RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 251/13

Avizul Comitetului Economic și Social European pe tema „Eliminarea azbestului din UE”

(2015/C 251/03)

Raportor: Aurel Laurențiu PLOSCEANU Coraportor: Enrico GIBELLIERI

La 8 iulie 2014, Comitetul Economic și Social European, în conformitate cu articolul 29 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, a hotărât să elaboreze un aviz din proprie inițiativă cu privire la

Eliminarea azbestului din UE

Comisia consultativă pentru mutații industriale (CCMI), însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 28 ianuarie 2015.

În cea de a 505-a sesiune plenară, care a avut loc la 18 și 19 februarie 2015 (ședința din 18 februarie), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 162 voturi pentru, 5 voturi împotrivă și 10 abțineri.

1. Concluzii și recomandări

1.1. Eliminarea completă a întregii cantități de azbest utilizat și a tuturor produselor care conțin azbest trebuie să fie un obiectiv prioritar al Uniunii Europene. Planurile de acțiune revin statelor membre, dar ar trebui coordonate de către UE. În acest sens, CESE încurajează UE să colaboreze cu partenerii sociali și cu alte părți interesate la nivel european, național și regional în scopul elaborării și partajării unor planuri de acțiune pentru eliminarea și gestionarea azbestului. Aceste planuri ar trebui să cuprindă: educație și informare; activități de formare destinate funcționarilor publici; formare națională și internațională; programe de finanțare a eliminării azbestului; activități de sensibilizare în materie de eliminare a azbestului și a produselor care conțin azbest (inclusiv în timpul îndepărtării azbestului din clădiri) din spațiile de utilitate publică și siturile fostelor fabrici de azbest; curățarea clădirilor și dotarea cu instalații destinate distrugerii azbestului și a deșeurilor care conțin azbest; monitorizarea eficienței cerințelor legale existente; evaluarea gradului de expunere a personalului și protecția sănătății.

1.2. Mai multe state membre au instituit registre de inventariere a clădirilor care conțin azbest. Celelalte state membre ar trebui încurajate să înființeze astfel de registre publice, prin care se transmit informații relevante referitoare la riscurile azbestului pentru lucrători și angajatori înainte de începerea renovărilor, și să completeze cerințele existente în legislația Uniunii Europene în materie de sănătate și siguranță. Pentru clădirile publice și infrastructură, înregistrarea ar putea începe la nivel local. Până în prezent numai Polonia a elaborat un plan de acțiune care beneficiază de sprijin financiar și care urmărește eliminarea tuturor surselor de azbest rămase (1).

1.3. Scopul este de a elimina tot azbestul până la sfârșitul anului 2032. Urmând acest exemplu, Uniunea Europeană ar trebui să încurajeze statele membre să lanseze planuri de acțiune și foi de parcurs specifice la diferite niveluri: local, regional și național. În acest sens, este foarte importantă și punerea în aplicare integrală a regulamentelor UE și naționale privitoare la azbest. La nivel european, Comitetul inspectorilor de muncă principali (SLIC), și, la nivel național, inspectoratele de muncă pot juca un rol important în realizarea acestui obiectiv.

1.4. Din exemplul polonez se poate trage concluzia că finanțarea publică suficientă este de o importanță crucială pentru eliminarea azbestului. O eliminare a azbestului organizată și structurată este considerată un tip de îmbunătățire a dezvoltării regionale și a infrastructurii regiunilor respective. Comisia Europeană ar trebui să aibă în vedere să deschidă în mod explicit accesul la fondurile sale structurale pentru planurile de eliminare a azbestului.

1.5. Comisia Europeană este îndemnată să inițieze un studiu privind abordările și sistemele existente la nivel național în privința înregistrării azbestului, precum și finanțarea lor.

1.6. Depozitele de deșeuri de azbest reprezintă numai o soluție temporară la această problemă, care rămâne, astfel, să fie rezolvată de generațiile viitoare, fiindcă fibrele de azbest nu se degradează în timp. Prin urmare, CESE solicită Comisiei să facă cunoscute sistemele de distrugere a produselor ce conțin azbest (torță cu plasmă, pirogazeificare etc.), făcând trimitere la cele mai bune tehnici disponibile; este de dorit să se promoveze cercetarea și inovarea, pentru a pune în aplicare tehnologii sustenabile pentru tratarea și inertizarea deșeurilor care conțin azbest, în vederea reciclării, a reutilizării în siguranță și a reducerii depozitării lor. Comisia ar trebui să prevadă măsuri eficiente pentru a se evita practica periculoasă ce constă în depozitarea deșeurilor de azbest în depozitele de deșeuri destinate eliminării deșeurilor generale provenite din clădiri.

1.7. Finanțările UE și stimulentele oferite de statele membre, destinate îmbunătățirii eficienței energetice a clădirilor, ar trebui corelate cu îndepărtarea azbestului în condiții de siguranță din acele clădiri. Deși UE a elaborat o politică ambițioasă privind eficiența energetică și se preconizează că directiva revizuită privind eficiența energetică va implementa o strategie pe termen lung în materie de reabilitare a clădirilor în fiecare stat membru, această politică nu este combinată cu strategii de eliminare a azbestului. O astfel de combinație, formulată într-o politică UE coerentă, care să integreze domeniile politice relevante, este foarte recomandabilă. Orice tip de plan de acțiune pentru eliminarea azbestului necesită să fie luate în considerare calificările tuturor părților interesate implicate în activitatea respectivă. Acest lucru privește lucrătorii și întreprinderile, coordonatorii pentru securitate și sănătate în muncă (OSH), precum și pe inspectorii de muncă, consilierii, formatorii, angajatorii și alte persoane implicate. Certificarea capacității companiilor care urmează să fie implicate în aceste planuri de acțiune este foarte necesară și recomandată.

1.8. Eliminarea în condiții de siguranță depinde în mare măsură de două categorii de lucrători formați în acest sens: cei care lucrează în întreprinderile specializate și cei care au profesiuni și ocupații care intră în contact cu azbestul în mod accidental. CESE solicită Comisiei să ofere, în colaborare cu autoritățile naționale, sprijinul necesar pentru acțiuni și inițiative destinate să asigure protecția întregii forțe de muncă din Uniunea Europeană, având în vedere faptul că, în ceea ce privește punerea în aplicare a legislației în materie de sănătate și securitate a muncii, sunt expuse în special întreprinderile mici și mijlocii, care angajează cea mai mare parte din forța de muncă europeană. În acest sens, o formare solidă este crucială.

1.9. CESE solicită Comisiei ca, în colaborare cu partenerii sociali și cu alte părți interesate, să elaboreze programe și activități de sensibilizare cu privire la riscurile legate de azbest și la necesitatea unei formări adecvate a tuturor lucrătorilor care ar putea fi afectați de materialele care conțin azbest, în conformitate cu articolul 14 alineatul (1) din Directiva 2009/148/CE, precum și să îmbunătățească informațiile referitoare la legislația existentă în materie și să pună la dispoziție orientări practice în vederea respectării acesteia, inclusiv cetățenilor UE.

1.10. Legislația UE ar trebui, de asemenea, să reflecte și să adopte cele mai recente rezultate ale cercetărilor științifice și medicale. Cercetări recente au relevat faptul că și o expunere foarte redusă și o perioadă de latență foarte îndelungată pot conduce la mezoteliom și cancer pulmonar. Prin urmare, CESE îndeamnă Comisia să modifice Recomandarea 2003/670/CE pentru a reflecta progresele cercetării medicale și pentru a include cancerul ovarian și cel laringian printre cele asociate azbestului.

1.11. Ar trebui garantat că, la nivelul statelor membre, sunt înregistrate toate cazurile de azbestoză, mezoteliom și alte boli asociate cu azbestul, printr-o colectare sistematică a datelor privind bolile profesionale și neprofesionale asociate cu azbestul, că plăcile pleurale sunt clasificate și înregistrate oficial ca boală legată de azbest și că se poate obține o cartografiere fiabilă a prezenței azbestului, cu ajutorul observatoarelor dedicate acestui scop. Personalul sanitar are nevoie de formare adecvată pentru a-și îndeplini îndatoririle și a pune diagnostice întemeiate.

1.12. În plus, instituțiile UE ar trebui să disemineze cele mai bune practici privind orientările la nivel național și practicile privind procedurile naționale de recunoaștere a bolilor cauzate de azbest sau să sprijine diseminarea lor.

1.12.1. În special, este necesar să fie îmbunătățit rolul activ al victimelor în procedurile de recunoaștere. Pentru a le da acestor persoane acces la informațiile necesare și posibilitatea de a se face auzite, trebuie să li se ofere sprijin juridic, financiar și personal. Trebuie organizate asociații ale victimelor intoxicării cu azbest. Astfel, se poate reduce povara personală pe care o poartă acestea în cadrul procedurilor de recunoaștere, care se adaugă întotdeauna suferințelor personale cauzate de boală. Prin urmare, CESE: — face apel la organismele de asigurări și despăgubiri să adopte o abordare comună în ceea ce privește recunoașterea bolilor profesionale asociate cu azbestul și despăgubirile acordate pentru acestea; — solicită ca procedurile de recunoaștere să fie simplificate și facilitate; — recunoaște faptul că, din cauza perioadelor de latență foarte îndelungate, victimele azbestului se află adeseori în imposibilitatea de a demonstra legătura cauzală dintre boală și expunerea profesională la azbest; — solicită Comisiei să sprijine conferințele care oferă consiliere profesională grupurilor de victime ale azbestului și acordă ajutor membrilor acestora.

1.12.2. În sfârșit, CESE încurajează UE să colaboreze cu Organizația Mondială a Sănătății (OMS) și Organizația Internațională a Muncii (OIM), cu țările terțe și cu alte organisme internaționale, pentru a promova în întreaga lume un nivel ridicat de sănătate și securitate la locul de muncă, de exemplu prin identificarea problemelor legate de azbest și prin promovarea unor soluții de protejare a sănătății, precum și pentru mai buna informare și sprijinire a persoanele afectate de boli asociate cu azbestul.

1.12.3. Având în vedere importanța deosebită a acestei chestiuni, CESE/CCMI va prezenta avizul de față la o conferință organizată în comun cu Parlamentul European, Comitetul Regiunilor și Comisia Europeană.

2. Introducere

2.1. În pofida interzicerii azbestului pe întregul teritoriu al Europei (2) (1999, de pus în aplicare până în 2005), azbestul încă mai ucide oameni în Europa. Deși toate tipurile de azbest sunt periculoase iar consecințele sale nocive au fost demonstrate și reglementate și în pofida interzicerii utilizării azbestului, acesta este încă prezent în componența multor nave, trenuri, utilaje, containere, tuneluri, galerii, conducte din rețelele publice și private de distribuție a apei și, în special, în clădiri, inclusiv numeroase clădiri publice și private;

2.2. Potrivit Organizației Mondiale a Sănătății (OMS), numai în UE se înregistrează în fiecare an între 20 000 și 30 000 de cazuri de boli asociate azbestului și se estimează că peste 3 00 000 de cetățeni vor deceda, până în 2030, în UE din cauza mezoteliomului (3). Se estimează că, anual, în lume își pierd viața 1 12 000 de persoane din cauza unor boli asociate cu azbestul (4).

2.3. Interzicerea azbestului pe întregul teritoriu al Europei (5) (convenție din 1999, de pus în practică până în 2005) și mecanismele actuale de supraveghere a pieței nu garantează că pe piața europeană nu se importă produse conținând azbest. Aceasta privește o gamă largă de produse, printre care se numără materialele de construcții, aparatura electrocasnică, garniturile de frână pentru automobile sau recipientele izoterme. Pe baza noii abordări privind supravegherea pieței europene (6), UE ar putea începe să ia măsuri împotriva produselor care conțin azbest.

2.4. La nivelul UE există un set cuprinzător de acte legislative privind azbestul, care privesc interzicerea, valorile-limită și protecția lucrătorilor. În afară de interzicerea utilizării și comercializării azbestului, au fost stabilite valori-limită și o directivă specifică a UE reglementează condițiile de lucru (7), în timp ce certificarea întreprinderilor și informarea și formarea lucrătorilor sunt obligatorii. Cu toate acestea, dispozițiile legislative ale UE sunt deseori foarte generale, ceea ce conduce la moduri de punere în aplicare foarte diferite. În plus, sunt încă absente aspecte cum ar fi dispozițiile specifice privind nivelurile de formare pentru diversele funcții sau dispozițiile privind înregistrarea surselor de azbest.

2.5. Aici ar trebui menționat că un raport din proprie inițiativă al Parlamentului European, adoptat în martie 2013 (8), descrie pe larg diferitele probleme și domenii politice legate de chestiunea azbestului și enumeră 62 de solicitări specifice adresate factorilor de decizie de la nivel european și național.

2.6. Astăzi ne confruntăm cu faptul că producția anuală de azbest la nivel mondial rămâne la aceleași cote înalte, deși multe țări au interzis utilizarea sa. Comercializarea și utilizarea azbestului doar s-a transferat din țările industrializate către cele emergente. Înfloritorul comerț mondial cu azbest este însoțit de o activitate intensă a lobby-ului internațional în favoarea azbestului, care folosește în propaganda sa inclusiv rezultatele unor studii de cercetare binevoitoare, aparținând câtorva oameni de știință. Ar trebui de asemenea menționat în acest sens că investițiile financiare europene în industria globală a azbestului continuă. De asemenea, Europa continuă să exporte azbest, prin expedierea de nave spre a fi dezmembrate în alte părți ale lumii. De asemenea, ar trebui să se menționeze că navele care transportă azbest ca marfă în tranzit încă acostează și utilizează instalațiile portuare sau de depozitare temporară aflate pe teritoriul Uniunii Europene.

2.7. Existența unor condiții de concurență echitabile la nivel mondial în ceea ce privește azbestul este crucială, iar în această privință UE ar trebui să își asume un rol decisiv în interzicerea utilizării oricărui tip de azbest în întreaga lume. În acest sens, Europa poate oferi altor regiuni ale lumii cunoștințele sale despre efectele azbestului asupra sănătății, posibilitatea de a-l înlocui cu alte materiale și eliminarea în siguranță a azbestului. Ceea ce este necesar este un angajament mai puternic al UE în cadrul instituțiilor internaționale în vederea descoperirii de instrumente cu ajutorul cărora piața azbestului să fie catalogată ca fiind „comerț toxic” și pentru a face o prioritate de vârf din înscrierea azbestului crisotilic în anexa III a Convenției (9) de la Rotterdam;

3. Observații specifice

3.1. Potrivit unui studiu publicat în 2011 (10), mediul construit existent în UE este, în mare parte, mai vechi de 50 de ani. Peste 40 % din clădirile rezidențiale au fost construite înainte de anii ’60. Între 1961 și 1990 a existat un avânt considerabil în construcții, fiind o perioadă în care disponibilul de locuințe s-a dublat și azbestul a fost folosit pe scară largă, în aproape toate statele membre.

3.2. Potrivit aceluiași studiu, se atribuie clădirilor aproximativ 40 % din cererea finală de energie din Europa. Ele reprezintă cel mai mare sector consumator, urmate de transporturi, cu 33 %. În același timp, UE s-a angajat la o reducere cu 80-95 % a emisiilor de gaze cu efect de seră până în 2050, ca parte a foii sale de parcurs pentru trecerea la o economie competitivă cu emisii reduse de dioxid de carbon în 2050 (11).

3.3. Aceasta înseamnă că renovarea mediului construit oferă atât un potențial semnificativ de sporire a performanței energetice a clădirilor, realizând deci obiectivele foii de parcurs a UE pentru 2050, cât și ocazia excepțională de a elimina azbestul.

3.4. Aceasta necesită însă o abordare coordonată și o cooperare strânsă atât la nivelul UE, cât și la cel național, în materie de politici și mecanisme financiare. De asemenea, sunt necesare instrumente financiare inovatoare, pentru a cataliza investițiile private.

3.5. Ceea ce se așteaptă în acest sens de la nivelul UE este un rol de sprijin și coordonare. În plus, este necesar să fie mai bine coordonate domenii politice cum ar fi formarea forței de muncă, înregistrarea și recunoașterea bolilor asociate cu azbestul.

4. Evoluții la nivel național

4.1. Chiar și în condițiile unei interdicții, milioane de tone de azbest rămân în clădiri și nu toate statele membre au introdus până în prezent registre de inventar pentru locurile în care este prezent și cantitățile care trebuie eliminate. În consecință, ne lipsește un punct de pornire adecvat pentru tratarea corespunzătoare a tuturor resurselor de azbest din Europa.

4.2. În prezent, Polonia este singura țară din UE care a implementat un program național de eliminare a întregii cantități de azbest, estimat la 10 miliarde de euro până în 2030, cu un calendar clar și cu finanțare corespunzătoare dintr-un amestec de resurse publice (de stat, din programe UE) și private (proprietari, asociații teritoriale etc.). Acest tip de inițiativă trebuie lansat în toate țările UE (12).

4.3. În Franța, au fost identificate ca având probleme legate de azbest 3 milioane de locuințe sociale dintr-un total de 15 milioane, iar costurile estimate pentru reabilitările necesare sunt de 15 miliarde EUR. Costul estimat pentru fiecare locuință variază de la 15 000 la 20 000 EUR. Ar trebui supravegheate atent lucrările de pregătire în vederea eliminării azbestului la Turnul Montparnasse, simbol al Parisului.

4.4. În Regatul Unit este în desfășurare o campanie de eliminare a azbestului din toate școlile. Unul din motivele campaniei este creșterea ratei de mezoteliom în rândul profesorilor din Regatul Unit (13).

4.5. În Lituania, Ministerul Agriculturii a inițiat în 2012 un program de înlocuire a acoperișurilor care conțin azbest, destinat locuitorilor de la sate, în cadrul căruia sprijinul financiar maxim nu poate depăși 6 000 LTL (1 740 EUR) pe proiect. UE și bugetul de stat acoperă până la 50 % din totalul costurilor eligibile ale proiectului.

5. Măsuri de formare profesională

5.1. O problemă importantă este cunoașterea – și lipsa de cunoaștere – în materie de azbest. Numeroși lucrători sunt expuși la azbest prin natura profesiei lor. Astfel stau lucrurile în special în sectoarele de întreținere și decontaminare, dar mulți alții sunt potențial afectați (constructorii de acoperișuri, electricienii, instalatorii de sisteme de încălzire, lucrătorii din domeniul reciclării, coordonatorii OSH, inspectorii de muncă și mulți alții). Legislația existentă prevede deja obligația angajatorilor de a asigura cursuri de formare corespunzătoare tuturor lucrătorilor care sunt expuși sau riscă să fie expuși la praf provenit din azbest sau materiale care conțin azbest. Totuși, odată cu interzicerea utilizării diverselor tipuri de materiale, cunoașterea privind pericolele, caracteristicile și aspectul vizual se pierde treptat. Deși multe state membre asigură cursuri de formare pentru lucrătorii din sectoarele demolării, construcțiilor și întreținerii, precum și pentru alți lucrători care lucrează la eliminarea materialelor care conțin azbest, persistă un deficit de standarde aplicabile în întreaga Europă.

5.2. Integritatea fizică este un drept fundamental al omului, înscris, alături de altele, în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Politicile UE trebuie concepute astfel încât să protejeze acest drept. Aceasta privește mai întâi de toate politicile de sănătate publică și politicile privind sănătatea și securitatea în muncă, dar și alte domenii politice legate de posibila expunere la azbest și de modul în care trebuie tratat azbestul.

5.3. Un alt motiv de îngrijorare îl constituie cunoștințele adecvate ale inginerilor constructori, arhitecților și angajaților din întreprinderile care nu sunt specializate în eliminarea azbestului. CESE solicită Comisiei ca, împreună cu statele membre, să instituie un grup de lucru care să elaboreze calificări specifice minime în domeniul azbestului și să ofere formare, pentru a le obține, categoriilor profesionale/lucrătorilor respectivi.

5.4. Partenerii sociali europeni din industria construcțiilor [FIEC (Federația Industriei Europene a Construcțiilor) și EFBWW (Federația Europeană a Muncitorilor din Construcții și din Industria Lemnului)] au abordat această problemă prin elaborarea unor module de informare despre azbest (14) pentru cea de-a doua categorie de lucrători. În cadrul unui alt proiect finanțat de UE (proiectul ABClean – Leonardo Da Vinci), în afara cadrului dialogului social, se elaborează diferite materiale pentru cursurile de „formare a formatorilor” (15).

6. Rezultatele miniaudierii

6.1. Mult prea multe persoane suferă în Europa din cauza bolilor asociate cu azbestul. Cele mai multe dintre aceste boli sunt legate de locul de muncă, dar – de bună seamă – nu toate. Gospodinele care curățau echipamentul de muncă al soților erau și ele expuse la fibrele de azbest și la fel de expuși erau și copiii lor. În Regatul Unit, în urma unei campanii, s-a ajuns la concluzia că 80 % din numărul total al școlilor încă sunt contaminate cu azbest. Această situație poate conduce la o altă generație de victime ale azbestului, în special în lumina celor mai recente cercetări privind chestiunea nivelurilor de expunere/perioadelor de latență și evoluția bolilor. Și dozele foarte reduse combinate cu o perioadă de latență îndelungată pot conduce la diferite boli asociate cu azbestul. Expunerea la azbest este deci o amenințare pentru publicul larg în mai multe state membre.

6.2. În afară de aceasta, din cauza perioadei de latență foarte mari și a lipsei parțiale de cunoștințe în rândul cadrelor medicale, de multe ori victimele nu beneficiază de un sprijin și informații prompte și adecvate din partea furnizorilor de servicii medicale.

6.3. Un aspect important al fiecărui plan de îndepărtare este eliminarea azbestului în condiții de siguranță. Dacă acest aspect este neglijat, vor avea loc expuneri accidentale. În Elveția, de exemplu, cel mai ridicat grad de expunere a fost constatat în sectorul de reciclare.

6.4. În vederea protejării cetățenilor și lucrătorilor, supravegherea eficientă a pieței este o condiție prealabilă de prevenire a intrării de noi materiale care conțin azbest pe piața europeană.

6.5. În ceea ce privește caracterul letal al tuturor formelor de azbest, UE acționează pe un teren comun solid. În Directiva 1999/77/CE se afirmă că „până acum nu a fost identificat pragul de expunere sub care azbestul crisotil nu mai prezintă risc cancerigen” și că „un mod eficient de protejare a sănătății umane este interzicerea utilizării fibrelor de azbest crisotil și a produselor care conțin astfel de fibre”.

6.6. O boală asociată cu azbestul poate să ducă și deseori duce la o moarte lentă și deosebit de dureroasă. Un raport EUROGIP (16) și raportul privind un proiect comun al EFBWW, CES (Confederația Europeană a Sindicatelor) și IBAS (Secretariatul internațional Ban Asbestos) au prezentat situația privind recunoașterea și despăgubirea bolilor asociate cu azbestul așa cum sunt acestea reglementate în statele din Europa Centrală și de Est care sunt membre ale UE (17). Chiar dacă cele mai relevante boli asociate cu azbestul sunt în principiu recunoscute în cele mai multe din statele membre, mult prea des se întâmplă ca victimele să lupte încă pentru recunoașterea lor, fără succes. Rapoartele sus-menționate dezvăluie de asemenea că dispozițiile și procedurile naționale de recunoaștere și despăgubire prezintă diferențe mari. Deseori, sprijinirea și îndrumarea necesară victimelor lipsește cu desăvârșire.

Bruxelles, 18 februarie 2015. Președintele Comitetului Economic și Social European Henri MALOSSE

(1) Ministerul polon al economiei. Program pentru reducerea azbestului în Polonia 2009-2032 – anexa la Rezoluția nr. 39/2010 a Consiliului de Miniștri din 15 martie 2010.

(2) Directiva 1999/77/CE.

(3) http://www.who.int/mediacentre/factsheets/fs343/en/

(4) http://www.efbww.org/pdfs/Presentation%20Mr%20Takala.pdf

(5) Directiva 1999/77/CE.

(6) http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2013:0075:FIN:RO:PDF; COM(2013)75 final, a se vedea în special articolul 12.

(7) Directiva 83/477/CEE din 19.9.1983, modificată de Directiva 91/382/CEE din 25.6.1991 și de Directiva 98/24/EC din 7.4.1998.

(8) Rezoluția Parlamentului European din 14 martie 2013 referitoare la amenințările la adresa sănătății la locul de muncă legate de azbest și perspectivele de eliminare completă a azbestului existent [2012/2065(INI)].

(9) Convenția a intrat în vigoare la 24 februarie 2004 și are ca obiective: promovarea responsabilității partajate și a eforturilor de cooperare dintre părți în comerțul internațional cu anumite substanțe chimice periculoase, pentru protejarea sănătății umane și a mediului împotriva potențialelor daune; contribuirea la utilizarea ecologică a substanțelor chimice periculoase în cauză prin facilitarea schimbului de informații despre caracteristicile lor, prin prevederea unui proces decizional național cu privire la importul și exportul lor și prin comunicarea respectivelor decizii în rândul părților. http://www.pic.int/TheConvention/Overview/TextoftheConvention/tabid/1048/language/en-US/Default.aspx

(10) Institutul European pentru Performanța Clădirilor (Buildings Performance Institute Europe, BPIE), Europe’s buildings under the microscope (Clădirile Europei sub microscop), octombrie 2011.

(11) Directiva 2010/31/CE din 17.5.2010.

(12) Anexa la Rezoluția nr. 39/2010 a Consiliului de Miniștri din 15 martie 2010.

(13) http://www.asbestosexposureschools.co.uk/pdfnewslinks/INCREASING%20MESOTHELIOMA%20DEATHS%20AMONGST%20SCHOOL%20STAFF%20AND%20FORMER%20PUPILS%20%2017%20JAN%2015.pdf

(14) http://www.efbww.org/default.asp?Issue=Asbestos&Language=EN și: http://www.fiec.eu/en/library-619/other-publications.aspx

(15) http://www.abcleanonline.eu/Project.aspx

(16) http://www.eurogip.fr/en/publications-d-eurogip/130-asbestos-related-occupational-diseases-in-europe-recognition-statistics-specific-systems

(17) http://www.efbww.org/default.asp?Issue=Asbestos diseases&Language=EN