[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 25.5.2009

COM(2009) 236 final

2009/0071 (CNS)

Propunere de

DECIZIE A CONSILIULUI

privind aprobarea, în numele Comunității Europene, a modificărilor la anexa II și la anexa III la Convenția privind protecția mediului marin al Atlanticului de nord-est (Convenția OSPAR) cu privire la captarea și stocarea dioxidului de carbon în formațiunile geologice

EXPUNERE DE MOTIVE

1. Comunitatea Europeană este parte contractantă la Convenția privind protecția mediului marin al Atlanticului de nord-est (Convenția OSPAR) ca urmare a Deciziei 98/249/CE din 7 octombrie 1997[1].

2. Convenția urmărește prevenirea și eliminarea poluării, precum și protejarea zonei maritime împotriva efectelor dăunătoare ale activității umane. Convenția a intrat în vigoare la data de 25 martie 1998.

3. Organul executiv al Convenției OSPAR (Comisia OSPAR) poate să adopte modificări ale convenției, precum și ale anexelor și apendicelor acesteia. La reuniunea desfășurată la Ostende (Belgia) în luna iunie 2007, Comisia OSPAR a adoptat, prin consensul părților contractante, modificări la anexele II și III la convenție referitoare stocarea unor fluxuri de dioxid de carbon în formațiunile geologice de subsol, pentru a permite, din punct de vedere legal, operațiunile de captare și stocare de dioxid de carbon ( Carbon Capture and Storage – CCS) în zona maritimă OSPAR.

4. Comunicarea Comisiei privind producerea de energie durabilă din combustibili fosili [COM(2006)843] a identificat necesitatea unui cadru de reglementare pentru CCS și a susținut adoptarea amendamentelor la Convenția OSPAR pentru a se permite depozitarea CO2 în subsolul marin în condiții de respectare a mediului.

5. La reuniunea sa din martie 2007, Consiliul European a adoptat următoarele concluzii cu privire la captarea și stocarea de dioxid de carbon în contextul Planului de acțiune (2007-2009), intitulat „O politică energetică pentru Europa” (PEE):

„Conștient de posibilele avantaje majore pe care le poate aduce, la nivel global, o utilizare durabilă a combustibililor fosili, Consiliul European:

- subliniază importanța realizării unor progrese considerabile în ceea ce privește randamentul energetic și tehnologiile curate de combustie a combustibililor fosili;

- îndeamnă statele membre și Comisia să depună eforturi de consolidare a cercetării și a dezvoltării și să elaboreze până în 2020, dacă este posibil, cadrul tehnic, economic și de reglementare necesar pentru a introduce pe piață tehnologii de captare și sechestrare (CCS) a dioxidului de carbon care respectă mediul;

- salută intenția Comisiei de a institui un mecanism care să stimuleze construcția și exploatarea, până în 2015, a unui număr de până la 12 centrale demonstrative de utilizare a tehnologiilor durabile care folosesc combustibili fosili pentru producerea comercială a energiei.”

6. Prin coordonarea comunitară în contextul negocierilor OSPAR, s-a ajuns la îmbunătățirea substanțială a proiectului de decizii OSPAR privind CCS care însoțesc modificările la anexe, sub forma unor cerințe mai explicite de management al riscului și participare publică. Delegația Comunității la reuniunea Comisiei OSPAR care a adoptat aceste instrumente s-a declarat satisfăcută, în ceea ce privește aspecte de competența CE, de faptul că a contribuit la consensul care a condus la adoptarea pachetului și că acest lucru va oferi o bună bază de dezvoltare a legislației europene ca urmare a concluziilor Consiliului European privind CCS. CE a declarat, însă, că este posibil să fie nevoie să suspende termenul de 200 de zile pentru intrarea în vigoare [a Deciziilor OSPAR 2007/1 și 2007/2] în cazul în care nu va putea respecta calendarul. O astfel de scrisoare de suspendare nu trebuie percepută ca un semnal negativ, deoarece CE dorește să ratifice la momentul cuvenit.

7. Intenția Comisiei Europene este ca toate elementele constituind cadrul de reglementare CCS să fie instituite pentru a permite realizarea CCS sub cele mai bune auspicii, în conformitate cu concluziile Consiliul European. Comisia Europeană a propus o directivă a Parlamentului European și a Consiliului cu privire la stocarea geologică a dioxidului de carbon, care va institui un regim permisiv care să acopere, între altele, compoziția fluxului de CO2, alegerea amplasamentului, monitorizarea și raportarea, închiderea amplasamentului, măsurile corective în caz de scurgeri, securitatea financiară și condițiile privind transferul de responsabilitate către stat, astfel încât să se garanteze faptul că cerințele necesare sunt disponibile în vederea stocării sigure și în condiții de securitate a CO2.

De aceea, este necesară aprobarea de către Comunitatea a amendamentelor la anexele II și III la Convenția OSPAR, după cum se prevede în continuare.

2009/0071 (CNS)

Propunere de

DECIZIE A CONSILIULUI

privind aprobarea, în numele Comunității Europene, a modificărilor la anexa II și la anexa III la Convenția privind protecția mediului marin al Atlanticului de nord-est (Convenția OSPAR) cu privire la captarea și stocarea dioxidului de carbon în formațiunile geologice

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 175 alineatul (1), coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză și cu articolul 300 alineatul (3) primul paragraf,

având în vedere propunerea Comisiei[2],

având în vedere avizul Parlamentului European[3],

întrucât:

8. Comunitatea este parte contractantă la Convenția privind protecția mediului marin al Atlanticului de nord-est (Convenția OSPAR) ca urmare a Deciziei 98/249/CE a Consiliului din 7 octombrie 19971.

9. Convenția urmărește prevenirea și eliminarea poluării, precum și protejarea zonei maritime împotriva efectelor dăunătoare ale activității umane. Convenția a intrat în vigoare la 25 martie 1998.

10. Comisia a luat parte la negocierea acestor trei modificări, în conformitate cu Concluziile Consiliului privind directivele de negociere la Convenția privind protecția mediului marin al Atlanticului de nord-est și la adoptarea prin consens a modificărilor la anexele II și III, la reuniunea organismului executiv al Convenției OSPAR (Comisia OSPAR) în perioada 25-29 iunie 2007 la Ostende (Belgia).

11. Consiliul European a îndemnat statele membre să depună eforturi de consolidare a cercetării și a dezvoltării și să elaboreze până în 2020, dacă este posibil, cadrul tehnic, economic și de reglementare necesar pentru a introduce pe piață tehnologii de captare și stocare a dioxidului de carbon (CCS) care respectă mediul prin noi centrale de producere a energiei electrice pe bază de combustibili fosili, și se așteaptă ca acest lucru să implice eliminarea obstacolelor juridice din calea CCS din Convenția OSPAR.

12. Este necesară aprobarea de către Comunitate a prezentei decizii,

DECIDE:

Articolul 1

Modificările la anexele II și III la Convenția privind protecția mediului marin al Atlanticului de nord-est, convenite la Ostende în luna iunie 2007 se aprobă în numele Comunității Europene.

Textul modificărilor este redat în anexa la prezenta decizie.

Articolul 2

Pre ședintele Consiliului este autorizat prin prezenta să desemneze persoana sau persoanele împuternicite să depoziteze, în numele Comunității Europene, instrumentul de aprobare pe lângă Guvernul Republicii Franceze, în conformitate cu articolul 17 alineatul (1) și articolul 15 alineatul (4) din Convenția privind protecția mediului marin al Atlanticului de nord-est.

Articolul 3

Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene .

Adoptată la Bruxelles,

Pentru Consiliu

Președintele

ANEXĂ

Modificări la anexa II și la anexa III la Convenție cu privire la stocarea dioxidului de carbon în formațiuni geologice

REAMINTIND obligațiile generale de la articolul 2 din Convenția privind protecția mediului marin al Atlanticului de nord-est,

PREOCUPAȚI GRAV de implicațiile pentru mediul marin ale schimbărilor climatice și ale acidifierii oceanelor datorită concentrațiilor crescute de dioxid de carbon din atmosferă,

SUBLINIIND nevoia de dezvoltare în continuare a formelor regenerabile și cu conținut redus de carbon de producere și utilizare a energiei,

REAMINTIND că stocarea și captarea dioxidului de carbon nu reprezintă o obligație pentru statele contractante ale Convenției, ci o opțiune a cărei utilizare părțile contractante pot alege, în mod individual, să o permită,

RECUNOSCÂND faptul că procedura de captare și stocare a dioxidului de carbon reprezintă numai una dintre opțiunile din portofoliul privind reducerea sau prevenirea emisiilor de dioxid de carbon, și nu trebuie considerată drept substitut pentru alte mijloace de reducere a monoxidului de carbon,

CONSTATÂND că, de la adoptarea Convenției, evoluția tehnologică a făcut posibilă captarea dioxidului de carbon de la sursele industriale și de la acelea aferente energiei, transportul și injectarea acestuia în formațiunile geologice din subsolul marin în vederea izolării pe termen lung de atmosferă și de mare,

CONSTATÂND DE ASEMENEA că reglementarea acestei activități face parte din domeniul de aplicare al convenției,

SALUTÂND activitatea Panelului interguvernamental privind schimbările climatice și, în special, raportul privind captarea și stocarea dioxidului de carbon,

SUBLINIIND nevoia de stocare a fluxurilor de dioxid de carbon astfel încât să se asigure protecția mediului,

SALUTÂND, TOTODATĂ, adoptarea modificării în sensul includerii fluxurilor de dioxid de carbon din procesele de captare a dioxidului de carbon în vederea sechestrării în formațiunile geologice din subsolul marin în anexa I la Protocolul din 1996 la Convenția privind prevenirea poluării marine prin deversarea de deșeuri și de alte materii din 1972 (Protocolul de la Londra),

RECUNOSCÂND activitatea Grupului tehnic de lucru intersesiuni privind sechestrarea dioxidului de carbon din cadrul Grupului științific instituit în temeiul Convenției de la Londra și al protocoalelor și concluziilor acesteia, după cum se arată în raportul LC/SG-CO2 1/7 al acestuia,

RECUNOSCÂND, de asemenea, activitatea Comitetului pentru industria offshore, a Comitetului pentru biodiversitate și a Grupului de corespondență intersesiuni cu privire la stocarea dioxidului de carbon în formațiunile geologice din subsolul marin,

DORIND să reglementeze, în temeiul prezentei convenții, stocarea în formațiuni geologice din subsolul marin a fluxurilor de dioxid de carbon captat în vederea asigurării protecției zonei maritime,

REAMINTIND dispozițiile articolului 15 și articolului 17 din convenție referitoare la modificarea anexelor la aceasta,

CONFIRMÂND faptul că respectivele modificări se limitează la stocarea fluxurilor de dioxid de carbon în formațiuni geologice,

SUBLINIIND faptul că asemenea modificări nu se pot interpreta ca legitimizând eliminarea oricăror alte deșeuri sau materii exclusiv în scopul eliminării acestora,

RECUNOSCÂND că un cadru de reglementare și orientare cu privire la stocarea fluxurilor de dioxid de carbon în formațiuni geologice va contribui la protejarea pe termen scurt și lung a zonei maritime. Recunoscând nevoia de elaborare de norme în vederea stabilirii de drepturi și responsabilități clare legate de accesul la proprietate și care să clarifice responsabilitățile în perioadele pre- și post-închidere. Orientările se vor înscrie în cadrul acțiunilor care urmează să fie întreprinse în domeniul stocării fluxurilor de dioxid de carbon în formațiuni geologice,

Părțile contractante la Convenția privind protecția mediului marin al Atlanticului de nord-est adoptă următoarele modificări la anexele II și III la convenție:

La anexa II articolul 3 alineatul (2) se adaugă o literă nouă, (f), după cum urmează:

(f) fluxurile de dioxid de carbon rezultate din procesele de captare de dioxid de carbon în vederea stocării, cu condiția ca:

i. eliminarea să se realizeze într-o formațiune geologică de subsol;

ii. fluxurile să constea, majoritar, din dioxid de carbon. Fluxurile pot conține, incidental, substanțe asociate derivate din materialul sursă și din procesele de captare, transport și stocare utilizate;

iii. niciun fel de deșeuri sau alte materii să nu fie adăugate în scopul eliminării acestora;

iv. să se urmărească confinarea permanentă a acestor fluxuri în formațiunile respective și să nu se producă consecințe negative semnificative pentru mediul marin, sănătatea umană și alte utilizări legitime ale zonei maritime.

La anexa III articolul 3 se adaugă noile alineate (3) și (4), după cum urmează:

3. Interdicția menționată la alineatul (1) din prezentul articol nu se aplică fluxurilor de dioxid de carbon rezultate din procesele de captare în vederea stocării, cu condiția ca:

(a) eliminarea să se realizeze într-o formațiune geologică de subsol;

(b) fluxurile să constea, majoritar, din dioxid de carbon. Fluxurile pot conține, incidental, substanțe asociate derivate din materialul sursă și din procesele de captare, transport și stocare utilizate;

(c) niciun fel de deșeuri sau alte materii să nu fie adăugate în scopul eliminării acestora;

(d) să se urmărească confinarea permanentă a acestor fluxuri în formațiunile respective și să nu se producă consecințe negative semnificative pentru mediul marin, sănătatea umană și alte utilizări legitime ale zonei maritime.

4 . Părțile contractante se asigură că niciun fel de fluxuri dintre cele prevăzute la alineatul (3) nu se elimină în formațiunile geologice de subsol în absența autorizării sau a reglementării de către autoritățile lor de resort. Autorizațiile sau reglementările în cauză aplică în special deciziile, recomandările și alte acorduri relevante și aplicabile, adoptate în temeiul convenției.

[1] JO C 104, [3.4.1998], p. [1-1].

[2] JO C , , p. .

[3] JO C , , p. .