RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 4.4.2007 
COM(2007) 182 final 
  
COMUNICARE A COMISIEI C ĂTRE CONSILIU, PARL AMENTUL EUROPEAN, 
COMITETUL ECONOMIC ŞI SOCIAL ŞI COMITETUL REGIUNILOR 
Îmbunătăţirea transferului de cuno ştinţe între institutele de cercetare şi industria din 
întreaga Europ ă: 
 pentru o inovare deschis ă 
 
– Punerea în aplicare a agendei Lisabona – 
  
{SEC(2007) 449}  
 
RO 2   RO COMUNICARE A COMISIEI C ĂTRE CONSILIU, PARL AMENTUL EUROPEAN, 
COMITETUL ECONOMIC ŞI SOCIAL ŞI COMITETUL REGIUNILOR 
Îmbunătăţirea transferului de cuno ştinţe între institutele de cercetare şi industria din 
întreaga Europ ă: pentru o inovare deschis ă 
– Punerea în aplicare a agendei Lisabona –  
(Text cu relevan ţă pentru SEE) 
O bază solidă de cuno ştinţe ştiinţifice reprezint ă unul din atuurile tradi ţionale majore ale 
Europei, care ne-a permis s ă atingem un înalt nivel de performan ţă mondială în mai multe 
domenii de cercetare1. În ciuda acestor merite, pozi ţia cercetării europene pe plan mondial 
este amenin ţată în prezent de evolu ţia rapidă a peisajului ştiinţific. În acela şi timp, cercetarea 
europeană se confrunt ă atât cu repercusiunile globaliz ării pieţelor şi a sectoarelor de activitate, 
ale digitaliz ării şi ale noilor tehnologii, cât şi cu necesitatea de a aborda problemele care apar 
în cadrul societ ăţii, cum ar fi îmb ătrânirea popula ţiei sau schimb ările climatice.  
În cadrul amplei sale stra tegii de inovare pentru UE2, Comisia a desemnat necesitatea 
îmbunătăţirii transferului de cuno ştinţe3 între institutele publice de cercetare4 şi părţile terţe, 
inclusiv sectoarele industriale şi organiza ţiile societ ăţii civile, ca fiin d unul din cele zece 
domenii-cheie de ac ţiune. Prezenta comunicare r ăspunde acestei necesit ăţi şi prezintă mai 
multe orient ări pentru statele me mbre. Aceasta lanseaz ă idei privind modul  în care statele 
membre şi Comunitatea pot ac ţiona împreun ă, sprijinindu- şi reciproc eforturile, în vederea 
depăşirii unora din obstacolele existent e, în special în ceea ce prive şte promovarea 
dimensiunii transna ţionale a transferului de cuno ştinţe. Prezenta comunicare este înso ţită de 
un document de lucru al servicii lor Comisiei privind „orient ările aplicabile în mod voluntar 
care permit universit ăţilor şi altor institute de cercetare s ă îşi îmbunătăţească legăturile cu 
industria din întreaga Europ ă”, şi care se bazeaz ă pe bunele practici identificate de un num ăr 
de autorit ăţi publice na ţionale, precum şi pe lucrările diverselor asocia ţii europene ale p ărţilor 
interesate.   
                                                 
1 În prezent, Europa are cel mai mare num ăr de absolven ţi pe cap de locuitor în domeniul ştiinţei şi al 
ingineriei, precum şi de publica ţii academice (a se vedea cifrele-cheie:   
http://ec.europa.eu/invest-in-research/monitoring/statistical01_en.htm ) 
2 „Transpunerea cuno ştinţelor în practic ă: o strategie ampl ă privind inovarea în UE”  – COM (2006)502 
3 Transferul de cuno ştinţe constă în captarea, colectarea şi schimbul de cuno ştinţe explicite şi implicite, 
inclusiv abilit ăţile şi competen ţa. Acesta cuprinde atât activit ăţile comerciale, cât şi pe cele 
necomerciale, cum ar fi colabor ările în domeniul cercet ării, serviciile de consultan ţă, exploatarea 
licenţelor, înfiin ţarea de filiale, mobilitatea cercet ătorilor, publicarea etc. De şi accentul este pus pe 
cunoştinţele ştiinţifice şi tehnologice, sunt vizate, de asemenea, şi alte aspecte, cum ar fi procesele cu 
component ă tehnologic ă din cadrul întreprinderilor. 
4 În contextul prezen tului document, no ţiunea de „institute de cercetare” este folosit ă pentru a desemna 
toate institu ţiile de înv ăţământ superior (indiferent de denumirea şi statutul lor în statele membre, fie ele 
universităţi, colegii sau politehnici), precum şi centrele şi organiza ţiile publice de cercetare. 
 
RO 3   RO 1. NECESITATEA DE A AC ŢIONA  
Una din problemele majore rezid ă în modul de utilizare mai eficient ă a cercetării şi dezvoltării 
finanţate din fonduri publice. În compara ţie cu America de Nord5, media universit ăţilor din 
Europa6 ,7produce mult mai pu ţine inven ţii şi brevete. Acest fenomen este cauzat în mare 
măsură de o gestionare mai pu ţin sistematic ă şi profesional ă a cunoştinţelor şi a propriet ăţii 
intelectuale de c ătre universit ăţile europene. De asemenea, exist ă diverşi factori care 
împiedică transferul de cuno ştinţe eficient în cadrul institutelor  de cercetare europene, printre 
aceştia numărându-se: diferen ţele culturale dintre mediul de afaceri şi comunit ăţile ştiinţifice, 
lipsa de stimulente, obstaco lele de ordin juridic, şi pieţele fragmentate din sectorul 
cunoştinţelor şi al tehnologiei8. Toţi aceşti factori au repercusi uni negative asupra cre şterii şi 
creării locurilor de munc ă în Europa. 
În consecin ţă, statele membre sunt din ce în ce mai con ştiente de importan ţa transferului de 
cunoştinţe pentru stimularea competitivit ăţii şi pentru contribu ţia la eficacitatea cercet ării 
publice, fapt ce se reflect ă în Programele na ţionale de reform ă elaborate în cadrul Strategiei 
de la Lisabona. Se iau numeroase ini ţiative pentru a stimula colabor area dintre institutele de 
cercetare şi întreprinderi. Mai multe state membre au luat ini ţiative destinate promov ării şi 
facilitării transferului de cuno ştinţe (de exemplu, noi legi, regimu ri privind drepturile de 
proprietate intelectual ă, orientări sau modele de c ontracte), iar multe alte state membre prev ăd 
intensificarea eforturi lor lor în acest sens. Cu toate acestea, ini ţiativele respective sunt deseori 
concepute dintr-o perspectiv ă naţională, fără a se ţine seama de dimensiunea transna ţională a 
transferului de cuno ştinţe. În consecin ţă, este necesar ă asigurarea unor condi ţii de interac ţiune 
mai echitabile între universit ăţi şi industrie în materie de cer cetare-dezvoltare în Europa. 
Universităţile şi alte institute de cercetare din Europa devin, de asemenea, con ştiente de 
evoluţia rolului lor în contextul unei economii globalizate şi au întreprins ini ţiative 
interesante. Acestea realizeaz ă că nu mai este vorba doar de a furniza absolven ţi pentru pia ţa 
locală, ci că se confrunt ă cu o concuren ţă la scară mondial ă pentru a atrage studen ţi, 
cercetători şi parteneri industriali. De asemenea, acestea realizeaz ă că va fi nevoie s ă producă 
lucrări de cercetare de nivel interna ţional pentru a continua şi pe viitor s ă atragă studenţii şi 
cercetătorii respectivi. Pentru a r ămâne atractiv e, universit ăţile şi institutele de cercetare vor fi 
nevoite s ă se deschid ă întreprinderilor şi colabor ării interna ţionale, ceea ce ar putea, de 
asemenea, contribui la atragerea de noi fonduri. Schimbul de cuno ştinţe, în special prin 
intermediul colabor ărilor în domeniul cercet ării şi al dezvolt ării cu întreprinderile – pe lâng ă 
faptul că ar constitui o surs ă potenţială de venit pentru institutele de cercetare – ar putea 
stimula în mod considerabil atât cantitatea, cât şi calitatea activit ăţii de cercetare întreprinse. 
                                                 
5 Sondajul AUTM –  
http://www.autm.net/events/File/FY04%20Licen sing%20Survey/04AUTM-USLicSrvy-public.pdf  
6 Sondajul ProTon – 
http://www.protoneurope.org/news/2006/art2006 /artjanmar06/2asfy2004/attachment_download/file  
7 Sondajul 2006 ASTP – http://www.merit.unu.edu/pub lications/docs/200605_ASTP.pdf  
8 http://ec.europa.eu/invest -in-research/pdf/download_en/consult_report.pdf  
 
RO 4   RO 2. S ECTOARE INDUSTRIALE ŞI INSTITUTE DE CERCETARE – COLABORARE PENTRU O 
ECONOMIE BAZAT Ă PE CUNOA ŞTERE  
Necesitatea unui schimb de cuno ştinţe între institutele de cercetare şi industrie a devenit din 
ce în ce mai evident ă în ultimii ani. În trecut, institutele  de cercetare erau considerate o surs ă 
de idei noi, iar industria a re prezentat principala cale natural ă de a valorifica la maxim aceste 
idei. Cu toate acestea, în decursul ultimei decade, s-a produs o schimbare semnificativ ă în 
rolul celor dou ă părţi. 
Numeroase întreprinderi elaboreaz ă abordări ale cercet ării-dezvolt ării bazate pe conceptul de 
inovare deschis ă, combinând resurse interne şi externe, şi vizând exploatarea la maxim a 
valorii economice a propriet ăţii lor intelectuale, chiar şi atunci când aceasta nu este legat ă în 
mod direct de activit ăţile lor de baz ă. În special, aceste într eprinderi au început s ă considere 
cercetarea public ă ca fiind o resurs ă strategică. 
În acelaşi timp, a devenit evident faptul c ă institutele de cercetare trebuie s ă joace un rol mai 
activ în rela ţiile lor cu industria pentru a valorifica la maxim rezultatele cercet ării. Acest nou 
rol9 necesită existenţa unui personal specializat pentru a identifica şi administra resursele de 
cunoştinţe cu poten ţial comercial, altfel spus pentru a asigura modul cel mai eficient de 
trecere a unei noi idei pe pia ţă, pentru a garanta resursele necesare (finan ţări, servicii de 
asistenţă etc.) în vederea realiz ării acestui lucru şi pentru a ob ţine un angajament 
corespunz ător din partea factorilor interesa ţi. 
2.1. Crearea condi ţiilor favorabile realiz ării cu succes a transferului de cuno ştinţe  
Este recunoscut faptul c ă participarea întreprinderilor la conducerea institutelor de cercetare 
poate contribui la orientarea activit ăţilor educa ţionale şi de cercetare spre nevoile societ ăţii, la 
crearea unei expertize pe ntru a sprijini activit ăţile legate de transferul de cuno ştinţe, precum şi 
la manifestarea voin ţei de a introduce abord ări orientate spre inovare în cadrul tuturor 
activităţilor. O asemenea interac ţiune a condus la facilitarea mobilit ăţii intersectoriale, şi 
anume prin intermediul unor schimb uri temporare de personal, precum şi prin angajarea de 
tineri absolven ţi în sectoarele industriale.  
În plus, multe dintre institutele de cercetare europene au înfiin ţat, în decursul ultimilor ani, 
birouri de transfer de cuno ştinţe, în scopul de a îmbun ătăţi colaborarea şi exploatarea 
rezultatelor activit ăţii de cercetare, precum şi adoptarea acestora de c ătre întreprinderi. 
Reuşita lor depinde în mare m ăsură de calific ările şi competen ţele personalului acestora, 
precum şi de rolul strategic atribuit lor şi de autonomia lor managerial ă. Personalul care 
lucrează în domeniul transferului de cuno ştinţe trebuie s ă aibă o gamă largă de calific ări 
pentru a putea îndeplini în mod eficient sarcinile care îi revin.  Cu toate acestea, asemenea 
funcţii sunt deseori atribuite personalu lui relativ neexperimentat. Perfec ţionarea profesional ă 
continuă are loc într-un num ăr limitat de ţări, însă deseori nu este suficient ă în ceea ce 
priveşte costul şi/sau livrarea. Comisia examineaz ă în prezent mijloacele de solu ţionare a 
acestei probleme. Cu sprijinul Comisiei10, şapte state membre11creează un cadru favorabil 
pentru a garanta noilor respons abili cu transferul de cuno ştinţe o calificare recunoscut ă 
                                                 
9 Atunci când se face referire la universit ăţi, acest nou rol este cunoscut, de asemenea, sub numele de „a 
treia misiune”.  
10 Proiectul OMC-Net „Administrator auto rizat în domeniul transferului transna ţional de tehnologie” 
(„Certified trans-national technology transfer manager ”) 
11 AT, NL, FR, IT, SE, BE, LT 
 
RO 5   RO reciproc. În plus, PROTON Europe12, cu sprijinul institutului britanic pentru transferul de 
cunoştinţe (Institute for Knowledge transfer13), încearcă să creeze un sistem de acreditare 
pentru responsabilii actuali din domeniul transferului de cuno ştinţe, pe baza experien ţei şi a 
performan ţelor lor anterioare.  
Pentru a desf ăşura în mod eficient activit ăţi în domeniul tran sferului de cuno ştinţe, institutele 
de cercetare trebuie s ă aibă o autonomie suficient ă pentru a putea recruta personal 
experimentat în domeni ul transferului de cuno ştinţe, în condi ţii concuren ţiale. 
Mobilitatea sporit ă dintre sectoarele public şi privat va ajuta cercet ătorii şi administratorii 
institutelor de cercetare s ă identifice nevoile pe care le au în  comun cu sectoarele industriale. 
Cu toate acestea, anumite norme şi obstacole administrative pot descuraja aceast ă mobilitate. 
De exemplu, normele referitoare la stagii şi la reglementarea pie ţei forţei de munc ă, în special 
cele privitoare la sistemele de securitate social ă şi de pensii, pot împi edica schimburile de 
personal. În plus, în unele ţări, cercetătorii din sectorul public nu au  dreptul de a lucra pentru 
industrie în cadrul unor presta ţii cu frac ţiune de norm ă, al unor servicii de consultan ţă sau 
altele14. 
Este necesar ca resursele existente s ă devină mai accesibile. Acest lucru poate fi realizat, 
parţial, cu ajutorul coordon ării. În prezent, anumite institut e de cercetare au servicii care 
întreţin în mod activ leg ături cu industria, îns ă acestea nu interac ţionează unele cu altele. 
Reunindu- şi competen ţele din domeniul transferului de cuno ştinţe, acestea pot asigura o 
difuzare mai larg ă a unor astfel de calific ări în toate institutele de cercetare.  În plus, 
externalizarea anumitor func ţii specializate sau punerea în comun a resurselor sau a 
rezultatelor cercet ării-dezvolt ării (precum şi a drepturilor aferente de proprietate intelectual ă) 
între mai multe institute de cercetare15 se pot dovedi extrem de av antajoase. Printre exemplele 
de punere în comun a resurselor între mai multe birouri de transfer de cuno ştinţe se numără 
agenţiile de comercializare a brevetelor şi de transfer de cuno ştinţe stabilite în Germania, cum 
ar fi North of England Science Initiative  sau VIB16 din Belgia. Ca alternativ ă, această punere 
în comun poate viza un singur sector industrial (de exemplu, White Rose Consortium17) sau o 
singură activitate de transfer de cuno ştinţe.  
Este extrem de interesant de remarcat gama de avantaje care pot fi ob ţinute prin punerea în 
comun a brevetelor între institutele de cercetare . Un fond comun de brev ete poate contribui la 
crearea unei mase critice de  proprietate intelectual ă necesară pentru a face ca o idee 
inovatoare s ă fie atractiv ă pentru sectorul privat. Prin tr-o administrare comercial ă 
corespunz ătoare, fiecare actor relevant  din industrie poate fi informat asupra centrelor de 
cercetare care au produs proprietatea intelectual ă în cauză, ceea ce ar contribui la catalizarea 
legăturilor cu industria. În plus , crearea unui fond comun de brevete poate conduce la rela ţii 
mai puternice între birouril e de transfer de cuno ştinţe, constituind o baz ă pentru eforturile 
ulterioare de coopera re dintre institu ţii. Aceast ă punere în comun a resurselor pare s ă fie 
extrem de potrivit ă pentru acele institute de cercetare ale c ăror rezultate ale cercet ării 
exploatabile nu au amploarea şi volumul necesare pentru a justifica instituirea unui birou de 
                                                 
12 Una din principalele asocia ţii europene din domeniul transferului de cuno ştinţe –  
http://www.protoneurope.org  
13 www.iknowledge transfer.org.uk  
14 SEC(2006)971 
15 A se vedea Raportul irlandez privind transferul de tehnologie – 
http://www.universitiesireland. ie/news/techtransfer.php  
16 www.vib.be  
17 www.whiterose.ac.uk  
 
RO 6   RO transfer de cuno ştinţe. După caz, statele membre ar trebui s ă promoveze şi să susţină în 
mod activ punerea în comun a resur selor între institutele de cercetare . 
Oricât de util ă ar putea fi o asemenea punere în comun a resurselor la nivel na ţional sau 
regional, aceste ini ţiative nu ţin cont decât rareori de dimensiunea transna ţională. Pentru a 
elimina aceast ă lacună, Comisia a creat o re ţea transeuropean ă destinată să faciliteze 
transferul tehnologic la nivel transna ţional, şi anume re ţeaua Innovation Relay Centres  (centre 
releu de inovare - CRI)18. CRI sunt situate în 33 de ţări şi oferă universit ăţilor şi industriei (în 
special IMM-urilor) asisten ţă personalizat ă. Colaborând strâns cu o mare asocia ţie 
universitar ă european ă de transfer de cuno ştinţe19, acestea au creat un sistem simplu şi eficient 
care permite universit ăţilor să facă schimb de informa ţii într-un mod structurat cu 
întreprinderi din întreaga Europ ă privind tehnologiile noi, cu poten ţial comercial.   
2.2. Promovarea spiritului antreprenorial 
Necesitatea de a publica şi a pune în mod gr atuit la dispozi ţia tuturor rezultatele ob ţinute este 
considerat ă deseori ca fiind incompatibil ă cu necesitatea industriei de a men ţine 
confidenţialitatea informa ţiilor şi de a le proteja prin intermediul drepturilor de proprietate 
intelectual ă, cum ar fi brevetele. Cu toate acestea, experien ţa arată că promovarea inov ării şi 
difuzarea de noi cuno ştinţe pot fi compatibile, cu condi ţia ca aspectele pr ivind proprietatea 
intelectual ă să fie înţelese şi gestionate în mod profesional. Interac ţiunea cu privire la aceste 
puncte poate fi facilitat ă cu ajutorul unor instrumente de  tipul arborelui decizional CREST20, 
al modelelor de contracte, precum Lambert agreements21 din Regatul Unit, sau al orient ărilor 
de tipul documentului danez Contacts, contracts and codices22, precum şi cu ajutorul unor 
iniţiative de sensibilizare prom ovate de birourile europene şi naţionale de acordare a 
brevetelor. Ini ţiativa Responsible Partnering23, elaborat ă de patru mari asocia ţii europene ale 
universităţilor şi ale industriei (EIRMA, EUA, P ROTON, EARTO), ofer ă indicaţii extrem de 
importante privind modul de organizare a unei colabor ări eficiente în domeniul cercet ării. 
Statele membre joac ă un rol important în elaborarea şi realizarea unor asemenea 
iniţiative, pe care ar trebui s ă le sprijine în mod activ.  
Multe universit ăţi acordă un credit din ce în ce mai mare diferitelor abord ări de tip „ creative 
commons ”24 (acces liber, publica ţii deschise, software deschis, …). Aceste mecanisme pot 
garanta o difuzare mai eficient ă a rezultatelor, cu toate c ă, în anumite cazuri, poate fi necesar ă 
o protecţie formal ă (de exemplu, drepturile asupra desenelor şi modelelor, brevetele sau 
acordurile privind transferul de material) pentru ca un produs s ă fie promovat cu succes pe 
piaţă. În consecin ţă, este important s ă se asigure faptul c ă cercetătorii sunt con ştienţi de 
avantajele celor dou ă abordări şi că deciziile sunt luate în func ţie de impactul socio-economic. 
Dat fiind c ă normele care reglementeaz ă proprietatea rezulta telor din domeniul 
cercetării-dezvolt ării finanţate din fonduri publice variaz ă încă în Europa, poate fi oportun s ă 
se reexamineze, în viitorul apropiat, proble ma unui model european unic de proprietate 
pentru cercetarea finan ţată din fonduri publice . 
                                                 
18 http://irc.cordis.europa.eu  
19 ProTonEurope – http://www.protoneurope.org  
20 Arborele decizional Crest – http://ec.europa.eu/invest-in-res earch/policy/crest_cross_en.htm  
21 Lambert agreements – http://www.innovation.gov.uk/lambertagreements  
22 Contacts, contracts and codices – http://billed.di.dk/wimpfiles/lores/image.asp?objno=/686201.pdf  
23 http://www.responsible-partnering.org  
24 A se vedea de exemplu http://creativecommons.org  
 
RO 7   RO Stimularea spiritului antreprenorial25 şi încurajarea cercet ătorilor de a- şi dezvolta abilit ăţile 
necesare pot contribui în mod considerabil la  reducerea clivajului cultural actual dintre 
institutele de cercetare şi industrie. Pentru a favoriza interac ţiunea dintre cercet ători, trebuie 
să li se ofere acestora competen ţe de baz ă în domeniul transferului de cuno ştinţe şi al 
administr ării unei întreprinderi. Este necesar ă o educa ţie care s ă promoveze spiritul 
antreprenorial şi care să vizeze formarea privind administrarea propriet ăţii intelectuale, 
interacţiunea cu industria, precum şi demararea şi conducerea unei afaceri. Chiar dac ă 
învăţământul superior este, în princi piu, foarte descentralizat, exist ă exemple de strategii 
naţionale care vizeaz ă promovarea spiritului antreprenorial în înv ăţământul superior (de 
exemplu, Science Enterprise Challenge  din Regatul Unit). Pentru a aborda problema 
conţinutului acestor cicluri de formare, Comisia finan ţează în prezent un proiect26 vizând 
crearea unui material didactic de baz ă care să sensibilizeze diferitele categorii de actori 
cu privire la importan ţa aspectelor legate de administrarea propriet ăţii intelectuale .  
De asemenea, una din metodele cele mai ef iciente de dezvoltare a acestor competen ţe şi de 
schimb de cuno ştinţe constă în mobilitatea personalului în tre institutele de cercetare şi 
industrie. Comisia sus ţine în mod activ asemenea activit ăţi prin intermediul programului 
„Marie Curie Industry-Acade mia Strategic Partnership ” care încurajeaz ă dezvoltarea acestui 
tip de colabor ări de lung ă durată prin intermediul schimbului de cercet ători. Noul cadru al 
ajutoarelor de stat din domeniul cercet ării, al dezvolt ării şi al inov ării a introdus, de 
asemenea, o m ăsură privitoare la ajutoarele pentru împrum utul de personal cu un nivel ridicat 
de pregătire profesional ă din institute de cercet are (sau mari întreprinderi) în favoarea IMM-
urilor. 
În multe ţări, institutele de cercetare au creat sisteme de retribu ţie care s ă permită 
inventatorului s ă perceapă o parte din profiturile generate de comercializarea licen ţelor sau a 
răspândirii inven ţiilor. Cu titlu ilustrativ, se poate imagina un model în care profiturile sunt 
repartizate în mod egal între cercet ător, institutul de cercetare şi partenerul comercial. Cu 
toate acestea, în ciuda unor eventuale stimulente financiare, personalul r ămâne deseori 
reticent în a particip a la asemenea activit ăţi, în special datorit ă faptului c ă acestea nu sunt 
luate în considerare în ceea ce prive şte progresul în carier ă. În consecin ţă, este important ca 
aceste criterii de apreciere s ă ia, de asemenea, în considerare alte activit ăţi, cum ar fi 
eliberarea brevetelor, a licen ţelor, mobilitatea şi colaborarea cu industria27.  
3. A TINGEREA OBIECTIVELOR : COLABORAREA DINTRE STATELE MEMBRE ŞI 
COMUNITATE  
Atât institutele de cercetare, cât şi industria pot benefi cia de sprijinul puter ilor publice la nivel 
regional28, naţional şi comunitar. Acest sprijin se poate ma terializa în diferite forme, de la 
promovarea schimbului de bune practici la aco rdarea unor ajutoare financiare directe 
mecanismelor de transfer de cuno ştinţe. Activit ăţile de cooperare dintre  statele membre în 
cadrul Spaţiului european de cercetare  (SEC), precum şi cele din cadrul Strategiei de la 
Lisabona prin punerea în aplicare a „planului de ac ţiune 3%”29 continuă să producă rezultate 
                                                 
25 COM(2004)70 
26 IP4Inno – http://www.proinno-europe.eu/ip4inno.html  
27 Concluziile Conferin ţei EUA de la Viena – 
http://www.eua.be/fileadmin/user_upload/f iles/EUA1_documents/report_web%20221006.1161606166446.pdf  
28 De exemplu, pentru acordarea unui sprijin grupurilor, „business eco-systems” 
29 COM(2003)226 
 
RO 8   RO concrete. Statele membre ar trebui s ă foloseasc ă din plin sursele de finan ţare disponibile 
şi să încurajeze instit utele de cercetare s ă facă acelaşi lucru . Finanţarea politicii de 
coeziune ( Fondul European pentru Dezvoltare Regional ă şi Fondul Social European ), 
mecanismele na ţionale de finan ţare conforme cu noul Cadru comunitar privind ajutoarele de 
stat pentru cercetare, dezvoltare şi inovare  (RDI)30, şi Programele-cadru  europene ar trebui 
să fie utilizate toate pentru a dinamiza rela ţiile dintre industrie şi institutele de cercetare.  
3.1. Institutul european pe ntru tehnologie (IET)  
Crearea unui Institut european pentru tehnologie  (IET) reprezint ă un bun exemplu al modului 
în care UE poate pune în aplicare modele de gu vernare inovatoare, astfel  cum se preconiza în 
proiectul de modernizare pentru universit ăţi, pentru a determina schimb ări şi pentru a accelera 
procesele de transfer de cuno ştinţe în institutele existente, consolidând în acela şi timp 
legăturile acestora cu industria, ca parte integrant ă a strategiei care vizeaz ă exploatarea 
capacităţii de inovare a Europei. De la lans area în anul 2005 a acestei idei de c ătre Comisie, 
au avut loc un amplu proces de consultare, precum şi un important studiu de evaluare a 
impactului. Comisia estimeaz ă că discuţiile din cadrul Consiliului European şi al 
Parlamentului se vor încheia în 2007 şi că IET va deveni opera ţional în 2008. 
IET reprezint ă un efort vizionar şi curajos pe termen lung. Aces ta se va concentra asupra 
dezvoltării şi integrării tuturor aspectel or triunghiului cunoa şterii – inovare, cercetare şi 
educaţie – în domeniile care reprezint ă provocări pentru viitorul Europei. IET va sprijini, în 
special, interac ţiunile dintre institutele de cercetare şi industrie, precum şi transferul de 
cunoştinţe. Organismul de conducere al acestuia va prezenta o structur ă echilibrat ă, incluzând 
atât întreprinderile, cât şi interesele ştiinţifice, şi va constitui un model de referin ţă pentru 
experimentarea unor abord ări administrative orientate într-o mai mare m ăsură spre economie. 
IET va aduce o important ă valoare ad ăugată iniţiativelor actuale ale UE din domeniul 
transferului de cuno ştinţe: 
– Sectorul întreprinderilo r va juca un rol esen ţial în fiecare activitate a IET. Obiectivul final 
al IET îl reprezint ă, în mod evident, inovarea şi transpunerea rezultatelor cercet ării şi ale 
educaţiei în solu ţii inovatoare. 
– Acesta este menit s ă fie elementul cel mai reprezentativ al Europei în domeniul inov ării, 
demonstrând în mod clar angajamentul lu at de Europa de a consolida inovarea şi de a 
stimula schimbarea în institutele sale de cercetare. 
– Acesta va integra pentru prima dat ă cele trei componente ale triunghiului cunoa şterii, 
garantând o egalitate de tratamen t al acestora. În special educa ţia este considerat ă ca fiind 
un element esen ţial în procesul de inovare. 
Comisia a propus constituirea unui  model „IET integrat” care s ă îmbine o abordare 
ascendent ă cu una descendent ă, pe baza unei structuri cu dou ă niveluri. În primul rând, un 
consiliu director reprezentâ nd atât întreprinderile cât şi mediul ştiinţific va oferi orient ări 
strategice în ceea ce prive şte selecţia, evaluarea şi coordonarea comunităţilor cunoa şterii şi 
inovării (CCI). În al doilea rând, se va selecta un num ăr de CCI autonome pentru a desf ăşura 
activităţile IET în întreaga Europ ă. Aceste comunit ăţi vor exercita într-un mod absolut 
                                                 
30 Cadrul privind ajutoarele de stat acordate pentru RDI – JO C 323 din 30.12.2006 
 
RO 9   RO integrat activit ăţi de inovare, de cercetare şi de educa ţie pe temele stabilite. Ele vor fi 
întreprinderi comune ale organiza ţiilor partenere reprezentând universit ăţile, institutele de 
cercetare şi întreprinderile. 
3.2. Activit ăţi de cooperare 
Eforturile care trebuie f ăcute pentru a permite institutelor publice de cercetare s ă stabileasc ă 
legături mai concrete cu industria, în special  cu IMM-urile, cons tituie nucleul activit ăţilor de 
cooperare desf ăşurate de statele membre şi de Comunitate pentru a pune în aplicare obiectivul 
de 3% pentru cercetare şi dezvoltare prev ăzut de strategia european ă pentru cre ştere şi locuri 
de muncă. Aceste activit ăţi se desfăşoară în cadrul Comitetului pentru cercetare ştiinţifică şi 
tehnică (CREST), care func ţionează ca interfa ţă pentru a pune în practic ă metoda deschis ă de 
coordonare, un instrument de c ooperare bazat, în principal,  pe schimbul de informa ţii şi de 
bune practici. Sec ţiunile precedente vizeaz ă unele din rezultatele acestei cooper ări, 
concretizate în avize ale exper ţilor, recomand ări privind m ăsurile care urmeaz ă a fi luate, 
documente de orientare, evalu ări colegiale ale politicilor na ţionale şi campanii de 
sensibilizare31. 
Aceste activit ăţi de cooperare vor con tinua, iar rezultatele ob ţinute ar trebui s ă alimenteze 
acţiunile statelor membre de îmbun ătăţire a transferului de cuno ştinţe şi a legăturilor dintre 
institutele de cercetare şi industrie. Cele mai rele vante dintre aceste ini ţiative ar trebui incluse 
în următoarea genera ţie a Programelor na ţionale de reform ă (2008-2011). Venind în 
completarea seminarului referitor la  parteneriatele din domeniul cunoa şterii, organizat la 
Lisabona pentru coordonatorii na ţionali ai Strategiei de la  Lisabona, statele membre au 
prezentat o serie de exemple intere sante. Cu toate acestea, ini ţiativele respective sunt deseori 
concepute în mod evident dintr-o perspectiv ă naţională, neţinând seama de dimensiunile 
transnaţionale ale transferului de cuno ştinţe. Ar trebui s ă se examineze elaborarea unor 
iniţiative concrete la nivel comunitar pentru  a sprijini eforturi le statelor membre şi 
pentru a accentua dimensiunea transna ţională a unor m ăsuri. 
Cele dou ă domenii care solicit ă eforturi speciale la nivelul statelor membre şi la nivel 
comunitar sunt elaborarea unor m ăsuri specifice care s ă promoveze interac ţiunea dintre 
institutele de cercetare şi IMM-uri, precum şi crearea unor instrumente care s ă permită 
evaluarea progreselor realizate: 
• Promovarea interac ţiunii dintre institutele de cercetare şi IMM-uri 
Majoritatea interac ţiunilor dintre institutele de cercetare şi întreprinderi implic ă marile 
întreprinderi. Aceast ă situaţie se datoreaz ă faptului c ă astfel de colabor ări sunt considerate ca 
fiind mai durabile şi mai regulate decât cele cu IMM-urile. 
                                                 
31 Raportul grupului de exper ţi CREST intitulat „ Promote the reform of public research centres and 
universities in particular to promote transfer of knowledge to society and industry ” („Promovarea 
reformei centrelor publice de cercetare şi a universit ăţilor, în special stimularea transferului de 
cunoştinţe în favoarea societ ăţii şi a industriei”) –   
http://ec.europa.eu/invest-in-research/pdf/download_en/final_crest_report_march2006.pdf  
 
RO 10   RO În mod evident, IMM-urile reprezint ă o clientel ă foarte diversificat ă în ceea ce prive şte 
serviciile de transfer de cuno ştinţe. IMM-urile manufacturiere din sectoarele de înalt ă 
tehnologie dispun, în general, de bugete pe ntru cercetare-dezvolta re relativ ridicate şi întreţin 
legături strânse cu mediile ştiinţifice, ca urmare a ciclurilor de produc ţie foarte scurte. În 
sectoarele tradi ţionale, capacitatea IMM-urilor de a se angaja în mod activ în activit ăţi de 
transfer de cuno ştinţe este, în general, limitat ă de constrângeri legate de resursele umane şi 
financiare. În consecin ţă, este important ca IMM-urile s ă fie încurajate s ă absoarb ă 
cunoştinţele noi şi pe cele externe pentru  a accelera inovarea.  
Un exemplu de bun ă practică existentă rezidă în sistemul de cupoane pentru inovare  practicat 
de Ţările de Jos, al c ărui obiectiv principal este acel a de a permite IMM-urilor s ă cumpere 
cunoştinţe şi servicii strategice de consultan ţă de la institutele de cercetare cu ajutorul unor 
cupoane pentru inovare (în valoare de 7 500 €), stimulând astfel interac ţiunea şi schimburile 
dintre furnizorii de cuno ştinţe şi IMM-uri. Furnizorul de cuno ştinţe poate apoi s ă înmâneze 
cuponul agen ţiei pentru inovare SenterNovem  pentru a fi pl ătit. Normele privind ajutoarele de 
stat autorizeaz ă finanţarea unui asemenea tip de servicii de consultan ţă din fonduri publice32. 
Statele membre ar trebui s ă utilizeze mecanismele care le stau la dispozi ţie pentru a 
promova acest tip de activit ăţi de transfer de cuno ştinţe (de exemplu, cupoanele pentru 
inovare sau creditele fiscale pe ntru cercetare-dezvolta re care permit ram bursarea costurilor 
activităţilor de cercetare-dezvoltare subcontra ctate institutelor de cercetare). 
• Evaluarea progreselor realizate 
Monitorizarea activit ăţilor de transfer de cuno ştinţe are mai multe finalit ăţi, printre care aceea 
de a sprijini institutele de cercetare în prom ovarea a ceea ce s-a real izat pentru binele 
colectivităţii. Chiar dac ă există mai multe clasific ări ale universit ăţilor, majoritatea se bazeaz ă 
pe indicatori ştiinţifici, cum ar fi publica ţiile şi numărul doctoratelor, ne ţinând seama de 
performan ţele realizate în materie de exploatare a rezultatelor cercet ării-dezvolt ării. Există 
motive pentru a crede c ă33 analiza comparativ ă a „activit ăţilor referitoare la inovare”, în 
special dac ă aceasta este realizat ă pe baza unui sistem comparabil de m ăsurare în 
întreaga Uniune European ă, ar permite institutelor de cercetare s ă îşi compare 
realizările atât la nivel european, cât şi la nivel na ţional . În anul 2007, Comisia va institui 
un grup de exper ţi care va aborda aceste chestiuni. 
3.3. Sprijinul financiar 
• Ajutorul de stat 
Noul cadru pentru ajutoarele de stat în domeniul cercet ării-dezvolt ării vizează clarificarea 
normelor privind ajutoarele de stat aplicabile finan ţării activităţilor din domeniul cercet ării şi 
al dezvolt ării, inclusiv finan ţarea activit ăţilor privind transferul de cuno ştinţe. Aceast ă 
clarificare a fost necesar ă, dat fiind c ă institutele publice de cercetare au ac ţionat din ce în ce 
                                                 
32 Acest tip de ajutoare ar putea s ă se înscrie fie în cadrul dispozi ţiilor referitoare la serviciile de 
consultan ţă prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 70/2001 al Comisiei privind aplicarea articolelor 87 şi 
88 din Tratatul CE ajutorului de stat pentru întreprinderile mici şi mijlocii, JO L 10 din 13.1.2001, fie în 
cadrul punctului 5.6 al noului cadru privind ajutoarele de stat pentru RDI. 
33 Raportul ITTE intitulat „ Improving institutions for the transfer of technology from science to 
enterprises”  („Îmbunătăţirea institu ţiilor în vederea transferului tehnologic din mediile ştiinţifice către 
întreprinderi”) –  
http://ec.europa.eu/enterprise/enterprise_policy/competitiveness/doc/itte_expertgroupreport.pdf  
 
RO 11   RO mai mult ca întreprinderi private în domenii care se situeaz ă la limita activit ăţii comerciale, 
astfel încât chestiunile privi nd ajutoarele de stat prezint ă un interes pentru ele. 
Acest cadru consider ă că activităţile de baz ă ale institutelor publice de cercetare, în special 
activităţile de cercetare independente în vederea acumul ării de cuno ştinţe mai vaste şi a unei 
înţelegeri mai bune, inclusiv cer cetarea în colaborare, precum şi difuzarea rezultatelor 
cercetării, reprezint ă, în principiu, activit ăţi fără caracter economic (altfel spus, nu se 
furnizează bunuri sau servicii pe o pia ţă existentă)34. Activităţile din domeniul transferului de 
cunoştinţe nu au un caracter economic , în cazul în care sunt ef ectuate la nivel „intern”35, iar 
toate veniturile pe care acestea le genereaz ă sunt reinvestite în activit ăţile de baz ă ale 
institutelor de cercetare36. 
În mod evident, orice activitate economic ă exercitat ă (de exemplu, servicii de consultan ţă, 
executarea de contracte de cer cetare, închirierea infrastructurilor, etc.) ar trebui s ă aibă loc în 
condiţii normale de pia ţă, iar finan ţarea public ă a unor astfel de activit ăţi va fi considerat ă, în 
general, ca fiind un ajutor de stat, şi va face obiectul normelor administrative corespunz ătoare. 
Noul cadru prevede, de asemenea, c ă institutele de cercetare ar trebui s ă aloce în mod separat 
costurile şi veniturile, în func ţie de activit ăţile economice sau neeconomice, astfel încât s ă 
evite eventuale subven ţionări încrucişate. Pentru a realiza acest lucru, se recomand ă ca statele 
membre s ă încurajeze şi să faciliteze aplicarea metodei cost ului integral în institutele de 
cercetare , ceea ce va genera, de asemenea, avantajul privind facilitarea particip ării la cel de-
al şaptelea Program-cadru. În cazul în care astfel de m ăsuri nu sunt introduse, orice finan ţare 
publică a activităţilor neeconomice risc ă să fie considerat ă ca fiind un ajutor de stat.  
• Politica de coeziune a UE 
Proximitatea institutelor de cercetare şi a întreprinderilor faciliteaz ă deseori transferul de 
cunoştinţe, ceea ce accentueaz ă rolul esen ţial pe care îl pot juca autorit ăţile regionale şi locale. 
Politica de coeziune a UE – ca parte integrant ă a strategiei pentru cre ştere şi locuri de munc ă 
– sprijină activităţile legate de transferul de cuno ştinţe. 
De exemplu, Fondul European pentru Dezvoltare Regional ă (FEDR) – instrumentul principal 
al politicii de coeziune – este  utilizat pentru a sprijini incubatoarele de afaceri şi parcurile 
ştiinţifice (infrastructuri şi servicii adiacente), care reprezint ă un mijloc eficient de difuzare a 
cunoştinţelor pe pia ţă, contribuind la crearea unor leg ături mai strânse între IMM-uri şi 
universităţi. Dacă sunt administrate în mod corespunz ător, incubatoarele de afaceri şi 
grupările de întreprinderi prezint ă avantaje semnificative care le fac s ă devină instrumente 
remarcabile ale transferului de cuno ştinţe, în special în domeniul în altei tehnologii. Acestea se 
disting prin faptul c ă propun servicii care sporesc probabilitatea de reu şită a transferului de 
cunoştinţe. Cu toate acestea, pe lâng ă sprijinul pentru infrastructuri, FEDR ofer ă cofinanţare 
în valoare de circa 4 miliarde € în perioada 2000-2006 în domeniul transferului de inovare şi 
                                                 
34 Punctul 3.1.1 din cadru. 
35 Prin natur ă internă, Comisia denume şte o situa ţie în care administrarea cuno ştinţelor din cadrul 
institutului sau institutelor de cercetare se face fie de c ătre un departament, fie de o filial ă a institutului 
de cercetare sau în comun, al ături de alte organiza ţii de cercetare. Contractarea prest ării de servicii 
specifice c ătre părţi terţe prin intermediul unor licita ţii deschise nu pune în pericol caracterul intern al 
unor astfel de activit ăţi. 
36 Comisiei trebuie s ă i se notifice toate celelalte tipuri de activit ăţi din domeniul transferului tehnologic 
pentru care se acord ă finanţare din fondurile publice. 
 
RO 12   RO de tehnologie, precum şi pentru constituirea unor re ţele şi a unor parteneriate între 
întreprinderi şi institutele de cercetare. În consecin ţă, FEDR joac ă un rol semnificativ în 
facilitarea interac ţiunii dintre institute le publice de cercetare şi industrie, atât la nivel regional 
cât şi transregional. 
În plus, Fondul Social European  (FSE) ofer ă sprijin financiar prin intermediul asisten ţei 
acordate persoanelor (formare, orientare etc.), precum şi pentru dezvoltarea şi modernizarea 
structurilor şi a sistemelor educa ţionale. În cadrul noii perioade de programare (2007-2013), 
accentul se pune pe valorificarea capacit ăţii de cercetare şi de inovare, în special prin 
intermediul transferului de cuno ştinţe.  
Orientările strategice comunitare privind coeziunea37 definesc un cadru orientativ pentru 
strategiile şi programele viitoare ale statelor membre cu privire la Fondurile Structurale şi de 
Coeziune. Încurajarea inov ării este considerat ă o prioritate major ă, iar orientarea privind 
„Îmbunătăţirea cunoa şterii şi a inovării în vederea cre şterii” prezintă o serie de activit ăţi din 
domeniul transferului de cuno ştinţe şi de tehnologie care merit ă o atenţie sporită. În special, 
este necesar ă consolidarea sprijinului acordat de  statele membre pentru cooperarea 
dintre întreprinderi şi universit ăţi, precum şi pentru infrastructurile şi serviciile din 
domeniul transferului de cuno ştinţe, astfel încât s ă se accentueze di mensiunea regional ă a 
economiei bazate pe cunoa ştere. 
• Programele-cadru ale CE pentru cercetare şi dezvoltare  („PC”) şi pentru competitivitate 
şi inovare  („PCI”)  
Transferul transna ţional de cuno ştinţe s-a aflat dintotdeauna  în centrul preocup ărilor 
Programului-cadru pentru cercetare şi dezvoltare tehnologic ă (PC). Într-adev ăr, majoritatea 
proiectelor PC implic ă o combina ţie de participan ţi din sectoarele public şi privat, provenind 
din mai multe ţări. Anumite sectoare tematice, precum sectorul TIC, au fost extrem de 
performante în acest sens: mai mult de 90% din proiecte38 presupun o colaborare între 
institutele de cercetare şi industrie. Aceasta faciliteaz ă în mod evident dezvoltarea 
tehnologiilor care se preteaz ă exploat ării comerciale.  Pe lâng ă proiectele de 
cercetare-dezvoltare, PC finan ţează, de asemenea, mobilitatea intersectorial ă a personalului de 
cercetare, inclusiv schi mburile dintre universit ăţi şi industrie. 
Noul Program pentru competitivitate şi inovare  va sprijini toate tipurile de inovare, 
parteneriatele public-privat şi măsurile vizând îmbun ătăţirea accesului la finan ţare, inclusiv 
creditele, capitalul de risc şi finanţările din partea investitorilor individuali („ business angel ”). 
Acesta va finan ţa, de asemenea, metodele de tip nou de facilitare a schimbului de cuno ştinţe 
între institutele de cercetare şi întreprinderi, în sp ecial pentru IMM-uri39, precum şi noile 
iniţiative privind constituirea de grup ări transna ţionale de întreprinderi.  În domeniul eco-
inovării, acesta va sprijini în special p ătrunderea pe pia ţă a tehnologiilor şi a practicilor 
inovatoare prin intermed iul unor proiecte pilot şi al unor proiecte de prim ă aplicaţie 
comercial ă. 
                                                 
37 COM(2006)386 şi Decizia 2006/702/CE a Consiliului din 6 octombrie 2006 
38 În cadrul celui de-al 6-lea PC 
39 www.europe-innova.org  
 
RO 13   RO În vederea valorific ării la maxim a impactului acestor dou ă programe-cadru, acestea î şi vor 
reuni eforturile pentru a oferi un ansamblu de activit ăţi complementare în vederea realiz ării 
proiectelor de cercetare-d ezvoltare, astfel încât s ă se stimuleze transferul de cuno ştinţe şi 
exploatarea rezultatelor cercet ării-dezvolt ării. 
În mod evident, pe lâng ă promovarea direct ă a activit ăţilor referitoare la transferul de 
cunoştinţe, Comisia stimuleaz ă, de asemenea, schimbul de  bune practici în favoarea 
transferului de cuno ştinţe dintre guverne. În acest  sens, Comunitatea ofer ă diferite posibilit ăţi 
privind schimbul de bune practici în do meniul politicilor, la nivel regional şi transnaţional40.  
4. C ONCLUZII  
Interacţiunile dintre baza de cercetare public ă şi industrie s-au intensific at treptat în decursul 
ultimei decade. Acestea variaz ă de la cercetarea contractual ă la cercetarea realizat ă în 
colaborare sau chiar parten eriatele structurate. Ma joritatea acestor interac ţiuni presupune 
transferul de cuno ştinţe dintre p ărţile interesate, îmbun ătăţind impactul socio-economic al 
cercetării finanţate cu resurse publice, de exemplu prin crearea unor noi produse utile, a unor 
noi locuri de munc ă şi uneori a unor noi întreprinderi. 
Analiza şi orientările definite în prezenta comunicare constituie un punct de plecare pentru 
discuţii privind un cadru european co mun pentru transferul de cuno ştinţe, în vederea cre ării 
unor condi ţii echitabile de interac ţiune şi a unui spa ţiu european coerent pentru transferul de 
cunoştinţe. 
În plus, orient ările adoptate în mod voluntar şi prezentate în documentul de lucru al serviciilor 
Comisiei, anexat, sunt menite s ă ajute institutele de cercetare s ă îşi defineasc ă interesele 
comune cu cele ale industriei, precum şi să faciliteze modalit ăţile reciproc avantajoase de 
transfer de cuno ştinţe. Aceste orient ări vor constitui un document viu, completat de lucr ări 
suplimentare care urmeaz ă a fi realizate de un grup de actori de înalt nivel venind din 
industrie şi din mediile ştiinţifice. Acest grup va fi lansat în 2007 şi va emite avize cu privire 
la alte măsuri care ar putea fi luate pent ru a promova transferul de cuno ştinţe în Europa.  
De asemenea, cooperarea dintre statele membre şi cea la nivel comunitar va fi continuat ă şi în 
contextul Strategiei de la Lisabona pentru cre ştere şi locuri de munc ă. În cadrul Programelor 
naţionale de reform ă ar trebui s ă se ţină seama de principalele ini ţiative de politici luate în 
acest domeniu de statele membre, iar Comisia va continua s ă sprijine schimbul de bune 
practici. 
                                                 
40 De exemplu, ERAnet, PRO INNO Europe, ERIK şi OMC-Net