RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 20.3.2007 
COM(2007) 124 final 
  
COMUNICARE A COMISIEI C ĂTRE CONSILIU ŞI CĂTRE PARLAMENTUL 
EUROPEAN 
50 DE ANI DE LA TRATATUL EURATOM 
{SEC(2007) 347} 
 
RO 2   RO COMUNICARE A COMISIEI C ĂTRE CONSILIU ŞI CĂTRE PARLAMENTUL 
EUROPEAN 
50 DE ANI DE LA TRATATUL EURATOM 
Data de 25 martie 2007 marcheaz ă cea de a cincizecea aniversare a semn ării Tratatelor de la 
Roma, care se afl ă la originea Comunit ăţii Economice Europene, devenit ă Comunitatea 
European ă, şi a Comunit ăţii Europene a Energiei Atomice, adesea denumit ă şi Euratom. 
Această aniversare este o bun ă ocazie de a arunca o privire peste principalul „acquis 
Euratom” pentru a aborda mai bine viitorul. 
1. INTRODUCERE 
Comunitatea European ă a Energiei Atomice (denumit ă în continuare Comunitatea) a fost 
înfiinţată în scopul de a crea condi ţiile necesare dezvolt ării energiei nucleare în Europa, prin 
punerea în comun a resurselor (fonduri, cuno ştinţe, materiale, exper ţi etc.), asigurarea 
protecţiei popula ţiei şi prin afilierea altor state şi organiza ţii internaţionale. Interesul trezit de 
către Tratatul Euratom în anumite state le-a încurajat pe acestea s ă participe la proiectul mai 
vast al pie ţei comune, a c ărei negociere era legat ă de cea a Tratatului Euratom.  
Pentru a-şi îndeplini obiectivele, Co munitatea a primit o gam ă largă de sarcini:  
– Dezvoltarea cercet ării şi asigurarea disemin ării cunoştinţelor tehnice;  
– Stabilirea de norme unitare de securitate pentru protec ţia sanitar ă a popula ţiei şi a 
lucrătorilor şi supravegherea aplic ării lor;  
– Facilitarea investi ţiilor şi asigurarea, în special prin încurajarea ini ţiativelor 
întreprinderilor, realiz ării instala ţiilor de baz ă necesare dezvolt ării energiei nucleare în 
cadrul Comunit ăţii;  
– Supravegherea aprovizion ării constante şi echitabile a tuturor utilizatorilor Comunit ăţii cu 
minereuri şi combustibili nucleari;  
– Garantarea, prin controale corespunz ătoare, a faptului c ă utilizarea materialelor nucleare nu 
este deturnat ă spre alte scopuri decât cele c ărora le sunt destinate;  
– Exercitarea dreptului de proprie tate, care îi este recunoscut, asupra materialelor de fisiune 
speciale;  
– Asigurarea unor pie ţe mari de desfacere şi a accesului la mijloace tehnice mai bune, prin 
crearea unei pie ţe nucleare comune;  
– Instituirea oric ăror legături cu alte ţări şi organiza ţii interna ţionale care pot promova 
progresul în utilizarea pa şnică a energiei nucleare. 
 
RO 3   RO 2. ACQUIS-UL  TRATATULUI  EURATOM   
 2.1. Promovarea cercet ării şi diseminarea cuno ştinţelor 
Articolul 7 din Tratatul Euratom a introdus în dreptul comunitar conceptul de programe 
comunitare de cercetare (program-cadru). În  prezent suntem departe de epoca primelor 
programe. Cel de-al şaselea program-cadru Euratom pentru perioada 2002-2006 a f ăcut 
posibilă investirea a 1 230 milioane EUR în cercetarea comunitar ă Euratom, dezvoltarea 
tehnologic ă, cooperarea interna ţională, diseminarea şi valorificarea cuno ştinţelor, precum şi în 
formarea profesional ă în vederea asigur ării utilizării sigure şi a inovării în domeniul energiei 
nucleare, dar şi în domeniul aplica ţiilor medicale şi industriale cu radia ţii ionizante. 
Acest program a finan ţat parţial şi activităţile nucleare ale Centrulu i Comun de Cercetare 
(CCC). Acest centru î şi are originea în Tratatul Euratom (articolul 8) şi, în prezent, î şi 
desfăşoară activităţile nucleare şi non-nucleare  în cadrul a şapte institute de cercetare situate 
în Germania, Belgia, Italia, Ţările de Jos şi Spania. 
Cea de a cincizecea aniversare a Tratatului Euratom va prilejui debutul celui de-al şaptelea 
program-cadru al Comunit ăţii (2007-2011), dotat cu un buget de aproximativ 2 750 milioane 
EUR. Mai pu ţin de o treime din aceast ă sumă este consacrat ă cercetării în domeniul fisiunii 
nucleare, fie prin punerea în aplicare a unui program de ac ţiuni indirecte, fie printr-un 
program realizat de c ătre CCC, cercetare care se concentreaz ă pe aspectele legate de 
exploatarea şi dezvoltarea sigur ă a sistemelor de reactoare de fisiune, de gestionarea 
deşeurilor radioac tive, de protec ţia împotriva radia ţiilor şi de securitate legate de 
neproliferare. Aproape dou ă treimi din sum ă vor fi destinate cercet ării în domeniul energiei de 
fuziune. Importan ţa acordat ă fuziunii se explic ă prin participarea Uniunii, prin intermediul 
Comunităţii, la proiectul International Thermonuclear Experimental Reactor  (ITER), 
dezvoltat al ături de China, Coreea de S ud, Statele Unite, Japonia, India şi Rusia. Aceast ă 
participare încununeaz ă cercetările Comunit ăţii în acest domeniu, efectuate începând cu 
primul program de cercetare al Comunit ăţii şi care au permis crearea, înc ă din 1978, a Joint 
European Torus  (JET, Culham), ale c ărui rezultate au reprezentat un pas esen ţial în 
exploatarea energiei de fuziune.  
 2.2 Protec ţia sanitar ă a popula ţiei şi a lucrătorilor prin norme de baz ă 
S-a elaborat un volum important de nor me comunitare în domeniul protec ţiei sanitare, care 
permit instituirea unui ni vel ridicat de protec ţie bazat pe starea actual ă a cunoştinţelor 
ştiinţifice, astfel cum se reflect ă la nivel interna ţional prin activitatea Comisiei Interna ţionale 
de Protec ţie Radiologic ă, a Agenţiei Interna ţionale pentru Energia Atomic ă, a Comitetului 
Ştiinţific pentru efectele radia ţiilor ionizante, a Organiza ţiei Mondiale a S ănătăţii şi a 
Organizaţiei Interna ţionale a Muncii, precum şi a Agenţiei pentru Energia Nuclear ă a OCDE.  
Elaborate cu concursul unui grup de exper ţi ştiinţifici (articolul 31), normele de baz ă în 
domeniul protec ţiei împotriva radia ţiilor formeaz ă astăzi un ansamblu coerent de peste 
douăzeci de acte de diferite tipuri, dintre care şase directive. Ele prev ăd, în special, obliga ţii 
stricte în domeniul autoriz ării practicilor, în dome niul supravegherii condi ţiilor şi a mediului 
de lucru al lucr ătorilor expu şi, inclusiv în ceea ce prive şte radioprotec ţia, supravegherea 
medicală şi formarea şi informarea acestora, şi în domeniul protec ţiei popula ţiei, în scopul 
 
RO 4   RO supravegherii şi reducerii pe cât posibil a efectelor unor asemenea activit ăţi asupra membrilor 
societăţii.  
Normele de baz ă acoperă toate situa ţiile care pot duce la  o expunere a popula ţiei şi a 
lucrătorilor la radia ţii ionizante şi care privesc nu numai domeniul cel mai notoriu al 
producţiei de energie nuclear ă, ci orice alt ă aplicaţie a radia ţiilor ionizante în industrie şi în 
medicină, utilizările în scopuri medicale reprezentând principala surs ă de expunere a 
populaţiei la radioactivitatea de origine artificial ă. Normele de baz ă ţin seama de faptul c ă 
lucrătorii şi populaţia pot fi expu şi la radioactivitatea natural ă în situaţii care pot necesita o 
acţiune a autorit ăţilor şi a angajatorilor. 
Protecţia mediului este, de asemenea, un element prezent în tratat înc ă de la început, ceea ce 
face din acesta, într-un fel, un pionier în acest domeniu. Astfel, tratatul oblig ă statele membre 
să prezinte Comisiei da tele generale ale oric ărui proiect de eliminare a materiilor radioactive, 
înainte de a le putea autoriza, pentru ca aceasta s ă poată determina viitorul impact al unui 
asemenea proiect asupra mediului dintr-un alt stat membru. În plus, tratatul le oblig ă să pună 
în funcţiune un sistem de control continuu al nivelului de radioa ctivitate în mediu şi să-i 
comunice Comisiei informa ţiile obţinute în urma acestui control. Comisia verific ă în mod 
sistematic func ţionarea şi eficienţa acestor instala ţii naţionale de control. Rezultatele 
controalelor efectuate de c ătre statele membre, precum şi rezultatele verific ărilor realizate de 
către Comisie fac obiectul unei public ări. 
În urma accidentului de la Cernobîl din 1986, s-au adop tat unele dispozi ţii comunitare în 
vederea stabilirii condi ţiilor de import al produselor agricole care provin din regiunea unde a 
avut loc accidentul. Comunitatea particip ă la securizarea locului accidentului, în special prin 
contribuţia la Fondul pentru realiz area structurii de protec ţie. Ea ofer ă asistenţă, de asemenea, 
locuitorilor din aceast ă regiune (programele CORE şi ETHOS).  
Pe de altă parte, acest eveniment a provocat o reac ţie unanim ă la nivel interna ţional, care a 
dus la adoptarea unor importante conven ţii internaţionale în domeniul siguran ţei activităţilor 
nucleare, la care Comunitatea a aderat. În pl us, ea a consolidat cadrul comunitar de r ăspuns la 
eventualele situa ţii de urgen ţă radiologic ă sau de accident nu clear, prin obliga ţii clare impuse 
statelor membre şi operatorilor în ceea ce prive şte punerea în aplicare a planurilor de urgen ţă 
la nivelul statelor, al localit ăţilor şi al instala ţiilor, precum şi informarea popula ţiei. A fost 
înfiinţat, de asemenea, un sistem comunitar de schimb de informa ţii care este opera ţional 24 
de ore din 24 (ECURIE). 
 2.3. Perspectiva comunitar ă privind investi ţiile în sectorul nuclear 
Tratatul Euratom îi confer ă Comunit ăţii mai multe atribu ţii care urm ăresc stimularea, 
coordonarea şi orientarea într-o perspectiv ă comunitar ă a investi ţiilor realizate de actorii 
naţionali în domeniul nuclear.  
În acest scop, Comisia este îns ărcinată cu publicarea regulat ă a unui program i ndicativ nuclear 
al Comunit ăţii (PINC). Acesta trebuie s ă sugereze orient ări în primul rând în ceea ce prive şte 
obiectivele produc ţiei de energie nuclear ă şi investiţiile pe care le implic ă realizarea acestora. 
Începând cu anul 1958, Comisia a publicat patru PINC. Cel de-al cincilea a fost adoptat la 10 
ianuarie 2007 în cadrul pachetului global de m ăsuri care instituie o nou ă politică energetic ă 
pentru Europa, pentru a lupta împotriva schimb ărilor climatice şi pentru a consolida 
securitatea energetic ă şi competitivitatea UE, şi se înscrie pe linia ultimei C ărţi verzi a 
 
RO 5   RO Comisiei, intitulat ă „O strategie european ă pentru o energie sigur ă, competitiv ă şi durabilă” 
(2006). 
Pe lângă aceasta, întreprinderile care  au proiecte de investi ţii în domeniul nuclear sunt 
obligate s ă le comunice Comisiei, pentru ca aceasta s ă-şi poată exprima punctul de vedere. 
Peste 200 de proiecte au fost prezentate Co misiei, cele mai recente privind înlocuirea 
echipamentelor instala ţiilor existente şi construirea unor noi reactoare în Finlanda şi în Franţa. 
Împrumuturile Euratom, instituite de c ătre Consiliu în 1977, au permis contribu ţia la 
finanţarea centralelor nucleare  ale Uniunii. Între 1977 şi 1994 s-au acordat optzeci şi şapte de 
împrumuturi, care au fost ulteri or rambursate integral de c ătre statele membre destinatare. 
Începând cu anul 1994, împrum uturile acordate au servit, în primul rând, la îmbun ătăţirea 
siguranţei şi eficienţei parcului nuclear al ţărilor terţe. S-au acordat trei astfel de împrumuturi 
(Bulgariei, României şi Ucrainei). 
Tratatul Euratom a introdus, de asemenea, în dreptul comunitar conceptul de întreprindere 
comună. Dotate cu personalitate juridic ă proprie, aceste întreprind eri sunt destinate realiz ării 
proiectelor specifice cu importan ţă primordial ă pentru dezvoltarea industriei nucleare în 
cadrul Comunit ăţii. Opt întreprinderi comune au fost înfiin ţate între 1961 şi 1978. Ultima 
dintre ele avea ca obiect construirea şi exploatarea JET. Se planific ă înfiinţarea unei noi 
întreprinderi comune pentru a organiza particip area Uniunii la proiectul ITER. Întreprinderea 
comună este un instrument de sus ţinere a inov ării, care a fost inclus în  Tratatul CE prin Actul 
Unic European şi care permite în prezent proiectului Galiléo  să se sprijine pe o astfel de 
structură. 
 2.4. Aprovizionarea constant ă şi echitabil ă a tuturor utilizatorilor 
Comunitatea are responsabilitatea de a le as igura tuturor utilizator ilor o aprovizionare 
constantă şi echitabil ă cu minereuri şi combustibili nucleari. Si stemul de control al 
aprovizion ării prevăzut de Tratatul Euratom în tit lul II capitolul VI se bazeaz ă pe Agen ţia 
pentru aprovizionarea Euratom, creat ă pentru a fi furnizorul central şi exclusiv de materiale 
nucleare în Comunitate, canalizând şi echilibrând cererea şi oferta.  
Agenţia beneficiaz ă de personalitate juridic ă proprie, de autonomie financiar ă, se află sub 
controlul Comisiei şi este asistat ă de un comitet consultativ co mpus din actori de pe pia ţa 
materialelor nucleare. Pentru a- şi îndeplini func ţia, ea dispune în primul rând de dreptul de 
opţiune, pe care îl poate exercita pentru a achizi ţiona orice minereu, materie brut ă şi material 
special de fisiune produ s într-un stat membru, şi de dreptul exclusiv de a încheia contracte de 
furnizare a acestor materiale, fie c ă provin din interiorul sa u din exteriorul Comunit ăţii. 
Astfel, pentru a fi valide la nivel comunitar, aceste contracte trebuie s ă fie aprobate de c ătre 
Agenţie. 
Agenţia joacă, de asemenea, un rol pract ic, în special prin sus ţinerea companiilor din cadrul 
Comunităţii în negocierea cu întreprinderile din ţările terţe, precum şi prin publicarea unor 
date de referin ţă. În plus, excesul de materiale nucleare la pre ţuri foarte mici de la începutul 
anilor ’90 de pe pia ţa mondial ă, provocat de deschiderea zo nei ex-sovietice, a pus Agen ţia în 
situaţia de a refuza, cu sus ţinerea Cur ţii de Justi ţie, să aprobe unele cont racte considerate 
contrare politicii de apro vizionare comune. Aceast ă politică prevede, în special, diversificarea 
geografic ă a surselor de aprovizionare şi presupune evitarea unei dependen ţe a Uniunii de o 
singură sursă de aprovizionare. 
 
RO 6   RO  2.5. Controlul utiliz ării paşnice a materialelor nucleare 
Controlul securit ăţii Euratom (titlul II capitolul VII din tratat) implic ă garantarea faptului c ă, 
pe de o parte, minereurile, materiile brute şi materialele speciale de fisiune nu sunt folosite în 
alt scop decât cel declarat de c ătre utilizatori şi că, pe de alt ă parte, sunt respectate dispozi ţiile 
privind aprovizionarea şi orice obliga ţie particular ă asumată de către Comisie printr-un acord 
cu o ţară terţă sau cu o organiza ţie interna ţională. Comisia are puterea de a exercita acest 
control şi obligaţia de a face acest lucru, obliga ţie pe care a onorat-o de cincizeci de ani. 
Controlul s ău se aplic ă oricărui material nuclear aflat pe teritoriul Comunit ăţii, începând cu 
extracţia sau importul acestuia.  
Comisia s-a asigurat c ă operatorii pun în aplicare obliga ţiile care le revin, a şa cum acestea 
reies chiar din tratat şi din regulamentele de aplicare ulterioare. Ultimul dintre aceste 
regulamente a fost adop tat în 2005, iar adapt ările sale doresc s ă răspundă extinderii Uniunii 
Europene, evolu ţiei tehnicilor din industria nuclear ă şi tehnologiilor informa ţiei, precum şi 
schimbărilor legislative.  
Un corp de inspectori a fost pus rapid în func ţiune (1960). În 2006, acesta num ăra 180 de 
membri. Tratatul le garanteaz ă accesul în orice moment la orice loc, la toate informa ţiile şi la 
orice persoan ă care, prin profesia sa, se ocup ă de materiale, echipamente sau instala ţii supuse 
controlului. Inspec ţiile au loc periodic la instala ţiile nucleare ale Comunit ăţii.  
Comisia a f ăcut, în plus, uz de mijloacele de constrângere prev ăzute de tratat în cazul unor 
încălcări constatate în acest domeniu, adresând u-se direct statului membru în cauz ă pe calea 
unei acţiuni în neîndeplinirea obliga ţiilor (articolul 141), prin procedura ad hoc  prevăzută la 
articolul 82 (un caz), luând una dintre m ăsurile prev ăzute de tratat, adresate direct operatorilor 
(articolul 83), cum ar fi un avertisment ( şapte cazuri) sau punerea sub administrare temporar ă 
(un caz).  
În cadrul Tratatului de neprolif erare de la 1 iulie 1968, au fost semnate acorduri tripartite, pe 
de o parte, între statele membre nedotate cu arme nucleare, Euratom şi Agenţia Interna ţională 
pentru Energia Atomic ă (AIEA), şi, pe de alt ă parte, între fiecare din cele dou ă state membre 
ale Uniunii dotate cu arme nucleare şi aceleaşi organiza ţii. Aceste trei acorduri tripartite fac 
posibilă coordonarea între rolul Euratom în acest domeniu şi rolul acordat AIEA în temeiul 
Tratatului de neproliferare. A ceste acorduri au fost modificate şi consolidate prin protocoale 
adiţionale în 1998. 
 2.6. Rela ţiile interna ţionale 
Comunitatea a fost conceput ă ca o organiza ţie deschis ă către lume, îns ărcinată cu instituirea, 
alături de alte ţări şi organiza ţii interna ţionale, a „[oric ăror] legături care pot promova 
progresul în utilizarea pa şnică a energiei nuclear e” (articolul 2).  
Istoricul aplic ării titlului II capitolul X din Tratatul Euratom permite o compara ţie între 
evoluţia relaţiilor interna ţionale ale Comunit ăţii şi evoluţia înregistrat ă în aplicarea întregului 
Tratatului Euratom: mai întâi cercetare privind dezvoltarea tehnologic ă, apoi expansiune 
comercial ă şi, în fine, cooper ări internaţionale în toate domeniile de competen ţă, în special în 
domeniul inov ării, siguran ţei nucleare, radioprotec ţiei şi neprolifer ării. 
Astfel, Comunitatea a semnat acorduri de cooperare privind utilizarea pa şnică a energiei 
nucleare cu un mare num ăr de ţări terţe, inclusiv cu principalii furnizori din acest domeniu: 
 
RO 7   RO Statele Unite al Americii, Canada, Australi a, Argentina, Uzbeki stan, Ucraina, Japonia şi 
Kazahstan şi se pregătesc negocieri cu Rusia. Acorduri în domeniul cercet ării au fost semnate 
cu Rusia, Ucraina, Kazahstan şi Statele Unite. 
În plus, Comunitatea şi-a marcat angajamentul ferm la nivel interna ţional, devenind parte la 
principalele conven ţii internaţionale din domeniul nuclear: Conven ţia privind protec ţia fizică 
a materialelor nucleare (1991), Conven ţia privind securitatea nuclear ă (2000), Conven ţia 
comună privind gestionarea în siguran ţă a combustibilului uzat şi privind gestionarea în 
siguranţă a deşeurilor radioactive (2006), precum şi Convenţia cu privire la notificarea rapid ă 
a unui accident nuclear şi Conven ţia cu privire la asisten ţa în caz de accident nuclear sau 
urgenţă radiologic ă (2006). 
Siguranţa în interiorul Uniunii este, de asemenea, tributar ă siguranţei în exteriorul grani ţelor 
sale. Deschiderea unui dialog cu  statele din zona ex-sovietic ă pe tema siguran ţei parcului lor 
nuclear se afl ă la originea unei cooper ări internaţionale intense, care urm ăreşte îmbunătăţirea 
siguranţei nucleare în lume prin mijloace atât normative, cât şi tehnice, cooperare care s-a 
tradus în cadrul Uniunii prin programe de asisten ţă tehnică şi de cooperare cu statele din 
Europa Central ă şi de Est, precum şi cu noile state independente (Phare şi Tacis), bazate pe 
Tratatul CE. Tratatul Euratom ar trebui s ă reprezinte baza legal ă a instrumentului de asisten ţă 
în domeniul securit ăţii şi siguranţei nucleare care va urma pr ogramului Tacis, program care 
şi-a adus cea mai mare contribu ţie la îmbun ătăţirea siguran ţei nucleare în statele ex-sovietice. 
Comunitatea particip ă din anul 2003 la Forumul Interna ţional Genera ţia a IV-a ( Generation 
IV International Forum  - GIF ) şi a încheiat recent Acordul-cadru privind Cooperarea 
Internaţională în domeniul Cercet ării şi Dezvolt ării Sistemelor Energetice Nucleare din 
Generaţia a IV-a ( International Framewor k Agreement for Intern ational Collaboration on 
Research and Development of Generation IV Nuclear Energy Systems) , iar aderarea sa la 
Programul Multilateral de Mediu în Domeniul Nuclear în Federa ţia Rusă (Multilateral 
Nuclear Environmental Programme in the Russian Federation  - MNEPR ) este în curs. 
În fine, Comunitatea, reprezentat ă prin Comisie, p ăstrându-şi, totuşi, specificitatea, men ţine 
legături de cooperare  la diferite nivele cu agen ţiile specializate ale Organiza ţiei Naţiunilor 
Unite, ale Consiliului Europei şi ale OCDE, organiza ţii menţionate în mod expl icit în tratat. 
Chiar de la început şi, mai ales, din anul 1975, Comunitatea coopereaz ă cu AIEA. Este 
necesar ca leg ăturile dintre ele s ă se consolideze în noul context mondial, în care utilizarea 
energiei nucleare implic ă eforturi paralele pe planul securit ăţii, siguran ţei şi neprolifer ării. 
3. CONCLUZII  ŞI PERSPECTIVE 
Activităţile desfăşurate de cincizeci de ani sub eg ida Tratatului Euratom fac posibil ă 
prezentarea unei evalu ări pozitive a bilan ţului său. Tratatul i-a permis Comunit ăţii să realizeze 
importante ac ţiuni într-un sector strategic, în primul rând în ceea ce prive şte aprovizionarea cu 
energie a Uniunii. Realiz ări deosebite îi sunt  recunoscute în special în domeniul cercet ării, 
protecţiei sănătăţii, controlului utiliz ării paşnice a materialelor nucleare şi relaţiilor 
internaţionale. 
Datorită Tratatului Euratom, Comunita tea contribuie la progresul ştiinţific prin sprijinul 
acordat cercet ării şi inovării, asigur ă aplicarea unor standard e ridicate de radioprotec ţie pentru 
cetăţeni şi susţine noile ini ţiative din domeniul nuclear. Co munitatea propune o abordare 
globală privind investi ţiile din acest sector, supravegheaz ă aprovizionarea constant ă şi 
echitabilă a utilizatorilor de material e nucleare din Comunitate, precum şi controlul riguros al 
 
RO 8   RO utilizării paşnice a materialelor nucleare, de venind, astfel, un actor interna ţional în acest 
sector. 
Tratatul Euratom se afl ă la originea unor ac ţiuni comunitare legate de activit ăţile ciclului 
electronuclear, dar şi a altor activit ăţi care pun în aplicare substan ţe radioactive în scopuri de 
cercetare, industriale sa u chiar medicale (cercet ări, reguli de radioprotec ţie etc). Astfel, 
acquis-ul Euratom este prezent în via ţa de zi cu zi a cet ăţenilor din toate statele membre. 
Din anul 1957, Tratatul Euratom a fost modificat în ceea ce prive şte unele aspecte 
instituţionale şi procedurale, urmând evolu ţia Comunit ăţilor, ulterior a Uniunii, şi diferitele 
extinderi, chiar dac ă a u  f o s t  f ăcute propuneri de revizuire mai ambi ţioase ale Tratatului 
Euratom, în special de c ătre Comisie. Comunitatea a fost, totu şi, integrat ă în evoluţia Uniunii 
şi face parte din primul pilon al acesteia. Cu toate acestea, de la intrarea în vigoare a 
dispoziţiilor tratatului, contextul politic, economic şi tehnologic în care acestea au fost 
aplicate a evoluat continuu, dând na ştere la noi provoc ări şi facilitând sau împiedicând 
acţiunea comunitar ă. Acest fapt explic ă de ce anumite dispozi ţii au fost aplicate par ţial. De 
exemplu, Agen ţia pentru aprovizionarea Euratom, activ ă din anul 1960, a trebuit s ă-şi 
adapteze atribu ţiile în mod corespunz ător.  
În această privinţă, Comisia a jucat un rol director, în m ăsura atribu ţiilor sale, propunând şi 
asigurând aplicarea resu rselor tratatului dup ă 1 ianuarie 1958 în func ţie de necesit ăţile şi 
situaţia Uniunii. În acest efort, Comisia a fost sprijinit ă în mai multe rânduri de unele hot ărâri 
ale Curţii de Justi ţie a Comunit ăţilor Europene. Comisia a avut o activitate deosebit de intens ă 
în ultimii ani, de exemplu prin propunerea de  completare a cadrului legal comunitar pentru 
siguranţa activităţilor nucleare („pachetul nuclear”), a c ărei adoptare în cadrul Consiliului 
continuă să fie împiedicat ă de lipsa unei majorit ăţi calificate. Necesitatea unui asemenea 
cadru comun, subliniat ă prin hotărârea Cur ţii de Justi ţie din 10 decembrie 2002 în cauza C-
29/99, a fost pus ă clar în eviden ţă odată cu ultima extindere a Uniunii, siguran ţa nuclear ă 
regăsindu-se pe ordinea de zi în timpul negocierilor care s-au finalizat cu angajamentul de 
dezafectare a mai multor reactoar e, cu sprijin financiar cons iderabil din partea Comunit ăţii. 
Longevitatea dispozi ţiilor iniţiale ale Tratatului Euratom demonstreaz ă caracterul modern al 
multora dintre ele. Mult timp dup ă 1957, ele au inspirat sau anticipat evolu ţia altor domenii 
ale dreptului comunitar, ca, de exemplu, dispozi ţiile Tratatului CE în domeniul cercet ării şi 
dezvoltării tehnologice (program-cadru, întreprindere comun ă etc). În plus, dac ă înfiinţarea 
unei institu ţii de nivel universitar, prev ăzută de Tratatul Euratom, nu a avut loc pân ă în 
prezent (articolul 9), Comisia a fost motorul principal al cre ării Reţelei Europene de Formare 
Nucleară (ENEN – European Nuclear Education Network ). Un titlu de „European Master of 
Science in Nuclear Engineering” este disponib il în prezent. Într-un moment în care Comisia 
propune un regulament pentru înfiin ţarea unui Institut European de Tehnologie în temeiul 
Tratatului CE, aceast ă experienţă în domeniul nuclear este o surs ă bogată de inspira ţie.  
Inspecţiile Euratom efectuate încep ând cu anul 1960 au un carac ter inovator în raport cu 
inspectoratele comunitare din alte domenii (securitate aerian ă, maritim ă etc). Stau dovad ă 
pentru aceasta şi dispoziţiile care fac posibil ă supravegherea comunitar ă a radioactivit ăţii din 
mediu şi care recunosc paralelismul competen ţelor interne şi externe ale Comunit ăţii (articolul 
101). 
În anul 1957, controlul tehnologiei nucleare era considerat un fa ctor-cheie al cre ării 
condiţiilor necesare p ăcii şi prosperit ăţii durabile într-o Europ ă aflată în reconstruc ţie şi într-o 
lume marcat ă de războiul rece. El r ăspundea, în primul rând, temerii de o penurie energetic ă, 
 
RO 9   RO într-o perioad ă în care produc ţia de cărbune era în sc ădere, iar consumul de petrol era în 
creştere. Aceast ă temere a fost accentuat ă de criza Suezului. Statele inten ţionau să-şi 
minimalizeze dependen ţa externă de sursele tradi ţionale de energie, dar şi dependen ţa lor 
tehnologic ă de statele ter ţe mai avansate. Trebuie remarcat faptul c ă aceste preocup ări, în 
termeni diferi ţi, au un ecou deosebit în contextul actual. 
Dezbaterea în curs cu privire la defi nirea politicii energetice europene axat ă pe 
competitivitate, securitatea aprovizion ării şi problemele de mediu reprezint ă o bună ocazie de 
a reflecta la viitoarele ac ţiuni ale Euratom. În prezent, energia nuclear ă este o realitate în 
interiorul şi în afara Uniunii. Cursa actual ă după resursele energetice scoate în eviden ţă noi 
provocări pentru aceast ă sursă de energie. Tratatul Euratom con ţine principalele dispozi ţii 
care îi permit Uniunii s ă acţioneze în acest sector. De şi imperfect, el este necesar Uniunii, 
statelor membre şi cetăţenilor.  
În viitor, aplicarea Tratatului Euratom trebuie s ă se focalizeze în continuare pe securitatea şi 
siguranţa nuclear ă. Extinderile recente au consolidat diversificarea peisajului Uniunii în 
domeniul energiei nucleare şi necesitatea unei ac ţiuni comunitare, pus ă în eviden ţă de PINC 
adoptat la data de 10 ianuarie 2007, în special pentru a asigura protec ţia sănătăţii şi a mediului 
şi pentru a evita utilizarea r ău intenţionată a materialelor nucleare. De punerea în aplicare a 
resurselor oferite de Tratatul Euratom în aceast ă privinţă beneficiaz ă toate statele membre.  
Siguranţa instalaţiilor nucleare şi protecţia împotriva radia ţiilor ionizante în ţările terţe au, de 
asemenea, o foarte mare importan ţă. Un nou instrument de cooperare interna ţională în acest 
domeniu, bazat integral pe Tratatul Eurato m, va fi aplicabil în viitorul apropiat. 
Comisia subliniaz ă faptul că este important s ă se continue progresul tehnologic în domeniul 
nuclear şi susţine elaborarea celui mai avansat cadru în acest sens, inclusiv în domeniile 
siguranţei instalaţiilor existente şi viitoare, neprolifer ării, gestion ării deşeurilor şi dezafect ării. 
Comunitatea va tre bui, prin urmare, s ă contribuie în continuare  la sprijinirea dezvolt ării 
industriei nucleare şi la garantarea respect ării, în cazul oric ărei utilizări a radioactivit ăţii, a 
celor mai ridicate standard e în domeniul radioprotec ţiei, securit ăţii şi siguranţei, pentru a 
contribui la ridicarea nivelului şi calităţii vieţii cetăţenilor din cadrul Uniunii, în mod 
independent de op ţiunile energetice ale fiec ărui stat şi dincolo de grani ţele sale, în colaborare 
cu ţările terţe şi cu organiza ţiile interna ţionale.