COMISIA EUROPEANĂ Bruxelles, 26.10.2022 COM(2022) 541 final 2022/0345(COD) Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI privind epurarea apelor uzate urbane (reformare) (Text cu relevanță pentru SEE) {SEC(2022) 541 final} - {SWD(2022) 541 final} - {SWD(2022) 544 final}



CUPRINS EXPUNERE DE MOTIVE 2 1.CONTEXTUL PROPUNERII2 2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE5 3.REZULTATE ALE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI6 4.IMPLICAȚIILE BUGETARE12 5.ALTE ELEMENTE12 EXPUNERE DE MOTIVE 1.CONTEXTUL PROPUNERII • Motivele și obiectivele propunerii Directiva privind epurarea apelor uzate urbane a fost adoptată în 1991. Obiectivul acestei directive este protejarea mediului împotriva deteriorării provocate de evacuările de ape uzate provenite din surse urbane și din anumite sectoare industriale. Statele membre au obligația de a se asigura că apele uzate din toate aglomerările cu peste 2 000 de locuitori sunt colectate și tratate în conformitate cu standardele minime ale UE. Statele membre trebuie, de asemenea, să desemneze „zone sensibile” în conformitate cu criteriile incluse în directivă, în cazul cărora se aplică standarde și termene mai stricte. În plus, statele membre raportează la fiecare 2 ani cu privire la punerea în aplicare a directivei. Aceste informații sunt publicate de Comisie în rapoarte bienale. În 2019 a fost finalizată o evaluare REFIT aprofundată (denumită în continuare „evaluarea”) a directivei, care a confirmat că punerea în aplicare a acesteia a condus la o reducere semnificativă a emisiilor de poluanți. În UE, apele uzate din aproximativ 22 000 de orașe, care reprezintă o poluare corespunzătoare unui număr de aproximativ 520 milioane de locuitori echivalenți, sunt tratate în sisteme centralizate. Efectele asupra calității lacurilor, râurilor și mărilor din UE sunt vizibile și tangibile. Eficacitatea directivei se explică în principal prin simplitatea cerințelor acesteia, care permite o asigurare directă a respectării ei. În prezent, 98 % din apele uzate din UE sunt colectate în mod adecvat și 92 % sunt tratate în mod adecvat, chiar dacă un mic număr de state membre întâmpină încă dificultăți în a se conforma pe deplin cerințelor directivei. Fondurile europene oferă un sprijin esențial, ajutând statele membre să realizeze investițiile necesare. În medie, în UE se alocă anual 2 miliarde EUR investițiilor în alimentarea cu apă și salubritate. Potrivit evaluării, această abordare care combină asigurarea respectării cerințelor cu sprijin financiar a dat roade și a contribuit la asigurarea treptată a unor niveluri ridicate de conformare la directivă. Operatorii din domeniul apelor uzate sunt în principal (60 %) societăți publice deținute de autoritățile publice competente. Pot fi și societăți private care desfășoară activități pentru o autoritate publică competentă, precum și societăți mixte. Acești operatori fac parte dintr-o piață „captivă”, deoarece persoanele fizice și societățile conectate la rețeaua publică nu își pot alege operatorii. Atât evaluarea, cât și procesul de consultare au confirmat faptul că acest sector reacționează în principal la cerințele legale. Evaluarea a identificat trei serii principale de dificultăți neabordare, care au servit drept bază pentru definirea problemelor legate de evaluarea impactului: 1. Poluarea rămasă din surse urbane: directiva se axează pe poluarea din surse menajere colectată și tratată în instalații centralizate. Se acordă mai puțină atenție altor surse de poluare urbană, care devin în prezent dominante (orașele mai mici de 2 000 de locuitori echivalenți, instalațiile descentralizate, poluarea cauzată de apele pluviale). Valorile-limită pentru epurarea anumitor poluanți sunt depășite în prezent, având în vedere progresul tehnic înregistrat din 1991, și au apărut noi poluanți, cum ar fi microplasticele sau micropoluanții, care pot fi dăunători mediului sau sănătății publice în concentrații foarte mici. 2. Alinierea directivei la Pactul verde european: de la adoptarea directivei au apărut noi provocări societale. Pactul verde european stabilește obiective de politică ambițioase de combatere a schimbărilor climatice, sporire a circularității economiei UE și reducere a degradării mediului. Sectorul apelor uzate trebuie să depună eforturi suplimentare pentru: a-și reduce emisiile de gaze cu efect de seră (34,45 de milioane de tone de CO2e/an – aproximativ 0,86 % din totalul emisiilor UE), a-și reduce consumul de energie (aproximativ 0,8 % din consumul total de energie în UE) și a deveni mai circular prin îmbunătățirea gestionării nămolurilor de epurare (în special printr-o mai bună recuperare a azotului și a fosforului și a materiilor organice potențial valoroase) și prin creșterea gradului de reutilizare în condiții de siguranță a apelor tratate.

3. Un nivel de guvernanță insuficient și inegal: evaluarea și studii recente realizate de OCDE au evidențiat faptul că nivelul performanței variază foarte mult de la un operator la altul. La rândul său, Curtea de Conturi a subliniat într-un raport că principiul „poluatorul plătește” nu este suficient aplicat. Metodele de monitorizare și de raportare ar putea fi îmbunătățite, în special printr-o mai mare digitalizare. În fine, recenta criză provocată de pandemia de COVID-19 a arătat că apele uzate reprezintă o sursă foarte rapidă și fiabilă de informații utile pentru sănătatea publică dacă există o bună coordonare între autoritățile competente în materie de sănătate și de gestionare a apelor uzate. Revizuirea directivei este unul dintre rezultatele Planului de acțiune privind reducerea la zero a poluării. Obiectivul principal îl constituie abordarea dificultăților menționate mai sus într-un mod eficient din punctul de vedere al costurilor, păstrând în același timp simplitatea directivei pentru a asigura punerea în aplicare corespunzătoare și respectarea cerințelor acesteia.

• Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat Se preconizează că revizuirea Directivei privind epurarea apelor urbane reziduale va reduce într-o mai mare măsură evacuările poluante din surse urbane. În acest sens, este direct legată de revizuirea listelor de poluanți din Directiva privind standardele de calitate a mediului și din Directiva privind apele subterane – două directive „fiice” ale Directivei-cadru privind apa (DCA), care reglementează nivelurile acceptabile de poluanți din corpurile de apă de suprafață și subterane. Revizuirea Directivei privind epurarea apelor urbane reziduale va avea un impact pozitiv asupra viitoarelor revizuiri ale Directivei-cadru „Strategia pentru mediul marin” ( MSFD ) și a revizuirii Directivei privind apa pentru scăldat. Aceasta este legată și de revizuirea Directivei privind emisiile industriale și de revizuirea conexă a Regulamentului E-PRTR, întrucât unele emisii industriale sunt colectate în rețelele publice de colectare. Acțiunile suplimentare incluse în revizuirea Directivei privind epurarea apelor urbane reziduale pentru a reduce și mai mult micropoluanții și în special pe cei care provin din utilizarea produselor farmaceutice și a produselor de îngrijire personală vor contribui la punerea în aplicare corectă a Strategiei pentru promovarea sustenabilității în domeniul substanțelor chimice și a Strategiei UE în domeniul farmaceutic. Planul de acțiune privind economia circulară indică în mod clar necesitatea unei mai bune integrări a sectorului apelor uzate urbane în economia circulară. Acest aspect este deosebit de relevant pentru Directiva privind nămolurile de epurare, care reglementează utilizarea nămolurilor de epurare în agricultură și are implicații pentru propunerea privind sănătatea solului anunțată în Strategia UE privind solul pentru 2030. Există legături directe cu Strategia privind biodiversitatea, deoarece reducerea poluării apei are un efect benefic direct asupra ecosistemelor. Acțiunile în favoarea orașelor verzi, cum ar fi cele care decurg din Actul legislativ privind refacerea naturii, pot nu numai să creeze un habitat propice pentru polenizatori, păsări și alte specii, ci și să contribuie în mod direct la controlul apelor pluviale și al poluării aferente acestora, îmbunătățind în același timp calitatea generală a vieții. O mai bună gestionare a calității apei și a cantităților de apă din zonele urbane va contribui și la adaptarea la schimbările climatice. • Coerența cu alte politici ale Uniunii Noua realitate geopolitică impune Uniunii Europene să accelereze energic tranziția către o energie curată pentru a pune capăt dependenței sale de furnizori nefiabili și de combustibili fosili proveniți din surse volatile. În conformitate cu obiectivele planului REPower EU și cu propunerea legislativă COM (2022) 222 din 2022 de modificare a Directivei privind energia din surse regenerabile, care evidențiază deja instalațiile de epurare a apelor uzate drept zone pretabile dezvoltării proiectelor de producere a energiei din surse regenerabile, se preconizează că revizuirea directivei va contribui în mod direct la aceste obiective prin stabilirea unui obiectiv clar și măsurabil de a atinge neutralitatea energetică în sectorul epurării apelor uzate până în 2040. Din experiența statelor membre celor mai avansate reiese că acest obiectiv poate fi realizat printr-o combinație de acțiuni de îmbunătățire a eficienței energetice, în conformitate cu principiul „eficiența energetică înainte de toate”, și prin producția de energie din surse regenerabile, în special de biogaz din nămoluri, care poate înlocui importurile de gaze naturale. Acest obiectiv este în deplină consonanță cu obiectivul neutralității climatice urmărit de UE, inclus în Legea europeană a climei combinată cu Regulamentul privind partajarea eforturilor, care prevede că statele membre trebuie să își reducă, în conformitate cu obiectivele naționale, emisiile de GES din sectoarele neaflate sub incidența ETS. Acesta este în concordanță și cu recenta propunere de reformare a Directivei privind eficiența energetică, care include un obiectiv anual de reducere cu 1,7 % a consumului de energie pentru toate organismele publice, cu propunerea din 2021 de revizuire a Directivei privind energia din surse regenerabile și cu planul REPowerEU, care include un obiectiv mai ambițios care prevede că 45 % energie trebuie să provină din surse regenerabile până în 2030. Inițiativa ar putea contribui și la îndeplinirea obiectivului planului REPower EU de a crește producția de biometan în UE la 35 miliarde de metri cubi în 2030 și la Propunerea COM/2021/805 a Comisiei de regulament privind reducerea emisiilor de metan , prezentată în 2021. Revizuirea prezentei directive este în deplină concordanță și cu propunerile finale ale Conferinței privind viitorul Europei, în special cu propunerile privind combaterea poluării, mai precis cu propunerea nr. 2.7 privind „Protejarea surselor de apă și combaterea poluării râurilor și oceanelor, inclusiv prin cercetarea și combaterea poluării cu microplastice”. În ultimul rând, prezenta propunere va contribui în mod direct la principiul 20 al Pilonului european al drepturilor sociale. De asemenea, UE s-a angajat să respecte Agenda 2030 pentru dezvoltare durabilă și obiectivele sale de dezvoltare durabilă, printre care ODD 6 privind accesul la salubritate și igienă adecvate și echitabile pentru toți. 2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE • Temei juridic Actuala Directivă privind epurarea apelor urbane reziduale are ca temei articolul 192 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), care prevede că politica Uniunii în domeniul mediului urmărește să asigure un nivel ridicat de protecție, ținând seama de diversitatea situațiilor din diferitele regiuni ale Uniunii. Aceasta se bazează pe principiile precauției și acțiunii preventive, pe principiul remedierii, cu prioritate la sursă, a daunelor provocate mediului și pe principiul „poluatorul plătește”. De aceea, trebuie să se ia măsuri în domeniul gestionării apelor uzate în conformitate cu aceste dispoziții-cheie și având în vedere competențele partajate cu statele membre. Aceasta înseamnă că UE poate legifera numai ținând seama în mod corespunzător de principiile necesității, subsidiarității și proporționalității. • Subsidiaritate (în cazul competențelor neexclusive) Acțiunea UE rămâne esențială pentru a se asigura că toți locuitorii UE pot beneficia de pe urma îmbunătățirii calității apei râurilor, lacurilor, apelor subterane și mărilor. Întrucât 60 % din corpurile de apă din UE sunt transfrontaliere, este necesar să se asigure același nivel de protecție peste tot și în același ritm, pentru a se evita riscul ca eforturile depuse de unele state membre să fie periclitate de lipsa de progres a altora. Evaluarea a arătat că, în majoritatea statelor membre, directiva a acționat ca un motor unic al investițiilor în infrastructurile necesare. Evaluarea a mai confirmat că acțiunea UE are potențialul de a asigura în continuare un nivel egal de protecție a mediului și a sănătății umane în toate statele membre. În ultimii 30 ani de punere în aplicare a Directivei privind epurarea apelor urbane reziduale, calitatea zonelor pentru scăldat (prin urmare, a zonelor pentru turism și recreere), a apei brute utilizate pentru a produce apă potabilă și a corpurilor de apă în general fie a fost menținută, fie, în mai multe cazuri, s-a îmbunătățit. Recenta pandemie de COVID-19 a demonstrat interdependența statelor membre în ceea ce privește circulația virusurilor. Asigurarea unei monitorizări eficace, rapide și armonizate a factorilor patogeni din apele uzate poate fi benefică pentru întreaga UE. În lipsa unei acțiuni armonizate și integrate la nivelul UE, posibilitățile de urmărire a noilor tipuri de virusuri și de supraveghere a altor parametri sanitari relevanți în apele uzate ar fi realizate numai în câteva state membre, probabil cele mai avansate. Îmbunătățirea accesului la salubritate ar trebui să fie asigurată pentru întreaga populație a UE. Egalitatea în ceea ce privește accesul la informații-cheie (referitoare la performanțele economice și de mediu ale operatorilor din domeniul apelor uzate) ar trebui, de asemenea, să fie asigurată pentru toți cetățenii. Toate statele membre suportă consecințele schimbărilor climatice, în special asupra regimurilor lor hidrologice. Regimurile pluviometrice s-au schimbat, ceea ce, pe lângă inundații, crește riscurile de poluare din cauza apelor pluviale netratate (evacuările de apă ca urmare a furtunilor și apa de șiroire urbană). În mod similar, poluanții care încep să prezinte motive de îngrijorare, cum ar fi micropoluanții sau microplasticele, sunt prezenți în toate statele membre. Această constatare este valabilă și pentru majoritatea încărcăturilor rămase provenite din surse urbane, care afectează calitatea apei în toate statele membre. Factorii determinanți ai problemelor identificate sunt, la rândul lor, foarte similari de la un stat membru la altul. În cele din urmă, evaluarea a arătat că standardele UE au fost un factor esențial pentru dezvoltarea la nivelul UE a unei industrii a apei competitive la nivel mondial. De la adoptarea directivei, au fost create mai multe întreprinderi care au devenit lideri mondiali în domeniul epurării apelor uzate și își exportă serviciile în întreaga lume. Modernizarea în continuare a standardelor UE, de exemplu prin introducerea de noi cerințe privind micropoluanții sau utilizarea energiei, ar stimula inovarea și, în cele din urmă, economiile de scară. • Proporționalitate Opțiunea preferată include un pachet proporționat de măsuri care reprezintă cel mai bun raport calitate-preț dintre toate opțiunile posibile (a se vedea secțiunea 7.1 din evaluarea impactului pentru mai multe detalii). S-a acordat o atenție deosebită găsirii unei soluții optime bazate pe elementele următoare: ·analiza costurilor și a beneficiilor (sau analiza eficacității costurilor în cazul micropoluanților, în lipsa unei metode fiabile de cuantificare a beneficiilor): beneficiile monetizate sunt în mod sistematic mai mari decât costurile pentru fiecare măsură a opțiunii preferate în toate statele membre;

·reducerea sarcinii administrative și asigurarea conformității: prin direcționarea măsurilor către un număr restrâns de instalații sau aglomerări se pot obține rezultate semnificative în ceea ce privește parametrii-cheie, cum ar fi reducerea poluării, consumul de energie și emisiile de gaze cu efect de seră, în paralel cu menținerea sarcinii administrative la un nivel proporțional și cu asigurarea unui nivel ridicat de asigurare a conformității; ·introducerea unei abordări bazate pe riscuri pentru majoritatea măsurilor propuse, care va contribui la asigurarea faptului că investițiile sunt efectuate acolo unde este cea mai mare nevoie de ele. Atunci când a fost necesar să se ajungă la soluții optime la nivel local, autorităților naționale sau locale li s-a acordat flexibilitate. A fost cazul, de exemplu, în ceea ce privește atingerea obiectivului neutralității energetice sau reducerea emisiilor din apele pluviale datorită planurilor de gestionare integrată a apei. • Alegerea instrumentului Obiectivul inițiativei poate fi urmărit cel mai bine printr-o reformare a directivei care – astfel cum se arată în evaluarea REFIT – este cel mai adecvat instrument juridic pentru a reglementa colectarea și epurarea apelor uzate urbane. O directivă prevede că statele membre au obligația de a-și realiza obiectivele și de a pune în aplicare măsurile în cadrul propriilor sisteme naționale de drept material și procedural. Această abordare oferă statelor membre o mai mare libertate, față de un regulament, în ceea ce privește punerea în aplicare a unei măsuri a UE, deoarece statele membre au posibilitatea de a alege mijloacele cele mai adecvate pentru punerea în aplicare a măsurilor prevăzute în directivă. 3.REZULTATE ALE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI • Evaluările ex-post/verificarea adecvării legislației existente Evaluarea REFIT a Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale a fost efectuată în 2019. Pe lângă cele trei dificultăți principale evidențiate în evaluare (a se vedea mai sus), evaluarea eficacității directivei a arătat că aceasta a reușit să reducă încărcăturile de poluanți vizați din surse punctuale urbane (apele uzate menajere/urbane și poluarea industrială similară). Încărcăturile cu consum biochimic de oxigen, cu azot și cu fosfor din apele uzate epurate au scăzut la nivelul UE cu 61 %, 32 % și, respectiv, 44 % între 1990 și 2014. Acest lucru a îmbunătățit în mod clar calitatea corpurilor de apă din UE. Evaluarea coerenței a arătat că, în ansamblu, directiva este coerentă la nivel intern. În general, Directiva privind epurarea apelor urbane reziduale funcționează în sinergie cu alte acte legislative ale UE și contribuie în mod semnificativ la atingerea obiectivelor Directivei-cadru privind apa, ale Directivei privind apa pentru scăldat și ale Directivei privind apa potabilă. Într-o mică măsură, există suprapuneri în ceea ce privește activitățile acoperite de Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale în comparație cu Directiva privind emisiile industriale. În general, nu există probleme de coerență cu noile politici ale UE; cu toate acestea, ar putea exista posibilități de îmbunătățire a coerenței dintre Directiva privind tratarea apelor urbane reziduale și politicile privind clima și energia. Analiza relevanței și a eficacității a evidențiat necesitatea unei intervenții continue, nu în ultimul rând pentru că apele uzate urbane epurate în mod necorespunzător sau neepurate reprezintă în continuare unul dintre principalele motive pentru care apele din UE nu reușesc să atingă cel puțin o stare bună, astfel cum se prevede în Directiva-cadru privind apa. Mai mult, comunitatea științifică, decidenții politici și publicul larg consideră că dovezile tot mai numeroase privind contaminanții care încep să prezinte motive de îngrijorare, inclusiv micropoluanții, cum ar fi produsele farmaceutice și microplasticele din corpurile de apă, reprezintă o problemă din ce în ce mai importantă. În ceea ce privește potențialul economiei circulare, Directiva privind epurarea apelor urbane reziduale conține dispoziții limitate privind reutilizarea apelor uzate și a nămolurilor sau recuperarea componentelor valoroase. Acestea nu au fost niciodată puse în aplicare cu strictețe, parțial din cauza lipsei unor standarde armonizate solide la nivelul UE și a riscurilor potențiale pentru sănătatea umană. Evaluarea valorii adăugate a intervenției la nivelul UE, care a inclus analizarea conformității Directivei privind epurarea apelor urbane reziduale cu principiul subsidiarității, a arătat că numeroase voci din rândul părților interesate recunosc că directiva este în continuare necesară și că retragerea acesteia ar avea un impact negativ. Directiva sprijină protejarea a aproximativ 60 % din bazinele hidrografice transfrontaliere ale UE împotriva efectelor negative ale evacuărilor de ape uzate. În ultimul rând, în evaluare au fost identificate diferite posibilități de simplificare și de îmbunătățire a utilizării digitalizării, care au fost incluse în revizuirea directivei. Evaluarea a fost îmbunătățită în urma sugestiilor formulate de Comitetul de control normativ (avizul din 17 iulie 2019), în special în ceea ce privește principalele cauze ale dificultăților întâmpinate de unele state membre în respectarea directivei, contextul mai larg care influențează calitatea apelor UE și importanța abordării noilor poluanți. Concluziile au fost consolidate și s-au furnizat detalii suplimentare cu privire la situația fiecărui stat membru. • Consultări cu părțile interesate Evaluarea și, ulterior, evaluarea impactului au fost supuse unui proces de consultare temeinic, care a inclus diverse activități de consultare, stabilite în strategia de consultare. Metodele selectate pentru consultarea părților interesate au constat în interviuri semistructurate, ateliere interactive, o largă consultare publică online (CPO) adresată unei game largi de părți interesate cu privire la diverse subiecte și o consultare scrisă privind informațiile factuale și ipotezele pentru modelare. S-a organizat o conferință finală a părților interesate pentru a se culege opinii cu privire la diferitele opțiuni de politică propuse de Comisie. CPO a durat 12 săptămâni, de la 28 aprilie la 21 iulie 2021. S-au primit în total 285 de răspunsuri și au fost depuse 57 de documente de poziție. CPO a adunat punctele de vedere ale respondenților cu privire la problemele legate de poluarea cu ape uzate și la modul optim de abordare a acestor probleme. Întrebările le-au cerut participanților să puncteze declarațiile sau măsurile propuse pe o scară de la unu (cele cu care sunt cel mai puțin de acord/eficacitate minimă) la cinci (cele cu care sunt cel mai mult de acord/eficacitate maximă). Statele membre au fost consultate în repetate rânduri. O reuniune specifică cu experți din statele membre a contribuit la identificarea celor mai bune practici și opțiuni posibile la începutul procesului. În completarea acestei reuniuni, fiecare stat membru a fost consultat în 2020 pentru a construi un scenariu de referință solid (a se vedea mai jos). În plus, în 2021 au avut loc patru ateliere tematice online privind (i) monitorizarea și raportarea; (ii) apele uzate și nămolurile; (iii) costurile și beneficiile și (iv) monitorizarea integrată a apei. La 26 octombrie 2021 a avut loc o conferință finală virtuală a părților interesate în cadrul căreia s-au prezentat principalele opțiuni și primele rezultate ale evaluării impactului (s-au înregistrat 312 participanți de la 226 de organizații din 27 de state membre). În general, a existat un consens larg în rândul părților interesate cu privire la necesitatea de a revizui și a moderniza directiva și cu privire la principalele opțiuni care trebuie luate în considerare pentru analiză în cadrul evaluării impactului. În general, în rândul părților interesate există un sprijin solid pentru măsurile incluse în opțiunea preferată, cu unele nuanțe în funcție de opțiuni și de grupurile de părți interesate. De exemplu, a existat un consens larg în rândul părților interesate cu privire la necesitatea de a aborda problema micropoluanților proveniți din apele uzate. În afară de unele părți interesate din mediul de afaceri (mai precis, din industria chimică și cea farmaceutică), toate părțile interesate, inclusiv întreprinderile din domeniul apei, au sprijinit cerința de eliminare a micropoluanților. Majoritatea părților interesate au insistat și asupra importanței măsurilor care trebuie luate la sursă, precum și a necesității de a aplica mai bine principiul „poluatorul plătește” prin responsabilizarea financiară a producătorilor pentru costurile legate de tratamentele suplimentare necesare pentru epurarea micropoluanților. Abordarea bazată pe răspunderea extinsă a producătorilor s-a bucurat de un sprijin larg din partea majorității părților interesate, cu excepția sectoarelor industriei farmaceutice și chimice, care, în general, nu sunt în favoarea unui astfel de sistem, în special pe motiv că responsabilitatea financiară ar trebui fie să fie partajată între toți actorii implicați în lanț (de la industrie la consumatori), fie să fie asumată de autoritățile publice.

Ideea auditurilor energetice s-a bucurat de un sprijin larg, în timp ce propunerea de a stabili obiective și ținte la nivelul UE privind neutralitatea energetică a fost mai puțin sprijinite de statele membre sau de autoritățile locale decât de alte părți interesate. Feedbackul suplimentar primit de la cei mai importanți reprezentanți ai industriei apei a arătat disponibilitatea de a include atât obiective energetice, cât și obiective de neutralitate climatică, cu un termen mai scurt (2030) decât cel prevăzut în prezentul raport. Cele mai avansate state membre au exprimat un sprijin clar în favoarea unui obiectiv la nivelul UE similar obiectivelor naționale. În ultimul rând, părțile interesate au solicitat, de asemenea, mai multă claritate cu privire la anumite aspecte, cum ar fi criteriile de desemnare a zonelor „sensibile” afectate de eutrofizare. • Obținerea și utilizarea expertizei Pe lângă consultarea părților interesate, pentru elaborarea evaluării impactului au fost utilizate următoarele surse principale de informații: Modele elaborate de JRC: de-a lungul mai multor ani, JRC a elaborat modele calitative și cantitative privind apa în UE. Aceste modele au fost adaptate la întrebările de politici legate de evaluare și de evaluarea impactului. Consultarea unor experți ad-hoc: sub coordonarea JRC și a Direcției Generale Mediu (DG ENV), s-au desfășurat consultări ale unui miniconsorțiu de experți cu privire la anumite aspecte de politici (sisteme adecvate individuale, rezistența la antimicrobiene, evacuări combinate din conductele de canalizare și scurgeri de ape urbane, nutrienți, microplastice și emisii de gaze cu efect de seră). Pentru fiecare aspect s-a elaborat un raport care a fost utilizat direct în evaluarea de impact sau pentru a îmbunătăți modelul JRC. Se preconizează că toate rapoartele vor fi publicate în lunile următoare. Sprijin din partea Organizației pentru Cooperare și Dezvoltare Economică (OCDE): Pentru a sprijini evaluarea impactului DG ENV a cooperat cu OCDE pentru a elabora o metodologie privind beneficiile. OCDE a elaborat, de asemenea, mai multe rapoarte în sprijinul evaluării REFIT. În plus, OCDE a furnizat o analiză a aspectelor legate de transparență și guvernanță. Consultarea aprofundată a statelor membre: în 2020 a fost organizată o consultare specifică a fiecărui stat membru pentru a stabili un scenariu de referință solid și pentru a colecta date concrete cu privire la cele mai bune practici. Pentru fiecare țară a fost completată în prealabil o fișă cu ipoteza pe care JRC intenționa să o utilizeze în contextul modelării. Toate statele membre au furnizat contribuții ad-hoc în cursul acestei consultări. Pentru a sprijini evaluarea impactului, două contracte de sprijin au fost atribuite unor consultanți externi, unul pentru evaluarea generală a impactului și altul privind fezabilitatea unui sistem de răspundere extinsă a producătorilor pentru micropoluanți. • Evaluarea impactului S-a efectuat o evaluare a impactului. Fișa-rezumat și avizul pozitiv al Comitetului de control normativ din 3 iunie 2022 sunt accesibile la următoarea adresă: Registrul documentelor Comisiei (europa.eu) Pentru fiecare problemă ridicată de evaluare, s-au stabilit opțiuni de politici pe baza celor mai bune practici în vigoare în statele membre, precum și pe baza unei consultări aprofundate a părților interesate. Opțiunile lipsite de sprijin din partea părților interesate sau prea complexe pentru a fi puse în aplicare au fost eliminate într-un stadiu incipient. S-au prevăzut diferite niveluri de ambiție, de la un nivel scăzut de ambiție (măsuri aplicate numai instalațiilor mai mari) la un nivel ridicat de ambiție (aceleași măsuri, dar aplicate și instalațiilor mici), cu un nivel intermediar de ambiție conform unei abordări bazate pe riscuri (se iau măsuri numai în cazul în care există un risc pentru mediu sau pentru sănătatea publică). În ceea ce privește unele aspecte, consultarea a arătat că nu dispunem de prea multe opțiuni – de exemplu, în ceea ce privește instalațiile necentralizate (precum sistemele adecvate individuale), transparența sau monitorizarea parametrilor de sănătate. Pentru alte probleme (ploi abundente sau consumul de energie), în conformitate cu principiul subsidiarității, a fost lăsată suficientă flexibilitate pentru a permite conceperea soluțiilor celor mai eficiente din punctul de vedere al costurilor la nivel local. Impactul opțiunilor a fost evaluat utilizând un model elaborat deja de Centrul Comun de Cercetare și utilizat în evaluarea REFIT. S-au elaborat, ca puncte de comparație, un scenariu de referință (care presupune conformitatea deplină a directivei existente cu termene suplimentare pentru unele state membre) și un scenariu maxim fezabil. Pentru fiecare problemă, alegerea opțiunii preferate s-a bazat pe mai multe criterii: costuri/beneficii, costuri/eficacitate, nivelul contribuției la îndeplinirea obiectivelor Pactului verde european, reducerea poluării apei, ușurința asigurării conformității și reducerea sarcinii administrative. Opțiunea preferată include un pachet proporționat de măsuri care reprezintă cel mai bun raport calitate-preț dintre toate opțiunile posibile. Următoarele măsuri principale se vor aplica treptat până în 2040. Domeniul de aplicare al directivei va fi extins la aglomerările cu de peste 1 000 de locuitori echivalenți. Se vor elabora noi standarde pentru instalațiile descentralizate (sistemele adecvate individuale), în timp ce statele membre vor trebui să introducă inspecții eficiente pentru aceste instalații. Pentru a reduce poluarea cauzată de apele pluviale, statele membre vor trebui să elaboreze și să pună în aplicare planuri de gestionare integrată a resurselor de apă în toate aglomerările mari și în cele cu un număr de locuitori echivalenți de peste 10 000 expuse unui risc pentru mediu. Se va acorda prioritate măsurilor preventive, inclusiv infrastructurilor verzi, și optimizării sistemelor de colectare, stocare și epurare existente printr-o mai bună utilizare a digitalizării pe baza unor standarde și specificații clar definite. Emisiile de nutrienți vor fi reduse și mai mult prin stabilirea unor valori-limită mai stricte pentru epurarea azotului și a fosforului. Aceste noi standarde vor fi aplicate în mod sistematic tuturor instalațiilor de peste 100 000 de locuitori echivalenți, dar și în toate instalațiile de peste 10 000 de locuitori echivalenți situate în zone în care eutrofizarea continuă să reprezinte o problemă. Se vor stabili noi valori-limită pentru micropoluanții care necesită o epurare suplimentară. Acestea ar urma să se aplice mai întâi tuturor instalațiilor mari și apoi instalațiilor de peste 10 000 de locuitori echivalenți în cazul în care există un risc pentru mediu sau sănătatea publică, pe baza unor criterii clare și simple.

Se va introduce un sistem de răspundere a producătorului care vizează produsele farmaceutice și de îngrijire personală – cele două surse principale de micropoluanți nocivi – în scopul de a acoperi costurile suplimentare generate de epurarea micropoluanților și pentru a stimula introducerea pe piața UE a unor produse mai puțin dăunătoare. Statele membre vor trebui să asigure o mai bună monitorizare și urmărire a poluării din alte surse decât cele menajere. Scopul este de a spori posibilitățile de reutilizare a nămolurilor și de reutilizare a apei după epurare și de a reduce riscurile de deversare în mediu a substanțelor care nu pot fi tratate și de funcționare defectuoasă a stațiilor de epurare. Până în 2040, se va stabili un obiectiv de neutralitate energetică la nivel național pentru toate instalațiile de epurare a apelor uzate de peste 10 000 de locuitori echivalenți, în conformitate cu cele mai bune practici deja în vigoare în unele state membre; mai precis, energia utilizată de sector va trebui să fie echivalentă cu producția de energie din surse regenerabile din acest sector; pentru a contribui la îndeplinirea acestui obiectiv se vor cere audituri energetice pentru toate instalațiile cu peste 10 000 de locuitori echivalenți. Pentru a îmbunătăți guvernanța acestui sector, operatorii din domeniul apelor uzate vor fi obligați să monitorizeze și să asigure transparența indicatorilor-cheie de performanță. Accesul la salubritate va fi îmbunătățit în deplină concordanță cu Directiva revizuită privind apa potabilă, recent adoptată, care, la rândul său, a adus îmbunătățiri accesului la alimentarea cu apă. Monitorizarea și raportarea vor fi îmbunătățite pentru a utiliza mai bine posibilitățile oferite de digitalizare. Statele membre vor trebui să organizeze cooperarea dintre autoritățile lor competente în domeniul sănătății și al apelor uzate astfel încât să existe o supraveghere permanentă a principalilor parametri de sănătate publică, cum ar fi prezența unor virusuri precum Covid-2. Orizontul de timp al anului 2040 a fost ales în încercarea de a acorda statelor membre suficient timp pentru a realiza investițiile necesare. Se vor include obiective intermediare pentru a asigura punerea în aplicare treptată a directivei și pentru a oferi asigurarea că se iau măsuri cât mai devreme în cazul întârzierilor din anumite state membre. În 2040, când se preconizează că toate măsurile vor fi în vigoare, principalele efecte ale opțiunii preferate pot fi rezumate după cum urmează: ·în ceea ce privește poluarea apei, în comparație cu scenariul de referință, poluarea totală ar fi redusă cu 4,8 milioane de locuitori echivalenți (sau 105 014 tone) pentru BOD, cu 56,4 milioane de locuitori echivalenți (sau 229 999 tone) pentru N, cu 49,6 milioane de locuitori echivalenți (sau 29 678 tone) pentru P, cu 77,4 milioane de locuitori echivalenți pentru încărcarea toxică de micropoluanți și 24,8 milioane de locuitori echivalenți pentru E. coli. Emisiile de microplastice ar fi reduse cu 9 %, în principal prin acțiuni de îmbunătățire a gestionării apelor pluviale. ·Prin măsurile planificate pentru a atinge neutralitatea energetică și prin epurarea suplimentară a azotului, emisiile de GES ar urma să fie reduse cu 4,86 milioane de tone (37,32 % din emisiile care pot fi evitate ale acestui sector), ceea ce este în conformitate cu obiectivele Legii europene a climei și ale pachetului legislativ „Pregătiți pentru 55” din domeniul climei. ·Începând din 2040, costul total s-ar ridica la 3,848 miliarde EUR pe an, sub beneficiile monetizate preconizate (6,643 miliarde EUR pe an până în 2040). Această concluzie este valabilă atât la nivelul UE, cât și pentru fiecare stat membru. Se preconizează că aceste costuri suplimentare vor fi acoperite printr-o combinație de tarife pentru apă (51 %), bugete publice (22 %) și prin noul sistem de răspundere a producătorilor (27 %) pentru epurarea micropoluanților. Cât despre cine va fi afectat, operatorii din domeniul apelor uzate sunt responsabili pentru colectarea, epurarea, monitorizarea și evacuarea corespunzătoare a diferitelor fluxuri de deșeuri. Modificările aduse Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale vor avea un impact direct asupra acestor operatori. Vor fi necesare investiții suplimentare, în special pentru o mai bună gestionare a nutrienților, dar și pentru epurarea micropoluanților. De asemenea, vor fi necesare investiții pentru a atinge neutralitatea energetică, chiar dacă aceste investiții vor fi profitabile pe termen mediu/lung. Populația va fi afectată deoarece va trebui să achite tarifele și taxele pentru apă pentru a sprijini sectorul epurării apelor uzate. Până în 2040, majorarea medie preconizată a tarifelor la apă s-ar ridica la 2,3 % la nivelul UE, cu diferențe între statele membre în funcție de strategiile lor de finanțare. Astfel cum se detaliază în evaluarea impactului, această majorare preconizată nu va afecta în general accesibilitatea din punctul de vedere al prețurilor a serviciilor de alimentare cu apă în niciun stat membru. Este esențial să se asigure accesul transparent la informații privind activitățile de epurare a apelor uzate, inclusiv cu privire la legătura dintre apă, energie și climă. Publicul larg va profita de beneficiile aduse în ceea ce privește apa potabilă și pentru scăldat curată, îmbunătățirea stării ecologice a apelor, conservarea biodiversității și îmbunătățirea reactivității sănătății publice în eventualitatea apariției unor focare de boli. Industria tehnologiei și epurării apei va beneficia în mod direct de pe urma unor standarde mai stricte și a unor măsuri de extindere a domeniului de aplicare al directivei la aglomerările mai mici, de optimizare a activității și de reducere a consumului de energie și a emisiilor de GES. Opțiunea preferată va oferi noi oportunități de afaceri pentru dezvoltarea de noi tehnici de epurare, concomitent cu reducerea consumului de energie și a emisiilor de gaze cu efect de seră. Inovarea va fi stimulată, iar industria apei din UE își va putea păstra astfel avantajul comparativ. Sectorul produselor de îngrijire personală și industria farmaceutică vor trebui să înființeze noi organizații de „răspundere a producătorilor” și să finanțeze activitatea acestora. Aceste industrii vor avea posibilitatea de a transfera aceste noi costuri în prețul produselor lor (majorarea maximă fiind de 0,59 %) sau de a-și reduce marjele de profit (impact maxim fiind în medie de 0,7 %). • Adecvarea reglementărilor și simplificarea În conformitate cu concluziile evaluării REFIT, în directiva revizuită vor fi introduse clarificări și simplificări. Acestea se referă, de exemplu, la apele pluviale și al sistemele adecvate individuale, cu privire la care noile cerințe vor clarifica ceea ce se așteaptă de la statele membre. Unele articole caduce vor fi eliminate din text, cum ar fi posibilitatea de a desemna zone „mai puțin sensibile” sau de a reduce cerințele în regiunile costiere – două posibilități utilizate numai într-o regiune a unui stat membru. De asemenea, s-au depus eforturi pentru a limita raportarea la elementele esențiale care vor fi apoi utilizate pentru evaluarea conformității sau urmărirea progreselor înregistrate în ceea ce privește reducerea emisiilor. Se preconizează că aceste eforturi, combinate cu utilizarea instrumentelor digitale, vor limita sarcina administrativă, îmbunătățind în același timp calitatea și rapiditatea datelor colectate. • Drepturi fundamentale Se preconizează că propunerea va ameliora situația drepturilor fundamentale asigurând un acces mai bun la salubritate, în special pentru persoanele marginalizate și vulnerabile, în deplină concordanță cu Directiva privind apa potabilă, revizuită recent (care cuprinde dispoziții similare privind accesul la apă). 4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

Fișa financiară referitoare la implicațiile bugetare și la resursele umane și administrative necesare pentru prezenta propunere este integrată în fișa financiară legislativă pentru pachetul privind reducerea la zero a poluării, care este prezentată ca parte a propunerii de revizuire a listelor de poluanți care afectează apele de suprafață și apele subterane. 5.ALTE ELEMENTE • Planuri de punere în aplicare și modalități de monitorizare, evaluare și raportare Planificarea punerii în aplicare a principalelor acțiuni incluse în opțiunea preferată este rezumată în tabelul 2 de mai jos. Până în 2025 se vor institui noi activități de monitorizare: acestea se referă la emisiile în afara țării, la parametrii legați de sănătate, la indicatorii-cheie de performanță ai operatorilor, precum și la acțiunile de îmbunătățire a transparenței. Vor exista baze de date naționale și ale UE, care vor include toate elementele necesare pentru verificarea conformității, și se va stabili cine intră în categoria „persoanelor vulnerabile și marginalizate”, prevăzându-se în paralel acțiuni de îmbunătățire a accesului la salubritate. Din rapoartele statelor membre pot fi extrași diferiți indicatori pentru măsurarea succeselor înregistrate: ·rata de conformitate existentă și distanța până la obiectiv pentru fiecare stat membru și fiecare nivel de epurare, care oferă o imagine de ansamblu excelentă a punerii în aplicare a directivei; ·numărul de instalații echipate cu epurare suplimentară pentru N/P și micropoluanți, precum și reducerea conexă a emisiilor de N/P și a încărcăturii toxice; ·consumul de energie al statelor membre și emisiile de GES aferente; ·numărul aglomerărilor care dispun de planuri de gestionare integrată pentru supraîncărcarea cu apă ca urmare a furtunilor și scurgerile de apă urbane și conformitatea acestor planuri cu obiectivul UE; ·măsurile luate de statele membre pentru a îmbunătăți accesul la salubritate și pentru a controla mai bine sistemele adecvate individuale, precum și un rezumat al principalilor indicatori de sănătate analizați în statele membre. Se vor utiliza alte date pentru a măsura în mod expres impactul Directivei privind epurarea apelor urbane reziduale. Printre acestea se numără în special datele referitoare la calitatea apelor receptoare (râuri, lacuri și mări) provenite din Directiva-cadru privind apa și din Directiva-cadru privind mediul marin. Mai multe detalii privind parametrii posibili care trebuie raportați pentru evaluarea conformității și pentru măsurarea succesului directivei sunt furnizate în anexa 10 la evaluarea impactului. O primă evaluare aprofundată a directivei revizuite poate fi așteptată în jurul anului 2030, când ar trebui ca majoritatea investițiilor pentru instalațiile mai mari să fi fost deja realizate. Această primă evaluare ar permite evaluarea succesului directivei revizuite și a problemelor nesoluționate legate de punerea în aplicare a acesteia. Dacă este necesar, s-ar putea avea în vedere măsuri corective pentru a asigura punerea în aplicare deplină a directivei revizuite. O altă evaluare ar putea fi prevăzută înainte de 2040 pentru a pregăti o posibilă revizuire a directivei. 2025 2030 2035 2040 Supraîncărcarea cu apă ca urmare a furtunilor și scurgeri de apă urbane (ape pluviale) Monitorizarea în vigoare Planuri integrate pentru aglomerările > 100 000 de locuitori echivalenți + zonele expuse riscului identificate Existența unor planuri integrate pentru aglomerările expuse riscului cu un număr de locuitori echivalenți cuprins între 10 000 și 100 000 Obiectivul orientativ al UE în vigoare pentru toate aglomerările cu peste 10 000 de locuitori echivalenți Sisteme individuale adecvate Inspecție periodică în toate SM + raportare pentru statele membre cu un mare număr de sisteme individuale adecvate Standardele UE pentru sistemele individuale adecvate Aglomerări de mici dimensiuni Noi praguri de 1 000 de locuitori echivalenți Toate aglomerările conforme cu peste 1 000 de locuitori echivalenți Azot și fosfor Identificarea zonelor expuse riscului (aglomerările cu un număr de locuitori echivalenți cuprins între 10 000 și 100 000) Obiectiv intermediar pentru eliminarea N/P în instalații > 100 000 de locuitori echivalenți + noi standarde Eliminarea N/P în toate instalațiile cu peste 100 000 de locuitori echivalenți + Obiectiv intermediar pentru zonele expuse riscului Existența unor măsuri de eliminare a N/P în toate zonele expuse riscului (cu un număr de locuitori echivalenți cuprins între 10 000 și 100 000) Micropoluanți Înființarea de scheme de răspundere extinsă a producătorilor Zonele expuse riscului identificate (cu un număr de locuitori echivalenți cuprins între 10 000 și 100 000) + Obiectivul intermediar pentru instalațiile cu peste 100 000 de locuitori echivalenți Toate instalațiile cu peste 100 000 de locuitori echivalenți echipate + obiective intermediare pentru zonele expuse riscului Toate instalațiile expuse riscului echipate cu epurare avansată Energie Audituri energetice pentru instalații cu peste 100 000 de locuitori echivalenți Audituri pentru toate instalațiile cu peste 10 000 de locuitori echivalenți + obiectiv intermediar Obiectiv intermediar privind neutralitatea energetică Neutralitatea energetică atinsă și reducerea conexă a emisiilor de gaze cu efect de seră Tabelul 2: Planificarea punerii în aplicare pentru principalele măsuri ale opțiunii preferate • Explicații detaliate cu privire la dispozițiile specifice ale propunerii Articolul 1 – Obiect Obiectivele directivei au fost extinse pentru a include, pe lângă protecția mediului, protecția sănătății umane, reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră, îmbunătățirea guvernanței și a transparenței sectorului, un acces mai bun la salubritate și – în urma recentei crize provocate de pandemia de COVID-19 – monitorizarea periodică a parametrilor relevanți pentru sănătatea publică în apele uzate urbane.

Articolul 2 – Definiții În conformitate cu concluziile evaluării REFIT, s-au adus câteva clarificări definițiilor existente. Au fost adăugate mai multe definiții referitoare la noile obligații ale directivei, cum ar fi „ape urbane de șiroire”, „supraîncărcarea cu apă ca urmare a furtunilor”, „canalizare combinată și separată”, „tratamente terțiare și cuaternare”, „micropoluant”, „salubritate”, „rezistență antimicrobiană” etc. Articolul 3 – Sistemele de raportare Obligația de a institui sisteme de colectare a apelor uzate urbane este extinsă la toate aglomerările cu peste 1 000 de locuitori echivalenți. Se introduce o nouă obligație pentru a se asigura că gospodăriile sunt conectate la sistemele de colectare acolo unde acestea există. Articolul 4 – Sistemul individual sau alt sistem adecvat (articol nou) Acesta este un articol nou care înlocuiește parțial fostul articolul 3. Se menține posibilitatea de a utiliza sisteme individuale adecvate, dar aceasta este limitată la cazuri excepționale. În acest sens, au fost introduse noi obligații: sistemele individuale adecvate trebuie să fie proiectate, aprobate și controlate în mod corespunzător; Trebuie furnizate justificări detaliate pentru utilizarea lor atunci când acestea reprezintă mai mult de 2 % din sarcina raportată tratată în aglomerări cu peste 2 000 de locuitori echivalenți. Articolul 5 – Planuri de gestionare integrată a apelor uzate urbane (articol nou) Acest nou articol introduce obligația de a elabora planuri de gestionare integrată a apelor uzate urbane la nivel local pentru a combate poluarea cauzată de apele pluviale (ape urbane de șiroire și supraîncărcarea cu apă ca urmare a furtunilor). Conținutul orientativ al planurilor, precum și obiectivele lor orientative care trebuie adaptate la circumstanțele locale, se bazează pe cele mai bune practici existente și sunt detaliate în anexa V. Va trebui să se elaboreze planuri pentru toate aglomerările cu peste 100 000 de locuitori echivalenți și pentru toate aglomerările cu un număr de locuitori echivalenți cuprins între 10 000 și 100 000 în care supraîncărcarea cu apă ca urmare a furtunilor sau scurgerile de apă urbane reprezintă un risc pentru mediu sau pentru sănătatea umană. Articolul 6 – Epurare secundară (fostul articol 4) Obligația de a aplica o epurare secundară apelor uzate urbane înainte de a le evacua în mediu este extinsă la toate aglomerările cu peste 1 000 de locuitori echivalenți (directiva existentă prevede că această obligație se aplică aglomerărilor de peste 2 000 de locuitori echivalenți). Articolul 7 – Epurare terțiară (fostul articol 5) Principalele obligații prevăzute de acest articol au fost modificate astfel încât epurarea terțiară să fie acum obligatorie pentru toate instalațiile mai mari care epurează o sarcină mai mare sau egală cu 100 000 de locuitori echivalenți. Epurarea terțiară va trebui să se aplice și evacuărilor din aglomerările cu un număr de locuitori echivalenți cuprins între 10 000 și 100 000 înspre zone identificate de statele membre ca fiind sensibile la eutrofizare. Statele membre vor trebui să identifice zonele sensibile la eutrofizare de pe teritoriul lor prin actualizarea listelor existente de „zone sensibile”, elaborate în temeiul fostului articolul 5. Celelalte obligații prevăzute la prezentul articol au fost menținute și actualizate. Articolul 8 – Epurare cuaternară (articol nou) Acest nou articol introduce obligația de a aplica o epurare suplimentară apelor uzate urbane pentru a elimina cel mai larg spectru posibil de micropoluanți. Această epurare se va aplica tuturor stațiilor de epurare a apelor uzate urbane care au o sarcină mai mare sau egală cu 100 000 de locuitori echivalenți până cel târziu la 31 decembrie 2035. Până la 31 decembrie 2040, aceasta se va aplica, de asemenea, tuturor aglomerărilor cu un număr de locuitori echivalenți cuprins între 10 000 și 100 000 în zonele în care concentrația sau acumularea de micropoluanți prezintă un risc pentru sănătatea umană sau pentru mediu. Statele membre vor trebui să identifice zonele respective de pe teritoriul lor în conformitate cu criteriile specificate în prezentul articol. Articolul 9 – Răspunderea extinsă a producătorilor (articol nou) Acest nou articol introduce, în sarcina producătorilor (inclusiv a importatorilor), obligația de a contribui la costurile epurării cuaternare prevăzute la articolul 8 din directivă în cazurile în care introduc pe piața națională a statelor membre produse care, la sfârșitul ciclului lor de viață, provoacă poluarea cu micropoluanți a apelor uzate urbane. Această contribuție financiară va fi stabilită pe baza cantităților și a toxicității produselor introduse pe piață.

Articolul 10 – Cerințe minime pentru organizațiile care implementează răspunderea extinsă a producătorilor (articol nou) Acest articol stabilește cerințele minime pentru organizațiile care implementează răspunderea extinsă a producătorilor prevăzute la articolul 9 alineatul (5). Articolul 11 – Neutralitatea energetică a stațiilor de epurare a apelor uzate urbane (articol nou) Acest nou articol introduce obligația de a realiza neutralitatea energetică la nivel național în toate instalațiile de epurare a apelor uzate urbane cu un peste 10 000 de locuitori echivalenți. Până la 31 decembrie 2040, statele membre vor trebui să se asigure că totalul producției anuale de energie din surse regenerabile produse la nivel național de toate stațiile de epurare a apelor uzate urbane este echivalentă cu totalul consumului anual de energie al tuturor acestor stații de epurare a apelor uzate urbane. Pentru a contribui la atingerea acestui obiectiv, auditurile energetice ale stațiilor de epurare a apelor uzate urbane vor fi efectuate la intervale regulate și vor pune accentul îndeosebi pe identificarea și utilizarea potențialului de producție de biogaz, concomitent cu reducerea emisiilor de metan. Articolul 12 – Cooperarea transfrontalieră (fostul articol 9) Acest articol a fost ușor modificat: s-a adăugat un nou alineat (2), care prevede ca, în cazul în care acest lucru este necesar, Comisia să fie invitată să sprijine discuțiile dintre statele membre. Alineatul (1) a fost modificat prin adăugarea obligației de notificare imediată în caz de poluare accidentală, pentru a se ține seama de recentul „incident de pe râul Oder”. Articolul 13 – Condițiile climaterice locale (fostul articol 10) Articolul a fost actualizat numai ca urmare a noii numerotări a articolelor. Articolul 14 – Evacuările de ape uzate nemenajere (fostul articol 11) Acest articol a fost modificat pentru a oferi asigurarea că, înainte de a elibera o autorizație de evacuare a apelor uzate nemenajere în sistemele de colectare a apelor uzate urbane, autoritățile competente consultă operatorul stațiilor de epurare a apelor uzate urbane afectate de aceste evacuări. În plus, trebuie să se asigure monitorizarea periodică a poluării din alte surse decât cele menajere la intrarea și ieșirea instalațiilor de epurare, astfel încât să se ia măsuri adecvate pentru a identifica și a aborda sursa (sursele) de posibilă poluare. Aceste măsuri includ, dacă este necesar, retragerea autorizației eliberate. Articolul 15 – Reutilizarea apei și evacuările de ape uzate urbane (fostul articol 12) Alineatul (1) a fost modificat: statele membre vor avea obligația de a promova în mod sistematic reutilizarea apelor uzate epurate din toate stațiile de epurare a apelor uzate urbane. La alineatul (3), obligația de a institui o autorizație pentru evacuările provenite de la stațiile de epurare a apelor uzate urbane este extinsă pentru a include în prezent toate aglomerările urbane cu cel puțin 1 000 de locuitori echivalenți. Articolul 16 – Evacuările biodegradabile nemenajere (fostul articol 13) Alineatul (1) a fost actualizat (numerotare nouă). Alineatul (2) a fost modificat pentru a oferi asigurarea că cerințele stabilite la nivel național pentru aceste evacuări sunt cel puțin echivalente cu cerințele stabilite în partea B din anexa I la directivă. Articolul 17 – supravegherea apelor uzate urbane (articol nou) Acest nou articol instituie un sistem național de monitorizare a apelor uzate urbane pentru a monitoriza parametrii relevanți de sănătate publică din apele uzate urbane. În acest scop, statele membre vor trebui să instituie, până cel târziu la 1 ianuarie 2025, o structură de coordonare între autoritățile responsabile cu sănătatea publică și cu epurarea apelor uzate urbane. Această structură va stabili parametrii care trebuie monitorizați, frecvența și metoda care trebuie aplicată. În plus, până când autoritățile competente din domeniul sănătății publice vor stabili că pandemia de SARS-CoV-2 nu mai reprezintă un risc pentru populație, se vor monitoriza apele uzate urbane provenite de la cel puțin 70 % din populația națională. În sfârșit, pentru toate aglomerările cu peste 100 000 de locuitori echivalenți, statele membre vor trebui și să monitorizeze periodic rezistența la antimicrobiene în punctele de ieșire ale stațiilor de epurare a apelor uzate urbane. Articolul 18 – Evaluarea și gestionarea riscurilor (articol nou)

Acesta este un articol nou. Statele membre au obligația de a evalua riscurile cauzate mediului și sănătății umane de evacuările de ape uzate urbane și, dacă acest lucru este necesar pentru a aborda aceste riscuri, obligația de a lua și alte măsuri în plus față de cerințele minime ale prezentei directive. Aceste măsuri ar trebui să includă, după caz, colectarea și epurarea apelor uzate din aglomerările cu mai puțin de 1 000 de locuitori echivalenți, aplicarea epurării terțiare sau cuaternare în aglomerările cu mai puțin de 10 000 de locuitori echivalenți, precum și acțiuni suplimentare de reducere a poluării cauzate de apele pluviale în aglomerările cu mai puțin de 10 000 de locuitori echivalenți. Articolul 19 – Accesul la salubritate (articol nou) Acesta este un articol nou. Statele membre vor trebui să îmbunătățească și să mențină accesul la salubritate pentru toți, în special pentru persoanele vulnerabile și marginalizate. Până la 31 decembrie 2027, statele membre vor trebui, de asemenea, să identifice categoriile de persoane fără acces sau cu acces limitat la salubritate, să evalueze posibilitățile de îmbunătățire a accesului la salubritate al acestor persoane și să încurajeze construirea de instalații sanitare accesibile în mod liber și în condiții de siguranță în spațiile publice pentru toate aglomerările cu cel puțin 10 000 de locuitori echivalenți. Articolul 20 – Nămolurile (fostul articol 14) Articolul a fost actualizat: nămolurile vor trebui epurate, reciclate și valorificate ori de câte ori este cazul, în conformitate cu ierarhia deșeurilor, astfel cum este definită în Directiva-cadru privind deșeurile, și cu cerințele Directivei privind nămolurile de epurare, și eliminate în conformitate cu cerințele Directivei-cadru privind deșeurile. Pentru a asigura rate ridicate de recuperare, în special pentru materiile critice, cum ar fi fosforul, Comisia va fi mandatată să stabilească rate minime de recuperare. Articolul 21 – Monitorizarea (fostul articol 15) S-au introdus noi obligații: statele membre vor trebui să monitorizeze poluarea cauzată de scurgerile de apă urbane și de supraîncărcarea cu apă ca urmare a furtunilor, concentrațiile și încărcăturile de poluanți reglementați în prezenta directivă din evacuările stațiilor de epurare a apelor uzate urbane, precum și prezența microplasticelor (inclusiv în nămoluri). În plus, în conformitate cu articolul 13, anumiți poluanți proveniți din alte surse decât cele menajere vor trebui să fie monitorizați periodic la intrarea și ieșirea stațiilor de epurare a apelor uzate. Articolul 22 – Informații referitoare la monitorizarea punerii în aplicare (fostul articol 16) Acesta este un articol nou. Dispozițiile referitoare la raportare sunt simplificate și înlocuite cu un nou sistem, care nu presupune o raportare propriu-zisă, ci o actualizare periodică a unui set național de date accesibil Agenției Europene de Mediu și Comisiei. Se asigură astfel că sistemul este mai eficace, prin evitarea unui decalaj mare între data de referință a datelor raportate și data efectivă de raportare. Articolul prevede că statele membre trebuie să întocmească seturi de date care să colecteze date relevante pentru apele uzate urbane prevăzute în prezenta directivă. Acest lucru poate fi realizat, de exemplu, prin monitorizarea rezultatelor parametrilor enumerați în anexele la prezenta directivă, a rezistenței la antimicrobiene, a parametrilor de sănătate relevanți etc., dar și a măsurilor luate pentru a asigura accesul la salubritate etc. Întocmirea acestor seturi de date trebuie să fie coerentă cu datele stabilite la articolul 18 din Directiva privind apa potabilă reformată. Se prevede, de asemenea, că Agenția Europeană de Mediu va furniza sprijin în acest sens. Articolul 23 – Programul național de punere în aplicare (fostul articol 17) Articolul a fost modificat. Se menține obligația de a elabora un program național pentru punerea în aplicare a prezentei directive și se prevede conținutul minim al programului respectiv. Aceste programe trebuie să includă cel puțin: (i) o evaluare a nivelului de punere în aplicare a directivei în raport cu diferitele obligații prevăzute; (ii) identificarea și planificarea investițiilor necesare pentru această punere în aplicare; (iii) o estimare a investițiilor necesare pentru reînnoirea infrastructurilor existente de epurare a apelor uzate urbane; și (iv) identificarea surselor de finanțare potențiale. Statele membre vor trebui să își actualizeze planurile naționale de punere în aplicare cel puțin la fiecare 5 ani și să le comunice Comisiei, cu excepția cazului în care pot demonstra că respectă articolele 3, 4, 6, 7 și 8 din prezenta directivă. Articolul 24 – Informații pentru public (articol nou) Acesta este un articol nou. Statele membre vor trebui să se asigure că se pun la dispoziție online informații adecvate și actualizate privind colectarea și epurarea apelor uzate urbane. Informațiile esențiale, cum ar fi nivelul de conformitate a infrastructurilor de epurare a apelor uzate urbane cu cerințele prezentei directive, volumul de ape uzate urbane colectate și epurate pentru fiecare an și pentru fiecare gospodărie etc., trebuie, de asemenea, să fie accesibile cel puțin o dată pe an tuturor persoanelor conectate la un sistem de colectare, în forma cea mai adecvată, de exemplu pe facturi. Articolul 25 – Accesul la justiție (articol nou) Acest articol corespunde articolului 47 din Carta drepturilor fundamentale și pune în aplicare Convenția de la Aarhus în ceea ce privește accesul la justiție. Ar trebui să fie posibil pentru publicul larg și ONG-uri să exercite căi de atac împotriva deciziilor luate de statele membre în temeiul prezentei directive. Articolul 26 – Despăgubiri (articol nou)

Se introduce un nou articol privind despăgubirile, care are drept scop să ofere asigurarea că, în cazul în care s-a produs un prejudiciu pentru sănătate, total sau parțial ca urmare a unei încălcări a măsurilor naționale adoptate în temeiul prezentei directive, publicul interesat poate solicita și obține despăgubiri pentru prejudiciul respectiv de la autoritățile competente relevante și, în cazul în care sunt identificate, de la persoanele fizice sau juridice responsabile de situația de încălcare. Articolul 27 – Exercitarea delegării de competențe (articol nou) Acesta este un nou articol standard pentru adoptarea actelor delegate. Articolul 28 – Procedura comitetului (fostul articol 18) Acesta este un nou articol standard pentru adoptarea actelor de punere în aplicare. Articolul 29 – Sancțiuni (articol nou) Acest nou articol precizează conținutul minim al sancțiunilor, astfel încât acestea să fie eficace, proporționale și cu efect de descurajare, fără a aduce atingere Directivei 2008/99/CE privind protecția mediului prin intermediul dreptului penal. Articolul 30 – Evaluare (articol nou) Acest nou articol stabilește cadrul pentru evaluările viitoare ale directivei (astfel cum se prevede în orientărilor Comisiei privind o mai bună legiferare). Prima evaluare este prevăzută la cel puțin 10 ani de la încheierea perioadei de transpunere a prezentei directive. Articolul 31 – Revizuire (articol nou) Cel puțin la fiecare cinci ani, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind punerea în aplicare a prezentei directive, însoțit, dacă este cazul, de propuneri legislative relevante. Articolul 32 – Abrogare și dispoziții tranzitorii (articol nou) Acest articol este nou și introduce dispoziții menite să asigure luarea în considerare a situației specifice a Mayotte și să mențină nivelul de protecție a mediului impus în temeiul fostului articolul 5 până la aplicarea noilor cerințe de la articolul 7. Articolul 33 – Transpunerea (fostul articol 19) Acest articol respectă modelul standard. Articolul 34 – Intrarea în vigoare (articol nou) Acest articol respectă modelul standard. Se prevede intrarea în vigoare a directivei la 20 de zile de la data publicării în Jurnalul Oficial. Articolul 35 – Destinatari (fostul articol 20) Acest articol rămâne neschimbat.

Fostul articol 6 a fost eliminat Acest articol a fost eliminat din motive de simplificare, deoarece opțiunea desemnării unor „zone mai puțin sensibile” este rareori utilizată în practică de statele membre. În plus, menținerea acestei opțiuni în textul revizuit al directivei ar reduce nivelul general de protecție a mediului urmărit de revizuirea directivei. Fostul articol 7 a fost eliminat Obligația de a aplica o epurare adecvată a apelor uzate urbane înainte de evacuare înseamnă că statele membre trebuie să respecte legislația UE în vigoare, drept pentru care relevanța acestei dispoziții este limitată (din punct de vedere juridic). Obiectivul de a asigura epurarea corespunzătoare a apelor uzate urbane până la 31 decembrie 2027 este menținut numai în ceea ce privește Mayotte, ca dispoziție tranzitorie. Fostul articol 8 a fost eliminat Acest articol a fost eliminat deoarece a devenit caduc – în prezent, statele membre vor trebui să respecte cerințele de la articolul 4. Acest articol era legat și de „zonele mai puțin sensibile”, concept care a fost eliminat din directivă. Anexa I Partea A – Sisteme de colectare Rămâne neschimbată Partea B – Descărcarea de la stațiile de epurare a apelor uzate urbane în apele receptoare Actualizată cu noi trimiteri și cerințe minime în ceea ce privește epurările secundare (tabelul 1), terțiare (tabelul 2) și cuaternare (noul tabel 3). Partea C – Evacuări nemenajere Modificată pentru a stabili condițiile minime actuale în conformitate cu care se pot elibera autorizații pentru evacuările nemenajere, menționate la articolul 13. Se face legătura cu Directiva privind emisiile industriale. Partea D – Metode de referință pentru monitorizarea și evaluarea rezultatelor Cerințele privind monitorizarea evacuărilor de ape uzate urbane au fost actualizate. În cazul aglomerărilor cu un număr de locuitori echivalenți mai mare sau egal cu 100 000 este necesar cel puțin un eșantion pe zi. Anexa II Partea A corespunde criteriilor anterioare din anexa II pentru identificarea „zonelor sensibile”, care au fost menținute și actualizate. De asemenea, a fost adăugată o listă a zonelor care trebuie considerate sensibile la eutrofizare de către statele membre. Anexa III – Lista produselor reglementate de articolul 9 privind răspunderea extinsă a producătorilor (articol nou) Produsele care intră sub incidența articolului 9 privind răspunderea extinsă a producătorilor sunt cele care intră sub incidența unuia dintre actele legislative ale UE enumerate în prezenta anexă (produse farmaceutice și cosmetice).

Anexa IV – Sectoare industriale Fosta anexă III, care rămâne neschimbată. Anexa V – Conținutul planului de gestionare integrată a apelor uzate urbane prevăzut la articolul 5 (articol nou) Prezenta anexă enumeră conținutul minim al planului de gestionare integrată a apelor uzate urbane elaborat în conformitate cu articolul 5. Aceste planuri trebuie să includă o analiză a situației inițiale din zona de drenaj a stației de epurare a apelor uzate urbane, definirea obiectivelor de reducere a poluării cauzate de supraîncărcarea cu apă ca urmare a furtunilor și de scurgerile de apă urbane pentru această zonă, precum și identificarea măsurilor care trebuie luate pentru atingerea acestor obiective. Obiectivele trebuie să includă: (i) o țintă orientativă potrivit căreia supraîncărcarea cu apă ca urmare a furtunilor trebuie să nu reprezinte mai mult de 1 % din volumul anual și din încărcătura colectată de ape uzate urbane, care trebuie să se calculeze în condiții de vreme uscată și (ii) eliminarea treptată a evacuărilor neepurate de scurgeri de apă urbane prin sisteme de colectare separată, cu excepția cazului în care se demonstrează că acestea sunt de o calitate suficientă pentru a nu avea efecte negative asupra calității apelor receptoare. Anexa VI – Informații pentru public (articol nou) Această anexă detaliază informațiile care trebuie furnizate publicului în temeiul noului articol 24. Anexa VII (nouă) Aceasta este o anexă standard care menționează directiva abrogată și modificările sale succesive, precum și datele de transpunere și aplicare ale acestora. Anexa VIII (nouă) Aceasta este noul tabel de corespondență dintre Directiva 91/271/CEE a Consiliului și noua propunere de directivă reformată. 🡻 91/271/CEE (adaptat) 2022/0345 (COD) Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI privind epurarea apelor uzate urbane (reformare) (Text cu relevanță pentru SEE)

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire ⌦ privind funcționarea ⌫ Uniunii ⌦ Europene ⌫ a Comunității Europene, în special ⌦ articolul 192 alineatul (1) ⌫ 130s, având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European, având în vedere avizul Comitetului Regiunilor, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: ⇩ nou (1)Directiva 91/271/CEE a Consiliului a fost modificată în mod substanțial de mai multe ori. Întrucât se impun noi modificări, este necesar, din motive de claritate, să se procedeze la reformarea directivei menționate. 🡻 91/271/CEE considerentul 1 (adaptat) întrucât Rezoluția Consiliului din 28 iunie 1998 privind protecția Mării Nordului și a altor ape ale Comunității a invitat Comisia să prezinte propuneri privind măsurile necesare la nivelul Comunității în domeniul tratării apelor urbane reziduale; 🡻 91/271/CEE considerentul 2 (adaptat) întrucât poluarea cauzată de tratarea insuficientă a apelor reziduale dintr-un stat membru influențează adesea apele altor state membre și întrucât, prin urmare, se impune o acțiune la nivelul Comunității, în conformitate cu articolul 130r; 🡻 91/271/CEE considerentul 3 întrucât, pentru a se evita deteriorarea mediului prin evacuarea apelor urbane reziduale insuficient tratate, este, în general, necesară tratarea secundară a acestor ape;

🡻 91/271/CEE considerentul 4 întrucât este necesar să se impună o tratare mai riguroasă în zonele sensibile, în timp ce în zonele mai puțin sensibile se poate considera corespunzătoare o tratare primară; 🡻 91/271/CEE considerentul 5 întrucât apele industriale uzate care intră în sistemele de colectare, precum și evacuarea apelor reziduale și a nămolurilor care provin de la stațiile de tratare a apelor urbane reziduale trebuie să facă obiectul unor norme generale, reglementări și/sau autorizații specifice; 🡻 91/271/CEE considerentul 6 întrucât evacuările de ape industriale uzate biodegradabile care provin din anumite sectoare industriale și care nu intră în stațiile de tratare a apelor urbane reziduale înaintea evacuării în ape receptoare trebuie să facă obiectul unor cerințe corespunzătoare; 🡻 91/271/CEE considerentul 7 întrucât trebuie încurajată reciclarea nămolurilor care provin din tratarea apelor reziduale; întrucât trebuie eliminată treptat evacuarea nămolurilor în apele de suprafață; 🡻 91/271/CEE considerentul 8 întrucât este necesară supravegherea instalațiilor de tratare, a apelor receptoare și a evacuării nămolurilor, pentru a proteja mediul de efectele negative ale evacuării apelor reziduale; 🡻 91/271/CEE considerentul 9 întrucât este necesar să se asigure informarea publicului cu privire la evacuarea apelor urbane reziduale și a nămolurilor, sub formă de rapoarte periodice; 🡻 91/271/CEE considerentul 10

întrucât statele membre trebuie să stabilească și să prezinte Comisiei programe naționale în vederea punerii în aplicare a prezentei directive; 🡻 91/271/CEE considerentul 11 întrucât trebuie constituit un comitet pentru sprijinirea Comisiei în problemele care se raportează la punerea în aplicare a prezentei directive și la adaptarea sa la progresul tehnic, ⇩ nou (2)Directiva 91/271/CEE stabilește cadrul juridic pentru colectarea, epurarea și evacuarea apelor uzate urbane și pentru evacuarea apelor uzate biodegradabile din anumite sectoare industriale. Obiectivul acesteia îl constituie protejarea mediul împotriva efectelor negative ale evacuările de ape uzate urbane insuficient epurate. Prezenta directivă ar trebui să urmărească în continuare același obiectiv, contribuind în paralel la protecția sănătății publice, atunci când, de exemplu, apele uzate urbane sunt evacuate în apele pentru scăldat sau în corpurile de apă utilizate pentru captarea apei potabile sau atunci când apele uzate urbane sunt utilizate ca indicator pentru parametri relevanți pentru sănătatea publică. Aceasta ar trebui, de asemenea, să îmbunătățească accesul la salubritate și la informații esențiale legate de guvernanța activităților de colectare și epurare a apelor uzate urbane. În fine, prezenta directivă ar trebui să contribuie la eliminarea treptată a emisiilor de gaze cu efect de seră (GES) provenite din activitățile de colectare și epurare a apelor uzate urbane, în special prin reducerea în continuare a emisiilor de azot, dar și prin promovarea eficienței energetice și a producției de energie din surse regenerabile, contribuind astfel la obiectivul UE de realizare a neutralității climatice până în 2050, stabilit în temeiul Regulamentului (UE) 2021/1119 al Parlamentului European și al Consiliului. (3)În 2019, Comisia a efectuat o evaluare a Directivei 91/271/CEE a Consiliului în cadrul Programului privind o reglementare adecvată și funcțională (denumită în continuare „evaluarea”). Din acest exercițiu a reieșit că este necesar ca anumite dispoziții ale directivei menționate să fie actualizate. S-au evidențiat trei surse importante din care provin încărcăturile de poluare rămase în apele uzate urbane care sunt evitabile, și anume supraîncărcarea cu apă ca urmare a furtunilor și scurgerile de apă urbane, sistemele individuale care ar putea prezenta defecte de funcționare (și anume sistemele care epurează ape uzate menajere ce nu intră în sistemele de colectare) și aglomerările mici care, în prezent, nu intră în totalitate sub incidența Directivei 91/271/CEE. Aceste trei surse de poluare exercită o presiune semnificativă asupra corpurilor de apă de suprafață din Uniune. Mai mult, raportul întocmit în urma evaluării a evidențiat și necesitatea de a îmbunătăți transparența și guvernanța activităților de epurare a apelor uzate urbane, de a valorifica oportunitatea oferită de sectorul epurării apelor uzate urbane de a utiliza potențialul propriu de dezvoltare de energie din surse regenerabile și de a întreprinde măsuri tangibile pentru atingerea neutralității energetice ca o contribuție la neutralitatea climatică și de a armoniza supravegherea parametrilor de sănătate din apele uzate urbane, precum virusul care cauzează COVID-19 și variantele acestuia, sprijinind astfel acțiunile din domeniul sănătății publice. (4)Aglomerările mici exercită o presiune semnificativă asupra a 11 % din corpurile de apă de suprafață din Uniune. Pentru a combate mai bine poluarea provenită de la aceste aglomerări și a evita evacuările în mediu de ape uzate urbane neepurate, domeniul de aplicare al prezentei directive ar trebui să includă toate aglomerările cu un număr de locuitori echivalenți mai mare sau egal cu 1 000. (5)Pentru a asigura epurarea eficace a apelor uzate urbane înainte de a fi evacuate în mediu, toate apele uzate urbane din aglomerările urbane cu un număr de locuitori echivalenți mai mare sau egal cu 1 000 ar trebui să fie colectate în sisteme centralizate de colectare. În cazul în care există deja astfel de sisteme, statele membre ar trebui să se asigure că toate sursele de ape uzate urbane sunt conectate la acestea. (6)În mod excepțional, în cazul în care se poate demonstra că prin construirea unui sistem centralizat de colectare a apelor uzate urbane nu s-ar obține niciun beneficiu pentru mediu sau că aceasta ar necesita costuri excesive, statele membre ar trebui să fie autorizate să utilizeze sisteme individuale pentru epurarea apelor uzate urbane, cu condiția ca acestea să asigure același nivel de epurare ca și epurarea secundară și terțiară. În acest scop, statele membre ar trebui să instituie registre naționale care să permită identificarea sistemelor individuale utilizate pe teritoriul lor și să ia toate măsurile necesare pentru a se asigura că proiectarea acestor sisteme este adecvată și că sistemele sunt întreținute în mod corespunzător și fac obiectul unui control periodic al conformității. Statele membre ar trebui să se asigure mai ales că sistemele individuale utilizate pentru colectarea și stocarea apelor uzate urbane sunt impermeabile și etanșe și că monitorizarea și inspecția sistemelor se efectuează cu regularitate și la intervale fixe. (7)Pe durata precipitațiilor, supraîncărcarea cu apă ca urmare a furtunilor și scurgerile de apă urbane reprezintă o importantă sursă rămasă de evacuări poluante în mediu. Se estimează că aceste emisii vor crește din cauza efectelor combinate ale urbanizării și ale schimbării treptate a regimului pluviometric ca urmare a schimbărilor climatice. Soluțiile de reducere a acestei surse de poluare ar trebui definite la nivel local, ținând seama de condițiile locale specifice. Acestea ar trebui să se bazeze pe o gestionare integrată cantitativă și calitativă a apei în zonele urbane. De aceea, statele membre ar trebui să se asigure că se stabilesc planuri de gestionare integrată a apelor uzate urbane la nivel local pentru toate aglomerările cu un număr de locuitori echivalenți mai mare sau egal cu 100 000, întrucât aglomerările respective sunt responsabile de o parte semnificativă a poluării emise. În plus, ar trebui să se pună în aplicare planuri de gestionare integrată a apelor uzate urbane și pentru aglomerări cu un număr de locuitori echivalenți cuprins între 10 000 și 100 000, în cazul în care supraîncărcarea cu apă ca urmare a furtunilor și scurgerile de apă urbane reprezintă un risc pentru mediu sau pentru sănătatea publică. (8)Pentru a asigura eficiența din punctul de vedere al costurilor a planurilor de gestionare integrată a apelor uzate urbane, este important ca acestea să se bazeze pe bunele practici din zonele urbane avansate. Măsurile avute în vedere ar trebui, astfel, să se bazeze pe o analiză aprofundată a condițiilor locale și să favorizeze o abordare preventivă focalizată pe limitarea colectării apelor pluviale nepoluate și pe atingerea unui nivel optim al utilizării infrastructurilor existente. Având în vedere preferința pentru dezvoltarea „verde”, nu ar trebui să se aibă în vedere construirea de noi infrastructuri „gri” decât dacă acestea sunt absolut necesare. Pentru a proteja mediul, în special mediul costier și marin, și sănătatea publică împotriva efectelor negative ale evacuărilor de ape uzate urbane insuficient epurate, ar trebui să se aplice o epurare secundară tuturor evacuărilor de ape uzate urbane care provin din aglomerări cu cel puțin 1 000 de locuitori echivalenți. (9)Evaluarea a arătat că s-au realizat reduceri semnificative ale emisiilor de azot și fosfor datorită punerii în aplicare a Directivei 91/271/CEE. În pofida acestor reduceri, stațiile de epurare a apelor uzate urbane sunt în continuare, potrivit evaluării, o importantă cale de acces a poluanților respectivi în mediu, conducând în mod direct la eutrofizarea corpurilor de apă și a mărilor în Uniune. Această poluare poate fi parțial evitată, deoarece progresele tehnologice și bunele practici în vigoare demonstrează că valorile-limită stabilite prin Directiva 91/271/CEE pentru emisiile de azot și fosfor sunt depășite și ar trebui să devină mai stricte. Ar trebui ca epurarea terțiară să fie impusă în mod sistematic tuturor stațiilor de epurare a apelor uzate urbane cu cel puțin 100 000 de locuitori echivalenți, întrucât aceste stații reprezintă o sursă importantă de evacuare de azot și fosfor. (10)Epurarea terțiară ar trebui să fie obligatorie și în aglomerările cu cel puțin 10 000 de locuitori echivalenți dinspre care au loc evacuări în zone afectate de eutrofizare sau expuse riscului de eutrofizare. Pentru a asigura coordonarea eforturilor de limitare a eutrofizării la nivelul bazinelor relevante pentru întreaga zonă de captare, zonele în care eutrofizarea este considerată o problemă pe baza datelor disponibile în prezent ar trebui să fie enumerate în prezenta directivă. În plus, pentru a asigura coerența între actele legislative relevante ale Uniunii, statele membre ar trebui să identifice și alte zone de pe teritoriul lor care sunt afectate de eutrofizare sau expuse riscului de eutrofizare, în special pe baza datelor colectate în temeiul Directivei 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului, al Directivei 2008/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului și al Directivei 91/676/CEE a Consiliului. Consolidarea valorilor-limită, o identificare mai coerentă și mai cuprinzătoare a zonelor sensibile la eutrofizare și impunerea, pentru toate instalațiile mari, a obligației de a asigura epurarea terțiară vor contribui, împreună, la limitarea eutrofizării. Întrucât acest lucru va necesita investiții suplimentare la nivel național, statelor membre ar trebui să li se acorde suficient timp pentru a dezvolta infrastructura necesară. (11)Cunoștințele științifice recente care stau la baza mai multor strategii ale Comisiei evidențiază necesitatea de a lua măsuri pentru a aborda problema micropoluanților, care sunt detectați în prezent în toate apele din Uniune. Unii dintre acești micropoluanți sunt periculoși pentru sănătatea publică și pentru mediu chiar și în cantități mici. Prin urmare, ar trebui introdusă o epurare suplimentară, și anume epurarea cuaternară, pentru a se asigura eliminarea unui spectru larg de micropoluanți din apele uzate urbane. Epurarea cuaternară ar trebui să se concentreze în primul rând pe micropoluanții organici, care reprezintă o parte semnificativă a poluării și pentru care s-au proiectat deja tehnologii de eliminare. Epurarea ar trebui să fie impusă pe baza abordării precaute combinate cu o abordare bazată pe riscuri. Drept urmare, toate stațiile de epurare a apelor uzate urbane cu cel puțin 100 000 de locuitori echivalenți ar trebui să asigure epurarea cuaternară, dat fiind că aceste instalații reprezintă o parte semnificativă a evacuărilor de micropoluanți în mediu, iar eliminarea micropoluanților în stațiile de epurare a apelor uzate urbane la această scară este eficientă din punctul de vedere al costurilor. Pentru aglomerările cu un număr de locuitori echivalenți cuprins între 10 000 și 100 000, statele membre ar trebui să aibă obligația de a aplica tratamentul cuaternar zonelor identificate ca fiind sensibile la poluarea cu micropoluanți pe baza unor criterii clare, care ar trebui să fie precizate. Aceste zone ar trebui să includă amplasamentele în care evacuările de ape urbane epurate în corpuri de apă conduc la rate scăzute de diluare sau locațiile în care apele receptoare sunt utilizate pentru producerea de apă potabilă sau ca ape pentru scăldat. Pentru a evita aplicarea cerinței de epurare cuaternară pentru aglomerările cu un număr de locuitori echivalenți cuprins între 10 000 și 100 000, statele membre ar trebui să aibă obligația de a demonstra că nu există riscuri pentru mediu sau pentru sănătatea publică, pe baza unei evaluări standardizate a riscurilor. Pentru ca statele membre să aibă suficient timp în vederea planificării și a dezvoltării infrastructurilor necesare, cerința referitoare la epurarea cuaternară ar trebui să se aplice treptat până în 2040, prevăzându-se obiective intermediare clare. (12)În scopul de a se asigura fără întreruperi conformitatea evacuărilor de la stațiile de epurare a apelor uzate cu cerințele privind epurarea secundară, terțiară și cuaternară, probele ar trebui să fie prelevate în conformitate cu cerințele prezentei directive și să respecte parametrii valorici stabiliți de aceasta. Pentru a ține seama de posibilele variații tehnice ale rezultatelor obținute pe baza probelor respective, ar trebui să se stabilească un număr maxim acceptabil de probe neconforme cu acești parametri valorici. (13)Epurarea cuaternară necesară pentru a elimina micropoluanții din apele uzate urbane va genera costuri suplimentare, legate, de exemplu, de monitorizare și de instalarea de noi echipamente avansate în anumite stații de epurare a apelor uzate urbane. Pentru a acoperi aceste costuri suplimentare și în aplica principiul „poluatorul plătește”, enunțat la articolul 191 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), este esențial ca producătorii care introduc pe piața Uniunii produse ce conțin substanțe care, la sfârșitul ciclului lor de viață, se regăsesc ca micropoluanți în apele uzate urbane („substanțe micropoluante”) să își asume responsabilitatea pentru epurarea suplimentară necesară eliminării acestor substanțe generate în cadrul activităților lor profesionale. Un sistem de răspundere extinsă a producătorilor este cel mai adecvat mijloc pentru a îndeplini acest obiectiv, deoarece ar limita impactul financiar asupra contribuabilului și asupra tarifelor pentru apă, asigurând în paralel un stimulent pentru dezvoltarea unor produse mai verzi. În prezent, reziduurile farmaceutice și cosmetice reprezintă principalele surse de micropoluanți din apele uzate urbane care necesită o epurare suplimentară (epurarea cuaternară). De aceea, răspunderea extinsă a producătorilor ar trebui să se aplice acestor două grupe de produse. (14)Cu toate acestea, ar trebui să fie posibile exonerări de la obligațiile în materie de răspundere extinsă a producătorilor în cazul în care produsele sunt introduse pe piață în cantități mici, mai precis de sub 2 tone de produse, deoarece, în aceste cazuri, sarcina administrativă suplimentară pentru producător ar fi disproporționată în comparație cu avantajele pentru mediu. Exonerările ar trebui să fie posibile și în cazul în care producătorul poate demonstra că nu se generează micropoluanți la sfârșitul ciclului de viață al unui produs. De exemplu, ar putea fi cazul produselor în legătură cu care se poate dovedi că reziduurile generate sunt rapid biodegradabile în apele uzate și în mediu sau nu ajung în stațiile de epurare a apelor uzate urbane. Comisia ar trebui să fie împuternicită să adopte acte de punere în aplicare pentru a stabili criterii detaliate de identificare a produselor introduse pe piață care nu generează micropoluanți în apele uzate la sfârșitul ciclului lor de viață. La elaborarea acestor criterii, Comisia ar trebui să țină seama de informațiile științifice sau de alte informații tehnice disponibile, inclusiv de standardele internaționale relevante. (15)Pentru a se evita eventualele denaturări ale pieței interne, prezenta directivă ar trebui să stabilească cerințe minime pentru punerea în aplicare a răspunderii extinse a producătorilor, iar organizarea practică a sistemului ar trebui să fie decisă la nivel național. Contribuțiile producătorilor ar trebui să fie proporționale cu cantitățile de produse pe care aceștia le introduc pe piață și cu gradul de periculozitate al reziduurilor provenite din aceste produse. Contribuțiile ar trebui să acopere - însă fără să le depășească - costurile aferente activităților de monitorizare a micropoluanților, colectării, raportării și verificării imparțiale a statisticilor privind cantitățile și gradul de periculozitate al produselor introduse pe piață, precum și aplicării epurării cuaternare a apelor uzate urbane în mod eficient și în conformitate cu prezenta directivă. Dat fiind că apele uzate urbane sunt epurate în mod colectiv, este indicat să se prevadă că producătorii au obligația de a adera la o organizație centralizată care să poată îndeplini, în numele lor, obligațiile care le revin în temeiul răspunderii extinse a producătorilor.

(16)Evaluarea a mai evidențiat că sectorul epurării apelor uzate are posibilitatea de a-și reduce în mod semnificativ propriul consum de energie și de a produce energie din surse regenerabile, de exemplu printr-o mai bună utilizare a suprafețelor disponibile în stațiile de epurare a apelor uzate urbane pentru producția de energie solară sau prin producerea de biogaz din nămoluri. Evaluarea a arătat, de asemenea, că, în lipsa unor obligații juridice clare, nu se pot aștepta decât progrese parțiale în acest sector. În acest context, ar trebui să li se ceară statelor membre să se asigure că totalul consumului anual de energie al tuturor stațiilor de epurare a apelor uzate urbane de pe teritoriul lor care epurează o încărcătură de cel puțin 10 000 de locuitori echivalenți nu depășește producția de energie din surse regenerabile, definită la articolul 2 alineatul (1) din Directiva (UE) 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului, a respectivelor stații de epurare a apelor uzate urbane. Acest obiectiv ar trebui să fie îndeplinit treptat, cu obiective intermediare, până la 31 decembrie 2040. Atingerea acestui obiectiv al neutralității energetice va contribui la reducerea cu 46 % a emisiilor de gaze cu efect de seră evitabile (GES) ale acestui sector, sprijinind în paralel realizarea obiectivelor în materie de neutralitate climatică până în 2050 și a obiectivelor conexe de la nivel național și de la nivelul Uniunii, [ca, de exemplu, obiectivele stabilite în Regulamentul (UE) 2018/842 al Parlamentului European și al Consiliului]. Încurajarea producției de biogaz sau de energie solară realizate în UE, concomitent cu îmbunătățirea măsurilor de eficiență energetică în conformitate cu principiul „eficiența energetică înainte de toate”, care înseamnă că trebuie să se țină seama cât mai mult posibil de măsurile rentabile din punctul de vedere al costurilor în materie de eficiență energetică la elaborarea politicii energetice și la luarea deciziilor investiționale relevante, va contribui, de asemenea, la reducerea dependenței energetice a Uniunii, care este unul dintre obiectivele asumate în planul „Repower EU” al Comisiei. Acest obiectiv corespunde și cu Directiva (UE) 2018/844 a Parlamentului European și a Consiliului și cu Directiva (UE) 2018/2001, în care siturile de epurare a apelor uzate urbane sunt considerate zone pretabile dezvoltării proiectelor de producere a energiei din surse regenerabile, și anume, amplasamente desemnate ca fiind deosebit de adecvate pentru instalarea de instalații de producere a energiei din surse regenerabile. Pentru a atinge obiectivul neutralității energetice prin măsuri optime pentru fiecare stație de epurare a apelor uzate urbane și pentru sistemul de colectare, statele membre ar trebui să se asigure că se efectuează audituri energetice în conformitate cu articolul 8 din Directiva 2012/27/UE a Parlamentului European și a Consiliului la fiecare patru ani. Auditurile respective ar trebui să includă o identificare a potențialului de utilizare sau de producere eficientă din punctul de vedere al costurilor a energiei din surse regenerabile, pe baza criteriilor stabilite în anexa VI la Directiva 2012/27/UE. (17)Dat fiind că poluarea apei are un caracter transfrontalier, este necesar ca statele membre învecinate să coopereze între ele sau cu țările terțe învecinate pentru a combate poluarea de acest tip și pentru a stabili măsurile de combatere a sursei poluării; astfel, statele membre ar trebui să aibă obligația de a se informa reciproc sau de a informa țara terță în cazul în care poluarea semnificativă a apei cauzată de evacuările de ape uzate urbane dintr-un stat membru sau dintr-o țară terță are sau ar putea avea un impact asupra calității apei dintr-un alt stat membru sau dintr-o țară terță. Aceste informații ar trebui să fie transmise imediat în cazul poluării accidentale care afectează într-o măsură importantă corpurile de apă din aval. Comisia ar trebui să fie informată și, dacă este necesar, să participe la reuniuni la cererea statelor membre. De asemenea, este important să se abordeze problema poluării transfrontaliere provenite din țări terțe care împart aceleași corpuri de apă cu unele state membre. În scopul combaterii poluării care provine din sau ajunge în țări terțe, cooperarea și coordonarea cu țările terțe se pot desfășura în cadrul Convenției privind apa a Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) sau al altor convenții regionale relevante, precum convențiile maritime sau fluviale regionale. (18)Pentru a asigura protecția mediului și a sănătății umane, statele membre ar trebui să se asigure că stațiile de epurare a apelor uzate urbane construite în vederea îndeplinirii cerințelor prezentei directive sunt proiectate, construite, exploatate și întreținute astfel încât să asigure performanțe suficiente în toate condițiile climatice locale normale. (19)Stațiile de epurare a apelor uzate urbane primesc și ape uzate nemenajere, inclusiv ape uzate industriale, care pot conține o serie de poluanți care nu intră în mod explicit sub incidența Directivei 91/271/CEE, ca, de exemplu, metalele grele, microplasticele, micropoluanții și alte substanțe chimice. În majoritatea cazurilor, această poluare este insuficient înțeleasă și cunoscută, ceea ce ar putea deteriora funcționarea procesului de epurare și contribui la poluarea apelor receptoare, dar și împiedica recuperarea nămolurilor și reutilizarea apelor uzate epurate. Prin urmare, statele membre ar trebui să monitorizeze și să raporteze periodic cu privire la poluarea din alte surse decât cele menajere care intră în stațiile de epurare a apelor uzate urbane și este evacuată în corpurile de apă. Pentru a preveni la sursă poluarea cauzată de evacuările de ape uzate nemenajere, evacuările din sectoarele industriale sau întreprinderile conectate la sistemele de colectare ar trebui să fie condiționate de obținerea unei autorizări prealabile. Pentru a se asigura că sistemele de colectare și stațiile de epurare a apelor uzate urbane sunt capabile din punct de vedere tehnic să recepționeze și să trateze poluarea apelor care intră în propriile sisteme, operatorii care gestionează stațiile de epurare a apelor uzate urbane care primesc ape uzate din alte surse decât cele menajere ar trebui să fie consultați înainte de eliberarea autorizațiilor respective și ar trebui să poată consulta autorizațiile eliberate pentru a-și putea adapta procesele de epurare. În cazul în care în apele care intră se detectează poluare provenită din altă surse decât cele menajere, statele membre ar trebui să ia măsurile corespunzătoare pentru a reduce poluarea la sursă, intensificând monitorizarea poluanților în sistemele de colectare, astfel încât să poată fi identificate sursele de poluare și, dacă este necesar, revizuind autorizațiile acordate respectivelor stații de epurare a apelor uzate urbane conectate. Resursele de apă ale Uniunii se află din ce în ce mai mult sub presiune, ceea ce conduce la un deficit de apă permanent sau temporar în anumite zone din Uniune. Capacitatea Uniunii de a răspunde presiunilor tot mai mari asupra resurselor de apă ar putea fi îmbunătățită printr-o reutilizare pe scară mai largă a apelor uzate urbane epurate, ceea ce ar limita captarea apei dulci din corpurile de apă de suprafață și subterane. Prin urmare, reutilizarea apelor uzate urbane epurate ar trebui să fie încurajată și aplicată ori de câte ori este cazul, ținând totodată seama de necesitatea de a asigura îndeplinirea obiectivelor legate de asigurarea unei stări ecologice și chimice bune a corpurilor receptoare, în conformitate cu definițiile din Directiva 2000/60/CE. Consolidarea cerințelor referitoare la epurarea apelor uzate urbane și acțiunile pentru o mai bună monitorizare, urmărire și reducere a poluării la sursă vor avea un impact asupra calității apelor uzate urbane epurate și vor sprijini astfel reutilizarea apei. În cazul în care reutilizarea apei are drept scop irigațiile agricole, aceasta ar trebui efectuată în conformitate cu Regulamentul (UE) 2020/741 al Parlamentului European și al Consiliului. . (20)Pentru a asigura punerea în aplicare corespunzătoare a prezentei directive și, în special, respectarea valorilor limită de emisie, este important să se monitorizeze evacuările în mediu de ape uzate urbane epurate. Monitorizarea ar trebui realizată prin instituirea la nivel național a unui sistem obligatoriu de autorizare prealabilă pentru evacuarea apelor urbane epurate în mediu. În plus, pentru a preveni evacuările neintenționate de biomedii din plastic în mediu din stațiile de epurare a apelor uzate urbane care utilizează această tehnică, este esențial să se includă în autorizațiile de evacuare obligații specifice de monitorizare și prevenire continuă a acestor evacuări. (21)Pentru a asigura protecția mediului, evacuările directe în mediu de ape uzate biodegradabile nemenajere din anumite sectoare industriale, ar trebui să facă obiectul unei autorizări prealabile la nivel național și al unor cerințe corespunzătoare. Aceste cerințe ar trebui să garanteze că evacuările directe din anumite sectoare industriale sunt supuse unei epurări secundare, terțiare și cuaternare necesare pentru protecția sănătății umane și a mediului. (22)În conformitate cu articolul 168 alineatul (1) din TFUE, acțiunea Uniunii completează politicile naționale și vizează îmbunătățirea sănătății publice și prevenirea bolilor. Pentru a asigura utilizarea optimă a datelor relevante referitoare la sănătatea publică culese din apele uzate urbane, ar trebui să se introducă și să se utilizeze supravegherea apelor uzate urbane în scopuri de prevenire sau de alertă timpurie, de exemplu pentru detectarea anumitor virusuri în apele uzate urbane ca semnal al apariției unor epidemii sau pandemii. Statele membre ar trebui să stabilească un dialog și o coordonare permanente între autoritățile competente responsabile cu sănătatea publică și autoritățile competente responsabile cu gestionarea apelor uzate urbane. În contextul acestei coordonări, ar trebui să se stabilească o listă de parametri relevanți pentru sănătatea publică care să fie monitorizați în apele uzate urbane, precum și frecvența și locul prelevării de probe. Această abordare va valorifica și va completa alte inițiative ale Uniunii din domeniul protecției sănătății publice, precum monitorizarea mediului, care include supravegherea apelor uzate. Pe baza informațiilor culese pe durata pandemiei de COVID-19 și a experienței dobândite în urma punerii în aplicare a Recomandării Comisiei privind o abordare comună pentru instituirea unei supravegheri sistematice a virusului SARS-CoV-2 și a variantelor acestuia în apele uzate din UE (denumită în continuare „recomandarea”), statele membre ar trebui să aibă obligația de a monitoriza periodic parametrii de sănătate legați de SARS-CoV-2 și de variantele acestuia. Pentru a se asigura utilizarea unor metode armonizate, statele membre ar trebui, în măsura posibilului, să utilizeze metodele de eșantionare și de analiză prevăzute în recomandarea pentru monitorizarea SARS-CoV-2 și a variantelor acestuia. (23)Recunoscând importanța soluționării problemei rezistenței la antimicrobiene (RAM), Uniunea a adoptat în 2017 Planul de acțiune european „O singură sănătate” (One Health) împotriva RAM. Potrivit Organizației Mondiale a Sănătății (OMS), apele uzate sunt recunoscute și verificate drept surse majore de agenți antimicrobieni și de metaboliți ai acestora, precum și de bacterii rezistente la antimicrobiene și de gene ale acestora. Pentru a spori cunoștințele cu privire la principalele surse de RAM, este necesar să se introducă o obligație de monitorizare a prezenței RAM în apele uzate urbane pentru a ne dezvolta în continuare cunoștințele științifice și, eventual, pentru a lua măsuri adecvate în viitor. (24)Pentru a proteja mediul și sănătatea umană, statele membre ar trebui să identifice riscurile cauzate de gestionarea apelor uzate urbane. Pe baza acestei identificări și dacă este necesar pentru a îndeplini cerințele legislației Uniunii în domeniul apei, statele membre ar trebui să ia măsuri pentru colectarea și epurarea apelor uzate urbane mai stricte decât măsurile necesare pentru respectarea cerințelor minime stabilite în prezenta directivă. În funcție de situație, aceste măsuri mai stricte pot include, printre altele, construirea de sisteme de colectare, elaborarea de planuri de gestionare integrată a apelor uzate urbane sau aplicarea unei epurări secundare, terțiare sau cuaternare a apelor uzate urbane în cazul aglomerărilor sau al stațiilor de epurare a apelor uzate urbane situate sub pragurile de locuitori echivalenți care impun aplicarea cerințelor standard. Acestea pot include, de asemenea, o epurare mai avansată decât cea necesară pentru respectarea cerințelor minime sau dezinfectarea apelor uzate urbane tratate necesară în vederea respectării Directivei 2006/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului. (25)Obiectivul de dezvoltare durabilă nr. 6 și ținta conexă, care le cer statelor membre „asigurarea accesu