1.Introducere

Apărarea comercială (denumită, de asemenea, „măsuri de apărare comercială”) este asigurată prin cele trei instrumente de apărare comercială (denumite în continuare „IAC”): măsuri antidumping („AD”), antisubvenții („AS”) și de salvgardare („SVG”). În timp ce măsurile AD și AS vizează contracararea efectelor negative ale practicilor comerciale neloiale care rezultă din importurile care fac obiectul unui dumping sau sunt subvenționate și care amenință sau cauzează un prejudiciu important industriei naționale, măsurile SVG își propun să protejeze temporar industriile naționale împotriva efectelor negative ale creșterii semnificative și neprevăzute a importurilor care le amenință sau care le cauzează un prejudiciu important. De asemenea, ar trebui reamintit faptul că măsurile SVG se aplică importurilor indiferent de origine, având, astfel, efecte erga omnes, în timp ce măsurile AD și AS sunt mai orientate, fiind așadar specifice unei țări (sau chiar unei societăți).

Aplicarea instrumentelor de apărare comercială este reglementată în cadrul acordurilor și jurisprudenței relevante ale Organizației Mondiale a Comerțului („OMC”). Aceste norme trebuie să fie respectate cu strictețe pentru a se asigura buna funcționare a sistemului multilateral al OMC. Aplicarea eronată a IAC duce la măsuri ilegale și nejustificate care au un impact negativ asupra comerțului liber și echitabil. Acest lucru este valabil în special pentru instrumentul de salvgardare, care este cel mai restrictiv instrument din punct de vedere comercial, deoarece măsurile se aplică tuturor țărilor de origine, indiferent dacă acestea își cresc exporturile și/sau cauzează un prejudiciu. Acesta este motivul pentru care jurisprudența relevantă a OMC a stabilit standarde mai ridicate în ceea ce privește impunerea unor măsuri de salvgardare.

În ultimii ani și ca urmare a crizelor economice și financiare de la nivel mondial, s-a înregistrat o creștere a utilizării măsurilor de apărare comercială împotriva Uniunii Europene (denumită în continuare „UE”) și a statelor membre, la nivel individual. În vremuri de încetinire a activității economice, atunci când consumul intern din anumite sectoare scade, industriile caută alte puncte de desfacere în efortul de a-și menține producția și forța de muncă și de a-și controla costurile, concentrându-se, în mod natural, pe piețele de export. Prin urmare, este crucial ca aceste posibilități de export să nu fie afectate de măsuri de apărare comercială necorespunzătoare, care restricționează nejustificat accesul pe piață.

Membrii OMC au dreptul să utilizeze instrumente de apărare comercială. Cu toate acestea, este important ca instrumentele de apărare comercială să fie utilizate în mod adecvat și să nu aibă drept rezultat măsuri protecționiste. Însăși UE este un utilizator regulat al acestor instrumente (în special AD și AS), iar sistemul său se bazează pe o abordare echilibrată și moderată, cu standarde stabilite în legislația UE care depășesc chiar angajamentele din cadrul OMC. De exemplu, există un test obligatoriu referitor la interesul public și aplicarea regulii taxei celei mai mici prin care se instituie măsuri la niveluri mai scăzute decât marja de dumping atunci când astfel de măsuri sunt suficiente pentru a elimina prejudiciul suferit de către sectorul în cauză. UE se așteaptă ca și partenerii săi comerciali să respecte cu strictețe standardele impuse pentru utilizarea acestor instrumente, convenite în cadrul OMC, atunci când le utilizează împotriva UE sau a unui anumit stat membru. În acest context, Comisia Europeană (denumită în continuare „Comisia”) continuă eforturile sale pentru promovarea celor mai bune practici în ceea ce privește utilizarea instrumentelor de apărare comercială în rândul partenerilor săi comerciali, iar activitatea de monitorizare a aplicării de către țările terțe a IAC este în continuare intensă și țintită.

Din motivele enumerate mai sus, Comisia intervine, ori de câte ori este necesar, pentru a aborda problemele sistemice identificate în utilizarea și aplicarea de către țările terțe a măsurilor de apărare comercială și pentru a asigura compatibilitatea cu normele OMC. Comisia formulează observații în scris și, de asemenea, participă regulat la audieri publice în cadrul unor proceduri IAC din țară terțe, în special în cele în care se consideră că drepturile și interesele exportatorilor UE sunt afectate în mod nejustificat. De asemenea, Comisia intervine în instanțele instituționale relevante create de acordurile noastre bilaterale.

În plus, Comisia furnizează formare cuprinzătoare în materie de IAC pentru funcționarii autorităților de anchetă din țări terțe, în efortul de a răspândi propriile standarde ridicate în cadrul anchetelor în materie de IAC și de a spori astfel calitatea anchetelor desfășurate de țările terțe. Astfel de cursuri de formare sunt de obicei organizate o dată pe an, sub forma unui seminar de o săptămână, pentru maximum 25 de participanți din diferite țări terțe. La cursurile de formare organizate în 2015, au participat funcționari din India, Japonia, Iordania, Tunisia și Vietnam. În cursul anului 2015, Comisia a fost, de asemenea, în contact cu mai multe țări terțe (utilizatori regulați ai IAC), pentru a stabili un schimb de bune practici în ceea ce privește utilizarea instrumentelor de apărare comercială în plus față de dialogurile deja stabilite.

Prezentul raport descrie tendințele generale ale activităților de apărare comercială întreprinse de țări terțe, care afectează negativ sau ar putea afecta exporturile UE (măsurile AD sau AS luate de către țări terțe pot viza fie UE în ansamblu, fie unul sau mai multe state membre). De asemenea, raportul oferă o imagine globală a ceea ce înseamnă, în mod concret, monitorizarea țărilor terțe, cu analize detaliate pentru fiecare țară și cifrele detaliate în anexă.

2.Tendințe generale

2.1.Măsuri în vigoare la sfârșitul anului 2015

În 2015, măsurile de apărare comercială în vigoare care au afectat exporturile UE au fost în număr de 151, ceea ce reprezintă o creștere în comparație cu cele 140 de măsuri în vigoare în 2014. Astfel cum se arată în graficul de mai jos, începând din 2010, există o tendință evidentă de creștere a numărului de măsuri în vigoare, iar activitatea referitoare la instrumentele de apărare comercială a rămas destul de importantă.

Numărul total al măsurilor în vigoare în 2015

Surse: Statisticile OMC și ale UE

Alături de China, India continuă să aibă cel mai mare număr de măsuri împotriva exporturilor UE, cu 19 măsuri în vigoare (în India 4 SVG și 15 AD, iar în China 17 AD și 2 AS). În timp ce, pentru India, aceasta reprezintă o scădere cu 7 măsuri (AD) comparativ cu 2014, pentru China situația este relativ stabilă, deoarece aceasta reprezintă o creștere cu o măsură față de 2014. Urmează Statele Unite cu 18 măsuri în vigoare, în principal AD, dintre care două sunt noi măsuri de IAC aplicate exporturilor UE (1AS și 1 AD). Brazilia aplică 16 măsuri (AD), ceea ce reprezintă o creștere remarcabilă, cu încă 7 măsuri în comparație cu anul trecut. În cele din urmă, în Turcia există un număr destul de stabil (12), dar important, de măsuri în vigoare. Cu toate acestea, în anul curent, pentru prima dată după mai timp, Turcia are mai multe măsuri AD (7) decât măsuri SVG (5) în vigoare.

Măsuri în vigoare la sfârșitul anului 2015, pe țări

Surse: Statisticile OMC și ale UE