[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 8.10.2010

COM(2010) 548 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI PARLAMENTUL EUROPEAN

EVALUAREA DIN 2010 A IMPLEMENTĂRII PLANULUI DE ACȚIUNE AL UE PENTRU BIODIVERSITATE

SEC(2010) 1163 SEC(2010) 1164 SEC(2010) 1165

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI PARLAMENTUL EUROPEAN

EVALUAREA DIN 2010 A IMPLEMENTĂRII PLANULUI DE ACȚIUNE AL UE PENTRU BIODIVERSITATE

INTRODUCERE

COMUNICAREA DIN 2006 INTITULATă „STOPAREA DECLINULUI BIODIVERSITățII PÂNă ÎN ANUL 2010 șI ULTERIOR: MENțINEREA SERVICIILOR ECOSISTEMICE PENTRU BUNăSTAREA OAMENILOR” [1] a subliniat importanța protejării biodiversității ca cerință prealabilă pentru dezvoltarea durabilă și, pentru realizarea acesteia, a stabilit un plan de acțiune detaliat privind biodiversitatea (PAB). De asemenea, comunicarea include un angajament al Comisiei de a înainta Consiliului și Parlamentului rapoarte periodice privind progresele înregistrate în procesul de implementare.

Evaluarea intermediară a PAB realizată în 2008[2] a reliefat cele mai importante activități întreprinse de Comisie și de statele membre începând din 2006. Evaluarea a arătat că este foarte probabil ca UE să nu își atingă obiectivul fixat pentru 2010 de stopare a declinului biodiversității.

Din 2008, biodiversitatea a rămas pe un loc fruntaș în agenda politică, atât la nivelul UE, cât și la nivel global. 2010 este Anul internațional al biodiversității. Biodiversitatea va fi pentru prima oară subiect de dezbateri la nivel de șefi de stat și de guvern în cadrul Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite ce va avea loc în luna septembrie, înaintea celei de-a 10-a Conferințe a părților la Convenția ONU privind diversitatea biologică (CDB a ONU), care va avea loc în octombrie la Nagoya (Japonia).

În ianuarie 2010, Comisia Europeană a adoptat o comunicare intitulată „Opțiuni pentru o perspectivă și un obiectiv post-2010 în materie de biodiversitate la nivelul UE”[3]. Aceasta cuprinde o evaluare a realizărilor și deficiențelor politicii existente. În concluziile sale din martie 2010, Consiliul Mediu a convenit cu privire la o nouă viziune pe termen lung și la un nou obiectiv principal pe termen mediu privind biodiversitatea din UE pentru perioada de dincolo de 2010. UE se angajează să îndeplinească noul obiectiv de „stopare a pierderii biodiversității și a deteriorării serviciilor ecosistemice în UE până în 2020 și de refacere a acestora în măsura în care acest lucru este realizabil, sporind totodată contribuția UE la combaterea pierderii biodiversității la nivel mondial”.

Ulterior, în cadrul Consiliului European de primăvară din 2010[4], șefii de stat și de guvern din UE și-au luat angajamente cu privire la viziunea post-2010 a UE și la obiectivul pentru biodiversitate. În fine, strategia UE2020[5] aprobată de Consiliul European în iunie 2010 subliniază importanța realizării obiectivelor privind biodiversitatea, în special prin luarea unei inițiative referitoare la eficiența utilizării resurselor.

Această evaluare din 2010 a PAB scoate în evidență acțiunile esențiale întreprinse de la evaluarea intermediară încoace. Evaluarea sintetizează starea actuală a progresului înregistrat pentru fiecare dintre cele patru domenii de politică principale, cele 10 obiective și cele patru măsuri de sprijin stabilite în planul de acțiune privind biodiversitatea din 2006. Prezent raport se concentrează în principal asupra progreselor înregistrate la nivelul UE, însă documentele însoțitoare și cele 27 de profiluri de țări[6] prezintă în detaliu evoluțiile inclusiv la nivel național.

Pornind de la progresele constatate în prezentul raport, Comisia elaborează în prezent o strategie privind biodiversitatea pentru perioada post-2010, care vizează atingerea obiectivului fixat de UE în privința biodiversității pentru 2020.

SITUAȚIA ACTUALĂ ȘI TENDINȚE PRIVIND BIODIVERSITATEA

SITUAțIA DE REFERINță A BIODIVERSITățII ÎN UE PENTRU ANUL 2010, PUBLICATă DE AGENțIA EUROPEANă DE MEDIU (AEM) ÎN IUNIE 2010 [7], evidențiază faptul că biodiversitatea din UE este supusă unor presiuni serioase și că aceasta se confruntă cu riscuri majore. Această analiză a situației de referință pune accentul pe starea biodiversității în raport cu măsurile luate, inventariate în prezentul raport.

Din situația de referință reiese clar că obiectivul de stopare a declinului biodiversității în Europa până în 2010 nu a fost îndeplinit. Pe lângă aceasta, se apreciază că serviciile ecosistemice din Europa fie se află într-o situație ambiguă, fie s-au degradat – adică nu mai pot oferi o calitate și cantitate optime de servicii de bază, precum polenizarea culturilor, aer și apă curate[8].

Situația la nivel global este și mai alarmantă, presiunile asupra biodiversității continuând să se accentueze, după cum se arată în cea de-a treia ediție a Perspectivelor mondiale privind biodiversitatea, publicată în mai 2010[9]. Comunitatea internațională nu a reușit să realizeze obiectivul asumat în cadrul CDB a ONU, de reducere semnificativă a declinului biodiversității la nivel mondial până în 2010. Europa poartă o parte din responsabilitate pentru această nereușită. În ultimii 40 de ani, amprenta ecologică a Europei, care compară cererea antropică cu capacitatea ecologică a planetei, a crescut cu 33%[10].

SCURTĂ PREZENTARE A PROGRESELOR ÎNREGISTRATE DUPĂ EVALUAREA INTERMEDIARĂ

A. DOMENIUL DE POLITICĂ 1: BIODIVERSITATEA ÎN UE

Obiective

1. Protejarea celor mai importante habitate și specii ale UE.

Directiva „păsări” și Directiva „habitate” constituie temeiul juridic al rețelei Natura 2000 de zone protejate. S-au înregistrat progrese importante în direcția finalizării rețelei Natura 2000, în special în ceea ce privește mediul marin. Cu toate acestea, siturile marine instituite sunt încă insuficiente, cu toate că în Marea Baltică numărul acestora este actualmente mai mult decât dublu.

Rețeaua Natura 2000 cuprinde în prezent circa 26 000 de situri și acoperă aproape 18% din mediul terestru al UE. Însă multe dintre siturile de importanță comunitară trebuie încă desemnate oficial ca zone speciale de conservare de către statele membre.

[pic]

Accentul cade din ce în ce mai mult pe refacerea și gestionarea eficace a rețelei Natura 2000, în vederea atingerii unei ameliorări măsurabile a stării de conservare a speciilor și habitatelor care prezintă interes la nivelul UE din punctul de vedere al conservării.

Alte aspecte scoase în evidență

- Evaluarea de mediu . Aprobarea în 2009 de către Comisie a două rapoarte referitoare la aplicarea și eficacitatea Directivei privind evaluarea impactului asupra mediului (EIA) și a Directivei privind evaluarea strategică de mediu (SEA).

- Biodiversitatea în regiunile ultraperiferice și în țările și teritoriile de peste mări (TTPM) . Crearea de către Comisie și anumite state membre a unei scheme voluntare de protecție a naturii (BEST) pentru regiunile ultraperiferice și TTPM, care se numără printre cele mai bogate locuri din lume din punctul de vedere al biodiversității, unde legislația UE privind protecția naturii nu se aplică.

2. Conservarea și refacerea biodiversității și a serviciilor ecosistemice în zonele rurale mai extinse ale Uniunii Europene.

Politica agricolă comună (PAC) este instrumentul politic cu cel mai mare impact asupra biodiversității în zonele rurale. În 2009, aceasta a făcut obiectul unui „bilanț de sănătate” al politicilor. În cadrul acestui exercițiu, s-au modificat bunele condiții agricole și de mediu (BCAM) privind ecocondiționalitatea.

Una din piedicile în calea menținerii biodiversității a constituit-o abolirea obligativității de scoatere a terenurilor din producția agricolă comercială. Introdusă în PAC în 1988 și făcută obligatorie în 1992, practica de scoatere a terenurilor din producția agricolă comercială a generat beneficii semnificative în ceea ce privește protejarea și sporirea biodiversității.

Cu toate acestea, în cadrul „bilanțului de sănătate” au fost introduse alte schimbări importante benefice pentru biodiversitate, precum:

- identificarea biodiversității ca una dintre cele cinci noi provocări ale PAC;

- introducerea unui nou standard opțional de BCAM cu privire la stabilirea și/sau menținerea habitatelor;

- introducerea unui nou standard obligatoriu privind crearea de zone de protecție de-a lungul cursurilor de apă;

- majorarea sumei transferate de la primul la cel de-al doilea pilon al PAC (prin „modulare”), punându-se astfel la dispoziție fonduri suplimentare pentru biodiversitate.

Au fost adoptate noi directive privind soiurile locale și varietățile vegetale amenințate de eroziunea genetică care sunt adaptate natural la condițiile locale și regionale[11].

Alte aspecte scoase în evidență

- Energie . Progrese în direcția adoptării de criterii de durabilitate pentru biocombustibilii lichizi și pentru implementarea Directivei privind energia din surse regenerabile[12], în vederea prevenirii efectelor negative asupra biodiversității la nivelul UE și la nivel mondial.

- Apă . Între decembrie 2009 și martie 2010 - adoptarea și prezentarea către Comisie, de către statele membre, a planurilor de management al bazinelor hidrografice în temeiul articolului 13 din Directiva-cadru privind apa[13]. Evaluarea integrală a acestor planuri de către Comisie este în curs. Acestea ar trebui să aibă ca scop respectarea obligației de a atinge o stare ecologică bună a apelor până în 2015.

- Păduri. Adoptarea în 2010 de către Comisie a unei Cărți verzi privind pădurile, lansarea unei dezbateri cu privire la opțiunile posibile pentru o abordare la nivelul UE a protecției pădurilor și a informării în domeniul forestier în contextul unei clime în schimbare[14].

- Soluri . UE nu a reușit deocamdată să convină și să adopte o directivă-cadru cu privire la protecția solurilor, care ar aborda principalele amenințări la adresa solurilor și ar avea un impact decisiv asupra protejării biodiversității solurilor, contribuind astfel la stoparea declinului biodiversității.

3. Conservarea și refacerea biodiversității și a serviciilor ecosistemice în mediul marin mai extins al UE.

Comisia urmează să adopte o decizie referitoare la criteriile și standardele metodologice privind starea ecologică bună a apelor marine, care constituie un pas esențial în procesul de implementare a Directivei-cadru privind strategia pentru mediul marin, unul dintre principalele obiective ale acesteia fiind menținerea biodiversității mediului marin. Pentru a garanta obținerea de rezultate, implementarea acestei directive este asigurată printr-o strategie comună a statelor membre și Comisiei, care tratează, printre altele, activitățile de monitorizare și de gestionare a datelor.

În domeniul pescuitului, Comisia a adoptat în 2009 o Carte verde privind Reforma politicii comune în domeniul pescuitului (PCP)[15], în care recunoștea eșecurile de implementare care au dus la exploatarea dincolo de randamentul maxim durabil (MSY - Maximum Sustainable Yield ) a 88% din stocurile UE și dincolo de limitele biologice de siguranță a 46% din stocuri, ceea ce înseamnă că este posibil ca stocurile să nu se refacă. S-a ajuns la această concluzie în ciuda reformei precedente a PCP, din 2002, care introdusese o serie de inovații pozitive – în special abordarea ecosistemică și pe termen lung a gestionării stocurilor. Cartea verde a constituit primul pas către finalizarea reformei complete a PCP până în 2012. Realizarea angajamentului asumat de UE, în cadrul Summitului mondial privind dezvoltarea durabilă care a avut loc la Johannesburg în 2002, de a atinge MSY pentru stocurile epuizate până în 2015 va reprezenta un argument important în această privință.

Alte aspecte scoase în evidență

- Politica maritimă integrată (PMI). Raportul de activitate al Comisiei cu privire la PMI a UE[16] a consolidat statutul Directivei-cadru privind strategia pentru mediul marin ca pilon de protecție a mediului al acesteia. Directiva concepe o platformă pentru dezvoltarea cu succes a tuturor activităților maritime, ținând seama în mod corespunzător de impactul cumulat al acestora.

4. Creșterea compatibilității dintre dezvoltarea regională și teritorială și biodiversitatea în UE.

Perioada de programare 2007-2013 a politicii de coeziune abordează atât direct, cât și indirect chestiunea conservării biodiversității. Statele membre au alocat în total circa 2,7 miliarde EUR pentru „Promovarea biodiversității și a protecției naturii (inclusiv Natura 2000)”. În cadrul turismului s-au mai alocat 1,1 miliarde EUR pentru „promovarea bogățiilor naturale” și 1,4 miliarde EUR pentru „protecția și valorificarea patrimoniului natural”, ambele acțiuni incluzând proiecte vizând natura și biodiversitatea. Cumulat, aceasta înseamnă că aproximativ 1,5% din totalul fondurilor politicii de coeziune pentru 2007-2013 contribuie în mod direct la politica în domeniul biodiversității.

În plus, și alte investiții semnificative în domeniul mediului au potențialul de a contribui la realizarea obiectivelor privind natura și biodiversitatea, cum ar fi, de exemplu, tratarea apelor uzate și prevenirea riscurilor naturale, precum și a obiectivelor din cadrul cooperării transfrontaliere și interregionale[17], inclusiv în regiunile ultraperiferice.

Toate statele membre, cu două excepții, au alocat fonduri pentru biodiversitate, proporția contribuțiilor din suma globală variind însă de la țară la țară. Șapte state membre intenționează să utilizeze mai mult de 2% din fondurile alocate pentru categorii legate de biodiversitate.

În plus, Raportul strategic 2010[18] a relevat că mai multe state membre se confruntă cu dificultăți în ceea ce privește utilizarea fondurilor alocate pentru protecția naturii și a biodiversității.

Alte aspecte scoase în evidență

- Infrastructura „verde” . Dezvoltarea „infrastructurii verzi”[19] și investirea în aceasta au fost scoase în evidență atât de Comisie, cât și de Consiliu. Comisia sprijină schimburile de bune practici ca bază pentru dezvoltarea, după 2010, a unei strategii la nivelul UE privind infrastructura „verde”[20].

5. Reducerea substanțială a efectelor produse de speciile alogene invazive și de genotipurile alogene asupra biodiversității din UE.

Comunicarea din 2008 intitulată „Către o strategie comunitară privind speciile invazive”[21] a dat naștere unei dezbateri în rândul părților interesate și al instituțiilor europene. În iunie 2009, Consiliul Mediu a solicitat o strategie eficace care să remedieze lacunele existente la nivelul UE, având în vedere toate opțiunile de politică. Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor au solicitat în special elaborarea de texte legislative în acest sens. Comisia lucrează la o strategie UE privind speciile invazive.

B. DOMENIUL DE POLITICĂ 2: UE și biodiversitatea la nivel mondial

Obiective

6. Îmbunătățirea substanțială a eficacității guvernanței internaționale în favoarea biodiversității și a serviciilor ecosistemice.

În urma celei de-a noua Conferințe a părților (CP) la CDB a ONU (CP9), care a avut loc în 2008, Comisia și-a canalizat eforturile în direcția asigurării de rezultate în ceea ce privește angajamentele luate – de la biodiversitatea pădurilor și zone protejate la zonele marine protejate – precum și în direcția pregătirii pentru cea de-a zecea CP (CP10), care urmează să aibă loc în octombrie 2010, cu scopul de a asigura un rezultat pozitiv. Cele trei aspecte esențiale ale agendei CP10 – atingerea unui acord cu privire la actualizarea și revizuirea planului strategic al convenției pentru 2011-2020, la un protocol privind accesul la resursele genetice și partajarea echitabilă a beneficiilor obținute în urma utilizării acestora și la un obiectiv financiar pentru biodiversitatea globală – vor avea o importanță covârșitoare pentru capacitatea comunității internaționale de a soluționa provocările legate de biodiversitate.

În pofida eforturilor intense și susținute depuse de UE pentru consolidarea angajamentelor internaționale în privința biodiversității, obiectivul global de reducere semnificativă a ratei de declin al biodiversității până în 2010 nu a fost atins[22], după cum reiese din noul Raport privind obiectivele de dezvoltare ale mileniului și din cea de-a treia Perspectivă globală asupra biodiversității (PGB3), emise în 2010 și publicate cu contribuția Parteneriatului global pentru indicatorii privind biodiversitatea (BIP), sprijinit de CE.

Alte aspecte scoase în evidență

- G8 . În aprilie 2009, în timpul președinției italiene a G8 și în contextul unui puternic impuls din partea membrilor UE din cadrul G8 și a Comisiei, a fost adoptată ambițioasa „Carta Siracusa” privind biodiversitatea, care stabilește acțiuni prioritare la nivel global. De asemenea, prin declarația făcută cu ocazia summitului G8 de la L'Aquila, membrii G8 se angajează, printre altele, „să consolideze și să lărgească activitățile internaționale, naționale și locale pentru conservarea biodiversității”.

- Concluziile Consiliului UE cu privire la biodiversitatea globală . În decembrie 2009 au fost adoptate concluziile Consiliului privind biodiversitatea internațională după 2010, care evidențiază, printre altele, legătura dintre schimbările climatice și biodiversitate și recomandă dezvoltarea și utilizarea de abordări ecosistemice pentru adaptarea la schimbările climatice și atenuarea efectelor acestora.

- Programul tematic pentru mediu și resurse naturale (ENRTP). Programul anual de acțiune al CE pentru 2010 prevede alocarea sumei de 1 milion EUR pentru sprijinirea secretariatului CDB a ONU în implementarea deciziilor luate cu ocazia CP10 a CDB și încă 1 milion EUR pentru sprijinirea implementării programului de lucru al CDB pentru zonele protejate, cu accent pe zonele marine protejate.

- Cel de-al zecelea FED intra-ACP : Programul anual de acțiune al CE pentru 2010 prevede 20 milioane EUR pentru ameliorarea conservării și utilizării durabile pe termen lung a biodiversității în Africa și în regiunile din Caraibe și Pacific, precum și pentru reducerea sărăciei în rândul populațiilor din jurul zonelor protejate.

7. Îmbunătățirea substanțială a sprijinului pentru biodiversitate și servicii ecosistemice în cadrul asistenței externe a UE.

Evaluarea din 2008 a PAB a indicat că asistența externă acordată de statele membre ale UE pentru biodiversitate s-a ridicat în medie la circa 740 milioane EUR pe an în perioada 20032006, reprezentând 48% din totalul asistenței pentru dezvoltare legate de biodiversitate. Această cifră este în curs de actualizare pentru perioada 2007-2009. Comisia își va actualiza propria contribuție înainte de CP10.

În portofoliul de acțiuni externe gestionat de Comisia Europeană, suma totală alocată pentru activități legate de biodiversitate în 2007-2009 a fost de aproximativ 325 milioane EUR.

Alte aspecte scoase în evidență

- Fondul global pentru mediu (GEF) . A avut loc o creștere de 34% a pachetului global pentru cea de-a patra alimentare a GEF în primăvara anului 2010. Aceasta a însemnat o creștere cu 28% a pachetului pentru biodiversitate și se datorează în mare parte eforturilor suplimentare făcute de o serie de state membre ale UE.

- Evaluarea impactului asupra mediului. O analiză recentă a regimului evaluării de mediu utilizat de agențiile de dezvoltare bilaterală și multilaterală[23] a arătat că, deși toate agențiile de dezvoltare ale statelor membre ale UE care au fost analizate țineau seama într-o anumită măsură de evaluarea de mediu în cadrul procedurilor lor, metodele de aplicare și stringența variau de la țară la țară.

- ENRTP. Analiza intermediară a ENRTP a concluzionat că programul era foarte relevant pentru obiectivele sale, printre care se numără și protejarea biodiversității. De asemenea, analiza a relevat necesitatea unei mai bune integrări în principalele programe geografice a activităților realizate în cadrul ENRTP. Cea de-a doua fază a ENRTP se va derula între 2011 și 2013, fiind propusă o creștere a fondurilor alocate biodiversității.

- Formare în domeniul biodiversității pentru personalul UE . Au fost inițiate programe de formare pentru personalul delegațiilor UE și al birourilor geografice din sediul central, pentru a contribui la intensificarea activităților de cooperare cu țări terțe în domeniul biodiversității.

8. Reducerea substanțială a efectelor comerțului internațional asupra biodiversității și a serviciilor ecosistemice la nivel mondial.

Comerțul ilegal cu specii pe cale de dispariție exercită o presiune majoră asupra biodiversității. UE joacă un rol conducător în cadrul Convenției privind comerțul internațional cu specii ale faunei și florei sălbatice pe cale de dispariție (CITES) și a sprijinit adoptarea unor decizii importante la cea de-a 15-a Conferință a părților la convenție, care a avut loc la Doha în martie 2010. Cu toate acestea, părțile au înregistrat un eșec în ceea ce privește conservarea speciilor marine – inclusiv în cazul emblematic al tonului roșu.

UE a rămas pe deplin angajată în procesul de negociere a regimului internațional privind accesul la resursele genetice și partajarea beneficiilor obținute pe baza acestora, în vederea adoptării cu ocazia CP10 la CDB în octombrie 2010.

Alte aspecte scoase în evidență

- Aplicarea legislației, guvernanța și schimburile comerciale în domeniul forestier (FLEGT). Primul acord de parteneriat voluntar (VPA) a fost ratificat cu Ghana în noiembrie 2009. Sunt în curs negocierile pentru VPA-uri privind FLEGT cu Malaysia, Indonezia, Liberia și Republica Centrafricană. Acordurile cu Camerun și Congo-Brazzaville sunt în curs de finalizare.

- Exploatarea ilegală a pădurilor. Regulamentul care stabilește obligațiile operatorilor ce introduc pe piață lemn și produse din lemn și care are ca scop eliminarea lemnului exploatat ilegal de pe piața UE, a fost aprobat de Parlamentul European în iulie 2010 și se preconizează că va fi adoptat până la sfârșitul lui 2010.

- Evaluarea impactului asupra dezvoltării durabile (SIA). Rămâne o prioritate asigurarea faptului că recomandările făcute în SIA-urile aferente acordurilor comerciale sunt puse în aplicare.

C. DOMENIUL DE POLITICĂ 3: Biodiversitatea și schimbările climatice

Obiectiv

9. Susținerea adaptării biodiversității la schimbările climatice.

UE a continuat să evidențieze legăturile importante dintre biodiversitate și schimbările climatice și acest fapt se reflectă din ce în ce mai mult în elaborarea politicilor. În Concluziile Consiliului din decembrie 2009 și martie 2010 se recunoaște în mod explicit faptul că, atunci când este vorba de sprijinirea țărilor în vederea adaptării la schimbările climatice, biodiversitatea oferă multe dintre serviciile furnizate de soluțiile tehnologice umane, deseori cu costuri mult mai scăzute. Prin urmare, protejarea și refacerea biodiversității oferă unele oportunități rentabile de adaptare la schimbările climatice sau de atenuare a efectelor acestora. Concluziile din decembrie 2009 recomandă elaborarea și utilizarea de abordări ecosistemice privind adaptarea la schimbările climatice și atenuarea efectelor acestora.

Alte aspecte scoase în evidență

- Cartea albă privind adaptarea la schimbările climatice [24]. Adoptată în 2009, Cartea albă evidențiază importanța menținerii și refacerii integrității ecosistemelor și a dezvoltării unei „infrastructuri verzi ”.

- Acordul de la Copenhaga. În urma Acordului de la Copenhaga din decembrie 2009, adoptat în cadrul Convenției-cadru a ONU asupra schimbărilor climatice (UNFCCC), și în special în contextul acordării de asistență financiară de către țările industrializate, Comisia explorează opțiuni de sporire a beneficiilor conexe în materie de biodiversitate.

- Reducerea emisiilor cauzate de despăduriri și de degradarea pădurilor (REDD). Pe baza comunicării privind despădurirea adoptată în 2008, UE solicită stoparea reducerii suprafețelor împădurite până cel târziu în 2030 și reducerea până în 2020 cu cel puțin 50% față de nivelurile actuale a defrișării brute a pădurilor tropicale. Instrumentul cheie pentru îndeplinirea acestui obiectiv, care ar presupune beneficii conexe majore în materie de biodiversitate/climă, este REDD. Realizarea unui acord cu privire la REDD în cadrul Conferinței părților la UNFCCC care va avea loc în decembrie 2010 la Cancún este un obiectiv esențial al UE.

- Alianța mondială împotriva schimbărilor climatice (GCCA) creată de Comisia Europeană sprijină, între altele, măsurile de adaptare luate de țările cel mai puțin dezvoltate și de statele insulare mici în curs de dezvoltare. O serie de proiecte sunt axate pe abordări ecosistemice, precum refacerea ecosistemelor costiere și de zone umede.

D. DOMENIUL DE POLITICĂ 4: Baza de cunoștințe

Obiectiv

10. Îmbunătățirea substanțială a bazei actuale de cunoștințe pentru conservarea și utilizarea durabilă a biodiversității, în UE și la nivel mondial.

În ultimii doi ani s-au înregistrat progrese semnificative referitor la îmbogățirea bazei de cunoștințe privind biodiversitatea și serviciile ecosistemice, atât în UE cât și, mai recent, la nivel mondial.

Alte aspecte scoase în evidență

- Situația de referință a UE în domeniul biodiversității. În iunie 2010, AEM a prezentat situația de referință a UE în domeniul biodiversității pentru 2010, precum și indicatorii aferenți (SEBI) privind situația biodiversității și a serviciilor ecosistemice în UE și la nivel mondial.

- Sistemul european de informații privind biodiversitatea (BISE). În iunie 2010, Comisia și AEM au lansat BISE. Acesta este primul portal web cu rol de punct de intrare unic pentru toate datele și informațiile privind biodiversitatea din UE.

- Programe-cadru și spațiul european de cercetare: în cadrul unor activități de cercetare inovatoare cu privire la biodiversitatea marină, terestră și a solurilor și apelor dulci a fost lărgită sfera cunoștințelor, a înțelegerii și a capacităților ce pot influența politicile și măsurile de gestionare.

- IPBES . La nivel mondial, comunitatea internațională a ajuns la un acord în iunie 2010 în ceea ce privește crearea unei Platforme interguvernamentale științifico-politice privind biodiversitatea și serviciile ecosistemice (IPBES) menită să reitereze succesul Grupului interguvernamental privind schimbările climatice (IPCC). UE a fost inițiatorul și principalul susținător al creării IPBES.

- TEEB . În cadrul inițiativei de la Potsdam convenite de G8 în 2007 a fost lansat studiul privind economia ecosistemelor și a biodiversității (TEEB), în vederea justificării din punct de vedere economic a protecției biodiversității. Comisia a fost principalul finanțator al TEEB încă de la început. Multe alte rapoarte TEEB au fost publicate începând din 2008 – inclusiv, în special, TEEB pentru factorii de decizie și TEEB pentru companii, în 2009 și, respectiv, 2010. Finalizarea tuturor rapoartelor TEEB este planificată pentru octombrie 2010[25].

E. CELE PATRU MĂSURI PRINCIPALE DE SPRIJIN

1. Asigurarea resurselor financiare corespunzătoare.

Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (în special axa 2) rămâne cea mai importantă sursă de finanțare din partea UE pentru Natura 2000 și pentru biodiversitatea din UE. Pe lângă acesta, alte surse importante de finanțare din partea UE sunt Fondul european de dezvoltare regională și Fondul european pentru pescuit. Stabilirea unei metodologii agreate pentru a determina ce procent din fondurile UE a fost folosit de statele membre pentru natură și biodiversitate rămâne o problemă care face ca obținerea de date perfect fiabile să fie dificilă și care trebuie soluționată.

Se asigură doar 20% din totalul fondurilor necesare pentru administrarea zonelor protejate din Europa, inclusiv a rețelei Natura 2000[26]. În 2004, s-a estimat că administrarea rețelei Natura 2000 ar necesita o investiție de 6,1 miliarde EUR anual pentru UE-25[27]. O evaluare actualizată, bazată pe informațiile furnizate de statele membre, susține în mare parte această estimare inițială. Prin urmare, CE s-a angajat, împreună cu statele membre, într-un exercițiu de evaluare a beneficiilor economice și sociale, precum și a cheltuielilor și nevoilor de finanțare reale pentru Natura 2000. În acest scop s-a elaborat un instrument bazat pe tehnologia informației.

În cadrul Strategiei 2020 pentru biodiversitate a UE se elaborează estimări privind necesități mai ample legate de biodiversitate – dincolo de Natura 2000.

Alte aspecte scoase în evidență

- Natura 2000 – planurile de administrare a siturilor . Insuficienta dezvoltare a unor astfel de instrumente continuă să limiteze asigurarea unei finanțări adecvate a rețelei Natura 2000.

- LIFE+. Fondurile speciale pentru natură și biodiversitate din cadrul LIFE+ sunt mai reduse decât fondurile din alte surse de finanțare ale UE, însă cele aproximativ 836 milioane EUR care urmează să fie cheltuite între 2007 și 2013 sunt direct alocate în avantajul naturii și biodiversității.

2. Consolidarea procesului decizional și de implementare în UE.

Comisia a identificat anterior o serie de lacune de implementare, considerate ca fiind una dintre principalele cauze ale eșecului înregistrat de UE în ceea ce privește atingerea obiectivului său pentru 2010 privind biodiversitatea. Comisia lucrează activ în vederea soluționării principalelor lacune de implementare.

Alte aspecte scoase în evidență

- Legislația de mediu . În 2008, a fost adoptată o comunicare cu privire la punerea în aplicare a legislației comunitare privind mediul[28], care avea ca scop să arate modul în care legislația de mediu a UE poate fi mai bine implementată printr-o combinație de diverse instrumente inovatoare.

- Rețeaua europeană a autorităților de mediu (ENEA). În 2009, ENEA (creată de Comisie și formată din experți ai statelor membre care lucrează cu programe din cadrul fondurilor structurale) a instituit un grup de lucru special axat pe biodiversitate.

- Raportarea PAB . Cu toate că PAB nu este obligatoriu și cerințele de raportare din cadrul său sunt opționale, statele membre au făcut eforturi considerabile pentru a furniza Comisiei informații cuprinzătoare și actualizate.

3. Crearea de parteneriate.

Stabilirea de parteneriate cu statele membre, cu alte instituții și părți interesate a fost în mod repetat evidențiată la nivel național și la nivelul UE ca fiind una dintre cerințele necesare pentru o politică de succes în domeniul biodiversității.

Alte aspecte scoase în evidență

- Platforma pentru mediul de afaceri și biodiversitate a UE. Comisia a lansat această platformă în iunie 2010, pentru a ajuta companiile să identifice riscurile și oportunitățile de afaceri legate de biodiversitate. Acum scopul este de a crea sinergii cu inițiative similare la nivel național.

- Grupul Băncii Europene de Investiții (BEI). În 2010, Comisia s-a angajat în crearea unui parteneriat cu Grupul BEI, destinat dezvoltării de instrumente financiare inovatoare pentru biodiversitate.

4. Îmbunătățirea educării, sensibilizării și participării publicului.

UE și-a continuat eforturile de sensibilizare cu privire la importanța biodiversității și de argumentare a necesității de a conserva biodiversitatea.

Alte aspecte scoase în evidență

- Eurobarometru. În 2010, Comisia a desfășurat un sondaj de opinie Eurobarometru cu privire la biodiversitate[29]. Două treimi din cetățenii UE cunoșteau termenul de „biodiversitate”. Cu toate acestea, doar 38% au declarat că știu și ce înseamnă, iar 8 din 10 respondenți nu auziseră niciodată de Natura 2000.

- Campania UE pentru biodiversitate. În ianuarie 2010[30] a fost lansată o amplă campanie care are ca scop obținerea sprijinului opiniei publice pentru acțiunile de stopare a declinului biodiversității.

- Săptămâna verde . Săptămâna verde 2010 a fost dedicată în întregime biodiversității, în vederea sporirii gradului de sensibilizare și implicare a părților interesate.

F. MONITORIZARE

Pe lângă evoluțiile majore prezentate mai sus (situația de referință a biodiversității în UE, BISE), s-au intensificat activitățile de cercetare și monitorizare în vederea remedierii lacunelor importante de cunoștințe și a parametrilor necunoscuți cu privire la situația biodiversității.

Alte aspecte scoase în evidență

- Analiza lacunelor de cunoștințe. AEM este pe punctul de a publica o astfel de analiza, în special cu privire la indicatorii aplicabili ecosistemelor și serviciilor ecosistemice.

- Inițiativa Biosoil . În 2009, UE a finalizat acest proiect demonstrativ de monitorizare a biodiversității solurilor forestiere, cofinanțat în temeiul Regulamentului Forest Focus [31].

- Vizualizator Natura 2000. CE a lansat în 2010 un instrument interactiv care le permite oamenilor să localizeze siturile Natura 2000 și să acceseze informațiile aferente: vizualizatorul Natura 2000.

- Monitorizarea globală pentru mediu și securitate (GMES). Această inițiativă, a cărei fază operațională inițială va debuta în 2011, va furniza date de observare terestră și produse informaționale derivate care să sprijine monitorizarea mediului terestru și a celui marin.

CONCLUZII

Cu toate că s-au înregistrat progrese importante în ceea ce privește realizarea PAB, obiectivul general de stopare a declinului biodiversității în UE până la sfârșitul anului 2010 nu a fost îndeplinit, și nici obiectivul global.

În ultimii doi ani s-au făcut progrese semnificative, deși insuficiente, cu privire la:

- continuarea selectării siturilor Natura 2000 și eficientizarea protecției acestora;

- îmbunătățirea bazei de cunoștințe;

- stabilirea în continuare de legături între biodiversitate și schimbările climatice și scoaterea în evidență a beneficiilor conexe ca rezultat al abordărilor integrate.

Constatările prezentului raport confirmă, de asemenea, deficiențele identificate în comunicarea Comisiei cu privire la opțiunile pentru politica post-2010[32]. Trebuie făcute mai multe progrese în ceea ce privește:

- integrarea de considerente legate de biodiversitate în alte politici sectoriale;

- punerea la dispoziție a fondurilor necesare;

- remedierea lacunelor de politică existente.

Comisia lucrează la viitorul cadru de politică al UE în domeniul biodiversității. Constatările prezentei evaluări din 2010 a PAB vor constitui contribuții importante la această activitate. Continuă să fie necesare acțiuni și implementări la mai multe niveluri: la nivel internațional, la nivelul UE, la nivel național și la nivel subnațional. Rămâne pe deplin pertinentă abordarea adoptată în cadrul Planului de acțiune al UE privind biodiversitatea, și anume aceea de a diviza responsabilitatea implementării între toate sectoarele și de a stabili parteneriate cu statele membre. Este de asemenea evident că deficiențele înregistrate până în prezent în implementarea PAB și faptul că nu s-a reușit ducerea la îndeplinire a obiectivului privind biodiversitatea pentru 2010 vor trebui să facă obiectul unor analize, pentru a se asigura realizarea cu succes a obiectivului 2010 la nivelul UE și la nivel mondial.

[1] COM(2006) 216.

[2] COM(2008) 864 final.

[3] COM(2010) 4 final.

[4] EUCO 7/10 http://www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ec/113591.pdf

[5] COM(2010) 2020.

[6] Site web: http://biodiversity.europa.eu/countries_and_networks

[7] http://www.eea.europa.eu/publications/eu-2010-biodiversity-baseline/

[8] http://www.rubicode.net

[9] http://gbo3.cbd.int/

[10] Global Footprint Network 2010 .

[11] Directivele 2008/62/CE și 2009/145/CE.

[12] Directiva 2009/28/CE.

[13] Directiva 2000/60/CE.

[14] COM(2010) 66 final.

[15] COM(2009) 163.

[16] SEC(2009) 1343.

[17] http://www.surf-nature.eu/index.php?id=2

[18] COM(2010) 110 și SEC(2010) 360 final.

[19] „Infrastructura verde” este o rețea interconectată de zone naturale, cuprinzând terenuri agricole, „drumuri verzi”, zone umede, parcuri, rezervații forestiere, comunități de plante indigene și zone marine, care regularizează în mod natural debitul apelor pluviale, temperaturile, riscurile de inundație, precum și calitatea apei, a aerului și a ecosistemelor.

[20] COM(2010) 4 final.

[21] COM(2008) 789 final.

[22] PGB3.

[23] „Environmental Assessment Summary Sheets: Bilateral and Multilateral Development Agencies”, Agenția canadiană pentru dezvoltare internațională (CIDA), în numele grupului de lucru privind asistența pentru mediu și dezvoltare al CAD http://www.acdi-cida.gc.ca/acdi-cida/acdi-cida.nsf/en/REN-218131217-PEH

[24] COM(2009) 147 final.

[25] TEEB - www.teebweb.org

[26] TEEB 2009.

[27] COM(2004) 431.

[28] COM(2008) 2876.

[29] Flash Eurobarometru Nr. 290 http://ec.europa.eu/public_opinion/flash/fl_290_en.pdf

[30] http://ec.europa.eu/environment/biodiversity/campaign/index.htm

[31] Regulamentul (CE) nr. 2152/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 noiembrie 2003 privind supravegherea pădurilor și interacțiunile ecologice în cadrul Comunității ( Forest Focus ).

[32] COM(2010) 4.