Având în vedere acest lucru și presupunând că statele membre vor fi de acord, există modalități de a elabora instrumente bugetare la nivelul UE, care pot contribui la stabilitatea zonei euro și pot aduce beneficii inclusiv întregii UE. În scopul de a le asigura succesul și eficacitatea, precum și pentru a le maximiza eficiența față de contribuabil, aceste instrumente trebuie concepute în deplină sinergie cu celelalte instrumente bugetare existente în cadrul mai larg al Uniunii. În plus, în viitor, mecanismul european de stabilitate (MES) sau succesorul său legal preconizat sub forma unui Fond Monetar European ar putea juca un rol în sprijinirea stabilizării macroeconomice, dacă acest lucru va fi dorit de către statele membre ale zonei euro, care sunt acționarii săi.

Prima condiție este cea conform căreia acțiunile specifice trebuie să contribuie la consolidarea coeziunii economice, sociale și teritoriale. Regulamentul propus stabilește un cadru flexibil ce permite acordarea de asistență financiară statelor membre din zona euro și statelor membre din afara zonei euro care participă la mecanismul cursului de schimb (MCS II) în vederea sprijinirii investițiilor publice eligibile prin împrumuturi și prin subvenționarea ratei dobânzilor pentru a amortiza un șoc asimetric major în scopul de a consolida coeziunea. Acest instrument este un element complementar care ajută statele membre beneficiare să continue, în cazul instabilității macroeconomice, investițiile publice favorabile creșterii. Aceste investiții, la rândul lor, ajută la relaxarea ajustării economice în statul sau statele membre vizate din zona euro și contribuie la relansarea creșterii durabile în acestea, evitând aprofundarea și prelungirea recesiunii care are un impact negativ asupra coeziunii lor economice și sociale. Instrumentul ar trebui să fie activat în cazul unui șoc asimetric major într-un stat membru sau în mai multe state membre, atunci când sunt atinse limitele altor mecanisme și politici naționale, și ar trebui să facă obiectul unor criterii de eligibilitate stricte, bazate pe cadrul de supraveghere fiscală și macroeconomică a Uniunii. În plus, pentru a fi eficace, asistența acordată în cadrul instrumentului ar trebui să fie direcționată către investițiile publice eligibile efectuate pentru a sprijini domeniile care fac obiectul fondurilor ESI. Abordarea, cu ajutorul instrumentelor, a efectelor unui șoc asimetric major prin sprijinul acordat pentru menținerea nivelului investițiilor publice, contribuie, astfel, la consolidarea coeziunii economice și sociale.

O Funcție europeană de stabilizare a investițiilor (opțiunea 2) ar contribui la obiectivul de coeziune prin acordarea de sprijin financiar în eventualitatea unui șoc asimetric major care ar afecta un stat membru. Acest sprijin ar viza investițiile publice în sectoarele prioritare și ar putea face obiectul unor condiții economice de declanșare și de eligibilitate. Această asistență va oferi un stimulent puternic pentru a proteja investițiile publice cheie și, implicit, pentru a păstra la un nivel adecvat cheltuielile, care sunt esențiale pentru dezvoltarea viitoare a economiei. Ca atare, sistemul ar favoriza rezultate care ar contrasta puternic cu criza anterioară din unele țări în care investițiile publice au fost reduse substanțial. Impactul stabilizării macroeconomice în această opțiune este limitat de faptul că sprijinul este acordat sub forma unui împrumut. În cazul unui șoc major, statul membru în cauză ar fi constrâns să găsească un compromis între sprijinirea activităților printr-un deficit bugetar și controlul creșterii datoriei sale publice. Impactul acestui compromis ar fi totuși diminuat, deoarece statul membru ar avea acces la o finanțare mai ieftină decât cea de pe piață. În plus, furnizarea finanțării UE poate exercita un puternic efect de semnalizare asupra participanților la piață, care poate acționa ca un catalizator pentru evitarea pierderii accesului la piață și a unui program complet de ajustare financiară. Această opțiune este compatibilă cu o cerință de transferuri nepermanente, în sensul că împrumuturile constituie, prin natura lor, un sprijin temporar, iar statul membru în cauză este obligat din punct de vedere legal să le restituie. Această condiție este deosebit de importantă. Opinia părților interesate rămâne divizată în prezent cu privire la necesitatea și forma unei funcții de stabilizare, în special din perspectiva îngrijorărilor legate de neutralitatea în raport cu diferitele țări. Prin urmare, opțiunea 2 poate fi mai fezabilă, cel puțin în viitorul apropiat.

În același timp, propunerea nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului de abordare a unui șoc asimetric major prin sprijinirea investițiilor publice. Orice sprijin din cadrul instrumentului propus este supus unor criterii stricte de eligibilitate bazate pe conformitatea cu deciziile și recomandările din cadrul supravegherii fiscale și macroeconomice a Uniunii și unor criterii de activare clare, bine definite, care utilizează un declanșator cu dublă activare bazat pe ocuparea forței de muncă. În plus, un stat membru beneficiar are obligația de a utiliza asistența acordată pentru investițiile publice eligibile în sprijinul obiectivelor de politică ale Regulamentului privind dispozițiile comune. Se prevede un mecanism de control și corectare. Valoarea împrumuturilor și a subvenționării ratei dobânzii este determinată pe baza unei formule care ia în calcul în mod corespunzător un nivel maxim de investiții publice eligibile care pot fi sprijinite și severitatea șocului asimetric major. În plus, în vederea asigurării faptului că un număr cât mai mare de state membre satisfac criteriile necesare pentru a beneficia de împrumuturi în cadrul instrumentului, se stabilește un plafon în funcție de mijloacele rămase disponibile în bugetul UE. Subvenționările ratei dobânzii acoperă costul dobânzii suportat de statele membre pentru împrumuturile primite în cadrul instrumentului. În cele din urmă, în vederea măririi impactului investițiilor publice și a sprijinului potențial din cadrul sistemului, este prevăzut un proces de îmbunătățire a calității sistemelor și practicilor de investiții publice ale statului membru.

Impactul unui sistem de stabilizare a investițiilor (opțiunea 2) și al unui mecanism de asigurare (opțiunea 3) ar avea în principal un caracter macroeconomic, în conformitate cu cele discutate mai sus. În plus, opțiunea 2, instrumentul de stabilizare a investițiilor, ar îmbunătăți compoziția finanțelor publice prin protejarea activității de investiții publice. Ca atare, aceasta captează parțial o dimensiune a întreținerii/modernizării competențelor și implică, prin urmare, anumite beneficii sociale. În cazul opțiunii 3, mecanismul de asigurare, impactul asupra mediului și cel social ar fi destul de indirecte și dificil de evaluat. În cazul opțiunii 4, bugetul zonei euro, impactul asupra mediului și cel social ar fi probabil pozitive, însă definiția opțiunii nu este suficient de detaliată pentru a permite o evaluare aprofundată.

4.IMPLICAȚII BUGETARE

Propunerea ar putea avea implicații bugetare. Împrumuturile pe care Comisia le-ar putea acorda statelor membre în cadrul acestui instrument propus depind de un plafon fix de 30 de miliarde EUR. Astfel de împrumuturi ar reprezenta deci datorii contingente pentru bugetul UE, în cazul în care un stat membru nu ar rambursa împrumutul acordat în cadrul sistemului. Subvenționarea ratei dobânzii va fi finanțată de un fond de sprijinire a stabilizării alimentat cu contribuții naționale anuale pe baza cotei băncii centrale naționale a fiecărui stat membru din zona euro în venitul monetar al Eurosistemului. Același indicator de referință ar fi utilizat pentru statele membre din afara zonei euro care participă la mecanismul cursului de schimb (MCS II). Ca atare, aceste contribuții naționale constituie venituri alocate în mod extern și nu au niciun impact asupra bugetului UE.

5.ALTE ELEMENTE

•Planuri de punere în aplicare și măsuri de monitorizare, evaluare și raportare

Actul prevede raportarea și revizuirea aplicării sale o dată la cinci ani. În acest scop, Comisia ar trebui să prezinte un raport de evaluare care să analizeze, printre altele, eficacitatea regulamentului, precum și contribuțiile acestuia la desfășurarea politicilor economice ale statelor membre din zona euro în scopul consolidării coeziunii în Uniune, la realizarea strategiei Uniunii pentru dezvoltare economică și locuri de muncă și la investițiile publice în statele membre din zona euro care beneficiază de sprijin în temeiul actului. Raportul analizează, de asemenea, oportunitatea elaborării unui mecanism de asigurare care să fie utilizat pentru stabilizarea macroeconomică. Raportul este însoțit, după caz, de modificări propuse ale prezentului act. Parlamentul European, Consiliul și Eurogrupul vor primi raportul.

Evaluările vor fi efectuate în conformitate cu punctele 22 și 23 din Acordul interinstituțional din 13 aprilie 2016, prin care cele trei instituții confirmă faptul că evaluările legislației și politicii existente ar trebui să stea la baza evaluărilor impactului opțiunilor pentru a decide astfel asupra viitoarelor acțiuni. Evaluările vor analiza efectele programului pe teren pe baza indicatorilor/obiectivelor programului și a unei analize detaliate a măsurii în care se poate considera că programul este relevant, eficace, eficient și că oferă suficientă valoare adăugată la nivelul UE și este coerent cu alte politici ale UE. Evaluările vor include lecțiile învățate pentru a identifica orice lacune/probleme sau orice potențial de a îmbunătăți în continuare acțiunile sau rezultatele acestora și de a contribui la optimizarea exploatării/impactului acestora.

•Explicații detaliate cu privire la dispozițiile specifice ale propunerii

Partea I a regulamentului propus (articolele 1 și 2) prevede instituirea unei Funcții europene de stabilizare a investițiilor (FESI) ca instrument de asistență financiară, în conformitate cu articolul [220] din Regulamentul financiar, în sprijinul investițiilor publice pentru statele membre care se confruntă cu un șoc asimetric major, servind obiectivului de consolidare a coeziunii. De asemenea, aceasta indică formele pe care le-ar lua asistența financiară în cauză, și anume împrumuturile și subvenționarea ratei dobânzii. În plus, această parte subliniază, de asemenea, că regulamentul ar trebui să se aplice statelor membre din zona euro, precum și statelor membre din afara zonei euro care participă la mecanismul cursului de schimb (MCS II). Această parte prevede, de asemenea, cele mai importante definiții care sunt utilizate pe parcursul actului.

Partea a II-a a regulamentului propus (articolele 3-5) conține criteriile care ar trebui să fie îndeplinite de un stat membru pentru a beneficia de sprijinul acordat în cadrul FESI. Ar trebui să se facă o distincție între două seturi de criterii.

În primul rând, actul propus conține criterii de eligibilitate în conformitate cu deciziile și recomandările cadrului fiscal al Uniunii, prevăzute la articolul 126 alineatul (8) și la articolul 126 alineatul (11) din TFUE și în Regulamentul (UE) nr. 1466/97, precum și în temeiul cadrului de supraveghere macroeconomică instituit prin Regulamentul (UE) nr. 1176/2011. De asemenea, ar trebui stabilit că, în cazul în care un stat membru din zona euro se află într-un program de ajustare macroeconomică, acesta nu beneficiază de sprijinul acordat în cadrul acestui sistem, dar că orice necesități ale acestuia de finanțare pentru sprijinirea investițiilor publice vor fi îndeplinite în cadrul programului. Același sistem este prevăzut pentru statele membre din afara zonei euro făcând obiectul actului propus care beneficiază de sprijin la balanța plăților. În cele din urmă, în cazul în care statele membre convin să încheie un acord interguvernamental pentru finanțarea subvenționării ratei dobânzii, plata contribuțiilor anuale ar trebui să constituie un criteriu de eligibilitate înainte ca un stat membru să poată beneficia de o subvenționare a ratei dobânzii în cadrul sistemului.

În al doilea rând, ar trebui să fie prevăzute criterii de activare pentru a asigura o activare la timp și eficientă a sprijinului FESI. O astfel de activare ar trebui să fie determinată de un declanșator cu dublă activare bazat pe șomaj, care se bazează atât pe rata națională a șomajului în comparație cu media trecută, cât și pe evoluția șomajului în raport cu un anumit prag pe parcursul ultimului an. În primul rând, alegerea criteriilor de activare bazate pe ratele de șomaj este luată în considerare din mai multe motive. Rata șomajului este un indicator excelent al ciclului economic. Mai mult, efectele șocurilor asupra finanțelor publice au tendința să decaleze ciclul de dezvoltare și, de fapt, să se corespundă mai mult sau mai puțin ciclului șomajului. În plus, decalajul ce reflectă utilizarea ratei șomajului nu ar submina utilitatea scopului de stabilizare al instrumentului, deoarece, inițial, statele membre ar trebui să recurgă la stabilizatorii și politicile lor automate. În al doilea rând, utilizarea unui declanșator cu dublă activare ar garanta cu un grad mai mare de asigurare faptul că statul membru în cauză se confruntă cu un șoc asimetric major care include un element temporar și specific țării respective. Declanșatorul cu dublă activare ar permite, de asemenea, ca sprijinul să vizeze perioade de agravări drastice al situației economice. Declanșatorul cu dublă activare ar viza situațiile în care se înregistrează o creștere a șomajului.

Această parte prevede, de asemenea, obligația statelor membre care beneficiază de asistență în temeiul prezentului regulament de a direcționa sprijinul acordat spre investiții publice eligibile, și anume spre formarea brută de capital fix al administrațiilor publice pentru a sprijini obiectivele tematice identificate în Regulamentul privind dispozițiile comune, și spre investiții sociale (educație și formare) precum și de a menține, de asemenea, nivelul investițiilor publice, în general, în comparație cu investițiile publice medii din ultimii cinci ani. În ceea ce privește cel de-al doilea element, Comisia ar trebui să aibă o anumită marjă de apreciere în evaluarea sa pentru a lua în considerare situațiile în care investițiile publice au evoluat într-un mod nedurabil într-un stat membru. Ar trebui să fie prevăzut un mecanism corectiv pentru a evita cheltuielile neeligibile și răspunderea Uniunii pentru împrumuturile neeligibile. Acest lucru pare a fi necesar pentru a proteja interesele financiare ale Uniunii. În cazul în care un stat membru nu ar respecta acest criteriu, Comisia ar trebui să poată solicita rambursarea totală sau parțială a împrumutului sau să decidă că, la rambursarea împrumutului, statul membru în cauză nu ar putea beneficia de o subvenționare a ratei dobânzii. Rezultatul acestui control ar trebui, de asemenea, să fie făcut public.

Partea a III-a a regulamentului propus (articolele 6-8) conține procedura de acordare rapidă a sprijinului FESI. În urma primirii unei solicitări, Comisia ar trebui să verifice îndeplinirea criteriilor de eligibilitate și de activare și, de asemenea, să decidă cu privire la condițiile sprijinului care ia forma unui împrumut. Ar trebui să fie determinate elemente cum ar fi suma, scadența medie, prețul, perioada de disponibilitate a sprijinului. Statul membru beneficiar ar trebui, de asemenea, să aibă dreptul la o subvenționare a ratei dobânzii pentru rambursarea împrumutului sau pentru plata dobânzilor. În plus, această parte a actului propus determină, de asemenea, formele suportului FESI.

Partea a IV-a a regulamentului propus (articolele 7-10) determină, în primul rând, pachetul financiar pentru instrument. În ceea ce privește împrumuturile, Comisia ar trebui să aibă posibilitatea de a contracta împrumuturi pe piețele financiare în scopul creditării statului membru în cauză. Aceste credite ar trebui să fie limitate la un plafon fix de 30 de miliarde EUR. În ceea ce privește subvenționările ratei dobânzii, acestea ar trebui să servească la compensarea costurilor dobânzii suportate de statele membre în urma împrumutului. Comisia ar trebui să poată utiliza Fondul de sprijinire a stabilizării pentru finanțarea acestuia. Această parte stabilește, de asemenea, formulele pe care Comisia ar trebui să le utilizeze pentru a determina sumele împrumutului acordat și ale subvenționării ratei dobânzii în cadrul instrumentului FESI.

În ceea ce privește componenta de împrumut a acestui instrument, ar trebui să se facă o distincție între formula care determină nivelul maxim al investiției publice eligibile (Is) care poate fi sprijinită și formula de calcul al valorii sprijinului (S) sub formă de împrumut. Aceste două formule interacționează între ele. Nivelul maxim al investițiilor publice eligibile (Is) care ar putea fi sprijinite de FESI ar trebui să fie stabilit automat pe baza unei formule care include raportul dintre investițiile publice eligibile și PIB-ul din UE pe o perioadă de cinci ani anterioară solicitării sprijinului de către un stat membru și PIB-ul statului membru în cauză pe aceeași perioadă. Această sumă maximă ar trebui, de asemenea, să fie ajustată la mijloacele disponibile, și anume la plafonul fix stabilit în regulament. Valoarea maximă a sprijinului pentru împrumut ar trebui, de asemenea, să fie stabilită automat pe baza unei formule care să țină seama de nivelul maxim al investițiilor publice eligibile care pot fi sprijinite și de severitatea șocului asimetric major. De asemenea, împrumutul ar trebui să fie ajustat în funcție de severitatea șocului. Valoarea împrumutului ar putea fi majorată până la nivelul maxim al investiției publice eligibile (Is) în cazul în care șocul asimetric ar fi deosebit de grav. Creșterea ratei trimestriale a șomajului la nivel național ar servi drept indicator în acest sens. În fine, sprijinul sub formă de împrumut ar trebui să se limiteze la 30 % din mijloacele disponibile rămase conform plafonului stabilit pentru a ajusta astfel împrumuturile la mijloacele disponibile din bugetul UE în scopul de a se garanta faptul că un număr cât mai mare posibil de state membre ar putea beneficia de sprijin în cadrul acestui instrument.

Valoarea subvenționării ratei dobânzii ar trebui să fie determinată automat ca un procentaj fix din costurile aferente dobânzii suportate de statul membru în urma împrumutului din cadrul acestui instrument.

Această parte a regulamentului propus prevede, de asemenea, o implicare potențială a mecanismului european de stabilitate (MES) sau a succesorului său legal, în cazul în care acesta din urmă va decide în mod autonom, în viitor, să acorde, de asemenea, asistență financiară în sprijinul investițiilor publice pentru a contribui la realizarea obiectivelor de macrostabilizare economică. În acest scop, Comisia ar trebui să se străduiască să garanteze că această asistență eventuală va fi acordată în condiții compatibile cu cele din prezentul regulament propus. Comisia ar trebui să fie abilitată să adopte acte delegate care să completeze propunerea de regulament în ceea ce privește schimbul de informații cu privire la diferitele elemente ale împrumutului și la normele care determină complementaritatea dintre asistența MES și sprijinul acordat în cadrul acestui instrument, calculat pe baza formulelor pentru împrumut și pentru subvenționarea ratei dobânzii.