Protecția temporară este instrumentul adecvat în situația actuală. Având în vedere caracterul extraordinar și excepțional al invaziei militare a Ucrainei de către Rusia și amploarea afluxului masiv, protecția temporară ar trebui să permită rapid persoanelor strămutate să se bucure de drepturi armonizate în întreaga Uniune, care oferă un nivel adecvat de protecție, inclusiv un permis de ședere, posibilitatea de a desfășura activități salariate sau independente, accesul la cazare adecvată, asistența socială necesară, asistența medicală sau de altă natură și mijloacele de subzistență. În cazul minorilor neînsoțiți, protecția temporară ar trebui să le permită în plus să beneficieze de tutelă legală. Persoanele cu vârsta sub 18 ani ar trebui, de asemenea, să beneficieze de acces la educație.

Activarea aplicării Directivei 2001/55/CE a Consiliului din 20 iulie 2001 prin intermediul unei Decizii de punere în aplicare a Consiliului de stabilire a existenței unui aflux masiv de persoane strămutate din Ucraina în sensul articolului 5 din Directiva 2001/55/CE a Consiliului din 20 iulie 2001, care are ca efect introducerea protecției temporare în conformitate cu dispozițiile acestei directive

În conformitate cu Directiva 2001/55/CE, durata protecției temporare este de un an și, cu excepția cazului în care încetează altfel, aceasta poate fi prelungită automat cu perioade de șase luni, pe o durată de maximum un an. În cadrul rolului său de monitorizare și în conformitate cu articolul 6 din Directiva 2001/55/CE, Comisia poate propune în orice moment Consiliului să pună capăt protecției temporare, atunci când situația din Ucraina va fi de natură să permită returnarea în condiții de siguranță și durabile a persoanelor cărora li s-a acordat protecție temporară. De asemenea, Comisia poate propune Consiliului să prelungească protecția temporară, în cazul în care se consideră că perioada inițială este insuficientă pentru a permite statelor membre să gestioneze în mod eficace situația sau în cazul în care situația nu le permite persoanelor care beneficiază de protecție temporară să se întoarcă în siguranță în Ucraina.

Decizia de punere în aplicare a Consiliului va permite Uniunii să coordoneze și să monitorizeze îndeaproape capacitatea de primire din statele membre, fapt ce îi va permite să ia măsuri și să ofere sprijin suplimentar, în caz de nevoie. Directiva impune statelor membre ca, în colaborare cu Comisia, să coopereze și să facă schimb de informații pentru a facilita punerea în aplicare a protecției temporare. Acest lucru se poate realiza prin intermediul unei „platforme de solidaritate”, prin care statele membre să facă schimb de informații cu privire la capacitățile lor de primire și la numărul de persoane care beneficiază de protecție temporară pe teritoriul lor. În acest scop, propunerea prevede un rol de coordonare pentru Comisie. În plus, în ultimii ani, s-au creat diferite platforme menite să asigure cooperarea dintre statele membre. Dintre aceste platforme, propunerea prevede utilizarea Rețelei de pregătire pentru situații de criză și de gestionare a crizelor legate de migrație [în conformitate cu Recomandarea (UE) 2020/1366 a Comisiei din 23 septembrie 2020 privind un mecanism al UE de pregătire pentru situații de criză și de gestionare a crizelor legate de migrație] ca fiind cea mai adecvată platformă pentru cooperarea administrativă prevăzută în Directiva 2001/55/CE.

Articolul 3 stabilește că Rețeaua aferentă mecanismului UE de pregătire pentru situații de criză și de gestionare a crizelor legate de migrație va fi utilizată ca platformă principală pentru asigurarea cooperării administrative în sensul articolului 27 din Directiva 2001/55/CE a Consiliului. În plus, dispoziția prevede că statele membre ar trebui să contribuie, de asemenea, la o conștientizare comună a situației la nivelul Uniunii, prin schimburi de informații relevante în cadrul mecanismului integrat pentru un răspuns politic la crize și prin consultarea Serviciului European de Acțiune Externă, după caz. Dispoziția stabilește, de asemenea, rolul de coordonare al Comisiei pentru a asigura cooperarea și schimbul de informații între statele membre, în special în ceea ce privește monitorizarea capacităților de primire din fiecare stat membru și identificarea nevoilor de sprijin suplimentar. În acest scop, Comisia, în cooperare cu statele membre, Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă (Frontex), Agenția Uniunii Europene pentru Azil și Agenția Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Aplicare a Legii (Europol), va monitoriza și reexamina constant situația. În plus, aceste agenții ale UE ar trebui să sprijine statele membre.

Prezenta propunere respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în special de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum și obligațiile care decurg din dreptul internațional, inclusiv din Convenția de la Geneva din 28 iulie 1951, astfel cum a fost modificată prin Protocolul de la New York din 31 ianuarie 1967.

3.REZULTATE ALE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

(5)Conflictul are deja implicații pentru Uniune, inclusiv probabilitatea unei presiuni migratorii ridicate la frontierele sale estice pe măsură ce conflictul continuă. Până la 1 martie, peste 650 000 de persoane strămutate au sosit în Uniunea Europeană prin Polonia, Slovacia, Ungaria și România. Se preconizează că numărul acestor persoane va crește și mai mult.

(11)Obiectivul prezentei decizii de punere în aplicare este de a introduce o protecție temporară pentru resortisanții ucraineni rezidenți în Ucraina care au fost strămutați începând cu 24 februarie 2022, în urma invaziei militare de către forțele armate ruse care a avut loc în acea zi. Pentru a respecta spiritul Directivei 2001/55/CE, protecția temporară ar trebui, de asemenea, introdusă pentru resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere legală în Ucraina care au fost strămutați începând cu 24 februarie 2022 și care nu se pot întoarce în țara sau în regiunea lor de origine în condiții de siguranță și durabile din cauza situației existente în țara respectivă. Aceasta ar putea include persoanele care beneficiau de statutul de refugiat sau de o protecție echivalentă sau care erau solicitanți de azil în Ucraina la momentul evenimentelor care au condus la afluxul masiv. În plus, pentru resortisanții țărilor terțe care nu sunt ucraineni și care sunt rezidenți pe termen lung în Ucraina, condiția de a nu se putea întoarce în țara sau în regiunea lor de origine nu ar trebui să se aplice; prin urmare, și aceștia ar trebui să beneficieze de protecție temporară. De asemenea, este important să se mențină unitatea familiilor și să se evite situații în care membri diferiți ai aceleiași familii beneficiază de statute diferite. Prin urmare, este necesar să se introducă protecție temporară pentru membrii de familie, în cazul în care familiile erau deja formate în Ucraina atunci când au avut loc evenimentele care au condus la afluxul masiv, indiferent dacă membrul de familie s-ar putea întoarce sau nu în țara sa de origine în condiții de siguranță și durabile.

(12)Cu toate acestea, resortisanții țărilor terțe care nu sunt ucraineni sau apatrizii care se pot întoarce în țara sau în regiunea lor de origine în condiții de siguranță și durabile și care nu pot fi considerați rezidenți pe termen lung în Ucraina sau membri de familie ai unei persoane care beneficiază de protecție temporară nu ar trebui să intre în domeniul de aplicare al prezentei decizii. Printre astfel de persoane s-ar putea număra resortisanții țărilor terțe care studiau sau lucrau pe termen scurt în Ucraina atunci când au avut loc evenimentele care au condus la afluxul masiv și care se pot întoarce în siguranță în țara lor de origine. Cu toate acestea, astfel de persoane ar trebui să fie admise în Uniune din motive umanitare, fără a fi necesară, în special, deținerea unei vize valabile sau a unor mijloace suficiente de subzistență sau a unui document de călătorie valabil, pentru a asigura trecerea în siguranță în vederea întoarcerii în țara sau în regiunea lor de origine.

(13)În conformitate cu Directiva 2001/55/CE, statele membre pot extinde protecția temporară asupra unor categorii suplimentare de persoane strămutate, care nu sunt vizate de prezenta decizie a Consiliului, atunci când acestea sunt strămutate din aceleași motive și din aceleași țări sau regiuni de origine. În acest caz, statele membre informează de îndată Consiliul și Comisia. În acest context, statele membre ar trebui încurajate să aibă în vedere extinderea protecției temporare la persoanele care au fugit din Ucraina cu puțin timp înainte de 24 februarie 2022, pe măsură ce tensiunile au crescut, sau care s-au aflat pe teritoriul Uniunii (de exemplu, în vacanță sau din motive profesionale) chiar înainte de această dată și care, din cauza conflictului armat, nu se mai pot întoarce în Ucraina.

(14)Protecția temporară este instrumentul cel mai adecvat în situația actuală. Având în vedere caracterul extraordinar și excepțional al invaziei militare a Ucrainei de către Federația Rusă și amploarea afluxului masiv, protecția temporară ar trebui să permită persoanelor strămutate să beneficieze de drepturi armonizate în întreaga Uniune, care să ofere un nivel adecvat de protecție. Introducerea protecției temporare ar fi, de asemenea, în beneficiul statelor membre, întrucât drepturile aferente protecției temporare limitează necesitatea ca persoanele strămutate să solicite imediat protecție internațională și astfel riscul de a copleși sistemele de azil ale statelor membre, deoarece reduc formalitățile la minimum din cauza urgenței situației. În plus, resortisanții ucraineni, în calitate de călători exonerați de obligația de a deține viză, au dreptul de a circula liber pe teritoriul Uniunii după ce au fost admiși pe acest teritoriu pentru o perioadă de 90 de zile. Pe această bază, ei pot alege statul membru în care doresc să beneficieze de drepturile aferente protecției temporare și să se alăture familiei și prietenilor prin intermediul principalelor rețele ale diasporei care există în prezent în întreaga Uniune. Acest lucru va facilita, în practică, un echilibru între eforturile statelor membre, reducând astfel presiunea asupra sistemelor naționale de primire. Odată ce un stat membru a acordat un permis de ședere în conformitate cu Directiva 2001/55/CE, persoana care beneficiază de protecție temporară, deși are dreptul de a călători în Uniune timp de 90 de zile în decursul unei perioade de 180 de zile, ar trebui să poată beneficia de drepturile care decurg din protecția temporară numai în statul membru care a acordat permisul de ședere. Acest lucru nu ar trebui să aducă atingere posibilității ca un stat membru să elibereze în orice moment un permis de ședere persoanelor care beneficiază de protecție temporară în temeiul prezentei decizii de punere în aplicare.

(15)Prezenta decizie ar fi compatibilă cu sistemele naționale de protecție temporară care pot fi considerate ca punând în aplicare directiva și poate fi aplicată în complementaritate cu aceste sisteme. În cazul în care statul membru are un sistem național mai favorabil decât directiva, acesta ar trebui să poată continua să îl aplice, deoarece, în conformitate cu Directiva 2001/55/CE, statele membre pot stabili sau menține condiții mai favorabile pentru persoanele care beneficiază de protecție temporară. Cu toate acestea, în cazul în care sistemul național este mai puțin favorabil, statul membru în cauză ar trebui să acorde drepturile suplimentare prevăzute în directivă.

(16)Directiva 2001/55/CE ține seama în mod corespunzător de responsabilitățile care le revin statelor membre în ceea ce privește menținerea ordinii publice și apărarea securității interne, întrucât directiva permite statelor membre să excludă o persoană strămutată de la protecția temporară în cazul în care există motive serioase să se considere că persoana respectivă a comis o infracțiune împotriva păcii, o crimă de război sau o crimă împotriva umanității, astfel cum sunt definite în instrumentele internaționale care prevăd dispoziții referitoare la astfel de infracțiuni, a comis o infracțiune gravă de drept comun în afara statului membru de primire, înainte de admiterea sa în acest stat membru ca beneficiar al protecției temporare sau este vinovată de acte împotriva scopurilor și principiilor Organizației Națiunilor Unite. Directiva permite, de asemenea, statelor membre să excludă o persoană strămutată de la protecția temporară în cazul în care există motive întemeiate pentru a o considera un pericol pentru securitatea statului membru gazdă sau un pericol pentru comunitatea statului membru gazdă.

(17)Atunci când acordă protecție temporară, statele membre ar trebui să se asigure că prelucrarea datelor cu caracter personal ale persoanelor care beneficiază de protecție temporară respectă cerințele prevăzute în acquis-ul Uniunii Europene în materie de protecție a datelor, în special în Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului.

(18)Prezenta decizie de punere în aplicare ar trebui să permită Uniunii să coordoneze și să monitorizeze îndeaproape capacitatea de primire din statele membre, astfel încât să ia măsuri și să ofere sprijin suplimentar, după caz. Directiva 2001/55/CE impune statelor membre ca, în colaborare cu Comisia, să coopereze și să facă schimb de informații pentru a facilita punerea în aplicare a protecției temporare. Acest lucru ar trebui realizat prin intermediul unei „platforme de solidaritate”, prin care statele membre fac schimb de informații cu privire la capacitățile lor de primire și la numărul de persoane care beneficiază de protecție temporară pe teritoriul lor. Până în prezent, pe baza informațiilor raportate de câteva state membre în cadrul Rețelei de pregătire pentru situații de criză și de gestionare a crizelor legate de migrație, capacitățile de primire, în plus față de capacitatea de absorbție a diasporei ai cărei membri sunt rezidenți în Uniune, sunt de cel puțin 310 000 de locuri. În scopul acestui schimb de informații, Comisia ar trebui să își asume un rol de coordonare. În plus, în ultimii ani, au fost create diferite platforme cu scopul de a asigura cooperarea dintre statele membre. Printre aceste platforme, Rețeaua de pregătire pentru situații de criză și de gestionare a crizelor legate de migrație [în conformitate cu Recomandarea (UE) 2020/1366 a Comisiei] este cea mai adecvată pentru cooperarea administrativă prevăzută în Directiva 2001/55/CE. Statele membre ar trebui, de asemenea, să fie încurajate să contribuie la o conștientizare comună a situației la nivelul Uniunii prin schimburi de informații relevante în cadrul mecanismului integrat pentru un răspuns politic la crize (IPCR). Serviciul European de Acțiune Externă ar trebui consultat, după caz. În acest context, statele membre ar trebui, de asemenea, să colaboreze îndeaproape cu înaltul comisar al Națiunilor Unite pentru refugiați.

(19)În conformitate cu Directiva 2001/55/CE, durata protecției temporare ar trebui să fie inițial de un an. În cazul în care aceasta nu încetează, în temeiul articolului 6 alineatul (1) litera (b) din directivă, perioada ar trebui să fie prelungită automat, cu perioade de șase luni, pe o durată de maximum un an. Comisia va monitoriza și va reexamina în mod constant situația. În orice moment, aceasta poate propune Consiliului să pună capăt protecției temporare, pe baza faptului că situația din Ucraina este de natură să permită returnarea în condiții de siguranță și durabile a persoanelor cărora li s-a acordat protecție temporară, sau să prelungească protecția temporară cu cel mult încă un an.

(20)În sensul articolului 24 din Directiva 2001/55/CE a Consiliului, trimiterea la Fondul european pentru refugiați instituit prin Decizia 2000/596/CE ar trebui interpretată ca trimitere la Fondul pentru azil, migrație și integrare instituit prin Regulamentul (UE) 2021/1147. Toate eforturile statelor membre de a respecta obligațiile care decurg din prezenta decizie de punere în aplicare vor fi sprijinite financiar din fondurile Uniunii. Mecanismele de urgență și de flexibilitate din cadrul financiar multianual 2021-2027 pot, de asemenea, să mobilizeze fonduri pentru a răspunde unor nevoi specifice urgente din statele membre. Totodată, a fost activat și mecanismul de protecție civilă al Uniunii. Prin intermediul acestui mecanism, statele membre pot solicita articole esențiale pentru a răspunde nevoilor persoanelor strămutate din Ucraina prezente pe teritoriul lor și pot beneficia de cofinanțare pentru furnizarea unei astfel de asistențe.

(21)De la adoptarea Directivei 2001/55/CE, au fost înființate mai multe agenții ale Uniunii sau mandatele acestora au fost consolidate. În acest context, Comisia ar trebui să coopereze cu Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă (Frontex), cu Agenția Uniunii Europene pentru Azil și cu Agenția Uniunii Europene pentru Cooperare în Materie de Aplicare a Legii (Europol) în vederea unei monitorizări și reexaminări constante a situației. În plus, Agenția Europeană pentru Poliția de Frontieră și Garda de Coastă (Frontex), Agenția Uniunii Europene pentru Azil (EUAA) și Europol ar trebui să acorde sprijin operațional statelor membre care le-au solicitat asistență pentru a le ajuta să facă față situației, inclusiv în scopul aplicării prezentei decizii de punere în aplicare.

(22)Prezenta decizie de punere în aplicare respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

(23)În conformitate cu articolul 4 din Protocolul nr. 21 privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Irlanda și-a notificat, prin scrisoarea din 11 aprilie 2003, intenția de a participa la adoptarea și la aplicarea Directivei 2001/55/CE. Prin urmare, Irlandei îi revin obligații în temeiul prezentei decizii de punere în aplicare a Consiliului.

(24)În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii de punere în aplicare, aceasta nu este obligatorie pentru respectivul stat membru și nu i se aplică.

(25)Având în vedere caracterul urgent al situației, prezenta decizie de punere în aplicare a Consiliului ar trebui să intre în vigoare în ziua publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene,

ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

Articolul 1

Obiect

Se stabilește existența unui aflux masiv în Uniune de persoane strămutate care au fost nevoite să părăsească Ucraina ca urmare a unui conflict armat.

Articolul 2