod corespunzător și pentru a asigura coerența și eficacitatea finanțării Uniunii sau pentru a promova cooperarea regională sau transregională, Comisia poate decide, fără a aduce atingere articolului 2 alineatul (3), să extindă eligibilitatea acțiunilor la țările, teritoriile și regiunile care altfel nu ar fi eligibile pentru finanțare în temeiul articolului 1, în cazul în care acțiunea ce urmează a fi pusă în aplicare are un caracter global, regional, transregional sau transfrontalier. Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 8 alineatul (1) din regulamentul comun de punere în aplicare, persoanele fizice și juridice din țările, teritoriile și regiunile respective pot participa la procedurile de punere în aplicare a acestor acțiuni. Articolul 16 Suspendarea asistenței Fără a aduce atingere dispozițiilor referitoare la suspendarea ajutorului din acordurile de parteneriat și cooperare încheiate cu țările și regiunile partenere, în cazul în care o țară parteneră nu respectă principiile menționate la articolul 3 alineatul (1), Uniunea invită țara parteneră să desfășoare consultări în vederea identificării unei soluții acceptabile pentru ambele părți, exceptând cazurile de urgență specială. În cazul în care consultările cu țara parteneră nu conduc la o soluție acceptabilă pentru ambele părți sau în cazul în care consultările sunt refuzate sau în situații de urgență specială, Consiliul poate lua măsuri adecvate în conformitate cu articolul 215 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, care pot include suspendarea totală sau parțială a asistenței oferite de Uniune. Articolul 17 Delegarea de competențe Comisiei Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 18 pentru a modifica sau completa anexele I-VII la prezentul regulament. Articolul 18 Exercitarea competențelor delegate 1. Delegarea de competențe menționată la articolul 17 se conferă pe perioada de valabilitate a prezentului regulament. 2. Delegarea competențelor poate fi revocată în orice moment de Parlamentul European sau de Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării de competențe precizate în decizia respectivă. Aceasta intră în vigoare în ziua următoare publicării deciziei în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau la o dată ulterioară specificată în aceasta și nu aduce atingere valabilității actelor delegate deja în vigoare. 3. De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului. 4. Cu excepția cazurilor menționate la alineatul (5), un act delegat adoptat intră în vigoare numai în cazul în care nu a fost exprimată nicio obiecție, fie din partea Parlamentului European, fie din partea Consiliului, în termen de 2 luni de la notificarea Parlamentului European și Consiliului cu privire la actul respectiv sau în cazul în care, înainte de expirarea termenului respectiv, Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia cu privire la faptul că nu vor formula obiecții. Acest termen se prelungește cu 2 luni la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului. 5. Termenul de neexprimare de obiecții pentru alinierea anexelor I, II și III la deciziile CAD al OCDE de revizuire a listei beneficiarilor prezentate la articolul 1 litera (a) este de o săptămână. Articolul 19 Comitetul Comisia este asistată de comitetul ICD. Acesta este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011. Articolul 20 Valoarea financiară de referință 1. Valoarea financiară de referință pentru punerea în aplicare a prezentului regulament pentru perioada 2014-2020 este de 23 294 700 000 EUR. 2. Sumele minime indicative alocate pentru fiecare program prevăzut la articolele 5-9 pentru perioada 2014-2020 sunt indicate în anexa VII. Sumele pot fi realocate între programe printr-un act delegat în conformitate cu articolul 18. Sumele corespunzătoare programului privind bunurile publice mondiale și provocările globale pot fi realocate între subtitluri prin decizie a Comisiei, care este comunicată Parlamentului European și Consiliului în termen de o lună de la adoptarea acesteia. 3. Așa cum se menționează la articolul 13 alineatul (2) din regulamentul privind programul „Erasmus pentru toți”, pentru a promova dimensiunea internațională a învățământului superior, se va aloca o sumă în valoare totală indicativă de 1 812 100 000 de EUR din diferitele instrumente externe (Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare, Instrumentul european de vecinătate, Instrumentul de asistență pentru preaderare, Instrumentul pentru parteneriat și Fondul european de dezvoltare) pentru acțiuni de mobilitate în scop educațional în și din țările din afara UE și pentru cooperare și dialog în materie de politici cu autorități/instituții/organizații din aceste țări. Pentru utilizarea acestor fonduri se aplică dispozițiile regulamentului privind programul „Erasmus pentru toți” Finanțarea va fi pusă la dispoziție prin două alocări multianuale care acoperă doar primii patru ani, respectiv ultimii trei ani. Această finanțare va fi reflectată în programarea indicativă multianuală a acestor instrumente, în conformitate cu nevoile și prioritățile identificate ale țărilor în cauză. Alocațiile pot fi revizuite în cazul unor evenimente neprevăzute majore sau al unor schimbări politice importante, în funcție de prioritățile externe ale UE. Articolul 21 Serviciul European de Acțiune Externă Aplicarea prezentului regulament este în conformitate cu Decizia 2010/427/UE a Consiliului privind organizarea și funcționarea Serviciului European de Acțiune Externă. Articolul 22 Intrarea în vigoare Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre. Se aplică de la 1 ianuarie 2014. Adoptat la Bruxelles, Pentru Parlamentul European Pentru Consiliu Președintele Președintele ANEXA I ȚĂRILE ȘI REGIUNILE PARTENERE ELIGIBILE ÎN TEMEIUL ARTICOLULUI 1 ALINEATUL (1) LITERA (a) America Latină 1. Argentina 2. Bolivia 3. Brazilia 4. Chile 5. Columbia 6. Costa Rica 7. Cuba 8. Ecuador 9. El Salvador 10. Guatemala 11. Honduras 12. Mexic 13. Nicaragua 14. Panama 15. Paraguay 16. Peru 17. Uruguay 18. Venezuela Asia 19. Afganistan 20. Bangladesh 21. Bhutan 22. Cambodgia 23. China 24. India 25. Indonezia 26. Republica Populară Democrată Coreeană 27. Laos 28. Malaysia 29. Maldive 30. Mongolia 31. Myanmar/Birmania 32. Nepal 33. Pakistan 34. Filipine 35. Sri Lanka 36. Thailanda 37. Vietnam Asia Centrală 38. Kazahstan 39. Republica Kârgâzstan 40. Tadjikistan 41. Turkmenistan 42. Uzbekistan Orientul Mijlociu 43. Iran 44. Irak 45. Yemen Africa de Sud 46. Africa de Sud ANEXA II LISTA CAD AL OCDE CU BENEFICIARII AOD În vigoare pentru rapoartele privind fluxurile din 2011, 2012 și 2013 . ANEXA III ȚĂRILE ȘI REGIUNILE PARTENERE CARE COOPEREAZĂ LA NIVEL BILATERAL, ÎN CONFORMITATE CU ARTICOLUL 5 ALINEATUL (2) Următoarele țări partenere beneficiază de asistență pentru dezvoltare bilaterală în temeiul prezentului regulament, în conformitate cu articolul 5 alineatul (2): 1. Bolivia 2. Cuba 3. El Salvador 4. Guatemala 5. Honduras 6. Nicaragua 7. Paraguay 8. Afganistan 9. Bangladesh 10. Bhutan 11. Cambodgia 12. Republica Populară Democrată Coreeană 13. Laos 14. Mongolia 15. Myanmar/Birmania 16. Nepal 17. Pakistan 18. Filipine 19. Sri Lanka 20. Vietnam 21. Republica Kârgâzstan 22. Tadjikistan 23. Turkmenistan 24. Uzbekistan 25. Irak 26. Yemen. 27. Africa de Sud ANEXA IV DOMENII DE COOPERARE ÎN CADRUL PROGRAMELOR GEOGRAFICE A. DOMENII COMUNE DE COOPERARE ÎN CADRUL PROGRAMELOR GEOGRAFICE Programele geografice se pot inspira, printre altele, din domeniile de cooperare identificate în cele ce urmează, care nu trebuie interpretate ca fiind echivalente cu sectoarele. Prioritățile vor fi stabilite în conformitate cu Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu și Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor „Creșterea impactului politicii UE în domeniul dezvoltării: o agendă a schimbării” și cu concluziile ulterioare ale instituțiilor Consiliului. I. Drepturile omului, democrația și alte elemente-cheie ale bunei guvernanțe (a) Democrația, drepturile omului și statul de drept; (b) Egalitatea de șanse între femei și bărbați și emanciparea femeilor; (c) Gestionarea sectorului public; (d) Politica și administrarea fiscală; (e) Corupția; (f) Societatea civilă și autoritățile locale; (g) Resursele naturale și (h) Legătura dintre dezvoltare și securitate. II. Creștere durabilă și favorabilă incluziunii pentru dezvoltarea umană (a) Protecție socială, sănătate, educație și locuri de muncă; (b) Mediul de afaceri, integrarea regională și piețele mondiale și (c) Agricultura și energia sustenabile. III. Alte domenii de importanță pentru coerența politică pentru dezvoltare (a) Schimbările climatice și mediul; (b) Migrația și azilul și (c) Tranziția de la ajutorul umanitar și răspunsul la situații de criză către o cooperare pentru dezvoltare pe termen lung. B. DOMENII SPECIFICE DE COOPERARE PER REGIUNE Asistența Uniunii Europene sprijină acțiunile și dialogurile sectoriale care sunt conforme cu articolul 5 și cu obiectivul general și domeniul de aplicare, precum și cu obiectivele și principiile generale ale prezentului regulament. Se acordă o atenție adecvată domeniilor descrise mai jos, reflectând strategiile stabilite de comun acord, acordurile de parteneriat, de cooperare și comerciale. Prioritățile vor fi stabilite în conformitate cu Comunicarea „O agendă a schimbării” și cu concluziile ulterioare ale Consiliului. America Latină (a) încurajarea coeziunii sociale, în special a incluziunii sociale, a muncii decente și echității, a egalității între sexe și a emancipării femeilor; (b) soluționarea problemelor de guvernanță și sprijinirea reformelor politice, în special în domeniile politicilor sociale, gestionării finanțelor publice și impozitării, securității (incluzând drogurile, criminalitatea și corupția), consolidarea bunei guvernanțe și a instituțiilor publice (inclusiv prin mecanisme inovatoare de asigurare a cooperării tehnice, de exemplu, TAIEX și înfrățire), protecția drepturilor omului, inclusiv a drepturilor populațiilor indigene și ale populațiilor cu origini africane, a mediului, lupta împotriva discriminării și lupta împotriva producției, consumului și traficului de droguri; (c) sprijinirea diferitelor procese de integrare regională și de interconectare a infrastructurilor de rețele, asigurând totodată complementaritatea cu activitățile sprijinite de Banca Europeană de Investiții (BEI) și de alte instituții; (d) abordarea legăturii dintre securitate și dezvoltare; (e) sprijinirea politicilor în domeniul educației și dezvoltarea unui spațiu comun al învățământului superior în America Latină; (f) abordarea vulnerabilității economice și susținerea transformării structurale prin stabilirea unor parteneriate puternice în jurul comerțului, investițiilor, know-how-ului și cercetării, inovării și tehnologiei și promovarea creșterii durabile și favorabile incluziunii în toate dimensiunile sale, cu o atenție deosebită acordată provocărilor prezentate de fluxurile migraționale, securitatea alimentară (inclusiv agricultura și pescuitul sustenabile), schimbările climatice, energiile sustenabile și protecția și sporirea biodiversității și serviciilor ecosistemelor, incluzând apa și pădurile, precum și investițiilor productive pentru locuri de muncă mai multe și mai bune în cadrul economiei verzi; (g) asigurarea unei urmăriri adecvate a măsurilor de urgență pe termen scurt de abordare a recuperării post-dezastru sau post-criză puse în aplicare prin alte instrumente de finanțare. Asia (a) încurajarea coeziunii sociale, în special a incluziunii sociale, a muncii decente și echității, a egalității de șanse între femei și bărbați; (b) stabilirea unor parteneriate accesibile tuturor în sfera comerțului, investițiilor, ajutoarelor, migrației, cercetării, inovării și tehnologiei; (c) crearea și consolidarea de instituții și organisme publice legitime, eficiente și responsabile, prin promovarea de reforme instituționale (inclusiv privind buna guvernanță și lupta anticorupție, gestionarea finanțelor publice, fiscalitatea și reforma administrației publice) și de reforme legislative, administrative și de reglementare, în acord cu standardele internaționale, în special în statele și țările fragile aflate în situații de conflict și post-conflict; (d) sprijinirea unei societăți civile active și organizate pentru dezvoltare și favorizarea parteneriatelor public-privat; (e) sprijinirea diminuării și adaptării la schimbările climatice, promovării consumului și producției durabile, precum și investițiilor în tehnologii curate, energii durabile, transporturi, agricultură și pescuit durabile, protecției și sporirii biodiversității și serviciilor ecosistemelor, incluzând apa și pădurile și creării de locuri de muncă decente în cadrul economiei verzi; (f) promovarea unei și mai mari integrări și cooperări regionale într-un mod orientat spre rezultate, prin sprijin pentru diverse procese de integrare și pentru dialog regional; (g) contribuția la prevenirea riscurilor pentru sănătate și reacția la acestea, inclusiv la cele apărute la interfața dintre animale, oameni și diferitele medii ale acestora; (h) în contextul legăturii dintre securitate și dezvoltare, combaterea corupției și criminalității organizate, a producției, consumului și traficului de droguri și a altor forme de trafic și sprijinirea gestionării eficiente a frontierelor și a cooperării transfrontaliere; (i) sprijinirea pregătirii pentru dezastre și recuperării post-dezastru pe termen lung, inclusiv în domeniul securității alimentare și nutriționale și a asistenței acordate persoanelor dezrădăcinate. Asia Centrală În conformitate cu obiectivele comune stabilite în Strategia UE pentru un nou parteneriat cu Asia Centrală adoptată în 2007: (a) promovarea reformei constituționale și a apropierii legislative, de reglementare și administrative cu Uniunea, inclusiv continuarea democratizării și a organizării societății civile, sprijinirea statului de drept, a bunei guvernanțe, a fiscalității și consolidarea instituțiilor și organismelor naționale, cum ar fi organismele electorale, parlamentele, reforma administrației publice și gestionarea finanțelor publice; (b) promovarea creșterii economice favorabile incluziunii și durabile, soluționarea inegalităților sociale și regionale și sprijinirea politicilor în domenii precum educația, cercetarea, inovația și tehnologia, sănătatea, munca decentă, energia durabilă, agricultura și dezvoltarea rurală, încurajarea IMM-urilor, stimulând totodată dezvoltarea unei economii de piață, a comerțului și investițiilor, inclusiv reformele în domeniul reglementării și sprijinirea integrării în OMC; (c) sprijinirea unei gestionări a frontierelor și a unei cooperări transfrontaliere eficiente, în vederea promovării unei dezvoltări economice, sociale și a mediului durabile în regiunile frontaliere; în contextul legăturii dintre securitate și dezvoltare, combaterea criminalității organizate și a tuturor formelor de trafic, incluzând lupta împotriva producției și consumului de droguri, precum și a efectelor negative ale acestora, inclusiv HIV/SIDA; (d) promovarea cooperării, dialogului și integrării bilaterale și regionale, inclusiv cu țările vizate de Instrumentul european de vecinătate și de alte instrumente ale Uniunii pentru sprijinirea reformelor politice, inclusiv prin consolidarea capacităților, prin consolidarea instituțiilor, prin asistență tehnică (de exemplu, TAIEX), prin schimb de informații și înfrățire, precum și prin investiții-cheie, prin intermediul unor mecanisme adecvate de mobilizare a resurselor financiare ale UE în sectoarele educație, mediu și energie, apă/igienizare, dezvoltarea cu emisii reduse/rezistența la impactul schimbărilor climatice, precum și îmbunătățirea securității și siguranței aprovizionării internaționale cu energie electrică și a operațiunilor de transport, a interconexiunilor, rețelelor și operatorilor acestora, inclusiv prin activități susținute de BEI. Orientul Mijlociu (a) soluționarea problemelor legate de guvernanță (inclusiv în domeniul fiscal), drepturile omului și egalitatea politică, în special în statele fragile, pentru a contribui la consolidarea unor instituții publice legitime, democratice, eficiente și responsabile și a unei societăți civile active și organizate; (b) încurajarea coeziunii sociale, în special a incluziunii sociale, a muncii decente și echității și a egalității între bărbați și femei; (c) promovarea unei reforme și diversificări economice sustenabile, a comerțului, a dezvoltării unei economii de piață, a unor investiții productive și durabile în principalele sectoare (cum ar fi energia, inclusiv energia din surse regenerabile), a parteneriatelor public-private și a integrării țărilor partenere în OMC; (d) promovarea cooperării, dialogului și integrării regionale, inclusiv cu țările vizate de Instrumentul european de vecinătate și cu statele din Golful Persic vizate de Instrumentul de parteneriat și de alte instrumente ale UE, între altele, prin susținerea eforturilor de integrare în regiune, cu titlu indicativ în domeniul economic, energetic, al apei, transporturilor și refugiaților; (e) completarea resurselor desfășurate în cadrul acestui instrument prin acțiuni și sprijin coerente prin intermediul altor instrumente ale UE, care se pot axa pe o integrare regională mai amplă, pe promovarea intereselor UE în domenii precum economia, energia, cercetarea, inovarea și tehnologia, pe combaterea producției, consumului și traficului de droguri în contextul legăturii dintre securitate și dezvoltare, precum și pe gestionarea migrației și sprijinirea persoanelor strămutate și a refugiaților, în contextul legăturii dintre dezvoltare și migrație. Africa de Sud (a) sprijinirea consolidării unei societăți democratice, a bunei guvernanțe și a statului de drept și contribuția la stabilitate și integrare la nivel regional, precum și la scară continentală; (b) oferirea de sprijin pentru eforturile de adaptare necesare în urma stabilirii diferitelor zone de liber schimb; (c) promovarea muncii decente, susținerea luptei împotriva sărăciei, inegalității și excluziunii, inclusiv prin identificarea de soluții pentru a răspunde nevoilor de bază ale comunităților defavorizate anterior; (d) eliminarea vulnerabilității economice și realizarea unei transformări structurale cu accent pe locuri de muncă decente, prin creștere economică de durată și favorabilă incluziunii, o economie verde cu emisii reduse de carbon și dezvoltare durabilă în toate dimensiunile sale (inclusiv agricultură și pescuit durabile), precum și sporirea biodiversității și a serviciilor ecosistemelor; (e) eliminarea violenței sexuale și a celei îndreptate împotriva sexului opus și soluționarea problemelor de sănătate, incluzând HIV/SIDA și impactul acestora asupra societății. ANEXA V DOMENII DE ACTIVITATE ÎN CADRUL PROGRAMELOR TEMATICE A. PROGRAMUL „BUNURI PUBLICE MONDIALE ȘI PROVOCĂRI GLOBALE” În conformitate cu condițiile prevăzute la articolul 6, programul „Bunuri publice mondiale și provocări globale” urmărește consolidarea cooperării, a schimbului de cunoștințe și experiență și a capacităților țărilor partenere. Programul se poate inspira, printre altele, din următoarele domenii de cooperare, asigurând o sinergie maximă între acestea, pe baza interconexiunii puternice dintre ele: Mediul și schimbările climatice (a) contribuirea la punerea în aplicare a dimensiunii internaționale privind mediul și schimbările climatice a viziunii UE pentru 2020; (b) depunerea de eforturi în amonte în sprijinirea țărilor în curs de dezvoltare, în vederea îndeplinirii ODM-urilor referitoare la utilizarea durabilă a resurselor naturale și la sustenabilitatea mediului; (c) promovarea punerii în aplicare a inițiativelor Uniunii și a angajamentelor convenite la nivel internațional și regional și/sau cu caracter transfrontalier, în special în domeniile schimbărilor climatice, prin promovarea unor strategii care vizează rezistența la schimbările climatice, în special a unor strategii de adaptare cu beneficii asociate pentru biodiversitate, precum și a biodiversității și a serviciilor ecosistemelor, a pădurilor, incluzând FLEGT (aplicarea legislației, guvernanța și schimburile comerciale în domeniul forestier), deșertificarea, gospodărirea integrată a resurselor de apă, gestionarea resurselor naturale, gestionarea viabilă a produselor chimice și a deșeurilor, eficiența resurselor și economia verde; (c) contribuirea la o integrare mai bună a obiectivelor legate de schimbările climatice și de mediu, precum și la o aplicare pe scară mai largă a acestora, în cadrul cooperării în domeniul ajutoarelor UE, prin sprijinirea activității metodologice și de cercetare, incluzând mecanisme de monitorizare, raportare și verificare, cartografierea, evaluarea și expertizarea ecosistemelor, îmbunătățirea expertizei de mediu și promovarea de acțiuni inovatoare și a coerenței politicilor; (d) consolidarea guvernanței în materie de mediu și sprijinirea dezvoltării politicilor internaționale, inclusiv prin depunerea de eforturi în direcția asigurării coerenței dintre pilonul de mediu și ceilalți piloni ai guvernanței internaționale pentru dezvoltare durabilă, prin susținerea monitorizării și evaluării de mediu la nivel regional și internațional și prin promovarea de măsuri eficace de asigurare a conformității cu acordurile de mediu multilaterale, precum și a aplicării acestora. Energia durabilă (a) promovarea accesului la servicii de energie sigure, accesibile, curate și durabile ca factor motor principal pentru eradicarea sărăciei și creșterea favorabilă incluziunii, cu accent special pe utilizarea surselor de energie locale; (b) favorizarea unei utilizări pe scară mai largă a tehnologiilor în domeniul energiei din surse regenerabile, a eficienței energetice, precum și promovarea de strategii de dezvoltare cu emisii reduse; (c) promovarea securității energetice, de exemplu prin diversificarea surselor și căilor de aprovizionare, ținând cont de problemele legate de volatilitatea prețurilor și de posibilitățile de reducere a emisiilor, prin îmbunătățirea piețelor și favorizarea comerțului și a interconexiunilor în domeniul energiei. Dezvoltarea umană (a) Creștere, locuri de muncă și participarea sectorului privat Promovarea acțiunilor care urmăresc crearea de locuri de muncă mai multe și mai bune în domenii precum dezvoltarea competitivității și a rezilienței microîntreprinderilor și întreprinderilor mici și mijlocii (IMM-uri) locale și integrarea acestora în economia mondială, susținerea țărilor în curs de dezvoltare în vederea integrării în sistemul comercial multilateral, dezvoltarea sectorului privat și îmbunătățirea mediului de afaceri, sprijinirea definirii și punerii în aplicare a politicilor în domeniul inovării și tehnologiei industriale și a politicilor și acordurilor comerciale, sprijinirea eforturilor de integrare regională, promovarea relațiilor în domeniul investițiilor dintre UE și țările și regiunile partenere și valorificarea investițiilor și cooperării public-privat prin instrumente de finanțare inovatoare. Promovarea economiei verzi, a eficienței resurselor și a unor procese de consum și producție durabile. Promovarea utilizării comunicațiilor electronice ca instrument de susținere a creșterii în toate sectoarele, în vederea eliminării decalajului digital, pentru a asigura un cadru politic și de reglementare adecvat în acest domeniu, precum și promovarea dezvoltării infrastructurii necesare și a utilizării serviciilor și aplicațiilor bazate pe TIC. (b) Ocuparea forței de muncă, competențe, protecție socială și incluziune socială: (i) sprijinirea unor niveluri ridicate de ocupare productivă și decentă a forței de muncă, în special prin susținerea politicilor și strategiilor viabile de ocupare a forței de muncă, a formării profesionale vizând o capacitate de integrare profesională relevantă pentru necesitățile și perspectivele de pe piața muncii, a condițiilor de muncă, inclusiv în economia informală, promovarea muncii decente, inclusiv combaterea exploatării prin muncă a copiilor, și a dialogului social, precum și facilitarea mobilității forței de muncă, respectându-se în același timp drepturile migranților; (ii) consolidarea coeziunii sociale, în special prin instituirea/consolidarea de sisteme durabile de protecție socială, incluzând reforma fiscală aferentă; (iii) consolidarea incluziunii sociale prin cooperarea în ceea ce privește accesul echitabil la serviciile de bază, locuri de muncă pentru toți, emanciparea și respectarea drepturilor anumitor grupuri, în special ale tinerilor, persoanelor cu handicap, femeilor și grupurilor minoritare, pentru a permite întregii populații să participe și să beneficieze de pe urma creării bogăției și a diversității culturale. (c) Egalitatea de șanse între femei și bărbați și emanciparea femeilor: (i) sprijinirea programelor la nivel național de promovare a emancipării economice și sociale și a participării politice a femeilor; (ii) sprijinirea inițiativelor naționale, regionale și globale de promovare a integrării acestei probleme în agenda privind eficacitatea ajutorului. (d) Sănătate (i) Îmbunătățirea sănătății și bunăstării oamenilor din țările în curs de dezvoltare, prin extinderea accesului la servicii esențiale de sănătate publică de bună calitate și asigurarea echitabilă a acestora, mai precis: (ii) sprijinirea și întocmirea agendei politice privind inițiativele mondiale cu un beneficiu semnificativ direct pentru țările partenere, ținând cont