În ceea ce privește metodele alternative de transmitere și de notificare sau comunicare a actelor care oferă canale directe de notificare sau comunicare a actelor în alte state membre, evaluarea a concluzionat că, deși ele furnizează soluții mai ușoare în cazul acțiunilor judiciare transfrontaliere, există moduri în care ar putea fi îmbunătățite: notificarea sau comunicarea prin intermediul serviciilor de curierat (articolul 14) în temeiul regulamentului este o modalitate populară, rapidă și relativ ieftină de a trimite actul destinatarului, dar nu este foarte fiabilă, având o rată ridicată de eșec. Așa-numita notificare sau comunicare directă prevăzută la articolul 15 din regulament prevede o soluție fiabilă, însă nu poate fi folosită decât în mod limitat. Cu privire la această chestiune, propunerea aduce o modificare punctuală, cu obiectivul de a îmbunătăți eficiența metodelor existente. În plus, regulamentul completează lista metodelor alternative de transmitere și notificare sau comunicare transfrontalieră a actelor cu metoda electronică, care ar urma să fie un echivalent virtual al dispoziției privind notificarea sau comunicarea prin intermediul serviciilor de curierat prevăzută de regulament.

În decembrie 2013, Comisia a adoptat un raport privind aplicarea practică a Regulamentului privind notificarea sau comunicarea actelor. În raportul respectiv s-a concluzionat că, în general, regulamentul a fost aplicat în mod satisfăcător de către autoritățile statelor membre, dar și că integrarea judiciară sporită a statelor membre, datorată faptului că eliminarea exequatur-ului (procedură intermediară) a devenit regula generală, a scos la lumină anumite limite ale regulamentului. Prin urmare, raportul urmărea să încurajeze o largă dezbatere publică privind rolul regulamentului în spațiul UE de justiție în materie civilă și privind modul în care notificarea sau comunicarea actelor ar putea fi îmbunătățită în continuare. În acest sens, aplicarea regulamentului a făcut obiectul unor evaluări detaliate în ultimii ani în cadrul unor studii, rapoarte elaborate de Comisie și discuții sub egida Rețelei Judiciare Europene. În 2017, pentru a sprijini analize și concluzii relevante, complete și la zi privind funcționarea efectivă a regulamentului (și care să completeze constatările din alte exerciții de evaluare), Comisia a realizat o evaluare a adecvării acestei reglementări (REFIT), în conformitate cu orientările privind o mai bună legiferare, în care a analizat modul de funcționare a instrumentului în raport cu cele cinci criterii-cheie obligatorii de evaluare: eficacitatea, eficiența, relevanța, coerența și valoarea adăugată europeană.

Cooperarea armonioasă dintre instanțe este necesară și pentru buna funcționare a pieței interne. În 2018, aproximativ 3,4 milioane de acțiuni civile și comerciale în UE au implicații transfrontaliere. În majoritatea acestor cauze (și anume în cele în care cel puțin una dintre părți locuiește în alt stat membru decât cel în care se desfășoară acțiunea), instanțele aplică adesea Regulamentul privind notificarea sau comunicarea actelor de mai multe ori în cursul procedurii, deoarece, pe lângă actul de sesizare a instanței, de multe ori trebuie comunicate sau notificate în mod oficial și alte documente (cum ar fi hotărârea care marchează încheierea acțiunii). În plus, aplicarea Regulamentului privind notificarea sau comunicarea actelor nu se limitează la procedurile care se derulează în fața instanțelor civile, deoarece sfera sa de aplicare acoperă, de asemenea, „actele extrajudiciare”, a căror notificare sau comunicare poate fi necesară în diferite proceduri extrajudiciare (de exemplu dezbaterea unei succesiuni la notar sau o chestiune de dreptul familiei soluționată de o autoritate publică) sau chiar în lipsa oricărei proceduri judiciare subiacente.

Normele privind cooperarea judiciară au un impact real asupra vieții de zi cu zi a cetățenilor UE, în calitate fie de persoane fizice, fie de operatori economici. Normele se aplică în procedurile judiciare cu implicații transfrontaliere, în cazul în care buna funcționare a acestora este indispensabilă pentru asigurarea accesului la justiție și la procese corecte (de exemplu, notificarea sau comunicarea în mod necorespunzător a actului de sesizare a instanței este, de departe, cel mai frecvent motiv invocat pentru justificarea refuzului de a recunoaște și de a executa hotărâri judecătorești). Eficiența cadrului de asistență judiciară internațională are un impact direct asupra modului în care cetățenii implicați în litigii transfrontaliere percep funcționarea sistemului judiciar și a statului de drept în statele membre.

Astfel cum se menționează la punctul 1 din expunerea de motive, aplicarea regulamentului a făcut obiectul unor evaluări detaliate în ultimii ani în cadrul unor studii, al rapoartelor elaborate de Comisie și al discuțiilor sub egida Rețelei Judiciare Europene.

• Evaluările ex post/verificarea adecvării legislației existente

3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

În primul rând, propunerea promovează notificarea sau comunicarea electronică de acte valide în sensul regulamentului, contribuind astfel la dreptul fundamental la o cale de atac eficientă (articolul 47 din cartă privind dreptul la o cale de atac eficientă și la un proces echitabil). Astfel, sunt recunoscute diversitatea necesităților și metodele eficiente de notificare sau comunicare, întrucât părțile ar urma să fie libere să accepte corespondența prin mijloace electronice în cadrul procedurilor transfrontaliere. Această nouă metodă de notificare sau comunicare, împreună cu principiul propus „digital în mod implicit”, este de așteptat să stimuleze accesul la justiție și să contribuie, de asemenea, la accelerarea procedurilor. În plus, se vor reduce costurile de notificare sau comunicare, precum și posibilitatea ca documentele să nu poată fi notificate sau comunicate deloc din cauza folosirii unor metode ineficiente.

Prin modificarea dispozițiilor referitoare la drepturile procedurale ale părților (articolele 8 și 19 din regulament), propunerea abordează, de asemenea, chestiunea protecției insuficiente a pârâtului împotriva efectelor hotărârilor pronunțate în lipsă. Se poate estima că aceste modificări vor reduce numărul de cazuri în care se vor pronunța hotărâri în lipsă împotriva unor pârâți cu reședința într-un stat membru, care nu știau că a fost inițiată o acțiune împotriva lor în străinătate. Potrivit estimărilor din studiul de impact, reducerea numărului hotărârilor pronunțate în lipsă în UE cu 10 % ar genera economii de până la 480 000 000 EUR pe an, prin faptul că cetățenii vor cheltui mai puțin pentru a introduce cereri de repunere în termen.

Creșterea eficacității notificării sau comunicării prin intermediul serviciilor de curierat datorită introducerii unei fișe de retur uniforme specifice va îmbunătăți calitatea acestui tip de notificare sau comunicare și va reduce costurile și întârzierile inutile. Chiar și dacă numai în jumătate dintre cazurile care în prezent înregistrează probleme cu evaluarea din punct de vedere juridic a confirmărilor de primire returnate, notificarea sau comunicarea prin intermediul serviciilor de curierat s-ar face cu succes în viitor, s-ar putea economisi 2,2 milioane EUR în fiecare an, sumă ce în prezent se irosește pentru acest tip de notificare sau comunicare fără a aduce niciun rezultat.

În scenariul de referință, regulamentul nu asigură pe deplin realizarea obiectivului de a spori accesul la justiție și, prin urmare, protecția drepturilor părților. Pachetul de politici modifică dispozițiile din regulament referitoare la cerința de a furniza întotdeauna informații privind dreptul de refuz prin intermediul formularului-tip prevăzut în anexa II, prelungește termenul-limită pentru exercitarea dreptului de refuz și clarifică rolul instanței judecătorești de origine în evaluarea refuzului, prin urmare se preconizează o sporire a previzibilității procedurii (articolul 8 din regulament). În plus, opțiunea referitoare la obligația de diligență aflată în sarcina instanțelor înainte de pronunțarea unei hotărâri în lipsă în conformitate cu articolul 19 din regulament contribuie, de asemenea, la reducerea insecurității juridice.

Comitetul de analiză a reglementării a analizat proiectul de evaluare a impactului în cadrul reuniunii sale din 3 mai 2018 și a emis un aviz favorabil, cu observații, la 7 mai 2018. DG Justiție a luat în considerare recomandările Comitetului și raportul explică mai bine relația dintre cele două inițiative privind cooperarea judiciară [propunerea de față și cea de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1206/2001]. S-au descris mai bine principalele probleme și scenariul de referință. S-a explicat mai bine subsidiaritatea instrumentului și valoarea adăugată europeană a acestuia. În plus, concluziile raportului de evaluare cu privire la eficacitate au fost dezvoltate mai mult și partea care conținea evaluarea opțiunilor de politică s-a concentrat asupra principalelor elemente, analiza problemelor minore fiind transferată în anexe.

În al doilea rând, propunerea ar urma să aibă, de asemenea, efecte pozitive în materie de nediscriminare (articolul 18 din TFUE). Propunerea ar urma să contribuie la garantarea unui acces egal la justiție, întrucât statele membre vor trebui să furnizeze un acces efectiv al persoanelor străine la instrumente disponibile pe teritoriul lor de soluționare a cererilor privind aflarea unei adrese. Astfel ar urma să se garanteze faptul că destinatarul primește efectiv documentul. În plus, pachetul de politici ar include principii juridice standardizate cu privire la posibilitatea de a utiliza metode alternative și fictive prevăzute în legislațiile naționale în loc de aplicarea regulamentului atunci când destinatarul își are domiciliul într-un alt stat membru. Aceste principii vizează eliminarea ambiguității actuale și a fragmentării din scenariul de referință privind drepturile părților în statele membre. În sfârșit, pachetul de politici ar urma, de asemenea, să stabilească un calendar uniform de solicitare a anulării unei hotărâri pronunțate în lipsă. Aceste dispoziții ar contribui la o protecție egală a drepturilor procedurale în toate statele membre.

În al treilea rând, se preconizează că modificarea propusă, de a se folosi comunicarea electronică, va avea un efect asupra protecției datelor cu caracter personal (articolul 8 din Cartă). Implementarea tehnică și exploatarea infrastructurii electronice ar urma să fie făcute și controlate de statele membre, chiar dacă infrastructura este parțial dezvoltată și finanțată la nivelul UE. Infrastructura ar trebui să se bazeze pe o arhitectură descentralizată. Cerințele privind protecția datelor s-ar aplica, prin urmare, exclusiv la nivel național pentru diferitele proceduri.

Factori externi importanți cu privire la protecția datelor cu caracter personal în contextul propunerii de pachet de politici sunt:

–Regulamentul general privind protecția datelor (GDPR), care se aplică din mai 2018, care ar trebui să sporească gradul de conștientizare și să ducă la măsuri rapide pentru a asigura securitatea și integritatea bazelor de date și reacții rapide la încălcarea dreptului la viață privată în sistemul judiciar și

–amenințările persistente la adresa securității cibernetice în sectorul public. Se preconizează că tentativele de atacuri asupra infrastructurii informatice publice să prolifereze și să afecteze sistemul judiciar în statele membre; impactul acestora poate fi agravat de creșterea gradului de interconectare a sistemelor informatice (la nivel național și la nivelul UE).

Planuri de punere în aplicare și măsuri de monitorizare, evaluare și raportare

În conformitate cu punctele 22 și 23 din Acordul interinstituțional din 13 aprilie 2016, în care cele trei instituții au confirmat faptul că evaluările legislației și politicilor existente ar trebui să stea la baza evaluărilor impactului opțiunilor privind viitoarele acțiuni, regulamentul va fi evaluat și Comisia va prezenta un raport Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Economic și Social European la cel târziu cinci ani de la data intrării în vigoare a acestuia. Evaluarea va analiza efectele regulamentului pe teren, pe baza unor indicatori și a unei analize detaliate a măsurii în care regulamentul poate fi considerat relevant, eficace, eficient, cu suficientă valoare adăugată europeană și coerent cu alte politici ale UE. Evaluarea va include lecțiile învățate, astfel încât să se identifice orice deficiențe/probleme sau domenii unde există potențialul de a îmbunătăți în continuare impactului regulamentului. Statele membre îi vor furniza Comisiei informațiile necesare pentru întocmirea raportului.

4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

Propunerea nu va avea un impact negativ asupra bugetului UE. Nu va presupune costuri semnificative pentru administrațiile naționale, ci, mai degrabă, va genera economii. Se preconizează că autoritățile publice naționale vor beneficia de reducerea costurilor în ceea ce privește notificarea sau comunicarea prin intermediul serviciilor de curierat, de economii de timp datorită unor proceduri judiciare mai eficiente și de reducerea sarcinilor administrative și a costurilor cu forța de muncă.

Costurile principale pe care ar urma să le suporte statele membre vor proveni din aplicarea dispoziției prin care comunicarea electronică devine obligatorie pentru agențiile de transmitere și agențiile de primire. Cu toate acestea, evaluarea impactului anexată la prezenta propunere demonstrează că aceste costuri sunt în mare măsură compensate de beneficiile directe preconizate de trecerea de la comunicarea pe suport de hârtie la comunicarea digitală.

Principalele oportunități de finanțare din partea UE în temeiul programelor financiare actuale sunt programul „Justiție” și Mecanismul pentru interconectarea Europei (MIE). Programul „Justiție” (cu un buget pe 2018 de 45,95 milioane EUR) sprijină capacitățile de asigurare a respectării legislației și de luare a unor măsuri reparatorii de care dispun statele membre în domeniul justiției civile. Prioritățile programului din perspectiva finanțării se axează pe aceste elemente, care vor rămâne relevante și pentru inițiativa de față. MIE are un buget mult mai mare (130,33 de milioane EUR în 2018) și oferă sprijin financiar pentru proiectele informatice care facilitează interacțiunea transfrontalieră dintre administrațiile publice, întreprinderi și cetățeni. Este deja utilizat la scară largă pentru a finanța digitalizarea și acțiunile legate de e-justiție în domeniul justiției civile, inclusiv portalul european e-justiție și integrarea documentelor publice naționale în sisteme de guvernare electronică și în sistemul de interconectare a registrelor comerțului (Business Registers Interconnection System - BRIS). Pachetul din cadrul financiar multianual (CFM) pentru prioritatea transformării digitale, prezentat la 2 mai 2018, include 3 miliarde EUR pentru o componentă digitală a MIE, cu care să se finanțeze infrastructura de conectivitate digitală.

5.ALTE ELEMENTE

•Planuri de punere în aplicare și măsuri de monitorizare, evaluare și raportare

Vor fi instituite un sistem solid de monitorizare a punerii în aplicare a regulamentului, inclusiv un set cuprinzător de indicatori calitativi și cantitativi, și un proces clar și bine structurat de monitorizare și raportare. Acest lucru este important pentru a se asigura faptul că modificările sunt puse în aplicare în mod eficace în statele membre și pentru a se verifica îndeplinirea obiectivelor prevăzute în regulament.

•Explicarea detaliată a dispozițiilor specifice ale propunerii

Articolul 1

Acest articol modifică parțial structura și formularea actuală, introducând o distincție, în definirea domeniului de aplicare, între actele judiciare și cele extrajudiciare. S-a păstrat formularea actuală a dispoziției privind actele extrajudiciare. În ceea ce privește însă actele judiciare, propunerea clarifică faptul că regulamentul se aplică în toate cazurile în care destinatarul are domiciliul în alt stat membru. Regulamentul încearcă astfel să pună capăt practicilor actuale incorecte potrivit cărora persoanelor chemate în judecată în alte state membre li se notifică sau comunică acte pe teritoriul statului membru de origine prin intermediul unor metode alternative sau fictive, în măsura în care normele de drept procedural din statul membru de origine permit acest lucru, fără a se ține seama de informațiile privind adresa persoanelor străine chemate în judecată pe care instanța sau autoritatea judiciară sesizată le deține. Cu noua formulare a domeniului de aplicare, instanțele nu vor mai putea să încadreze aceste situații în afara domeniului de aplicare al regulamentului prin simpla calificare a procesului de notificare sau comunicare a documentelor drept „intern”.

Acest standard, mai ridicat, prin care toate cazurile de notificare sau comunicare a actelor sunt în mod obligatoriu incluse în domeniul de aplicare al regulamentului atunci când destinatarul își are domiciliul într-un alt stat membru, se aplică numai notificării sau comunicării actelor de sesizare a instanței. Notificarea sau comunicarea începerii unui proces, adică remiterea unui document prin care o persoană este informată cu privire la deschiderea unei proceduri în alt stat membru, are o importanță deosebită în ceea ce privește protecția dreptului la apărare, și ar trebui, prin urmare, să fie consolidată prin garanții corespunzătoare. Protecția suplimentară în cazul notificărilor sau comunicărilor subsecvente de acte judiciare pe parcursul procedurii judiciare este mai puțin relevantă întrucât acestor documente li se poate aplica noul articolul propus 7a. În plus, legislațiile naționale pot menține dispozițiile prin care obligă destinatarul să numească un reprezentant căruia să i se notifice sau să i se comunice actele pe teritoriul statului membru de origine.

Alineatul (2) clarifică faptul că articolul 3c din regulament se aplică și în situațiile în care adresa destinatarului nu este cunoscută.

Alineatul (3) reia formularea din considerentul 8 din regulamentul în vigoare în prezent, asigurând astfel securitatea juridică în ceea ce privește caracterul legislativ al acestei dispoziții.