Facilitatea consideră investițiile de capital disponibile pentru vânzare ca fiind depreciate atunci când valoarea justă a înregistrat o scădere semnificativă sau prelungită sub nivelul costurilor ori în cazul în care există o altă dovadă obiectivă a deprecierii. Pentru a stabili ce înseamnă „semnificativă” sau „prelungită” este necesar să se efectueze o analiză. Facilitatea consideră că o scădere este „semnificativă” începând, în general, cu 30 % și „prelungită” atunci când depășește 12 luni. În plus, facilitatea evaluează alți factori, inclusiv volatilitatea normală a prețului acțiunilor în cazul capitalurilor proprii cotate, precum și fluxurile de trezorerie viitoare și factorii de actualizare în cazul capitalurilor proprii necotate.

Amendamentele clarifică faptul că o entitate care este o organizație cu capital de risc, sau o altă entitate eligibilă, poate decide, în momentul recunoașterii inițiale, pentru fiecare investiție în parte, să își evalueze investițiile în entități asociate și în asocieri în participație la valoarea justă prin profit sau pierdere. În cazul în care o entitate care nu este o entitate de investiții în sine are un interes într-o entitate asociată sau într-o asociere în participație care este o entitate de investiții, entitatea poate, atunci când aplică metoda punerii în echivalență, să rețină evaluarea la valoarea justă aplicată de către acea entitate de investiții asociată sau asociere în participație intereselor deținute în filiale de entitatea de investiții asociată sau de asocierea în participație. Această alegere se face separat pentru fiecare entitate de investiții asociată sau asociere în participație, la cea mai târzie dintre datele următoare: (a) data la care entitatea de investiții asociată sau asocierea în participație este recunoscută inițial; (b) data la care entitatea asociată sau asocierea în participație devine entitate de investiții și (c) data la care entitatea de investiții asociată sau asocierea în participație devine pentru prima dată societate-mamă.

Activele și pasivele monetare exprimate în alte monede decât euro sunt transformate în euro la cursul de schimb în vigoare la data situației poziției financiare. Veniturile sau pierderile care rezultă în urma acestei conversii se înregistrează în contul de profit și pierdere și în alte elemente ale rezultatului global.

Elementele nemonetare care sunt evaluate la costul istoric într-o valută se convertesc folosind cursurile de schimb valutar de la datele tranzacțiilor inițiale. Elementele nemonetare evaluate la valoarea justă într-o valută se convertesc folosind cursurile de schimb de la data la care s-a stabilit valoarea justă.

Diferențele de curs valutar apărute în urma decontării tranzacțiilor la rate de schimb diferite față de cele de la data încheierii tranzacției, precum și diferențele de curs valutar nerealizate pentru activele și datoriile monetare în valută nedecontate sunt recunoscute în contul de profit și pierdere și în alte elemente ale rezultatului global.

Elementele din contul de profit și pierdere și alte elemente ale rezultatului global se convertesc în euro pe baza cursurilor de schimb în vigoare la data tranzacției.

2.4.2 Alte active financiare decât instrumentele financiare derivate

Instrumentele financiare nederivate sunt recunoscute inițial pe baza datei de decontare.

Clasificare și evaluare

Active financiare – Politica aplicabilă după 1 ianuarie 2018

În momentul recunoașterii inițiale, un activ financiar este clasificat ca fiind evaluat la costul amortizat, la valoarea justă prin alte elemente ale rezultatului global (fair value through other comprehensive income – „FVOCI”) sau la valoarea justă prin profit sau pierdere (fair value through P&L – „FVTPL”), iar o datorie financiară este clasificată ca fiind evaluată la costul amortizat sau la FVTPL.

Conform IFRS 9, prima etapă a clasificării constă în a stabili dacă activul financiar este considerat un instrument de datorie sau de capital. IFRS 9 face trimitere la definițiile din IAS 32 – Instrumente financiare: prezentare.