(Text cu relevanță pentru SEE)

EXPUNERE DE MOTIVE

1.CONTEXTUL PROPUNERII

•Motivele și obiectivele propunerii

Modificările propuse la Regulamentul (UE) nr. 806/2014 (Regulamentul privind mecanismul unic de rezoluție sau RMUR) fac parte dintr-un pachet legislativ care include, de asemenea, modificări la Regulamentul (UE) nr. 575/2013 (Regulamentul privind cerințele de capital sau CRR), la Directiva 2013/36/UE (Directiva privind cerințele de capital sau CRD) și la Directiva 2014/59/UE (Directiva privind redresarea și rezoluția instituțiilor bancare sau BRRD).

În ultimii ani, UE a pus în aplicare o reformă substanțială a cadrului de reglementare a serviciilor financiare menită să consolideze reziliența instituțiilor financiare din UE, reformă bazată în mare măsură pe standardele internaționale convenite cu partenerii săi internaționali. Mai precis, pachetul de reforme a inclus Regulamentul (UE) nr. 575/2013 (Regulamentul privind cerințele de capital sau CRR) și Directiva 2013/36/UE (Directiva privind cerințele de capital sau CRD), în ceea ce privește cerințele prudențiale și supravegherea instituțiilor, Directiva 2014/59/UE (Directiva privind redresarea și rezoluția instituțiilor bancare sau BRRD), în ceea ce privește redresarea și rezoluția instituțiilor, și Regulamentul (UE) nr. 806/2014, în ceea ce privește mecanismul unic de rezoluție (MUR).

Aceste măsuri au fost luate ca răspuns la criza financiară din perioada 2007-2008. Din cauza faptului că nu au existat cadre adecvate de gestionare a crizei și de rezoluție, guvernele din întreaga lume au fost nevoite să salveze unele bănci ca urmare a crizei financiare. Impactul intervenției guvernelor asupra finanțelor publice, precum și stimulentele nedorite ale socializării costurilor legate de intrarea în dificultate a băncilor au pus în evidență necesitatea unei schimbări de abordare în ceea ce privește gestionarea crizelor bancare și protejarea stabilității financiare.

În cadrul Uniunii și în conformitate cu măsurile importante care au fost convenite și adoptate la nivel internațional, Directiva 2014/59/UE [Directiva privind redresarea și rezoluția instituțiilor bancare (BRRD)] și Regulamentul (UE) nr. 806/2014 [Regulamentul privind mecanismul unic de rezoluție (RMUR)] au instituit un cadru solid privind rezoluția bancară pentru gestionarea eficace a crizelor bancare și pentru reducerea impactului negativ al acestora asupra stabilității financiare și a finanțelor publice. Un element important al noului cadru de rezoluție este „recapitalizarea internă”, care constă în reducerea valorii contabile a datoriilor sau în conversia titlurilor de creanță sau a altor pasive în capitaluri proprii în funcție de o ierarhie predefinită. Acest instrument poate fi utilizat pentru a absorbi pierderile și pentru a recapitaliza, prin mijloace interne, o instituție care este pe cale să intre în dificultate sau este susceptibilă să intre în dificultate, astfel încât aceasta să își recapete viabilitatea. Consecințele intrării în dificultate a instituției vor fi astfel suportate de acționari și de ceilalți creditori ai săi, nu de contribuabili. Spre deosebire de alte jurisdicții, cadrul de redresare și de rezoluție bancară al Uniunii a acordat deja autorităților de rezoluție competența de a stabili pentru fiecare instituție de credit sau firmă de investiții („instituție”) o cerință minimă privind fondurile proprii și pasivele eligibile (minimum requirement for own funds and eligible liabilities - MREL), constând în pasive care pot fi recapitalizate intern cu foarte mare ușurință, în vederea utilizării pentru absorbția pierderilor și recapitalizarea instituțiilor în situația în care intră în dificultate. Comisia a adoptat recent actele legislative delegate privind aplicarea practică a acestei cerințe.

La nivel internațional, Consiliul pentru Stabilitate Financiară (CSF) a publicat, la 9 noiembrie 2015, Lista termenilor și condițiilor privind capacitatea totală de absorbție a pierderilor (Total Loss-absorbing Capacity - TLAC) („standardul TLAC”), care a fost adoptată o săptămână mai târziu la summitul G20 din Turcia. Conform standardului TLAC, băncile de importanță sistemică globală (G-SIB), denumite instituții de importanță sistemică globală (G-SII) în legislația Uniunii, trebuie să dețină suficiente pasive cu o capacitate de absorbție foarte ridicată a pierderilor (pasive care pot fi recapitalizate intern) pentru a asigura derularea rapidă și fără impedimente a absorbției pierderilor și a recapitalizării în cadrul procedurii de rezoluție. În comunicarea sa din 24 noiembrie 2015, Comisia s-a angajat să înainteze o propunere legislativă până la sfârșitul acestui an, astfel încât standardul TLAC să poată fi pus în aplicare în termenul convenit, și anume până în 2019. În plus, Comisia s-a angajat să revizuiască normele MREL aflate în vigoare în vederea asigurării coerenței depline cu standardul TLAC convenit la nivel internațional, luând în considerare concluziile unui raport pe care Autoritatea bancară europeană (ABE) trebuie să îl prezinte Comisiei în temeiul articolului 45 alineatul (19) din BRRD. La 19 iulie 2016, ABE a publicat deja o versiune intermediară a acestui raport și se preconizează că raportul final va fi prezentat în cursul lunii decembrie 2016.

Cadrele generale BRRD și RMUR sunt în continuare valabile și solide, principalul obiectiv al prezentei propuneri fiind de a pune în aplicare standardul TLAC și de a integra cerința TLAC în normele MREL generale, prin evitarea duplicării care ar rezulta din aplicarea în paralel a două cerințe. Deși TLAC și MREL urmăresc același obiectiv de reglementare, există totuși unele diferențe între acestea în ceea ce privește modul în care sunt concepute. În domeniul de aplicare a MREL intră nu numai G-SII-urile, ci întregul sector bancar al Uniunii. Spre deosebire de standardul TLAC, care prevede un nivel minim armonizat, nivelul MREL este stabilit de autoritățile de rezoluție în baza unei evaluări, de la caz la caz, a fiecărei instituții. În fine, cerința minimă TLAC ar trebui îndeplinită, în principiu, cu ajutorul instrumentelor de datorie subordonate, în timp ce în sensul MREL, subordonarea instrumentelor de datorie ar putea fi o condiție impusă de autoritățile de rezoluție de la caz la caz, în măsura în care această subordonare este necesară pentru a se garanta că tratamentul aplicat creditorilor cu ocazia recapitalizării interne nu este mai defavorabil decât cel aplicat în situația ipotetică a insolvenței (aceasta fiind situația contrafactuală rezoluției). Pentru a avea un cadru simplu și transparent care să ofere securitate juridică și coerență, Comisia propune integrarea standardului TLAC în normele MREL existente și asigurarea faptului că ambele cerințe sunt îndeplinite cu instrumente în esență similare. Această abordare presupune introducerea unor modificări limitate ale normelor MREL aflate în vigoare și asigurarea coerenței tehnice cu structura oricărei cerințe viitoare impuse G-SII-urilor.

Mai precis, pentru a alinia normele MREL aflate în vigoare la standardul TLAC sunt necesare modificări tehnice suplimentare adecvate în ceea ce privește, printre altele, numitorii utilizați pentru măsurarea capacității de absorbție a pierderilor, interacțiunea cu cerințele privind amortizorul de capital, informarea investitorilor cu privire la riscuri și modalitățile de aplicare a acestor norme în raport cu diferitele strategii de rezoluție. Standardul TLAC se va aplica G­SII-urilor, însă abordarea Comisiei nu va influența în mod considerabil sarcina pe care o implică respectarea dispozițiilor privind MREL pentru instituțiile care nu sunt G-SII-uri.

Din punct de vedere operațional, nivelul minim armonizat al standardului TLAC va fi introdus în Uniune prin modificarea Regulamentului și a Directivei privind cerințele de capital (CRR și CRD), în timp ce majorarea specifică instituțiilor care intră în categoria G­SII-urilor și MREL specifică instituțiilor care nu intră în categoria G-SII-urilor vor fi abordate prin modificări specifice ale BRRD și RMUR. Așadar, prezenta propunere face parte dintr-un pachet mai amplu de revizuire a legislației financiare a Uniunii, care vizează reducerea riscurilor din sectorul financiar (revizuirea CRR/CRD) și asigurarea unei mai mari reziliențe a acestui sector.

Prezenta propunere tratează, în particular, modificările specifice ale RMUR legate de punerea în aplicare a standardului TLAC în Uniune. Prezenta propunere se va aplica Comitetului unic de rezoluție (SRB) și autorităților naționale ale statelor membre care participă la mecanismul unic de rezoluție (MUR) atunci când stabilesc și pun în aplicare cerințele privind capacitatea de absorbție a pierderilor și de recapitalizare a instituțiilor financiare stabilite în uniunea bancară.

•Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică

Conform cadrului de rezoluție bancară existent la nivelul Uniunii, toate băncile europene trebuie să dețină suficiente pasive cu o capacitate foarte ridicată de absorbție a pierderilor (pasive care pot fi recapitalizate intern). Prin alinierea cerinței existente în cazul G-SII-urilor la standardul internațional TLAC, propunerea va îmbunătăți și va facilita punerea în aplicare a normelor existente. Propunerea este, prin urmare, în concordanță cu obiectivul general al cadrului Uniunii privind rezoluția bancară, și anume reducerea sprijinului din partea contribuabililor în procedura de rezoluție bancară. Prezenta propunere este pe deplin coerentă cu propunerea Comisiei de modificare a BRRD în ceea ce privește normele privind absorbția pierderilor și recapitalizarea băncilor aplicabile în întreaga Uniune.

•Coerența cu alte politici ale Uniunii

Propunerea face parte dintr-un proces mai amplu de revizuire a legislației financiare a Uniunii care vizează reducerea riscurilor în sectorul financiar și promovarea, în același timp, a finanțării durabile a activității economice. Aceasta este în concordanță deplină cu obiectivele fundamentale ale UE de promovare a stabilității financiare, de reducere a sprijinului din partea contribuabililor în procedura de rezoluție bancară, precum și de contribuție la finanțarea durabilă a economiei.

2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

•Temei juridic

Propunerea de regulament modifică un regulament existent, și anume RMUR. Temeiul juridic al prezentei propuneri este același cu temeiul juridic al RMUR, și anume articolul 114 din TFUE. Această dispoziție permite adoptarea unor măsuri de armonizare a dispozițiilor naționale care au ca obiect instituirea și funcționarea pieței interne.