[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 5.7.2010

COM(2010)355 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

Exercițiu de monitorizare a pieței comerțului și distribuției cu amănuntul„Către o piață internă a comerțului și distribuției mai eficace și mai echitabilă până în 2020”

SEC(2010)807

INTRODUCERE

Prezentul raport este adoptat de Comisie în temeiul exercițiului de monitorizare a pieței comerțului cu amănuntul lansat la începutul anului 2009 în cadrul lucrărilor de monitorizare a piețelor care au urmat Comunicării din 2007 intitulate „O piață unică pentru Europa secolului XXI”[1]. Sectorul comerțului cu amănuntul a fost selecționat pentru a fi supus exercițiului respectiv ca urmare a importanței sale pentru Uniunea Europeană din mai multe puncte de vedere (el reprezentând 4,2% din PIB-ul UE, precum și 17,4 milioane de persoane și 20% din IMM-urile europene[2]) dar și a legăturilor strânse pe care le are cu numeroase activități economice, atât în amonte, cât și în aval.

Comerțul cu amănuntul implică o varietate importantă de forme (magazine, comerț electronic, piețe deschise...), de mărimi (de la mici comercianți la supermarket), de produse (alimentare, nealimentare, medicamente eliberate cu sau fără rețetă…), de structuri juridice (persoane care desfășoară activități independente, agenți cu franciză, grupuri integrate…), de localizări (urbană/rurală, în centru/la periferie…). Analiza prezentată în raportul de față se referă la toate aceste variante, punând un accent special pe comerțul cu dominantă alimentară, datorită ponderii sale economice[3]. Caracterul complex al comerțului nu poate fi redus la o simplă dihotomie cum ar fi „mici comercianți/mari distribuitori”. Într-adevăr, strategia din ultimii ani a marilor grupuri a fost dominată de diversificare, de la mici magazine de proximitate (din cartier sau din sat) până la hipermarket, trecând prin magazinele de dimensiuni medii, cum ar fi supermarketurile sau așa-zisele magazine de „ hard discount ”. În prezentul raport, expresia „comerț și distribuție” se referă la comerțul cu amănuntul.

Pe baza analizei efectuate, prezentul raport și documentul de lucru al serviciilor Comisiei care îl însoțește furnizează un prim bilanț al problemelor care afectează sau sunt susceptibile de a afecta, din punctul de vedere al pieței interne, performanțele economice, sociale sau ecologice (de exemplu în termeni de inovare, de competitivitate, de productivitate, de ocupare a forței de muncă, de contribuție la lupta împotriva sărăciei și pentru incluziunea socială – mai ales a persoanelor cu handicap - și la lupta împotriva schimbărilor climatice, precum și în termeni de responsabilitate etică și socială) ale întreprinderilor active în sectorul comerțului și distribuției[4]. Identificarea problemelor vizate în prezentul raport a avut la bază luarea în calcul a diverselor obiective economice și politice ale pieței interne care trebuie atinse pentru ca aceasta să contribuie la o creștere a Uniunii inteligentă, sustenabilă și favorabilă incluziunii.

În lumina acestor concluzii, Comisia va defini ulterior, în contextul relansării pieței interne anunțate în strategia Europa 2020[5], măsurile care ar putea fi adoptate în vederea unei mai bune funcționări a pieței interne în acest sector, care să respecte principiile subsidiarității și proporționalității și să aibă în același timp în vedere celelalte obiective fundamentale ale Uniunii Europene. Scopul este acela de a permite întreprinderilor active în sectorul comerțului și distribuției din UE să utilizeze cât mai bine libertățile pieței interne, pentru a stimula dezvoltarea serviciilor acestora și a favoriza inovarea, asigurând, în același timp, respectarea obiectivelor de coeziune economică, socială și teritorială, de protecție a lucrătorilor, consumatorilor și mediului. Un comerț și o distribuție inteligente, sustenabile și favorabile incluziunii, denumite în continuare „echitabile”, pot contribui în mod direct la succesul strategiei Europa 2020.

CARACTERUL TRANSVERSAL AL COMERțULUI șI DISTRIBUțIEI

Comerțul și distribuția leagă activitățile economice desfășurate în amonte și în aval, ceea ce le conferă un rol cheie în economia europeană. Pe piețele din aval, comercianții interacționează cu consumatorii. În măsura în care condiționează accesul la o varietate largă de bunuri de consum, printre care se numără și bunuri de primă necesitate, funcționarea pieței comerțului și distribuției are o incidență directă asupra calității vieții cetățenilor. Grație serviciului oferit de comercianți, mulți consumatori au acces la nivel local la produse provenind din alte state membre și din țări terțe și pot beneficia în mod concret de piața internă. Comercianții pot deveni o forță motrice a modelelor de dezvoltare sustenabilă prin reacția lor la atitudinea consumatorilor și prin interacțiunea cu aceștia. Pe piețele din amonte, comercianții interacționează deseori la nivel transfrontalier cu o serie de actori, cum ar fi angrosiștii, furnizorii, lucrătorii, prestatorii de servicii imobiliare comerciale, întreprinderile de transport, societățile de logistică, furnizorii de sisteme de plată, agențiile de publicitate și de marketing, întreprinderile de securitate, furnizorii de energie electrică, prestatorii de servicii de colectare și reciclare a deșeurilor.

Orice evoluție a funcționării respectivului sector are, în mod obligatoriu, o incidență asupra altor activități economice și a actorilor implicați. Prin urmare, orice politică vizând abordarea unei probleme identificate trebuie să țină cont de natura transversală a comerțului și distribuției și să aibă în vedere diferitele tipuri de impact pe care aceasta le va avea asupra întregului lanț economic. Ea ar trebui să se bazeze pe luarea în calcul a diferitelor echilibre care trebuie atinse între obiectivele economice și cele politice ale pieței interne.

O EVOLUțIE A COMERțULUI șI DISTRIBUțIEI CARE A GENERAT EXTERNALITățI SEMNIFICATIVE

Modernizarea sectorului comerțului și distribuției încă din anii '60, când au apărut marii distribuitori, a contribuit în mod semnificativ la combaterea inflației. Aceștia au propus consumatorilor, chiar și pe timp de criză economică, o ofertă largă la prețuri competitive, permițându-le să își redistribuie o parte din ce în ce mai ridicată a veniturilor, care era utilizată în mod tradițional pentru satisfacerea nevoilor fundamentale, către consumul unei varietăți mai largi de bunuri și servicii, ceea ce a stimulat, la rândul său, inovarea și creșterea economiei.

Dorința de a obține economii de scară și de gamă și beneficiile decurgând din acestea au constituit forța motrice a transformării modelelor economice ale comerțului contemporan. Combinația dintre concentrarea transfrontalieră și integrarea verticală a oferit anumitor distribuitori o putere de negociere însemnată care le-a permis stabilirea unor prețuri scăzute. De altfel, această putere de negociere a generat, la rândul său, consolidarea europeană a sectoarelor în care se găsesc marii furnizori ai industriei, de logistică sau de servicii imobiliare pentru sectorul comercial, aflați în căutarea unei flexibilități și a unei puteri de negociere echivalente pentru lanțurile lor respective de aprovizionare care să le permită respectarea exigențelor distribuitorilor. Deși comerțul și distribuția europeană au înregistrat, în ultimii zece ani, o creștere a productivității mai lentă decât cea din Statele Unite, dezvoltarea și valurile de integrare orizontală și verticală au contribuit la creșterea eficienței sectorului comercial și la scăderea prețurilor. În plus, intensificarea concurenței, de exemplu ca urmare a apariției magazinelor europene de tip hard-discount și a mărcilor cu prețuri reduse ale distribuitorilor, a accentuat această tendință care împinge distribuitorii să devină din ce în ce mai eficienți pentru a stopa diminuarea marjelor lor de profit.

Chiar dacă a contribuit la creșterea concurenței, a presiunii asupra marjelor și a competitivității lanțului economic, această evoluție nu a rămas fără incidențe asupra magazinelor mici independente, autorităților locale, micilor producători de materii prime agricole, IMM-urilor din sectorul industriei, salariaților sau consumatorilor izolați sau defavorizați. Ea avut loc uneori în detrimentul obiectivelor de protecție a mediului și de coeziune socială și teritorială urmărite de Uniunea Europeană. În plus, conform analizei efectuate, performanța economică a sectorului nu a atins încă potențialul său maxim în Uniune, cum ar fi din punctul de vedere al pieței interne. Prezentul raport și documentul de lucru al serviciilor Comisiei care îl însoțește evidențiază diversele probleme care au fost identificate ca afectând sau fiind susceptibile de a afecta performanța optimă a sectorului comerțului și distribuției pe piața internă, din punctul de vedere al diverșilor actori ai lanțului aflați în amonte sau în avalul distribuției, cum ar fi consumatorii, comercianții și distribuitorii, precum și furnizorii, salariații și generațiile viitoare.

O PIAță INTERNă A COMERțULUI șI DISTRIBUțIEI MAI EFICACE șI MAI ECHITABILă PENTRU CONSUMATORI

O piață internă a comerțului și distribuției mai eficace și mai echitabilă pentru consumatorii europeni trebuie să le ofere acestora, indiferent de locul unde trăiesc, accesul la o gamă mai largă de comercianți și de produse de calitate la un preț competitiv și abordabil, în conformitate cu obiectivele urmărite de UE de creștere inteligentă, sustenabilă și favorabilă incluziunii. Aceasta trebuie, de asemenea, să le ofere acces la informații fiabile, transparente și comparabile legate de ofertele comerciale din UE, pentru a le permite să aleagă în mai bună cunoștință de cauză și pentru a le oferi garanția că drepturile le sunt respectate, indiferent de locul din UE unde se efectuează cumpărăturile.

Analiza realizată a permis identificarea existenței problemelor enumerate mai jos.

O primă problemă se referă la accesibilitate și la gama de magazine disponibile. Proximitatea magazinelor care oferă bunuri și servicii de bază, în special a magazinelor alimentare, este din ce în ce mai importantă pentru persoanele în vârstă (17% din populația UE are 64 de ani sau mai mult), persoanele cu handicap (15% din populația UE), persoanele izolate sau cele care trăiesc în zone cu o densitate scăzută de locuitori, precum și pentru cei 9% din cetățenii UE care nu își permit un automobil[6]. Necesitatea de a prezerva vitalitatea zonelor rurale, la care contribuie comerțul de proximitate, și de a limita utilizarea automobilelor din motive legate de prezervarea mediului vor accentua și mai mult importanța acestei probleme.

Se constată însă că numărul magazinelor alimentare mici de proximitate (cu mai puțin de 10 salariați) a scăzut cu 3,7% în perioada 2004-2009. Această tendință se manifestă și în alte sub-sectoare ale comerțului și distribuției datorită creșterii polarizării punctelor de vânzare din centrele orașelor sau din zonele comerciale construite în mod special în zonele periurbane. De asemenea, sondajele[7] consumatorilor arată că satisfacția cetățenilor din orașele cu mai puțin de 10 000 de locuitori privind posibilitățile de alegere a magazinelor la care au acces este inferioară mediei. Această evoluție sugerează că, în ciuda numeroaselor inițiative ale statelor membre care vizează o implantare încadrată a magazinelor, lipsa coeziunii teritoriale în acest domeniu se agravează într-un mod care este, totuși, limitat de tendința recentă a marilor distribuitori de a implanta unități de dimensiuni reduse, atât în mediul urban, cât și în cel rural. Comerțul electronic ar putea contribui la atenuarea efectelor negative ale acestei evoluții și la menținerea presiunii asupra prețurilor practicate atât de comerțul electronic însuși, cât și de magazine, dar nivelul vânzărilor acestui tip de comerț este în general scăzut: acesta depășește 2% din vânzările cu amănuntul de la nivelul național numai în patru state membre[8], iar vânzările online din sectorul alimentar sunt și mai limitate. Mijloacele de ameliorare a accesibilității magazinelor și de favorizare a dezvoltării comerțului electronic în interiorul UE reprezintă o tematică esențială. A fost lansat un studiu de piață aprofundat privind diferențele de prețuri din comerțul electronic.

Analiza a arătat, de asemenea, că există mari diferențe de prețuri pe piața internă, ceea ce indică persistența fragmentării pe această piață. De exemplu, prețurile produselor alimentare și ale băuturilor nealcoolice sunt în medie cu 28,4% mai ridicate în Belgia decât în Țările de Jos[9]. Pentru anumite produse farmaceutice uzuale eliberate fără rețetă, diferența dintre prețuri poate atinge un raport de unu la cinci[10]. În sectorul îmbrăcămintei, deși poate părea surprinzător, nivelul prețurilor din Irlanda, Franța și Marea Britanie este sub media UE, în timp ce nivelul prețurilor din Republica Cehă și Slovacia depășește în mod clar această medie[11]. O parte din divergența prețurilor poate fi explicată printr-o serie de factori, cum ar fi diferența dintre veniturile medii ale gospodăriilor sau dintre nivelurile taxei pe valoarea adăugată. Alți factori, legați de dinamica piețelor, de cadrul de reglementare sau de practicile comerciale, cum ar fi limitele teritoriale ale ofertei sau obstacolele din calea comerțului paralel[12], dețin, la rândul lor, un anumit rol. Natura și ponderea acestor factori care explică divergențele de prețuri trebuie încă definite. De asemenea, la reducerea acestor disparități ar putea contribui o mai bună informare a consumatorilor cu privire la ofertele comerciale valabile în afara zonei lor obișnuite de cumpărături, inclusiv la nivel transfrontalier.

Autoritățile naționale de concurență și asociațiile de consumatori au putut scoate în evidență faptul că, în funcție de nivelul concurenței existent în zonă, distribuitorii aplică prețuri diferite[13]. Identificarea unui nivel redus al satisfacției consumatorilor cu privire la disponibilitatea surselor de informații comparative independente privind oferta comercială confirmă această analiză. Se pare că una dintre cauzele acestei situații ar putea rezida, și în acest caz, în dezvoltarea insuficientă a serviciilor care oferă consumatorilor informații transparente, accesibile, comparabile și de calitate privind oferta comercială din afara pieței lor locale și naționale, în special în ceea ce privește comerțul electronic.

Dificultățile legate de prestarea acestor servicii, fie că este vorba de comunicarea de natură comercială sau de servicii independente de informații, reprezintă un aspect principal al analizei acestor disfuncționalități.

O PIAță INTERNă A COMERțULUI șI DISTRIBUțIEI MAI EFICACE șI MAI ECHITABILă PENTRU COMERCIANțI

O piață internă a comerțului și distribuției mai eficace și mai echitabilă în UE trebuie să permită comercianților competitivi, indiferent de dimensiuni, să coexiste pe piață și să își extindă activitatea, în special atunci când implementează strategii inovatoare, eficace și sustenabile, de exemplu la nivel transfrontalier. Analiza realizată până în acest moment a permis identificarea unei serii de probleme care împiedică realizarea pe deplin a potențialului sectorului comercial în UE.

În primul rând, existența unor restricții importante la intrarea pe piața comerțului și distribuției rămâne un motiv de preocupare, deoarece acestea limitează concurența locală și blochează realizarea pieței interne pentru sectorul comerțului. Unele dintre aceste restricții, cum ar fi interzicerea de a deschide noi magazine pe baza testelor de impact asupra magazinelor concurente, sunt în curs de a fi eliminate prin implementarea directivei privind serviciile[14]. Cu toate acestea, fragmentarea cadrelor actuale naționale, regionale și locale de urbanism comercial, în combinație cu normele diferite privind proprietatea funciară și cu o piață imobiliară pentru sectorul comercial european susceptibilă de a avea disfuncționalități la nivel local, poate descuraja intrarea actorilor pe anumite piețe. În zonele frontaliere – în care rezidă 35% din cetățenii UE[15] – lipsa coordonării legislațiilor naționale este în special susceptibilă de a genera distorsiuni ale concurenței. Anumite state membre au elaborat bune practici care ar putea fi aplicate și în alte state. Trebuie luate în calcul toate interesele relevante și mai ales necesitatea de a reconcilia interesele întreprinderilor de distribuție cu obiectivele de protecție a mediului sau de amenajare teritorială (de exemplu, menținerea unui acces suficient la magazinele care oferă bunuri și servicii de bază).

În al doilea rând, în anumite cazuri, comercianții semnalează existența unor obstacole care îi împiedică să se aprovizioneze de la întreprinderi care își desfășoară activitatea în alte state membre. O astfel de situație s-ar putea explica prin decizia unei întreprinderi de producție de a-și distribui clienții diferitelor filiale în funcție de localizare (decizie intra-grup). Situația respectivă ar putea fi determinată și de condițiile contractuale impuse de producători clienților lor angrosiști sau distribuitorilor. Dacă existența sa este demonstrată, acest fenomen ar putea contribui la explicarea diferențelor dintre prețurile transfrontaliere menționate mai sus. Capacitatea de import paralel este limitată și de existența unor cadre naționale de reglementare diferite, rezultând de exemplu, din exigențele lingvistice diferite privind etichetarea produselor alimentare[16]. În al treilea rând, în ciuda armonizării europene a normelor care se aplică practicilor comerciale care vizează consumatorii, cum ar fi publicitatea, marketingul și practicile promoționale[17], menținerea anumitor norme naționale privind comunicarea de natură comercială și, în special, promovarea vânzărilor, împiedică implementarea unor strategii de comunicare eficace și, eventual, transfrontaliere de către marii distribuitori sau de către IMM-urile transfrontaliere sau comerțul electronic, etc.[18]. În special, vânzarea și revânzarea în pierdere sunt foarte importante pentru modelele economice ale comercianților care vând bunuri de folosință îndelungată, mai ales textile. Dar se pare că diferitele reglementări naționale care impun restricții privind vânzarea în pierdere, care aveau ca scop protejarea comercianților mici, nu au fost întotdeauna eficace. De asemenea, au fost criticate și diferite restricții referitoare la perioadele de reduceri pentru că ar fi ocazionat situații de concurență neloială între regiuni transfrontaliere.

Alte probleme care au fost identificate sunt lipsa persistentă a unei piețe interne suficient de concurențială pentru sistemele de plată, necesitatea de a permite accesul la un sistem logistic mai eficace, precum și coexistența unor cadre de reglementare diferite atât în ceea ce privește francizele (ceea ce poate împiedica dezvoltarea rețelelor de cumpărături de către micii comercianți), cât și în ceea ce privește drepturile consumatorilor, orarul magazinelor sau colectarea și reciclarea deșeurilor.

O PIAță INTERNă A COMERțULUI șI DISTRIBUțIEI MAI EFICACE șI MAI ECHITABILă PENTRU FURNIZORI

O piață internă a comerțului și distribuției mai eficace și mai echitabilă pentru furnizori trebuie să le permită acestora să vândă produse competitive în termeni de preț și calitate și/sau inovatoare, în cantitate suficientă pentru ca investițiile lor să fie viabile. Ea trebuie să ofere furnizorilor informațiile privind cererea consumatorilor, care să îi stimuleze să își adapteze oferta pentru a răspunde cât mai bine la evoluția nevoilor și a tendințelor, în special pentru produsele mai echitabile. Așadar, ea trebuie să permită promovarea unei economii bazate pe inovație, mai eficace cu privire la utilizarea resurselor, mai ecologică și mai competitivă, care să încurajeze coeziunea economică, socială și teritorială. Analiza a identificat două probleme care împiedică tranziția către această piață a comerțului și distribuției mai eficace și mai echitabilă pentru furnizori.

În primul rând, atunci când coexistă, tensiunile specifice relațiilor contractuale dintre întreprinderi ar putea afecta capacitatea furnizorilor de a obține marje suficiente pentru ca activitatea lor să fie viabilă și pentru a efectua investițiile necesare inovării. Anumite exigențe contractuale aplicate direct furnizorilor de comercianți sau de magazinele acestora pentru personal, sau cele aplicate producătorilor primari de către furnizori ar putea fi considerate, în anumite circumstanțe, ca fiind inechitabile si susceptibile de a limita creșterea și chiar de a amenința viabilitatea anumitor întreprinderi competitive. În anumite circumstanțe, ineficacitatea structurală a intermediarilor alimentari din lanțul de aprovizionare ar putea contribui la transmiterea asimetrică și la rigiditatea prețurilor, precum și la impunerea unor condiții contractuale inechitabile asupra producătorilor primari[19]. În plus, o protecție insuficientă a inovațiilor la nivelul producției de bunuri industriale de marcă împotriva anumitor practici neloiale, cum ar fi copia servilă, ar putea prejudicia procesul inovării în acest sector.

Cu toate că există legislații naționale privind practicile contractuale neloiale dintre întreprinderi, acestea diferă în mod semnificativ de la un stat membru la altul, ceea ce poate conduce la obstacole care fragmentează piața internă, la distorsiuni ale concurenței sau la riscul apariției eludărilor. În orice caz, eficacitatea acestor reglementări este adeseori limitată de teama unor măsuri de represalii în cazul în care sunt denunțate eventuale încălcări ale legislației. Relațiile dintre actorii lanțului de aprovizionare, care riscă să fie uneori incorecte și inechitabile, reprezintă o problemă de natură politică la care lucrările Forumului privind lanțul de aprovizionare cu alimente[20] și-au propus să găsească o soluție de început.

Un alt instrument important este continuarea aplicării normelor în materie de concurență pentru a susține combaterea practicilor anticoncurențiale care pot afecta buna funcționare a lanțului de aprovizionare în detrimentul consumatorilor și pentru a asigura condiții de concurență echitabile pentru toți operatorii economici din sectorul comerțului și distribuției.

În al doilea rând, cu toate că progresul înregistrat de sistemele care garantează o anumită calitate a produsului oferit, de exemplu în termeni sociali și ecologici, este un fenomen pozitiv, domeniul de aplicare adesea național al acestora, multiplicarea lor, lipsa lor de transparență și de comparabilitate, precum și costurile de punere în aplicare asociate au drept consecință faptul că actorii mai mici ai pieței nu pot întotdeauna să și le permită din punct de vedere financiar. Absența unui cadru de referință independent care să ofere o transparență sporită și posibilități de comparație ale diferitelor sisteme de calitate a produselor și serviciilor, în special a criteriilor ecologice sau sociale, constituie probleme cheie pentru realizarea potențialului pieței interne.

O PIAță INTERNă A COMERțULUI șI DISTRIBUțIEI MAI EFICACE șI MAI ECHITABILă PENTRU SALARIAțI

O piață internă a comerțului și distribuției mai eficace și mai echitabilă pentru salariați trebuie să contribuie la ameliorarea productivității, precum și a condițiilor de lucru. Sectorul comerțului și distribuției este nu numai unul dintre principalii angajatori din economia Uniunii Europene, ci și o poartă de intrare pe piața muncii pentru multe persoane tinere (30% din salariați au mai puțin de 30 de ani), slab calificate sau necalificate. Acesta se caracterizează și prin prezența semnificativă a contractelor de muncă cu timp parțial (30% din forța de muncă). Trebuie, de asemenea, notat faptul că acest sector deține partea cea mai ridicată de locuri de muncă ocupate de femei (60%)[21]. Cu toate acestea, analiza arată că această piață a comerțului și distribuției echitabilă și eficace pentru salariați nu este încă suficient de dezvoltată din cauza a patru probleme.

O primă problemă este că, în ciuda standardelor minime definite de legislația europeană, legislația muncii diferă în mod semnificativ de la un stat membru la altul. Diferențele se intensifică la nivelul unui stat membru din cauza existenței acordurilor salariale colective care diferă adesea în funcție de tipul de magazin, de ramura de activitate sau de numărul și tipul salariaților vizați. O astfel de situație a generat modele economice diferite în sectorul comercial. Actorii nou intrați pe piață trebuie să își adapteze, deseori, modelul economic pentru a face față concurenței exercitate de actorii aflați deja pe piață. Concurența intensă prin prețuri, care tinde să caracterizeze comerțul și distribuția, conduce la apariția unor situații în care costurile salariale se află sub presiune iar orarul de lucru este mai puțin compatibil cu organizarea vieții private. Cu toate acestea, poziționarea unora dintre comercianți față de concurență se caracterizează prin oferirea unor bune condiții de muncă, a unui dialog social constructiv și a formării profesionale, în așa fel încât personalul să fie loial și eficace în relațiile cu clienții.

O a doua problemă este legată de existența unei economii informale care, deși este dificil de măsurat, are un impact negativ asupra condițiilor de muncă în sectorul comerțului și distribuției, în special în întreprinderile mici și în microîntreprinderi, unde verificarea efectivă a respectării legislației și acordurilor colective este mai dificilă. În timp ce este legitim să se asigure minimizarea cheltuielilor administrative ale acestui tip de întreprinderi, este, în același timp, esențial să se supravegheze faptul că nu se fac abuzuri privind condițiile de muncă, în special în ceea ce privește protecția sănătății și a securității la locul de muncă.

În al treilea rând, în contextul acestei diversități a condițiilor de muncă din sectorul în cauză, de multe ori consumatorul nu dispune decât de puține informații cu privire la performanța comerciantului în termeni de responsabilitate socială. Prin urmare, el nu poate efectua o alegere informată a magazinelor.

În sfârșit, cu toate că pe de o parte se subliniază capacitatea de absorbție a lucrătorilor slab calificați drept o caracteristică pozitivă a sectorului comerțului și distribuției, pe de altă parte aceasta conduce la o mai mare dificultate a sectorului de a adopta în mod rapid noi soluții tehnologice. Lipsa competențelor legate de utilizarea tehnologiilor informației și comunicațiilor reduce performanța sectorului în termeni de productivitate. Importanța IMM-urilor în acest sector este, de asemenea, susceptibilă de a îngreuna realizarea unor investiții suficiente în formarea continuă.

Ameliorarea condițiilor de muncă, lupta împotriva economiei informale și menținerea nivelului de ocupare a forței de muncă și de competitivitate prin intermediul intensificării compatibilității dintre nevoile comercianților și competențele salariaților reprezintă deci provocări majore.

O PIAță INTERNă A COMERțULUI șI DISTRIBUțIEI MAI EFICACE șI MAI ECHITABILă PENTRU GENERAțIILE URMăTOARE

O piață internă a comerțului și distribuției mai eficace și mai echitabilă pentru generațiile următoare trebuie să ia în calcul pe deplin impactul său asupra mediului. Ea trebuie să permită oferirea unei game importante de produse mai ecologice și/sau care provin din comerțul echitabil, în așa fel încât întreprinderile „echitabile”, inclusiv cele din țări terțe, să poată avea acces pe piața internă. Ea trebuie, de asemenea, să se bazeze pe un consum redus de energie, precum și pe servicii de logistică și sisteme eficace de colectare și reciclare a deșeurilor. Concurența trebuie să se realizeze nu numai în ce privește factorii economici, dar și în ceea ce privește criteriile de performanță socială, etică și ecologică.

Comerțul și distribuția au un impact semnificativ asupra mediului, atât prin propria activitate, cât și prin deplasările consumatorilor pe care le induc. În plus, este vorba de un sector mare consumator de energie datorită necesităților de iluminare a magazinelor, de refrigerare, de încălzire/climatizare etc. În același timp, el generează și recuperează cantități importante de deșeuri (pliante publicitare, ambalaje, deșeuri alimentare, produse electrice și electronice). Faptul că există insuficiențe și divergențe ale sistemelor de colectare și reciclare a deșeurilor reprezintă o problemă. Acest sector contribuie, de asemenea, în mod substanțial la volumul transporturilor de mărfuri. O mare parte a aprovizionărilor se realizează, încă, pe cale rutieră, cu toate că s-a început și utilizarea altor tipuri de transport (fluvial, feroviar). În plus, lipsa eficacității transportului și livrării de mărfuri în mediul urban are un efect negativ în ceea ce privește congestionarea traficului urban, poluarea și calitatea vieții cetățenilor. Livrarea mărfurilor în mediul urban limitează în mod semnificativ dezvoltarea sustenabilă a sectorului comerțului. Comisia va examina, în conformitate cu principiul subsidiarității și cu competențele Uniunii Europene și, respectiv, ale statelor membre, precum și ale autorităților locale și regionale, modul în care ar putea fi elaborată o politică integrată, care să cuprindă planificarea infrastructurilor de mobilitate urbană, inclusiv utilizarea sistemelor inteligente de transport (ITS) și a vehiculelor cu tehnologie inovatoare adaptată nevoilor și constrângerilor urbane.

Pe de altă parte, până de curând nu era necesară integrarea pe deplin în costuri a impactului comerțului și distribuției asupra mediului, cum ar fi costurile legate de emisiile de CO2 aferente logisticii. Unii distribuitori încearcă, în prezent, să atingă o parte din obiectivele menționate anterior, uneori mulțumită unor măsuri incitative, prin reducerea externalităților generate de activitățile lor. Absența unor norme comune și a unei metode de analiză la nivel european a ciclului de viață al produselor care să permită măsurarea impactului lor asupra mediului reprezintă o problemă. În ceea ce privește acest din urmă aspect, o coordonare insuficientă la nivel european a inițiativelor naționale induce riscul de fragmentare a pieței interne[22].

CONCLUZII șI ETAPE URMăTOARE

Prezentul raport a identificat, pe baza unei analize aprofundate efectuate de Comisie după consultarea tuturor părților interesate, o serie de probleme care afectează sau sunt susceptibile de a afecta în mod direct atât performanțele economice, cât și cele sociale și ecologice ale sectorului comerțului și distribuției și a căror soluționare ar putea fi favorabilă capacității acestui sector de a realiza o tranziție către o piață internă mai eficace și mai echitabilă a comerțului și distribuției.

1) Problemele enumerate mai jos au fost identificate drept afectând sau fiind susceptibile de a afecta performanțele distribuitorilor în termeni de accesibilitate (lipsa coerenței geografice între localizarea magazinelor, a locuințelor și a mijloacelor de transport) a cetățenilor Uniunii Europene în ansamblul lor la o ofertă comercială variată, competitivă și care respectă obligațiile impuse de dezvoltarea sustenabilă:

– Lipsa eficacității și diversitatea normelor privind urbanismul comercial, precum și disfuncțiile serviciilor imobiliare pentru sectorul comercial, care afectează modalitățile de implantare a distribuitorilor și accesibilitatea magazinelor pentru consumatori.

– Dezvoltarea insuficientă a comerțului electronic pe piața internă ca urmare a unor obstacole (livrarea transfrontalieră prin poștă, mijloacele de plată, o funcționare proastă a căilor de atac etc.).

– Dezvoltarea insuficientă a comunicării de natură comercială și a serviciilor de informare independente (de exemplu, site-uri internet de comparare a prețurilor, inclusiv transfrontaliere sau teste comparative ale produselor și serviciilor), care ar putea fi cauzată de divergențele persistente ale normelor naționale privind protecția consumatorilor și concurența neloială, precum și de dificultățile de comparare a diferitelor sisteme de calitate a produselor și serviciilor și a criteriilor ecologice sau sociale ale acestor sisteme.

2) Problemele enumerate mai jos au fost identificate drept afectând sau fiind susceptibile de a afecta dezvoltarea optimă a operatorilor și mai ales a capacităților lor de investiție și de inovare, în special în ceea ce privește calitatea produselor și serviciilor oferite:

– Lipsa normelor sau lipsa punerii în aplicare eficace a acestor norme de reglementare a practicilor comerciale neloiale și a relațiilor contractuale dintre diferiți actori ai lanțului de aprovizionare.

– Lipsa transparenței sistemelor de calitate și existența unor dificultăți în utilizarea transfrontalieră a acestora.

3) Problemele enumerate mai jos au fost identificate drept afectând condițiile de lucru și productivitatea muncii, nivelul ocupării forței de muncă și competitivitatea sectorului comerțului și distribuției:

– Diferențele dintre condițiile de muncă rezultate ca urmare a legislațiilor diferite privind munca și a acordurilor salariale colective diferite care se aplică în sectorul comerțului și distribuției.

– Impactul negativ al economiei informale asupra condițiilor de muncă.

– Informarea insuficientă a consumatorilor cu privire la performanțele sociale ale întreprinderilor din sectorul comerțului și distribuției.

– Existența unei neconcordanțe între nevoile întreprinderilor și competențele salariaților din sectorul comerțului și distribuției.

4) Problemele enumerate mai jos au fost identificate ca fiind susceptibile de a împiedica tranziția la un sector mai sustenabil al comerțului și distribuției:

– Consumul ridicat de energie, producția substanțială de deșeuri, contribuția importantă la volumul transporturilor de mărfuri și la congestionarea traficului urban.

– Luarea insuficientă în calcul a costurilor de mediu în lanțul de aprovizionare al comerțului și distribuției (logistică, eficacitate energetică a magazinelor, marketing și comunicare…) și în special absența unor măsuri incitative suficiente.

– Absența unei metode comune de evaluare a impactului ecologic al produselor și serviciilor vândute, bazată pe ciclul lor de viață.

Măsurile susceptibile de a oferi răspunsuri adecvate problemelor identificate mai sus și lucrările care ar putea fi lansate la nivel european în acest sens vor fi prezentate în Comunicarea Comisiei privind relansarea pieței interne, prevăzută pentru toamna anului 2010. Datorită naturii transversale a sectorului comerțului și distribuției, măsurile prevăzute vor ține cont în cea mai mare măsură posibilă - în elaborarea lor, în procesele consultative utilizate pentru adoptare și în modalitățile de aplicare - de diferitele obiective urmărite de tratate, respectând în același timp, pe deplin, principiile subsidiarității și proporționalității.

Comisia invită toate părțile interesate să transmită răspunsuri la prezentul raport până la 10 septembrie 2010 la următoarea adresă:

DG Marché intérieur et services

Commission européenne

200, rue de la Loi

1049 Bruxelles

sau prin email: MARKT-RETAIL@ec.europa.eu

[1] COM(2007) 724 „O piață unică pentru Europa secolului XXI”.

[2] Sectorul comerțului numără 3 700 000 IMM-uri, adică cu 63% mai multe decât sectorul industriei, care numără 2 300 000 IMM-uri. Eurostat, SBS, 2005 și 2007. Un element cheie pentru politica europeană în favoarea IMM-urilor este reprezentat de „Small business act” pentru Europa [COM (2008)394 Final].

[3] Acest comerț reprezintă aproximativ jumătate din totalul vânzărilor cu amănuntul. Euromonitor International 2007.

[4] Explicațiile analizelor menționate în prezentul raport sunt disponibile în „Documentul de lucru al serviciilor Comisiei privind comerțul și distribuția pe piața internă”, iunie 2010.

[5] COM (2010) 2020 „EUROPA 2020 O strategie europeană pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii”.

[6] Comunicatul de presă al Eurostat nr. 77/2009, 28 mai 2009, Condițiile de viață din UE.

[7] Ancheta IPSOS privind satisfacția consumatorilor realizată pentru Comisia Europeană, 2008.

[8] Euromonitor International 2007.

[9] În legătură cu diferențele dintre prețurile produselor alimentare din UE se poate consulta și Comunicarea privind „Îmbunătățirea funcționării lanțului de aprovizionare cu alimente în Europa”, COM(2009)591.

[10] IMS health, noiembrie 2009.

[11] Eurostat, Statistics in Focus, 50/2009.

[12] A se vedea COM(2009)591 final, menționată anterior.

[13] UFC „Que Choisir” 3 aprilie 2008 și Raportul Comisiei de concurență din Regatul Unit, 30 aprilie 2008.

[14] Directiva 2006/123/CE din 12 decembrie 2006 privind serviciile în cadrul pieței interne.

[15] Document de lucru al Direcției generale pentru politica regională, Comisia Europeană, „Teritorii cu caracteristici geografice specifice”, nr. 02/2009.

[16] Directiva 2000/13/CE din 20 martie 2000 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la etichetarea și prezentarea produselor alimentare, precum și la publicitatea acestora. A se vedea, de asemenea, propunerea de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind informarea consumatorilor referitoare la produsele alimentare, COM(2008)40final.

[17] Directiva 2005/29/CE din 11 mai 2005 privind practicile comerciale neloiale.

[18] Cartea verde privind comunicarea comercială pe piața internă, COM(1996)192 final.

[19] Comunicare a Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor – Prețurile la alimente în Europa, COM/2008/0821 final.

[20] În conformitate cu propunerea inclusă în Comunicarea privind „Îmbunătățirea funcționării lanțului de aprovizionare cu alimente în Europa”, COM(2009)591 final.

[21] Eurostat, ancheta asupra forței de muncă, 2007.

[22] Forumul comercianților cu amănuntul instituit de Comisia Europeană în 2009 are ca scop reducerea amprentei ecologice și diseminarea bunelor practici ecologice în lanțul de aprovizionare al sectorului comercial.