COMISIA EUROPEANĂ Bruxelles, 14.7.2021 COM(2021) 563 final 2021/0213(CNS) Propunere de DIRECTIVĂ A CONSILIULUI privind restructurarea cadrului Uniunii de impozitare a produselor energetice și a energiei electrice

(reformare) (Text cu relevanță pentru SEE) {SEC(2021) 663 final} - {SWD(2021) 640 final} - {SWD(2021) 641 final} - {SWD(2021) 642 final}



EXPUNERE DE MOTIVE 1.CONTEXTUL PROPUNERII •Motivele și obiectivele propunerii Impozitarea produselor energetice și a energiei electrice joacă un rol important în domeniul politicii privind clima și energia. Normele armonizate stabilite în temeiul Directivei 2003/96/CE din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității („Directiva privind impozitarea energiei” sau „DIE”) au ca scop să asigure buna funcționare a pieței interne. Cu toate acestea, cadrul fundamental al politicii privind clima și energia s-a schimbat radical de când DIE a fost adoptată, iar directiva nu mai este aliniată la politicile actuale ale UE. Mai mult, DIE nu mai asigură buna funcționare a pieței interne. Propunerea de reformare face parte din Pactul verde european și din pachetul legislativ „Pregătiți pentru 55” („Fit for 55”), deoarece se axează pe aspecte legate de mediu și de climă pentru a sprijini angajamentul Comisiei de a aborda provocările legate de mediu și de a atinge obiectivele UE de reducere a emisiilor interne de gaze cu efect de seră și de reducere a poluării atmosferice. Pactul verde european a lansat o nouă strategie de creștere pentru UE, care vizează transformarea UE într-o societate echitabilă și prosperă. El reafirmă ambiția Comisiei de a-și majora obiectivul în materie de climă și de a transforma Europa în primul continent neutru din punct de vedere climatic până în 2050. Necesitatea și valoarea Pactului verde european au devenit și mai evidente în lumina efectelor foarte grave ale pandemiei de COVID-19 asupra sănătății și bunăstării economice a cetățenilor Uniunii. Pe baza strategiei Pactului verde european și a unei evaluări cuprinzătoare a impactului, Comunicarea Comisiei din septembrie 2020 intitulată „Stabilirea unui obiectiv mai ambițios în materie de climă pentru Europa în perspectiva anului 2030” („Planul privind obiectivul climatic pentru 2030”) a propus sporirea nivelului de ambiție al UE și a prezentat un plan cuprinzător de majorare a obiectivului obligatoriu al Uniunii Europene pentru 2030 către o reducere cu cel puțin 55 % a emisiilor nete, într-un mod responsabil. Stabilirea unui obiectiv mai ambițios pentru 2030 contribuie în prezent la asigurarea certitudinii pentru factorii de decizie politică și pentru investitori, astfel încât deciziile luate în anii care vin să nu fixeze niveluri de emisii incompatibile cu obiectivul UE de a deveni neutră din punct de vedere climatic până în 2050. Obiectivul pentru 2030 este în conformitate cu obiectivul Acordului de la Paris de a menține creșterea temperaturii globale cu mult sub 2 °C și de a continua eforturile de menținere a acesteia la 1,5 °C. Consiliul European a aprobat noul obiectiv obligatoriu al UE pentru 2030 în cadrul reuniunii sale din decembrie 2020. Legea europeană a climei, astfel cum a fost convenită de Parlamentul European și de Consiliul European, face ca obiectivul UE privind neutralitatea climatică să devină obligatoriu din punct de vedere juridic și sporește nivelul de ambiție pentru 2030 prin stabilirea unui obiectiv de reducere a emisiilor nete cu cel puțin 55 % până în 2030, față de nivelul din 1990. Pentru a urma calea propusă în Legea europeană a climei și pentru a realiza acest nivel sporit de ambiție pentru 2030, Comisia a reexaminat legislația în vigoare în domeniul climei și al energiei. Pachetul legislativ „Pregătiți pentru 55”, astfel cum a fost anunțat în Planul privind obiectivul climatic pentru 2030, este elementul de bază cel mai cuprinzător din cadrul eforturilor de implementare a noului obiectiv ambițios privind clima pentru 2030 și toate sectoarele și politicile economice vor trebui să contribuie. În Pactul verde european, Comisia s-a angajat să reexamineze DIE punând accent pe aspectele de mediu, precum și pentru a se asigura că impozitarea energiei este aliniată la obiectivele climatice. Impozitarea joacă un rol direct în sprijinirea tranziției verzi prin transmiterea unor semnale corecte privind prețurile și prin oferirea de stimulente adecvate pentru un consum și o producție sustenabile. În acest context, pentru a realiza reducerile de emisii de gaze cu efect de seră sunt necesare taxe de mediu eficace și eliminarea stimulentelor pentru consumul de combustibili fosili în întreaga UE, împreună cu alte măsuri de reglementare. DIE poate contribui la obiectivul sporit de reducere cu cel puțin 55 % a emisiilor de gaze cu efect de seră până în 2030 prin asigurarea faptului că impozitarea carburanților și a combustibililor pentru încălzire reflectă mai bine impactul pe care aceștia îl au asupra mediului și a sănătății. Acest lucru poate fi realizat prin eliminarea dezavantajelor pentru tehnologiile curate și prin introducerea unor niveluri mai ridicate de impozitare a combustibililor ineficienți și poluanți, în completarea stabilirii prețului carbonului prin comercializarea certificatelor de emisii. Se va facilita astfel tranziția de la combustibilii fosili la o energie mai curată pentru a îndeplini obiectivul UE privind neutralitatea climatică, în conformitate cu angajamentele asumate în cadrul Acordului de la Paris. DIE a fost evaluată în 2019. În urma acestei evaluări, Consiliul a adoptat concluzii în care considera că impozitarea energiei poate juca un rol important ca unul dintre stimulentele economice care orientează cu succes tranziția energetică, încurajând reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră și investițiile în economisirea de energie și contribuind în același timp la creșterea durabilă, și invita Comisia să reexamineze DIE. Versiunea actuală a DIE ridică o serie de probleme legate de faptul că nu este conectată la obiectivele privind clima și eficiența energetică și de deficiențele sale în ceea ce privește funcționarea pieței interne. În primul rând, DIE nu este aliniată la obiectivele UE în materie de climă și de energie. Directiva nu promovează în mod adecvat reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră, eficiența energetică și adoptarea energiei electrice și a combustibililor alternativi (hidrogen din surse regenerabile, combustibili sintetici, biocombustibili avansați etc.) Motivul este că acești combustibili noi, cu emisii scăzute de carbon, sunt impozitați ca echivalenții lor fosili dacă noul combustibil a apărut în intervalul scurs de la adoptarea în 2003 a ultimei versiuni a DIE și, prin urmare, nu există o rată explicită pentru el. Biocombustibilii sunt dezavantajați de impozitarea bazată pe volum (rate exprimate pe litru). Motivul este că un litru de biocombustibil are de obicei un conținut energetic mai mic decât un litru de combustibil fosil concurent, dar se aplică aceeași rată de impozitare. Ca rezultat general, DIE nu oferă suficiente stimulente pentru investițiile în tehnologii curate. În al doilea rând, DIE favorizează de facto utilizarea combustibililor fosili. Există rate naționale foarte diferite, care sunt aplicate în combinație cu o gamă largă de scutiri și de reduceri fiscale. Gama largă de scutiri și de reduceri reprezintă forme de stimulente pentru combustibilii fosili, care nu sunt în conformitate cu obiectivele Pactului verde european. Noua propunere ar contribui la reducerea utilizării combustibililor fosili în două moduri. În primul rând, prin stabilirea unor rate mai ridicate pentru combustibilii fosili și a unor rate mai scăzute pentru produsele din surse regenerabile, reducând astfel avantajul prețului relativ al combustibililor fosili față de alternativele mai puțin poluante. Acest lucru ar descuraja utilizarea combustibililor fosili. În al doilea rând, prin reexaminarea posibilității reducerilor și scutirilor fiscale, care, în prezent, scad impozitarea combustibililor fosili. Printre acestea se numără motorina utilizată în agricultură, motorina și cărbunele utilizate de gospodării pentru încălzire (posibilitatea de a scuti gospodăriile vulnerabile ar fi menținută) sau combustibilii fosili utilizați de industriile mari consumatoare de energie. Mai mult, propunerea ar pune capăt exceptării obligatorii actuale a sectorului navigației aeriene și pe apă, precum și a sectorului pescuitului. În al treilea rând, DIE nu mai contribuie la buna funcționare a pieței interne, întrucât ratele minime de impozitare și-au pierdut efectul de convergență asupra ratelor de impozitare naționale. Ratele minime sunt scăzute, deoarece nu au fost actualizate din 2003, deși ratele naționale depășesc cu mult minimele din DIE în majoritatea cazurilor. În orice caz, minimele din DIE nu mai împiedică așadar o „uniformizare la un nivel inferior” și nici nu mai constituie un prag de impozitare. Toate acestea, împreună cu existența scutirilor și a reducerilor, sporesc fragmentarea pieței interne și, în special, denaturează condițiile de concurență echitabile în toate sectoarele economice implicate.

În plus, există unele aspecte ale DIE care sunt lipsite de claritate, de relevanță și de coerență, ceea ce creează insecuritate juridică. Acestea includ, printre altele, definiția produselor și utilizărilor impozabile care nu intră în domeniul de aplicare al directivei și interpretarea scutirii referitoare la carburanții utilizați în navigația aeriană și pe apă. Prin urmare, prezenta propunere urmărește obiectivele precizate mai jos: (1)Asigurarea unui cadru adaptat care să contribuie la obiectivele UE pentru 2030 și la atingerea neutralității climatice până în 2050 în contextul Pactului verde european. Aceasta ar implica alinierea impozitării produselor energetice și a energiei electrice la politicile UE în materie de energie, de mediu și de climă, contribuind astfel la eforturile UE de reducere a emisiilor. (2)Asigurarea unui cadru care să mențină și să îmbunătățească piața internă a UE prin actualizarea domeniului de aplicare și a structurii ratelor, precum și prin raționalizarea utilizării scutirilor și reducerilor fiscale de către statele membre. (3)Menținerea capacității de a genera venituri pentru bugetele statelor membre. După cum s-a menționat mai sus, aceste obiective vor fi atinse prin trecerea de la impozitarea bazată pe volum la impozitarea bazată pe conținutul energetic, prin eliminarea stimulentelor pentru utilizarea combustibililor fosili și prin introducerea unei clasificări a ratelor în funcție de performanța de mediu a acestora. Mai mult, structura fiscală actuală va fi simplificată prin gruparea pe categorii a produselor energetice (utilizate drept carburanți sau combustibili pentru încălzire) și a energiei electrice și prin clasificarea acestora în funcție de performanța lor de mediu. „Performanța de mediu” a fost definită în raport cu alte politici ale UE din cadrul Pactului verde european și, în special, cu restul propunerilor din pachetul „Pregătiți pentru 55”. Conform acestei clasificări, combustibilii fosili convenționali, precum motorina și benzina, vor fi impozitați la cea mai ridicată rată. Următoarea categorie de rate se aplică combustibililor fosili care sunt mai puțin dăunători și mai au încă un anumit potențial de a contribui la decarbonizare pe termen scurt și mediu. De exemplu, gazelor naturale, GPL-ului și hidrogenului de origine fosilă li se aplică două treimi din rata de referință pe o perioadă de tranziție de 10 ani. După aceea, rata respectivă va crește până la rata de referință integrală. Următoarea categorie este cea a biocombustibililor durabili, dar nu avansați. Pentru a reflecta contribuția acestora la decarbonizare, se aplică jumătate din rata de referință. Cea mai scăzută rată se aplică energiei electrice, indiferent de utilizarea acesteia, biocombustibililor avansați, biolichidelor, biogazelor și hidrogenului din surse regenerabile. Rata aplicabilă acestui grup este fixată cu mult sub rata de referință, deoarece energia electrică și acești combustibili pot impulsiona tranziția UE către o energie curată, în vederea atingerii obiectivelor Pactului verde european și, în cele din urmă, a neutralității climatice până în 2050. În unele sectoare, în principal în cele care este posibil să beneficieze în prezent de scutiri totale, precum sectorul aviației sau combustibilii pentru încălzire pentru gospodăriile nevulnerabile, se vor aplica perioade de tranziție pentru a atenua costurile economice și sociale ale introducerii impozitării. De asemenea, propunerea ține seama de dimensiunea socială prin introducerea posibilității de a scuti gospodăriile vulnerabile de la impozitarea combustibililor pentru încălzire timp de zece ani și prin introducerea unei perioade de tranziție de zece ani pentru atingerea ratei minime de impozitare. De asemenea, statele membre pot acorda reduceri care să nu se situeze sub nivelul minim în ceea ce privește combustibilii pentru încălzire pentru toate gospodăriile. Este la latitudinea statelor membre să decidă cu privire la utilizarea veniturilor fiscale, acestea putând asigura în continuare echitatea prin utilizarea veniturilor respective în vederea atenuării impactului social. •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat Directiva 2003/96/CE a Consiliului definește produsele energetice impozabile, utilizările care determină impozitarea acestora și nivelurile minime de impozitare aplicabile fiecărui produs în funcție de utilizarea acestuia drept carburant, pentru anumite scopuri industriale și profesionale sau pentru încălzire. Dispozițiile modificate vor rămâne în concordanță cu dispozițiile care rămân neschimbate. •Coerența cu alte politici ale Uniunii Inițiativele legate de obiectivele UE în materie de climă din cadrul Pactului verde european, în special de obiectivul climatic pentru 2030, sunt prezentate în cadrul pachetului „Pregătiți pentru 55”. Acest pachet va acoperi în special reexaminarea legislației sectoriale în domeniile climei, energiei, transporturilor și fiscalității. Prezenta propunere de reformare a DIE face parte din acest pachet conceput în mod coerent. În completarea celorlalte propuneri din pachet, ea contribuie la obiectivele UE în materie de climă prin abordarea scutirilor și a reducerilor din cadrul impozitării energiei care constituie de facto stimulente pentru combustibilii fosili, promovând în același timp eficiența energetică și adoptarea unor combustibili mai ecologici. Prin urmare, propunerea de reformare a DIE și propunerea de revizuire a EU ETS, inclusiv introducerea comercializării certificatelor de emisii pentru clădiri și pentru transportul rutier, se completează reciproc. Celelalte inițiative ale pachetului „Pregătiți pentru 55” includ noi propuneri și reexaminarea acquis-ului existent în domeniul politicii privind clima, energia și transporturile: ·sistemul UE de comercializare a certificatelor de emisii (ETS), pentru a-l adapta la noul obiectiv climatic și pentru a introduce comercializarea certificatelor de emisii în sectorul clădirilor, în sectorul transportului maritim și în sectorul transportului rutier, precum și pentru a schimba modul în care este tratat sectorul aviației, care este deja inclus în domeniul de aplicare al acestui sistem; ·Regulamentul privind partajarea eforturilor (ESR), referitor la reducerea anuală obligatorie a emisiilor de gaze cu efect de seră de către statele membre în perioada 2021-2030; ·regulamentul care stabilește standarde de performanță privind emisiile de CO2 pentru autoturisme și vehiculele utilitare ușoare; ·Directiva privind energia din surse regenerabile (DER); ·inițiativa „ReFuelEU în domeniul aviației”, care are ca scop să stimuleze producția și adoptarea de combustibili de aviație durabili în sectorul transportului aerian; ·inițiativa „FuelEU în domeniul maritim”, care are ca scop să sporească cererea de combustibili din surse regenerabile și de combustibili cu emisii scăzute de carbon în sectorul transportului maritim;

·Directiva privind eficiența energetică, având ca scop implementarea noului obiectiv climatic ambițios pentru 2030 și contribuirea la o tranziție justă; ·un nou mecanism de ajustare la frontieră în funcție de carbon; ·Regulamentul privind includerea emisiilor de gaze cu efect de seră și absorbțiile rezultate din exploatarea terenurilor, schimbarea destinației terenurilor și silvicultură (LULUCF); ·Directiva privind instalarea infrastructurii pentru combustibili alternativi; ·Regulamentul privind instituirea unui cadru care să faciliteze investițiile durabile (taxonomie). În plus, reformarea DIE sprijină obiectivul ambițios de reducere la zero a poluării asumat în cadrul Pactului verde european, precum și politicile de cercetare și inovare în domeniul climei, al energiei și al mobilității în contextul Programului-cadru de cercetare Orizont 2020 pentru perioada 2021-2027. 2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE •Temeiul juridic Propunerea se bazează pe articolul 113 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), care permite UE să stabilească norme armonizate pentru a asigura buna funcționare a pieței interne. În plus, în conformitate cu articolul 192 alineatul (2) primul paragraf din TFUE, pot fi adoptate dispoziții adecvate de natură fiscală menite, printre altele, să conserve și să protejeze mediul. •Subsidiaritatea (în cazul competenței neexclusive) Deficiențele prezentei directive pot fi remediate numai printr-o revizuire a DIE, în coordonare cu alte măsuri de politică ale UE. În temeiul versiunii a existente a DIE, statele membre pot majora ratele impozitelor pentru produsele energetice și pentru energia electrică, pot decide să nu utilizeze posibilele scutiri și reduceri sau să introducă obiective legate de mediu și de climă. Cu toate acestea, astfel de abordări naționale riscă să denatureze piața internă și să submineze obiectivele Pactului verde european din cauza lipsei de armonizare a structurii și nivelului taxelor naționale: (1)Ratele minime actuale pot limita nivelul de ambiție în materie de mediu pe care îl pot urmări statele membre prin impozitarea energiei, în special deoarece impozitarea energiei afectează în mod direct costurile pentru întreprinderi. (2)Armonizarea impozitării energiei prin intermediul Directivei privind impozitarea energiei ar trebui să contribuie la reducerea efectelor dăunătoare ale concurenței fiscale în domeniul energiei dintre statele membre, care rezultă, de exemplu, din posibila relocare a întreprinderilor în statele membre cu regimuri fiscale mai avantajoase. (3)Sistemul UE de comercializare a certificatelor de emisii (ETS) s-a dovedit a fi un instrument eficace de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră provenite de la instalațiile care intră sub incidența sistemului. În cadrul pachetului „Pregătiți pentru 55” se propune extinderea EU ETS la sectorul maritim și introducerea comercializării certificatelor de emisii pentru transportul rutier și pentru clădiri. Cu toate acestea, impozitarea energiei în statele membre coexistă cu comercializarea certificatelor de emisii la nivelul UE și DIE trebuie să asigure faptul că ratele minime de impozitare stabilite la nivelul UE oferă stimulente care sunt aliniate la obiectivele UE în materie de energie, de climă și de mediu. În acest context, măsurile luate la nivelul UE pot asigura coerența între aplicarea EU ETS și impozitarea produselor energetice și a energiei electrice, precum și o abordare comună la nivelul UE în ceea ce privește impozitarea produselor energetice. Îndeplinirea obiectivelor UE în materie de climă și de mediu necesită o combinație de instrumente de politică, iar un cadru eficace de impozitare la nivelul UE poate, în paralel cu sprijinirea altor măsuri de politică ale UE, să evite apariția unor opțiuni naționale care conduc la denaturări ale pieței interne și/sau la o dublă impunere. Reformarea DIE și momentul realizării acesteia trebuie privite în contextul mai larg al agendei Pactului verde european. Obiectivul de a alinia mai îndeaproape DIE la obiectivele acestuia poate fi implementat numai prin intermediul unui act adoptat de Uniune prin care se reformează DIE. •Proporționalitatea

Propunerea respectă principiul proporționalității din următoarele motive. Obiectivele prezentei propuneri sunt cel mai bine îndeplinite prin reformarea directivei actuale în sensul explicat mai sus. Propunerea vizează în principal anumite componente esențiale ale directivei: structura impozitării și raportul dintre tratamentul fiscal respectiv al diverselor surse de energie. Propunerea se limitează, sub toate aspectele, la ceea ce este necesar în vederea îndeplinirii obiectivelor urmărite. •Alegerea instrumentului Propunerea este o directivă. În acest domeniu reglementat deja de o directivă, statele membre ar trebui să păstreze în continuare o marjă de flexibilitate, așa cum s-a explicat mai sus. Alte mijloace în afara unei directive de modificare a Directivei 2003/96/CE ar fi, prin urmare, inadecvate. 3.REZULTATE ALE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR PĂRȚILOR INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI •Evaluări ex post/verificări ale adecvării legislației existente DIE a avut inițial o contribuție generală pozitivă la obiectivul său principal de a asigura buna funcționare a pieței interne, prevenind dubla impunere sau orice denaturare a schimburilor comerciale și a concurenței dintre sursele de energie și consumatorii și furnizorii de energie. Cu toate acestea, pe măsură ce tehnologiile, ratele de impozitare naționale și piețele energiei au evoluat în ultimii 15 ani, DIE, în forma sa actuală, nu mai oferă aceeași contribuție pozitivă. Mai mult, cadrul legislativ și obiectivele de politică ale UE au evoluat în mod semnificativ de la adoptarea DIE în 2003, ceea ce a condus la unele probleme legate de relevanță și de coerență. Ca rezultat, valoarea adăugată generală la nivelul UE a DIE s-a redus semnificativ de-a lungul timpului, în special din cauza lipsei indexării ratelor minime și a utilizării extensive și extrem de divergente a scutirilor fiscale opționale de către statele membre, precum și din cauza mediului politic schimbător. Versiunea actuală a DIE contribuie doar într-o măsură foarte limitată la obiectivele mai ample de politică economică, socială și de mediu ale UE. DIE este, cel puțin parțial, coerentă cu eforturile politice de promovare a utilizării energiei din surse regenerabile și a creșterii eficienței energetice, dar mai puțin în ceea ce privește reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră și a altor emisii de gaze, precum și diversificarea energetică sau independența și securitatea energetică. Printre principalele motive identificate pentru această lipsă de coerență se numără faptul că nu se ține seama de conținutul energetic și de emisiile de CO2 ale produselor energetice și ale energiei electrice, nivelurile minime de impozitare (prea) scăzute și existența (prea) multor scutiri. Din aceleași motive, DIE nu contribuie la decarbonizarea transporturilor și la reducerea emisiilor de poluanți atmosferici. Ca urmare, contribuția DIE la îndeplinirea obiectivelor stabilite în acorduri internaționale precum Acordul de la Paris din 2015 este limitată. Mai mult, DIE nu face distincție între sursele de energie electrică regenerabile și cele cu emisii ridicate de carbon și nici nu ia în considerare performanța de mediu a biocombustibililor. Dispozițiile DIE privind impozitarea biocombustibililor sunt, prin urmare, nealiniate la politicile UE în domeniul energiei, al schimbărilor climatice și al mediului. DIE acoperă o cotă din ce în ce mai redusă a mixului energetic al UE, pe măsură ce noi tehnologii și produse (de exemplu, transformarea energiei electrice în gaze, combustibilii de origine nebiologică) continuă să apară sau devin importante. În consecință, regimul actual de impozitare a energiei nu poate asigura un tratament preferențial al noilor tehnologii și produse sustenabile din punctul de vedere al protecției mediului. De exemplu, în pofida relevanței tot mai mari pe piață a combustibililor din surse regenerabile, tratamentul fiscal al acestora în temeiul DIE se bazează în continuare pe norme elaborate la momentul respectiv, când acești combustibili erau alternative de nișă. Versiunea actuală a DIE dezavantajează benzina în comparație cu motorina, aplicând o rată minimă mai scăzută pentru motorină. Acest fapt creează o cerere mai mare de motorină. În plus, și combustibilii emergenți sunt dezavantajați. Dacă nu sunt menționați în mod explicit în actuala versiune a DIE, se aplică rata de impozitare a combustibilului utilizat în scopuri echivalente. Conținutul energetic per litru al acestor combustibili este, de obicei, mai scăzut decât cel al combustibilului echivalent. Acest lucru duce la o rată de impozitare mai mare per litru pentru combustibilii noi. Mai mult, scutirea fiscală obligatorie în ceea ce privește navigația internațională aeriană și pe apă este deosebit de problematică, deoarece aceasta nu este coerentă cu actualele provocări și politici din domeniul climei. În ceea ce privește aviația, UE a negociat, în numele Uniunii și al statelor membre, acorduri orizontale privind serviciile aeriene și acorduri cuprinzătoare privind transportul aerian cu țări terțe. În plus, statele membre au încheiat, de asemenea, acorduri bilaterale privind serviciile aeriene cu țări terțe. Acordurile orizontale privind serviciile aeriene permit UE să modifice o serie de dispoziții din acordurile bilaterale ale statelor membre. Acordurile cuprinzătoare privind transportul aerian înlocuiesc acordurile bilaterale care au fost încheiate de fiecare stat membru în parte cu țări terțe. În majoritatea situațiilor, acordurile respective permit impozitarea combustibilului furnizat pe teritoriul statelor membre pentru a fi utilizat de o aeronavă care execută zboruri în interiorul UE. În ceea ce privește transportul pe apă, versiunea revizuită a Convenției de la Mannheim din 17 octombrie 1868 privind navigația pe Rin reglementează transportul pe Rin. În plus, Acordul referitor la tratamentul vamal și fiscal al combustibilului cu care sunt alimentate navele care navighează pe Rin, încheiat la Strasbourg la 16 mai 1952 („Acordul de la Strasbourg”) prevede scutirea motorinei utilizate pe Rin și pe afluenții acestuia, precum și pe alte căi navigabile. Întrucât combustibilul utilizat pentru transportul pe apă ar trebui impozitat în mod egal în UE, statele membre care sunt părți la Acordul de la Strasbourg trebuie să ia toate măsurile necesare pentru a elimina efectiv incompatibilitățile. În conformitate cu articolul 351 al doilea paragraf din TFUE, în măsura în care tratatele încheiate de statele membre ale UE cu țări terțe nu sunt compatibile cu dreptul UE, statele membre în cauză trebuie să ia toate măsurile corespunzătoare pentru a elimina incompatibilitățile constatate. Ratele minime aplicabile combustibililor pentru încălzire sunt prea scăzute pentru a contribui la buna funcționare a pieței interne, deoarece ele reprezintă doar o cotă neglijabilă din prețul acestor produse. În plus, utilizarea de scutiri și de reduceri opționale acordate atât gospodăriilor, cât și utilizatorilor comerciali sporește și mai mult gradul de divergență, ceea ce duce la rate de impozitare efective semnificativ mai scăzute în unele state membre decât în altele. Există rate foarte diferite aplicate energiei electrice și gazelor naturale, care sunt folosite în combinație cu o gamă largă de scutiri și de reduceri fiscale, ceea ce contribuie la creșterea fragmentării pieței interne. Întrucât nivelurile de impozitare în temeiul DIE nu reflectă nicio logică specifică – de exemplu, prin faptul că nu se ține seama de conținutul energetic și de externalități – statele membre sunt autorizate să își stabilească propriile rate naționale după cum doresc, fără a trebui să urmeze vreo indicație sau vreun raport între produse. În consecință, versiunea actuală a DIE poate avea ca rezultat semnale de preț inadecvate pentru utilizatori, descurajându-i pe aceștia să aleagă surse de energie mai ecologice și mai eficiente, și nu se asigură un tratament coerent al surselor de energie la nivel național. DIE nu a creat costuri sau sarcini de reglementare considerabile pentru a se asigura faptul că statele membre sau operatorii economici se conformează directivei. O mare parte a costurilor și a sarcinilor provine fie din legislația orizontală, fie din măsurile naționale de punere în aplicare care nu sunt prevăzute în directivă și care variază semnificativ de la un stat membru la altul sau de la un sector de activitate economică la altul. Dificultățile legate de punerea în aplicare a DIE au fost legate de complexitatea, de lipsa de claritate, de formularea ambiguă și de interpretările unora dintre dispozițiile DIE. Acest lucru a condus, la rândul său, la incertitudini precum lipsa de claritate a condițiilor de eligibilitate pentru un tratament fiscal preferențial. O astfel de incertitudine poate reprezenta un cost pentru autoritățile fiscale și pentru operatorii economici, mai ales atunci când conduce la litigii, exprimate sub formă de costuri de oportunitate sau cheltuieli juridice. •Consultări cu părțile interesate

Prezenta propunere a fost formulată pe baza unei game largi de contribuții externe. Părțile interesate au fost consultate mai întâi prin intermediul mecanismului de feedback privind evaluarea inițială a impactului și printr-o consultare publică dedicată. Consultarea publică s-a desfășurat în perioada 22 iulie 2020-14 octombrie 2020. Au fost primite în total 563 de răspunsuri din partea a 25 de state membre și din cinci țări terțe, împreună cu 129 de documente de poziție. O majoritate covârșitoare a respondenților este de acord cu obiectivele generale ale UE de combatere a schimbărilor climatice și a poluării și cu aplicarea acestor obiective la revizuirea DIE. În ceea ce privește prioritățile pentru reexaminarea DIE, majoritatea respondenților au fost de acord că revizuirea DIE ar trebui să țină seama de emisiile de gaze cu efect de seră la definirea ratelor (care ar trebui să fie exprimate, de asemenea, în funcție de conținutul energetic, mai degrabă decât în funcție de volum) și ar trebui să introducă stimulente pentru sursele alternative de energie, precum hidrogenul curat și biocombustibilii durabili. În general, respondenții și-au exprimat dezacordul față de impozitarea sectoarelor expuse riscului de relocare a emisiilor de carbon. Consultarea publică a evidențiat un oarecare grad de sprijin pentru egalizarea taxelor aferente diferitelor moduri de transport, astfel încât acestea să poată concura în condiții echitabile, și pentru dezvoltarea unor moduri de transport mai eficiente din punct de vedere energetic și cu emisii scăzute de carbon. În ceea ce privește măsurile sociale însoțitoare, majoritatea respondenților au sprijinit o deplasare a presiunii fiscale de la impozitarea veniturilor salariale și de la contribuțiile la asigurările sociale, precum și programele de asistență socială destinate gospodăriilor sărace. Pe lângă consultarea publică, au avut loc și consultări directe cu statele membre, inclusiv cereri de contribuții în vederea calculării ratelor de impozitare efective, precum și cu alte părți interesate. •Evaluarea impactului Pentru a se examina modul în care ar putea fi abordate în mod optim diferitele obiective de politică, s-a analizat o serie de abordări, care au fost comparate cu scenariul de referință. Scenariul de referință reprezintă actualul cadru legislativ privind clima și energia pentru 2030, și anume obiectivele convenite anterior privind clima și energia, de reducere cu 40 % a emisiilor de gaze cu efect de seră până în 2030, precum și principalele instrumente de politică pentru implementarea acestora. Această opțiune de politică presupune că DIE rămâne neschimbată. Opțiunea 1 ar indexa ratele minime și ar extinde parțial baza de impozitare, păstrând în același timp structura acesteia în mod substanțial intactă. Sectorul aviației și sectorul maritim din interiorul UE ar urma să fie incluse în domeniul de aplicare cu o rată minimă zero, prin eliminarea scutirilor fiscale actuale. Opțiunea 2 introduce un sistem de rate simplificate. Ratele minime ar urma să fie indexate și s-ar baza pe conținutul energetic; de asemenea, s-ar aplica o perioadă de tranziție (10 ani pentru opțiunea 2a și o perioadă mai scurtă până în 2030 pentru opțiunea 2b). Această opțiune pune accentul pe conținutul energetic cu un nivel mai ridicat de impozitare (în principal în ceea ce privește combustibilii pentru încălzire), iar extinderea bazei de impozitare la sectoarele navigației aeriene și maritime din interiorul UE ar fi inclusă în domeniul de aplicare al directivei cu rate minime care ar urma să crească în mod liniar pe parcursul unei perioade de tranziție de 10 ani. Opțiunea 2c introduce o nouă componentă pentru a determina ratele, care ține seama de emisiile de poluanți atmosferici ale produselor, pe lângă cele prevăzute la opțiunea 2a. Opțiunea 3 introduce o componentă privind conținutul de carbon pentru sectoarele care nu fac în prezent obiectul ETS, pentru a se asigura că aceste sectoare fac obiectul stabilirii prețului carbonului. Ca și în cazul opțiunii 2, și în acest caz sunt avute în vedere două perioade de tranziție (10 ani și o perioadă mai scurtă până în 2030). În cadrul acestei opțiuni este analizată și introducerea unei componente de poluare. Principalele rezultate Atunci când a propus, în septembrie 2020, obiectivul său actualizat pentru 2030 de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră cu cel puțin 55 % față de 1990, Comisia Europeană a descris, de asemenea, măsurile din toate sectoarele economiei care ar completa eforturile naționale pentru a atinge nivelul de ambiție sporit. Au fost realizate evaluări ale impactului pentru a sprijini revizuirile avute în vedere ale instrumentelor legislative din pachetul „Pregătiți pentru 55”. În acest context, prezenta evaluare a impactului a analizat diferitele opțiuni prin care revizuirea Directivei privind impozitarea energiei ar putea contribui în mod eficace și eficient la realizarea obiectivului actualizat ca parte a unui astfel de pachet „Pregătiți pentru 55” mai amplu, îndeplinind în același timp obiectivul privind piața internă și evitând erodarea veniturilor. Pe baza comparației opțiunilor, precum și pe baza analizei opțiunilor de politică specifice, atât opțiunea 2, cât și opțiunea 3 ar îndeplini obiectivele într-un mod satisfăcător. Aceste opțiuni contribuie la obiectivele în materie de energie și climă, precum și la celelalte obiective de politică. În ceea ce privește perioada de tranziție, ambele perioade (10 ani sau 7 ani) vor avea același impact până în 2035 pentru toate opțiunile. Cu toate acestea, opțiunile cu o perioadă de tranziție de zece ani (opțiunile 2a și 3a) oferă cele mai bune rezultate față de o perioadă de tranziție mai scurtă, atunci când se ia în considerare dimensiunea socială. Atunci când se ia în considerare componenta privind poluarea atmosferică, impactul pozitiv asupra reducerii emisiilor este asociat cu un impact social negativ, din cauza creșterii substanțiale a prețului cărbunelui și al biomasei. Având în vedere că ar trebui introdusă comercializarea certificatelor de emisii pentru emisiile de carbon generate de transportul rutier și de clădiri, astfel cum s-a propus în revizuirea propunerii privind EU ETS din cadrul pachetului „Pregătiți pentru 55”, opțiunea 2a este considerată cea mai bună opțiune, deoarece evită orice suprapunere între cele două mecanisme. O extindere bine calibrată a EU ETS la sectorul maritim și introducerea comercializării certificatelor de emisii pentru transportul rutier și pentru clădiri, împreună cu opțiunea 2 pentru DIE, ar contribui la atingerea obiectivului climatic ambițios al UE de reducere cu 55 % a emisiilor până în 2030, permițând, în același timp, atingerea celorlalte obiective din cadrul reexaminării DIE.

Evaluarea impactului a arătat, de asemenea, că revizuirea DIE nu ar crea o povară inutilă pentru economie. Obiectivele prezentate mai sus pot fi atinse cu costuri economice foarte limitate, iar revizuirea poate aduce beneficii economice, mai ales dacă veniturile suplimentare provenite din impozitarea consumului general de energie ar fi utilizate de statele membre pentru a compensa costurile sociale neintenționate. Evaluarea impactului a arătat că o impozitare sporită a combustibililor fosili ar putea avea un impact mai mare asupra gospodăriilor cu venituri reduse, în special în ceea ce privește încălzirea. În aceste cazuri, posibila degresivitate a impozitelor pe energie ar putea fi compensată prin reciclarea acestor venituri pentru a sprijini tranziția verde prin finanțarea investițiilor în bunuri și aparate eficiente din punct de vedere energetic și cu emisii scăzute de carbon sau prin transferuri de sume forfetare. De exemplu, analiza arată că, atunci când veniturile fiscale suplimentare provenite din impozitele pe energie sunt transferate înapoi gospodăriilor sub forma unei sume forfetare, schimbările propuse devin progresive, deoarece aceste transferuri determină o creștere mai mare a venitului disponibil al gospodăriilor mai sărace. În scenariul de referință, se prognozează că veniturile din statele membre vor scădea cu aproape 32 % între 2020 și 2035, din cauza evoluției preconizate a sistemului energetic, în contextul scăderii dependenței de combustibili datorită economiilor de energie și tranziției de la combustibilii fosili. Opțiunea preferată ar atenua în mare măsură această tendință prin sporirea veniturilor. •Adecvarea reglementărilor și simplificarea În ceea ce privește costurile ocazionate de funcționarea directivei, implementarea specifică a DIE depinde de o serie de alți factori. Printre acești factori se numără aspecte precum aplicarea unor politici naționale specifice sau a altor politici ale UE în același domeniu, prioritățile naționale și moștenirea industrială, condițiile economice și comerciale predominante sau modelele de afaceri ale unor sectoare sau întreprinderi individuale. În conformitate cu evaluarea (deja publicată) a actualei DIE, având în vedere larga flexibilitate pe care actuala versiune a DIE o lasă statelor membre în ceea ce privește aplicarea scutirilor, a reducerilor și a rambursărilor, calcularea ratelor efective într-un mod armonizat la nivelul UE era o sarcină complexă. În special, la momentul evaluării nu exista nicio colectare oficială de date care să poată capta ratele de impozitare efective. Prin urmare, unele dintre efectele directivei erau dificil de identificat și de cuantificat. Cu toate acestea, în actuala evaluare a impactului au fost identificate unele costuri economice în secțiunea relevantă privind impactul opțiunilor de politică. Vor apărea unele costuri de reglementare (în principal gestionarea autorizațiilor, a declarațiilor și a actualizării sistemelor informatice) pentru comercianții de produse energetice nou introduse în domeniul de aplicare al DIE și pentru administrații, deoarece aceste produse vor face obiectul unor dispoziții ale regimului general al accizelor; aceste costuri ar trebui să fie limitate însă pentru comercianții de hidrogen și de biomasă solidă, deoarece în cazul acestor produse se vor permite aceleași simplificări ale controlului circulației ca în cazul gazelor naturale și al cărbunelui. Eliminarea scutirilor de accize pentru anumiți combustibili sau pentru anumite sectoare de activitate (de exemplu, sectorul aviației și sectorul maritim) nu conduce la modificarea costurilor de reglementare legate de regimul general, întrucât combustibilii scutiți erau supuși oricum controalelor privind deținerea și circulația. Nu se preconizează că perceperea unei taxe pe combustibili în sectorul aviației va fi problematică din punct de vedere administrativ. Statele membre au deja experiență în ceea ce privește colectarea taxelor pe combustibili în cazul altor moduri de transport (în principal transportul rutier). Se așteaptă ca o taxă pe combustibilii de aviație să fie colectată în mod similar, furnizorii de combustibil urmând să colecteze taxa atunci când furnizează kerosen în aeroporturi și să o transfere apoi autorităților fiscale competente. În ceea ce privește eficiența, costurile de colectare a taxelor actuale pentru carburanți pot fi utilizate ca indicator pentru a afla cât ar costa colectarea unei taxe pe combustibilii de aviație. Conform unui studiu din 2012, costurile administrative pentru autoritățile publice au reprezentat între 0,65 % și 0,85 % din veniturile provenite din taxa pe combustibili. Se estimează că colectarea unei taxe pe combustibilii tip kerosen ar fi oarecum mai simplă, deoarece furnizarea de kerosen este concentrată în aeroporturi, dintre care există doar câteva în fiecare stat membru. Având în vedere acest lucru, cea mai mică cifră, de 0,65 % din venituri, este considerată a reprezenta costurile administrative de colectare a unei taxe pe combustibili. Comisia a comandat, de asemenea, un studiu extern privind impozitarea aviației, printre altele pentru evaluarea impactului. •Drepturile fundamentale Măsura nu privește drepturile fundamentale. 4.IMPLICAȚIILE BUGETARE Propunerea nu are implicații asupra bugetului Uniunii Europene. 5.ALTE ELEMENTE •Planuri de implementare și măsuri de monitorizare, de evaluare și de raportare Monitorizarea impozitării consumului de energie se efectuează în mod regulat, cel puțin o dată pe an, prin colectarea de informații de la statele membre cu ocazia reuniunilor Grupului de experți în domeniul impozitării indirecte (ITEG). Mai mult, de două ori pe an DG TAXUD, împreună cu statele membre, actualizează baza de date cu informații privind ratele de impozitare a energiei aplicabile (baza de date „Impozite în Europa”). În plus, DIE prevede o examinare periodică pe baza unui raport și, dacă este cazul, a unei propuneri a Comisiei de modificare a diferitelor dispoziții ale directivei și a nivelurilor minime de impozitare. Această examinare trebuie să țină seama de buna funcționare a pieței interne și de obiectivele mai ample ale tratatului. După revizuirea DIE, această examinare va trebui să se concentreze în special asupra următoarelor aspecte:

(a)modul în care statele membre au implementat în sistemele lor naționale noul cadru de impozitare a produselor energetice și a energiei electrice, (b)modul în care acest cadru le-a permis să integreze mai bine considerente de mediu și de eficiență energetică și (c)care este impactul economic, prin luarea în considerare a modului în care statele membre au utilizat orice venituri suplimentare. •Documente explicative (în cazul directivelor) Nu se consideră că sunt necesare documente explicative privind transpunerea dispozițiilor prezentei propuneri. •Explicație detaliată a dispozițiilor specifice ale propunerii Comisia propune, cu efect de la 1 ianuarie 2023: 1. Impozitarea energiei pe baza conținutului energetic al produselor energetice și al energiei electrice, precum și a performanței de mediu a acestora Pentru a permite realizarea obiectivelor diversificate deja menționate (eficiența energetică, reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră, generarea de venituri etc.) și pentru a asigura, în măsura posibilului, faptul că toate aceste obiective pot fi urmărite într-un mod coerent, impozitarea ar trebui să fie legată de conținutul energetic al produselor energetice și al energiei electrice, cuplat cu performanța lor de mediu derivată din cadrul general al UE. Impozitarea bazată pe conținutul energetic oferă o referință mai bună pentru comparația diferitor produse energetice și a energiei electrice și elimină actualul tratament fiscal potențial dezavantajos aplicat anumitor produse, precum biocombustibilii. Conceptul de „performanță de mediu” și clasificarea corespunzătoare a ratelor aplicabile țin seama de caracteristicile specifice ale diferitelor produse și de tratamentul aplicat acestora în temeiul actualei versiuni a DIE și în statele membre, precum și de evoluția preconizată a mixului energetic al UE și sunt consecvente cu celelalte propuneri din pachetul „Pregătiți pentru 55” (în special cu propunerile de revizuire a EU ETS și RED II) și cu obiectivul de poluare zero prin implementarea principiului „poluatorul plătește”, pentru a asigura coerența și contribuția la obiectivele comune. Prin urmare, impozitarea energiei s-ar baza pe puterea calorifică netă a produselor energetice și a energiei electrice, astfel cum este stabilită în anexa IV la Directiva 2012/27/UE. În cazul produselor obținute din biomasă, valorile de referință sunt cele stabilite în anexa III la Directiva (UE) 2018/2001 [a se vedea articolul 1 alineatul (2) primul paragraf]. În cazul în care directivele menționate mai sus nu conțin o putere calorifică netă pentru produsul în cauză, trebuie să se facă trimitere la informațiile relevante disponibile cu privire la puterea calorifică a acestuia [a se vedea articolul 1 alineatul (2) al doilea paragraf]. Nivelurile minime de impozitare sunt stabilite în funcție de performanța de mediu menționată (ceea ce înseamnă, de exemplu, că biocombustibilii durabili ar fi impozitați la rate mai scăzute) și sunt exprimate în EUR/GJ (a se vedea articolele 7, 8, 9, 10 și anexa I). 2. Lista produselor energetice și definițiile aplicabile Domeniul de aplicare al impozitării trebuie să includă, în lista produselor energetice, surse de energie concurente și, în consecință, trebuie să se asigure un tratament fiscal unificat și standardizat al acestora, inclusiv în ceea ce privește dispozițiile referitoare la controlul și circulația lor [a se vedea articolul 2 alineatul (1) și articolul 21 alineatul (1)]. Definițiile suplimentare care provin din alte părți ale legislației UE [mai precis Directiva (UE) 2018/2001 menționată mai sus] sau care sunt specificate în propunere vor permite un tratament fiscal diferențiat [a se vedea definițiile de la articolul 2 alineatele (4) și (5)]. În cazul unui produs care constă într-un amestec din unul sau mai multe produse, impozitarea fiecărei componente trebuie determinată în consecință, pe baza ratelor aplicabile și independent de codul NC la care se încadrează produsul în ansamblu [a se vedea articolul 2 alineatul (6)]. În fine, se face trimitere la versiunea aplicabilă în prezent a Nomenclaturii combinate (NC). Pentru a se asigura faptul că trimiterea la codurile NC este actualizată ori de câte ori este necesar, Comisiei trebuie să îi fie conferită competența de a adopta acte delegate pentru a efectua actualizarea [a se vedea articolul 2 alineatul (8) și articolul 29]. 3. Dispoziții privind excluderea din domeniul de aplicare al cadrului juridic

Impozitarea energiei vizează produsele energetice utilizate drept carburanți sau combustibili pentru încălzire, precum și energia electrică. În consecință, din domeniul de aplicare al DIE trebuie excluse doar alte utilizări decât drept carburanți sau combustibili pentru încălzire și dubla utilizare a produselor energetice, precum și impozitarea în aval a energiei termice. Energia electrică utilizată în moduri similare trebuie să beneficieze de un tratament egal (a se vedea articolul 3). 4. Clasificarea ratelor și indexarea nivelurilor minime Pentru a se asigura extinderea unui tratament coerent al surselor de energie la nivelurile de impozitare stabilite la nivel național – peste nivelurile minime stabilite în propunere –, statele membre trebuie să reproducă relația dintre nivelurile minime de impozitare stabilite în propunere pentru diversele surse de energie și utilizări ale energiei. În ceea ce privește această cerință, energia electrică trebuie să se numere întotdeauna printre sursele de energie impozitate la cel mai mic nivel, pentru a încuraja utilizarea acesteia, mai ales în sectorul transporturilor, și trebuie clasificată împreună cu alți carburanți și combustibili pentru încălzire [a se vedea articolul 5 alineatul (1)]. Clasificarea produselor energetice și a energiei electrice trebuie considerată un principiu general aplicabil în egală măsură, mutatis mutandis, ori de câte ori directiva permite diferențieri (a se vedea articolele 13, 14, 15, 16, 17 și 18). Mai mult, trebuie menținută valoarea reală a nivelurilor minime de impozitare. Ratele minime trebuie ajustate anual pentru a ține seama de evoluția valorii lor reale, în vederea menținerii nivelului actual de armonizare a ratelor. Pentru a se reduce volatilitatea generată de prețurile la energie și la alimente, această aliniere trebuie realizată pe baza modificărilor indicelui armonizat al prețurilor de consum la nivelul UE, cu excepția energiei și a alimentelor neprelucrate, astfel cum este publicat de Eurostat. Comisia publică nivelurile minime de impozitare rezultate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene [a se vedea articolul 5 alineatul (2)]. 5. Niveluri minime de impozitare diferite pentru carburanți, combustibilii pentru încălzire și energia electrică Trebuie stabilite niveluri minime de impozitare diferite în ceea ce privește carburanții utilizați în transporturi, carburanții utilizați în scopuri specifice (precum în sectorul primar), combustibili pentru încălzire și energia electrică. Atunci când se aplică o perioadă de tranziție, creșterea nivelurilor minime de impozitare – cu excepția combustibililor cu emisii scăzute de carbon – trebuie fixată la o zecime pe an până la sfârșitul perioadei de tranziție, ținând seama, de asemenea, de necesitatea de a indexa aceste niveluri minime de impozitare (a se vedea articolele 7, 8, 9, 10 și anexa I). În conformitate cu obiectivele propunerii, nu trebuie să se facă nicio distincție între utilizarea comercială și necomercială a motorinei drept carburant, precum și între utilizarea în scopuri profesionale și private a combustibililor pentru încălzire și a energiei electrice. Pentru a simplifica structura nivelurilor minime de impozitare, acolo unde este posibil, nivelurile minime de impozitare aplicabile anumitor utilizări ale carburanților (a se vedea tabelul B din anexa I) sunt aliniate la nivelurile minime de impozitare aplicabile combustibililor pentru încălzire (a se vedea tabelul C din anexa I). 6. Aportul pentru producția de energie electrică Statele membre pot impozita produsele energetice și energia electrică utilizate pentru producerea de energie electrică în afara DIE, fără a trebui să respecte nivelurile minime de impozitare prevăzute în propunere, din motive de politică de mediu. Statele membre care doresc să introducă o astfel de impozitare trebuie cel puțin să reproducă clasificarea stabilită în ceea ce privește nivelurile minime prevăzute în propunere, pentru a furniza semnalele de mediu adecvate (a se vedea articolul 13). 7. Produse energetice și energia electrică utilizate de aeronave și de nave Fără a se aduce atingere acordurilor internaționale în domeniul aviației, produsele energetice și energia electrică furnizate pentru navigația aeriană din interiorul UE (cu excepția celor furnizate pentru zborurile exclusiv de marfă) și pentru navigația pe apă din interiorul UE, inclusiv pentru pescuit, trebuie impozitate (a se vedea articolele 14 și 15). În cazul utilizării produselor energetice și a energiei electrice pentru aviația din interiorul UE în alte scopuri decât de afaceri și pentru zborurile din interiorul UE care nu sunt de agrement, ar urma să se aplice un nivel diferit de impozitare. Produsele energetice și energia electrică utilizate pentru aviația în scop de afaceri și pentru zborurile de agrement din interiorul UE trebuie să facă obiectul nivelurilor standard de impozitare aplicabile carburanților și energiei electrice în statele membre. Pentru a asigura o punere în aplicare fără probleme a dispozițiilor privind aviația din interiorul UE în alte scopuri decât de afaceri și zborurile din interiorul UE care nu sunt de agrement, nivelurile minime de impozitare pentru utilizarea drept carburant ar urma să fie atinse pe parcursul unei perioade de tranziție de zece ani, în timp ce combustibilii alternativi durabili (inclusiv biogazele și biocombustibilii durabili, combustibilii cu emisii scăzute de carbon, biogazele și biocombustibilii durabili avansați și combustibilii de origine nebiologică din surse regenerabile) și energia electrică ar urma să beneficieze de o rată minimă zero timp de zece ani. Produsele energetice și energia electrică utilizate pentru navigația aeriană din interiorul UE în scopuri exclusiv de transport de marfă trebuie să fie scutite, existând posibilitatea ca un stat membru să impoziteze acești combustibili fie pentru zborurile exclusiv de marfă la nivel intern, fie în temeiul unor acorduri bilaterale sau multilaterale încheiate cu alte state membre. Pentru navigația aeriană din afara UE, fără a aduce atingere obligațiilor internaționale, statele membre pot aplica scutiri sau aceleași niveluri de impozitare ca pentru navigația aeriană din interiorul UE, în funcție de tipul de zbor. În ceea ce privește navigația pe apă, având în vedere riscul de alimentare cu combustibil în afara UE, ar urma să se aplice un nivel diferit de impozitare în cazul produselor energetice și al energiei electrice pentru serviciile regulate de navigație maritimă și pe căile navigabile interioare, pentru pescuit și pentru transportul de marfă desfășurate în interiorul UE (de la un port din UE către alt port din UE). Produsele energetice și energia electrică utilizate pentru restul navigației pe apă din interiorul UE (incluzând, printre altele, navigația cu ambarcațiuni private de agrement) trebuie să facă obiectul nivelurilor standard de impozitare aplicabile carburanților și energiei electrice în statele membre. În cazul utilizărilor pentru serviciile regulate de navigație maritimă și pe căi navigabile interioare, pentru pescuit și pentru transportul de marfă desfășurate în interiorul UE, nivelurile minime de impozitare trebuie să fie cele aplicabile utilizării drept carburanți în scopuri specifice (prin urmare, mai scăzute decât cele aplicabile utilizării generale a carburanților). În vederea furnizării unui stimulent pentru utilizarea lor, combustibilii alternativi durabili (inclusiv biogazele și biocombustibilii durabili, combustibilii cu emisii scăzute de carbon, biogazele și biocombustibilii durabili avansați și combustibilii de origine nebiologică din surse regenerabile) și energia electrică ar urma să beneficieze de o rată minimă zero timp de zece ani. Pentru navigația pe apă din afara UE, statele membre pot aplica scutiri sau aceleași niveluri de impozitare menționate anterior, în funcție de tipul de activitate.

În fine, în unele porturi există o alternativă mai curată la producerea de energie electrică la bordul unei nave prin utilizarea energiei electrice de la mal (și anume racordare la rețeaua de energie electrică de la mal). În vederea stabilirii unui stimulent pentru dezvoltarea și utilizarea sa, energia electrică de la mal furnizată navelor aflate la dană în porturi poate fi scutită. Același tratament trebuie să se aplice și energiei electrice furnizate aeronavelor staționare. 8. Posibilitatea scutirii de impozite pentru anumite produse sau pentru energia electrică din anumite surse Posibilitatea de a aplica scutiri sau reduceri ale nivelului de impozitare ar fi justificată de motive specifice, în special de obiectivele privind eficiența energetică și protecția mediului, în anumite cazuri, cum ar fi: energia electrică din surse regenerabile; energia electrică produsă prin cogenerarea de energie termică și electrică, cu condiția ca generatorii combinați să protejeze mediul, conform definiției UE; combustibilii de origine nebiologică din surse regenerabile, biogazele, biolichidele și biocombustibilii durabili avansați și produsele durabile avansate care se încadrează la codurile NC 4401 și 4402 (a se vedea articolul 16). 9. Posibilitatea reducerilor fiscale pentru anumite utilizări Din diferite motive, precum implementarea eficienței energetice sau luarea în considerare a aspectelor sociale, se pot dovedi necesare reduceri specifice care să nu se situeze sub nivelurile minime stabilite de propunere (a se vedea articolul 17). Printre altele, o posibilă reducere care nu se situează sub nivelul minim ar fi aplicabilă produselor energetice utilizate drept combustibil pentru încălzire și energiei electrice, dacă sunt utilizate de gospodării. În acest caz, nivelurile minime de impozitare trebuie să înceapă de la zero și să crească, pe parcursul unei perioade de tranziție de zece ani, cu o zecime din ratele minime finale în fiecare an [a se vedea articolul 17 litera (c)]. Produsele energetice și energia electrică utilizate de gospodării recunoscute ca fiind vulnerabile în conformitate cu o definiție armonizată la nivelul UE ar putea fi scutite pentru o perioadă maximă de zece ani de la intrarea în vigoare a directivei [a se vedea articolul 17 litera (c)]. În ceea ce privește anumite sectoare (lucrări agricole, horticole sau de acvacultură, precum și silvicultura), s-ar aplica reduceri ale nivelului de impozitare care nu se situează sub nivelul minim pentru produsele energetice utilizate în scopuri de încălzire și pentru energia electrică [a se vedea articolul 17 litera (d)]. 10. Întreprinderi mari consumatoare de energie și alte entități comerciale Se pot dovedi necesare reduceri specifice ale nivelului de impozitare care să nu se situeze sub nivelul minim, pentru a se stimula realizarea obiectivelor de protecție a mediului și îmbunătățirea eficienței energetice a sectorului de producție din UE (a se vedea articolul 18). Aceste reduceri ar fi legate fie de o definiție strictă, fie de eforturi verificabile care să conducă la obiectivele menționate. 11. Lista produselor energetice care fac obiectul dispozițiilor privind controlul și circulația Pentru îmbunătățirea securității juridice și combaterea riscului de fraudă, anumite produse energetice (de exemplu, uleiurile lubrifiante) trebuie să facă obiectul unor dispoziții privind controlul și circulația (a se vedea articolul 21). 12. Exigibilitatea anumitor produse energetice Având în vedere analogiile în ceea ce privește proprietățile fizice, faptul generator al hidrogenului trebuie aliniat la cel al gazelor naturale, în cazul cărora impozitul este exigibil în momentul livrării de către distribuitor sau redistribuitor [a se vedea articolul 22 alineatul (4) primul paragraf]. În ceea ce privește energia electrică, evoluțiile recente și viitoare ale tehnologiilor de stocare ar necesita ca instalațiile de stocare a energiei electrice și transformatoarele de energie electrică să poată fi considerate redistribuitori atunci când furnizează energie electrică, pentru a se evita riscul dublei impuneri [a se vedea articolul 22 alineatul(4) al doilea paragraf]. Mai mult, având în vedere asemănările în ceea ce privește proprietățile fizice și situațiile diversificate din statele membre, produsele care intră sub incidența codului NC 2703 (turba), 4401 (lemn de foc, lemn sub formă de așchii sau particule, rumeguș și deșeuri și resturi de lemn) și 4402 (cărbune de lemn) trebuie să fie impozitate și să devină exigibile în momentul livrării, ca și în cazul cărbunelui, al cocsului și al lignitului și în conformitate cu procedurile stabilite de fiecare stat membru [a se vedea articolul 22 alineatul (4) al cincilea paragraf]. 13. Definiția rezervoarelor standard Pentru a se asigura libera circulație, respectând în același timp cerințele de securitate aplicabile autovehiculelor comerciale și containerelor speciale, definiția rezervoarelor standard ale acestor vehicule trebuie să reflecte faptul că rezervoarele de combustibil nu sunt montate exclusiv pe vehiculele comerciale de către producătorul lor (a se vedea articolul 25).

14. Obligația de raportare a statelor membre Pentru a dispune de informații precise cu privire la funcționarea directivei, statele membre trebuie să informeze Comisia cu privire la nivelurile de impozitare pe care le aplică, precum și cu privire la volumele aferente de produse energetice și de energie electrică care fac obiectul impozitării (a se vedea articolul 26). 15. Raportul Comisiei către Consiliu La fiecare cinci ani și pentru prima dată la cinci ani de la intrarea în vigoare a prezentei directive, Comisia trebuie să prezinte Consiliului un raport privind aplicarea directivei și, dacă este cazul, o propunere de modificare a acesteia. Printre altele, raportul Comisiei trebuie să examineze nivelurile minime de impozitare, impactul inovării și al evoluțiilor tehnologice, în special în ceea ce privește eficiența energetică, utilizarea energiei electrice în transporturi și justificarea scutirilor, reducerilor și diferențierilor prevăzute în propunere. Raportul trebuie să țină seama de buna funcționare a pieței interne, de aspectele sociale și de mediu, de valoarea reală a nivelurilor minime de impozitare și de obiectivele relevante mai ample ale tratatelor (a se vedea articolul 31). 16. Anexa I și tabelele care conțin ratele minime Anexa I conține tabelele cu nivelurile minime de impozitare – exprimate în EUR/GJ – general aplicabile carburanților, în sensul articolului 7 și al articolului 8 alineatul (2), precum și combustibililor pentru încălzire și energiei electrice (a se vedea tabelele A, B, C și D). Aceste niveluri minime sunt, de asemenea, aplicabile atunci când sunt menționate de alte dispoziții relevante ale directivei. 🡻 2003/96/CE (adaptat) 2021/0213 (CNS) Propunere de DIRECTIVĂ A CONSILIULUI privind restructurarea cadrului Uniunii de impozitare a produselor energetice și a energiei electrice

(reformare) (Text cu relevanță pentru SEE) CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene ⌦ privind funcționarea Uniunii Europene ⌫, în special articolul 93 ⌦ 113 și articolul 192 alineatul (2) primul paragraf litera (a) ⌫, având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, având în vedere avizul Parlamentului European,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European, având în vedere avizul Comitetului Regiunilor, hotărând în conformitate cu o procedură legislativă specială, întrucât: ⇩ nou (1)Directiva 2003/96/CE a Consiliului a fost modificată în mod substanțial de mai multe ori. Întrucât se impun noi modificări, este necesar, din motive de claritate, să se procedeze la reformarea respectivei directive. (2)Directiva 2003/96/CE a fost adoptată pentru a asigura buna funcționare a pieței interne în ceea ce privește impozitarea produselor energetice și a energiei electrice. De asemenea, Directiva 2003/96 cuprindea cerințe de protecție a mediului, în special în lumina Protocolului de la Kyoto la Convenția-cadru a Organizației Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice. 🡻 2003/96/CE considerentul 1 (adaptat) Domeniul de aplicare al Directivei 92/81/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la uleiurile minerale și al Directivei 92/82/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind apropierea legislativă a ratelor accizelor la uleiurile minerale se limitează la uleiurile minerale. 🡻 2003/96/CE considerentul 2 (adaptat) Absența dispozițiilor comunitare care să impună o rată minimă a impozitării la electricitate și la alte produse energetice decât uleiurile minerale poate afecta buna funcționare a pieței interne. ⇩ nou (3)Este necesar să se asigure faptul că există în continuare norme de impozitare clare pentru produsele energetice și energia electrică, care să contribuie la buna funcționare a pieței interne, abordând în același timp provocările legate de climă și de mediu în contextul Comunicării Comisiei privind „Pactul verde european”. Impozitarea energiei poate contribui la obiectivul ambițios de reducere cu cel puțin 55 % a emisiilor nete de gaze cu efect de seră până în 2030 comparativ cu 1990, precum și la obiectivul de reducere la zero a poluării prin implementarea principiului „poluatorul plătește”, asigurând faptul că impozitarea carburanților, a combustibililor pentru încălzire și a energiei electrice reflectă mai bine impactul pe care îl au acestea asupra mediului și a sănătății. Contribuția impozitării energiei la aceste obiective a fost aprobată prin Concluziile Consiliului privind cadrul UE de impozitare a energiei. 🡻 2003/96/CE considerentul 3 (adaptat) Buna funcționare a pieței interne și realizarea obiectivelor celorlalte politici comunitare necesită stabilirea la nivel comunitar a unor rate minime de impozitare la majoritatea produselor energetice, inclusiv electricitate, gaze naturale și cărbune.

⇩ nou (4)Taxele de mediu pot fi un mijloc eficient din punctul de vedere al costurilor pentru ca statele membre să realizeze reducerile vizate ale emisiilor de gaze cu efect de seră. Buna funcționare a pieței interne necesită norme comune privind acest tip de impozitare. (5)Cu toate acestea, statele membre trebuie să poată utiliza impozitarea energetică a carburanților, a combustibililor pentru încălzire și a energiei electrice pentru o diversitate de scopuri care nu sunt legate în mod necesar, în mod specific sau în mod exclusiv de reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră. 🡻 2003/96/CE considerentul 4 (6)Diferențele apreciabile între ratele naționale de impozitare a energiei aplicate de statele membre ar putea afecta buna funcționare a pieței interne. 🡻 2003/96/CE considerentul 5 (adaptat) (7)Fixarea la nivel comunitar ⌦ nivelul Uniunii ⌫ a unor rate minime de impozitare corespunzătoare poate permite reducerea diferențelor actuale între ratele naționale de impozitare. 🡻 2003/96/CE considerentul 6 (adaptat) În conformitate cu articolul 6 din tratat, cerințele de protecție ecologică trebuie incluse în elaborarea și punerea în aplicare a altor politici comunitare. 🡻 2003/96/CE considerentul 7 (adaptat) (8)Fiind parte la Convenția cadru a ONU privind schimbările climaterice ⌦ Convenția-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice ⌫, Comunitatea ⌦ Uniunea ⌫ a ratificat Protocolul Kyoto ⌦ Acordul de la Paris ⌫. Impozitarea produselor energetice și, dacă este cazul, a electricității ⌦ energiei electrice ⌫ , reprezintă unul dintre instrumentele de care se dispune pentru ⌦ îndeplinirea ⌫ implementarea obiectivelor Protocolului Kyoto ⌦ Acordului de la Paris ⌫. ⇩ nou (9)Trebuie stabilite norme pentru ca impozitarea energiei să se bazeze pe conținutul energetic al produselor energetice și al energiei electrice, cuplat cu performanțele de mediu ale acestora. În acest scop, trebuie să se facă trimitere la definițiile din Directiva 2012/27/UE a Parlamentului European și a Consiliului, la Directiva (UE) 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului și la Regulamentul (UE) 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului. Mai mult, lista produselor energetice trebuie actualizată pentru a include anumite produse energetice, în vederea asigurării unui tratament unificat și standardizat al acestor combustibili.

🡻 2003/96/CE considerentul 8 (adaptat) Consiliul trebuie să examineze periodic scutirile, reducerile și ratele minime de impozitare, ținând cont de buna funcționare a pieței interne, de valoarea reală a ratelor minime de impozitare, de competitivitatea întreprinderilor din Comunitate în contextul internațional și de obiectivele mai ample ale tratatului. ⇩ nou (10)Din motive de neutralitate fiscală, trebuie ca aceleași niveluri minime de impozitare pentru fiecare componentă a impozitării energiei să se aplice tuturor produselor energetice cu o anumită utilizare. În cazurile în care se stabilesc astfel niveluri minime de impozitare egale, statele membre trebuie, tot din motive de neutralitate fiscală, să asigure niveluri egale de impozitare la nivel național pentru toate produsele vizate. 🡻 2003/96/CE considerentul 9 (adaptat) Ar trebui să se acorde statelor membre flexibilitatea necesară pentru a defini și a implementa politici adaptate contextelor lor naționale. ⇩ nou (11)De asemenea, statele membre trebuie să reproducă în orice moment clasificarea nivelurilor minime de impozitare stabilite în anexă în raport cu diferite produse, pentru fiecare utilizare dată, în vederea asigurării unei structuri a ratelor care să fie adaptată în funcție de obiectivele de mediu. Nivelurile minime de impozitare a energiei trebuie să fie aliniate în mod automat în fiecare an pentru a ține seama de evoluția valorii lor reale, în scopul menținerii nivelului actual de armonizare a ratelor și, prin urmare, în scopul reducerii volatilității generate de prețurile la energie și la alimente. Această aliniere trebuie realizată pe baza modificărilor indicelui armonizat al prețurilor de consum la nivelul Uniunii, cu excepția energiei și a alimentelor neprelucrate, astfel cum este publicat de Eurostat. (12)Pentru a se asigura o punere în aplicare fără probleme a anumitor dispoziții legate de unele produse sau utilizări, este necesară o perioadă de tranziție pentru aplicare. 🡻 2003/96/CE considerentul 10 (adaptat) ⇨ nou (13)⇨ Ca principiu general, statele membre trebuie să aplice produselor energetice și energiei electrice niveluri de impozitare care să nu fie mai scăzute decât nivelurile minime de impozitare stabilite de directivă. ⇦ Statele membre doresc să introducă sau să mențină diferite tipuri de impozitare a produselor energetice sau a electricității. În acest scop, Ttrebuie să se permită statelor membre să respecte ratele comunitare minime de impozitare ⌦ la nivelul Uniunii ⌫ prin luarea în considerare a sumei totale percepute din toate impozitele indirecte pe care doresc să le aplice (cu excepția TVA). 🡻 2003/96/CE considerentul 11 (adaptat) (14)Regimul fiscal instituit prin punerea în aplicare a prezentului cadru comunitar ⌦ al Uniunii ⌫ de impozitare a produselor energetice și a electricității ⌦ energiei electrice ⌫ țin de competența fiecărui stat membru. În acestaceastă sens, statele membre ar putea decide să nu majoreze sarcina fiscală globală în cazul în care consideră că punerea în aplicare a acestui principiu al neutralității fiscale ar putea contribui la restructurarea și modernizarea sistemelor fiscale proprii prin încurajarea unui comportament care să conducă la o protecție sporită a mediului și la o mai bună utilizare a forței de muncă.

🡻 2003/96/CE considerentul 12 (adaptat) (15)Prețurile produselor energetice reprezintă elemente cheie ale politicilor comunitare privind energia, transporturile și mediul ⌦ din Uniune ⌫. 🡻 2003/96/CE considerentul 13 Fiscalitatea determină parțial prețul produselor energetice și al electricității. 🡻 2003/96/CE considerentul 14 Ratele minime de impozitare trebuie să reflecte poziția competitivă a diferitelor produse energetice și a electricității. În acest sens, ratele minime ar trebui calculate, pe cât posibil, pe baza conținutului energetic al produselor. Totuși, această metodă nu trebuie aplicată carburanților. 🡻 2003/96/CE considerentul 15 Posibilitatea de a aplica rate naționale diferențiale de impozitare aceluiași produs trebuie permisă în anumite condiții sau în permanență, cu condiția respectării ratelor comunitare minime de impozitare și a normelor privind piața internă și concurența. 🡻 2003/96/CE considerentul 16 (adaptat) (16)Întrucât comerțul intracomunitar cu căldură ⌦ energie termică ⌫ ⌦ în interiorul Uniunii ⌫ este foarte limitat, impozitarea în aval a căldurii ⌦ energiei termice ⌫ trebuie să rămână în afara domeniului de aplicare ala prezentului cadru comunitar ⌦ al Uniunii ⌫. 🡻 2003/96/CE considerentul 17 (adaptat) (17)Este necesar să se stabilească diferite rate comunitare minime de impozitare ⌦ la nivelul Uniunii ⌫ în funcție de utilizarea produselor energetice și a ⌦ energiei electrice ⌫ electricității. 🡻 2003/96/CE considerentul 18 (adaptat) ⇨ nou

(18)Produsele energetice utilizate drept carburanți în anumite scopuri industriale și comerciale și cele utilizate ⌦ drept combustibil pentru încălzire ⌫ ca păcură se impozitează în mod normal la rate inferioare celor aplicabile produselor energetice utilizate drept ⌦ carburant ⌫ combustibil. ⇨ Energia electrică trebuie să se numere întotdeauna printre sursele de energie impozitate la cel mai scăzut nivel, pentru a se încuraja utilizarea sa, mai ales în sectorul transporturilor. În acest scop, statele membre trebuie să depună eforturi pentru a aplica același nivel de impozitare pentru energia electrică utilizată la alimentarea vehiculelor electrice ca și pentru cea utilizată la încălzire, în timpul necesar după intrarea în vigoare a prezentei directive. ⇦ 🡻 2003/96/CE considerentul 19 Impozitarea carburantului diesel utilizat de transportatorii rutieri, în special de cei angajați în activități intracomunitare, necesită posibilitatea unui tratament specific, inclusiv măsuri care să permită introducerea unui sistem de taxe de utilizare a infrastructurii rutiere, cu scopul de a limita denaturarea concurenței cu care s-ar putea confrunta agenții economici. ⇩ nou (19)Necesitatea de a urmări obiectivele directivei impune să nu se facă nicio distincție între motorina de uz comercial și necomercial, precum și între utilizarea în scopuri profesionale și private a combustibililor pentru încălzire și a energiei electrice. 🡻 2003/96/CE considerentul 20 Statele membre pot fi obligate să stabilească o diferențiere între motorina de uz comercial și motorina de uz privat. Statele membre pot utiliza această posibilitate pentru a reduce diferența dintre impozitarea combustibilului gazos de uz privat utilizat drept carburant și impozitarea benzinei. 🡻 2003/96/CE considerentul 21 Utilizarea produselor energetice și a electricității de către întreprinderi și utilizarea lor pentru consumul privat pot fi tratate diferit din punct de vedere fiscal. 🡻 2003/96/CE considerentul 22 (adaptat) (20)Produsele energetice trebuie supuse în principal unui cadru comunitar ⌦ la nivelul Uniunii ⌫ atunci când sunt utilizate drept combustibil pentru încălzire sau drept carburant. În această privință, excluderea din sfera de aplicare a acestui cadru a produselor energetice și a proceselor mineralogice cu dublă utilizare și utilizate altfel decât drept combustibil sau carburant ține de natura și logica sistemului fiscal. ⌦ Energia electrică ⌫ Electricitatea utilizată în mod similar trebuie să beneficieze de un tratament ⌦ egal ⌫ analog. 🡻 2003/96/CE considerentul 23 Ținând cont de obligațiile internaționale existente și de menținerea poziției competitive a întreprinderilor comunitare, este recomandabilă menținerea în continuare a scutirilor la produsele energetice furnizate pentru navigația aeriană și navigația maritimă, alta decât în scopuri private de agrement, în timp ce statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a limita aceste scutiri.

⇩ nou (21)Uniunea și statele membre au încheiat acorduri multilaterale privind serviciile aeriene și transportul aerian sau acorduri bilaterale cu țări terțe. Aceste acorduri includ dispoziții referitoare la impozitarea combustibililor de aviație. Combustibilii de aviație au beneficiat în mod tradițional de un regim fiscal privilegiat. Necesitatea de a urmări obiectivele directivei impune, fără a se aduce atingere acordurilor internaționale respective, impozitarea produselor energetice și a energiei electrice furnizate pentru navigația aeriană din interiorul UE, cu excepția zborurilor exclusiv de marfă. Scutirea pentru combustibilul utilizat de zborurile exclusiv de marfă este în continuare necesară, în absența unor alternative mai eficiente. (22)Pentru a se asigura o punere în aplicare fără probleme a prezentei directive, nivelurile minime de impozitare a combustibililor utilizați pentru zborurile din interiorul UE care sunt efectuate în alte scopuri decât de afaceri și pentru zborurile din interiorul UE care nu sunt de agrement ar urma să fie atinse pe parcursul unei perioade de tranziție de zece ani, în timp ce energia electrică și combustibilii durabili alternativi ar beneficia de o rată minimă zero timp de zece ani. Produsele energetice și energia electrică utilizate pentru aviația în scop de afaceri și pentru zborurile de agrement din interiorul UE trebuie să facă obiectul nivelurilor standard de impozitare aplicabile carburanților și energiei electrice în statele membre. (23)Combustibilii utilizați pentru navigația pe apă, inclusiv pentru pescuit, trebuie de asemenea impozitați, iar statele membre care sunt părți la acorduri internaționale ce prevăd scutirea acestor combustibili trebuie să se asigure că elimină incompatibilitățile, până la data aplicării prezentei directive. Este necesar să se permită aplicarea unui nivel diferit de impozitare în cazul utilizării produselor energetice și a energiei electrice pentru serviciile regulate de navigație pe apă, pentru pescuit și pentru transportul de marfă din interiorul UE, precum și pentru activitățile la dană ale acestora. Având în vedere specificitatea acestor utilizări, nivelurile minime de impozitare trebuie să fie mai scăzute decât cele aplicabile utilizării generale a carburanților. În vederea furnizării unui stimulent pentru utilizarea energiei electrice și a combustibililor durabili alternativi, această energie electrică și acești combustibili trebuie scutiți de impozitare timp de zece ani. Produsele energetice și energia electrică utilizate pentru restul navigației pe apă din interiorul UE trebuie să facă obiectul nivelurilor standard de impozitare aplicabile carburanților și energiei electrice în statele membre. (24)Pentru navigația aeriană din afara UE, fără a se aduce atingere obligațiilor internaționale, precum și pentru navigația pe apă din afara UE, inclusiv pentru pescuit, statele membre pot aplica scutiri sau aceleași niveluri de impozitare ca pentru cele din interiorul UE, în funcție de tipul de activitate. 🡻 2003/96/CE considerentul 24 ⇨ nou (25)Statelor membre trebuiear trebui să li se permită și aplicarea altor scutiri sau a unor rate reduse de impozitare, în cazul în care aceasta nu dăunează ⇨ obiectivelor de mediu și ⇦ bunei funcționări a pieței interne și nu conduce la denaturări ale concurenței. 🡻 2003/96/CE considerentul 25 (adaptat) ⇨ nou (26)În special, producția combinată de căldură și de energie ⌦ termică și electrică ⌫ ⇨ de înaltă eficiență ⇦ și, pentru a promova utilizarea surselor alternative de energie, formele regenerabile de energie ⌦ din surse regenerabile ⌫ pot beneficia de un tratament preferențial. 🡻 2003/96/CE considerentul 26 Trebuie stabilit un cadrul comunitar care să permită statelor membre să acorde scutiri sau să reducă accizele astfel încât să promoveze carburanții ecogeni, contribuind astfel la mai buna funcționare a pieței interne și conferind statelor membre și agenților economici un grad suficient de siguranță juridică. Se impune limitarea denaturării concurenței și menținerea unui stimulent pentru producătorii și distribuitorii de carburanți ecogeni prin reducerea costurilor de bază, inter alia prin adaptări operate de statele membre ținând cont de modificările de preț la materiile prime. 🡻 2003/96/CE considerentul 27 (adaptat) Prezenta directivă nu aduce atingere aplicării dispozițiilor relevante din Directiva 92/12/CEE a Consiliului din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse și din Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor la alcool și băuturi alcoolice , când produsul destinat utilizării, pus în vânzare sau utilizat drept carburant sau de aditiv de carburant este alcoolul etilic definit în Directiva 92/83/CEE.

🡻 2003/96/CE considerentul 28 Anumite scutiri sau reduceri în nivelul de impozitare se pot dovedi necesare, în special având în vedere armonizarea insuficientă la nivel comunitar, riscurile pierderii competitivității la nivel internațional sau considerațiile de ordin social sau ecologic. ⇩ nou (27)Se pot dovedi necesare reduceri specifice ale nivelului de impozitare, pentru a se stimula realizarea obiectivelor de protecție a mediului și îmbunătățirea eficienței energetice a sectorului de producție din Uniune. (28)Se pot dovedi necesare reduceri specifice ale nivelului de impozitare pentru a se aborda impactul social al taxelor pe energie. Se poate dovedi necesară, cu titlu temporar, o scutire de la impozitare pentru a se proteja gospodăriile vulnerabile. 🡻 2003/96/CE considerentul 29 Întreprinderile care încheie acorduri pentru îmbunătățirea semnificativă a protecției mediului și a eficienței energetice merită o atenție deosebită; printre aceste întreprinderi, cele care sunt mari consumatoare de energie merită un tratament special. 🡻 2003/96/CE considerentul 30 Pot fi necesare anumite perioade și acorduri de tranziție pentru a permite statelor membre să se adapteze treptat la noile rate de impozitare, limitând astfel eventualele efecte secundare negative. 🡻 2003/96/CE considerentul 31 ⇨ nou (29)⇨ Având în vedere efectele financiare, economice și de mediu asupra fiecărui stat membru, cum ar fi necesitatea electrificării sectorului transporturilor, ⇦ Eeste necesar să se prevadă o procedură care să autorizeze statele membre să introducă, pe o perioadă stabilită, alte scutiri sau rate reduse de impozitare. ⇨ Din motive de protecție a mediului și a sănătății umane, inclusiv de reducere a poluării aerului, este necesar să se prevadă o procedură de autorizare a introducerii de către statele membre, pentru o perioadă stabilită, a unor rate majorate specifice. Această autorizare, în urma unei cereri justificate din partea statelor membre și la propunerea Comisiei, ar trebui adoptată printr-o decizie de punere în aplicare a Consiliului, în conformitate cu articolul 291 din TFUE. ⇦ Aceste scutiri sau reduceri ⇨ măsuri ⇦ trebuie revizuite periodic. ⇩ nou (30)Lista produselor energetice care fac obiectul dispozițiilor privind controlul și circulația din Directiva 2008/118/CE a Consiliului trebuie să includă anumite produse energetice, pentru a asigura un tratament unificat și standardizat al produselor respective și pentru a ține seama de riscul de evaziune fiscală, de evitare a obligațiilor fiscale sau de abuz fiscal. (31)Pentru a se asigura libera circulație, respectând în același timp cerințele de securitate aplicabile autovehiculelor comerciale și containerelor speciale, definiția rezervoarelor standard ale acestor vehicule trebuie să reflecte faptul că rezervoarele de combustibil nu sunt montate exclusiv pe vehiculele comerciale de către producătorul lor.

🡻 2003/96/CE considerentul 32 (adaptat) (32)Trebuie să se prevadă ca statele membre să notifice Comisiei anumite măsuri naționale. Această notificare nu scutește statele membre de obligația de a notifica anumite măsuri naționale prevăzută laîn articolul 88 ⌦ 108 ⌫ alineatul (3) din tratat ⌦ TFUE ⌫. Prezenta directivă nu aduce ⌦ trebuie să aducă ⌫ atingere rezultatului oricărei proceduri viitoare cu privire la ajutoare de stat care poate fi adoptată în temeiul articolelor 87 ⌦ 107 ⌫ și 88 ⌦ 108 ⌫ din tratat ⌦ TFUE ⌫. 🡻 2003/96/CE considerentul 33 (33)Domeniul de aplicare al Directivei 92/12/CEE Directivei 2008/118/CE trebuie extins, dacă este cazul, la produsele și impozitele indirecte reglementate de prezenta directivă. ⇩ nou (34)În vederea asigurării unor condiții uniforme pentru punerea în aplicare a prezentei directive, Comisiei trebuie să i se confere competențe de executare pentru a stabili dacă dispozițiile privind controlul și circulația din Directiva 2008/118/CE trebuie să se aplice produselor care duc la evaziune, la evitarea obligațiilor sau la abuz. Respectivele competențe trebuie exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului. 🡻 2003/96/CE considerentul 34 (adaptat) Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive trebuie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor de exercitare a competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei , ⇩ nou (35)Trebuie să se facă trimitere la versiunea aplicabilă în prezent a Nomenclaturii combinate. Pentru a se asigura faptul că trimiterile la codurile din Nomenclatura combinată (NC) din prezenta directivă sunt actualizate ori de câte ori este necesar și că ratele minime de impozitare reflectă evoluția prețurilor, Comisiei trebuie să îi fie delegată competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE în ceea ce privește actualizarea trimiterii la codurile NC respective și actualizarea ratelor minime de impozitare pe baza variațiilor anuale ale indicelui prețurilor de consum. Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți, și ca respectivele consultări să se desfășoare în conformitate cu principiile stabilite în Acordul interinstituțional din 13 aprilie 2016 privind o mai bună legiferare. În special, pentru a asigura participarea egală la pregătirea actelor delegate, Consiliul primește toate documentele în același timp cu experții din statele membre, iar experții acestor instituții au acces sistematic la reuniunile grupurilor de experți ale Comisiei însărcinate cu pregătirea actelor delegate. (36)La fiecare cinci ani și pentru prima dată la cinci ani de la intrarea în vigoare a prezentei directive, Comisia trebuie să prezinte Consiliului un raport privind aplicarea prezentei directive, examinând în special nivelurile minime de impozitare, impactul inovării și al evoluțiilor tehnologice, mai ales în ceea ce privește eficiența energetică, utilizarea energiei electrice în transporturi și justificarea scutirilor, reducerilor și diferențierilor prevăzute în prezenta directivă. Raportul trebuie să țină seama de buna funcționare a pieței interne, de aspectele sociale și de mediu, de valoarea reală a nivelurilor minime de impozitare și de obiectivele relevante mai ample ale tratatelor. (37)Obligația de a transpune prezenta directivă în dreptul intern trebuie limitată la dispozițiile care reprezintă o modificare de substanță față de directiva anterioară. Transpunerea dispozițiilor care nu au făcut obiectul unor modificări se efectuează în temeiul directivei anterioare. (38)Prezenta directivă nu trebuie să aducă atingere obligațiilor statelor membre privind termenele de transpunere în dreptul intern și datele de aplicare a directivelor menționate în anexa II partea B, 🡻 2003/96/CE (adaptat)

ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ: Articolul 1 (1) Statele membre impozitează produsele energetice și ⌦ energia electrică ⌫ electricitatea în conformitate cu prezenta directivă. ⇩ nou (2) În sensul prezentei directive, impozitarea se calculează în EUR/gigajouli pe baza puterii calorifice nete a produselor energetice și a energiei electrice, astfel cum este stabilită în anexa IV la Directiva 2012/27/UE, convertită în gigajouli. În cazul produselor obținute din biomasă, valorile de referință sunt cele stabilite în anexa III la Directiva (UE) 2018/2001, convertite în gigajouli. În cazul în care Directiva 2012/27/UE sau Directiva (UE) 2018/2001, după caz, nu conține o putere calorifică netă pentru produsul în cauză, statele membre fac trimitere la informațiile relevante disponibile cu privire la puterea calorifică netă a acestuia. 🡻 2003/96/CE ⇨ nou Articolul 2 (1) În sensul prezentei directive, termenul „produse energetice” se aplică produselor: (a)incluse laîn codurile NC 1507-1518, dacă acestea sunt destinate utilizării drept combustibil pentru încălzire sau carburant; (b)incluse laîn codurile NC ⇨ 2207, 2208 90 91 și 2208 90 99, dacă acestea sunt destinate utilizării drept combustibil pentru încălzire sau carburant și sunt scutite de acciza armonizată la alcool și băuturi alcoolice în conformitate cu articolul 27 alineatul (1) litera (a) sau (b) din Directiva 92/83/CE ⇦ 2701, 2702 și 2704–2715; (c)incluse laîn codurile NC ⇨ 2701-2715 ⇦ 2901 și 2902; (d)incluse laîn codul NC ⇨ 2804 10 ⇦ 2905 11 00, care nu sunt de origine sintetică, dacă acestea sunt destinate utilizării drept combustibil pentru încălzire sau carburant; ⇩ nou (e)incluse la codul NC 2814, dacă acestea sunt destinate utilizării drept carburant;

🡻 2003/96/CE (adaptat) ⇨ nou (ef)incluse laîn codul ⌦ urile ⌫ NC 3403 ⇨ 2901 și 2902 ⇦; (fg)incluse laîn codul NC 3811 ⇨ 2905 11 00, care nu sunt de origine sintetică, dacă acestea sunt destinate utilizării drept combustibil pentru încălzire sau carburant ⇦; (gh)incluse laîn codul ⌦ urile ⌫ NC 3817 ⇨ 2909 19 10 și 2909 19 90, acestea din urmă dacă sunt destinate utilizării drept combustibil pentru încălzire sau carburant ⇦; (hi)incluse laîn codurile ⌦ ul ⌫ NC ⇨ 3403; ⇦ 38249986, 38249992 (exclusiv preparate antirugină care conțin amine ca elemente active și solvenți și diluanți compoziți anorganici, pentru vopsele și produse similare), 38249993, 38249996 (exclusiv preparate antirugină care conțin amine ca elemente active și solvenți și diluanți compoziți anorganici, pentru vopsele și produse similare), 38260010 și 38260090, dacă acestea sunt destinate utilizării drept combustibil pentru încălzire sau carburant; ⇩ nou (j)incluse la codul NC 3811; (k)incluse la codul NC 3814, dacă acestea sunt destinate utilizării drept combustibil pentru încălzire sau carburant; (l)incluse la codul NC 3817; (m)incluse la codul NC 3823 19, dacă acestea sunt destinate utilizării drept combustibil pentru încălzire sau carburant; (n)incluse la codurile NC 3824 99 86, 3824 99 92 (cu excepția preparatelor antirugină care conțin amine ca elemente active și a solvenților și a diluanților compoziți anorganici pentru vopsele și produse similare), 3824 99 93, 3824 99 96 (cu excepția preparatelor antirugină care conțin amine ca elemente active și a solvenților și diluanților compoziți anorganici pentru vopsele și produse similare), 3826 00 10 și 3826 00 90, dacă acestea sunt destinate utilizării drept combustibil pentru încălzire sau carburant; (o)incluse la codurile NC 4401 și 4402, dacă acestea sunt destinate utilizării drept combustibil pentru încălzire în instalații cu o putere termică instalată totală mai mare sau egală cu 5 MW. 🡻 2003/96/CE (adaptat) ⇨ nou (2) De asemenea, prezenta directivă se aplică: ⌦ Energiei electrice ⌫ Electricității incluse laîn codul NC 2716. (3) Atunci când sunt destinate utilizării, sunt puse în vânzare sau sunt utilizate drept carburant sau combustibil pentru încălzire, produsele energetice altele decât cele pentru care este precizat ⌦ sunt precizate ⌫ un nivel ⌦ uri ⌫ ⇨ minime ⇦ de impozitare în prezenta directivă se impozitează în funcție de utilizarea lor, la rata aplicată combustibilului pentru încălzire sau carburantului echivalent.

Pe lângă produsele impozabile enumerate la alineatul (1), orice produs destinat să fie utilizat, pus în vânzare sau utilizat drept carburant, de aditiv sau în vederea măririi volumului final al carburanților se impozitează la rata aplicabilă carburantului echivalent. Pe lângă produsele impozabile enumerate la alineatul (1), orice hidrocarbură, cu excepția turbei, destinată să fie utilizată, pusă în vânzare sau utilizată pentru încălzire se impozitează la rata produsului energetic echivalent. ⇩ nou Alte produse decât produsele energetice, dacă sunt destinate utilizării, sunt puse în vânzare sau sunt utilizate drept carburant, se impozitează la rata aplicabilă carburantului echivalent. Aditivii și diluanții pentru carburanți, alții decât apa, se impozitează la rata aplicabilă carburantului echivalent. Alte hidrocarburi decât cele enumerate la alineatul (1), care sunt destinate să fie utilizate, puse în vânzare sau care sunt utilizate pentru încălzire se impozitează la rata produsului energetic echivalent. 🡻 2003/96/CE (4) Prezenta directivă nu se aplică: (a)impozitării în aval a căldurii și impozitării produselor incluse în codurile NC 4401 și 4402; (b)următoarelor utilizări ale produselor energetice și ale electricității: –produse energetice utilizate în alte scopuri decât drept carburant sau combustibil de încălzire; –dublă utilizare a produselor energetice. Un produs energetic are dublă utilizare atunci când este folosit atât drept combustibil pentru încălzire, cât și pentru alte scopuri decât acela de carburant sau combustibil pentru încălzire. Utilizarea produselor energetice pentru reducerea chimică și în procesele electrolitice și metalurgice este considerată utilizare dublă; –electricitate utilizată în principal în procesul de reducere chimică, dar și în procese electrolitice și metalurgice; –electricitate, atunci când reprezintă mai mult de 50 % din costul unui produs. „Costul unui produs” înseamnă achizițiile totale de bunuri și servicii, plus costurile de personal plus consumul de capital fix la nivelul întreprinderii, conform definiției din articolul 11. Acest cost se calculează în medie pe unitate. „Costul electricității” înseamnă valoarea reală de cumpărare a electricității sau costul de producție al electricității dacă este produsă în întreprindere; –procese mineralogice. „Procese mineralogice” înseamnă procesele clasificate în nomenclatura NACE la codul DI 26 „fabricarea altor produse minerale nemetalice” incluse în Regulamentul (CEE) nr. 3037/90 a Consiliului din 9 octombrie 1990 privind clasificarea statistică a activităților din Comunitatea Europeană . Totuși, dispozițiile din articolul 20 se aplică acestor produse energetice.

(5) Trimiterile din prezenta directivă la codurile nomenclaturii combinate sunt cele care figurează în Regulamentul (CE) nr. 2031/2001 al Comisiei din 6 august 2001 de modificare a anexei I la Regulamentul (CE) nr. 2658/87 al Consiliului privind nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun . În conformitate cu procedura prevăzută în articolul 27, o dată pe an se ia o decizie de actualizare a codurilor din nomenclatura combinată pentru produsele menționate în prezenta directivă. Decizia nu trebuie să atragă după sine modificarea ratelor minime de impozitare aplicate conform prezentei directive, nici adăugarea sau retragerea unor produse energetice sau a electricității. ⇩ nou (4) Produsele impozabile menționate la alineatele (1) și (3), produse sau derivate din biomasă, sunt supuse, sub control fiscal, nivelurilor specifice de impozitare stabilite pentru produsele respective în conformitate cu prezenta directivă, cu condiția să îndeplinească oricare dintre următoarele criterii: (a) criteriile de durabilitate și de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră prevăzute la articolul 29 din Directiva (UE) 2018/2001, excluzând produsele care prezintă riscuri ridicate din perspectiva schimbării indirecte a destinației terenurilor, prevăzute la articolul 26 alineatul (2) din directiva respectivă; (b) sunt produse din materiile prime enumerate în anexa IX la Directiva (UE) 2018/2001. În sensul prezentei directive se aplică definițiile de la articolul 2 punctele 24 („biomasă”), 28 („biogaz”), 32 („biolichide”), 33 („biocombustibili”) și 34 („biocombustibili avansați”) din Directiva (UE) 2018/2001. În sensul prezentei directive, biogaze, biolichide și produse „avansate” care se încadrează la codurile NC 4401 și 4402 înseamnă produse obținute din materiile prime enumerate în anexa IX partea A la Directiva (UE) 2018/2001. Biocombustibilii, biogazele și biolichidele produse din materiile prime enumerate în anexa IX partea B la directiva respectivă sunt considerate echivalente cu produsele avansate. (5) Produsele impozabile menționate la alineatele (1) și (3) care se încadrează în definiția „combustibililor de origine biologică din surse regenerabile” sau a „combustibililor cu emisii scăzute de carbon” pot face obiectul, sub control fiscal, al nivelurilor specifice de impozitare stabilite pentru produsele respective în conformitate cu prezenta directivă, unde: (a) „combustibili de origine biologică din surse regenerabile” înseamnă alți combustibili decât biocombustibilii, biolichidele sau biogazele, al căror conținut energetic este derivat din alte surse regenerabile decât biomasa; (b) „combustibili cu emisii scăzute de carbon” înseamnă hidrogen cu emisii scăzute de carbon și combustibili gazoși și lichizi sintetici al căror conținut energetic este derivat din hidrogen cu emisii scăzute de carbon, precum și orice combustibili fosili care îndeplinesc criteriile tehnice de examinare pentru a determina condițiile în care o anumită activitate economică se califică drept activitate care contribuie în mod substanțial la atenuarea schimbărilor climatice în conformitate cu articolul 10 din Regulamentul (UE) 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului și cu anexa I la Regulamentul delegat (UE) […]/[…]. „Combustibilii pe bază de carbon reciclat”, astfel cum sunt definiți la articolul 2 punctul 35 din Directiva (UE) 2018/2001, sunt incluși în această categorie. (6) În cazul în care o parte a unui produs impozabil constă în unul sau mai multe produse menționate la alineatele anterioare, impozitarea acestor părți se determină în consecință pe baza prezentei directive, independent de codul NC la care se încadrează produsul în ansamblu. (7) În sensul alineatului (1) literele (a), (b), (d), (e), (g), (h), (k), (m), (n) și (o) din prezentul articol, precum și al articolului 21 alineatul (1) literele (a), (b), (h), (i), (l), (m) și (n), produsele destinate livrării sunt considerate ca fiind destinate utilizării drept combustibil pentru încălzire sau carburant atunci când furnizorul știe sau ar trebui, în mod rezonabil, să cunoască faptul că destinatarul intenționează să utilizeze produsele respective drept combustibil pentru încălzire sau carburant. Produsele menționate la alineatul (1) litera (a) din prezentul articol și la articolul 21 alineatul (1) litera (a) nu se consideră a fi destinate utilizării drept combustibil pentru încălzire sau carburant dacă sunt livrate unui producător de bunuri menționate la alineatul (1) litera (n) din prezentul articol și la articolul 21 alineatul (1) litera (n). (8) Trimiterile din prezenta directivă la codurile din Nomenclatura combinată se interpretează ca trimiteri la codurile din Nomenclatura combinată din Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/1577 al Comisiei. În cazul în care regulamentul menționat la primul paragraf este înlocuit sau în cazul în care o modificare a Nomenclaturii combinate necesită o modificare a codurilor la care se face trimitere în prezenta directivă, Comisia are competența de a adopta acte delegate în conformitate cu articolul 29 pentru a actualiza codurile din Nomenclatura combinată ale produselor menționate în prezenta directivă sau pentru a actualiza trimiterea prevăzută la primul paragraf, în vederea alinierii acesteia la versiunea aplicabilă a Nomenclaturii combinate. Actele delegate respective nu trebuie să atragă după sine nicio modificare a ratelor minime de impozitare stabilite în prezenta directivă, și nici adăugarea sau retragerea vreunui produs energetic sau tip de energie electrică. 🡻 2003/96/CE Articolul 3

Trimiterile din Directiva 92/12/CEE la termenii „uleiuri minerale” și „accize”, în măsura în care se aplică uleiurilor minerale, se interpretează ca incluzând toate produsele energetice, electricitatea și impozitele naționale indirecte menționate în articolul 2, respectiv în articolul 4 alineatul (2) din prezenta directivă. ⇩ nou Articolul 3 (1) Prezenta directivă nu se aplică următoarelor: (a) impozitării energiei termice în aval; (b) următoarelor utilizări ale produselor energetice și ale energiei electrice: — produse energetice utilizate în alte scopuri decât drept carburant sau combustibil pentru încălzire; — dublă utilizare a produselor energetice. Un produs energetic are dublă utilizare atunci când este folosit atât drept combustibil pentru încălzire, cât și pentru alte scopuri decât acela de carburant sau de combustibil p