[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 28.7.2009

COM(2009) 389 final/2

2009/0109 (ACC)

CORRIGENDUM : annule et remplace les versions du 28.07.2009; concerne toutes les versions linguistiques

Propunere de

DECIZIE A CONSILIULUI

privind abrogarea acordurilor dintre Comunitatea Europeană a Cărbunelui și Oțelului și Confederația Elvețiană

EXPUNERE DE MOTIVE

Comunitatea Europeană a Cărbunelui și Oțelului (CECO) a încetat să existe la expirarea tratatului său de instituire, la 23 iulie 2002. CECO încheiase un anumit număr de acorduri internaționale cu țări terțe, inclusiv cu Elveția. Aceste acorduri nu prevedeau eventualitatea expirării tratatului menționat anterior.

În temeiul articolului 71 alineatul (1) din Tratatul de instituire a CECO, acordurile comerciale dintre CECO și țările terțe erau încheiate de către statele membre. Din acest motiv, reprezentanții guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, au hotărât, în momentul expirării Tratatului CECO, să transmită Comunității Europene (CE) drepturile și obligațiile care decurg din acordurile internaționale încheiate de CECO cu țări terțe, începând cu data de 24 iulie 2002; Consiliul a decis ca aceste drepturi și obligații să fie preluate de către Comunitatea Europeană[1]. De atunci, aceste acorduri internaționale sunt reglementate de Tratatul CE.

Cu puțin timp înainte de adoptarea acestor decizii, reprezentanții guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, hotărâseră deja să pună capăt acordului din 21 martie 1955 privind stabilirea tarifelor feroviare internaționale directe pentru transporturile de cărbune și oțel[2] și Comisia denunțase acordul din 28 iulie 1956 privind stabilirea tarifelor feroviare internaționale directe pentru transporturile de cărbune și oțel aflate în tranzit pe teritoriul elvețian[3].

În raportul lor din 30 aprilie 2003, experții comunitari și elvețieni au concluzionat că celelalte acorduri dintre CECO și Elveția (în special acordul de liber schimb încheiat între CECO și Elveția la 22 iulie 1972[4]) își pierduseră, de asemenea, rațiunea de a exista. Într-adevăr, în relațiile dintre Comunitățile Europene și Elveția fusese stabilită o structură paralelă de acorduri pentru sectorul cărbunelui și cel al oțelului, exclusiv din motive de competență.

Deși există diferențe de detaliu între acordul dintre CECO și Elveția și acordul de liber schimb încheiat în paralel de către CE și Elveția, în special în ceea ce privește măsurile de salvgardare, aceste diferențe nu justifică menținerea acordului CECO. De altfel, dispozițiile respective nu au mai fost aplicate de mult timp. Menținerea unui regim special pentru produsele din cărbune și oțel nu ar aduce nicio valoare adăugată. În urma abrogării acordului dintre CECO și Elveția, dispozițiile acordului de liber schimb dintre CE și Elveția se vor aplica în mod automat produselor în cauză, în special concesiile tarifare și măsurile de supraveghere.

Din acest motiv, Elveția a propus, prin nota verbală a Misiunii elvețiene pe lângă Comunitățile Europene din 10 noiembrie 2004, abrogarea prin consens reciproc a tuturor acordurilor încă în vigoare dintre CECO și Elveția, respectiv acordul de consultare dintre Înalta Autoritate și Confederația Elvețiană din 7 mai 1956[5], acordul de liber schimb pentru produsele CECO din 22 iulie 1972, acordul suplimentar privind valabilitatea, pentru Liechtenstein, a ultimului acord menționat[6], precum și toate modificările intervenite în urma extinderilor Uniunii Europene. Aceste acorduri ar trebui să fie abrogate simultan, prin procedura prevăzută în această notă verbală.

Abrogarea acordurilor dintre CECO și Elveția face parte din măsurile destinate îmbunătățirii legislației comunitare. Procesele și instrumentele puse în aplicare în cadrul planului de acțiune intitulat „O mai bună legiferare” includ simplificarea legislației existente, necesitând, printre altele, evaluarea întregului acquis comunitar pentru a se asigura că legislația comunitară este clară și actuală.

Tratatul de instituire a CE nu prevede în mod explicit proceduri interne pentru abrogarea unui acord internațional. Abrogarea unui acord internațional prin consens reciproc este însă comparabilă cu modificarea unui acord.

2009/0109 (ACC)

Propunere de

DECIZIE A CONSILIULUI

privind abrogarea acordurilor dintre Comunitatea Europeană a Cărbunelui și Oțelului și Confederația Elvețiană

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 133, coroborat cu prima teză de la articolul 300 alineatul (3),

având în vedere propunerea Comisiei[7],

întrucât:

1. În temeiul articolului 97 din Tratatul de instituire a Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului, tratatul a expirat la 23 iulie 2002.

2. În temeiul Deciziei 2002/595/CE a reprezentanților guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului din 19 iulie 2002[8], drepturile și obligațiile care decurg din acordurile internaționale încheiate de Comunitatea Europeană a Cărbunelui și Oțelului cu țări terțe au fost transmise Comunității Europene. Prin Decizia 2002/596/CE a Consiliului din 19 iulie 2002[9], Comunitatea a preluat drepturile și obligațiile care decurg din aceste acorduri.

3. De la expirarea Tratatului CECO, menținerea unui regim special pentru produsele din cărbune și oțel nu mai este justificată.

4. Abrogarea acordurilor dintre Comunitatea Europeană a Cărbunelui și Oțelului și Confederația Elvețiană face parte din măsurile destinate îmbunătățirii legislației.

DECIDE:

Articolul 1

Următoarele acorduri dintre Comunitatea Europeană a Cărbunelui și Oțelului și Confederația Elvețiană sunt abrogate prin consens reciproc:

1. Acordul de consultare din 7 mai 1956 dintre Înalta Autoritate a Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului și Confederația Elvețiană[10],

2. Acordul din 22 iulie 1972 dintre statele membre ale Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului și Confederația Elvețiană[11],

3. Acordul suplimentar din 22 iulie 1972 privind valabilitatea, pentru Principatul Liechtenstein, a acordului dintre statele membre ale Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului și Confederația Elvețiană[12],

precum și toate acordurile și protocoalele complementare și suplimentare relevante.

Articolul 2

Comisia este autorizată să răspundă notei verbale a Misiunii elve țiene pe lângă Comunitățile Europene din 10 noiembrie 2004 prin nota verbală care figurează în anexă.

Adoptată la Bruxelles, […]

Pentru Consiliu

Președintele

[…]

ANEXĂ

Notă verbală

Comisia Comunităților Europene prezintă complimentele sale Misiunii elvețiene pe lângă Comunitățile Europene și are onoarea să confirme primirea notei sale din 10 noiembrie 2004 privind abrogarea mai multor Acorduri încheiate între Confederația Elvețiană și Comunitatea Europeană a Cărbunelui și Oțelului, care are următorul conținut :

„Misiunea Elvețiană pe lângă Comunitățile Europene prezintă complimentele sale Comisiei Comunităților Europene și, făcând referire la Acordul de consultare din 7 mai 1956 dintre Confederația Elvețiană și Înalta Autoritate a Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului, precum și la Acordul din 22 iulie 1972 dintre Confederația Elvețiană și statele membre ale Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului și la toate acordurile complementare relevante, are onoarea de a aduce la cunoștința Comisiei următoarele:

La data de 19 iulie 2002, Consiliul Uniunii Europene a decis să transfere Comunității Europene drepturile și obligațiile care decurg din acordurile internaționale încheiate de către Comunitatea Europeană a Cărbunelui și Oțelului (CECO). Întrucât CECO a încetat să existe la 23 iulie 2002, dispozițiile Acordurilor încheiate între aceasta din urmă și Confederația Elvețiană și-au pierdut orice aplicare practică. Misiunea are onoarea de a propune Comisiei abrogarea prin consens reciproc, în conformitate cu articolul 54 litera (b) din Convenția de la Viena privind dreptul tratatelor, a următoarelor Acorduri:

- Acordul de consultare din 7 mai 1956 dintre Confederația Elvețiană și Înalta Autoritate a Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului

- Acordul din 22 iulie 1972 dintre Confederația Elvețiană și statele membre ale Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului

- Protocolul suplimentar din 17 iulie 1980 la Acordul dintre Confederația Elvețiană și statele membre ale Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului, în urma aderării Republicii Elene la Comunitate

- Acordul suplimentar din 22 iulie 1972 privind valabilitatea, pentru Principatul Liechtenstein, a acordului dintre Confederația Elvețiană și statele membre ale Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului (cu actul final și declarația legate de acesta)

- Protocolul complementar din 17 iulie 1980 la Acordul suplimentar privind valabilitatea, pentru Principatul Liechtenstein, a Acordului dintre Confederația Elvețiană și statele membre ale Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului, în urma aderării Republicii Elene la Comunitate

- Protocolul suplimentar la Acordul dintre Confederația Elvețiană și statele membre ale Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului, în urma punerii în aplicare a Sistemului armonizat de denumire și codificare a mărfurilor

- Protocolul complementar la Acordul suplimentar privind valabilitatea, pentru Principatul Liechtenstein, a Acordului dintre statele membre ale Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului și Confederația Elvețiană, în urma punerii în aplicare a Sistemului armonizat de denumire și codificare a mărfurilor

- Protocolul suplimentar la Acordul dintre Confederația Elvețiană și statele membre ale Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului, în urma aderării Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze la Comunitate

- Al doilea Protocol suplimentar la Acordul dintre Confederația Elvețiană și statele membre ale Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului, în urma aderării Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze la Comunitate

- Protocolul complementar la Acordul suplimentar privind valabilitatea, pentru Principatul Liechtenstein, a Acordului dintre Confederația Elvețiană și statele membre ale Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului, în urma aderării Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze la Comunitate

precum și toate acordurile complementare și suplimentare relevante.

În cazul în care Comisia este de acord cu prezenta propunere, Misiunea are onoarea de a propune ca prezenta notă și răspunsul Comisiei să constituie un acord privind abrogarea Acordurilor menționate anterior, care va intra în vigoare în ziua următoare datei de notificare a răspunsului Părții comunitare.”

Comisia are onoarea de a comunica Misiunii faptul că, în temeiul deciziei Consiliului din [...], ea susține, în numele Comunității Europene, propunerea de abrogare a Acordurilor menționate anterior.

Prin urmare, propunerea Misiunii și prezenta notă constituie un acord privind abrogarea Acordurilor menționate anterior, care va intra în vigoare în ziua următoare datei de notificare a acestui răspuns.

Principatul Liechtenstein va fi informat cu privire la abrogarea acestor acorduri.

Comisia profită de această ocazie pentru a asigura din nou Misiunea de înalta sa considerație.

Bruxelles, [data]

[1] Deciziile 2002/595/CE și 2002/596/CE din 19 iulie 2002 (JO L 194, 23.7.2002, pp. 35 și 36).

[2] Decizia 2001/764/CECO din 23 octombrie 2001 (JO L 288, 1.11.2001, p. 38).

[3] Decizia 2002/275/CECO din 12 aprilie 2002 (JO L 96, 13.4.2002, p. 27).

[4] JO L 350, 19.12.1973, p. 13.

[5] JO 7, 21.2.1957, p. 85.

[6] JO L 350, 19.12.1973, p. 29.

[7] JO C , , p. .

[8] JO L 194, 23.7.2002, p. 35.

[9] JO L 194, 23.7.2002, p. 36.

[10] JO 7, 21.2.1957, p. 85.

[11] JO L 350, 19 decembrie 1973, p. 13.

[12] JO L 350, 19 decembrie 1973, p. 29.