P6_TA(2007)0194

Aspecte practice în cadrul procedurii de codecizie

Decizia Parlamentului European din 22 mai 2007 referitoare la adoptarea Declaraţiei comune privind aspectele practice în cadrul procedurii de codecizie (2005/2125(ACI))

Parlamentul European,

- având în vedere articolul 251 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene,

- având în vedere rezoluţia sa din 5 mai 1999 privind Declaraţia comună privind aspectele practice în cadrul noii proceduri de codecizie [1],

- având în vedere decizia Conferinţei preşedinţilor din 8 martie 2007,

- având în vedere proiectul de revizuire a Declaraţiei comune privind aspectele practice în cadrul procedurii de codecizie (denumită în continuare "declaraţia revizuită"),

- având în vedere articolul 120 alineatul (1) din Regulamentul său de procedură şi punctul XVIII subpunctul (4) din anexa VI la Regulamentul de procedură,

- având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri constituţionale (A6-0142/2007),

A. întrucât continua extindere a domeniului de aplicare a procedurii de codecizie sporeşte importanţa acesteia în cadrul procesului legislativ european şi redefineşte natura relaţiilor interinstituţionale dintre Parlament, Consiliu şi Comisie;

B. întrucât Parlamentul, Consiliul şi Comisia au încercat să facă procesul legislativ european mai transparent, mai coordonat, mai eficient şi mai democratic;

C. întrucât, chiar dacă Declaraţia comună privind aspectele practice în cadrul procedurii de codecizie din 1999 şi-a demonstrat importanţa, evoluţia concretă în ceea ce priveşte punerea sa în aplicare, de-a lungul timpului, arată necesitatea de a o modifica;

D. întrucât extinderile succesive ale Uniunii Europene au dus la apariţia unor dificultăţi legate de raţionalizarea procedurilor şi optimizarea resurselor;

E. întrucât declaraţia revizuită răspunde aşteptărilor şi permite dezvoltarea cooperării interinstituţionale, într-un mod constructiv şi flexibil;

F. întrucât acordurile interinstituţionale şi acordurile-cadru au consecinţe semnificative şi întrucât, în aceste condiţii, este necesară reunirea tuturor acordurilor existente şi publicarea lor într-o anexă la Regulamentul de procedură al Parlamentului, pentru a facilita consultarea acestora şi pentru a asigura transparenţa,

1. reafirmă angajamentul său faţă de principiile transparenţei, responsabilităţii şi eficienţei, precum şi necesitatea de a pune accentul pe simplificarea procesului legislativ european, respectând, în acelaşi timp, ordinea juridică a Uniunii Europene;

2. salută declaraţia revizuită, care îmbunătăţeşte atât structura, cât şi conţinutul declaraţiei din 1999, prin adăugarea unor dispoziţii importante, pentru ca documentul să fie în conformitate cu bunele practici existente, şi care are ca scop consolidarea cooperării dintre cele trei instituţii în vederea îmbunătăţirii eficienţei şi a calităţii legislaţiei europene;

3. îşi exprimă dorinţa ca Parlamentul să adopte o metodă de armonizare a practicilor comisiilor parlamentare în cadrul trialogurilor prin definirea unui număr de norme privind componenţa delegaţiilor parlamentare şi obligaţiile de confidenţialitate în legătură cu lucrările acestora;

4. salută, în special, următoarele puncte care aduc îmbunătăţiri declaraţiei revizuite, şi anume:

a) noile dispoziţii privind participarea reprezentanţilor Preşedinţiei Consiliului la reuniunile comisiilor parlamentare şi solicitările de informaţii privind poziţia Consiliului, care, împreună, constituie un pas către obiectivul vizat, şi anume îmbunătăţirea dialogului dintre cele două ramuri legislative;

b) consacrarea practicii care constă în finalizarea, prin schimb de scrisori, a acordurilor la care s-a ajuns în timpul negocierilor informale între instituţii;

c) consacrarea principiului conform căruia, în materie de verificare din punct de vedere juridic şi lingvistic, serviciile Parlamentului şi ale Consiliului trebuie să coopereze pe picior de egalitate;

d) acordul prin care se prevede semnarea, pe cât posibil, a textelor importante adoptate într-o ceremonie comună, organizată în prezenţa mass-mediei, precum şi publicarea comunicatelor de presă şi organizarea de conferinţe de presă în comun, pentru a anunţa finalizarea cu succes a lucrărilor;

5. este convins să declaraţia revizuită va spori şi mai mult transparenţa şi responsabilitatea publică a activităţii legislative în cadrul procedurii de codecizie;

6. aprobă declaraţia revizuită anexată la prezenta decizie şi decide anexarea acesteia la Regulamentul său de procedură; solicită publicarea declaraţiei revizuite în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene;

7. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta decizie şi anexa sa Consiliului şi Comisiei.

[1] JO C 279, 1.10.1999, p. 229.

--------------------------------------------------

ANEXĂ

PARLAMENTUL EUROPEAN — CONSILIUL — COMISIA — DECLARAŢIA COMUNĂ PRIVIND ASPECTELE PRACTICE ÎN CADRUL PROCEDURII DE CODECIZIE (ARTICOLUL 251 DIN TRATATUL CE)

PRINCIPII GENERALE

1. Parlamentul European, Consiliul şi Comisia, denumite în cele ce urmează în mod colectiv "instituţiile", observă că practica actuală, care implică discuţii între Preşedinţia Consiliului, Comisie şi preşedinţii comisiilor competente şi/sau raportorii Parlamentului European, precum şi între copreşedinţii Comitetului de conciliere şi-a demonstrat eficacitatea.

2. Instituţiile confirmă faptul că această practică, care s-a dezvoltat în toate etapele procedurii de codecizie, trebuie să fie încurajată în continuare. Instituţiile se angajează să îşi examineze metodele de lucru, astfel încât să utilizeze cu şi mai multă eficienţă toate posibilităţile oferite de procedura de codecizie prevăzută în Tratatul CE.

3. Prezenta declaraţie comună clarifică aceste metode de lucru, precum şi aspectele practice prin care acestea pot fi realizate. Declaraţia completează Acordul interinstituţional privind "O mai bună legiferare" [1], în special dispoziţiile acestuia privind procedura de codecizie. Instituţiile se angajează să respecte în totalitate aceste angajamente, în conformitate cu principiile transparenţei, responsabilităţii şi eficienţei. În acest sens, instituţiile ar trebui să acorde o atenţie deosebită promovării unor propuneri de simplificare cu respectarea în acelaşi timp a acquis-ul comunitar.

4. Instituţiile cooperează cu bună credinţă pe întreaga durată a procedurii, pentru a-şi apropia poziţiile cât mai mult posibil, permiţând astfel, dacă este cazul, adoptarea actului legislativ într-o etapă timpurie a procedurii.

5. În acest scop, instituţiile cooperează prin intermediul contactelor interinstituţionale corespunzătoare pentru a monitoriza progresul înregistrat şi pentru a analiza gradul de convergenţă pe parcursul tuturor etapelor procedurii de codecizie.

6. Instituţiile se angajează, în conformitate cu regulamentele lor de procedură, să schimbe informaţii în mod periodic cu privire la evoluţia dosarelor de codecizie. Acestea se asigură că există, în măsura posibilului, o coordonare a calendarelor lor de lucru, astfel încât să permită derularea procedurilor într-un mod coerent şi convergent. Prin urmare, instituţiile vor încerca să stabilească un calendar estimativ al diferitelor etape care duc la adoptarea finală a diverse propuneri legislative, în deplină conformitate cu natura politică a procesului decizional.

7. Cooperarea între instituţii în contextul codeciziei ia adesea forma unor reuniuni tripartite ("trialoguri"). Acest sistem al trialogului şi-a demonstrat vitalitatea şi flexibilitatea, creând un număr semnificativ mai mare de posibilităţi de a ajunge la un acord în prima sau în a doua lectură şi contribuind, de asemenea, la pregătirea lucrărilor Comitetului de conciliere.

8. În general, aceste trialoguri se desfăşoară într-un cadru informal. Acestea pot avea loc în toate etapele procedurii şi la diferite niveluri de reprezentare, în funcţie de natura discuţiilor prevăzute. Fiecare instituţie, în conformitate cu propriul său regulament de procedură, îşi desemnează participanţii la fiecare reuniune, îşi defineşte mandatul de negociere şi informează în timp util celelalte instituţii cu privire la aspectele practice ale reuniunilor.

9. În măsura posibilului, toate proiectele de text de compromis supuse dezbaterii la o reuniune ulterioară sunt distribuite în prealabil tuturor participanţilor. Pentru a consolida transparenţa, trialogurile care se desfăşoară în cadrul Parlamentului European şi al Consiliului sunt anunţate, în măsura în care acest lucru este posibil.

10. Preşedinţia Consiliului se va strădui să asiste la reuniunile comisiilor parlamentare. Aceasta va examina cu atenţie, în mod corespunzător, orice solicitare primită de a furniza informaţii privind poziţia Consiliului.

PRIMA LECTURĂ

11. Instituţiile cooperează cu bună credinţă pentru a-şi apropia poziţiile în cea mai mare măsură, astfel încât actele legislative să poată fi adoptate în prima lectură, ori de câte ori acest lucru este posibil.

Acordul în etapa primei lecturi în Parlamentul European

12. Se stabilesc contacte adecvate pentru a facilita derularea procedurilor în primă lectură.

13. Comisia facilitează astfel de contacte şi îşi exercită dreptul de iniţiativă într-un mod constructiv, în vederea promovării unei apropieri între poziţiile Parlamentului European şi ale Consiliului, ţinând cont în mod corespunzător de echilibrul interinstituţional şi de rolul care îi este conferit acesteia prin tratat.

14. Atunci când se ajunge la un acord prin negocieri informale în cadrul trailogurilor, Preşedintele Coreper transmite, într-o scrisoare adresată preşedintelui comisiei parlamentare competente, detaliile privind conţinutul acordului, sub forma unor amendamente la propunerea Comisiei. Scrisoarea în cauză indică disponibilitatea Consiliului de a accepta acordul respectiv, sub rezerva verificării din punct de vedere juridic şi lingvistic, în cazul în care acesta este confirmat prin vot în şedinţă plenară. O copie a scrisorii este transmisă Comisiei.

15. În acest context, atunci când este iminentă finalizarea unui dosar în prima lectură, informaţiile privind intenţia de a încheia un acord ar trebui să fie puse la dispoziţie cât mai curând posibil.

Acordul în etapa poziţiei comune a Consiliului

16. În cazul în care nu se ajunge la un acord înainte de prima lectură a Parlamentului European, contactele pot continua în vederea încheierii unui acord în etapa poziţiei comune.

17. Comisia facilitează astfel de contacte şi îşi exercită dreptul de iniţiativă într-un mod constructiv, în vederea promovării unei apropieri între poziţiile Parlamentului European şi ale Consiliului, ţinând cont în mod corespunzător de echilibrul interinstituţional şi de rolul care îi este conferit prin tratat.

18. În cazul în care se ajunge la un acord în această etapă, preşedintele comisiei parlamentare competente recomandă, într-o scrisoare adresată Preşedintelui Coreper, acceptarea în şedinţă plenară a fără amendamente a poziţiei comune a Consiliului, sub rezerva confirmării poziţiei comune de către Consiliu şi a verificării din punct de vedere juridic şi lingvistic. O copie a scrisorii este transmisă Comisiei.

A DOUA LECTURĂ

19. În expunerea sa de motive, Consiliul descrie cât mai clar posibil motivele care l-au condus la adoptarea poziţiei comune. În cea de a doua lectură, Parlamentul European ţine cont, în cea mai mare măsură posibilă, de motivele respective şi de poziţia Comisiei.

20. Înainte de a transmite poziţia comună, Consiliul se străduieşte să stabilească, cu consultarea Parlamentului European şi a Comisiei, data posibilă pentru transmiterea acesteia pentru a asigura eficienţa maximă a procedurii legislative în a doua lectură.

Acordul în etapa celei de-a doua lecturi în Parlamentul European

21. Imediat ce poziţia comună a Consiliului este transmisă Parlamentului European, se vor relua contactele adecvate, pentru a ajunge la o mai bună înţelegere a poziţiilor respective şi pentru a permite astfel finalizarea procedurii legislative cât mai curând posibil.

22. Comisia facilitează astfel de contacte şi îşi dă avizul, în vederea promovării unei apropieri între poziţiile Parlamentului European şi ale Consiliului, cu respectarea echilibrului interinstituţional şi a rolului care îi este conferit prin tratat.

23. Atunci când se ajunge la un acord prin negocieri informale în cadrul trialogurilor, Preşedintele Coreper transmite, într-o scrisoare adresată preşedintelui comisiei parlamentare competente, detaliile privind conţinutul acordului, sub forma unor amendamente la poziţia comună a Consiliului. Scrisoarea respectivă indică disponibilitatea Consiliului de a accepta acordul respectiv, sub rezerva verificării din punct de vedere juridic şi lingvistic, în cazul în care acesta este confirmat prin vot în şedinţă plenară. O copie a scrisorii este transmisă Comisiei.

CONCILIEREA

24. În cazul în care devine evident că nu vor putea fi acceptate de către Consiliu toate amendamentele depuse de Parlamentul European în a doua lectură şi atunci când Consiliul este pregătit să-şi prezinte poziţia, se organizează un prim trialog. Fiecare instituţie îşi desemnează participanţii la fiecare reuniune şi îşi defineşte mandatul de negociere, în conformitate cu propriul său regulament de procedură. Comisia indică ambelor delegaţii, cât mai devreme posibil, intenţiile pe care le are în legătură cu avizul său privind amendamentele depuse de Parlamentul European în a doua lectură.

25. Trialogurile se desfăşoară pe toată durata procedurii de conciliere, cu scopul de a soluţiona aspectele încă nerezolvate şi de a pregăti terenul pentru a se ajunge la un acord în cadrul Comitetului de conciliere. Rezultatele trialogurilor sunt discutate şi, dacă este cazul, aprobate în cadrul reuniunilor instituţiilor respective.

26. Comitetul de conciliere este convocat de către Preşedintele Consiliului, de comun acord cu Preşedintele Parlamentului European, cu respectarea dispoziţiilor tratatului.

27. Comisia participă la procedurile de conciliere şi ia toate iniţiativele necesare în vederea promovării unei apropieri între poziţiile Parlamentului European şi ale Consiliului. Aceste iniţiative pot include, proiecte de text de compromis, luând în considerare poziţiile Parlamentului European şi ale Consiliului, cu respectarea rolului conferit Comisiei prin tratat.

28. Preşedinţia Comitetului este exercitată în comun de către Preşedintele Parlamentului European şi de către Preşedintele Consiliului. Reuniunile Comitetului de conciliere sunt prezidate, alternativ, de fiecare copreşedinte.

29. Datele şi ordinea de zi ale reuniunilor Comitetului de conciliere sunt stabilite în comun de către copreşedinţi în vederea funcţionării eficiente a Comitetului de conciliere pe toată durata procedurii de conciliere. Comisia este consultată cu privire la datele preconizate. Parlamentul European şi Consiliul rezervă, cu titlu indicativ, date adecvate pentru procedurile de conciliere şi le comunică Comisiei.

30. La fiecare reuniune a Comitetului de conciliere, copreşedinţii pot introduce mai multe dosare pe ordinea de zi. Pe lângă tema principală ("punct B"), asupra căreia nu s-a ajuns încă la un acord, se pot deschide şi/sau închide fără dezbatere proceduri de conciliere privind alte subiecte ("punct A").

31. Parlamentul European şi Consiliul, respectând dispoziţiile din tratat privind termenele, ţin cont, în măsura posibilului, de imperativele legate de calendar, în special de cele determinate de întreruperi ale activităţilor instituţiilor şi de alegerile Parlamentului European. În orice caz, întreruperile activităţilor trebuie să dureze cât mai puţin posibil.

32. Reuniunile Comitetului de conciliere se desfăşoară, alternativ, în localurile Parlamentului European şi în localurile Consiliului, în vederea partajării echitabile a serviciilor, inclusiv a celor de interpretare.

33. Comitetului de conciliere i se pun la dispoziţie propunerea Comisiei, poziţia comună a Consiliului, avizul emis de Comisie asupra acesteia, amendamentele propuse de Parlamentul European, avizul emis de Comisie asupra acestora şi un document de lucru comun al delegaţiilor Parlamentului European şi Consiliului. Acest document de lucru ar trebui să permită utilizatorilor să identifice cu uşurinţă aspectele supuse discuţiei şi să le abordeze într-un mod eficient. În general, Comisia îşi prezintă avizul în termen de trei săptămâni de la primirea oficială a rezultatului votului Parlamentului European, până la data începerii lucrărilor de conciliere.

34. Copreşedinţii pot supune unele texte aprobării Comitetului de conciliere.

35. Acordul privind un text comun este constatat în cadrul unei reuniuni a Comitetului de conciliere sau, ulterior, prin intermediul unui schimb de scrisori între copreşedinţi. Copii ale scrisorilor respective sunt transmise Comisiei.

36. În cazul în care Comitetul de conciliere ajunge la un acord privind un text comun, textul este supus aprobării formale a copreşedinţilor după ce este finalizat din punct de vedere juridic şi lingvistic. Cu toate acestea, în cazuri excepţionale, pentru a respecta termenele, un proiect de text comun poate fi supus aprobării formale a copreşedinţilor.

37. Copreşedinţii transmit textul comun astfel aprobat Preşedintelui Parlamentului European şi Preşedintelui Consiliului prin intermediul unei scrisori semnate în comun. În cazul în care Comitetul de conciliere nu este în măsură să adopte un text comun, copreşedinţii notifică acest lucru Preşedintelui Parlamentului European şi Preşedintelui Consiliului prin intermediul unei scrisori semnate în comun. Scrisorile respective sunt considerate acte oficiale. Copii ale acestor scrisori sunt transmise Comisiei spre informare. Documentele de lucru utilizate în cursul procedurii de conciliere vor putea fi accesate în registrul fiecărei instituţii odată ce procedura a fost încheiată.

38. Secretariatul General al Parlamentului European şi Secretariatul General al Consiliului asigură în comun funcţiile de secretariat al Comitetului de conciliere, în asociere cu Secretariatul General al Comisiei.

DISPOZIŢII GENERALE

39. În cazul în care Parlamentul European sau Consiliul consideră că este absolut necesară prorogarea termenelor prevăzute la articolul 251 din tratat, acestea notifică preşedintele celeilalte instituţii şi Comisia în mod corespunzător.

40. Atunci când se ajunge la un acord, în primă sau a doua lectură, sau pe durata concilierii, textul astfel convenit este finalizat de către serviciile juridico/lingvistice ale Parlamentului European şi ale Consiliului, care acţionează în strânsă cooperare şi de comun acord.

41. Nu se pot aduce modificări nici unui text convenit, fără acordul explicit, la nivel corespunzător, al Parlamentului European şi al Consiliului.

42. Finalizarea este realizată cu respectarea diferitelor proceduri ale Parlamentului European şi ale Consiliului, în special în ceea ce priveşte termenele pentru încheierea procedurilor interne. Instituţiile se angajează să nu redeschidă discuţii privind anumite probleme de fond în cursul termenelor stabilite pentru finalizarea din punct de vedere juridic şi lingvistic a actelor legislative.

43. Parlamentul European şi Consiliul convin asupra unei prezentări comune a textelor pregătite de aceste instituţii în comun.

44. În măsura posibilului, instituţiile se angajează să utilizeze clauze standard, acceptate de comun acord, pe care să le încorporeze în documentele adoptate în codecizie, în special în ceea ce priveşte dispoziţiile privind exercitarea competenţelor de executare (în conformitate cu decizia privind "comitologia" [2]), intrarea în vigoare, transpunerea şi aplicarea actelor legislative, precum şi respectarea dreptului de iniţiativă al Comisiei.

45. Instituţiile vor încerca să organizeze o conferinţă de presă comună pentru a anunţa rezultatul pozitiv al procesului legislativ în prima sau a în doua lectură ori în timpul concilierii. De asemenea, vor încerca să emită comunicate de presă comune.

46. După ce Parlamentul European şi Consiliul adoptă un act legislativ în codecizie, textul se prezintă spre semnare Preşedintelui Parlamentului European şi Preşedintelui Consiliului, precum şi secretarilor generali ai acestor instituţii.

47. Preşedinţii Parlamentului European şi al Consiliului primesc textul spre semnare în limbile lor respective şi, în măsura posibilului, semnează textul împreună, în cadrul unei ceremonii comune care urmează a fi organizată lunar, în vederea semnării unor acte legislative importante în prezenţa mass-media.

48. Textul semnat în comun este transmis spre publicare în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. În general, publicarea are loc în termen de două luni de la adoptarea actului legislativ de către Parlamentul European şi Consiliu.

49. În cazul în care una dintre instituţii identifică o eroare materială sau evidentă într-un text (sau întruna din versiunile sale lingvistice), aceasta informează imediat celelalte instituţii. În cazul în care eroarea priveşte un act legislativ care încă nu a fost adoptat fie de către Parlamentul European, fie de către Consiliu,, serviciile juridico/lingvistice ale Parlamentului European şi ale Consiliului pregătesc, în strânsă cooperare, rectificarea necesară. În cazul în care eroarea priveşte un act legislativ care a fost adoptat deja de una dintre instituţii sau de ambele instituţii, fie că a fost publicat sau nu, Parlamentul European şi Consiliul adoptă, de comun acord, o rectificare redactată în conformitate cu procedurile lor respective.

[1] JO C 321, 31.12.2003, p. 1.

[2] Decizia Consiliului 1999/468/CE din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei (JO L 184, 17.7.1999, p. 23). Decizie astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 2006/512/CE (JO L 200, 27.7.2006, p. 11).

--------------------------------------------------