Bruxelles, 18.5.2010

COM(2010)235 final

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI PARLAMENTUL EUROPEAN

privind viitoarele etape ale gestionării deșeurilor biologice în Uniunea Europeană

SEC(2010)577

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI PARLAMENTUL EUROPEAN

privind viitoarele etape ale gestionării deșeurilor biologice în Uniunea Europeană

INTRODUCERE

Deșeurile biologice, astfel cum sunt definite în Directiva-cadru privind deșeurile (DCD)[1], includ deșeuri provenite din grădini și parcuri, deșeuri alimentare sau de bucătărie generate de gospodării, restaurante, firme de catering sau magazine de vânzare cu amănuntul, precum și deșeuri similare provenite din uzinele de prelucrare a produselor alimentare. Termenul de „deșeuri biologice” nu se referă la reziduurile forestiere sau agricole și nu trebuie confundat cu termenul mai larg de „deșeuri biodegradabile”, care include și alte materiale biodegradabile precum lemnul, hârtia, cartonul, nămolul de epurare.

În UE, sunt generate anual între 118 și 138 milioane de tone de deșeuri biologice, dintre care aproximativ 88 de milioane de tone sunt deșeuri urbane. Se preconizează că această cantitate va crește în medie cu 10% până în 2020.

În prezent, statele membre ale UE aplică o varietate de abordări[2]. Astfel, există:

- țări care se bazează în mare parte pe incinerarea deșeurilor redirecționate de la depozitarea în depozitele de deșeuri, însoțită de o rată ridicată de valorificare a materialelor și, adesea, de strategii avansate de promovare a tratării biologice a deșeurilor;

- țări cu rate ridicate de valorificare a materialelor, însă care practică incinerarea la scară mai mică, și care dețin unele dintre cele mai mari rate de compostare din UE;

- țări care recurg în special la depozitele de deșeuri și în care redirecționarea deșeurilor de la depozitarea în depozitele de deșeuri rămâne o provocare majoră din cauza lipsei de alternative.

În UE, 40% din deșeurile biologice sunt încă depozitate, în medie, în depozitele de deșeuri (până la 100% în unele state membre). Cu toate acestea, depozitarea în depozitele de deșeuri (1) provoacă riscuri de mediu majore, cum ar fi emisiile de gaze cu efect de seră și poluarea solului și a apelor subterane și (2) sustrage irevocabil valoroase resurse (comport, energie) din ciclurile economice și naturale. Acest tip de depozitare a deșeurilor biologice încalcă principiile orientative ale politicii UE privind deșeurile și gestionarea durabilă a resurselor, în special „ierarhia deșeurilor”, care ar trebui să stea la baza tuturor strategiilor naționale privind deșeurile.

LEGISLAțIA UE REFERITOARE LA DEșEURILE BIOLOGICE

Gestionarea deșeurilor biologice este reglementată de o serie de texte legislative ale UE. Directiva-cadru privind deșeurile prevede că statele membre trebuie să dezvolte strategii de gestionare care să protejeze mediul înconjurător și sănătatea umană și care să asigure utilizarea durabilă a resurselor naturale. Astfel, statele membre au obligația legală de a optimiza tratarea deșeurilor biologice în conformitate cu condițiile lor specifice. Articolul 4 referitor la „ierarhia deșeurilor” prevede că prevenirea generării de deșeuri reprezintă cea mai bună opțiune, urmată de reutilizare, reciclare și valorificarea energetică. Eliminarea (depozitarea în depozitele de deșeuri, incinerarea cu valorificarea scăzută a energiei) este definită ca fiind cea mai proastă opțiune din punct de vedere ecologic. Statele membre se pot abate de la această ierarhie atunci când, pentru anumite fluxuri de deșeuri, acest lucru se justifică prin conceptul de ciclu de viață aplicat la efectele globale ale deșeurilor respective.

Directiva-cadru privind deșeurile încurajează statele membre să colecteze separat și să recicleze deșeurile biologice și le permite să includă deșeurile respective în calculul obiectivului obligatoriu de reciclare a deșeurilor urbane. Mai mult, Directiva-cadru privind deșeurile permite stabilirea de către UE a unor cerințe minime pentru gestionarea deșeurilor biologice, precum și a unor criterii de calitate pentru compostul produs din deșeuri biologice, inclusiv a unor cerințe referitoare la proveniența deșeurilor și la procesele de tratare. Aceste criterii au drept scop sporirea încrederii utilizatorilor și consolidarea pieței în favoarea unei economii de materiale eficiente.

Directiva-cadru privind deșeurile stabilește, de asemenea, niveluri de eficiență energetică sub care incinerarea deșeurilor urbane solide nu poate fi considerată ca reprezentând o valorificare. Astfel, se descurajează incinerarea deșeurilor biologice cu putere calorică mică.

Directiva privind depozitele de deșeuri[3] prevede că, până în 2016 (comparativ cu 1995), statele membre trebuie să reducă progresiv cu 35% procentul de depozitare a deșeurilor urbane în depozitele de deșeuri. Statele membre care, în 1995, se bazau în mare parte pe depozitarea deșeurilor în depozitele de deșeuri, beneficiază de o perioadă de prelungire de patru ani[4]. Obiectivul acestor măsuri este de a reduce producerea și emisia de gaze cu efect de seră provenite de la depozitele de deșeuri.

Cu toate acestea, Directiva privind depozitele de deșeuri nu prevede opțiuni specifice de tratare pentru deșeurile redirecționate. În practică, statele membre au adesea tendința de a alege opțiunea care este aparent cea mai ușoară și mai puțin costisitoare, fără a ține cont de beneficiile pentru mediu sau de costurile reale. Această situație a dus la discuții îndelungate pe tema eventualei necesități de a aplica o reglementare suplimentară.

CONTEXTUL COMUNICăRII

În 2002, Cel de-al șaselea program de acțiune pentru mediu[5] a făcut apel la elaborarea de texte legislative UE privind deșeurile biodegradabile. În 2005, Strategia tematică privind deșeurile[6] a propus înlocuirea legislației specifice în domeniul deșeurilor biologice cu un set de măsuri destinate să abordeze chestiuni individuale legate de gestionarea deșeurilor biologice. Recent, în cadrul Directivei-cadru privind deșeurile, Comisiei i s-a solicitat să efectueze un studiu de evaluare cu privire la gestionarea deșeurilor biologice, în vederea prezentării, dacă este cazul, a unei propuneri. Analiza pregătită de Comisie stă la baza prezentei comunicări.

Ca o contribuție la această analiză, Comisia a desfășurat o consultare extinsă cu părțile interesate referitoare, inclusiv, la elaborarea unei Cărți verzi[7]. O primă rundă de consultări privind Cartea verde s-a încheiat la mijlocul lunii martie a anului 2009. Părțile interesate au fost solicitate să își exprime opiniile asupra opțiunilor strategice și tehnologice și asupra evoluțiilor preconizate în materie de gestionare a deșeurilor. Au fost primite aproximativ 150 de observații, care au fost făcute publice pe un site web al CIRCA creat în acest scop[8].

Între 9 și 10 iulie 2009, Comisia a organizat o conferință, împreună cu trei state membre, cu rolul de a le oferi părților interesate posibilitatea de a face observații suplimentare. La această conferință au luat parte aproximativ 200 de participanți[9]. La 25 iunie 2009, Consiliul Mediu a adoptat concluziile sale în ceea ce privește Cartea verde a Comisiei[10]. Exprimându-și îngrijorarea referitoare la volumul în creștere al deșeurilor biologice și la efectele conexe asupra mediului și convenind asupra ideii că îmbunătățirea gestionării deșeurilor biologice ar putea contribui la combaterea schimbărilor climatice, la ameliorarea calității solurilor (compostare) și la îndeplinirea obiectivelor privind energia din surse regenerabile (biogaz), Consiliul a îndemnat Comisia să ia în considerare condițiile locale în momentul examinării opțiunilor strategice. Consiliul a invitat Comisia să prezinte o propunere legislativă UE până în 2010, dacă este cazul. În prezent, este în curs de examinare un proiect de raport al Parlamentului European ca răspuns la Cartea verde.

Consultările suplimentare care au avut loc în lunile mai-iunie și octombrie 2009 cu părțile interesate le-au permis acestora să verifice și să facă observații cu privire la scenariile elaborate pentru analiza Comisiei. Acestea au confirmat existența unui larg consens referitor la oportunitățile economice și de mediu în materie de gestionare a deșeurilor biologice, însă au relevat o mare divergență de opinii în privința necesității unor inițiative legislative la nivelul UE.

DOMENIUL DE APLICARE șI OBIECTIVE

Prezenta comunicare expune etapele pe care Comisia le consideră ca fiind necesare în prezent, în ceea ce privește optimizarea gestionării deșeurilor biologice. În special, comunicarea:

- trage concluzii din analiza Comisiei;

- prezintă recomandări în privința căii de urmat pentru a fructifica pe deplin avantajele gestionării corecte a deșeurilor biologice;

- descrie principalele măsuri care ar putea fi luate la nivel național și la nivelul UE și modalitatea optimă de implementare a acestora.

ÎMBUNăTățIREA GESTIONăRII DEșEURILOR BIOLOGICE – UN POTENțIAL NEVALORIFICAT

Maximizarea reciclării și valorificării deșeurilor biologice poate prezenta următoarele avantaje:

- Economii financiare pentru cetățeni (de exemplu, o treime din cantitatea de produse alimentare achiziționată de gospodăriile britanice – totalizând aproximativ 19 miliarde de euro – se transformă în deșeuri). Până la 60% din aceste deșeuri ar putea fi, teoretic, evitate[11].

- Evitarea a aproximativ 10 milioane tone de emisii de CO2 echivalent, adică o contribuție cu 4% la obiectivul UE pentru 2020 de reducere cu 10%, comparativ cu 2005, a emisiilor provenite din sectoarele care nu fac obiectul sistemului de comercializare a certificatelor de emisii. În cazul strategiilor de prevenire ambițioase, s-ar putea evita până la 44 milioane de tone de CO2 echivalent[12];

- Aproximativ o treime din obiectivul UE pentru 2020 de utilizare a energiei din surse regenerabile în transporturi[13] ar putea fi realizată prin utilizarea biogazului produs pe bază de deșeuri biologice ca și combustibil pentru autovehicule, iar aproximativ 2% din obiectivul global privind energia din surse regenerabile ar putea fi îndeplinit, dacă întreaga cantitate de deșeuri biologice ar fi transformată în energie.

- Creșterea cu un factor de 2,6 a volumului pieței pentru compostul de calitate, mai precis cu aproximativ 28 milioane de tone[14];

- Economii de resurse ca urmare a înlocuirii a 10% din îngrășămintele fosfatice, a 9% din îngrășămintele potasice și a 8% din îngrășămintele calcaroase[15] cu compost;

- Îmbunătățirea, prin adăugarea de compost, a 3 până la 7% din solurile agricole sărăcite din UE și abordarea problemei degradării calității solurilor în Europa[16].

- Aceste estimări nu pot fi adiționate, deoarece ele se referă în parte la soluții diferite. Cu toate acestea, sunt posibile și sinergii: de exemplu, digestia anaerobă poate contribui la realizarea obiectivelor în materie de CO2 și de biocombustibili, precum și la ameliorarea solurilor, dacă digestatul se utilizează pe soluri. Avantajele demonstrează existența unui potențial considerabil care poate contribui la îndeplinirea obiectivelor de mediu, în special în cazul în care acestea reprezintă soluția cea mai eficientă din punctul de vedere al costurilor.

PRINCIPALELE CONCLUZII ALE ANALIZEI COMISIEI

Opțiunile strategice examinate în cadrul prezentei comunicări au la bază un scenariu de referință care presupune că legislația aflată deja în vigoare, în special Directiva privind depozitele de deșeuri, este implementată integral, dar că, în următorii 20 de ani, nu se va adopta nicio inițiativă suplimentară. Așadar, aceste opțiuni se axează pe costurile și avantajele măsurilor suplimentare, inclusiv o mai bună aplicare a ierarhiei deșeurilor prevăzute de Directiva-cadru privind deșeurile.

Analiza a confirmat existența unor posibilități importante și eficiente din punct de vedere al costurilor. Ea nu a revelat existența vreunei lacune strategice la nivelul Uniunii Europene susceptibile să împiedice statele membre să ia măsuri corespunzătoare, însă a demonstrat că luarea de către UE a unor măsuri suplimentare de sprijin, însoțite de intensificarea stimulentelor la nivel național și de aplicarea adecvată a ierarhiei deșeurilor, ar contribui la crearea de importante avantaje economice și de mediu pentru întreaga UE.

Printre cele mai importante beneficii ale unei gestionări îmbunătățite a deșeurilor biologice s-ar număra evitarea emisiilor de gaze cu efect de seră, fapt care s-ar traduce prin beneficii considerabile pentru societate în raport cu eventualele costuri suplimentare. Totodată, producerea de compost și biogaz de calitate ar contribui la sporirea calității solurilor și a utilizării raționale a resurselor, precum și la un nivel mai ridicat de autosuficiență energetică.

O mai bună aliniere a gestionării deșeurilor biologice la ierarhia deșeurilor și la alte dispoziții ale Directivei-cadru privind deșeurile ar duce la obținerea de beneficii financiare și de mediu între 1,5 miliarde de euro (creșteri moderate ale reciclării) și 7 miliarde de euro (strategii ambițioase de reciclare și prevenire)[17]. Combinarea unor strategii moderat ambițioase de reciclare și de prevenire ar conduce la economii în valoare de 5,5 miliarde de euro (dintre care 4,1 miliarde de euro grație prevenirii generării de deșeuri). Aproximativ 34 de milioane de tone de CO2 echivalent ar putea fi economisite (dintre care 80-90% grație strategiei de prevenire). De asemenea, s-ar crea piețe mai puternice pentru compost și biogaz și s-ar realiza beneficii financiare directe pentru gospodăriile din UE prin prevenirea generării de deșeuri alimentare[18].

MăSURI PRIORITARE DE OPTIMIZARE A GESTIONăRII DEșEURILOR BIOLOGICE ÎN UE - ALTE MăSURI CE TREBUIE LUATE ÎN AFARA IMPLEMENTăRII DIRECTIVEI PRIVIND DEPOZITELE DE DEșEURI

Inițiativele prezentate în această secțiune au scopul de a promova utilizarea optimă a legislației existente, lăsându-le statelor membre o largă marjă de apreciere în ceea ce privește alegerea mijloacelor de acțiune cel mai bine adaptate la circumstanțele în care se află acestea.

Inițiative la nivel de UE

Deși statele membre dispun deja de un mare număr de posibilități în ceea ce privește îmbunătățirea gestionării deșeurilor biologice, luarea de inițiative de sprijin la nivelul UE va fi crucială pentru accelerarea progresului și asigurarea unor condiții echitabile în întreaga Uniune. Prin urmare, Comisia intenționează să ia următoarele măsuri:

Prevenirea generării de deșeuri biologice

În temeiul Directivei-cadru privind deșeurile, statele membre sunt obligate să elaboreze planuri naționale de gestionare a deșeurilor care să respecte ierarhia deșeurilor. Mai mult, acestea trebuie să elaboreze, cel mai târziu până la sfârșitul anului 2013, planuri naționale de gestionare a deșeurilor care să fixeze puncte de referință capabile să înlesnească cuantificarea progreselor. Includerea în aceste programe a obiectivelor naționale de prevenire a deșeurilor biologice ar putea reprezenta o importantă măsură suplimentară.

Marea majoritate a statelor membre nu au luat nicio măsură clară și cuantificabilă în vederea optimizării măsurilor de prevenire a generării de deșeuri. Acest fapt se datorează parțial lipsei unor orientări clare, inclusiv a unor obiective cantitative măsurabile, dar și, în mare măsură, caracterului delicat al acestei chestiuni, percepute în mod negativ ca o restricționare a dreptului de a alege al consumatorilor. Din cauza incertitudinilor referitoare la circumstanțele existente la nivel național, efectele obiectivelor obligatorii ale UE în materie de prevenire nu pot fi evaluate. Cu toate acestea, indicatorii aplicabili măsurilor de prevenire ar putea fi adoptați în conformitate cu procedura de comitologie în temeiul Directivei-cadru privind deșeurile, în vederea susținerii măsurilor luate de statele membre.

Mai mult, Comisia ar putea oferi sprijin suplimentar pentru promovarea celei mai extinse utilizări a bunelor practici. Comisia intenționează să propună, în cadrul procedurii de comitologie, orientări specifice privind prevenirea generării de deșeuri biologice pentru planurile naționale de prevenire a generării de deșeuri și să depună eforturi susținute în vederea propunerii unui set de indicatori vizând evaluarea oportunității de a stabili în viitor obiective în materie de prevenire a generării de deșeuri la nivelul UE . Aceste măsuri ar trebui să ofere stimulentul necesar pentru sporirea măsurilor de prevenire, asigurând totodată respectarea principiul subsidiarității.

Tratarea deșeurilor biologice

În cazul deșeurilor biologice a căror generare nu poate fi prevenită, statele membre trebuie să aleagă cele mai bune opțiuni de gestionare, ținând cont de condițiile lor specifice (de exemplu densitatea populației, cererea de compost și energie etc.). Un număr de state membre au redus deja sau sunt așteptate să reducă dramatic volumul deșeurilor biologice depozitate și să intensifice tratarea biologică a acestora. Cu toate acestea, este improbabil ca, în lipsa unor stimulente suplimentare, statele membre mai puțin avansate să facă progrese importante în viitorul apropiat către compostare și producerea de biogaz. Mai degrabă, ele vor continua să aleagă opțiunile aparent cele mai ușoare, neținând cont de beneficiile și costurile de mediu globale. Acesta este motivul pentru care unele state membre și părți interesate au continuat să solicite luarea de măsuri de către UE în acest sector.

Analiza costuri/beneficii prezentată în detaliu în anexă demonstrează că, la nivel de societate și în cazul întregii UE, beneficiile potențiale par a fi semnificative. Totuși, din cauza existenței unor condiții diferite în statele membre, este nevoie de eforturi suplimentare, din perspectiva subsidiarității, înainte de a analiza necesitatea propunerii unui obiectiv UE privind tratarea biologică. Comisia își va continua analiza, cu scopul de a se pronunța asupra oportunității de a stabili obiective în temeiul Directivei-cadru privind deșeurile până cel târziu în 2014. Se pare că obiectivul privind tratarea biologică va trebui să meargă mână în mână cu consolidarea colectării separate, pentru a asigura buna calitate a compostului și a digestatului.

Alegerea între compostare centralizată sau descentralizată, între producție energetică bazată pe digestie și diferitele modalități de utilizare a energiei produse – transport, electricitate, energie termică – se va face în funcție de condițiile locale (mix energetic, posibile sinergii cu alte strategii) și trebuie lăsată la latitudinea statelor membre.

Propunerea de directivă privind emisiile industriale[19] vizând înlocuirea Directivei IPPC[20] actualmente în vigoare, prevede principiile esențiale pentru autorizarea și controlul instalațiilor de tratare a deșeurilor de dimensiuni mai mari (peste capacitatea de 50 de tone pe zi). O reglementare în materie de deșeuri biologice ar putea completa, fără a afecta, normele sanitare aplicabile pentru colectarea și tratarea subproduselor de origine animală[21].

Protejarea solurilor UE

Compostul și digestatul obținuți pe bază de deșeuri biologice sunt insuficient valorificate. În pofida contribuției extraordinare la utilizarea eficientă a resurselor în UE și la îmbunătățirea solurilor sărace în carbon, volumul cererii din multe state membre suferă de pe urma lipsei de încredere a utilizatorilor finali.

Pentru a remedia această problemă, utilizarea acestor produse trebuie reglementată, astfel încât să nu aibă efecte adverse asupra solurilor.

Trebuie să se stabilească standarde pentru compost și digestat, pentru a permite libera lor circulație pe piața internă, precum și pentru a autoriza utilizarea lor fără a se recurge la monitorizarea și controlul suplimentar al solurilor pe care sunt utilizate. Procedura referitoare la încetarea statutului de deșeu, prevăzută de Directiva-cadru privind deșeurile, ar putea fi metoda cea mai eficientă de stabilire a unor astfel de standarde. Comisia a demarat deja activitatea de evaluare a bazei tehnice pentru o eventuală propunere[22].

Se preconizează că nu toate deșeurile biologice tratate biologic vor respecta standardele aplicabile produselor. Cu toate acestea, materialele respective ar putea aduce o contribuție valoroasă la îmbunătățirea solurilor sărace în carbon, cu condiția să fie aplicate în condiții de siguranță. O armonizare deplină la nivelul UE în acest scop nu este fezabilă, având în vedere diversitatea condițiilor locale (de exemplu calitatea și nevoile solurilor), însă este necesar să se definească norme UE minime care să acționeze ca „o plasă de siguranță” împotriva utilizărilor periculoase.

În prezent, Comisia examinează posibilitatea introducerii unor astfel de cerințe minime prin intermediul Directivei privind nămolul de epurare[23], care se află în stadiu de revizuire. O evaluare a impactului este prevăzută pentru sfârșitul anului 2010, iar o propunere ar trebui să fie prezentată până în 2011, dacă este cazul.

Cercetare și inovare

Cercetarea și inovarea pot da naștere unor noi tehnologii și utilizări pentru deșeurile biologice (aplicații avansate în materie de fertilizare și bioenergie, aplicații biochimice, biomateriale). Cel de-al șaptelea program-cadru al Comunității Europene pentru cercetare și dezvoltare tehnologică (2007-2013) joacă un rol esențial în realizarea acestor progrese. O serie de teme incluse în Programul de cooperare aferent vin în sprijinul activităților destinate să prevină generarea de deșeuri biologice și/sau să maximizeze valoarea economică a acestora.

Eforturi consolidate pentru implementarea integrală a acquis-ului UE existent

Astfel cum au demonstrat progresele realizate în anumite state membre, legislația existentă în domeniul deșeurilor reprezintă o bază excelentă pentru gestionarea avansată a deșeurilor biologice. Cu toate acestea, este esențial ca instrumentele disponibile să fie utilizate la capacitate maximă și să fie aplicate în mod corespunzător. Nu se așteaptă ca eventuale noi dispoziții legislative să compenseze implementarea defectuoasă sau aplicarea laxă a legislației existente. Prin urmare, Comisia – pe lângă sprijinul acordat statelor membre – va spori în mod semnificativ atenția acordată unei mai bune implementări a legislației. În acest scop, Comisia pregătește o serie de orientări privind aplicarea conceptului de ciclu de viață și evaluarea în sectorul deșeurilor[24] .

Aplicarea efectivă a obiectivelor privind redirecționarea deșeurilor prevăzute de Directiva privind depozitele de deșeuri reprezintă una dintre prioritățile de vârf în acest sens. Pot fi luate o serie de măsuri, după caz, pentru consolidarea implementării prezentei directive, printre care se numără monitorizarea îndeaproape a realizării obiectivelor privind redirecționarea deșeurilor, analiza aprofundată a strategiilor statelor membre referitoare la gestionarea deșeurilor biodegradabile , sprijinul financiar european acordat prin intermediul politicilor regionale . Mai mult, Comisia evaluează actualmente posibilitățile de care dispune pentru a garanta o mai bună monitorizare și a acorda un sprijin sporit statelor membre acolo unde este nevoie, cu scopul de a furniza cât mai devreme orientările și de a asigura formarea și cooperarea intensificată.

Etapele descrise mai sus ar valorifica la maximum legislația existentă, utilizând procedurile de comitologie deja convenite și procesele de revizuire. Acordându-le statelor membre spațiul de manevră necesar, aceste etape ar putea contribui semnificativ la realizarea unei bune implementări a legislației în domeniul deșeurilor, cu scopul de a sprijini utilizarea rațională a resurselor în UE.

Măsuri care trebuie luate de statele membre

Planificarea gestionării deșeurilor conform „ierarhiei deșeurilor”

Respectând totodată condițiile locale specifice, statele membre trebuie, în primul rând, să implementeze dispozițiile Directivei-cadru privind deșeurile și să aplice în mod corespunzător „ierarhia deșeurilor” în cadrul planificării la nivel național a gestionării deșeurilor biologice. Utilizarea corectă a acestor dispoziții, care, la 12 decembrie 2010, vor deveni obligatorii din punct de vedere juridic pentru statele membre, ar contribui semnificativ la optimizarea gestionării deșeurilor biologice și ar completa efectele Directivei privind depozitele de deșeuri.

Prevenirea generării de deșeuri biologice

Conform „ierarhiei deșeurilor”, prevenirea generării de deșeuri trebuie consolidată, utilizând la maximum programele prevăzute în acest sens de Directiva-cadru privind deșeurile, inclusiv obiectivele naționale corespunzătoare în materie de prevenire a generării de deșeuri biologice care vizează ruperea legăturii dintre creșterea economică și efectele asupra mediului ale generării de deșeuri biologice, punctele de referință naționale pentru măsurile de prevenire a generării de deșeuri biologice, monitorizarea, evaluarea și raportarea periodică privind progresele înregistrate în ceea ce privește îndeplinirea acestor obiective. Comisia ar putea acorda sprijin în acest sens prin crearea unui cadru pentru astfel de activități (a se vedea punctul 7.1.1.).

Promovarea colectării separate și a tratării biologice a deșeurilor biologice

Compostarea și digestia anaerobă oferă cele mai promițătoare rezultate economice și de mediu pentru deșeurile biologice a căror generare nu poate fi prevenită. Buna calitate a materialelor supuse acestor procese constituie o premisă importantă. În majoritatea cazurilor, acest lucru s-ar putea realiza cel mai bine cu ajutorul colectării separate.

Statele membre trebuie să depună eforturi susținute pentru introducerea colectării separate, în vederea realizării unei reciclări și a unei digestii anaerobe de calitate superioară. Austria, Germania, Luxemburg, Suedia, Belgia, Țările de Jos, Catalonia (Spania) și anumite regiuni din Italia[25] dispun deja de sisteme foarte eficiente bazate pe separarea la sursă a diverselor fluxuri de deșeuri biologice. Sistemele de colectare separată pot varia în mod semnificativ în funcție de, spre exemplu, tipurile de deșeuri colectate (deșeuri alimentare, de grădină etc.) și de disponibilitatea opțiunilor de tratare. Cheia succesului o constituie adaptarea la condițiile locale și proiectarea unor sisteme accesibile utilizatorilor.

Comisia recomandă statelor membre să utilizeze la maximum posibilitățile prevăzute de articolele 11 și 22 din Directiva-cadru privind deșeurile de introducere cu titlu prioritar a sistemelor de colectare separată, în conformitate cu normele în materie de concurență prevăzute de Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Informațiile privind implementarea articolelor respective vor face probabil parte din cerințele de raportare formulate în temeiul Directivei-cadru privind deșeurile.

Protejarea solurilor UE

Comisia intenționează să propună standarde minime de utilizare a compostului și a digestatului în agricultură ca urmare a revizuirii directivei privind nămolul de epurare (a se vedea punctul 7.1.3.). Aceste norme ar urma să fie probabil echivalente cu normele naționale deja în vigoare în unele state membre, sau chiar mai puțin stringente decât acestea, necesitând astfel o reajustare și costuri suplimentare minime.

Compostul – un produs de cea mai înaltă calitate pentru o utilizare mai rațională a resurselor

Statele membre trebuie să promoveze producția și utilizarea compostului provenit din deșeuri biologice „curate” (colectate separat). Ele trebuie să fie proactive în sprijinirea unei utilizări la scară largă a acestui material de către utilizatorii finali. Acest lucru ar duce la o utilizare mai rațională a resurselor atât prin înlocuirea parțială a fertilizatorilor minerali obținuți din surse neregenerabile, cât și prin menținerea calității solurilor UE. Statele membre trebuie să participe activ la definirea criteriilor de calitate definite la punctul 7.1.3 și să sprijine aplicarea lor pentru a accelera dezvoltarea pieței.

Către o eliminare totală a depozitării deșeurilor

În privința depozitării deșeurilor, eforturile depuse la nivel național ar trebui să se concentreze asupra implementării integrale a obiectivelor privind redirecționarea deșeurilor, prevăzute de Directiva privind depozitele de deșeuri, precum și a altor dispoziții ale directivei respective referitoare la depozitarea corectă și în condiții de siguranță a reziduurilor provenite din deșeurile biologice stabilizate.

O serie de state membre, care au luat deja măsurile naționale corespunzătoare, au obținut eliminarea totală a depozitării deșeurilor netratate și o tratare biologică de calitate superioară. Comisia recomandă cu căldură ca toate statele membre să își stabilească drept obiectiv eliminarea totală a depozitării deșeurilor biologice netratate , cât mai rapid și în conformitate cu dispozițiile Directivei-cadru privind deșeurile.

Toate opțiunile clasate pe primele locuri în cadrul ierarhiei deșeurilor își pot aduce contribuția la eforturile privind reducerea la minimum a depozitării deșeurilor. De asemenea, incinerarea cu consum energetic eficient poate contribui la îmbunătățirea globală a gestionării deșeurilor. Cu toate acestea, trebuie să se acorde o atenție deosebită evitării investițiilor excesive în capacitatea de incinerare, fapt care ar limita numărul opțiunilor ulterioare privind intensificarea tratării biologice sau a măsurilor de prevenire. Planurile naționale de gestionare a deșeurilor trebuie să includă o analiză explicită și pe termen lung referitoare la această chestiune.

Producerea de energie pe bază de deșeuri

Decarbonizarea sectorului energetic reprezintă una dintre principalele provocări pentru UE. Deșeurile biologice pot fi convertite în electricitate, energie termică sau combustibili pentru transport cu costuri relativ reduse, limitându-se astfel utilizarea combustibililor fosili și sporind securitatea aprovizionării. Statele membre trebuie să aibă în vedere această oportunitate atunci când elaborează măsuri vizând realizarea, în temeiul Directivei privind energia din surse regenerabile, a obiectivului național obligatoriu privind energia din surse regenerabile pentru 2020[26]. Directiva respectivă recunoaște în special avantajele utilizării deșeurilor în ceea ce privește producerea combustibililor pentru transporturi, considerând că acestea au o contribuție dublă la atingerea obiectivului de 10% aplicabil sectorului combustibililor pentru transporturi.

Îmbunătățirea implementării

Statele membre trebuie să facă o prioritate cheie din implementarea corespunzătoare a instrumentelor juridice ale UE care vizează gestionarea deșeurilor biologice. Cerințele generale de gestionare a deșeurilor, cum ar fi protecția mediului și a sănătății umane în timpul tratării deșeurilor, precum și prioritatea care trebuie acordată prevenirii generării de deșeuri și reciclării acestora sunt prevăzute de Directiva-cadru privind deșeurile, care conține, de asemenea, elemente specifice legate de deșeurile biologice (obiective de reciclare pentru deșeurile provenite din gospodării și alte deșeuri similare, care pot include deșeuri biologice, cerințe privind colectarea separată). Împreună cu Directiva privind depozitele de deșeuri, aceste cerințe formează un cadru legislativ cheie în materie de deșeuri biologice.

Conform elementelor doveditoare expuse în prezenta comunicare și a principiului privind o mai bună reglementare, este imperativ ca statele membre să utilizeze toate oportunitățile puse la dispoziție de legislația UE existentă pentru a optimiza gestionarea deșeurilor biologice.

CONCLUZII

Analiza desfășurată de Comisie confirmă faptul că îmbunătățirea gestionării deșeurilor biologice în UE deține un potențial nevalorificat de a aduce avantaje economice și de mediu. Prezenta comunicare definește măsurile ce trebuie luate pentru exploatarea acestui potențial, prin utilizarea la maximum a cadrului de reglementare existent, lăsând totodată statelor membre o largă marjă de apreciere în ceea ce privește alegerea celor mai bune opțiuni în funcție de circumstanțele proprii.

[1] Directiva 2008/98/CE.

[2] Raport AEM (7/2009) – „Diverting waste from landfill” ( Redirecționarea deșeurilor de la depozitarea în depozitele de deșeuri ).

[3] Directiva 1999/31/CE.

[4] Bulgaria, Cipru, Republica Cehă, Estonia, Grecia, Irlanda, Letonia, Lituania, Malta, Polonia, Portugalia, România, Slovacia, Regatul Unit.

[5] Decizia 1600/2002/CE.

[6] COM(2005) 666 final.

[7] COM(2008) 811 final.

[8] http://circa.europa.eu/Public/irc/env/biowaste_prop/home

[9] http://ec.europa.eu/environment/waste/eventspast/biowaste.htm

[10] Cel de-al 2953-lea Consiliu Mediu, document: 11462/09

[11] „The Food We Waste” ( Mâncarea pe care o irosim ), raport pentru WRAP (Regatul Unit). Aprilie 2008.

[12] Este vorba în mare parte de emisii legate de producția alimentară și de sectorul transporturilor.

[13] Conform dispozițiilor articolului 3 alineatul (4) și ale articolului 21 alineatul (2) din Directiva (CE) 2009/28/CE privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile.

[14] ORBIT/ECN, „Compost production and use in the EU” ( Producerea și utilizarea compostului în UE ), 2008.

[15] Ibidem.

[16] Din componența a aproximativ 45% din solurile UE lipsește humusul.

[17] Totalul beneficiilor pentru UE-27 pentru perioada 2013-2020 - calculate pornind de la măsuri care merg dincolo de implementarea legislației existente.

[18] A se vedea anexa (8.3).

[19] COM(2007) 843 final.

[20] Directiva 96/61/CE.

[21] Regulamentul (CE) nr. 1774/2002.

[22] A se vedea raportul final CCC-IPTS „End of Waste Criteria” (C riteriile privind încetarea statutului de deșeu ).

[23] Directiva 86/278/CEE.

[24] http://lct.jrc.ec.europa.eu/eplca/deliverables/international-reference-life-cycle-data-system-ilcd-handbook

[25] ACR+: Gestionarea deșeurilor biodegradabile provenite din gospodării: Care sunt perspectivele pentru autoritățile locale europene?

[26] Directiva 2009/28/CE.