COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Strategia de extindere și principalele provocări în perioada 2012-2013 /* COM/2012/0600 final */





COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Strategia de extindere și principalele provocări în perioada 2012-2013 1. Introducere Politica de extindere a UE se aplică de mai bine de patru decenii. Prin aderările succesive, numărul membrilor a crescut treptat de la șase, cifra inițială, la 27. Croația urmează să devină cel de-al 28-lea membru, la 1 iulie 2013. Prin politica sa de extindere, UE a răspuns, încă de la crearea sa, aspirațiilor legitime ale popoarelor de pe continentul nostru de a fi unite în efortul european comun. Politica de extindere a adus națiuni și culturi împreună, oferindu-i Uniunii Europene diversitate și dinamism și îmbogățind-o astfel. Mai mult de trei pătrimi dintre statele membre ale UE au fost, înainte de a deveni membre, „implicate în procesul de aderare”. Într-un moment în care UE se confruntă cu provocări majore și cu incertitudini semnificative la scară mondială și integrarea economică, financiară și politică capătă un nou impuls, politica de extindere continuă să contribuie la pace, securitate și prosperitate pe continentul nostru. Într-un cadru de condiționalitate strictă, dar justă, perspectiva aderării reprezintă motorul reformelor politice și economice, transformând societățile și creând noi oportunități pentru cetățeni și întreprinderi. În același timp, extinderea consolidează atuurile politice și economice ale Uniunii. Exercitându-și rolul de lider prin politica sa de extindere, UE poate profita de beneficiile unui continent mai puternic și mai unit și își demonstrează, în același timp, capacitatea continuă de a acționa la scară mondială. Cea mai recentă extindere care a inclus țările din Europa Centrală și de Est nu numai că a unit estul și vestul după decenii întregi de separare artificială, ci a și oferit beneficii reciproce în ceea ce privește accentuarea integrării comerciale, lărgirea pieței interne, încurajarea economiilor de scară, extinderea investițiilor și crearea de locuri de muncă. De la începutul negocierilor și până la aderarea propriu-zisă, exporturile dinspre UE către țările aderente au atins o cifră de cel puțin trei ori mai mare decât cea inițială. Se estimează că o treime din creșterea economică a țărilor aderente, care era deja semnificativă în respectiva perioadă, s-a datorat efectelor extinderii. Consolidarea statului de drept și a guvernanței democratice este esențială pentru procesul de extindere. Lecțiile învățate din extinderile anterioare subliniază importanța acordării unei atenții sporite acestor domenii și îmbunătățirii în continuare a calității procesului. Astfel, se consolidează și se promovează și mai mult stabilitatea într-o regiune recent zguduită de conflicte și se sprijină crearea, în sud-estul Europei, a unui mediu propice creșterii și investițiilor, intensificarea cooperării regionale și depășirea unor provocări comune, precum combaterea criminalității organizate și a corupției. Se abordează aspecte de interes direct în materie de justiție, securitate și drepturi fundamentale, atât pentru cetățenii din UE, cât și pentru cei din țările implicate în procesul de aderare. Odată cu aprobarea de către Consiliu, în luna iunie, a noii abordări propuse de Comisie referitoare la capitolele „Sistemul judiciar și drepturile fundamentale” și „Justiția, libertatea și securitatea”, ca parte a cadrului de negociere pentru Muntenegru, chestiunea statului de drept a fost ancorată ferm în centrul procesului de aderare, creând baza pentru negocierile viitoare. Dificultățile existente în prezent în zona euro au dominat agenda politică a UE pe parcursul anului trecut. Împreună cu recentele crize financiare mondiale, acest lucru a evidențiat interdependența economiilor naționale atât în interiorul, cât și în afara UE. Provocările cu care se confruntă zona euro subliniază importanța continuării procesului de consolidare a stabilității economice și financiare și de încurajare a reformelor și a creșterii economice și în țările implicate în procesul de aderare. Consolidarea integrării politice, economice și financiare în cadrul UE care rezultă din acest demers va trebui, de asemenea, să fie luată în considerare în procesul de extindere. Consolidarea rezilienței în situații de criză a țărilor implicate în procesul de aderare este o chestiune de interes comun. Procesul de extindere reprezintă un instrument puternic în acest scop. O Uniune Europeană mai puternică și mai extinsă va fi mai bine pregătită să facă față acestor provocări. De exemplu, dinamismul economiei Turciei, rolul geopolitic al acesteia, contribuția sa la securitatea energetică, precum și populația sa tânără reprezintă o oportunitate atât pentru Turcia, cât și pentru UE în contextul unei perspective de aderare. Combaterea riscurilor de instabilitate în Balcanii de Vest este în mod evident în interesul nostru comun, având în vedere moștenirea războiului și a diviziunii care a afectat profund această regiune. Procesul de extindere sprijină avocații reformei în regiune, consolidând mai mult tranziția postbelică la democrație a regiunii. Acesta contribuie la evitarea unor costuri, mult mai ridicate, care ar apărea în cazul în care ar trebui să se facă față consecințelor instabilității. Consolidarea stabilității și a democrației în sud-estul Europei reprezintă, de asemenea, o investiție în realizarea unei democrații profunde și durabile în vecinătatea extinsă a UE. Consensul reînnoit privind extinderea, asupra căruia s-a convenit în cadrul Consiliului European, rămâne baza politicii de extindere a UE. Această politică se întemeiază pe principiul consolidării angajamentelor, al unei condiționalități echitabile și riguroase și al unei bune comunicări cu publicul, acestea fiind coroborate cu capacitatea UE de a integra noi membri. Agenda de extindere actuală cuprinde Balcanii de Vest, Turcia și Islanda. UE a afirmat în mod consecvent că politica sa față de Balcanii de Vest este una de incluziune, mai multe Consilii Europene confirmând faptul că viitorul întregii regiuni se găsește în UE. Procesul de stabilizare și de asociere rămâne cadrul comun pentru pregătirile necesare. Menținerea credibilității procesului de extindere este esențială pentru succesul acestuia. Astfel, este necesar să se asigure desfășurarea unor reforme ambițioase în țările implicate în procesul de aderare, astfel încât acestea să îndeplinească criteriile stabilite, în special criteriile de la Copenhaga. În același timp, trebuie să se asigure sprijinul statelor membre și al cetățenilor lor. Este esențială promovarea înțelegerii și a dezbaterilor în cunoștință de cauză pe tema impactului politicii de extindere, în special într-un moment în care UE se confruntă cu provocări majore. În acest context, principiul central este cel al meritelor proprii. Ritmul în care fiecare țară avansează în direcția aderării la UE depinde de rezultatele sale în ceea ce privește îndeplinirea condițiilor necesare. Prin urmare, extinderea este, prin definiție, un proces gradual, bazat pe aplicarea solidă și durabilă a reformelor de către țările implicate. Noua abordare a negocierilor în domeniul statului de drept introduce necesitatea obținerii, pe întreaga durată a negocierilor, a unor bilanțuri pozitive solide în ceea ce privește implementarea reformei. Reformele trebuie să fie adânc înrădăcinate și să nu fie reversibile. Aderarea iminentă a Croației, începerea negocierilor de aderare cu Muntenegru în iunie și obținerea statutului de țară candidată de către Serbia în martie arată că UE își respectă angajamentele de îndată ce sunt îndeplinite condițiile. Aceste evoluții pozitive trimit de asemenea un important semnal al puterii de transformare pe care o are procesul de extindere și al oportunităților care pot apărea într-o zonă divizată de război cu doar o jumătate de generație în urmă. Ele stimulează și încurajează toate țările din regiune să își accelereze propriile pregătiri în vederea unei eventuale aderări la UE. Au existat o serie de evoluții pozitive în țările implicate în procesul de aderare în cursul anului trecut. Pe lângă cele privind Croația, Muntenegru și Serbia, au fost obținute rezultate pozitive în fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, unde dialogul la nivel înalt privind aderarea a dus la sporirea atenției acordate reformelor de către autorități. În Albania, dialogul dintre guvern și opoziție a permis depășirea în mare măsură a impasului politic prin adoptarea unor reforme electorale și parlamentare. Negocierile de aderare cu Islanda înregistrează progrese. Turcia sprijină activ noua agendă pozitivă anunțată anul trecut și lansată de Comisie în mai 2012. În același timp, majoritatea țărilor mai au de realizat reforme. Chestiunile legate de drepturile omului, buna guvernanță, statul de drept, care includ aspecte precum lupta împotriva corupției și a criminalității organizate, capacitatea administrativă, șomaj, reforma economică și incluziunea socială rămân provocări majore. Este adesea nevoie de asumarea unei mai mari responsabilități în ceea ce privește reformele și de obținerea voinței politice necesare pentru a avansa. Consolidarea libertății de exprimare și a independenței mass-mediei reprezintă în continuare o provocare majoră. Procesul de aderare rămâne afectat uneori de probleme bilaterale. Procesul de extindere este, prin natura sa, unul de incluziune și necesită o largă participare a părților interesate. În țările implicate în procesul de aderare, consensul politic și sprijinul larg al populației față de reformele indispensabile contribuie în mod semnificativ la transformarea necesară pentru realizarea de progrese pe calea către UE. Prezenta comunicare evaluează starea actuală a agendei de extindere a Uniunii Europene. Pe baza analizelor aprofundate pentru fiecare țară, care o însoțesc[1], comunicarea face un bilanț al progreselor realizate de aceste țări în vederea aderării, evaluează stadiul în care au ajuns în prezent și perspectivele acestora pentru următorii ani și formulează o serie de recomandări în acest sens. La fel ca și în anii precedenți, o atenție deosebită se acordă unor provocări-cheie, cum ar fi sprijinul acordat de UE țărilor implicate în procesul de aderare, inclusiv prin intermediul Instrumentului de asistență pentru preaderare. 2. Provocări-cheie 2.1. Plasarea statului de drept în centrul politicii de extindere Experiența extinderilor recente și provocările cu care se confruntă țările implicate în procesul de aderare subliniază importanța plasării statului de drept și mai mult în centrul politicii de extindere. O nouă abordare a negocierilor în domeniul judiciar și al drepturilor fundamentale și în ceea ce privește justiția, libertatea și securitatea a fost propusă în documentul de strategie de anul trecut și aprobată de către Consiliu. Această abordare este în prezent reflectată într-un cadru de negociere adoptat în iunie 2012 pentru negocierile cu Muntenegru, care ancorează ferm statul de drept în centrul procesului de aderare și pune bazele pentru negocierile viitoare. Țările care aspiră să adere la Uniune trebuie să facă dovada capacității lor de a consolida punerea în practică a valorilor pe care se bazează Uniunea, în toate etapele procesului de aderare. Acestea trebuie să stabilească și să promoveze, încă de la început, funcționarea corespunzătoare a instituțiilor de bază necesare pentru guvernanța democratică și statul de drept, începând cu parlamentul național și trecând prin administrația publică și sistemul judiciar, care cuprinde instanțele, parchetul public și autoritățile de aplicare a legii. Există o serie de provocări-cheie cu care se confruntă majoritatea țărilor implicate în procesul de aderare în aceste domenii. În ceea ce privește sistemul judiciar, țările trebuie să se asigure că acesta este independent, imparțial și responsabil, precum și capabil de a garanta procese echitabile. Țările trebuie, de asemenea, să se asigure că sistemele lor judiciare funcționează eficient, fără durate excesive ale procedurilor. În acest sens, majoritatea țărilor au introdus strategii de reformă judiciară. S-au înregistrat progrese în ceea ce privește consolidarea independenței consiliilor judiciare de stat și, în unele cazuri, noile proceduri de numire a magistraților. Cu toate acestea, persistă numeroase provocări, în special în ceea ce privește garantarea unei mai bune proceduri de numire a judecătorilor și a procurorilor, găsirea echilibrului între independența și răspunderea judiciară, inclusiv prin abordarea problemei imunității judiciare, precum și reducerea, în multe cazuri, a întârzierilor excesive în cauzele aflate pe rol. Executarea hotărârilor judecătorești rămâne o provocare. Pe lângă reformele legislative și administrative, o schimbare în cultura judiciară este necesară în multe cazuri pentru a acorda o atenție sporită furnizării unui serviciu pentru cetățeni. Corupția rămâne răspândită în majoritatea țărilor implicate în procesul de aderare. Corupția subminează statul de drept, are un impact negativ asupra mediului de afaceri și a bugetelor naționale și afectează viața de zi cu zi a cetățenilor în domenii precum sănătatea și educația. Omniprezența corupției permite infiltrarea grupurilor infracționale organizate în sectorul public și privat. Țările trebuie să asigure un cadru ferm pentru prevenirea corupției, în special în ceea ce privește o mai mare transparență la nivelul organismelor publice și al utilizării fondurilor publice. Organismele de aplicare a legii trebuie să fie proactive, bine coordonate și eficiente, astfel încât să se garanteze cercetarea, urmărirea și sancționarea corespunzătoare a cazurilor de corupție, inclusiv la nivel înalt. În numeroase țări implicate în procesul de aderare sunt necesare eforturi suplimentare în ceea ce privește finanțarea partidelor politice și a campaniilor electorale, gestionarea conflictelor de interese, transparența în domeniul achizițiilor publice, accesul la informații și sechestrarea și confiscarea bunurilor. În unele cazuri, servicii specializate de urmărire penală au fost instituite și funcționează bine. Mai sunt încă multe de făcut în vederea obținerii succeselor necesare. Trebuie realizate statistici fiabile pentru a facilita monitorizarea succesului politicilor de combatere a corupției. Combaterea criminalității organizate rămâne o prioritate-cheie și reprezintă o problemă majoră în majoritatea țărilor implicate în procesul de aderare. Având în vedere natura transfrontalieră a multor activități infracționale, este nevoie de o strânsă cooperare între organismele de aplicare a legii și cele judiciare din regiune, cu statele membre ale UE, precum și la nivel internațional. Organismelor de aplicare a legii trebuie să li se pună la dispoziție instrumente juridice și de investigare eficace pentru a combate și a sancționa în mod corespunzător criminalitatea organizată. În special, capacitatea lor de a desfășura investigații financiare trebuie să fie îmbunătățită. Se înregistrează progrese, însă în majoritatea țărilor mai sunt încă multe de făcut pentru a se garanta anchete proactive, o urmărire judiciară eficientă și o cooperare națională și internațională mai strânsă. Comisia continuă să sprijine realizarea unei rețele regionale de procurori care vor primi asistență din partea experților detașați ai statelor membre. Cooperarea operațională cu agențiile europene relevante, în special Europol, ar trebui continuată. În majoritatea țărilor implicate în procesul de aderare, reforma administrației publice continuă să fie o prioritate-cheie în cadrul criteriilor politice. Ca parte esențială a guvernanței democratice și a statului de drept, reforma vizează o mai mare transparență, răspundere și eficiență și o mai mare atenție acordată nevoilor cetățenilor și ale întreprinderilor. Procedurile administrative adecvate, inclusiv în ceea ce privește resursele umane și gestionarea finanțelor publice – care cuprinde și colectarea impozitelor – și sistemele statistice fiabile și independente sunt de o importanță fundamentală pentru funcționarea statului și pentru implementarea reformelor necesare pentru integrarea în UE. Țările trebuie să își intensifice eforturile pentru a-și îmbunătăți administrațiile publice la toate nivelurile pe baza strategiilor naționale globale. Recunoscând provocările cu care se confruntă țările implicate în procesul de aderare, Comisia își va consolida capacitatea de evaluare și monitorizare, identificând lipsurile esențiale și oferind ajutor în planificarea, stabilirea priorităților și implementarea reformelor. Drepturile civile, politice, sociale și economice, precum și drepturile persoanelor care aparțin minorităților, sunt elemente-cheie în majoritatea țărilor implicate în procesul de aderare. Aceste drepturi fundamentale sunt în mare măsură garantate prin lege, însă, în multe cazuri, aplicarea acesteia este problematică. În unele cazuri există încă lacune legislative, de exemplu, în ceea ce privește domeniul de aplicare a legislației împotriva discriminării. Instituțiile naționale pentru drepturile omului, cum ar fi avocații poporului, necesită adesea consolidări semnificative, la fel ca și organismele de aplicare a legii care tratează probleme precum infracțiunile săvârșite din ură și violența pe criterii de sex. Atitudinile societale generale față de grupurile vulnerabile precum minoritățile etnice, persoanele cu handicap și lesbienele, homosexualii, bisexualii și persoanele transgender rămân o problemă comună. Țările implicate în procesul de aderare se caracterizează, în general, prin peisaje mediatice pluraliste. În unele țări s-au înregistrat progrese în direcția dezincriminării calomniei. Cu toate acestea, în mai multe țări, libertatea de exprimare constituie în continuare un motiv serios de îngrijorare, intervențiile politice, presiunile economice, autocenzura și protecția insuficientă a jurnaliștilor împotriva hărțuirii sau chiar a atacurilor violente fiind la ordinea zilei. În Turcia, în special, cadrul juridic nu protejează încă suficient libertatea de exprimare, iar numărul mare al acțiunilor în justiție și al anchetelor deschise împotriva jurnaliștilor, precum și presiunile nejustificate exercitate asupra mass-mediei, reprezintă un motiv serios de îngrijorare. Având în vedere provocările care persistă în acest domeniu, Comisia intenționează să organizeze, în prima jumătate a anului 2013, o urmare a conferinței „Speak up!” din mai 2011. Acest eveniment ar trebui să reunească părțile interesate din mass-media și societatea civilă din Balcanii de Vest și Turcia, care să discute în ce măsură guvernele abordează prioritățile-cheie în vederea atingerii standardelor europene privind libertatea de exprimare. Comisia va continua să colaboreze strâns cu Parlamentul European în acest domeniu. Acestor aspecte li se va acorda în continuare o importanță deosebită în procesul de aderare. Date fiind provocările existente și faptul că reformele se realizează pe termen lung, capitolele „Sistemul judiciar și drepturile fundamentale” și „Justiția, libertatea și securitatea” vor fi abordate la începutul negocierilor astfel încât să se asigure un interval de timp cât mai mare pentru stabilirea legislației, pentru crearea instituțiilor necesare și pentru obținerea, înainte de încheierea negocierilor, a unor bilanțuri pozitive solide în ceea ce privește implementarea reformelor. Aceste capitole vor fi deschise pe baza planurilor de acțiune care urmează să fie adoptate de către autoritățile naționale. Comisia va oferi orientări ample în rapoartele sale de examinare analitică pentru a sprijini elaborarea acestor planuri de acțiune de către țara candidată. Un element nou îl constituie introducerea unor criterii de referință interimare care vor fi stabilite în momentul deschiderii negocierilor. Numai după ce acestea vor fi respectate, Consiliul va stabili criteriile de referință finale. În acest mod, negocierile se vor desfășura într-un cadru structurat care ia în considerare perioada de timp necesară pentru implementarea corespunzătoare a reformelor și pentru obținerea unor bilanțuri pozitive solide. Procesul va fi însoțit de garanții și măsuri corective, pentru a se permite, de exemplu, actualizarea criteriilor de referință și pentru a se asigura un echilibru global între capitole în ceea ce privește progresele înregistrate la nivelul negocierilor. Noua abordare prevede, de asemenea, sporirea transparenței și promovarea participării la procesul de negociere și de reformă, candidații fiind încurajați să își dezvolte prioritățile de reformă printr-un proces de consultare cu părțile interesate relevante, astfel încât să asigure un maximum de sprijin pentru implementarea respectivelor priorități. Comisia va continua se monitorizeze cu precădere progresele înregistrate în aceste domenii. Fondurile IPA vor continua să fie orientate în direcția sprijinirii implementării reformei. Consolidarea statului de drept și a administrației publice este esențială pentru ca țările implicate în procesul de aderare să se apropie de UE și, în cele din urmă, să își asume pe deplin obligațiile asociate calității de stat membru. În spiritul noii abordări, chiar și înainte de deschiderea negocierilor de aderare, chestiunea statului de drept se bucură de o atenție sporită. Examinarea analitică a capitolelor-cheie în ceea ce privește statul de drept a fost inițiată încă înainte de începerea negocierilor globale cu Muntenegru. Celelalte țări candidate, fosta Republică iugoslavă a Macedoniei și Serbia, au fost, de asemenea, invitate să participe la sesiunile explicative de examinare analitică. Prioritățile-cheie stabilite drept condiții pentru deschiderea negocierilor de aderare cu Albania sunt puternic axate pe statul de drept. Chestiunile aferente statului de drept se află în centrul diverselor inițiative specifice fiecărei țări, care au fost lansate de Comisie anul trecut și care sunt menționate în partea 3 din prezenta comunicare. 2.2. Cooperarea regională și reconcilierea în Balcanii de Vest Cooperarea regională și relațiile de bună vecinătate sunt elemente esențiale ale procesului de stabilizare și de asociere și, ca atare, sunt monitorizate îndeaproape de către Comisie în toate etapele procesului de aderare. În cursul anului trecut au fost înregistrate progrese suplimentare în acest sens. Contactele bilaterale și multilaterale între liderii și politicienii din regiune au continuat și în domeniile sensibile, cum ar fi crimele de război, frontierele, returnarea refugiaților, criminalitatea organizată și cooperarea polițienească, precum și în forurile regionale cum ar fi Comunitatea Energiei, spațiul aerian comun european, zona centrală europeană de comerț liber (CEFTA) și Școala regională de administrație publică. A fost numit un nou Secretar General al Consiliului de Cooperare Regională (CCR). Comisia așteaptă cu interes ca CCR să își dezvolte în continuare, în cadrul cooperării regionale, rolul său de platformă destinată promovării aspectelor importante pentru întreaga regiune și perspectiva sa europeană, integrând astfel și mai mult tema cooperării regionale în agenda politică a țărilor vizate. Cooperarea regională ar trebui să fie o chestiune asumată și gestionată la nivel regional. Dezacordurile referitoare la aspectele interetnice sau la statut, în special în Bosnia și Herțegovina și Kosovo*, continuă să împiedice funcționarea instituțiilor, încetinind procesul de reformă și având uneori implicații regionale mai extinse. A-și urma calea către UE constituie cea mai bună modalitate prin care țările pot aborda aceste probleme. Chestiunile etnice dificile pot fi abordate cu succes prin dialog și compromis, astfel cum s-a demonstrat prin procesul de punere în aplicare, care se desfășoară în prezent, a Acordului-cadru de la Ohrid în fosta Republică iugoslavă a Macedoniei. Diferențele de opinie privind statutul Kosovo au continuat să împiedice dezvoltarea unor relații mai strânse cu UE. Problema nordului Kosovo rămâne o provocare majoră. Pentru a se înregistra progrese în privința acestor aspecte va fi nevoie de colaborarea, într-un spirit constructiv, a tuturor actorilor implicați. Noi rezultate au fost obținute în dialogul Belgrad-Pristina, încheindu-se acorduri în domeniul cooperării și al reprezentării regionale și în cel al gestionării integrate a frontierelor/liniilor de demarcație. Acest din urmă acord nu a fost încă pus în aplicare. Interpretarea dată de Serbia acordului privind cooperarea regională și reprezentarea Kosovo a fost clarificată ulterior și, după cum reiese din prima sa punere în aplicare, nu mai constituie un obstacol în calea participării tuturor părților la cooperarea regională. Punerea în aplicare a altor acorduri încheiate în ceea ce privește libertatea de circulație, cartea funciară, registrele de stare civilă, ștampilele vamale și acceptarea reciprocă a diplomelor a fost inegală și a avut, până în prezent, un impact limitat pe teren. Trebuie realizate urgent progrese suplimentare în acest proces. Vocile care cer reconcilierea au o rezonanță mai profundă în rândul populației în general, punând baze mai puternice în ceea ce privește abordarea problemelor legate de moștenirea războiului, cum ar fi crimele de război, refugiații și tensiunile interetnice. Inițiativele ONG-urilor și ale societății civile – cum ar fi Inițiativa tinerilor pentru drepturile omului, Comisia „Adevăr și Reconciliere” (RECOM) și inițiativa Igman – joacă un rol important în consolidarea reconcilierii în rândul cetățenilor din regiune și ar trebui sprijinite. Cu toate acestea, vigilența va fi încă necesară în anii următori pentru a contracara reflexele naționaliste. Guvernele și liderii politici în special trebuie să depună mai multe eforturi pentru a promova un mediu propice asumării trecutului. Problemele care decurg din conflictele anterioare, împreună cu alte probleme bilaterale nerezolvate, rămân provocări-cheie pentru stabilitatea din Balcanii de Vest și trebuie să fie abordate de urgență. Soluționarea acestor probleme va elimina un impediment major în calea aderării la UE a țărilor din Balcanii de Vest. În ceea ce privește crimele de război, finalizarea proceselor penale în cazul crimelor comise în timpul războaielor din fosta Iugoslavie este esențială pentru o reconciliere durabilă. Cooperarea cu Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie (TPII) a continuat. Aceasta a urmat unor măsuri decisive adoptate anterior de țările din regiune, care au oferit TPII o bază adecvată pentru a-și finaliza lucrările, chiar dacă unele procese ar putea continua și după data de finalizare preconizată inițial, și anume luna decembrie a anului 2014. În timp ce activitatea TPII se apropie de sfârșit, guvernele implicate se confruntă în continuare cu provocări majore în ceea ce privește combaterea impunității în cazul crimelor de război în propriile jurisdicții. Cu ajutorul voinței politice, al unei mai mari concentrări a resurselor, al unei cooperări regionale accentuate și al soluționării problemelor prin extrădarea propriilor resortisanți, țările din regiune pot garanta că miilor de victime ale războiului li se face dreptate. Problema persoanelor dispărute trebuie abordată pe deplin. Comisia sprijină întru totul anchetele care se desfășoară sub auspiciile EULEX în presupusele infracțiuni, care includ și cazuri de trafic de organe, săvârșite în timpul conflictului din Kosovo și după încheierea acestuia și abordate în cadrul raportului Marty aprobat de Adunarea Parlamentară a Consiliului Europei. În ceea ce privește refugiații, o declarație ministerială a fost semnată în noiembrie 2011 la Belgrad de Serbia, Croația, Bosnia și Herțegovina și Muntenegru, prin care se reînnoia angajamentul politic de a finaliza procesul de la Sarajevo. Programul regional comun de locuințe a fost aprobat și prezentat în cadrul unei conferințe internaționale a donatorilor din aprilie 2012, la care UE și comunitatea internațională s-au angajat să ofere un sprijin financiar suplimentar substanțial. Autoritățile naționale trebuie să asigure punerea în practică a acestui program, care vizează facilitarea returnării durabile a refugiaților celor mai vulnerabili la locul lor de origine sau a integrării locale a acestora în regiunea în care s-au refugiat. Acest lucru ar permite închiderea ultimelor centre de primire a refugiaților și a persoanelor strămutate în interiorul țării (PSI) din această regiune și radierea oficială a celor 74 000 de refugiați rămași. Comisia salută aceste evoluții și invită țările să își continue cu hotărâre eforturile în vederea soluționării problemelor rămase în materie de refugiați și persoane strămutate în interiorul țării. Aspectele legate de minorități rămân o provocare-cheie în Balcanii de Vest. În general, există cadre juridice solide și complete care reglementează protecția minorităților. Însă punerea în practică a acestora este adesea complicată, în special atunci când există o legătură cu conflicte recente. Prin educație, prin realizarea unor ample dezbateri publice și prin acțiuni de sensibilizare trebuie încurajată o cultură generală de acceptare a minorităților. Este necesar să se abordeze în mod proactiv cazurile de infracțiuni săvârșite din ură și cazurile de discriminare. Romii rămân deosebit de dezavantajați în întreaga regiune. Comisia va continua să sprijine măsurile adoptate pentru remedierea acestei situații, inclusiv în cadrul Decadei romilor. Țările ar trebui să pună în practică concluziile operaționale la care au subscris în cadrul seminarelor privind romii organizate de Comisie în 2011. În spiritul unor bune relații de vecinătate, problemele bilaterale deschise trebuie rezolvate cu hotărâre de părțile implicate, cât mai devreme posibil în procesul de extindere, ținând cont de interesele generale ale UE. S-au înregistrat puține progrese privind astfel de subiecte pe parcursul anului trecut. Comisia solicită părților să depună toate eforturile necesare în vederea rezolvării dezacordurilor rămase nesoluționate, în conformitate cu principiile și cu mijloacele stabilite, inclusiv prin sesizarea, în anumite chestiuni și dacă este necesar, a Curții Internaționale de Justiție sau a altor organe de soluționare a litigiilor, existente sau alcătuite ad hoc. Problemele bilaterale nu ar trebui să frâneze procesul de aderare. Comisia este dispusă să faciliteze crearea impulsului politic necesar pentru căutarea unor soluții și să sprijine inițiativele în acest sens. Acordul de arbitraj privind frontierele, încheiat între Slovenia și Croația, a cărui punere în aplicare a început în cursul anului 2012, pregătește terenul pentru rezolvarea acestei probleme bilaterale și constituie un bun exemplu pentru realizarea de progrese. Comisia subliniază importanța declarației Croației privind promovarea valorilor europene în sud-estul Europei și salută în special angajamentul Croației de a nu lăsa problemele bilaterale să stea în calea procesului de aderare a țărilor candidate. În ceea ce privește fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, Comisia subliniază faptul că este în continuare esențial să se găsească o soluție negociată și reciproc acceptabilă, sub auspiciile ONU, la dezacordurile legate de numele țării. Trebuie găsită o soluție fără întârziere. 2.3. Provocările de ordin economic și social Consolidarea redresării economice în țările implicate în procesul de aderare Există o imagine de ansamblu contradictorie în ceea ce privește evoluțiile socioeconomice în țările implicate în procesul de aderare. Toate țările implicate în procesul de aderare au menținut în general o stabilitate macroeconomică, dar riscurile fiscale au crescut semnificativ în unele dintre acestea. Impactul crizei economice este resimțit în întreaga regiune: confruntați cu niveluri scăzute de competitivitate, venituri și investiții și cu niveluri ridicate și crescânde ale șomajului, Balcanii de Vest au căzut din nou în recesiune. Performanța în materie de creștere a economiei Turciei poate fi atribuită, într-o mare măsură, politicilor macroeconomice prudente și reformelor inițiate cu mult înainte de criza mondială. Cu toate acestea, pentru a stimula creșterea și a consolida în continuare economia, mai rămân multe de făcut. Dinamica pozitivă a economiei Turciei oferă o ocazie bună de a se angaja în reforme structurale suplimentare, în special în ceea ce privește educația, infrastructurile și politica în domeniul pieței forței de muncă. În urma prăbușirii sistemului bancar, economia Islandei s-a contractat în total cu 12 %. Redresarea economică, bazată atât pe exporturi, cât și pe o cerere internă puternică, a început în 2011 și a continuat în acest an. Stabilizarea economiei s-a realizat printr-o restructurare fermă și prin întărirea sectorului bancar, prin consolidarea finanțelor publice și printr-o combinație prudentă de politici, dar și prin controlul circulației capitalurilor, a cărui eliminare rămâne în continuare o provocare. După o ușoară redresare în 2010 și 2011, majoritatea economiilor din Balcanii de Vest s-a contractat din nou în 2012, în urma evoluțiilor negative din Uniunea Europeană. Croația, Bosnia și Herțegovina și Serbia sunt din nou în recesiune. Albania, Kosovo și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei rezistă mai bine condițiilor nefavorabile. Creșterea acestora a continuat, dat fiind că au fost în măsură să facă față cererii interne și că sunt mai puțin afectate de scăderea schimburilor comerciale. Sectorul financiar a rămas stabil în toate țările, deși calitatea portofoliului de credite s-a deteriorat și mai mult. Depresiunea prelungită a agravat în mod cât se poate de vizibil condițiile sociale deja dificile. Șomajul a continuat să crească și atinge în prezent, în medie, 21 % în Balcanii de Vest, cu valori însă mult mai ridicate în Bosnia și Herțegovina, Serbia, fosta Republică iugoslavă a Macedoniei și Kosovo. Tinerii sunt afectați în mod deosebit. Lucru și mai îngrijorător, tendința rezultatelor favorabile în ceea ce privește reducerea sărăciei, înregistrate în perioada premergătoare crizei, este în prezent inversată. În special, clasa de mijloc recent apărută a devenit mai vulnerabilă, rezervele și economiile financiare ale gospodăriilor fiind epuizate. Diverse sondaje de opinie arată că nemulțumirea populației față de situația economică și socială este în creștere, dat fiind că mulți cetățeni nu își mai pot permite bunuri și servicii de bază. Aceste tendințe, în paralel cu diminuarea creșterii în acest an sau chiar cu o nouă recesiune, indică necesitatea unui răspuns politic cu mult mai proactiv pentru a reduce deteriorarea condițiilor sociale, inclusiv șomajul și sărăcia, care să încurajeze de exemplu investițiile, sprijinind astfel crearea de locuri de muncă, și să orienteze mai bine investițiile în sectorul social. Țările sunt conștiente de nevoia unor reforme prioritare și a unor măsuri de promovare a creșterii și a locurilor de muncă. Cu toate acestea, angajamentul politic în direcția implementării acestor reforme este adesea insuficient. Colectarea impozitelor, planificarea bugetară și execuția bugetului nu s-au îmbunătățit suficient de-a lungul anilor. Transferurile bugetare sunt în continuare orientate în mod necorespunzător și nu contribuie la îmbunătățirea situației sociale. Piețele forței de muncă continuă, în mare parte, să fie caracterizate de o lipsă a reformelor, iar sistemele de formare profesională nu contribuie la reducerea neconcordanțelor dintre cererea și oferta de calificări. Ca urmare, lucrătorii caută adesea un loc de muncă în străinătate. Pe termen scurt, acest lucru este benefic pentru economie, având în vedere repatrierea fondurilor și diminuarea șomajului, însă pe termen lung, el limitează potențialul de creștere din perspectiva reducerii forței de muncă și a exodului de creiere. La nivel microeconomic, multe țări au implementat reforme pentru a facilita înființarea de societăți sau au dezvoltat programe pentru a atrage investitorii străini, însă mediul de afaceri continuă să fie afectat de deficiențele statului de drept și de sectorul informal de mari dimensiuni. UE se angajează să acorde și în continuare sprijin țărilor, prin consiliere politică și asistență financiară, și colaborează îndeaproape cu IFI pentru a dirija împrumuturile avantajoase către domeniile prioritare. Comisia va continua să asocieze țările implicate în procesul de aderare la Strategia Europa 2020 și va examina posibilitatea organizării de reuniuni ASA mai bine direcționate pentru a aborda chestiunea competitivității și a ocupării forței de muncă. În acest scop și în conformitate cu Strategia Europa 2020, țările implicate în procesul de aderare sunt încurajate să aibă în vedere obiective naționale în materie de ocupare a forței de muncă, inovare, schimbări climatice, energie, educație, reducerea sărăciei și incluziunea socială. În plus, începând din 2013, Comisia va demara treptat un dialog cu țările implicate în procesul de aderare pe tema programelor de ocupare a forței de muncă și de reformă socială, urmărind o abordare cuprinzătoare a ocupării forței de muncă și a politicii sociale. Comisia va promova, de asemenea, o mai bună participare la programele UE, astfel încât țările implicate în procesul de aderare să poată colabora cu statele membre în domeniile inițiativelor emblematice ale Strategiei Europa 2020. Grupurile de politică regională și CCR au înregistrat progrese importante în adaptarea procesului Europa 2020 la nevoile și realitățile regionale. În acest an, miniștrii responsabili pentru comerț și investiții s-au angajat să evalueze în mod regulat, pe baza unor criterii de referință, politicile în domeniul comerțului regional, al cercetării private, al antreprenoriatului și al creării de locuri de muncă. Comisia va sprijini aceste eforturi comune de reformă și abordarea monitorizării regionale, inclusiv prin fondurile IPA. Cooperarea economică regională consolidată poate contribui la moderarea efectelor crizei. Comerțul regional reprezintă, în medie, aproximativ 17 % din numărul total de schimburi comerciale din regiune. Fluxurile dintre țările CEFTA au fost mai puțin afectate de criză și, recent, s-au redresat mai rapid decât schimburile comerciale cu UE. Cu toate acestea, comerțul este dominat de produsele alimentare și de bază, produsele cu valoare adăugată mai mare reprezentând doar o mică parte din fluxurile comerciale. Țările CEFTA s-au angajat în procesul de liberalizare a anumitor servicii, ceea ce va putea oferi tuturor părților beneficii importante. Prin integrarea piețelor de energie și transport, regiunea devine mai competitivă și se creează condițiile necesare pentru a atrage investitori în aceste zone. Cadrul de investiții pentru Balcanii de Vest (CIBV) a fost creat pentru a permite donatorilor naționali și instituțiilor financiare internaționale să elaboreze împreună o listă de proiecte în țările respective. În cadrul CIBV, Comisia, donatorii bilaterali și IFI sprijină investiții în valoare de 8 miliarde EUR în domeniul transporturilor, al energiei, al mediului, al schimbărilor climatice, al politicilor sociale și al dezvoltării sectorului privat/IMM-urilor. CIBV va contribui din ce în ce mai mult la pregătirea și susținerea acestor investiții atât de necesare pentru stimularea creșterii și a creării de locuri de muncă. Guvernanța economică a UE și țările implicate în procesul de aderare Având în vedere schimbările ambițioase care au loc în prezent la nivelul guvernanței economice a UE, este important să se continue informarea țărilor implicate în procesul de aderare și asocierea lor la acest proces, luându-se în considerare, de asemenea, nivelul actual ridicat al acestora în ceea ce privește integrarea economică cu UE. Comisia Europeană are la dispoziție o serie de instrumente pentru a informa țările implicate în procesul de aderare cu privire la evoluțiile politicilor economice ale UE. Printre acestea se numără dialogurile politice și economice bilaterale periodice, precum și dialogurile economice multilaterale între Comisie, statele membre ale UE și țările candidate în contextul supravegherii fiscale din perioada de preaderare. Comisia va adapta treptat supravegherea economică a țărilor implicate în procesul de aderare, pe măsură ce se consolidează guvernanța economică în UE. În acest scop, respectivele țări vor fi invitate să își consolideze programele economice pe termen mediu, punând un accent mai mare pe viabilitatea poziției lor externe și pe principalele obstacole structurale în calea creșterii economice, în conformitate cu Strategia Europa 2020. Se va acorda, de asemenea, o atenție sporită continuării consolidării cadrelor bugetare naționale, care trebuie să se conformeze standardelor de calitate. Țările candidate vor fi invitate să își ia angajamentul politic ferm de a da curs recomandărilor convenite cu ocazia reuniunii ECOFIN comune anuale. Reuniunea ECOFIN comună și acțiunile de pregătire a acesteia, precum și forurile ASA, vor fi utilizate nu doar pentru a orienta dezbaterile către supravegherea economică și fiscală, ci și pentru a informa țările candidate cu privire la alte evoluții care influențează guvernanța economică a UE, atunci când este cazul. Întrunirile explicative viitoare legate de examinarea analitică vor fi, de asemenea, utilizate pentru a familiariza țările cu modificările obligațiilor care decurg din legislația uniunii economice și monetare, precum și cu noua arhitectură de supraveghere financiară. Comisia va analiza posibilitatea de a invita la aceste reuniuni țările candidate cu care negocierile nu au început încă. Comisia poate, de asemenea, să organizeze reuniuni suplimentare de examinare analitică în cursul negocierilor de aderare, în cazul în care se adoptă noi elemente de acquis semnificative. 3. Menținerea dinamicii extinderii și a reformei Țările implicate în procesul de aderare se confruntă cu numeroase provocări, în special în domenii precum statul de drept, corupția, criminalitatea organizată, economia și coeziunea socială. În plus, într-un context de stagnare economică, există riscul alunecării către populism și al rezistenței la reformele esențiale. În Balcanii de Vest, în special, este esențial ca țările să rămână puternic angajate pe calea reformelor, lăsând în urmă moștenirea trecutului și investind în viitorul lor european. Și Uniunea Europeană are interesul ca reformele să fie implementate cu succes. Extinderea este un efort comun. Menținerea dinamicii extinderii și a reformelor reprezintă două aspecte ale aceleiași realități. Comisia caută tot mai multe abordări inovatoare pentru a face față provocărilor care apar la nivelul țărilor implicate în procesul de aderare și la nivelul procesului propriu-zis. Criteriile și condițiile de îndeplinit pentru a deveni membru al UE rămân aceleași. Cu toate acestea, în multe domenii sunt necesare abordări personalizate, specifice fiecărei țări, pentru a putea să se facă față unor situații dificile, cum ar fi eventualele blocaje apărute în procesul de aderare. Acest lucru se aplică nu numai statului de drept și reformei administrației publice, ci și consolidării democratice, bunei guvernanțe și aspectelor economice și sociale. Aceste inițiative impulsionează reformele. Ele nu înlocuiesc negocierile de aderare, dar constituie o punte către acestea. Pe baza documentului de strategie din 2011 pe tema extinderii și a concluziilor Consiliului din decembrie 2011, în mai 2012 a fost lansată o agendă pozitivă pentru relațiile dintre UE și Turcia, cu scopul de a sprijini procesul negocierilor de aderare, în conformitate cu cadrul de negociere și cu concluziile Consiliului pe această temă. Agenda acoperă o gamă largă de domenii de interes comun, printre care și reformele politice, dialogul privind politica externă, alinierea la acquis-ul UE, vizele, mobilitatea și migrația, comerțul, energia, lupta împotriva terorismului și participarea Turciei la programele UE. Un dialog la nivel înalt privind aderarea a fost lansat la Skopje în martie 2012 cu fosta Republică iugoslavă a Macedoniei. Dialogul consideră integrarea în UE drept o prioritate a agendei interne, oferindu-i acesteia un nou impuls prin asigurarea unei discuții structurate la nivel înalt asupra principalelor provocări și oportunități legate de reformă. Printre aspectele-cheie se numără libertatea de exprimare, statul de drept și relațiile etnice, provocările legate de reforma electorală, reforma administrației publice, consolidarea economiei de piață și relațiile de bună vecinătate. Guvernul face progrese în direcția abordării obiectivelor de reformă ambițioase incluse în foaia sa de parcurs, definind măsurile specifice și calendarul adoptării acestora. În Albania, Comisia a colaborat îndeaproape cu guvernul și cu opoziția pentru a ajuta această țară să depășească obstacolele politice în calea noilor reforme electorale și parlamentare și pentru a crea un mediu propice progreselor viitoare, în special în ceea ce privește punerea în aplicare a agendei UE. Această colaborare a permis o revizuire, într-un proces transparent și participativ, a planului de acțiune care abordează prioritățile-cheie formulate în avizul Comisiei. Prin plasarea agendei UE în centrul activității guvernului se obțin în prezent rezultate concrete în ceea ce privește prioritățile prevăzute în plan, inclusiv în domeniul reformei parlamentare și electorale, al statului de drept și al drepturilor omului. Un dialog la nivel înalt privind procesul de aderare a fost lansat la Bruxelles în iunie 2012 cu Bosnia și Herțegovina. Această inițiativă are scopul de a ajuta țara să avanseze în procesul de aderare la UE, explicând cerințele și metodologia negocierilor de aderare și arătând, în mod concret, ce se așteaptă de la o țară în procesul de aderare la UE. Ea este menită să mențină impulsul politic pe agenda UE, în ciuda crizei politice actuale. Reuniunea din iunie a permis formularea unor concluzii comune și întocmirea unei foi de parcurs pentru integrarea în UE, având drept obiectiv satisfacerea condițiilor pentru intrarea în vigoare a Acordului de stabilizare și de asociere (ASA) și pentru o cerere credibilă de aderare la UE. Acest lucru a impus adoptarea unui mecanism de coordonare între toate nivelurile de autoritate competente în chestiuni legate de UE, astfel încât țara să se poată exprima în mod univoc în acest sens. Comisia regretă că, până în prezent, rezultatele rămân sub nivelul așteptărilor. Dialogul structurat privind justiția, lansat cu Bosnia și Herțegovina în 2011, a avut un impact pozitiv asupra implementării strategiei de reformă a sectorului judiciar pentru 2009-2013. În mai 2012, Comisia Europeană și Kosovo au lansat un dialog structurat privind statul de drept. Acest dialog a fost conceput pentru a ajuta Kosovo să răspundă provocărilor în domeniul statului de drept, care reprezintă o preocupare-cheie pentru întreaga regiune a Balcanilor de Vest. În această etapă, Comisia se va concentra asupra sistemului judiciar și asupra luptei împotriva criminalității organizate și a corupției. Comisia va continua să vizeze aceste inițiative, precum și altele, cu scopul de a menține dinamica și puterea de transformare a procesului de aderare și de a asigura capacitatea de adaptare a politicii de extindere. 4. Progresele înregistrate în țările implicate în procesul de aderare și calea de urmat pentru 2012-2013 4.1. Balcanii de Vest Croația În paralel cu prezenta comunicare, Comisia a adoptat o altă comunicare care prezintă principalele constatări ale raportului complet de monitorizare privind nivelul de pregătire al Croației pentru aderarea la UE. Comisia va continua să monitorizeze angajamentele asumate în cadrul negocierilor de aderare cu Croația până la data aderării, urmând ca în primăvara anului 2013 să publice o comunicare privind raportul de monitorizare final. Muntenegru La 29 iunie 2012, Consiliul European a aprobat decizia Consiliului, pe baza unui raport al Comisiei, de a deschide negocierile de aderare cu Muntenegru. Negocierile au fost deschise cu ocazia primei conferințe interguvernamentale din aceeași zi. Negocierile de aderare se vor derula în conformitate cu cadrul de negociere adoptat de Consiliu, care integrează noua abordare a capitolelor „Sistemul judiciar și drepturile fundamentale” și „Justiția, libertatea și securitatea”, accentuând astfel atenția acordată statului de drept în cursul negocierilor. Deschiderea negocierilor de aderare a reflectat progresele continue realizate de Muntenegru în ceea ce privește reformele-cheie. Muntenegru îndeplinește într-o măsură suficientă criteriile politice. Cadrul și politicile legislative și instituționale au fost îmbunătățite în vederea consolidării funcționării parlamentului, a sistemului judiciar, a politicilor de combatere a corupției, a drepturilor omului și a protecției minorităților. Reforma constituțională și reforma administrației publice, aflate în desfășurare, au continuat să progreseze. Muntenegru a continuat să își îndeplinească obligațiile care îi revin în temeiul Acordului de stabilizare și de asociere (ASA), să joace un rol constructiv în regiune și să își respecte angajamentele internaționale. Muntenegru trebuie să depună mai multe eforturi pentru a obține și mai multe rezultate în domeniul statului de drept, cu scopul unei implementări ireversibile a reformelor, în special în ceea ce privește cazurile de criminalitate organizată și de corupție, inclusiv la nivel înalt. Muntenegru trebuie să finalizeze procesul de modificare a constituției pentru a proteja independența sistemului judiciar. Responsabilitatea sistemului judiciar rămâne un motiv de îngrijorare. Având în vedere dimensiunea redusă a administrației din Muntenegru, crearea capacității administrative necesare pentru a implementa acquis-ul va fi, de asemenea, o provocare la nivel transversal. În conformitate cu noua abordare și în urma invitației Consiliului European din decembrie 2011, Comisia a inițiat deja, în primăvara anului 2012, procesul de examinare analitică a capitolelor „Sistemul judiciar și drepturile fundamentale” și „Justiția, libertatea și securitatea”. Examinarea analitică a celorlalte capitole a început în septembrie 2012 și urmează să se încheie în vara anului 2013. Comisia va continua să sprijine Muntenegru în implementarea reformelor legate de UE. Fosta Republică iugoslavă a Macedoniei Fosta Republică iugoslavă a Macedoniei a primit statutul de țară candidată în 2005. În 2009, Comisia a estimat că țara îndeplinea într-o măsură suficientă criteriile politice și a recomandat deschiderea negocierilor. Această recomandare a fost reiterată de Comisie în 2010, 2011 și 2012. Comisia este ferm convinsă că trecerea la următoarea etapă a procesului de aderare a acestei țări este necesară pentru a consolida ritmul și sustenabilitatea reformelor, în special în ceea ce privește statul de drept, precum și pentru a consolida relațiile interetnice. De acest lucru ar beneficia întreaga regiune. Țara continuă să își îndeplinească angajamentele asumate în cadrul Acordului de stabilizare și de asociere (ASA). Comisia își menține propunerea de a trece la a doua etapă a asocierii și încurajează Consiliul să acționeze fără întârziere în acest sens, în conformitate cu dispozițiile relevante ale ASA. Țara continuă să îndeplinească într-o măsură suficientă criteriile politice. Guvernul a așezat agenda UE în centrul activității sale. Dialogul la nivel înalt privind aderarea, angajat cu Comisia, a servit drept catalizator pentru accelerarea reformelor și a contribuit la realizarea unor progrese substanțiale într-o serie de domenii-cheie de politică. Guvernul a prezentat Parlamentului propuneri vizând îmbunătățirea cadrului legislativ, în domeniul alegerilor, și dezincriminarea calomniei, în domeniul libertății de exprimare. Prima evaluare efectuată de guvern în privința punerii în aplicare a Acordului-cadru de la Ohrid oferă un instrument util pentru consolidarea dialogului dintre comunități. Dinamica reformelor trebuie să fie menținută în toate domeniile la care fac referire criteriile politice, în special în scopul asigurării implementării acestora. În special, trebuie să fie consolidat statul de drept, inclusiv în ceea ce privește libertatea de exprimare. Procesul de dialog de tipul mesei rotunde între guvern și Asociația jurnaliștilor ar trebui să fie și în continuare un forum util pentru abordarea principalelor provocări legate de mass-media. Tensiunile dintre comunități, ca urmare a unor incidente violente din prima jumătate a anului 2012, au provocat îngrijorare. Guvernul a răspuns cu maturitate la această provocare și trebuie să pornească de la acest rezultat pentru a consolida și mai mult relațiile interetnice și reconcilierea, având în vedere, de asemenea, dezbaterea privind statutul victimelor conflictului din 2001. Deși ne apropiem de cea de-a douăzecea aniversare a aderării fostei Republici iugoslave a Macedoniei la Organizația Națiunilor Unite, dezacordul cu Grecia privind numele țării rămâne nesoluționat. Începând din anii '90 s-a desfășurat în acest sens un dialog sub auspiciile ONU, care a fost completat, începând din 2009, de contacte bilaterale, inclusiv la nivel de prim-miniștri. Însă până în prezent aceste procese nu au dus la niciun rezultat. În decembrie, Curtea Internațională de Justiție a constatat că Grecia și-a încălcat acordul intermediar cu această țară, opunându-se aderării acesteia la NATO în cadrul summitului de la București din 2008. Este în continuare esențial să se mențină relații de bună vecinătate, care presupun și găsirea, sub auspiciile ONU, a unei soluții negociate cu Grecia și acceptabile pentru ambele părți privind chestiunea numelui țării. Trebuie găsită o soluție fără întârziere. Ar trebui evitate acțiunile și declarațiile care ar putea periclita relațiile de bună vecinătate. Serbia Consiliul European din martie 2012 a acordat Serbiei statutul de țară candidată. Stabilitatea și funcționarea instituțiilor au fost asigurate atât înaintea, cât și în urma alegerilor prezidențiale, parlamentare și locale, precum și a alegerilor din Voivodina. În ciuda încetinirii activității legislative în contextul electoral, s-au constatat progrese în ceea ce privește implementarea reformelor în majoritatea domeniilor. Serbia și-a menținut cooperarea deplină cu Tribunalul Penal Internațional pentru Fosta Iugoslavie (TPII) și își îndeplinește fără probleme obligațiile asumate în cadrul Acordului interimar/Acordului de stabilizare și de asociere. S-au obținut rezultate în dialogul cu Pristina, dar punerea în aplicare a acordurilor a fost inegală. Trebuie remarcate două evoluții recente în această privință: Serbia a semnat protocolul tehnic privind gestionarea integrată a frontierelor (GIF) și și-a clarificat interpretarea asupra acordului privind cooperarea regională și reprezentarea Kosovo, care, după cum reiese din prima sa aplicare, nu mai reprezintă un obstacol în calea participării tuturor părților la cooperarea regională. Noua structură de conducere a Serbiei a subliniat angajamentul acesteia în ceea ce privește punere în aplicare a tuturor acordurilor convenite deja în dialogul cu Pristina, precum și începerea abordării aspectelor politice mai ample. Îndeplinirea acestui angajament este esențială pentru a se trece la următoarea etapă a integrării Serbiei în UE. Serbia continuă să realizeze progrese în direcția îndeplinirii, într-o măsură suficientă, a criteriilor politice și a condițiilor procesului de stabilizare și de asociere. Cu toate acestea, Serbia trebuie să acorde o atenție deosebită statului de drept, în special sistemului judiciar, sector în care recentele regrese înregistrate subliniază necesitatea unui angajament reînnoit în vederea continuării reformelor și a asigurării independenței, imparțialității și eficienței justiției, având în vedere, de asemenea, recentele hotărâri ale Curții Constituționale și necesitatea de a restabili încrederea cetățenilor, afectată de deficiențele procesului de renumire a magistraților. De asemenea, ținând seama de evenimentele care au avut loc de curând, chestiunile privind drepturile grupurilor vulnerabile și independența unor instituții-cheie precum Banca Centrală merită o atenție deosebită. Serbia ar trebui, de asemenea, să se angajeze în continuare în mod constructiv pe calea cooperării regionale și a consolidării relațiilor cu țările învecinate. Această țară trebuie să relanseze dinamica reformelor și să realizeze noi progrese în vederea îmbunătățirii, în mod vizibil și durabil, a relațiilor sale cu Kosovo. Cu scopul de a recomanda deschiderea negocierilor cu Serbia pentru aderarea la Uniunea Europeană și în conformitate cu concluziile Consiliului din 5 decembrie 2011, Comisia va prezenta un raport de îndată ce va considera că Serbia a atins gradul necesar de îndeplinire a criteriilor de aderare și de respectare a condițiilor procesului de stabilizare și de asociere și în special a priorităților-cheie legate de Kosovo, astfel cum se prevede în concluziile Consiliului. Este necesară o îmbunătățire vizibilă și durabilă a relațiilor dintre Serbia și Kosovo, astfel încât ambele țări să își poată continua demersurile în direcția aderării la UE, fără a-și bloca reciproc eforturile. Albania Acordul politic încheiat în luna noiembrie a anului 2011 între majoritatea aflată la putere și opoziție a marcat sfârșitul unei lungi perioade de impas politic, care a apărut în urma alegerilor parlamentare din 2009. Acest acord prevedea abordarea reformei electorale și parlamentare, precum și crearea climatului politic propice realizării unor eforturi comune de reformă în alte domenii. Ca urmare, dialogul politic și cooperarea s-au îmbunătățit considerabil, făcând posibilă realizarea de progrese în domeniile-cheie de reformă. Alegerile prezidențiale s-au desfășurat conform constituției, însă procesul politic care le-a însoțit nu a fost atât de cuprinzător pe cât se preconizase. În pofida unei încetiniri temporare a reformelor, care a urmat alegerilor, acordul politic este în curs de punere în aplicare. Albania a făcut progrese satisfăcătoare în direcția îndeplinirii criteriilor politice de aderare la UE, realizând o serie de reforme în conformitate cu cele douăsprezece priorități-cheie formulate în avizul Comisiei din 2010. În ansamblu, Albania a continuat să pună în aplicare, fără dificultăți majore, Acordul de stabilizare și de asociere și să joace un rol constructiv în regiune. Ea a îndeplinit deja patru priorități-cheie, și anume cele privind buna funcționare a parlamentului, adoptarea proiectelor de acte normative pentru care era nevoie de o majoritate consolidată, numirea avocatului poporului și instituirea unor proceduri de audiere și de vot pentru principalele instituții, precum și modificarea cadrului legislativ pentru alegeri. Albania a avansat semnificativ în ceea ce privește îndeplinirea celor două priorități-cheie referitoare la reforma administrației publice și la îmbunătățirea tratamentelor aplicate deținuților. Buna coordonare a procesului de integrare în UE, asigurată de guvern, și cooperarea eficace a opoziției au permis realizarea unor progrese moderate în ceea ce privește prioritățile-cheie în materie de reformă a justiției și de combatere a corupției, de exemplu prin reformarea regimului de imunitate aplicabil funcționarilor publici și judecătorilor, precum și prin adoptarea legii privind instanțele administrative. S-au înregistrat, de asemenea, progrese în privința celorlalte priorități-cheie care vizează combaterea criminalității organizate, reforma proprietății, precum și politicile de combatere a discriminării, în special în ceea ce privește drepturile femeii. S-au luat unele măsuri semnificative în acest sens, și anume mărirea numărului de confiscări de bunuri provenite din săvârșirea de infracțiuni, adoptarea unei strategii cuprinzătoare privind reforma proprietății și aducerea unor modificări la Codul penal, menite să înăsprească sancțiunile pentru cazurile de violență domestică. Albania trebuie să valorifice progresele realizate și să ia măsuri concrete în vederea accelerării luptei împotriva corupției și a reformei sistemului judiciar pentru a asigura independența, eficiența și responsabilitatea acestuia. Trebuie să fie completate reformele privind administrația publică și sistemul judiciar, iar regulamentul de procedură al parlamentului trebuie să fie revizuit. De asemenea, Albania ar trebui să acorde o atenție mai mare respectării angajamentelor asumate în domeniul drepturilor omului, inclusiv în ceea ce privește condițiile de trai ale comunității rome. Este necesar să se continue dialogul politic cu privire la reforme pentru a asigura buna funcționare și consolidarea ulterioară a instituțiilor democratice ale țării. Alegerile parlamentare din vara anului 2013 vor reprezenta o probă importantă pentru noua lege electorală și pentru angajamentul transpartinic de a continua reformele. Va fi esențială menținerea ritmului reformelor, acordându-se o atenție deosebită punerii în aplicare a legislației și a politicilor în domeniul statului de drept. Bosnia și Herțegovina Instituirea autorităților executive și legislative a fost completată prin încheierea acordului privind formarea unui guvern central după șaisprezece luni de impas politic apărut în urma alegerilor generale din octombrie 2010. Odată cu formarea noului Consiliu de Miniștri și cu adoptarea a două legi importante referitoare la UE, atenția s-a focalizat, într-o primă fază, asupra integrării în UE. Această dinamică nu a putut fi totuși menținută. Cu trecerea timpului, consensul politic inițial a dispărut, iar progresele în ceea ce privește agenda UE au stagnat. S­a inițiat o remaniere a autorităților de stat, precum și a celor federale și cantonale, însă acest proces a fost întrerupt de dispute politice și dificultăți de ordin juridic. Progresele realizate de Bosnia și Herțegovina pentru a îndeplini criteriile politice sunt limitate. S-au înregistrat puține progrese în ceea ce privește crearea unor structuri instituționale mai funcționale, mai bine coordonate și mai durabile. Sunt necesare eforturi considerabile pentru a consolida sectorul justiției, în conformitate cu prioritățile identificate în contextul dialogului structurat dintre UE și Bosnia și Herțegovina în materie de justiție. De asemenea, această țară trebuie să își intensifice eforturile în ceea ce privește lupta împotriva corupției și a criminalității organizate, precum și în privința continuării reformei administrației publice. Lipsește în continuare, în rândul reprezentanților politici, o viziune comună asupra orientării generale, a viitorului și a cadrului instituțional al țării, deși o astfel de viziune reprezintă o condiție indispensabilă pentru realizarea unui pas înainte, din punct de vedere calitativ, pe calea aderării acestei țări la UE. Lipsa unui mecanism de coordonare eficace între diferitele niveluri de guvernare, care să asigure transpunerea, punerea în aplicare și respectarea legislației UE, trebuie remediată cu prioritate, astfel încât țara să se poată exprima în mod univoc în chestiunile legate de UE și să beneficieze efectiv de asistența pentru preaderare acordată de UE. În acest sens, la 27 iunie a fost lansat la Bruxelles un dialog la nivel înalt privind procesul de aderare. A fost adoptată o foaie de parcurs internă privind integrarea în UE, care a avut drept obiectiv respectarea de către această țară a condițiilor necesare intrării în vigoare a Acordului de stabilizare și de asociere (ASA) și prezentarea unei cereri de aderare credibile, în conformitate cu concluziile relevante ale Consiliului. Cu toate acestea, nu s-a respectat data-limită (31 august) stabilită pentru încheierea unui acord politic de modificare a Constituției pentru a ține seama de hotărârea Curții Europene a Drepturilor Omului (CEDO) privind discriminarea etnică în ceea ce privește reprezentarea în instituțiile țării (cauza Sejdic-Finci). În luna august, trei partide politice au transmis Adunării Parlamentare propuneri distincte, dar necoordonate, de modificare a Constituției. Amânarea continuă a armonizării Constituției pentru a ține seama de hotărârea CEDO în cauza Sejdic-Finci rămâne o preocupare majoră. Pentru a respecta obligațiile care îi revin în temeiul AI/ASA, țara trebuie să inițieze un proces credibil, astfel încât să se aibă în vedere hotărârea CEDO și trebuie, de asemenea, să își îndeplinească obligațiile în materie de ajutoare de stat. Guvernanța Bosniei și Herțegovinei presupune în continuare o prezență internațională cu mandat executiv. În luna mai, Comitetul director al Consiliului de implementare a păcii a aprobat decizia luată de Biroul Înaltului Reprezentant privind suspendarea supravegherii și închiderea, la 31 august, a biroului din Brčko, ca urmare a progreselor substanțiale înregistrate în ceea ce privește aplicarea hotărârii definitive privind statutul districtului Brčko. Prin urmare, acest birou a fost închis la data de 31 august. UE a deschis birouri la Brčko și la Mostar, consolidând totodată biroul existent din Banja Luka. Ca urmare a disocierii mandatului Reprezentantului Special al Uniunii Europene (RSUE) de Biroul Înaltului Reprezentant, UE și-a asumat, printr-o prezență sporită, rolul de lider într­o serie de domenii, sprijinind autoritățile în eforturile lor de realizare a obiectivelor înscrise pe agenda UE. În această privință, UE va continua să își intensifice sprijinul acordat instituțiilor țării. Sunt necesare eforturi suplimentare semnificative pentru a îndeplini cerințele restante, pentru a facilita tranziția de la o țară cu un sistem internațional de guvernare și securitate către o țară cu instituții naționale care și-au asumat pe deplin răspunderea pentru procesul politic și legislativ, în conformitate cu cerințele aplicabile unei țări care aspiră la calitatea de membru al UE. Dintre toate aceste chestiuni, necesitatea de a dispune de un mediu politic stabil, în care agenda UE să se afle în centrul procesului politic, reprezintă prioritatea absolută. Voința politică de a ajunge la un acord bazat pe compromis este fundamentală pentru a putea realiza aspirațiile legate de UE ale țării și ale cetățenilor săi. Kosovo În paralel cu prezenta comunicare, Comisia a adoptat o altă comunicare privind un studiu de fezabilitate în vederea unui Acord de stabilizare și de asociere cu Kosovo. 4.2. Turcia Turcia are o însemnătate deosebită pentru UE, având în vedere economia sa dinamică, poziția sa geografică strategică și rolul său important în regiune, prin care contribuie la politica externă și la securitatea energetică a UE. Datorită uniunii vamale, Turcia este deja în mare măsură integrată în UE, contribuind în mod considerabil la competitivitatea Europei. Pe de altă parte, UE rămâne principalul punct de ancorare pentru modernizarea economică și politică a Turciei. Dezvoltarea ulterioară a relațiilor reciproce ar fi în beneficiul ambelor părți. Potențialul relațiilor dintre UE și Turcia nu poate fi valorificat pe deplin decât în cadrul unui proces de aderare activ și credibil. Procesul de aderare rămâne cadrul cel mai adecvat pentru promovarea reformelor legate de UE, pentru dezvoltarea unui dialog pe marginea chestiunilor de politică externă și de securitate, pentru consolidarea competitivității economice și pentru o cooperare majoră în domeniul energiei, al justiției și al afacerilor interne. Acest proces trebuie să respecte angajamentele UE și condițiile stabilite. În acest context, Comisia a lansat, în luna mai a anului 2012, o agendă pozitivă în relațiile cu Turcia, pentru a revigora procesul de aderare după o perioadă de stagnare și pentru a da un nou impuls relațiilor dintre UE și Turcia. Această agendă nu are drept scop substituirea negocierilor de aderare, ci este mai degrabă o modalitate de a le sprijini. Ea pune accentul pe eforturile care trebuie depuse în domenii de interes comun, cum ar fi alinierea legislativă, o cooperare sporită în domeniul energiei, vizele, mobilitatea și migrația, uniunea vamală, politica externă, reformele politice, combaterea terorismului și o participare sporită la programele la nivel interpersonal. Șase din cele opt grupuri de lucru, create conform agendei pozitive pentru a sprijini alinierea la acquis, s-au reunit pentru prima dată. Este în continuare esențial ca Turcia să sprijine în mod activ agenda pozitivă și perspectiva sa europeană. Redinamizarea negocierilor de aderare este atât în interesul UE, cât și în interesul Turciei, nu în ultimul rând pentru a garanta că UE va reprezenta în continuare, pentru Turcia, criteriul de referință în materie de reforme. În plus, Consiliul a invitat Comisia să instaureze un cadru mai amplu de dialog și cooperare între UE și Turcia, pentru a se aborda toată gama de chestiuni în materie de justiție și afaceri interne. De asemenea, Consiliul a invitat Comisia să ia măsuri în vederea liberalizării, în mod treptat și pe termen lung, a vizelor, în paralel cu semnarea acordului de readmisie între Turcia și UE. După parafarea, în luna iunie, a acestui acord, este esențial acum ca Turcia să îl semneze pentru a putea pune în aplicare foaia de parcurs privind liberalizarea vizelor. Dat fiind că Turcia se definește din ce în ce mai mult ca un potențial centru energetic și ținând seama de provocările comune pe care atât UE, cât și Turcia trebuie să le abordeze, Comisia și Turcia au decis, de asemenea, să își intensifice cooperarea într-o serie de domenii importante legate de energie. Dialogul politic cu UE în domeniul politicii externe și de securitate s-a îmbunătățit în mod semnificativ. Evenimentele survenite în vecinătatea comună a Turciei și a UE au confirmat rolul important și contribuția valoroasă a Turciei la politica externă și la securitatea energetică a UE. Turcia a continuat să joace un rol pozitiv în sprijinirea mișcărilor de reformă care au avut loc în țările din Africa de Nord și din Orientul Mijlociu. Cooperarea cu privire la Siria este intensă. Reuniunile care au avut loc în cadrul dialogului politic, inclusiv cele la nivel ministerial, au abordat aspecte legate de politica externă care prezintă un interes comun pentru UE și Turcia, cum ar fi Africa de Nord, Orientul Mijlociu, Balcanii de Vest, Afganistan/Pakistan și Caucazul de Sud. Economia Turciei continuă să prezinte o creștere puternică, însă dezechilibrele externe importante și presiunile inflaționiste semnificative rămân amenințările cele mai grave la adresa stabilității macroeconomice a țării. Gradul ridicat de ocupare informală a forței de muncă, segmentarea piețelor forței de muncă și finalizarea reformei legislației privind sindicatele rămân în continuare aspecte problematice care trebuie soluționate. Comisia are în vedere modalități de abordare a preocupărilor exprimate de Turcia în cadrul uniunii vamale, inclusiv în ceea ce privește acordurile de liber schimb încheiate de UE cu țări terțe. În același timp, ea subliniază faptul că ar fi de dorit ca uniunea vamală să fie modernizată și că ar fi necesar ca obstacolele care împiedică schimburile comerciale dintre Turcia și UE să fie eliminate. Comisia a solicitat Băncii Mondiale să realizeze o evaluare a modului de funcționare a uniunii vamale, în scopul modernizării acesteia. Comisia va continua să lucreze la punerea în aplicare a agendei pozitive pentru a oferi o nouă dinamică procesului de aderare și pentru a permite dezvoltarea unei relații mai constructive. Există motive tot mai mari de îngrijorare cu privire la faptul că Turcia nu a înregistrat progrese substanțiale în direcția îndeplinirii depline a criteriilor politice. Situația internă în ceea ce privește respectarea drepturilor fundamentale continuă să reprezinte o sursă de profundă îngrijorare, în ciuda îmbunătățirilor recente aduse diverselor dispoziții legale în acest domeniu. Dreptul la libertate și securitate, dreptul la un proces echitabil și libertatea de exprimare, de întrunire și de asociere fac obiectul unor încălcări recurente, din cauza aplicării disproporționate a legislației privind terorismul și criminalitatea organizată. Este important ca Turcia să abordeze toate chestiunile referitoare la independența, imparțialitatea și eficiența sistemului judiciar. Continuarea restricțiilor impuse în practică libertății presei și numărul crescând de acțiuni în justiție împotriva unor scriitori și jurnaliști reprezintă în continuare motive serioase de preocupare. În consecință, autocenzura este din ce în ce mai răspândită. Comisia salută angajamentul asumat de guvernul turc de a prezenta cât mai curând cel de al patrulea pachet privind reforma sistemului judiciar și solicită acestuia să abordeze toate problemele esențiale care afectează, în prezent, exercitarea practică a libertății de exprimare. În plus, problema kurdă rămâne o provocare de mare anvergură pentru democrația turcă și este necesar să se găsească de urgență o soluție politică la aceasta. În ansamblu, Turcia trebuie să depună eforturi suplimentare semnificative pentru a atinge cele mai înalte standarde în materie de democrație și de drepturi ale omului. Activitatea în curs privind o nouă Constituție oferă o ocazie deosebită în acest sens. Atacurile teroriste comise de PKK, care figurează pe lista organizațiilor teroriste întocmită de UE, s-au intensificat considerabil, în special pe parcursul ultimelor luni. Acestea au fost condamnate de UE cu fermitate și în repetate rânduri. UE și Turcia întrețin un dialog activ privind lupta împotriva terorismului, care reprezintă un aspect important al agendei pozitive pentru Turcia. În a doua jumătate a anului 2012, Turcia a înghețat relațiile cu Președinția asigurată prin rotație a Consiliului UE, refuzând chiar să participe la vreuna din reuniunile prezidate de Președinția cipriotă. Comisia își reiterează îngrijorarea profundă cu privire la declarațiile și amenințările formulate de Turcia și solicită respectarea deplină a rolului Președinției Consiliului, aceasta fiind o caracteristică instituțională fundamentală a UE, prevăzută în tratat. Discuțiile purtate sub egida Secretarului General al ONU în vederea găsirii unei soluții globale la problema cipriotă se află într-un impas, începând din primăvara anului 2012. O soluție globală este în interesul tuturor părților implicate, deoarece ar consolida stabilitatea în partea de sud-est a Mediteranei, ar oferi statelor membre și Turciei noi oportunități economice și ar impulsiona puternic negocierile de aderare la UE ale Turciei. Prin urmare, Turcia este invitată să stabilească legături constructive cu toate părțile pentru a facilita încheierea cu succes a acestui proces. UE a insistat, de asemenea, asupra tuturor drepturilor suverane ale statelor membre ale UE, printre care se numără încheierea de acorduri bilaterale, precum și explorarea și exploatarea resurselor lor naturale, în conformitate cu acquis-ul UE și cu dreptul internațional, inclusiv cu Convenția ONU asupra dreptului mării. În conformitate cu pozițiile Consiliului și ale Comisiei reiterate în ultimii ani, Comisia reafirmă că Turcia trebuie să își îndeplinească urgent obligația de punere în aplicare deplină a protocolului adițional și să realizeze progrese pe calea normalizării relațiilor bilaterale cu Republica Cipru. Comisia încurajează, de asemenea, evitarea oricărei amenințări, surse de fricțiune sau acțiuni care ar putea afecta relațiile de bună vecinătate și soluționarea pe cale pașnică a dezacordurilor. UE va continua să monitorizeze și să evalueze progresele înregistrate în aceste domenii, în conformitate cu deciziile relevante ale Consiliului. Turcia trebuie să își intensifice eforturile în vederea soluționării problemelor bilaterale nerezolvate cu vecinii săi, inclusiv a dezacordurilor frontaliere. Grecia și Cipru au depus un număr considerabil de plângeri oficiale legate de violarea de către Turcia a apelor lor teritoriale și a spațiului lor aerian. 4.3. Islanda Aderarea Islandei rămâne o chestiune care presupune avantaje reciproce. UE și Islanda au din ce în ce mai multe interese comune, inclusiv în domeniul energiei din surse regenerabile și al schimbărilor climatice, precum și din perspectiva importanței strategice a politicii UE privind regiunea arctică. Puternica tradiție democratică a Islandei reprezintă un beneficiu pentru UE. Negocierile de aderare cu Islanda progresează într-un ritm corespunzător, această țară prezentând, în general, un bun nivel de aliniere la acquis-ul UE, datorită calității sale de membru al Spațiului Economic European (SEE) și datorită participării sale depline, începând cu anul 2001, la sistemul Schengen. Mai mult de jumătate din capitolele de negociere sunt deschise în prezent, dintre care 10 au fost închise provizoriu. Aderarea la UE este în continuare un subiect care suscită dezbateri publice intense în Islanda. Comisia va continua să sprijine activitățile de comunicare desfășurate în acest sens, precum și contactele interpersonale. Comisia are convingerea că UE va fi în măsură să prezinte un pachet pentru negocierile de aderare care să ia în considerare specificitățile și așteptările Islandei, în cadrul convenit pentru negocierile de aderare, asigurând totodată respectarea deplină a principiilor și a acquis-ului Uniunii. Acest lucru va permite, de asemenea, ca poporul islandez să ia, în timp util, o decizie în deplină cunoștință de cauză. Islanda continuă să îndeplinească criteriile politice, fiind un stat democratic funcțional, cu instituții solide și cu tradiții de democrație reprezentativă adânc înrădăcinate. Sistemul judiciar al țării este de înaltă calitate, iar Islanda asigură consolidarea continuă a nivelului său deja ridicat de protecție a drepturilor fundamentale. După o îndelungată și profundă recesiune, economia începe să se redreseze, prezentând un nivel de creștere satisfăcător în perioada 2011-2012 și condiții macroeconomice mai bune. În general, rezultatele înregistrate de Islanda în ceea ce privește respectarea obligațiilor care îi revin în calitate de membru al SEE rămân, în mare parte, satisfăcătoare. Trebuie semnalate anumite lipsuri în domenii precum serviciile financiare, siguranța alimentară și libera circulație a capitalurilor. Restricțiile temporare aplicate liberei circulații a capitalurilor, adoptate în urma crizei financiare din 2008, sunt încă în vigoare. Autoritatea AELS de Supraveghere a inițiat o procedură împotriva Islandei pe lângă Curtea de Justiție a AELS în cauza privind Icesave. 5. Sprijinirea și asistarea țărilor implicate în procesul de aderare 5.1. Asistență financiară Comisia sprijină țările implicate în procesul de aderare pe parcursul pregătirilor lor de aderare, asigurându-le un sprijin financiar și tehnic prin intermediul unui instrument financiar specific, și anume Instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA). Pentru perioada 2007­2013, fondurile acordate în cadrul IPA s-au ridicat la 11,6 miliarde EUR. Printre principalele rezultate se numără capacitatea sporită și reformele susținute înregistrate în țările beneficiare în domeniile statului de drept, justiției și afacerilor interne, reformei administrației publice, drepturilor fundamentale, dezvoltării societății civile și dialogului. Aceste realizări au contribuit, printre altele, la încheierea cu succes a negocierilor de aderare la UE ale Croației și la deschiderea, în iunie 2012, a negocierilor de aderare cu Muntenegru. Sunt sprijinite investițiile în favoarea dezvoltării economice, sociale și rurale, precum și cooperarea regională în Balcanii de Vest. Sprijinul acordat unor proiecte specifice vizează, de exemplu, formarea profesională a forțelor de poliție în Muntenegru în domeniul criminalității organizate și al corupției, instituirea unui program pentru sprijinirea ocupării forței de muncă feminine în Turcia și finanțarea reabilitării căilor ferate pe coridorul european X din Croația, care permite crearea unei conexiuni cu rețeaua feroviară sârbă. Pentru următorul cadru financiar multianual care va acoperi perioada 2014-2020, Comisia a propus un pachet financiar în valoare de 14,1 miliarde EUR în cadrul noului instrument IPA II, ceea ce reprezintă un nivel de finanțare în prețuri constante asemănător actualului cadru financiar. Comisia a prezentat, în decembrie 2011, propunerea sa privind noul regulament IPA II, ca parte a pachetului de instrumente pentru următorul cadru financiar multianual. Îmbunătățirea orientării strategice a asistenței financiare pentru preaderare prin instituirea unor legături mai puternice cu prioritățile identificate în strategia de extindere, precum și planificarea multianuală constituie principalele inovații aduse de IPA II. Îmbunătățirea planificării strategice a asistenței IPA se va reflecta în cadrul strategic comun și în documentele de strategie la nivel de țară (sau pentru mai multe țări), care vizează întreaga perioadă a următorului cadru financiar, acoperind în mod mai coerent un număr limitat de domenii de politică care vor înlocui „componentele” actuale. În acest scop, va fi introdus un indicator de performanță și vor fi stabilite, în cadrul documentelor de strategie la nivel de țară și pentru mai multe țări, obiective care vor viza în mod clar acordarea de asistență și vor prezenta indicatori realiști. Indicatorul de performanță va permite recompensarea țărilor care prezintă rezultate bune și va spori flexibilitatea în ceea ce privește realocarea de fonduri, chiar și în cazul unor rezultate scăzute. În plus, în cadrul IPA II, atât țările candidate, cât și cele potențial candidate vor avea acces la aceleași tipuri de sprijin, care vor fi acordate, în primul rând, în funcție de nevoile și capacitățile lor, precum și în funcție de rezultatele obținute de fiecare țară în ceea ce privește utilizarea asistenței pentru preaderare. În ceea ce privește programele operaționale și întocmai ca și în cazul altor instrumente externe ale UE, cofinanțarea strategiilor sectoriale convenite cu țările beneficiare va fi consolidată, spre deosebire de finanțarea proiectelor individuale, sporind astfel acea parte din asistența finanțată printr-un sprijin acordat la nivel de sector (inclusiv sprijinul bugetar sectorial pentru anumite domenii de politică). Programarea multianuală va deveni mai sistematică și se va aplica, de asemenea, asistenței acordate pentru facilitarea tranziției și consolidarea instituțiilor (de exemplu, reforma administrației publice, reforma sistemelor judiciare etc.), susținând astfel punerea în aplicare efectivă a strategiilor sectoriale conexe. Obiectivul este ca prin fondurile UE să se stimuleze realizarea unor reforme la scară largă, astfel încât banii prevăzuți pentru pregătirea de aderare a țărilor să fie utilizați într-un mod mai eficient decât ar fi posibil prin intermediul unor proiecte individuale, izolate. Cele două obiective principale ale IPA sunt sprijinirea procesului de aderare și dezvoltarea socioeconomică a beneficiarilor. În viitor, asistența pentru preaderare va continua să se concentreze pe consolidarea instituțiilor democratice și a statului de drept, pe reforma administrației publice și buna guvernanță în toate țările beneficiare, precum și pe lupta împotriva corupției și a criminalității organizate, pe dezvoltarea societății civile, pe promovarea și protejarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale. Ca un corolar al „noii abordări” a capitolelor 23 și 24 și având în vedere caracterul pe termen mai lung al reformelor întreprinse în aceste domenii, precum și necesitatea de a realiza bilanțuri pozitive ale punerii în aplicare înainte de aderare, asistența acordată în cadrul IPA II va acoperi, încă din primele faze, nevoile țărilor beneficiare în aceste domenii. Asistența va viza, de asemenea, sprijinirea dezvoltării economice și sociale, cooperarea regională și teritorială (acțiuni de cooperare transfrontalieră, transnațională și interregională). Sprijinul acordat dezvoltării economice și sociale va aborda aspecte precum dezvoltarea capitalului fizic, îmbunătățirea legăturilor cu UE și cu rețelele regionale, stimularea ocupării forței de muncă și dezvoltarea capitalului uman, precum și incluziunea socială și economică. Pentru a putea beneficia de sprijin financiar, țările implicate în procesul de aderare vor trebui să adopte politici și strategii cuprinzătoare și durabile în sectoare prioritare precum justiția și afacerile interne, administrația publică, dezvoltarea sectorului privat, transporturile, energia, mediul și schimbările climatice, dezvoltarea socială, agricultura și dezvoltarea rurală. Acest proces ar trebui să asigure asumarea unei responsabilități mai mari la nivel local și un consens larg cu privire la aceste strategii, îmbunătățind capacitatea țărilor care beneficiază de IPA de a planifica și de a pune în aplicare aceste strategii, de a monitoriza punerea în aplicare a acestora, precum și de a le integra în pregătirile lor generale de aderare la UE. 5.2. Avantajele unei integrări mai accentuate înainte de aderare În prezent, cetățenii țărilor implicate în procesul de aderare se pot bucura de avantaje considerabile chiar înainte de aderarea propriu-zisă a țării lor la UE. Participarea la programele UE, la inițiative ale societății civile și la alte inițiative, regimul de călătorii fără viză și schimburile comerciale prevăzute de acordurile de stabilizare și de asociere permit cetățenilor să fie din ce în ce mai aproape de UE. Majoritatea țărilor candidate și potențial candidate au acces la programele UE, iar în decursul anului 2012, Comisia a propus extinderea acestei posibilități și la Kosovo. Țările vizate pot astfel să se familiarizeze cu politicile și metodele de lucru ale UE și să se integreze treptat în rețelele UE. De exemplu, un număr crescând de studenți au prilejul de a participa la programe de tip Erasmus sau Erasmus Mundus, iar oameni de știință și cercetători din regiune colaborează cu omologii lor din UE prin intermediul celui de al șaptelea program-cadru de cercetare. Posibilitatea oferită cetățenilor din țările implicate în procesul de aderare de a călători fără viză în UE este unul dintre avantajele cele mai tangibile ale unei mai bune integrări în UE. Islanda face deja parte din spațiul Schengen. În ceea ce privește Balcanii de Vest, cetățenii croați pot călători fără viză în întreaga UE de câtăva vreme. Cetățenii fostei Republici iugoslave a Macedoniei, ai Muntenegrului și ai Serbiei beneficiază, începând din luna decembrie a anului 2009, de un regim de călătorii fără viză în spațiul Schengen, același statut fiind acordat, un an mai târziu, cetățenilor din Albania și din Bosnia și Herțegovina. Aceste decizii recente s-au bazat pe îndeplinirea de către aceste țări a mai multor cerințe stabilite în contextul dialogurilor conduse de Comisie cu privire la liberalizarea vizelor. Dialogurile respective au avut un puternic efect de stimulare a reformelor menite să asigure alinierea la normele UE în materie de justiție și afaceri interne, precum și în ceea ce privește consolidarea statului de drept și combaterea criminalității transnaționale organizate, a corupției și a migrației ilegale. Având în vedere evoluțiile ulterioare, care au indicat o exploatare abuzivă a acestui regim de călătorii fără viză și a sistemului de azil, Comisia a instituit, în ianuarie 2011, un mecanism de monitorizare a situației după liberalizarea vizelor, ceea ce a condus la intensificarea controalelor pe teren. Numărul de cereri de azil nefondate rămâne ridicat în unele state membre ale UE, fiecare țară din regiune trebuind să ia măsuri durabile și bine orientate. În sens mai general, au fost adoptate noi propuneri pentru a oferi posibilitatea suspendării temporare a unui regim de călătorii fără viză de care beneficiază o țară terță în cazul unui aflux neașteptat de persoane. În luna ianuarie a anului 2012, Comisia a lansat un dialog cu Kosovo referitor la liberalizarea vizelor. UE și Turcia și-au intensificat cooperarea în domeniul vizelor și al migrației. Acestea au parafat un acord de readmisie, a cărui semnare neîntârziată și punere în aplicare efectivă reprezintă un factor crucial și în ceea ce privește realizarea de progrese ulterioare în direcția liberalizării, treptate și pe termen lung, a vizelor. UE continuă să acorde un sprijin substanțial organizațiilor societății civile din țările implicate în procesul de aderare, în principal prin intermediul Facilității pentru societatea civilă. Acest lucru ajută organizațiile societății civile să își consolideze capacitățile și nivelul de profesionalism și încurajează crearea de rețele la toate nivelurile – UE, național și regional – permițându-le acestor organizații să participe la un veritabil dialog cu actorii publici și privați și să monitorizeze evoluțiile din domenii precum statul de drept și respectarea drepturilor fundamentale. Activitățile societății civile sunt esențiale pentru asigurarea unei democrații mature, a respectării drepturilor omului și a statului de drept. O societate civilă plină de vitalitate contribuie la consolidarea responsabilității politice, la aprofundarea înțelegerii și a caracterului participativ al reformelor legate de aderare, precum și la sprijinirea acestora, facilitând totodată reconcilierea în cadrul unor societăți scindate de conflict. Muntenegru a luat măsuri în vederea asocierii organizațiilor societății civile la pregătirea negocierilor de aderare. În majoritatea țărilor implicate în procesul de aderare, societatea civilă a continuat să se dezvolte. În unele cazuri, trebuie să se încurajeze dezvoltarea unei culturi a acceptării organizațiilor societății civile și să se creeze un mediu favorabil pentru un dialog politic mai eficient, asigurându-se condițiile necesare desfășurării acestuia. Problemele aferente finanțării persistă, inclusiv în ceea ce privește sprijinul guvernamental și sustenabilitatea finanțelor. În timp ce sprijinul IPA abordează aceste chestiuni în cadrul Facilității pentru societatea civilă, schimbările prevăzute de Regulamentul financiar vor permite Comisiei să coopereze cu organizații mai importante ale societății civile din regiune pentru a acorda granturi cu o valoare mai redusă organizațiilor cetățenești locale, asigurând astfel un control democratic mai eficient și tratând anumite aspecte care îi interesează în mod mai direct pe cetățeni. 5.3. Informare și comunicare Politica de extindere și, în special, aderarea unor noi state membre trebuie să fie înțelese și sprijinite de populație pentru a putea fi eficiente și durabile. Acest lucru reprezintă un obiectiv ambițios într-un mediu în care, mai ales în contextul actualei crize financiare și a datoriei suverane, rolul organismelor publice, inclusiv al Uniunii Europene, este pus din ce în ce mai mult sub semnul întrebării. Comisia consideră că, pentru a se putea face față acestor provocări, procesul de extindere trebuie să fie mai transparent, mai coerent și mai credibil pentru cetățeni și pentru principalele părți interesate, atât în statele membre, cât și în țările implicate în procesul de aderare. Ca și în alte domenii de politică, populația dorește să vadă dovezi tangibile ale eficacității extinderii UE și ale capacității politicii de extindere de a genera schimbări în țările vizate, precum și ale valorii sale adăugate pentru întreaga UE. Chiar mai mult decât în trecut, toate instituțiile UE vor trebui, prin urmare, să furnizeze informații cu privire la procesul de extindere, la țările vizate și la implicațiile acestui proces pentru UE, contribuind astfel la o dezbatere publică în cunoștință de cauză pe tema extinderii. Falsele mituri sau temerile nefondate legate de procesul de extindere trebuie să fie spulberate, iar preocupările legitime ale cetățenilor necesită un răspuns. Statele membre și țările implicate în procesul de aderare sunt principalii actori ai campaniilor de informare și de comunicare destinate cetățenilor lor, mesajele formulate de guverne în cadrul dezbaterilor naționale trebuind să le completeze pe cele ale instituțiilor UE. Statele membre trebuie să își informeze publicul național și să explice acestuia deciziile, luate în mod colectiv în cadrul organismelor UE, cu privire la aspectele legate de extindere. Liderii politici din țările implicate în procesul de aderare trebuie să explice în ce măsură deciziile pe care le iau cu privire la reforme sunt nu numai necesare procesului de aderare, ci prezintă în același timp o valoare intrinsecă ce va permite statului să funcționeze mai bine. Acest tip de comunicare poate contribui la recâștigarea sprijinului din partea populației în țările în care s-a accentuat discrepanța dintre politica guvernamentală și viziunea cetățenilor cu privire la extinderea UE, putând consolida, de asemenea, sprijinul public masiv acordat procesului de reformă, care este necesar pentru a permite țărilor implicate în procesul de aderare să respecte condițiile riguroase, dar echitabile de aderare la UE. 6. Concluzii și recomandări Pe baza analizei de mai sus, Comisia formulează următoarele concluzii și recomandări: I 1. Prin politica sa de extindere, UE a răspuns, încă de la crearea sa, aspirațiilor legitime ale popoarelor de pe continentul nostru de a fi unite în efortul european comun. Alcătuită inițial din șase state, UE se pregătește să salute, la 1 iulie 2013, aderarea Croației, care va deveni cel de al 28-lea stat membru al UE. 2. Într-un moment în care UE se confruntă cu provocări majore și cu incertitudini semnificative la scară mondială și integrarea economică, financiară și politică capătă un nou impuls, politica de extindere continuă să contribuie la pace, securitate și prosperitate pe continentul nostru. Aderarea iminentă a Croației, deschiderea negocierilor de aderare cu Muntenegru și statutul de țară candidată acordat Serbiei trimit un important semnal al puterii de transformare pe care o are procesul de extindere și al oportunităților care pot apărea într-o zonă divizată de război cu doar o jumătate de generație în urmă. Extinderea Uniunii spre Europa de sud-est contribuie la evitarea unor costuri, mult mai ridicate, care ar apărea dacă ar trebui să se facă față consecințelor instabilității. Aceasta reprezintă o investiție în democrația durabilă, prin care UE își demonstrează capacitatea constantă de a fi un actor de rang mondial. 3. Dificultățile cu care se confruntă zona euro, precum și recenta criză financiară mondială au evidențiat interdependența economiilor naționale atât în interiorul, cât și în afara UE. Ele subliniază cât este de important ca procesul de consolidare a stabilității economice și financiare și de încurajare a reformelor și a creșterii economice să fie continuat și în țările implicate în procesul de aderare. Acest proces reprezintă un instrument puternic în acest scop. 4. Într-un cadru de condiționalitate strictă, dar justă, în care principiul meritelor proprii este esențial, perspectiva aderării reprezintă motorul reformelor politice și economice, transformând societățile, consolidând statul de drept și creând noi oportunități pentru cetățeni și întreprinderi. Într-o conjunctură de stagnare economică, perspectiva aderării reduce riscul rezistenței față de reformele esențiale. 5. Credibilitatea procesului de extindere este esențială pentru reușita acestuia. Menținerea dinamicii extinderii și a reformelor reprezintă două aspecte ale aceleiași realități. Consensul reînnoit privind extinderea, asupra căruia s-a convenit în cadrul Consiliului European, rămâne baza politicii de extindere a UE. Extinderea este, prin definiție, un proces gradual, bazat pe aplicarea solidă și durabilă a reformelor de către țările implicate. Politica de extindere a fost adaptată, ținându-se seama de învățămintele desprinse de pe urma aderărilor precedente, pentru a facilita integrarea noilor state membre și a răspunde mai bine nevoilor țărilor aflate în faza de transformare, în special în domeniul statului de drept. 6. Consolidarea statului de drept și a guvernanței democratice este esențială pentru procesul de extindere. În urma aprobării de către Consiliu a propunerii Comisiei privind o nouă abordare a negocierilor în capitolele „Sistemul judiciar și drepturile fundamentale” și „Justiția, libertatea și securitatea”, statul de drept, inclusiv provocările comune precum combaterea criminalității organizate și a corupției, a fost plasat în centrul politicii de extindere. Negocierile de aderare cu privire la aceste capitole vor fi deschise încă de la începutul procesului și se vor închide abia la sfârșitul acestuia pentru a dispune de un interval maxim de timp, care să permită obținerea unor bilanțuri pozitive solide, cu scopul de a conferi reformelor un caracter ireversibil. Comisia va continua să acorde prioritate aspectelor referitoare la statul de drept, cu mult timp înainte de deschiderea negocierilor de aderare, inclusiv prin dialoguri structurate și prin furnizarea unui sprijin sectorial în cadrul IPA II. 7. În mai multe țări există în continuare preocupări serioase cu privire la libertatea de exprimare. Având în vedere dificultățile care persistă în acest domeniu, Comisia va continua să acorde prioritate acestei chestiuni în cadrul procesului de aderare. Comisia intenționează să organizeze, în prima jumătate a anului 2013, o urmare a conferinței „Speak up!”, care a avut loc în mai 2011. Acest eveniment ar trebui să reunească reprezentanți ai mass-mediei și ai societății civile din țările din Balcanii de Vest și din Turcia. Rezultatele acestei conferințe și acțiunile întreprinse ca urmare a acesteia vor fi luate în considerare în cadrul monitorizării și raportării Comisiei, care va continua să colaboreze strâns cu Parlamentul European în acest domeniu. 8. În multe domenii, sunt necesare abordări specifice fiecărei țări pentru a putea să se facă față unor situații dificile, cum ar fi eventualele blocaje apărute în procesul de aderare. Comisia a lansat, printre altele, o agendă pozitivă cu Turcia și o serie de dialoguri structurale la nivel înalt în Balcanii de Vest. Aceste inițiative impulsionează deja reformele; ele nu înlocuiesc negocierile de aderare, ci reprezintă o punte către acestea. Comisia este hotărâtă să adopte acest tip de angajament și se va concentra în continuare asupra domeniilor-cheie precum statul de drept, guvernanța democratică și reformele economice. 9. Cooperarea regională și relațiile de bună vecinătate sunt elemente esențiale ale procesului de stabilizare și de asociere. Problemele care decurg din conflictele anterioare, precum crimele de război, returnarea refugiaților, tratamentul aplicat minorităților și asigurarea egalității în drepturi pentru toți cetățenii, rămân provocări-cheie pentru stabilitatea din Balcanii de Vest și trebuie să fie abordate de urgență. Trebuie să se realizeze mai multe progrese în cadrul forurilor regionale, precum și în ceea ce privește participarea tuturor părților vizate la cooperarea regională. Dezacordurile interetnice sau referitoare la statut pot fi soluționate prin dialog și compromis. 10. În spiritul unor bune relații de vecinătate, problemele bilaterale deschise trebuie rezolvate cu hotărâre de părțile implicate, cât mai devreme posibil în procesul de extindere, ținând cont de interesele UE în ansamblul său. Problemele bilaterale nu ar trebui să frâneze procesul de aderare. Comisia solicită părților să depună toate eforturile necesare în vederea rezolvării dezacordurilor nesoluționate încă, în conformitate cu principiile și cu mijloacele stabilite, inclusiv prin sesizarea, în anumite chestiuni și dacă este necesar, a Curții Internaționale de Justiție sau a altor organe de soluționare a litigiilor, existente sau instituite ad hoc. Contextul negocierilor de aderare poate reprezenta un stimulent puternic în vederea soluționării dezacordurilor. Comisia este dispusă să faciliteze căutarea unor soluții. 11. Consolidarea redresării economice în țările implicate în procesul de aderare este fundamentală. Rata