În ceea ce privește vânzarea la distanță, comercianții semnalează faptul că costurile asociate utilizării unui reprezentant fiscal, cerință impusă de majoritatea statelor membre, reprezintă un obstacol semnificativ în calea accesului la piață. Comisioanele percepute pentru aceste servicii de reprezentare fiscală pot depăși, în anumite cazuri, tarifele percepute de serviciile poștale și de curierat rapid pentru vămuirea coletelor provenite din țări terțe. Un număr de comercianți au remarcat că, în unele cazuri, a fost mai ușor să vândă produse unor țări terțe decât să efectueze vânzări la distanță către consumatori din alte state membre.

Vânzarea la distanță a alcoolului către anumite state membre este aproape imposibil de efectuat la un cost rezonabil, în comparație cu vânzările la distanță de alte produse. Serviciile de reprezentanță fiscală au fost, în general, oferite doar de marile companii de transport maritim, care nu erau dotate în mod corespunzător pentru a prelucra transporturi de mici dimensiuni (de obicei 6 sau 12 sticle) și fie au refuzat să-și ofere serviciile, fie au perceput un comision exagerat de mare, după cum reiese din tabelul 2 de mai jos.

Țara de expediție – țara de destinație Costul mediu raportat al reprezentantului fiscal (excluzând taxele și costul vinului, cu excepția unor indicații contrare) Din FR în NL 30-100 EUR per declarație, excluzând transportul Din FR în BE 20-40 EUR per transport (inclusiv societatea de servicii și transportul; minimum 12 sticle) Din FR în BE 40-70 EUR per transport Din FR în UK 60 EUR per transport (pentru o comandă de 12 sticle) Din BE în UK 100 GBP per declarație (exclusiv transportul)

Surse: Duty paid evaluation 2015, Ramboll

3.2.2.Coerența dintre regimul accizelor și regimul vamal

O treime, ca valoare, din totalitatea produselor accizabile produse în Uniunea Europeană sunt exportate. Cu toate acestea, exportul indirect de produse accizabile se confruntă cu o serie de probleme tehnice și juridice.

Evaluarea a examinat coerența actualelor proceduri pentru deplasarea produselor în regim suspensiv de accize cu procedurile vamale de export corespunzătoare. Se poate concluziona că există posibilitatea de a optimiza armonizarea procedurilor. Per ansamblu, atât autoritățile statelor membre, cât și comercianții au fost de acord că există probleme în ceea ce privește exportul produselor accizabile. Procedurile pentru importul de produse accizabile au reprezentat și ele un motiv de îngrijorare pentru statele membre, dar s-a dovedit că ele generează mai puține probleme de ordin practic pentru comercianți. În ciuda acestui fapt, atât comercianții, cât și autoritățile statelor membre au subliniat că introducerea EMCS a facilitat coordonarea între procedurile privind accizele și procedurile vamale. În comparație cu sistemele anterioare pe suport de hârtie, EMCS a condus la o ameliorare a coordonării.

Export : Autoritățile statelor membre și comercianții recunosc că lipsa de coerență între procedurile privind accizele și procedurile de export reprezintă o problemă. 22 din 27 de state membre (80 %) au fost de părere că regimul actual al deplasării produselor accizabile aflate în regim suspensiv nu era coerent cu regimul, obligațiile și procedurile aplicabile operațiunilor vamale și exportului. În primul rând, operațiunile de export ar trebui să fie închise în EMCS pe baza unui mesaj electronic de ieșire din sistemul vamal de control al exporturilor (Export Control System, ECS). Deseori, acest mesaj nu este primit din partea autorităților vamale, iar deplasările trebuie să fie examinate și închise manual. În al doilea rând, chiar dacă mesajul este primit, anumiți exportatori nu furnizează, în declarația de export, o trimitere la codul de referință administrativ (CRA) din documentul administrativ electronic (e-AD) aferent, ceea ce face dificilă sau imposibilă aplicarea de către sistem a rezultatelor ieșirii pe e-AD-ul corespunzător. Aceste deficiențe se traduc printr-o creștere a costurilor administrative. În consecință, se pierd avantajele automatizării procedurilor, deoarece deplasările trebuie să fie închise manual, prin stabilirea unei corespondențe între rezultatele ieșirilor din ECS și e-AD-urile din EMCS. În cazurile în care nu se poate stabili nicio corespondență, expeditorului trebuie să i se ceară să furnizeze o dovadă alternativă de ieșire, în caz contrar el riscând să piardă garanția deplasării. În 2014, Franța a raportat că a trebuit să închidă manual un număr de 12 000 de operațiuni de export. 41 % dintre comercianți recunosc că lipsa de coerență între procedurile privind accizele și procedurile de export reprezintă o problemă. Respondenții au declarat că nu au fost mulțumiți de coordonarea dintre procedurile privind accizele și procedurile de export.

Surse: Duty suspension evaluation 2015, Ramboll

Import: Importul în scopul accizării are loc atunci când produsele care au intrat în Uniunea Europeană dintr-o țară terță nu sunt plasate sub o procedură vamală specială sau de tranzit extern, sau sunt eliberate de sub supravegherea vamală. Acesta atrage plata taxelor vamale, dar și plata accizelor și a TVA, cu excepția cazului în care produsele sunt plasate imediat sub un regim suspensiv de accize (deținere într-un antrepozit fiscal sau expediere de la locul importului în regim suspensiv de accize). Dacă destinatarul final se află într-un alt stat membru, o deplasare în regim suspensiv de accize trebuie să aibă loc sub supravegherea EMCS.

Comercianții și-au exprimat mai puține îngrijorări cu privire la regimul importului, 17 % dintre ei manifestând anumite preocupări legate, în principal, de variațiile naționale la nivelul cerințelor de raportare, care s-au tradus printr-o creștere a costurilor. Pe de altă parte, 19 dintre cele 27 de state membre și-au exprimat îngrijorări cu privire la lipsa de coerență între procedurile de import și predarea către EMCS, indicând faptul că o mai bună armonizare a procedurilor ar putea contribui la reducerea sarcinilor administrative și a costurilor de conformitate.

Tranzitul vamal după export

Unii operatori preferă să evite aplicarea în paralel a procedurilor privind accizele și a procedurilor vamale în cazul exporturilor indirecte, ei utilizând în locul acestora proceduri de tranzit înainte de ieșirea produselor. În acest caz, procedura de export este închisă de procedura de tranzit, care începe de la biroul de ieșire: acesta joacă și rolul de birou de plecare de tranzit și nu este amplasat în sau aproape de locul fizic prin care produsele părăsesc teritoriul Uniunii. Produsele sunt deplasate apoi sub supravegherea sistemului de tranzit NCTS până la locul de ieșire. Regimul de tranzit este descărcat ca urmare a unui mesaj privind rezultatul tranzitului, transmis de biroul de destinație către biroul de plecare. Aceasta este considerată a fi o măsură de facilitare a comerțului, deoarece ea permite transportul produselor sub procedura de export până într-un hub central, închiderea acestei proceduri, precum și regruparea ulterioară și exportul în cadrul procedurii de tranzit.

Cu toate acestea, percepțiile agregate ale părților interesate arată că aceasta nu este o soluție satisfăcătoare. În plus, legislația în domeniul accizelor nu conține niciun temei juridic clar care să justifice utilizarea unei proceduri de tranzit după utilizarea unei proceduri de export, iar, din punct de vedere juridic, produsele transportate în acest mod sunt eliberate pentru consum în mod nereglementar dacă procedura de export este închisă în momentul în care începe procedura de tranzit, și anume înainte ca produsele să părăsească în mod fizic teritoriul vamal al Uniunii Europene.

Conform celor raportate de 11 din cele 27 de state membre, combinația dintre o procedură de export urmată de o procedură de tranzit a cauzat probleme. O astfel de procedură necesită fie închiderea manuală a deplasării EMCS, fie, în unele state membre, închiderea procedurii de export, urmată de activarea automată a EMCS imediat după începerea tranzitului, chiar dacă produsele se deplasează în continuare în interiorul Uniunii Europene în procedură de tranzit. Informațiile din EMCS nu mai sunt exacte, deoarece produsele părăsesc efectiv Uniunea Europeană numai după finalizarea procedurii de tranzit.

40 % dintre respondenții care au exportat produse accizabile au afirmat că utilizau această procedură (45 % nu o utilizau, iar 15 % nu știau dacă această procedură era folosită). Ei au menționat avantaje în ceea ce privește economiile de timp și bani și posibilitățile sporite de a monitoriza deplasările, dar au remarcat, totodată, că existau probleme în ceea ce privește coordonarea informațiilor între procedura privind accizele și procedura de tranzit. Procedurile care combinau o procedură de export cu una de tranzit pentru exportul de produse accizabile au ridicat probleme pentru 26 % dintre respondenții care le-au utilizat.

3.2.3.Relevanță