COMUNICAREA COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU ȘI CURTEA DE CONTURI

Conturile anuale consolidate ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2019

(2020/C 384/01)

CUPRINS

CUVÂNT ÎNAINTE 2

UNIUNEA EUROPEANĂ: CADRUL POLITIC ȘI FIANCIAR, GUVERNANȚA ȘI RĂSPUNDEREA 3

NOTĂ DE ÎNSOȚIRE A CONTURILOR CONSOLIDATE 10

PRINCIPALELE REALIZĂRI ALE EXERCIȚIULUI FINANCIAR 2019 11

SITUAȚII FINANCIARE CONSOLIDATE ȘI NOTE EXPLICATIVE 13

BILANȚ 14

CONTUL DE PROFIT ȘI PIERDERE 15

SITUAȚIA FLUXURILOR DE NUMERAR 16

SITUAȚIA MODIFICĂRILOR ÎN STRUCTURA ACTIVELOR NETE 17

NOTE LA SITUAȚIILE FINANCIARE 18

SITUAȚIA FINANCIARĂ: DISCUȚIE ȘI ANALIZĂ 100

RAPOARTE PRIVIND EXECUȚIA BUGETARĂ ȘI NOTE EXPLICATIVE 114

GLOSAR 173

LISTA ABREVIERILOR 177

CUVÂNT ÎNAINTE

Am plăcerea să vă prezint conturile anuale ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2019. Aceste conturi oferă o imagine de ansamblu completă asupra finanțelor UE și a execuției bugetului UE în exercițiul financiar anterior, inclusiv informații privind datoriile contingente, angajamentele financiare și alte obligații ale Uniunii. Reflectând caracterul multianual al activităților Uniunii, conturile oferă explicații cu privire la principalele date financiare și la evoluția acestora. Conturile anuale consolidate ale Uniunii Europene fac parte din pachetul de rapoarte integrate privind aspectele financiare și răspunderea pe care le elaborează Comisia și constituie o componentă esențială a sistemului nostru foarte dezvoltat de răspundere financiară.

Bugetul UE a demonstrat încă o dată că oferă valoare adăugată cetățenilor, întreprinderilor și regiunilor: în pofida cuantumului său limitat, care reprezintă aproximativ 2 % din totalul cheltuielilor publice în Uniune, acesta completează bugetele naționale și sprijină prioritățile noastre politice comune.

Exercițiul bugetar 2019 a fost penultimul din actualul cadru financiar multianual (CFM). Punerea în aplicare a aproape tuturor programelor a atins viteza de croazieră, cu excepția noilor programe, cum ar fi Programul european de dezvoltare industrială în domeniul apărării (EDIDP), sau a acțiunilor în privința cărora procesul legislativ s-a finalizat recent. În cadrul execuției bugetului UE, valoarea totală a creditelor de angajament a fost de 178,8 miliarde EUR, iar cea a creditelor de plată de 159,1 miliarde EUR.

În conformitate cu propunerea Comisiei Europene din mai 2018, o parte semnificativă a bugetului pentru 2019 a fost destinată programelor de stimulare a creării de locuri de muncă, în special pentru tineri, precum și promovării creșterii economice, a investițiilor strategice și a convergenței. De asemenea, UE a continuat să sprijine eforturile necesare pentru a face față în mod eficace provocărilor în materie de migrație, atât în interiorul, cât și în afara UE.

Aproape jumătate din fondurile angajate au fost destinate măsurilor de sprijinire a creșterii economice și de reducere a decalajelor economice dintre regiuni. Finanțarea din partea UE a contribuit cu 12,4 miliarde EUR la activități de cercetare și inovare desfășurate în cadrul programului Orizont 2020, inclusiv în domeniul calculului de înaltă performanță. Bugetul a demonstrat și în alte domenii că reprezintă o investiție în viitor: comparativ cu 2018, cheltuielile cu educația și formarea au crescut cu 20 % pentru Erasmus+ și cu 37 % pentru Mecanismul pentru interconectarea Europei, care încurajează infrastructura de transport și cea digitală. Sprijinul pentru agricultură și zonele rurale a rămas stabil la 57,9 miliarde EUR, contribuind, de asemenea, la combaterea schimbărilor climatice și la promovarea creșterii durabile.

Bugetul pentru 2019 a oferit flexibilitatea necesară pentru a aborda aspectul intern al chestiunilor legate de migrație, cu un sprijin total în valoare de 1,2 miliarde EUR din Fondul pentru azil, migrație și integrare, la care se adaugă 533 de milioane EUR pentru gestionarea frontierelor și securitate din Fondul pentru securitate internă. De asemenea, s-au alocat în total 5 milioane EUR în vederea creării noului Parchet European, instituit pentru a urmări penal infracțiunile împotriva bugetului UE, inclusiv frauda, spălarea de bani și corupția.

Chiar înainte de criza provocată de pandemia de COVID-19, bugetul UE pentru 2019 a arătat importanța unui cadru financiar multianual funcțional care să ofere mijloacele și flexibilitatea necesare pentru a acționa și a reacționa la provocările viitoare. Această flexibilitate va avea, de asemenea, un rol în următorul cadru financiar multianual, care se află în centrul planului de redresare pentru Europa.

Conturile anuale consolidate ale Uniunii Europene se întocmesc în conformitate cu Standardele internaționale de contabilitate pentru sectorul public. Pentru a respecta aceste standarde, Comisia își îmbunătățește în mod constant normele și procedurile, structura organizațională și capacitatea de a acționa. Raportarea în mod consecvent și eficace asigură conformitatea juridică, sporește răspunderea pentru cheltuielile UE și contribuie la purtarea dialogului cu cetățenii și cu alte părți interesate și la menținerea încrederii acestora în Uniunea Europeană.

Johannes HAHN Comisar pentru buget și resurse umane

UNIUNEA EUROPEANĂ: CADRUL POLITIC ȘI FIANCIAR, GUVERNANȚA ȘI RĂSPUNDEREA

Uniunea Europeană (UE) este o uniune căreia statele membre îi atribuie competențe pentru realizarea obiectivelor lor comune. Uniunea se întemeiază pe valorile respectării demnității umane, libertății, democrației, egalității, statului de drept, precum și pe respectarea drepturilor omului, inclusiv a drepturilor persoanelor care aparțin minorităților. Aceste valori sunt comune statelor membre într-o societate caracterizată de pluralism, nediscriminare, toleranță, justiție, solidaritate și egalitate între femei și bărbați.

1. CADRUL POLITIC ȘI FINANCIAR

Tratatele UE

Obiectivele și principiile generale care ghidează Uniunea și instituțiile europene sunt definite în tratate. Uniunea și instituțiile UE pot acționa doar în limitele competențelor care le-au fost conferite de tratate în vederea realizării obiectivelor prevăzute în acestea și trebuie să își exercite competențele în conformitate cu principiile (1) subsidiarității și proporționalității. Pentru a-și îndeplini obiectivele și a-și pune în aplicare politicile, Uniunea se dotează cu mijloacele financiare necesare. Comisia este responsabilă cu promovarea interesului general al Uniunii, care include execuția bugetului și gestionarea programelor în cooperare cu statele membre și în conformitate cu principiul bunei gestiuni financiare.

UE urmărește realizarea obiectivelor stabilite în tratat prin intermediul unei serii de instrumente, unul dintre acestea fiind bugetul UE. Alte instrumente sunt, de exemplu, un cadru legislativ comun sau strategiile comune de politică.

Prioritățile politice ale Comisiei

Prioritățile politice ale Comisiei sunt definite în orientările politice stabilite de președintele Comisiei. Actuala Comisie, care și-a început mandatul la 1 decembrie 2019 sub conducerea președintei von der Leyen, se va concentra asupra următoarelor șase ambiții emblematice:

6 AMBIȚII EMBLEMATICE

Un Pact verde european

— Depunerea de eforturi pentru ca Europa să devină primul continent neutru din punct de vedere climatic

O economie în serviciul cetățenilor

— Întreprinderea de acțiuni pentru a asigura echitatea socială și prosperitatea

O Europă pregătită pentru era digitală

— Punerea la dispoziția cetățenilor a unei noi generații de tehnologii

Promovarea modului nostru de viață european

— Construirea unei Uniuni a egalității, în care să avem cu toții acces la oportunități

O Europă mai puternică pe plan internațional

— o Europă care își propune să realizeze mai mult, consolidându-și rolul de lider mondial responsabil care îi conferă unicitatea

Un nou elan pentru democrația europeană

— Cultivarea, protejarea și consolidarea democrației noastre

Comisia precedentă s-a axat pe zece priorități care au fost stabilite de fostul președinte Jean-Claude Juncker și care erau în concordanță cu Europa 2020, strategia de creștere pe termen lung a UE:

— un nou impuls pentru locuri de muncă, creștere și investiții;

— o piață unică digitală conectată;

— o uniune energetică rezilientă, cu o politică privind schimbările climatice orientată spre viitor;

— o piață internă mai profundă și mai echitabilă, cu o bază industrială consolidată;

— o uniune economică și monetară (UEM) mai profundă și mai echitabilă;

— o politică comercială echilibrată și progresivă pentru valorificarea oportunităților oferite de globalizare;

— un spațiu de justiție și drepturi fundamentale bazat pe încredere reciprocă;

— către o nouă politică privind migrația;

— Europa ca actor mai puternic pe plan mondial;

— o Uniune a schimbărilor democratice.

Agenda 2030 pentru dezvoltare durabilă2030 pentru dezvoltare durabilă

Agenda 2030 pentru dezvoltare durabilă și cele 17 obiective de dezvoltare durabilă ale sale, adoptate de Organizația Națiunilor Unite în septembrie 2015, au dat un nou impuls eforturilor depuse la nivel mondial pentru a realiza o dezvoltare durabilă. UE a jucat un rol important în conturarea Agendei 2030, care reflectă faptul că dezvoltarea durabilă s-a aflat de mult timp în centrul proiectului european. Obiectivele de dezvoltare durabilă sunt solid ancorate în tratatele UE și sunt integrate în toate politicile și inițiativele UE. Bugetul UE joacă un rol esențial în abordarea multor provocări în materie de sustenabilitate, printre care se numără sărăcia, șomajul în rândul tinerilor, sănătatea și bunăstarea, schimbările climatice, declinul biodiversității, energia durabilă și migrația.

Cadrul financiar multianual și programele de cheltuieli

Politicile sprijinite de bugetul UE sunt puse în aplicare în conformitate cu cadrul financiar multianual (CFM) și cu legislația sectorială corespunzătoare care definește programele de cheltuieli. Acestea transpun în termeni financiari prioritățile politice ale UE pe o perioadă suficient de lungă pentru a fi eficace și pentru a oferi o perspectivă coerentă pe termen lung beneficiarilor fondurilor UE și autorităților naționale care participă la cofinanțare. Cuantumurile anuale maxime (plafoanele) sunt stabilite pentru totalul cheltuielilor UE și pentru principalele categorii de cheltuieli (rubrici). Însumând plafoanele tuturor rubricilor se obține plafonul total al creditelor de angajament. Cadrul financiar multianual este adoptat în unanimitate, ceea ce arată acordul tuturor statelor membre în ceea ce privește obiectivele și nivelul cheltuielilor (nivelul maxim al angajamentelor bugetare și al plăților), cu aprobarea Parlamentului European. Actualul CFM acoperă perioada 2014-2020.

Acordul interinstituțional

Cadrul financiar multianual este completat de acordul interinstituțional (2), care este un acord politic între Parlamentul European, Consiliu și Comisie. Scopul acestui acord, adoptat în 2013 în conformitate cu articolul 295 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), este de a pune în aplicare disciplina bugetară, de a îmbunătăți funcționarea procedurii bugetare anuale, precum și cooperarea dintre instituții privind chestiunile bugetare și, totodată, de a asigura o bună gestiune financiară.

Bugetul anual

Bugetul anual este întocmit de Comisie și aprobat, de obicei, până la jumătatea lunii decembrie de Parlamentul European și de Consiliu, pe baza procedurii prevăzute la articolul 314 din TFUE. Potrivit principiului echilibrului bugetar, într-un exercițiu financiar dat, veniturile totale trebuie să fie egale cu cheltuielile (creditele de plată) totale.

Principalele surse de finanțare ale UE sunt veniturile din resurse proprii, care sunt completate de alte venituri. Există trei tipuri de resurse proprii: resursele proprii tradiționale (cum ar fi taxele vamale și cotizațiile pentru zahăr), resursa proprie bazată pe taxa pe valoarea adăugată (TVA) și resursa proprie bazată pe venitul național brut (VNB). Celelalte venituri din activitățile UE (de exemplu, amenzile aplicate în materie de concurență) reprezintă, în mod obișnuit, mai puțin de 10 % din veniturile totale. Valoarea globală a resurselor proprii necesare pentru finanțarea bugetului se stabilește prin scăderea celorlalte venituri din cheltuielile totale. În actualul cadru financiar multianual, cuantumul total al resurselor proprii nu poate depăși 1,20 % din suma veniturilor naționale brute (VNB) ale statelor membre.

Modurile de gestiune

Bugetul UE este executat în cadrul a trei moduri de gestiune care stabilesc cum sunt plătiți și gestionați banii:

— gestiunea partajată: o mare parte din buget este gestionată în cadrul unui sistem de gestiune partajată de către Comisie în cooperare cu statele membre, în special în domeniile fondurilor structurale și agriculturii;

— gestiunea directă: de asemenea, Comisia gestionează ea însăși programele și poate delega agențiilor executive punerea în aplicare a anumitor programe;

— gestiunea indirectă: deciziile privind cheltuielile pot fi, de asemenea, gestionate indirect prin intermediul altor organisme din interiorul sau din afara UE. Regulamentul financiar și/sau acordurile de delegare definesc mecanismele necesare de control și de raportare de către aceste entități și supravegherea de către Comisie în cazul în care sarcinile de execuție bugetară sunt încredințate agențiilor naționale, Grupului Băncii Europene de Investiții, țărilor terțe, organizațiilor internaționale (de exemplu, Băncii Mondiale sau Organizației Națiunilor Unite) și altor entități (de exemplu, agențiilor descentralizate ale UE, întreprinderilor comune).

Regulamentul financiar

Regulamentul financiar (RF) (3) aplicabil bugetului general este un act de bază al arhitecturii în materie de reglementare a finanțelor UE, care definește în detaliu normele financiare aplicabile execuției bugetului UE și rolurile diferiților actori implicați în asigurarea faptului că banii sunt utilizați în mod corespunzător și obiectivele stabilite sunt îndeplinite.

2. GUVERNANȚA ȘI RĂSPUNDEREA

2.1. STRUCTURA INSTITUȚIONALĂ

UE dispune de un cadru instituțional care vizează promovarea valorilor sale, urmărirea obiectivelor sale, susținerea intereselor sale, ale cetățenilor săi și ale statelor membre, precum și asigurarea coerenței, a eficacității și a continuității politicilor și a acțiunilor sale. Structura organizațională este alcătuită din instituții, agenții și alte organisme ale UE, care sunt incluse în conturile consolidate ale UE, în măsura în care sunt îndeplinite criteriile de consolidare prevăzute în Regulamentul financiar și în normele contabile aplicabile (a se vedea nota 9 pentru lista entităților incluse în perimetrul de consolidare).

Parlamentul European exercită, împreună cu Consiliul, funcțiile legislativă și bugetară. Comisia răspunde din punct de vedere politic în fața Parlamentului European. Consiliul exercită, de asemenea, funcții de elaborare a politicilor și de coordonare în cadrul direcției politice generale și al priorităților Uniunii stabilite de Consiliul European.

Comisia are responsabilitatea de a planifica, de a elabora și de a propune acte legislative, de a gestiona politicile UE, inclusiv de a monitoriza punerea în aplicare a legislației UE și de a asigura respectarea acesteia, de a aloca fonduri ale UE și de a gestiona programele de finanțare, precum și de a reprezenta UE pe plan internațional.

Comisia execută bugetul, în mare parte în cooperare cu statele membre (4). Împreună, acestea se asigură că creditele sunt utilizate în conformitate cu principiile bunei gestiuni financiare. Reglementările prevăd obligațiile de control și de audit ale statelor membre atunci când participă la execuția bugetului, precum și responsabilitățile care decurg din aceasta. Reglementările stabilesc, de asemenea, responsabilitățile și normele detaliate pentru fiecare instituție a UE în ceea ce privește propriile sale cheltuieli.

2.2. STRUCTURA DE GUVERNANȚĂ A COMISIEI

Comisia are un sistem de guvernanță unic, care face o distincție clară între structurile de supraveghere politică și administrativă și care implică o responsabilitate și o răspundere financiară bine definite (5).

Funcționarea internă a Comisiei se bazează pe o serie de principii-cheie care reprezintă piatra de temelie a bunei guvernanțe: roluri și responsabilități clare, un angajament ferm de gestionare a performanțelor și de respectare a cadrului juridic, mecanisme clare în materie de răspundere, un cadru de reglementare de înaltă calitate și incluziv, deschidere și transparență, precum și standarde înalte de comportament etic.

Comisia își îndeplinește funcțiile sub conducerea colegiului comisarilor, care stabilește prioritățile și își asumă responsabilitatea politică globală pentru activitatea Comisiei. Președintele decide cu privire la organizarea internă a Comisiei, asigurându-se că aceasta acționează în mod consecvent, eficient și în calitate de organism colegial. Acordurile interne creează o structură de instrumente de control și gestiune eficiente care îi permit colegiului comisarilor să își asume responsabilitatea politică pentru activitatea Comisiei, și anume pentru deciziile pe care le ia, precum și pentru funcțiile de coordonare, executive și de conducere, astfel cum se prevede în tratate.

Colegiul deleagă execuția operațională a bugetului și gestiunea financiară directorilor generali și șefilor de servicii, care conduc structura administrativă a Comisiei (6). Această abordare descentralizată creează o cultură administrativă care îi încurajează pe funcționarii publici să își asume responsabilitatea pentru activitățile asupra cărora au control și le impune acestora obligația de a oferi asigurări în ceea ce privește activitățile de care sunt responsabili.

Serviciile centrale îi sprijină pe directorii generali și pe șefii de servicii în exercitarea responsabilităților care le revin. În special, Consiliul de gestionare corporativă asigură coordonarea, supravegherea și consilierea și furnizează orientări strategice privind gestionarea corporativă, în domenii cum ar fi gestionarea resurselor financiare și umane, gestionarea riscurilor, gestionarea performanței, guvernanța IT, securitatea cibernetică și cea fizică, continuitatea activității, comunicarea și gestionarea informațiilor (7).

Acest sistem de guvernanță se bazează pe tratate și a evoluat în timp pentru a se adapta la un mediu în continuă schimbare și pentru a rămâne conform cu bunele practici stabilite în standardele internaționale relevante (8). Simplificarea și consolidarea în continuare a mecanismelor introduse în 2018 (9) au luat în considerare activitatea de audit desfășurată de Curtea de Conturi Europeană (10) și de Serviciul de Audit Intern al Comisiei. Astfel cum se prevede în Regulamentul financiar (articolul 247), Raportul anual privind gestiunea și performanța bugetului UE include informații referitoare la principalele mecanisme de guvernanță din cadrul Comisiei.

2.3. CADRUL DE PERFORMANȚĂ AL BUGETULUI UE

Punerea în aplicare a unor cadre de performanță solide este esențială pentru asigurarea faptului că se pune un accent puternic pe rezultate, pe valoarea adăugată la nivel european și pe buna gestionare a programelor UE. Cadrul de performanță al bugetului UE este foarte dezvoltat și înregistrează un punctaj mai mare decât orice țară individuală evaluată de Organizația pentru Cooperare și Dezvoltare Economică (OCDE) în indicele standard al cadrelor de performanță bugetară.

Cadrul de performanță al bugetului UE cuprinde mai multe tipuri și niveluri de scopuri, obiective și indicatori strategici. De asemenea, acesta ia în considerare complementaritatea și integrarea politicilor (cum ar fi abordarea aspectelor legate de schimbările climatice sau egalitatea de gen) și programelor, precum și rolul-cheie al statelor membre în execuția bugetului UE.

— Obiectivele, indicatorii și țintele sunt incluse în temeiurile juridice ale programelor și, în fiecare an, Comisia prezintă rapoarte cu privire la acestea prin intermediul fișelor de program care însoțesc proiectul de buget. Fișele de program furnizează informațiile necesare pentru înțelegerea executării programelor și pentru măsurarea performanței acestora; informațiile respective includ angajamentele financiare pe termen lung din cadrul financiar multianual, scenariile de bază privind performanța programului (puncte de plecare pentru măsura de politică), obiectivele (care trebuie realizate la încheierea perioadei de programare multianuală) și etapele intermediare.

— În vederea asigurării faptului că resursele sunt alocate în funcție de priorități și că fiecare acțiune generează rezultate semnificative și o valoare adăugată ridicată, Comisia promovează o cultură a performanței. În plus, în ultimii ani, Comisia a elaborat o abordare care promovează asigurarea unui echilibru mai bun între conformitate și performanță.

— Raportul anual privind gestiunea și performanța bugetului UE oferă o imagine de ansamblu cuprinzătoare referitoare la performanța, gestionarea și protecția bugetului UE. Acesta explică modul în care bugetul UE sprijină prioritățile politice ale Uniunii Europene și prezintă rezultatele obținute cu ajutorul bugetului UE, precum și rolul pe care îl are Comisia în asigurarea și promovarea celor mai înalte standarde de gestiune bugetară și financiară.

Datorită acestor elemente, autoritatea bugetară este bine plasată pentru a lua în considerare informațiile privind performanța în cadrul procedurii bugetare anuale.

2.4. GESTIUNEA FINANCIARĂ A COMISIEI

În cadrul Comisiei, rolurile și responsabilitățile în materie de gestiune financiară sunt clar definite (de exemplu, în Regulamentul financiar și în normele interne (11)) și aplicate în consecință. În calitate de ordonatori de credite delegați, directorii generali și șefii de servicii ai Comisiei sunt responsabili cu buna gestiune financiară a resurselor UE, cu respectarea dispozițiilor Regulamentului financiar, cu gestionarea riscurilor și cu instituirea unui cadru de control intern adecvat.

Responsabilitățile ordonatorilor de credite acoperă întregul proces de gestionare, de la definirea etapelor de lucru necesare pentru atingerea obiectivelor de politică stabilite de instituție până la gestionarea activităților, atât din punct de vedere operațional, cât și punctul de vedere al bunei gestiuni financiare. La rândul lor, ordonatorii de credite pot delega sarcini directorilor, șefilor de unitate și altor persoane, care devin, astfel, ordonatori de credite subdelegați. Fiecare ordonator de credite delegat poate fi ajutat de unul sau doi directori care răspund de gestionarea riscurilor și de controlul intern pentru a supraveghea și a monitoriza punerea în aplicare a sistemelor de control intern.

Serviciile centrale ale Comisiei oferă îndrumare și consiliere și promovează bunele practici, inclusiv prin activitatea Consiliului de gestionare corporativă.

Regulamentul financiar prevede obligația fiecărui ordonator de credite de a întocmi un raport anual de activitate („RAA”) privind rezultatele obținute, precum și privind controlul intern și gestiunea financiară în cursul exercițiului financiar. RAA include o declarație din care reiese că resursele au fost utilizate pe baza principiilor bunei gestiuni financiare și că sunt în vigoare proceduri de control care oferă garanțiile necesare cu privire la legalitatea și regularitatea tranzacțiilor subiacente. La nivelul Comisiei, Raportul anual privind gestiunea și performanța bugetului UE este principalul instrument prin intermediul căruia colegiul comisarilor își asumă responsabilitatea politică pentru gestionarea financiară bugetului UE.

Contabilul Comisiei este responsabil la nivel central cu gestionarea trezoreriei, cu procedurile de recuperare, cu stabilirea unor norme contabile bazate pe Standardele și metodele internaționale de contabilitate pentru sectorul public, cu validarea sistemelor contabile și cu întocmirea conturilor anuale ale Comisiei, precum și a conturilor anuale consolidate ale UE. În plus, contabilul trebuie să semneze conturile anuale, declarând astfel că acestea prezintă în mod corect, sub toate aspectele semnificative, poziția financiară, rezultatele operațiunilor și fluxurile de numerar ale Uniunii. Conturile anuale sunt adoptate de colegiul comisarilor. Funcția de contabil este independentă, contabilul având o responsabilitate majoră în ceea ce privește raportarea financiară în cadrul Comisiei.

Auditorul intern al Comisiei este, de asemenea, o funcție centralizată și independentă și furnizează consultanță, avize și recomandări independente privind calitatea și funcționarea sistemelor de control intern din cadrul Comisiei, al agențiilor UE și al altor organisme autonome.

Comitetul de monitorizare a auditurilor asigură independența auditorului intern și monitorizează calitatea activității de audit intern și măsurile luate de Comisie în urma recomandărilor de audit intern și extern, precum și a constatărilor și a recomandărilor Curții de Conturi Europene privind descărcarea de gestiune referitoare la fiabilitatea conturilor anuale consolidate ale UE. Rolul consultativ al comitetului contribuie la îmbunătățirea în continuare, la nivel global, a eficacității și a eficienței Comisiei în ceea ce privește îndeplinirea obiectivelor sale și facilitează supravegherea de către colegiu a guvernanței, a gestionării riscurilor și a practicilor de control intern ale Comisiei.

2.5. RAPORTAREA FINANCIARĂ

Raportarea referitoare la bugetul UE este realizată prin intermediul pachetului de rapoarte integrate privind aspectele financiare și răspunderea, care reunește informații cuprinzătoare referitoare la execuția, performanța, rezultatele, gestiunea financiară și protecția bugetului UE. Sunt incluse aici conturile anuale consolidate ale UE, Raportul anual privind gestiunea și performanța bugetului UE (care conține o evaluare a finanțelor Uniunii pe baza rezultatelor obținute), raportul anual privind auditurile interne efectuate, o prognoză pe termen lung referitoare la viitoarele intrări și ieșiri pentru următoarele cinci exerciții financiare și raportul privind măsurile luate în urma descărcării de gestiune. Pachetul de rapoarte integrate privind aspectele financiare și răspunderea îi permite publicului să aibă în fiecare an o imagine cuprinzătoare asupra situației financiare și operaționale a bugetului UE.

Conturile anuale consolidate ale UE prezintă informații financiare referitoare la activitățile instituțiilor, ale agențiilor și ale altor organisme ale UE, atât prin prisma contabilității pe bază de angajamente, cât și din perspectivă bugetară. Aceste conturi nu cuprind conturile anuale ale statelor membre.

Conturile anuale consolidate ale UE constau în două părți separate, dar corelate:

— situațiile financiare consolidate și

— rapoartele privind execuția bugetară, care oferă o imagine agregată asupra execuției bugetare.

În plus, conturile anuale consolidate ale UE sunt însoțite de documentul „Situația financiară: discuție și analiză”, care sintetizează modificările și tendințele semnificative din cadrul situațiilor financiare și explică riscurile și incertitudinile semnificative cu care s-a confruntat UE și pe care aceasta trebuie să le abordeze în viitor.

Raportarea și răspunderea în cadrul Comisiei:

Rapoartele integrate privind aspectele financiare și răspunderea articolul 247 din RF — Conturile anuale consolidate ale UE — Raportul anual privind gestiunea și performanța bugetului UE (care include raportul privind evaluarea finanțelor UE) — Raportul de audit intern anual — Prognoză pe termen lung privind viitoarele intrări și ieșiri pentru următoarele cinci exerciții financiare — Raportul privind acțiunile întreprinse în urma descărcării de gestiune Alte rapoarte — Pachetul de comunicări cu ocazia discursului privind starea Uniunii — Raportul general privind activitățile UE — Rapoartele anuale de activitate ale direcțiilor generale — Raportul privind gestiunea bugetară și financiară

2.6. AUDITUL EXTERN ȘI PROCEDURA DE DESCĂRCARE DE GESTIUNE

În conformitate cu principiile bunei gestiuni financiare, fondurile trebuie să fie gestionate într-un mod eficace, eficient și economic. Există un cadru de responsabilitate bazat pe o raportare cuprinzătoare, audit extern și control politic, menit să ofere asigurarea rezonabilă conform căreia fondurile UE sunt cheltuite judicios, într-o manieră adecvată.

În fiecare an, pe baza unei abordări sistematice și cuprinzătoare, Curtea de Conturi Europeană analizează fiabilitatea conturilor, dacă s-au primit toate veniturile și dacă toate cheltuielile s-au efectuat în mod legal și cu respectarea procedurilor și dacă gestiunea financiară și aspectele calitative ale întocmirii bugetului, inclusiv performanța, au fost corespunzătoare. Publicarea raportului anual al Curții de Conturi Europene reprezintă punctul de plecare al procedurii de descărcare de gestiune. Auditorii pregătesc, de asemenea, rapoarte speciale privind domenii specifice de cheltuieli sau de politică sau privind anumite aspecte bugetare sau în materie de gestiune.

Parlamentul European, după formularea unei recomandări de către Consiliu, decide dacă își dă sau nu aprobarea finală, cunoscută sub numele de „acordare a descărcării de gestiune”, pentru modul în care Comisia a executat bugetul UE într-un anumit exercițiu financiar. Procedura anuală de descărcare de gestiune asigură faptul că Comisia răspunde din punct de vedere politic pentru execuția bugetului UE.

Decizia privind descărcarea de gestiune se bazează, de asemenea, pe pachetul de rapoarte integrate privind aspectele financiare și răspunderea elaborate de Comisie, pe audierile comisarilor și pe răspunsurile la întrebările scrise adresate Comisiei.

NOTĂ DE ÎNSOȚIRE A CONTURILOR CONSOLIDATE

Conturile anuale consolidate ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2019 au fost pregătite pe baza informațiilor prezentate de instituții și organisme în temeiul articolului 246 alineatul (2) din Regulamentul financiar, care se aplică bugetului general al Uniunii Europene. Declar, prin prezenta, că acestea au fost pregătite în conformitate cu titlul XIII din Regulamentul financiar și cu principiile, normele și metodele contabile stabilite în notele la situațiile financiare.

Am obținut de la contabilii acestor instituții și organisme, care au atestat corectitudinea lor, toate informațiile necesare pentru întocmirea conturilor care prezintă activele și pasivele Uniunii Europene și execuția bugetară.

Prin prezenta certific că, pe baza acestor informații și pe baza verificărilor pe care le-am considerat necesare pentru a valida conturile Comisiei Europene, am asigurarea rezonabilă că aceste conturi prezintă în mod corect, sub toate aspectele semnificative, poziția financiară, rezultatele operațiunilor și fluxurile de numerar ale Uniunii Europene.

Rosa ALDEA BUSQUETS Contabilul Comisiei 18 iunie 2020

PRINCIPALELE REALIZĂRI ALE EXERCIȚIULUI FINANCIAR 2019

Execuția bugetului Uniunii pentru exercițiul financiar 2019

Bugetul UE are un rol important în sprijinirea realizării politicilor și priorităților Uniunii. În pofida cuantumului său limitat, reprezentând aproximativ 2 % din totalul cheltuielilor publice în Uniune, acesta completează bugetele naționale și pune în mod clar accentul pe investiții și adiționalitate. Bugetul UE este un instrument esențial care face parte din gama largă de instrumente de politică și de reglementare de la nivel european, menite să pună în aplicare prioritățile în materie de politică asupra cărora au convenit toate statele membre ale UE și care sunt transpuse într-un cadru financiar multianual care prevede diferite programe și plafoane de cheltuieli maxime.

Bugetul UE pentru 2019, adoptat la 12 decembrie 2018, confirmă faptul că UE direcționează banii în funcție de nevoi. În 2019, și în conformitate cu propunerea Comisiei Europene din mai 2018, cea mai mare parte a bugetului UE a fost destinată stimulării creării de locuri de muncă, în special pentru tineri, precum și promovării creșterii economice, a investițiilor strategice și a convergenței. De asemenea, UE a continuat să sprijine eforturile necesare pentru a face față în mod eficace provocărilor în materie de migrație, atât în interiorul, cât și în afara UE.

Bugetul adoptat pentru 2019 a contribuit la soliditatea și reziliența economiei europene și la promovarea solidarității și a securității, atât în interiorul, cât și în afara granițelor sale. Exercițiul bugetar 2019 a fost penultimul din actualul cadru financiar multianual (CFM). Punerea în aplicare a aproape tuturor programelor a atins viteza de croazieră, cu excepția noilor programe, cum ar fi Programul european de dezvoltare industrială în domeniul apărării (EDIDP), sau a acțiunilor în privința cărora procesul legislativ s-a finalizat recent.

În cadrul execuției bugetului UE în 2019, valoarea totală a creditelor de angajament a fost de 178,8 miliarde EUR, iar cea a creditelor de plată a fost de 159,1 miliarde EUR. Această execuție poate fi considerată satisfăcătoare, pe parcursul exercițiului financiar efectuându-se doar ajustări minore. După reportarea sumelor în 2020, execuția a ajuns la 99,4 % din creditele de angajament și la 99,5 % din creditele de plată.

Aproape jumătate din fondurile angajate au fost destinate măsurilor de sprijinire a creșterii economice și de reducere a decalajelor economice dintre regiuni. Finanțarea din partea UE a contribuit cu 12,4 miliarde EUR la activități de cercetare și inovare desfășurate în cadrul programului Orizont 2020, inclusiv în domeniul calculului de înaltă performanță. S-a majorat bugetul pentru educație și formare (cu 20 % mai mult decât în 2018 pentru Erasmus+) și pentru transport și infrastructura digitală (cu 37 % mai mult pentru Mecanismul pentru interconectarea Europei). Sprijinul pentru agricultură și zonele rurale a rămas stabil la 57,9 miliarde EUR, contribuind, de asemenea, la combaterea schimbărilor climatice și la promovarea creșterii durabile.

Bugetul pentru 2019 a oferit flexibilitatea necesară pentru a aborda aspectul intern al chestiunilor legate de migrație, cu un sprijin total în valoare de 1,2 miliarde EUR din Fondul pentru azil, migrație și integrare, la care se adaugă 533 de milioane EUR pentru gestionarea frontierelor și securitate din Fondul pentru securitate internă. De asemenea, s-au alocat în total 5 milioane EUR în vederea creării noului Parchet European, instituit pentru a urmări penal infracțiunile împotriva bugetului UE, inclusiv frauda, spălarea de bani și corupția.

Situații financiare – puncte importante

Bilanț

— La rubrica imobilizărilor corporale, cei patru sateliți lansați în 2018 au trecut cu succes, în 2019, testarea pe orbită. În 2019, aceștia s-au alăturat constelației operaționale, care este formată în prezent din 26 de sateliți – a se vedea nota 2.2.

— Activele financiare disponibile pentru vânzare s-au majorat cu 3,0 miliarde EUR, ca urmare a finanțării în continuare a fondurilor de garantare ale FEIS și FEDD, precum și a instrumentelor financiare din cadrul programului Orizont 2020. Creditele au scăzut cu 1,3 miliarde EUR în urma rambursării creditelor BDP de către România și Letonia, compensate într-o oarecare măsură de noile credite AMF acordate – a se vedea nota 2.4.

— Prefinanțarea (și anume, avansurile plătite beneficiarilor fondurilor UE) a crescut ușor, cu 1,5 miliarde EUR, ajungând la 51,4 miliarde EUR – a se vedea nota 2.5.

— În ansamblu, creanțele și sumele recuperabile totale, în valoare de 24,0 miliarde EUR, au rămas la un nivel similar celui înregistrat în exercițiul financiar anterior – a se vedea nota 2.6.

— O scădere a ratei dobânzii pe termen lung utilizată pentru a evalua obligațiile privind beneficiile angajaților (așa-numita rată de actualizare), care devine negativă pentru prima dată, a condus la o creștere semnificativă, de 17,2 miliarde EUR, a datoriei la încheierea exercițiului financiar – a se vedea nota 2.9.

— Rambursarea împrumuturilor pentru BDP în valoare de 1,5 miliarde EUR a dus la scăderea datoriilor financiare, compensată într-o oarecare măsură de noile împrumuturi aferente creditelor AMF acordate – a se vedea nota 2.11.

— Obligațiile de plată și angajamentele au rămas la un nivel similar celui înregistrat în 2018, în total 94,1 miliarde EUR – a se vedea notele 2.12 și 2.13.

Contul de profit și pierdere

— În ceea ce privește veniturile, veniturile din VNB au fost mai mari cu 3,0 miliarde EUR, ca urmare a ajustărilor efectuate pentru sume anterioare (în principal pentru exercițiile financiare 2012-2017), deoarece bazele de calcul al VNB-ului au fost actualizate cu date reale. În 2019, veniturile din amenzi au fost de 4,3 miliarde EUR – a se vedea nota 3.1/3.4.

— Cheltuielile efectuate în cadrul gestiunii partajate au crescut cu 4,8 miliarde EUR, ca urmare a îmbunătățirii punerii în aplicare a programelor din cadrul FEDR și al Fondului de coeziune, pe măsură ce curge actualul CFM – a se vedea nota 3.9.

Datorii contingente

— Garanțiile bugetare au crescut cu 2,7 miliarde EUR ca urmare a semnării, în 2019, a unor noi operațiuni ale FEIS și ale mandatului de acordare a împrumuturilor externe (ELM), care sunt garantate de bugetul UE – a se vedea nota 4.1.1.

SITUAȚII FINANCIARE CONSOLIDATE ȘI NOTE EXPLICATIVE (1)

CUPRINS

BILANȚ 14

CONTUL DE PROFIT ȘI PIERDERE 15

SITUAȚIA FLUXURILOR DE NUMERAR 16

SITUAȚIA MODIFICĂRILOR ÎN STRUCTURA ACTIVELOR NETE 17

NOTE LA SITUAȚIILE FINANCIARE 18

1. POLITICI CONTABILE SEMNIFICATIVE 18

2. NOTE LA BILANȚUL CONTABIL 32

3. NOTE LA CONTUL DE PROFIT ȘI PIERDERE 63

4. DATORII CONTINGENTE ȘI ACTIVE CONTINGENTE 72

5. ANGAJAMENTE BUGETARE ȘI JURIDICE 76

6. GESTIONAREA RISCULUI FINANCIAR 80

7. INFORMAȚII PRIVIND PĂRȚILE AFILIATE 93

8. EVENIMENTE ULTERIOARE DATEI BILANȚULUI 95

9. PERIMETRUL DE CONSOLIDARE 97

BILANȚ

milioane EUR Notă 31.12.2019 31.12.2018 ACTIVE IMOBILIZATE Imobilizări necorporale 2.1 515 446 Imobilizări corporale 2.2 11 380 11 185 Investiții contabilizate prin metoda punerii în echivalență 2.3 591 591 Active financiare 2.4 66 714 65 231 Prefinanțare 2.5 26 240 26 006 Creanțe din tranzacții de schimb și sume recuperabile din alte tipuri de tranzacții decât cele de schimb 2.6 3 607 416 109 047 103 875 ACTIVE CURENTE Active financiare 2.4 4 514 4 168 Prefinanțare 2.5 25 206 23 968 Creanțe din tranzacții de schimb și sume recuperabile din alte tipuri de tranzacții decât cele de schimb 2.6 20 367 24 248 Stocuri 2.7 68 73 Numerar și echivalente de numerar 2.8 19 745 18 113 69 900 70 570 TOTAL ACTIVE 178 947 174 444 PASIVE NECURENTE Pensii și alte beneficii ale angajaților 2.9 (97 659 ) (80 456 ) Provizioane 2.10 (3 710 ) (3 281 ) Datorii financiare 2.11 (53 071 ) (53 289 ) (154 440 ) (137 025 ) PASIVE CURENTE Provizioane 2.10 (1 116 ) (852) Datorii financiare 2.11 (1 446 ) (2 617 ) Obligații de plată 2.12 (27 241 ) (32 227 ) Cheltuieli înregistrate în avans și venituri reportate 2.13 (67 227 ) (63 186 ) (97 030 ) (98 882 ) TOTAL PASIVE (251 470 ) (235 907 ) ACTIVE NETE (72 523 ) (61 463 ) Rezerve 2.14 5 037 4 961 Sume care urmează a fi solicitate de la statele membre (1) (2) 2.15 (77 560 ) (66 424 ) ACTIVE NETE (72 523 ) (61 463 )

CONTUL DE PROFIT ȘI PIERDERE

milioane EUR Notă 2019 2018 VENITURI Venituri din alte tipuri de tranzacții decât cele de schimb Resurse bazate pe VNB 3.1 108 820 105 780 Resurse proprii tradiționale 3.2 21 235 22 767 Resurse bazate pe TVA 3.3 18 128 17 624 Amenzi 3.4 4 291 6 740 Recuperarea cheltuielilor 3.5 2 627 2 215 Altele 3.6 2 072 3 312 157 174 158 438 Venituri din tranzacții de schimb Venituri financiare 3.7 1 817 3 115 Altele 3.8 1 298 1 379 3 116 4 494 Total venituri 160 289 162 932 CHELTUIELI Executate de statele membre 3.9 Fondul european de garantare agricolă (43 951 ) (43 527 ) Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și alte instrumente de dezvoltare rurală (13 541 ) (13 149 ) Fondul european de dezvoltare regională și Fondul de coeziune (35 178 ) (30 230 ) Fondul social european (11 218 ) (11 935 ) Altele (2 608 ) (2 826 ) Executate de Comisie, agenții executive și fonduri fiduciare 3.10 (18 942 ) (17 551 ) Executate de alte agenții și organisme ale UE 3.11 (3 131 ) (3 396 ) Executate de țări terțe și organizații internaționale 3.11 (4 085 ) (4 016 ) Executate de alte entități 3.11 (2 875 ) (3 569 ) Costuri cu personalul și cu pensiile 3.12 (11 366 ) (10 929 ) Costuri de finanțare 3.13 (1 491 ) (1 677 ) Alte cheltuieli 3.14 (7 109 ) (6 208 ) Total cheltuieli (155 493 ) (149 014 ) REZULTATUL ECONOMIC AL EXERCIȚIULUI FINANCIAR 4 796 13 918

SITUAȚIA FLUXURILOR DE NUMERAR

milioane EUR 2019 2018 Rezultatul economic al exercițiului financiar 4 796 13 918 Activități de exploatare Amortizare 107 104 Depreciere 1 022 998 (Creșterea)/scăderea creditelor 1 255 1 041 (Creșterea)/scăderea prefinanțării (1 472 ) (947) (Creșterea)/scăderea creanțelor din tranzacții de schimb și a sumelor recuperabile din alte tipuri de tranzacții decât cele de schimb 691 (12 299 ) (Creșterea)/scăderea stocurilor 5 222 Creșterea/(scăderea) pensiilor și a altor beneficii ale angajaților 17 203 7 334 Creșterea/(scăderea) provizioanelor 693 594 Creșterea/(scăderea) datoriilor financiare (1 389 ) (1 007 ) Creșterea/(scăderea) obligațiilor de plată (4 985 ) (6 821 ) Creșterea/(scăderea) cheltuielilor înregistrate în avans și a veniturilor reportate 4 041 (716) Excedentul bugetar al exercițiului financiar anterior preluat ca venit nemonetar (1 803 ) (556) Reevaluarea datoriei privind beneficiile angajaților (variație nemonetară, care nu este inclusă în contul de profit și pierdere) (14 164 ) (4 396 ) Alte variații nemonetare 111 (71) Activități de investiții (Creșterea)/scăderea imobilizărilor necorporale și corporale (1 392 ) (1 583 ) (Creșterea)/scăderea investițiilor contabilizate prin metoda punerii în echivalență (1) (9) (Creșterea)/scăderea activelor financiare disponibile pentru vânzare (2 964 ) (1 811 ) (Creșterea)/scăderea activelor financiare la valoare justă prin excedent sau deficit (121) 7 FLUXURI NETE DE NUMERAR 1 633 (5 998 ) Creșterea/(scăderea) netă a numerarului și a echivalentelor de numerar 1 633 (5 998 ) Numerar și echivalente de numerar la începutul exercițiului financiar 18 113 24 111 Numerar și echivalente de numerar la încheierea exercițiului financiar 19 745 18 113

SITUAȚIA MODIFICĂRILOR ÎN STRUCTURA ACTIVELOR NETE

milioane EUR Sume care urmează să fie solicitate statelor membre Excedent/(deficit) cumulat Alte rezerve Rezerva de valoare justă Active nete SOLD LA 31.12.2017 (75 234 ) 4 598 278 (70 359 ) Variația rezervei Fondului de garantare (186) 186 — — Modificări ale valorii juste — — (47) (47) Reevaluarea datoriei privind beneficiile angajaților (4 396 ) — — (4 396 ) Altele 30 (54) — (24) Rezultatul bugetar pe 2017 creditat statelor membre (556) — — (556) Rezultatul economic al exercițiului financiar 13 918 — — 13 918 SOLD LA 31.12.2018 (66 424 ) 4 730 231 (61 463 ) Variația rezervei Fondului de garantare (21) 21 — — Modificări ale valorii juste — — 160 160 Reevaluarea datoriei privind beneficiile angajaților (14 164 ) — — (14 164 ) Altele 56 (105) — (49) Rezultatul bugetar pe 2018 creditat statelor membre (1 803 ) — — (1 803 ) Rezultatul economic al exercițiului financiar 4 796 — — 4 796 SOLD LA 31.12.2019 (77 560 ) 4 646 391 (72 523 )

NOTE LA SITUAȚIILE FINANCIARE

1. POLITICI CONTABILE SEMNIFICATIVE

1.1. TEMEIUL JURIDIC ȘI NORMELE CONTABILE

Conturile UE sunt ținute în conformitate cu Regulamentul (UE, Euratom) 2018/1046 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iulie 2018 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii, de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 1296/2013, (UE) nr. 1301/2013, (UE) nr. 1303/2013, (UE) nr. 1304/2013, (UE) nr. 1309/2013, (UE) nr. 1316/2013, (UE) nr. 223/2014, (UE) nr. 283/2014 și a Deciziei nr. 541/2014/UE și de abrogare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 (3), denumit în continuare „Regulamentul financiar” (RF).

În conformitate cu articolul 80 din Regulamentul financiar, UE își pregătește situațiile financiare conform normelor contabilității pe bază de angajamente, care se întemeiază pe Standardele internaționale de contabilitate pentru sectorul public (IPSAS). Aceste norme contabile, adoptate de contabilul Comisiei, trebuie să fie aplicate de toate instituțiile și organismele UE care intră în perimetrul de consolidare pentru a se asigura coerența internă a conturilor consolidate ale UE.

Aplicarea normelor contabile noi și a normelor contabile modificate ale Uniunii Europene

Norme contabile noi ale UE care sunt în vigoare pentru perioadele anuale care încep la 1 ianuarie 2019 sau ulterior acestei date

Următoarea nouă normă contabilă a UE (European Union accounting rule, EAR), adoptată de contabilul Comisiei, a devenit obligatorie pentru perioadele anuale care încep la 1 ianuarie 2019 sau ulterior acestei date:

— EAR 20 „Combinări în sectorul public”, care se bazează pe IPSAS 40 „Combinări în sectorul public”, stabilește cerințele pentru clasificarea, recunoașterea și măsurarea combinărilor din sectorul public, adică reunirea unor operațiuni separate într-o singură entitate din sectorul public. Standardul face distincția între două tipuri de combinări în sectorul public: fuziunile și achizițiile. O fuziune este o combinare în sectorul public, în care niciuna dintre părțile la combinare nu dobândește controlul asupra uneia sau mai multor operațiuni sau, în cazul în care o parte la o combinare dobândește controlul, există dovezi conform cărora respectiva combinare are substanța economică a unei fuziuni (standardul prevede mai mulți indicatori referitori la analiza și la procesul decizional care să permită o astfel de evaluare). O achiziție este o combinare în sectorul public, în care una dintre părțile la combinare dobândește controlul asupra uneia sau mai multor operațiuni și în cazul căreia există dovezi conform cărora respectiva combinare nu este o fuziune. Combinările din sectorul public care sunt clasificate ca fuziuni sunt contabilizate prin aplicarea metodei modificate a punerii în comun de interese, conform căreia entitatea rezultată trebuie să recunoască activele identificabile, datoriile și orice interese care nu asigură controlul care fac obiectul combinării la valoarea lor contabilă, cu o creștere sau o scădere corespunzătoare a activelor nete (adică fără a genera un fond comercial). Combinările din sectorul public care sunt clasificate ca achiziții sunt contabilizate prin aplicarea metodei achiziției, conform căreia activele identificabile dobândite și datoriile asumate trebuie să fie recunoscute la valorile lor juste de la data achiziției și orice interese care nu asigură controlul deținute în operațiunea achiziționată sunt recunoscute la cota proporțională din activele nete identificabile ale operațiunilor achiziționate. Spre deosebire de o fuziune, o achiziție generează un fond comercial (măsurat ca diferența dintre contravaloarea transferată și orice interes care nu asigură controlul, pe de o parte, și valoarea netă de la data achiziției a activelor identificabile dobândite și a datoriilor asumate). Standardul prevede cerințe distincte de prezentare a informațiilor pentru ca utilizatorii situațiilor financiare ale UE să poată evalua natura și efectele financiare ale unei fuziuni sau ale unei achiziții, precum și efectele financiare ale ajustărilor recunoscute în perioada de raportare curentă referitoare la astfel de tranzacții care au avut loc în perioada sau în perioadele de raportare anterioare. Întrucât în perioada de raportare nu s-au efectuat combinări în sectorul public, noul standard nu are niciun efect asupra situațiilor financiare pe 2019.

Norme contabile noi ale UE care au fost adoptate, dar care nu erau încă în vigoare la 31 decembrie 2019

Nu există norme contabile noi ale UE care au fost adoptate, dar care nu erau încă în vigoare 31 decembrie 2019.

1.2. PRINCIPII CONTABILE

Situațiile financiare au ca obiectiv furnizarea de informații cu privire la poziția financiară, performanța și fluxurile de numerar ale unei entități, care sunt utile unei game largi de utilizatori. Pentru UE, ca entitate din sectorul public, obiectivele urmărite sunt, mai exact, furnizarea de informații utile pentru procesul decizional și demonstrarea răspunderii entității pentru resursele care îi sunt încredințate. Prezentul document a fost elaborat ținându-se cont de aceste obiective.

Considerentele generale (sau principiile contabile) care trebuie urmate atunci când se întocmesc situațiile financiare sunt prevăzute în norma contabilă 1 a UE, „Situații financiare”, și sunt aceleași cu cele prezentate în IPSAS 1: prezentare fidelă, contabilitate pe bază de angajamente, continuitatea activității, coerența prezentării, importanța semnificativă, agregare, compensare și informații comparative.

Caracteristicile calitative ale raportării financiare sunt relevanța, reprezentarea exactă (fiabilitatea), caracterul inteligibil, promptitudinea, comparabilitatea și caracterul verificabil.

1.3. CONSOLIDARE

Perimetrul de consolidare

Situațiile financiare consolidate ale UE cuprind toate entitățile controlate semnificative, angajamentele comune și entitățile asociate. Lista completă a entităților consolidate este prevăzută în nota 9. Aceasta cuprinde în prezent 52 de entități controlate și o entitate asociată. Printre entitățile controlate se numără instituțiile UE (inclusiv Comisia, dar nu și Banca Centrală Europeană) și agențiile UE (cu excepția celor din cadrul fostului al doilea pilon, adică politica externă și de securitate comună). Comunitatea Europeană a Cărbunelui și Oțelului în lichidare (CECO în lichidare) este considerată, de asemenea, ca fiind o entitate controlată. Singura entitate asociată a UE este Fondul European de Investiții (FEI).

Entitățile care intră în perimetrul de consolidare, dar care nu sunt semnificative pentru situațiile financiare consolidate ale UE în ansamblu, nu trebuie consolidate sau contabilizate utilizând metoda punerii în echivalență în cazul în care acest lucru ar implica o pierdere excesivă de timp sau de bani din partea UE. Aceste entități sunt denumite „entități minore” și sunt enumerate separat în nota 9. În 2019, 7 entități au fost clasificate ca entități minore.

Entități controlate

Pentru a stabili perimetrul de consolidare, se aplică conceptul de control. Entitățile controlate sunt entitățile în cazul cărora UE este expusă sau are dreptul la beneficii variabile pe baza participării sale și poate să modifice natura și cuantumul acestor beneficii prin puterea pe care o are asupra entității controlate. Această putere trebuie să poată fi exercitată în prezent și să aibă legătură cu activitățile relevante ale entității. Entitățile controlate sunt consolidate integral. Consolidarea începe la data primului control și se încheie atunci când nu mai au loc astfel de controale.

Indicatorii de control cei mai obișnuiți în cadrul UE sunt: instituirea entității prin tratatele fondatoare sau prin legislația secundară, finanțarea entității de la bugetul UE, existența unor drepturi de vot în organismele de conducere, efectuarea unui audit de către Curtea de Conturi Europeană și acordarea descărcării de gestiune de către Parlamentul European. Se efectuează o evaluare individuală în cazul fiecărei entități pentru a se decide dacă unul sau toate criteriile prezentate mai sus sunt suficiente pentru declanșarea unui control.

Toate tranzacțiile și soldurile semnificative între entitățile controlate ale UE sunt eliminate, în timp ce câștigurile și pierderile nerealizate în cazul acestor tranzacții nu sunt semnificative și, prin urmare, nu au fost eliminate.

Angajamente comune

Un angajament comun este un angajament asupra căruia UE și una sau mai multe părți dețin controlul comun. Controlul comun reprezintă controlul partajat al unui angajament, convenit într-o formă contractuală obligatorie, care există doar atunci când deciziile legate de activitățile relevante necesită acordul unanim al părților care dețin controlul comun. Angajamentele comune pot fi întreprinderi comune sau operațiuni comune. O întreprindere comună este un angajament comun care este structurat printr-un vehicul distinct și în cadrul căruia părțile care dețin controlul comun asupra angajamentului au drepturi asupra activelor nete ale acestuia. Participațiile în întreprinderile comune sunt contabilizate prin metoda punerii în echivalență (a se vedea nota 1.5.4). O operațiune comună este un angajament comun în cadrul căruia părțile care dețin controlul comun asupra angajamentului au drepturi asupra activelor și au obligații în ceea ce privește datoriile aferente angajamentului. Participațiile la operațiunile comune sunt contabilizate prin recunoașterea în situațiile financiare ale UE a activelor și pasivelor sale, a veniturilor și a cheltuielilor sale, precum și a cotei sale din activele, pasivele, precum și veniturile deținute sau cheltuielile suportate în comun.

Entități asociate

Entitățile asociate sunt entități asupra cărora UE exercită, în mod direct sau indirect, o influență semnificativă, însă nu deține controlul exclusiv sau comun. Se consideră că există o influență semnificativă în cazul în care UE deține, în mod direct sau indirect, cel puțin 20 % din drepturile de vot. Participațiile în entitățile asociate sunt contabilizate prin metoda punerii în echivalență (a se vedea nota 1.5.4).

Entități neconsolidate ale căror fonduri sunt gestionate de către Comisie

Fondurile aferente Sistemului comun de asigurări de sănătate pentru personalul UE, Fondul european de dezvoltare și Fondul de garantare al participanților sunt gestionate de către Comisie în numele acestora. Entitățile menționate nu sunt însă consolidate în situațiile financiare ale UE, deoarece nu sunt controlate de aceasta.

1.4. BAZA DE ÎNTOCMIRE

Situațiile financiare sunt prezentate anual. Exercițiul financiar începe la 1 ianuarie și se încheie la 31 decembrie.

1.4.1. Moneda și baza de conversie

Moneda funcțională și de raportare

Situațiile financiare sunt prezentate în milioane de euro, cu excepția cazului în care se prevede altfel, euro fiind moneda funcțională a UE.

Tranzacții și solduri

Tranzacțiile valutare sunt transformate în euro, folosindu-se cursurile de schimb în vigoare la data efectuării tranzacțiilor. Câștigurile și pierderile din diferențele de schimb valutar ca urmare a decontării tranzacțiilor în valută și a reconversiei la cursurile de schimb de la încheierea exercițiului financiar a activelor și a pasivelor monetare în valută sunt recunoscute în contul de profit și pierdere. Diferențele de conversie ale instrumentelor financiare nemonetare clasificate ca active financiare disponibile pentru vânzare sunt incluse în rezerva de valoare justă.

În cazul imobilizărilor corporale și necorporale se aplică metode de conversie diferite, astfel încât acestea își păstrează valoarea în euro la cursul în vigoare la data când au fost cumpărate.

Soldurile de la încheierea exercițiului financiar ale elementelor monetare de active și pasive denominate în valută sunt convertite în euro pe baza cursurilor de schimb ale Băncii Centrale Europene (BCE) în vigoare la 31 decembrie:

Cursurile de schimb ale euro

Monedă 31.12.2019 31.12.2018 Monedă 31.12.2019 31.12.2018 BGN 1,9558 1,9558 PLN 4,2568 4,3014 CZK 25,4080 25,7240 RON 4,783 4,6635 DKK 7,4715 7,4673 SEK 10,4468 10,2548 GBP 0,8508 0,8945 CHF 1,0854 1,1269 HRK 7,4395 7,4125 JPY 121,9400 125,8500 HUF 330,5300 320,9800 USD 1,1234 1,145

1.4.2. Utilizarea estimărilor

În conformitate cu IPSAS și cu principiile contabile general acceptate, situațiile financiare includ în mod necesar sume bazate pe estimări și ipoteze ale conducerii, elaborate în temeiul celor mai fiabile informații disponibile. Estimările semnificative includ următoarele elemente, fără a se limita la acestea: sumele datorate pentru beneficiile angajaților, riscul financiar privind conturile de creanțe și sumele prezentate în notele referitoare la instrumentele financiare, veniturile și cheltuielile înregistrate în avans, provizioanele, gradul de depreciere a imobilizărilor necorporale și corporale, valoarea realizabilă netă a stocurilor, precum și activele și pasivele contingente. Rezultatele efective pot fi diferite de aceste estimări. Modificările estimărilor se reflectă în perioada în care acestea devin cunoscute, dacă modificarea afectează doar perioada respectivă, sau în perioada respectivă și în perioadele viitoare, dacă modificarea le afectează pe ambele.

1.5. BILANȚ

1.5.1. Imobilizări necorporale

O imobilizare necorporală este o imobilizare identificabilă nemonetară fără substanță fizică. Un activ este identificabil dacă este separabil [adică poate fi separat sau divizat de entitate, de exemplu, prin vânzare, transfer, acordarea unei licențe, închiriere sau schimb, fie individual, fie împreună cu un contract conex, un activ identificabil conex sau o datorie conexă, indiferent dacă entitatea intenționează să facă acest lucru) sau rezultă din forme contractuale obligatorii (inclusiv drepturi din contracte sau alte drepturi legale), indiferent dacă aceste drepturi sunt transferabile sau separabile de entitate sau de alte drepturi și obligații].

Imobilizările necorporale achiziționate sunt înregistrate la costul istoric din care se scad amortizarea cumulată și pierderile din depreciere. Imobilizările necorporale dezvoltate intern sunt capitalizate atunci când sunt îndeplinite criteriile relevante ale normelor contabile ale UE și cheltuielile se referă exclusiv la etapa dezvoltării activului. Costurile capitalizabile includ toate costurile direct atribuibile necesare creării, producerii și pregătirii activelor pentru a fi capabile să funcționeze conform celor prevăzute de conducere. Costurile aferente activităților de cercetare, costurile de dezvoltare necapitalizabile și costurile de întreținere sunt recunoscute la cheltuieli pe măsură ce sunt suportate.

Imobilizările necorporale sunt amortizate conform metodei liniare pe durata lor de viață utilă estimată (311 ani). Durata de viață utilă estimată a imobilizărilor necorporale depinde de durata de viață economică specifică sau de durata legală de viață a acestora stabilită printr-un acord.

1.5.2. Imobilizări corporale

Toate imobilizările corporale sunt înregistrate la costul istoric din care se scad deprecierea cumulată și pierderile din depreciere. Costul include cheltuielile direct atribuibile achiziționării, construirii sau transferării activului.

Costurile ulterioare sunt incluse în valoarea contabilă a activului sau recunoscute ca activ separat, după caz, doar atunci când este probabil ca viitoarele beneficii economice sau serviciile potențiale aferente elementului respectiv să revină UE și costul elementului poate fi evaluat în mod fiabil. Costurile de reparație și întreținere sunt înregistrate la cheltuieli în contul de profit și pierdere în perioada financiară în care sunt suportate.

Terenurile nu sunt amortizate deoarece se presupune că au o viață utilă nedeterminată. Activele în construcție nu sunt amortizate deoarece nu sunt încă date în folosință. Deprecierea altor active se calculează utilizând metoda liniară pentru alocarea costurilor aferente acestora, din care s-au scăzut valorile lor reziduale, pe durata lor de viață utilă estimată, după cum urmează:

Tipul activului Rata deprecierii prin metoda liniară Clădiri Între 4 % și 10 % Active spațiale Între 8 % și 25 % Instalații și echipamente Între 10 % și 25 % Mobilier și vehicule Între 10 % și 25 % Echipamente informatice Între 25 % și 33 % Altele Între 10 % și 33 %

Câștigurile sau pierderile din cedări se stabilesc prin compararea încasărilor, din care se scad cheltuielile de vânzare, cu valoarea contabilă a activului cedat și se includ în contul de profit și pierdere.

Leasinguri

Un leasing este un acord prin care locatorul cedează locatarului, în schimbul unei plăți sau al unei serii de plăți, dreptul de a utiliza un activ pentru o perioadă convenită. Leasingurile sunt clasificate fie ca leasinguri financiare, fie ca leasinguri operaționale.

Leasingurile financiare sunt leasingurile în care locatarului îi sunt transferate practic toate riscurile și avantajele aferente dreptului de proprietate. Atunci când se încheie un leasing financiar în calitate de locatar, activele dobândite în temeiul leasingului financiar sunt recunoscute ca active și obligațiile aferente leasingului sunt recunoscute ca pasive de la începutul perioadei de leasing. Activele și pasivele sunt recunoscute la valori egale cu valoarea justă a proprietății care face obiectul leasingului sau cu valoarea actualizată a plăților minime de leasing, dacă aceasta din urmă este mai mică, fiecare valoare fiind stabilită la începutul leasingului. Pe durata perioadei de leasing, activele deținute în temeiul leasingurilor financiare sunt amortizate pe cea mai scurtă dintre următoarele perioade: durata de viață utilă a activelor și durata leasingului. Plățile minime de leasing sunt repartizate între cheltuielile de finanțare (elementul de dobândă) și reducerea datoriei neachitate (elementul de capital). Cheltuielile de finanțare se alocă pentru fiecare perioadă pe durata leasingului, astfel încât să se obțină o rată periodică constantă a dobânzii aferente soldului restant al datoriei, care este prezentată ca fiind curentă/necurentă, după caz. Chiriile contingente se înregistrează ca cheltuieli în perioada în care sunt suportate.

Un leasing operațional este un alt tip de leasing decât cel financiar, și anume un leasing în care locatorului îi sunt transferate practic toate riscurile și avantajele aferente dreptului de proprietate asupra unui activ. Atunci când se încheie un leasing operațional în calitate de locatar, plățile de leasing operațional sunt recunoscute la cheltuieli în contul de profit și pierdere pe baza metodei liniare pe durata leasingului, în situația poziției financiare nefiind prezentat niciun activ și niciun pasiv aferent leasingului.

1.5.3. Deprecierea activelor nefinanciare

O depreciere reprezintă o pierdere a beneficiilor economice viitoare sau a potențialului de serviciu al unui activ, în plus față de recunoașterea sistematică a pierderii beneficiilor economice viitoare ale activului sau a potențialului de serviciu al activului prin amortizare sau depreciere (după caz). Activele care au o durată de viață utilă nedeterminată nu fac obiectul amortizării/deprecierii și sunt supuse anual unui test de depreciere. Activele care fac obiectul amortizării/deprecierii sunt supuse unui test de depreciere ori de câte ori la data de raportare există indicii conform cărora un activ poate fi depreciat. O pierdere din depreciere se recunoaște la valoarea cu care valoarea contabilă a activului depășește valoarea recuperabilă (a serviciului). Valoarea recuperabilă (a serviciului) este cea mai mare dintre următoarele valori: valoarea justă a unui activ din care se scad costurile cu vânzarea și valoarea sa de utilizare.

Valorile reziduale și duratele de viață utilă ale imobilizărilor necorporale și ale celor corporale sunt analizate și ajustate, dacă este cazul, cel puțin o dată pe an. Dacă motivele deprecierii recunoscute în exercițiile financiare anterioare nu mai sunt valabile, pierderile din deprecieri se reiau în consecință.

1.5.4. Investiții contabilizate prin metoda punerii în echivalență

Participațiile în entități asociate și întreprinderi comune

Investițiile contabilizate prin metoda punerii în echivalență sunt recunoscute inițial la valoarea de cost, valoarea contabilă inițială fiind majorată sau redusă ulterior pentru a recunoaște contribuțiile ulterioare, cota UE din excedentul sau deficitul entității în care s-a investit, deprecierile și dividendele. Adunând costul inițial și toate modificările, se obține valoarea contabilă a investiției din situațiile financiare la data bilanțului. Cota UE din excedentul sau deficitul entității în care s-a investit este recunoscută în situația performanței financiare și cota sa din variațiile capitalurilor proprii ale entității în care s-a investit este recunoscută în rezervele din cadrul activelor nete. Distribuțiile primite din investiție reduc valoarea contabilă a activului.

În cazul în care cota UE din deficitul unei investiții contabilizate prin metoda punerii în echivalență este egală sau mai mare decât participația sa în investiție, UE întrerupe recunoașterea cotei sale din pierderile viitoare („pierderi nerecunoscute”). După ce participația UE este redusă la zero, pierderile suplimentare se contabilizează și se recunoaște o datorie doar în măsura în care UE și-a asumat o obligație legală sau implicită sau a făcut plăți în numele entității.

Dacă există indicii de depreciere, este necesar să se reducă valoarea contabilă la cea mai mică sumă care poate fi recuperată. Valoarea recuperabilă este determinată conform descrierii din nota 1.5.3. Dacă motivul deprecierii încetează la o dată ulterioară, pierderea din depreciere se reia la valoarea contabilă care ar fi fost stabilită dacă nu ar fi fost recunoscute pierderi din depreciere.

În cazurile în care UE deține cel puțin 20 % dintr-un fond de capital de investiții, aceasta nu urmărește să exercite o influență semnificativă. Prin urmare, astfel de fonduri sunt tratate ca instrumente financiare și sunt incluse în categoria activelor financiare disponibile pentru vânzare.

Entitățile asociate și întreprinderile comune clasificate ca entități minore (a se vedea nota 1.3) nu sunt contabilizate prin metoda punerii în echivalență. Contribuțiile UE la aceste entități sunt contabilizate la cheltuieli aferente perioadei respective.

1.5.5. Active financiare

Clasificare

Activele financiare ale UE sunt clasificate în categoriile „active financiare la valoarea justă prin excedent sau deficit”, „credite și creanțe”, „investiții păstrate până la scadență” și „active financiare disponibile pentru vânzare”. Clasificarea instrumentelor financiare este determinată la recunoașterea inițială și este reevaluată la fiecare dată a bilanțului.

(i) Active financiare la valoarea justă prin excedent sau deficit

Un activ financiar este clasificat în categoria „valoare justă prin excedent sau deficit” dacă este achiziționat în principal în scopul vinderii pe termen scurt sau dacă este desemnat astfel de către entitate. Instrumentele financiare derivate sunt, de asemenea, prezentate în această categorie. Activele din această categorie sunt clasificate ca active curente dacă se preconizează lichidarea acestora în termen de 12 luni de la data bilanțului.

(ii) Credite și creanțe

Creditele și creanțele sunt active financiare nederivate cu plăți fixe sau determinabile care nu sunt cotate pe o piață activă. Acestea apar atunci când UE oferă bani, bunuri sau servicii în mod direct unui debitor fără intenția de a tranzacționa creanța sau atunci când UE preia drepturile creditorului inițial ca urmare a unei plăți efectuate de UE în cadrul unui contract de garanție. Plățile datorate în termen de 12 luni de la data bilanțului sunt clasificate ca active curente. Plățile datorate după 12 luni de la data bilanțului sunt clasificate ca active imobilizate. Creditele și creanțele includ depozitele la termen cu scadența inițială de peste trei luni.

(iii) Investiții păstrate până la scadență

Investițiile păstrate până la scadență sunt active financiare nederivate cu rate fixe sau determinabile și scadențe fixe pe care UE intenționează și poate să le păstreze până la scadență. În acest exercițiu financiar, UE nu a deținut nicio investiție în categoria în cauză.

(iv) Active financiare disponibile pentru vânzare

Activele financiare disponibile pentru vânzare sunt instrumente financiare nederivate care fie sunt încadrate în această categorie, fie nu sunt clasificate în niciuna dintre celelalte categorii. Acestea sunt clasificate ca active curente sau active imobilizate în funcție de perioada pentru care UE intenționează să le păstreze. Investițiile în entități care nu sunt nici consolidate și nici contabilizate utilizând metoda punerii în echivalență și alte investiții de tipul celor de capital (de exemplu, operațiunile cu capital de risc) sunt clasificate, de asemenea, ca active financiare disponibile pentru vânzare.

Recunoașterea inițială și evaluarea inițială

Achizițiile și vânzările de active financiare clasificate la „valoarea justă prin excedent sau deficit”, „păstrate până la scadență” sau „disponibile pentru vânzare” sunt recunoscute la data tranzacției, care este data la care UE se angajează să achiziționeze sau să vândă activul. Echivalentele de numerar și creditele sunt recunoscute atunci când numerarul este depus la o instituție financiară sau atunci când se fac plăți în numerar către debitori. Instrumentele financiare sunt recunoscute inițial la valoarea justă. Pentru toate activele financiare neînregistrate la valoarea justă prin excedent sau deficit, costurile tranzacțiilor se adaugă la valoarea justă la recunoașterea inițială. Activele financiare recunoscute la valoarea justă prin excedent sau deficit sunt recunoscute inițial la valoarea justă și costurile tranzacției sunt incluse la cheltuieli în contul de profit și pierdere.

Valoarea justă a unui activ financiar la recunoașterea inițială este în mod normal prețul tranzacției (și anume, valoarea justă a contraprestației primite), cu excepția cazului în care valoarea justă a acelui instrument este pusă în evidență prin compararea cu alte tranzacții curente observabile pe piață pentru același instrument sau pe baza unei tehnici de evaluare ale cărei variabile includ doar date de pe piețe observabile (de exemplu, în cazul anumitor contracte derivate). Totuși, atunci când se acordă un credit pe termen lung fără dobândă sau cu o dobândă sub condițiile pieței, valoarea sa justă poate fi estimată ca fiind valoarea actualizată a tuturor încasărilor viitoare de numerar, actualizată folosind rata dobânzii prevalente pe piață pentru un instrument similar cu un rating de credit asemănător.

Creditele acordate sunt evaluate la valoarea lor nominală, care este considerată a fi valoarea justă a creditului. Logica acestui raționament este următoarea:

— „mediul de piață” pentru activitățile de creditare ale UE este foarte specific și diferit de piața de capital utilizată pentru a emite obligațiuni comerciale sau guvernamentale. Întrucât pe aceste piețe creditorii au posibilitatea de a alege investiții alternative, respectiva posibilitate se reflectă în prețurile de piață. Totuși, această posibilitate de a alege investiții alternative nu există pentru UE, care nu poate investi bani pe piețele de capital, ci doar împrumută fonduri în vederea creditării la aceeași rată a dobânzii. Acest lucru înseamnă că UE nu dispune de opțiuni alternative de creditare sau de investiții pentru sumele împrumutate. Astfel, nu există niciun cost de oportunitate și, prin urmare, nicio bază de comparație cu ratele pe piață. De fapt, operațiunea de creditare a UE reprezintă ea însăși piața. În esență, deoarece „opțiunea” cost de oportunitate nu se aplică, prețul de piață nu reflectă în mod corect substanța tranzacțiilor de creditare ale UE. Prin urmare, nu este adecvat să se determine valoarea justă a operațiunilor de creditare ale UE în funcție de obligațiunile comerciale sau guvernamentale;

— mai mult, întrucât nu există o piață activă sau tranzacții similare care să permită efectuarea unei comparații, rata dobânzii pe care UE trebuie să o utilizeze pentru a determina valoarea justă a operațiunilor sale de creditare în temeiul MESF, al Mecanismului de asistență financiară pe termen mediu pentru balanțele de plăți ale statelor membre (BDP) și al altor astfel de credite trebuie să fie rata dobânzii percepute;

— în plus, pentru aceste credite există efecte de compensare între creditele acordate și împrumuturile contractate ca urmare a caracterului lor de reciprocitate („back-to-back”). Astfel, dobânda efectivă a creditelor acordate este egală cu rata dobânzii efective a împrumuturilor contractate aferente. Costurile tranzacțiilor suportate de UE și apoi imputate beneficiarului creditului sunt recunoscute direct în contul de profit și pierdere.

Instrumentele financiare sunt derecunoscute atunci când drepturile de a primi fluxuri de numerar din investiții au expirat sau atunci când UE a transferat practic altei părți toate riscurile și avantajele aferente dreptului de proprietate.

Evaluarea ulterioară

a) Activele financiare la valoarea justă prin excedent sau deficit sunt contabilizate ulterior la valoarea justă. Câștigurile și pierderile rezultate din modificările valorii juste a categoriei „instrumente financiare la valoare justă prin excedent sau deficit” sunt incluse în contul de profit și pierdere din perioada în care se produc.

b) Creditele și creanțele sunt contabilizate la costul amortizat prin metoda dobânzii efective. În cazul creditelor acordate din fonduri împrumutate, se aplică aceeași rată a dobânzii efective atât creditelor acordate, cât și împrumuturilor contractate, întrucât aceste credite au caracteristicile operațiunilor de tip „back-to-back”, iar diferențele dintre condițiile și valoarea creditelor acordate și ale împrumuturilor contractate nu sunt semnificative. Costurile tranzacțiilor suportate de UE și apoi imputate beneficiarului creditului sunt recunoscute direct în contul de profit și pierdere.

c) Activele păstrate până la scadență sunt contabilizate la costul amortizat prin metoda dobânzii efective. UE nu deține, în prezent, investiții păstrate până la scadență.

d) Activele financiare disponibile pentru vânzare sunt contabilizate ulterior la valoarea justă. Câștigurile și pierderile rezultate din modificarea valorii juste a activelor financiare disponibile pentru vânzare sunt recunoscute în rezerva de valoare justă, cu excepția diferențelor de conversie ale activelor monetare, care sunt recunoscute în contul de profit și pierdere. Atunci când activele clasificate ca active financiare disponibile pentru vânzare sunt derecunoscute sau se depreciază, ajustările cumulate ale valorii juste recunoscute anterior în rezerva de valoare justă sunt recunoscute în contul de profit și pierdere. Dobânda aferentă activelor financiare disponibile pentru vânzare calculată folosind metoda dobânzii efective este recunoscută în contul de profit și pierdere. Dividendele aferente instrumentelor de capital disponibile pentru vânzare sunt recunoscute atunci când se stabilește dreptul UE de a primi plata.

Valorile juste ale investițiilor cotate pe piețele active se bazează pe prețurile oferite în prezent. Dacă piața unui activ financiar nu este activă [și în cazul titlurilor de valoare necotate la bursă și al instrumentelor financiare derivate extrabursiere (OTC)], atunci UE stabilește o valoare justă folosind tehnici de evaluare. Printre acestea se numără folosirea tranzacțiilor recente desfășurate în condiții de concurență deplină, referirea la alte instrumente care sunt similare într-o mare măsură, analiza fluxurilor de numerar actualizate, modelele de stabilire a prețului pe valoarea opțiunii și alte tehnici de evaluare utilizate în mod obișnuit de participanții pe piață.

Investițiile în fonduri cu capital de risc clasificate ca active financiare disponibile pentru vânzare care nu au un preț de piață cotat pe o piață activă sunt evaluate la valoarea netă imputabilă activelor, care este considerată echivalentul valorii lor juste.

În cazurile în care valoarea justă a investițiilor în instrumente de capital care nu au un preț cotat pe o piață activă nu poate fi măsurată în mod fiabil, aceste investiții sunt evaluate la prețul de cost din care se scad pierderile din depreciere.

Deprecierea activelor financiare

Un activ financiar s-a depreciat și se recunoaște o pierdere dacă și numai dacă există dovezi obiective de depreciere ca urmare a unuia sau a mai multor evenimente care au avut loc după recunoașterea inițială a activului și dacă acea pierdere (sau acele pierderi) are (au) un impact asupra viitoarelor fluxuri de numerar estimate ale activului financiar care poate fi estimat în mod fiabil. UE evaluează la fiecare dată de raportare dacă există dovezi obiective conform cărora un activ financiar s-a depreciat.

(a) Active contabilizate la costul amortizat

Dacă există dovezi obiective conform cărora a avut loc o pierdere din depreciere aferentă creditelor acordate și creanțelor sau investițiilor păstrate până la scadență contabilizate la costul amortizat, suma reprezentând pierderea se stabilește ca diferența dintre valoarea contabilă a elementului de activ și valoarea actualizată a viitoarelor fluxuri de numerar estimate (cu excepția pierderilor viitoare de credit care nu au avut loc) actualizate la rata inițială a dobânzii efective a activului financiar. Valoarea contabilă a activului este redusă și valoarea pierderii este recunoscută în contul de profit și pierdere. Dacă un credit sau o investiție păstrată până la scadență are o rată variabilă a dobânzii, rata de actualizare pentru evaluarea oricărei pierderi din depreciere este rata actuală a dobânzii efective stabilită în contract. Calculul valorii actualizate a viitoarelor fluxuri de numerar estimate ale unui activ financiar depus ca garanție reflectă fluxurile de numerar care ar putea rezulta dintr-o lichidare minus costurile obținerii și vânzării garanției reale, indiferent dacă lichidarea este sau nu probabilă. Dacă, într-o perioadă ulterioară, suma corespunzătoare pierderii din depreciere scade și reducerea poate fi corelată în mod obiectiv cu un eveniment care are loc după recunoașterea deprecierii, pierderea din depreciere recunoscută anterior se reia prin contul de profit și pierdere.

(b) Active contabilizate la valoarea justă

În cazul investițiilor de capital clasificate ca active financiare disponibile pentru vânzare, o scădere semnificativă sau permanentă (prelungită) a valorii juste a titlului de valoare sub costul său este luată în considerare atunci când se determină dacă titlurile de valoare s-au depreciat sau nu. Dacă există astfel de dovezi pentru activele financiare disponibile pentru vânzare, pierderea cumulată – măsurată ca diferența dintre costul de achiziție și valoarea justă actuală minus pierderea din depreciere aferentă respectivului activ financiar recunoscută anterior în contul de profit și pierdere – este scoasă din rezerve și recunoscută în contul de profit și pierdere. Pierderile din depreciere recunoscute în contul de profit și pierdere la instrumente de capital nu se reiau prin contul de profit și pierdere. Dacă, într-o perioadă ulterioară, valoarea justă a unui instrument de datorie clasificat ca activ financiar disponibil pentru vânzare crește și creșterea poate fi corelată în mod obiectiv cu un eveniment care are loc după recunoașterea pierderii din depreciere, pierderea din depreciere se reia prin contul de profit și pierdere.

1.5.6. Stocuri

Stocurile sunt înregistrate la valoarea corespunzătoare costului sau la valoarea realizabilă netă, oricare dintre aceste valori este mai mică. Costul se determină folosind metoda „primul intrat, primul ieșit” (firstin, first-out, FIFO). Costurile produselor finite și ale lucrărilor în curs includ costurile cu materiile prime, cu mâna de lucru directă, alte costuri direct atribuibile și cheltuielile generale de producție aferente (bazate pe capacitatea normală de funcționare). Valoarea realizabilă netă este prețul estimat de vânzare în cursul activității obișnuite minus costurile de finalizare și cheltuielile de vânzare. Atunci când stocurile sunt deținute pentru a fi distribuite cu titlu gratuit sau contra unei sume nominale, acestea sunt evaluate la valoarea de cost sau la costul curent de înlocuire, oricare dintre aceste valori este mai mică. Costul curent de înlocuire reprezintă costul pe care UE l-ar suporta pentru achiziționarea activului la data de raportare.

1.5.7. Prefinanțări

Prefinanțarea reprezintă plata unei sume destinate să ofere beneficiarului un avans în numerar, adică un fond de trezorerie. Poate fi împărțită în mai multe plăți pe o perioadă definită în respectivul contract, în respectiva decizie, în respectivul acord sau în respectivul act de bază. Fondul de trezorerie sau avansul este folosit în scopul pentru care a fost acordat pe perioada definită în acord sau este restituit. Dacă beneficiarul nu are cheltuieli eligibile, acesta are obligația de a restitui UE avansul de prefinanțare. Dat fiind faptul că UE păstrează controlul asupra prefinanțării și are dreptul la o rambursare pentru partea neeligibilă, suma este prezentată ca activ.

Prefinanțarea este recunoscută inițial în bilanț atunci când numerarul este transferat beneficiarului. Aceasta este evaluată la valoarea contraprestației acordate. În perioadele ulterioare, prefinanțarea se stabilește ca fiind diferența dintre suma recunoscută inițial în bilanț și cheltuielile eligibile (inclusiv sumele estimate, dacă este necesar) suportate în perioada respectivă.

Dobânda aferentă prefinanțării este recunoscută pe măsură ce se acumulează, în conformitate cu dispozițiile acordului relevant. La încheierea exercițiului financiar, pe baza celor mai fiabile informații, se realizează o estimare a veniturilor acumulate din dobânzi, care este inclusă în bilanț.

Alte avansuri acordate statelor membre care provin din rambursarea de către UE a sumelor plătite ca avans de către statele membre beneficiarilor acestora (inclusiv „Instrumentele financiare din cadrul gestiunii partajate”) sunt recunoscute ca active și prezentate la rubrica „Prefinanțare”. Alte avansuri acordate statelor membre se stabilesc apoi ca diferența dintre valoarea recunoscută inițial în bilanț și cea mai bună estimare a cheltuielilor eligibile suportate de către beneficiarii finali, calculată pe baza unor ipoteze rezonabile și justificabile.

Contribuțiile UE la fondurile fiduciare ale Fondului european de dezvoltare sau ale altor entități neconsolidate sunt, de asemenea, clasificate ca prefinanțare, dat fiind că scopul acestora este de a oferi un fond de trezorerie fondului fiduciar, astfel încât acesta să poată finanța acțiuni specifice definite în cadrul obiectivelor sale. Contribuțiile UE la fondurile fiduciare sunt evaluate la valoarea inițială a contribuției UE, minus cheltuielile eligibile, inclusiv sumele estimate, dacă este necesar, suportate de fondul fiduciar în cursul perioadei de raportare și alocate contribuției UE în conformitate cu acordul subiacent.

1.5.8. Creanțe din tranzacții de schimb și sume recuperabile din alte tipuri de tranzacții decât cele de schimb

Normele contabile ale UE prevăd prezentarea separată a tranzacțiilor de schimb și a altor tipuri de tranzacții decât cele de schimb. Pentru a face distincția între cele două categorii, pentru tranzacțiile de schimb se folosește termenul „creanțe”, în timp ce pentru „alte tipuri de tranzacții decât cele de schimb”, adică atunci când UE primește o valoare de la altă entitate fără a-i da în schimb în mod direct o valoare aproximativ egală, se folosește termenul „sume recuperabile” (de exemplu, sume recuperabile de la statele membre legate de resursele proprii).

Creanțele din tranzacții de schimb corespund definiției instrumentelor financiare și, prin urmare, sunt clasificate drept credite și creanțe și sunt evaluate în consecință (a se vedea nota 1.5.5). Informațiile prezentate în notele aferente instrumentelor financiare cu privire la creanțele din tranzacțiile de schimb includ veniturile înregistrate în avans și cheltuielile reportate din tranzacții de schimb, deoarece nu au un impact semnificativ. Se înregistrează o reducere generală a valorii contabile, pe baza experienței anterioare, pentru ordinele de recuperare restante care nu au făcut încă obiectul unei reduceri specifice a valorii contabile.

Sumele recuperabile din alte tipuri de tranzacții decât cele de schimb se contabilizează la valoarea justă de la data achiziției (ajustată în funcție de dobânzi și penalități) din care se scade reducerea valorii contabile ca urmare a deprecierii. Reducerea valorii contabile ca urmare a deprecierii sumelor recuperabile din alte tipuri de tranzacții decât cele de schimb se stabilește atunci când există dovezi obiective conform cărora UE nu va putea colecta toate sumele datorate la termenele prevăzute inițial pentru sumele recuperabile din alte tipuri de tranzacții decât cele de schimb. Cuantumul reducerii valorii contabile este diferența dintre valoarea contabilă a activului și valoarea recuperabilă. Cuantumul corespunzător reducerii valorii contabile este recunoscut în contul de profit și pierdere. Se înregistrează și o reducere generală a valorii contabile, pe baza experienței anterioare, pentru ordinele de recuperare restante care nu au făcut încă obiectul unei reduceri specifice a valorii contabile. A se vedea nota 1.5.14 cu privire la tratamentul veniturilor înregistrate în avans la încheierea exercițiului financiar. Cuantumurile menționate și prezentate ca sume recuperabile din alte tipuri de tranzacții decât cele de schimb nu sunt instrumente financiare deoarece nu derivă dintr-un contract care ar genera o datorie financiară sau un instrument de capital. Cu toate acestea, în notele la situațiile financiare, sumele recuperabile din alte tipuri de tranzacții decât cele de schimb sunt prezentate alături de creanțele din tranzacții de schimb, atunci când este cazul.

1.5.9. Numerar și echivalente de numerar

Numerarul și echivalentele de numerar sunt instrumente financiare și includ lichiditățile, depozitele la vedere și pe termen scurt la bănci și alte investiții foarte lichide pe termen scurt cu scadențe inițiale de cel mult trei luni.

1.5.10. Beneficiile angajaților

UE le oferă angajaților o serie de beneficii (retribuții și asigurări sociale). În scopuri contabile, acestea trebuie să fie clasificate în beneficii pe termen scurt și în beneficii post-angajare.

Beneficiile pe termen scurt ale angajaților

Beneficiile pe termen scurt ale angajaților sunt prestațiile care trebuie plătite în termen de douăsprezece luni de la încheierea perioadei de raportare în care angajații au prestat serviciul, cum ar fi salariile, concediile anuale și concediile medicale plătite și alte indemnizații pe termen scurt. Beneficiile pe termen scurt ale angajaților sunt recunoscute la cheltuieli la momentul prestării serviciului. Se recunoaște o datorie la valoarea sumei care se preconizează că va fi plătită dacă UE are o obligație de plată actuală, juridică sau implicită, ca urmare a serviciului trecut pe care l-a prestat angajatul, iar cuantumul obligației poate fi estimat în mod fiabil.

Beneficiile post-angajare

UE le acordă angajaților un set de beneficii post-angajare, printre care se numără pensiile pentru limită de vârstă, pensiile de invaliditate și pensiile de urmaș, prevăzute în cadrul Sistemului de pensii al funcționarilor europeni (Pension Scheme of the European Officials, PSEO), precum și asigurările medicale prevăzute în cadrul Sistemului comun de asigurări de sănătate (Joint Sickness Insurance Scheme, JSIS) (a se vedea nota 2.9). Aceste beneficii sunt acordate în cadrul unui plan unic – care este însă împărțit în două sisteme – și trebuie tratate în același mod, pentru a oferi o prezentare fidelă a situației și pentru a reflecta realitatea economică:

i. Sistemul de pensii al funcționarilor europeni (PSEO): În cadrul acestui sistem cu finanțare noțională (4) se acordă beneficii pentru vechime, invaliditate și calitatea de urmaș, alocații familiale, beneficii în cazul decesului anterior pensionării al angajaților care lucrează sau au lucrat în cadrul instituțiilor, al agențiilor și al altor organisme ale UE sau beneficii pentru persoanele care au calitatea de urmași ai unor funcționari sau ai unor pensionari care au fost funcționari europeni. Membrii personalului contribuie din salariile lor cu o treime din costul estimat al acestor beneficii.

ii. Sistemul comun de asigurări de sănătate (JSIS): În cadrul acestui sistem, membrii personalului Comisiei Europene, instituțiilor, agențiilor și altor organisme ale UE beneficiază de asigurări de sănătate oferite de UE, prin rambursarea cheltuielilor medicale. Prestațiile acordate „persoanelor inactive” din cadrul acestui sistem (adică pensionarilor, orfanilor etc.) sunt încadrate ca beneficii post-angajare.

UE oferă beneficii post-angajare membrilor personalului instituțiilor UE și prin intermediul unor sisteme de pensie separate. Acestea sunt prezentate la rubrica „Alte sisteme de prestații de pensie”. În cadrul acestor sisteme, UE acordă prestații de pensie membrilor Comisiei, ai Curții de Justiție și ai Tribunalului, ai Curții de Conturi, ai Consiliului, ai Parlamentului European, ai Ombudsmanului, ai Autorității pentru Protecția Datelor și ai Tribunalului Funcției Publice. Membrii personalului instituțiilor UE beneficiază de asigurări de sănătate oferite de UE prin intermediul JSIS.

Beneficiile post-angajare menționate mai sus reprezintă obligații privind beneficiul determinat ale UE și sunt calculate la fiecare dată de raportare prin estimarea cuantumului beneficiilor viitoare pe care angajații le-au câștigat în perioada curentă și în perioadele anterioare, prin actualizarea cuantumului respectiv și prin deducerea valorii juste a oricăror active ale planului. Obligația privind beneficiul determinat se calculează anual, folosind metoda unităților de credit proiectate. Valoarea actualizată a obligației privind beneficiul determinat se stabilește prin actualizarea viitoarelor ieșiri de fluxuri de numerar estimate, folosind rate ale dobânzii obligațiunilor guvernamentale denominate în moneda în care vor fi plătite beneficiile și cu termene până la scadență asemănătoare cu termenele angajamentelor cu titlu de pensii aferente.

Beneficiile post-angajare oferite personalului UE sunt incluse într-un plan unic care cuprinde atât un sistem de pensii (PSEO), cât și un sistem de asigurări de sănătate (JSIS), dreptul de a beneficia de asigurare în cadrul sistemului JSIS fiind condiționat de dobândirea dreptului de a beneficia de asigurare în cadrul sistemului PSEO. În conformitate cu termenii acestui plan unic, astfel cum se prevede în Statutul funcționarilor, anumite drepturi, cum ar fi dreptul la o pensie cu plata amânată la vârsta normală de pensionare și redusă în cadrul sistemului PSEO, sunt dobândite după 10 ani de serviciu. Cu toate acestea, drepturile dobândite în cadrul planului unic pentru anii ulteriori de serviciu sunt net superioare drepturilor inițiale, astfel cum rezultă din drepturile de pensie acumulate ulterior în fiecare an.

Prin urmare, pentru a prezenta substanța economică a tranzacției subiacente impusă de caracteristica calitativă a reprezentării exacte a raportării financiare, astfel cum se subliniază atât în EAR 1, cât și în Cadrul conceptual al IPSAS, costul serviciului suportat se calculează conform metodei liniare pentru perioada de serviciu activ estimată a personalului, și anume perioada cuprinsă între data la care serviciul prestat de angajat generează pentru prima dată beneficii în cadrul planului (indiferent dacă beneficiile sunt condiționate sau nu de servicii ulterioare) și până la data la care prestarea ulterioară de servicii de către angajat nu va conduce la valori semnificative ale beneficiilor ulterioare în cadrul planului, altele decât cele rezultate din creșteri ulterioare ale salariului. Această abordare se aplică în mod consecvent beneficiilor prevăzute în cadrul planului unic.

Reevaluările datoriei nete privind beneficiul determinat cuprind câștigurile și pierderile actuariale și rentabilitatea activelor planului și sunt recunoscute imediat la activele nete.

UE recunoaște cheltuielile nete cu dobânzile (veniturile) și alte cheltuieli legate de planurile de beneficii determinate în contul de profit și pierdere în cadrul capitolului „Costuri cu personalul și cu pensiile”.

Atunci când beneficiile furnizate se modifică sau se reduc, variația rezultată a beneficiilor care se referă la un serviciu trecut sau la câștigul ori pierderea care rezultă din reducere este recunoscută imediat în contul de profit și pierdere. Câștigurile și pierderile la decontare sunt recunoscute la momentul decontării. Costul serviciului trecut este recunoscut imediat în contul de profit și pierdere, cu excepția cazului în care modificările sunt condiționate de rămânerea angajaților în funcție pentru o perioadă determinată.

1.5.11. Provizioane

Provizioanele sunt recunoscute atunci când UE are o obligație actuală, juridică sau implicită, față de terți ca urmare a unor evenimente anterioare, fiind în mai mare măsură probabil decât improbabil că va fi necesară o ieșire de resurse pentru stingerea obligației, și atunci când cuantumul poate fi estimat în mod fiabil. Nu sunt recunoscute provizioane pentru pierderile viitoare din exploatare. Cuantumul provizionului corespunde celei mai bune estimări a cheltuielilor preconizate a fi necesare pentru stingerea obligației actuale la data de raportare. În cazul în care provizionul implică un număr mare de elemente, obligația este estimată prin ponderarea tuturor rezultatelor posibile în funcție de probabilitățile aferente acestora (metoda „valorii preconizate”).

Provizioanele pentru contracte oneroase sunt evaluate la valoarea actualizată a celui mai mic cost preconizat al rezilierii contractului și a costului net preconizat al continuării contractului.

1.5.12. Datorii financiare

Datoriile financiare sunt clasificate ca datorii financiare la valoarea justă prin excedent sau deficit, ca datorii financiare contabilizate la cost amortizat sau ca datorii privind garanțiile financiare.

Împrumuturile constau în împrumuturi de la instituții de credit și datorii atestate prin certificate. Împrumuturile sunt recunoscute inițial la valoarea justă, și anume încasările din emiterea acestora (valoarea justă a contraprestației primite) minus costurile de tranzacție suportate, iar apoi contabilizate la costul amortizat folosind metoda dobânzii efective; orice diferență între încasări, minus costurile de tranzacție, și valoarea de rambursare este recunoscută în contul de profit și pierdere pe durata împrumuturilor folosind metoda dobânzii efective. În cazul creditelor acordate din fonduri împrumutate, metoda dobânzii efective nu poate fi aplicată creditelor și împrumuturilor, din motive legate de pragul de semnificație. Costurile tranzacțiilor suportate de UE și apoi imputate beneficiarului creditului sunt recunoscute direct în contul de profit și pierdere.

Datoriile financiare clasificate la valoarea justă prin excedent sau deficit includ instrumentele financiare derivate în cazul în care valoarea justă este negativă. Acestea fac obiectul aceluiași tratament contabil ca și activele financiare la valoarea justă prin excedent sau deficit – a se vedea nota 1.5.5.

Datoriile privind garanțiile financiare sunt recunoscute inițial la valoarea justă, fiind prima primită. Ulterior, datoriile privind garanțiile financiare sunt evaluate la cea mai mare dintre următoarele valori: cea mai bună estimare a cheltuielilor preconizate a fi necesare pentru decontarea datoriei privind garanția financiară și suma recunoscută inițial, minus, după caz, amortizarea cumulată. UE recunoaște o datorie privind garanția financiară atunci când primește o contraprestație pentru acordarea garanției, adică în condițiile pieței, sau atunci când valoarea justă a garanției poate fi evaluată în mod fiabil. În cazul în care nu există o piață activă pentru un contract de garanție direct echivalent, UE prezintă garanția constituită ca datorie contingentă (a se vedea nota 1.7.2) sau – atunci când este mai mult probabil decât improbabil ca o ieșire de resurse să fie necesară pentru stingerea obligației – UE recunoaște un provizion (a se vedea nota 1.5.11).

Datoriile financiare sunt clasificate ca datorii necurente, cu excepția celor scadente în mai puțin de 12 luni de la data bilanțului.

Fondurile fiduciare ale UE care sunt considerate parte a activităților operaționale ale Comisiei sunt contabilizate în conturile Comisiei și consolidate apoi în conturile anuale ale UE. Prin urmare, contribuțiile altor donatori la fondurile fiduciare ale UE îndeplinesc criteriile de venituri din alte tipuri de tranzacții decât cele de schimb în anumite condiții și sunt prezentate ca datorii financiare până în momentul în care sunt îndeplinite condițiile aferente contribuțiilor transferate, și anume costurile eligibile sunt suportate de fondul fiduciar. Fondul fiduciar trebuie să finanțeze proiecte specifice și să restituie fondurile rămase la momentul lichidării. La data bilanțului, soldul datoriei reprezentând contribuțiile primite este evaluat la valoarea contribuțiilor primite minus cheltuielile suportate de fondul fiduciar, inclusiv sumele estimate, dacă este necesar. În scopuri de raportare, cheltuielile nete sunt alocate contribuțiilor altor donatori proporțional cu contribuțiile nete plătite la 31 decembrie. Această alocare a contribuțiilor este prezentată doar cu titlu orientativ. Atunci când fondul fiduciar va fi lichidat, împărțirea efectivă a resurselor restante va fi decisă de consiliul de administrație al fondului fiduciar.

1.5.13. Obligații de plată

O parte semnificativă a obligațiilor de plată ale UE o constituie cererile de decont neplătite prezentate de beneficiarii de granturi sau de alte finanțări acordate de UE (alte tipuri de tranzacții decât cele de schimb). Acestea sunt înregistrate ca obligații de plată pentru suma cerută atunci când este primită cererea de decont. La verificarea și acceptarea costurilor eligibile, obligațiile de plată sunt evaluate la suma acceptată și eligibilă.

Obligațiile de plată rezultate din achiziționarea de bunuri și servicii sunt recunoscute la primirea facturii la valoarea inițială, iar cheltuielile aferente sunt introduse în contabilitate atunci când bunurile sau serviciile sunt livrate și acceptate de către UE.

1.5.14. Venituri și cheltuieli înregistrate în avans, venituri și cheltuieli reportate

Tranzacțiile și evenimentele sunt recunoscute în situațiile financiare pentru perioada la care acestea se referă. La încheierea exercițiului financiar, dacă nu s-a emis încă o factură, dar serviciul a fost prestat sau produsele au fost livrate de UE ori dacă există un acord contractual (de exemplu, prin referire la un tratat), suma respectivă se va recunoaște în situațiile financiare ca venit înregistrat în avans. În plus, la încheierea exercițiului financiar, dacă s-a emis o factură, dar serviciul nu a fost încă prestat sau bunurile nu au fost încă livrate, venitul va fi reportat și recunoscut în perioada contabilă ulterioară.

Cheltuielile sunt, de asemenea, contabilizate în perioada la care se referă. La încheierea perioadei contabile, cheltuielile înregistrate în avans sunt recunoscute pe baza unei estimări a obligației de transfer aferente respectivei perioade. Calculul cheltuielilor înregistrate în avans se face în conformitate cu orientările operaționale și practice detaliate redactate de Comisie care sunt menite să asigure faptul că situațiile financiare redau în mod exact fenomenele economice și de altă natură pe care doresc să le reprezinte. Prin analogie, în cazul în care plata a fost efectuată în avans pentru servicii sau bunuri care nu au fost încă primite, cheltuiala va fi amânată și recunoscută în perioada contabilă următoare.

1.6. CONTUL DE PROFIT ȘI PIERDERE

1.6.1. Venituri

VENITURI DIN ALTE TIPURI DE TRANZACȚII DECÂT CELE DE SCHIMB

Marea majoritate a veniturilor UE provin din alte tipuri de tranzacții decât cele de schimb.

Resurse bazate pe VNB și pe TVA

Veniturile sunt recunoscute pentru perioada care face obiectul cererii de fonduri trimisă de Comisie statelor membre, solicitând c