1.7.

Pe de altă parte, CESE are rezerve serioase și îndoieli justificate în special în ceea ce privește: (a) diversele inovații introduse la nivelul „serviciului universal”, prin intermediul cărora, sub pretextul unei presupuse modernizări a regimului în cauză, se ajunge de fapt la substituirea serviciilor și la eliminarea din domeniul său de aplicare a unei serii de obligații, precum cabinele telefonice publice, listele telefonice complete și serviciile de informații telefonice, astfel încât rezultatul ce se dorește a fi atins devine redundant; (b) definirea conceptului de „acces funcțional la internet în bandă largă”, întrucât acesta ar putea fi capabil să creeze numai o listă arbitrară de servicii de internet accesibile, în antiteză cu o conexiune de calitate minimă neutră, ceea ce ar putea duce, pe viitor, la practici discriminatorii prejudiciabile pentru utilizatorii finali; (c) faptul că se lasă în sarcina „asistenței sau securității sociale”, adică a bugetelor naționale, prin intermediul impozitelor, sprijinul acordat „utilizatorilor finali cu venituri mici sau nevoi sociale speciale sau cu handicap în scopul de a garanta accesibilitatea prețurilor pentru serviciile de acces funcțional la internet și de comunicații de voce cel puțin la un punct fix”, ceea ce elimină obligațiile respective din sfera furnizorilor de servicii și le permite să acopere numai sectoarele profitabile, ceea ce servește intereselor acestora și reduce domeniul de aplicare al serviciului universal, precum și drepturile consumatorilor; în mod similar, se prevede că costurile serviciului public vor fi acoperite din bani publici, eliminându-se posibilitatea mutualizării costurilor, care era prevăzută anterior; (d) opțiunea exprimată în favoarea metodei armonizării maxime în ceea ce privește drepturile utilizatorilor finali, cu un nivel redus de protecție, ceea ce duce la diminuarea drepturilor utilizatorilor din dorința de simplificare, în antiteză cu poziția susținută în mod sistematic de către CESE; (e) eliminarea anumitor obligații regulamentare sau reducerea drepturilor sau a garanțiilor anterioare, sub pretextul nedemonstrat că acestea nu mai sunt necesare sau că sunt acoperite de legislația generală privind protecția consumatorilor, un exemplu în acest sens fiind revocarea capacității autorităților naționale de reglementare de a impune în mod direct reglementarea prețurilor cu amănuntul ale operatorilor cu o putere semnificativă pe piață (PSP) sau eliminarea anumitor dispoziții privind contractele, transparența, accesul echivalent pentru utilizatorii cu handicap, serviciile de informații telefonice și interoperabilitatea echipamentelor de televiziune digitală; (f) reglementarea deficitară a anumitor practici denunțate drept abuzive în cadrul contractelor cu utilizatorii, cum se întâmplă, de exemplu, în cazul limitelor maxime de durată a contractelor sau de reziliere a contractelor, al reînnoirii contractelor în cazul ofertelor propuse în cadrul unui pachet, al absenței sancțiunilor pentru asigurarea eficienței procesului de schimbare a furnizorului pentru utilizatorul final, al menținerii obligației de despăgubire a utilizatorului final pentru „valoarea pro rata temporis a echipamentelor subvenționate incluse în contract la momentul încheierii acestuia și de rambursarea pro rata temporis a oricăror alte avantaje promoționale evidențiate ca atare la momentul încheierii contractului”; (g) în final, faptul că această propunere nu răspunde dorinței exprimate de Consiliu privind un „Cod european al drepturilor utilizatorilor de servicii de comunicații electronice”, al cărui obiectiv ar fi „acela de a dispune, la nivelul UE, de un instrument simplu și ușor de utilizat, care să reunească toate drepturile utilizatorilor de servicii de comunicații electronice în domeniile tehnologiei informației și ale comunicațiilor (TIC) și protecției consumatorilor”.