RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 232/7

Avizul Comitetului Regiunilor privind gestionarea impactului îmbătrânirii populaţiei în UE (Raport privind îmbătrânirea populaţiei, 2009)

(2010/C 000/02)

I. INTRODUCERE

COMITETUL REGIUNILOR

1. salută comunicarea Comisiei intitulată „Gestionarea impactului îmbătrânirii populaţiei în UE”, în care se constată că îmbătrânirea populaţiei va avea importante consecinţe pentru pensii, asistenţa medicală şi îngrijirea pe termen lung. Comunicarea Comisiei subliniază că marja de manevră de care dispun autorităţile pentru a acţiona, înainte ca generaţia baby-boom să iasă la pensie, este mai mică de 10 ani. Urgenţa, provocările şi şansele în această situaţie sunt importante şi este nevoie de intervenţii politice precise. Acţiunile ce vor fi întreprinse pentru a se face faţă îmbătrânirii acestei generaţii trebuie să fie strâns legate de politicile de egalitate de şanse între bărbaţi şi femei, în vederea remedierii situaţiei actuale în care se găsesc femeile în vârstă, şi anume o mai mare sărăcie, condiţii socioeconomice mai precare şi o calitate a vieţii inferioară, determinată de gradul mai mare de morbiditate şi de dependenţă, care se află în strânsă legătură cu factorii de gen;

2. mulţumeşte autorităţilor locale şi regionale, organizaţiilor neguvernamentale şi celorlalţi parteneri ai Comitetului pentru contribuţia activă la elaborarea acestui proiect de aviz, îndeosebi în cursul şedinţei secţiunii ECOS din 4 septembrie 2009, al mesei rotunde din 18 noiembrie 2009 şi al şedinţei Grupului operativ din 14 decembrie 2009;

3. subliniază faptul că îmbătrânirea nu reprezintă un fenomen izolat, ci face parte dintr-o largă tranziţie demografică, care determină pe plan local şi regional o schimbare profundă a volumului şi structurii populaţiei. O multitudine de diverşi factori influenţează evoluţia exactă şi impactul acestei tranziţii demografice (natalitate, mortalitate, disponibilitatea de a se muta şi imigraţia.). Îmbătrânirea este un proces autonom. Conştientizarea şi recunoaşterea acestui proces constituie o premisă pentru gestionarea consecinţelor acestui fenomen;

4. constată că raportul de 4 persoane de vârstă activă pentru o persoană de peste 65 de ani se va modifica către un raport de 2/1. Aceasta este o prognoză pe termen lung. Deşi prognozele pe termen lung rămân necesare, îmbătrânirea nu constituie o problemă pentru ziua de mâine sau poimâine, ci pentru astăzi. Mai mult de 60 de regiuni au o rată de dependenţă economică a persoanelor în vârstă (old-age-dependency) mai mare de 29 %, iar mai mult de 70 de regiuni se confruntă cu declinul populaţiei proprii (în cazul unora din ele, declinul anual depăşind 1 %);

5. remarcă faptul că femeile în vârstă, persoanele cu handicap şi imigranţii se pot confrunta cu unele provocări deosebite din punct de vedere al unei îmbătrâniri în condiţii de sănătate, provocări care trebuie abordate;

6. consideră îmbătrânirea o temă care trebuie abordată în cadrul Strategiei Europa 2020. Comitetul consideră că este necesară valorificarea şanselor pe care le oferă îmbătrânirea, în vederea consolidării coeziunii sociale, economice şi teritoriale. Strategia Europa 2020 pleacă de la premisa că fiecare cetăţean şi fiecare regiune contribuie, în funcţie de propriile calităţi şi trăsături, la forţa Uniunii. Prin faptul că rămân activi şi sănătoşi la bătrâneţe, cetăţenii europeni reprezintă un potenţial în mare măsură neexploatat. Este necesară nu doar o strategie pentru persoanele în vârstă, ci trebuie elaborată şi o politică pentru toţi cetăţenii europeni, care să cuprindă toate etapele vieţii lor;

7. a constatat deja că efectele demografice ale îmbătrânirii se fac simţite, într-o mare măsură, la nivel local şi regional. Autorităţilor locale şi regionale le revin sarcini importante în domeniile sănătăţii, bunăstării, asistenţei remunerate sau neremunerate, al pieţei forţei de muncă şi al asigurării serviciilor şi dotărilor în materie de locuinţe, transport (public) şi învăţământ. Le revine autorităţilor locale şi regionale sarcina gestionării, în mod creator şi inovator, la nivelul regiunilor proprii, a efectelor îmbătrânirii, în cadrul Strategiei Europa 2020. Aceasta este condiţionată de instaurarea unei solidarităţi între vârstnici şi tineri, între zonele aflate în tendinţă ascendentă şi cele în declin demografic, între zonele rurale şi cele urbane, între regiuni şi între statele membre;

II. RECOMANDĂRI POLITICE

COMITETUL REGIUNILOR

8. pledează pentru trei teme prioritare, un fel de new deal pentru abordarea efectelor îmbătrânirii în UE, care ar trebui integrate în proiectele operaţionale de la nivel inter- şi/sau transregional. Aceste teme prioritare sunt conforme cu obiectivele Comisiei. Accentul este pus pe responsabilităţile fundamentale ale autorităţilor locale şi regionale în ce priveşte asistenţa medicală şi de îngrijire, piaţa forţei de muncă şi oferta de servicii;

— Îmbătrânirea în condiţii de sănătate (healthy ageing): obiectivul urmărit este stimularea sănătăţii şi a caracterului activ al populaţiei europene;

— Promovarea participării la piaţa forţei de muncă şi sporirea productivităţii muncii: obiectivul urmărit este promovarea unei societăţi europene în care fiecare să aibă capacitatea de a învăţa, de a participa şi de a contribui la dezvoltarea acesteia pe tot parcursul vieţii, inclusiv cu posibilitatea de a desfăşura o activitate remunerată sau nu;

— Asigurarea accesului la servicii şi dotări: obiectivul urmărit este sporirea ofertei de servicii destinate unei populaţii în curs de îmbătrânire.

9. semnalează existenţa unei relaţii directe între cele trei teme prioritare şi de aceea pledează pentru o abordare orizontală. Persoanele care îmbătrânesc în condiţii de sănătate pot folosi mai uşor serviciile şi dotările şi au mai multe posibilităţi pe piaţa forţei de muncă. Pentru o productivitate mai mare a muncii, este esenţial să existe o populaţie activă sănătoasă şi o ofertă bună de servicii şi dotări. Acestea din urmă pot contribui la îmbunătăţirea condiţiilor de sănătate ale cetăţenilor şi la îmbunătăţirea ratei de ocupare a forţei de muncă şi a productivităţii. De asemenea, Comitetul pledează pentru o abordare din perspectiva genului, care să promoveze îmbătrânirea în condiţii de sănătate şi de egalitate între bărbaţi şi femei;

10. recunoaşte în aceste trei teme prioritare o agendă socială clară. Societatea europeană îşi demonstrează caracterul solidar prin modul în care îi tratează pe vârstnici. Între altele, este vorba de combaterea tuturor formelor de discriminare (în special discriminarea pe motiv de vârstă), eliminarea obstacolelor care împiedică participarea socială a persoanelor în vârstă şi asigurarea unei protecţii sociale specifice. Beneficiarii acestor mecanisme de protecţie socială trebui de asemenea să poată conta pe un tratament care să le respecte demnitatea. Această agendă socială reprezintă o responsabilitate comună a autorităţilor şi a partenerilor (sociali ai) acestora;

11. aderă la iniţiativa declarării Anului european al îmbătrânirii active şi al solidarităţii între generaţii, cu participarea deplină a copiilor, în cursul următorului mandat al Comisiei şi consideră că temele prioritare şi iniţiativele-pilot propuse ar putea reprezenta elemente prioritare ale acestui an;

12. constată că acţiunea actorilor locali care depun eforturi pentru a-i atrage pe cetăţeni (şi, în cadrul acestui aviz, în special pe cei vârstnici) să se angajeze activ în viaţa socială poate constitui o sursă de inspiraţie. Absorbirea efectelor îmbătrânirii face necesară cooperarea cu întreaga societate civilă. Ca atare, este nevoie de participarea activă a cetăţenilor, a organizaţiilor sociale, a instituţiilor educative şi de cercetare şi a organizaţiilor private. Iniţiativa socială a acestor părţi interesate este determinantă şi indispensabilă pentru formarea şi implementarea iniţiativelor-pilot propuse;

ÎMBĂTRÂNIREA ÎN CONDIŢII DE SĂNĂTATE (HEALTHY AGEING);

„Sănătos şi activ cât mai mult timp posibil”

13. prin îmbătrânirea în condiţii de bună sănătate, înţelege totalitatea eforturilor care contribuie la combaterea efectelor procesului de îmbătrânire fizică, psihologică şi socială. Îmbătrânirea în condiţii de bună sănătate necesită o abordare integrală a cursului vieţii (care începe cu copilăria). În acest sens, trebuie acordată atenţie cauzelor problemelor de sănătate care apar în cursul vieţii unui individ şi vor trebui cercetate posibilităţile de realizare a unei prevenţii eficiente şi de identificare a factorilor de mediu care influenţează sănătatea;

14. consideră că îmbătrânirea populaţiei din Europa reprezintă în mod clar o evoluţie pozitivă (şi autonomă) şi un semn de prosperitate. Miza îmbătrânirii în condiţii de sănătate este de a oferi răspunsuri la următoarele întrebări: cum îşi poate păstra populaţia sănătatea şi bunăstarea, cum poate aceasta să participe activ la viaţa socială (cu evidenţierea contribuţiei la viaţa economică şi socială)? Nu vârsta (biologică) se află în centrul problemei, ci situaţia de viaţă.

15. consideră că o îmbătrânire în condiţii de sănătate oferă şansa reducerii creşterii costurilor legate de îmbătrânire. Cu cât oamenii în vârstă sunt mai sănătoşi, cu atât aceştia vor putea participa mai mult la viaţa socială şi economică. Pentru stimularea unei îmbătrâniri în condiţii de sănătate, sunt necesare noi concepte sociopolitice, inovaţii, cercetări (în domeniul terapiilor şi în alte domenii, cum ar fi asistenţa tehnică) şi o largă perspectivă asupra unui oraş sau unei regiuni „adaptate nevoilor persoanelor în vârstă”, cu o ofertă corespunzătoare de produse. De asemenea, este necesar să se încurajeze formarea de profesionişti competenţi, în principal în domeniul social şi în cel sanitar, prin îmbunătăţirea programelor de studiu pe tema îmbătrânirii în cadrul diferitelor specializări universitare sau neuniversitare, pentru a se putea beneficia de profesionişti pregătiţi şi capabili să abordeze îmbătrânirea sub diferitele sale aspecte. Trebuie promovate, în special, profilurile profesionale aflate în relaţie cu îngrijirea, dependenţa şi promovarea sănătăţii. În acest fel, îmbătrânirea în condiţii de sănătate va contribui în mod clar la realizarea Strategiei Europa 2020;

16. pentru a reduce costurile legate de îmbătrânirea populaţiei, autorităţile competente ar trebui să creeze politici care să le permită celor vârstnici să stea acasă cât mai mult posibil şi să îi încurajeze în această direcţie;

OBIECTIVE

17. urmăreşte ca regiunile Europei să caute în mod activ punctele comune ale diferitelor lor politici referitoare la îmbătrânirea în condiţii de sănătate. Regiunile vor putea să caute în comun cele mai bune modalităţi pentru stimularea inovării şi cercetării în domeniul îmbătrânirii în condiţii de sănătate şi pentru monitorizarea progreselor. Strategia de inovare orientată este necesară pentru a asigura succesul acestei abordări. Autorităţile vor trebui, împreună cu partenerii lor (din domeniile cunoaşterii), să ia iniţiative de stimulare a îmbătrâniri în condiţii de sănătate;

18. pledează pentru colaborare atât în interiorul regiunilor, cât şi între acestea, stabilind următoarele obiective prioritare în domeniul îmbătrânirii în condiţii de sănătate (accentul cade aici pe sănătate, celelalte teme prioritare evidenţiind participarea în plan economic şi, respectiv, oferta de servicii şi dotări):

— O bază sănătoasă de la cea mai fragedă vârstă. Pentru a fi sănătos atunci când eşti bătrân, este nevoie de un bun început. Cu cât mai devreme vor fi abordate aspectele ce prezintă riscuri pentru sănătate, precum supraponderabilitatea, obişnuinţele alimentare sau stilul de viaţă, cu atât mai bune vor fi perspectivele;

— Asistenţă corespunzătoare şi reintegrare rapidă. În cazul în care apar probleme de sănătate de-a lungul vieţii, este necesar ca acestea să fie tratate rapid şi eficient, aceasta însemnând şi eficientizarea costurilor. Astfel, persoanele vor putea fi reintegrate în mod optim şi vor putea continua să participe la circuitul social. Aceasta contribuie în mod important la sporirea – printre altele – a participării la viaţa activă şi a sprijinului social;

— Asistenţă (de lungă durată) pentru persoanele de vârsta a treia. Asistenţa acordată persoanelor în vârstă cere o abordare specifică. În primul rând, pentru că bătrânii sunt într-o măsură mai mare sau mai mică vulnerabili, ceea ce poate avea un impact important asupra succesului tratamentului aplicat, în al doilea rând, pentru că problemele de sănătate ale celor vârstnici sunt foarte adesea o combinaţie de mai multe afecţiuni. Pentru a dispune de o ofertă adecvată în ce priveşte asistenţa (de lungă durată) pentru persoanele în vârstă, este necesar ca personalul angajat în acest sector să beneficieze de perfecţionare suficientă în metode terapeutice şi în alte aspecte ale sănătăţii (cum ar fi reeducarea), moderne şi eficiente.

RATA OCUPĂRII FORŢEI DE MUNCĂ ŞI PRODUCTIVITATEA

„Învăţarea şi munca de-a lungul întregii vieţi pentru fiecare”

19. subliniază faptul că persoanele în vârstă trebuie să aibă dreptul la un venit de vârstă înaintată, care să se situeze deasupra pragului sărăciei, pentru a li se garanta o viaţă demnă. Multe persoane în vârstă, în special femeile, trăiesc în sărăcie sau la limita sărăciei;

20. constată că participarea (socială) contribuie în mod semnificativ la sentimentul de bunăstare materială şi spirituală a persoanelor vârstnice. În acest sens, participarea pe piaţa forţei de muncă reprezintă condiţia cea mai importantă. Sporirea ratei participării la piaţa forţei de muncă şi a productivităţii muncii este, în plus, o condiţie importantă pentru menţinerea în stare bună a finanţelor publice şi a sistemelor de asigurări sociale, în condiţiile îmbătrânirii populaţiei. Participarea este un drept, dar, pentru a asigura viitorul imediat, şi o obligaţie pentru fiecare cetăţean. Angajatorilor şi angajaţilor li se cere să dea dovadă de supleţe în acest sens. Aceasta înseamnă în mod clar şi o obligaţie pentru partenerii sociali şi pentru autorităţi, astfel încât participarea la piaţa forţei de muncă să fie posibilă fără restricţii. Astfel, Comitetul Regiunilor sprijină elaborarea unei directive cuprinzătoare privind combaterea discriminării în accesul la diverse bunuri şi servicii (între care combaterea discriminării în funcţie de vârstă ar trebui să reprezinte o componentă importantă). În prezent, există mari diferenţe în ce priveşte participarea la piaţa forţei de muncă între regiuni şi categoriile interesate. Într-o societate modernă care îmbătrâneşte, competenţele celor în vârstă trebuie valorificate la maximum. Prin faptul că li se pun la dispoziţie locuri de muncă de calitate, adaptate situaţiei lor, aceste persoane vor putea să muncească un timp mai îndelungat. Este vorba nu doar de condiţiile de muncă, ci şi de diversitatea sarcinilor de lucru ş.a.m.d. Este inadmisibil ca anumite persoane să întâmpine greutăţi în carieră ori să fie excluse de pe piaţa forţei de muncă din motive de vârstă dar şi, de exemplu, de gen şi apartenenţă (etnică) ori de handicap;

21. subliniază că învăţământul şi formarea joacă un rol important pentru creşterea productivităţii pe piaţa forţei de muncă şi a ratei ocupării forţei de muncă. Este momentul unei schimbări culturale, în sensul învăţării şi muncii bazate pe aptitudini, în vederea realizării obiectivului de inserţie profesională şi, prin urmare, de participare (socială) de-a lungul întregii vieţi. Aceasta înseamnă că trebuie asigurat accesul la servicii şi dotări pentru acţiuni de formare. Cetăţenii, autorităţile, angajatorii, angajaţii şi instituţiile educative trebuie să-şi asume o responsabilitate comună pentru a realiza acest lucru;

22. consideră că, din perspectiva învăţării şi activităţii structurate de dobândire a competenţelor de-a lungul întregii vieţi, este posibil ca pensia să evolueze către o perioadă de muncă adaptată. „Economia argintie” poate oferi multe şanse de consolidare a puterii economice. Este de la sine înţeles că voluntariatul şi asigurarea de asistenţă reprezintă de asemenea modalităţi preţioase de realizare deplină a acestei perioade active. Înainte de toate, este important ca cetăţenii să rămână activi pe parcursul întregii vieţi;

23. consideră că imigrarea (selectivă) a mâinii de lucru poate contribui la combaterea penuriei de forţă de muncă. Astfel, Comisia menţionează că o politică în domeniul imigraţiei legale bine gestionată ar putea contribui semnificativ la rezolvarea penuriei de forţă de muncă. Recunoaşterea diplomelor şi simplificarea procedurilor cer atenţia cuvenită în acest sens (ţinând seama de riscurile ce decurg din eventualele efecte negative ale exodului creierelor în ţara de origine);

OBIECTIVE

24. doreşte îmbunătăţirea disponibilităţii întregii populaţii active. Competenţele şi aptitudinile fiecăruia – deci şi ale celor vârstnici – trebuie exploatate la maxim. Sănătatea şi condiţiile sănătoase de muncă sunt factori cruciali pentru ca oamenii să se declare disponibili pentru o activitate lucrativă. Utilizarea mai bună a competenţelor existente reprezintă înainte de toate o responsabilitate a partenerilor sociali. Trebuie să li se ceară cetăţenilor, atât bărbaţilor, cât şi femeilor, să înveţe pe tot parcursul vieţii, pentru a putea participa pe deplin la viaţa societăţii, şi pentru a-şi putea ocupa locul în cadrul acesteia, într-un context de cerinţe în continuă schimbare. Autorităţile trebuie să joace o funcţie de stimulare şi facilitare. Trebuie exploatate la maxim creativitatea şi spiritul întreprinzător al cetăţenilor; instituţiile de educaţie şi formare trebuie să-şi adapteze programele la nevoile persoanelor în vârstă, pentru a le facilita dobândirea cunoştinţelor şi a competenţelor necesare în acest sens. Este deosebit de importantă încurajarea şi sprijinirea cetăţenilor vârstnici, astfel încât competenţele de care dispun să fie recunoscute şi validate;

25. pledează pentru stimularea productivităţii muncii şi a participării la piaţa forţei de muncă, prin intermediul unei amestec de strategii specifice şi adaptate, în funcţie de regiune şi grup-ţintă. Pentru încadrarea acestui demers sunt esenţiale următoarele:

— investiţii în învăţământ, în acţiuni de formare şi în dobândirea de competenţe pentru a încuraja mobilitatea ascendentă a tinerilor pe piaţa forţei de muncă;

— stimularea reglementărilor care vizează o mai bună conciliere a vieţii profesionale cu cea privată; în acest sens, trebuie găsite soluţii, între altele, pentru creşe, acordarea de concedii parentale sau de îngrijire sau trebuie apelat la inovaţii tehnologice, precum lucrul la distanţă (teleworking);

— promovarea sănătăţii la locul de muncă. Deşi speranţa medie de viaţă în interiorul UE creşte, cetăţenii nu se bucură mai mult de o viaţă sănătoasă. Piaţa forţei de muncă trebuie să fie gestionată astfel încât oamenii să poată participa la ea în ciuda eventualelor limitări şi probleme de sănătate. De aceea, este necesar ca mediul de lucru să fie unul (mai) sănătos şi cu mai multe facilităţi;

— recunoaşterea şi validarea competenţelor şi a experienţei cetăţenilor în vârstă;

— căutarea unor soluţii de îmbunătăţire a accesului lucrătorilor din afara UE la piaţa europeană a forţei de muncă pentru meseriile care se confruntă cu o penurie a forţei de muncă (cum este cazul în prezent în unele segmente ale sectorului de asistenţă medicală şi în unele sectoare care necesită anumite cunoştinţe intensive şi cum va fi eventual cazul în curând şi în alte sectoare).

26. subliniază că riscul pierderii totale sau parţiale a dreptului la pensie în cazul în care dispun de venituri suplimentare după atingerea vârstei de pensionare reprezintă adesea un motiv pentru care lucrătorii în vârstă nu rămân în câmpul muncii. Este necesar să se examineze posibilităţile de a adopta, la nivelul adecvat, reglementări mai flexibile în această privinţă;

27. subliniază importanţa sensibilizării societăţilor comerciale, în special a directorilor de resurse umane/agenţiilor de recrutare la angajarea personalului în vârstă, în special a femeilor. Trebuie sprijinite societăţile care fac eforturi deosebite pentru a asigura mobilitatea internă a lucrătorilor, pentru a asigura condiţii de lucru flexibile sau care îşi concentrează strategiile de formare ori dezvoltare a carierei asupra nevoilor specifice ale lucrătorilor vârstnici. În acest sens, Comisia Europeană ar trebui să colecteze şi să difuzeze cele mai bune practici. Este, de asemenea, esenţial ca înşişi angajaţii vârstnici să fie sensibilizaţi şi informaţi în această privinţă.

ACCESUL LA SERVICII ŞI DOTĂRI

„Îmbogăţirea ofertei de servicii”

28. prin „oferta de servicii şi dotări” înţelege infrastructura socială, economică şi teritorială (fizică) în sens larg, care contribuie la calitatea vieţii sociale de la nivel local şi regional. În acest context, trebuie făcută bine distincţia între serviciile şi dotările regionale şi locale (precum transporturile publice, îngrijirea, învăţământul, locurile de petrecere a timpului liber, asistenţa medicală) şi serviciile sociale naţionale (precum sistemele de pensie). Oferta de servicii şi dotări necesită o abordare globală şi coerentă, pentru a putea exploata posibilităţile sociale, economice şi teritoriale;

29. constată că oferta actuală de servicii şi de echipamente nu este adaptată la cererea în continuă schimbare determinată de îmbătrânirea populaţiei. Politica trebuie gestionată în aşa fel, încât oamenii să poată utiliza în mod optim serviciile şi echipamentele care le vor permite să rămână activi şi să participe la viaţa societăţii. În contextul unei cereri în creştere şi al insuficienţei resurselor publice, aceasta înseamnă că oferta de servicii şi dotări trebuie recalibrată. Potenţialul de inovare trebuie exploatat la maxim sau utilizat în mod variat. În plus, îmbătrânirea populaţiei reprezintă o provocare suplimentară în ceea ce priveşte recrutarea unor angajaţi suficient de calificaţi şi bine pregătiţi, o condiţie fundamentală pentru a asigura accesibilitatea serviciilor şi dotărilor; creşterea productivităţii muncii şi a participării la piaţa forţei de muncă va contribui în acest sens (şi alte abordări rămânând însă necesare).

30. subliniază faptul că serviciile şi dotările nu mai pot fi propuse în acelaşi mod ca până acum în regiunile care suferă schimbări demografice. Mai ales din perspectiva aşa-numitei e-incluziuni, este stimulată garantarea unui acces solid şi de un alt tip; prin aceasta se face referire la furnizarea de servicii online în sectoarele sănătăţii, formării, îngrijirii şi asistenţei. Distincţia tradiţională şi adesea legată de vârstă între serviciile fizice şi cele electronice este tot mai dificilă, în viitor fiind nevoie de o abordare inovatoare, specifică regiunilor. O astfel de abordare inovatoare va trebui să determine apariţia unei reţele accesibile de servicii şi dotări atât fizice, cât şi digitale; de exemplu, reţelele telefonice reprezintă un bun început.

31. subliniază de asemenea că un sistem de transport public de calitate şi adaptat contribuie în mod esenţial la păstrarea caracterului accesibil al serviciilor şi echipamentelor, mai ales atunci când echipamentele sunt situate în centru, astfel încât accesul la acestea poate fi facilitat printr-un bun sistem de transport (public). Acest lucru este valabil atât pentru dotările pentru vârstnici (echipamentele de asistenţă), cât şi, de exemplu, pentru şcoli şi instituţii educative pentru tineri şi adulţi. În acest context, este important ca sistemul de transport (public) să fie adaptat la nivel regional;

32. aminteşte iniţiativa Healthy Cities (Oraşe sănătoase) a Organizaţiei Mondiale a Sănătăţii, prin care dotările şi serviciile sunt mai bine adaptate pentru persoanele vârstnice, în raport cu infrastructura fizică. Participarea activă (a vârstnicilor) joacă un rol important în pregătirea strategiei privind oraşele sănătoase. Această abordare este apropiată de cea preconizată de Comitet în materie de acces la servicii şi dotări;

OBIECTIVE

33. doreşte ca tot mai mulţi oameni să poată utiliza în mod optim serviciile şi echipamentele care le vor permite să rămână activi şi să participe la viaţa societăţii. Oferta regională şi locală de servicii şi dotări va trebui să fie mărită în următorii ani, dată fiind cererea în schimbare. Cererea nu trebuie să se bazeze doar pe vârstă, ci mai degrabă pe stilul de viaţă. Într-adevăr, oamenii cu un stil de viaţă sănătos vor face apel mai rar la echipamente variate decât cei cu un stil de viaţă nesănătos;

34. pledează pentru dezvoltarea cunoaşterii şi schimbul de expertiză în ce priveşte serviciile şi dotările la nivel infraregional şi intraregional. Priorităţile centrale sunt următoarele:

— întărirea colaborării. Oferta de servicii şi dotări necesită o bună colaborare. Colaborarea regională şi locală între autorităţi, instituţii educative, organizaţii sociale (mai ales ONG-uri) şi întreprinderi contribuie la consolidarea bazei de susţinere, atât calitativ, cât şi cantitativ;

— stimularea spiritului întreprinzător creativ, a inovaţiei şi e-incluziunii, considerând fenomenul îmbătrânirii populaţiei europene drept o oportunitate majoră pentru creşterea competitivităţii agenţilor economici. Părţile implicate pe plan regional şi local – atât cele publice, cât şi cele private – vor trebui încurajate să utilizeze noile sisteme şi tehnologii, pentru a îmbunătăţi organizarea şi finanţarea serviciilor şi dotărilor. Este vorba de internetul în bandă largă şi e-incluziune (domotica şi asistenţa medicală la distanţă, vânzarea la distanţă şi învăţământul la distanţă), dar şi de dezvoltarea noilor sisteme de transport regional şi a sistemelor de transport public deja existente;

— adaptarea ofertei. Oferta de servicii şi dotări, atât în ceea ce priveşte serviciile furnizate online, cât şi serviciile de îngrijire în afara cadrului formal, trebuie să fie adaptată la evoluţia cererii din partea cetăţenilor;

— promovarea utilizării TIC, pentru o mai bună incluziune socială şi teritorială a persoanelor în vârstă;

CONCLUZII FINALE

35. în gestionarea efectelor îmbătrânirii demografice, pledează pentru o abordare adaptată regiunilor, în funcţie de următoarele teme: 1. îmbătrânirea în condiţii de sănătate (healthy ageing), 2. promovarea participării la piaţa forţei de muncă şi sporirea productivităţii muncii şi 3. asigurarea accesului la servicii şi dotări. Prin aceasta, Comitetul optează pentru o abordare integrală a îmbătrânirii, văzută ca o componentă a unei largi tranziţii demografice. Este vorba de o abordare extinsă la întregul ciclu de viaţă, bazată pe exploatarea la maxim a posibilităţilor şi pe diferenţierea în plan regional. Rezultatul este un new deal pentru gestionarea efectelor îmbătrânirii în UE, care ţine seama de responsabilitatea pe care autorităţile locale şi regionale o au în a oferi soluţii creative şi inovatoare în propria regiune;

36. solicită Comisiei să acorde atenţie specială următoarelor aspecte:

— încurajarea tuturor factorilor de decizie din Uniune (ONG-uri, instituţii educative, sectorul privat şi autorităţi) pentru a-şi îmbunătăţi gradul de conştientizare şi a favoriza inovarea tehnologică, schimbul de bune practici şi de strategii de intervenţie;

— monitorizarea şi prognozarea, la nivel regional, a evoluţiilor din cadrul procesului de îmbătrânire, premise ale definirii şi implementării politicilor necesare. Între regiuni, există mari diferenţe, care nu sunt evidenţiate în rapoartele naţionale, dar care sunt esenţiale pentru a anticipa efectele îmbătrânirii;

— includerea temei îmbătrânirii populaţiei ca parte componentă a tranziţiei demografice în sens larg în cuprinsul diverselor programe europene, sub forma unui instrument destinat susţinerii adoptării unor demersuri regionale şi teritoriale cu caracter integrat şi inovativ; În acest sens, regiunile pledează pentru o cooperare strânsă şi directă cu Comisia.

37. propune lansarea, în cooperare cu Comisia, a unor proiecte-pilot trans- şi/sau interregionale, bazate pe cele trei teme prioritare. Proiectele-pilot vizează înainte de toate schimbul de cunoştinţe şi de bune practici şi nu urmăresc doar sensibilizarea, ci şi aplicarea şi schimbul de abordări concrete. Dat fiind caracterul global al problemei îmbătrânirii, Comitetul consideră că este importantă împărtăşirea cunoştinţelor nu doar în cadrul temelor prioritare, ci şi orizontal, între aceste teme. Dezvoltarea cunoştinţelor este facilitată în interiorul proiectelor-pilot. În vederea implementării programelor, partenerii din cadrul proiectelor pot face apel în mod independent la diferitele resurse puse la dispoziţie de UE. În broşura „Cum să promovăm îmbătrânirea frumoasă în Europa: instrumentele şi mijloacele disponibile la nivel local şi regional” (How to promote ageing well in Europe: instruments and tools available to local and regional actors), Comitetul a prezentat, împreună cu AGE, o listă a surselor de finanţare (CoR, 2009). Acest document este un instrument preţios pentru lansarea proiectelor. Membrii Comitetului vor elabora propuneri în acest sens;

38. propune următorul cadru pentru proiectele-pilot. Iniţiativele urmăresc să genereze cunoştinţe practice şi ştiinţifice (cercetare aplicată şi fundamentală) care să contribuie la gestionarea efectelor îmbătrânirii în UE. Cercetarea fundamentală trebuie să contribuie la reducerea pe termen lung a nevoilor de asistenţă. În acest cadru, studiile de cohortă şi băncile biologice reprezintă importante surse de informaţii. Pentru a şti cum trebuie să-ţi menţii sănătatea la o vârstă înaintată şi, astfel, să amâni apelul la îngrijire, trebuie să ştii ce procese (celulare) stau la baza îmbătrânirii. În vederea stimulării creării unor parteneriate interregionale şi/sau transregionale între instituţiile educative, autorităţile (descentralizate) şi partenerii privaţi, este nevoie de elaborarea unor abordări regionale inovatoare, care să fie testate în practică. De asemenea, partenerii sociali, instituţiile de asistenţă şi de îngrijire şi alte organizaţii neguvernamentale pot juca un rol important în acest sens. Parteneriatele regionale pot fi articulate pe baza unor competenţe specifice în domeniul cunoaşterii sau al legăturilor de colaborare proprii anumitor regiuni sau pe baza unor chestiuni legate de îmbătrânire specifice unei regiuni sau alteia. Una dintre posibilităţi ar putea fi aderarea la Programul INTERREG. În afară de obiectivele temelor prioritare menţionate mai sus, trebuie subliniate următoarele aspecte:

— îmbătrânirea în condiţii de sănătate (healthy ageing): consolidarea reţelelor de asistenţă (un sistem de asistenţă rezultat din cooperarea diverşilor parteneri activi din domeniu, pe parcursul întregului ciclu de viaţă a cetăţeanului, şi din cererea de asistenţă a acestuia din urmă), prin valorificarea rezultatelor cercetării în domeniul creării de noi produse, tehnologii şi servicii şi prin exploatarea optimă a experienţei practice în cadrul programelor de cercetare.

— participare la piaţa forţei de muncă şi productivitate: obiectivul urmărit este promovarea unei societăţi europene în care fiecare să aibă capacitatea de a învăţa, de a participa şi de a contribui la dezvoltarea societăţii, inclusiv cu posibilitatea de a desfăşura o activitate remunerată sau nu, pe tot parcursul vieţii.

— accesul la servicii şi dotări: elaborarea unor abordări adaptate regiunilor, în vederea îmbogăţirii ofertei de asistenţă.

39. solicită Parlamentului European să se alăture pledoariei Comitetului Regiunilor pentru soluţionarea, la nivel regional, a urgentei şi actualei probleme a îmbătrânirii (văzută ca o componentă a tranziţiei demografice mai largi), în cadrul unor proiecte-pilot interregionale şi/sau transregionale, şi să contribuie la lansarea acestor proiecte-pilot.