Glosarul termenilor şi abrevierilor

Codecizie : în cadrul procedurii de codecizie, Consiliul exercită puterea legislativă împreună cu Parlamentul European. Cele două instituţii pot însă acţiona numai pe baza unei propuneri a Comisiei (singura cu drept de iniţiativă).

Comitetul pentru evaluările de impact (IAB – Impact Assessment Board) : organism care îşi desfăşoară activitatea pe lângă Secretariatul General al Comisiei şi care controlează calitatea fiecărui raport de evaluare de impact, publicând un aviz în urma controlului respectiv. Comitetul este compus din cinci membri: patru directori provenind din diferite direcţii generale şi secretarul general adjunct al Comisiei.

Comitologie : sistem format din mai multe comitete, în cadrul căruia se asigură controlul actelor delegate implementate de Comisia Europeană. Comitetele respective sunt compuse din reprezentanţi ai statelor membre şi sunt împuternicite să exercite un anumit control referitor la aspecte delegate ţinând de legislaţia secundară adoptată de Consiliu şi, în cazurile în care se aplică procedura codeciziei, de Parlamentul European. Reprezentanţii Comisiei prezidează aceste reuniuni, Comisia furnizând şi sprijinul de secretariat necesar.

Directori şi experţi pentru un cadru de reglementare mai bun (DEBR – Directors and Experts for Better Regulation) : grup de experţi format din persoane cu responsabilităţi în domeniul îmbunătăţirii cadrului de reglementare, din statele membre ale UE şi din alte state europene. DEBR se reuneşte de două ori pe an, sub conducerea preşedinţiei Consiliului aflate în acel moment la început de mandat. Misiunea acestui grup este de a face schimb de idei şi de a contribui la dezvoltarea iniţiativelor existente ale UE şi ale statelor sale membre vizând reducerea birocraţiei şi îmbunătăţirea legislaţiei.

DPE : deputat în Parlamentul European.

EI : evaluare de impact.

Foaie de parcurs : un document succint care prezintă o descriere iniţială a unei iniţiative planificate a Comisiei, inclusiv informaţii cu privire la principalele aspecte care urmează să fie evaluate în cadrul EI şi cu privire la planificarea activităţilor aferente EI. Aceste foi de parcurs îndeplinesc două funcţii: furnizează un calendar estimativ pentru propunerea în cauză şi specifică modul în care se va efectua evaluarea de impact. Foile de parcurs se publică după adoptarea Programului legislativ şi de lucru al Comisiei (PLLC).

Grup de lucru al Consiliului (GL) : grup de lucru din cadrul Consiliului Uniunii Europene, specializat întrun anumit domeniu de politici şi format din delegaţi ai tuturor statelor membre. Acest grup pregătește textele legislative care urmează să fie adoptate de către consiliul de miniştri relevant.

Grupul la nivel înalt al părţilor interesate independente privind sarcina administrativă ("Grupul Stoiber") : acest grup îndeplineşte un rol consultativ pe lângă Comisie referitor la Programul de acţiune pentru reducerea sarcinii administrative. Preşedintele grupului este dr. Edmund Stoiber, fost prim-ministru al landului Bavaria. Ceilalţi membri sunt reprezentanţi ai unor organizaţii importante ale părţilor interesate din acest domeniu. Mandatul grupului expiră în 2010.

Grupul Mandelkern : grup consultativ la nivel înalt, compus din experţi în materie de reglementare din statele membre şi din cadrul Comisiei Europene. Acest grup a fost creat de miniştrii administraţiei publice din statele membre în noiembrie 2000, preşedintele său fiind francezul Dieudonné Mandelkern, fost membru al Conseil d'État. Printre alte propuneri, grupul a recomandat, în 2001, elaborarea de către Comisie a unui instrument pentru evaluarea impactului social, economic şi de mediu al propunerilor legislative.

Logică de intervenţie : logica de intervenţie reprezintă legătura conceptuală dintre, pe de o parte, resursele mobilizate pentru o intervenţie şi, pe de altă parte, producerea realizărilor imediate ale acesteia şi, ulterior, impactul acesteia din perspectiva rezultatelor şi a efectelor.

Modelul costului standard (MCS) : metodă prin care se evaluează costurile suportate pentru îndeplinirea obligaţiilor impuse de legislaţie pe planul informării. În cadrul acestei metode, costul se calculează pe baza costului mediu unitar al activităţii administrative impuse, înmulţit cu numărul total al activităţilor efectuate pe parcursul unui an.

Programul legislativ şi de lucru al Comisiei (PLLC) : prin intermediul acestui document, publicat în luna noiembrie a fiecărui an, Comisia îşi prezintă iniţiativele, legislative sau de alt tip, planificate pentru anul următor. PLLC nu include toate iniţiativele care urmează să fie propuse în anul în cauză, însă identifică iniţiativele de politici de importanţă majoră. Astfel, PLLC vine să detalieze priorităţile de politici şi iniţiativele care au fost indicate în SPA.

Raportor : termen utilizat în cadrul Parlamentului European pentru a desemna deputatul sau deputaţii în PE responsabil(i) de o anumită propunere sau de un anumit raport. Raportorii alternativi sunt deputaţi care se ocupă de o propunere, dar care aparţin altor grupuri politice decât raportorul oficial al PE pentru propunerea respectivă.

Sarcina administrativă : costurile suportate de întreprinderi, pe plan administrativ şi pe planul informării, pentru a se conforma obligaţiilor legale.

Strategia politică anuală (SPA) : strategia anuală de politici a Comisiei stabileşte, în prima parte a anului n-1, priorităţile de politici şi iniţiativele-cheie pentru anul n. În acelaşi timp, prin intermediul strategiei se alocă şi resursele financiare şi umane pentru aceste iniţiative prioritare. Strategia serveşte drept bază pentru schimbul de opinii cu Parlamentul European şi Consiliul pe tema politicilor care definesc programul Comisiei.

Transpunere : în dreptul Uniunii Europene, proces prin care statele membre conferă putere de lege în legislaţia naţională unei directive UE, prin adoptarea unei legislaţii corespunzătoare de punere în aplicare.

Sinteză

I. Evaluarea de impact reprezintă unul din elementele esențiale ale politicii Comisiei privind "o mai bună legiferare", politică ce vizează îmbunătățirea și simplificarea legislației noi și a celei deja existente. Evaluarea de impact are rolul de a contribui la procesele decizionale prin colectarea și analizarea sistematică de informații cu privire la intervențiile planificate și prin estimarea impactului probabil al acestor intervenții. Evaluarea de impact trebuie să furnizeze organismelor implicate în adoptarea deciziilor legislative un punct de reper pe baza căruia să poată alege modalitatea optimă pentru abordarea problemei identificate.

II. În cadrul auditului s-a analizat dacă evaluările de impact furnizau un sprijin pentru procesul decizional din instituţiile UE. Auditul a examinat, în special, măsura în care:

- Comisia a elaborat evaluări de impact la formularea propunerilor sale, iar Parlamentul European şi Consiliul au consultat aceste evaluări în cadrul procesului legislativ;

- procedurile Comisiei pentru evaluările de impact au sprijinit în mod corespunzător procesul de elaborare a iniţiativelor Comisiei; și

- conţinutul rapoartelor de evaluare de impact ale Comisiei a fost unul corespunzător, iar modul de redactare a constatărilor a fost de natură să permită luarea în considerare a acestora în procesul decizional.

III. Perioada examinată a fost 2003-2008, auditul implicând, printre altele, următoarele demersuri: compararea a diferite sisteme de evaluare de impact utilizate pe plan internațional, analiza unui eșantion de evaluări de impact ale Comisiei, precum și interviuri și sondaje cu subiecţi (atât din interiorul, cât şi din exteriorul Comisiei) implicaţi în elaborarea, examinarea şi utilizarea evaluărilor de impact ale Comisiei. Constatările au fost analizate în raport cu acordurile interinstituționale relevante, cu orientările Comisiei și cu un ansamblu de bune practici reflectate în documentele de politici sau indicate de OCDE. În cadrul auditului, Curtea a beneficiat de sprijin şi de consiliere din partea unor grupuri de experţi.

IV. "O mai bună legiferare" reprezintă responsabilitatea tuturor instituţiilor UE implicate în procesul legislativ. Per ansamblu, rezultatele auditului au arătat că, mai ales în ultimii ani, evaluările de impact s-au dovedit eficace ca sprijin pentru procesul decizional din instituţiile UE. S-a constatat, îndeosebi, că începând din 2002 Comisia a procedat la instituirea unui sistem amplu de evaluare de impact. Evaluarea de impact a devenit parte integrantă a procesului de elaborare de politici din cadrul Comisiei și a fost utilizată de Comisie pentru mai buna formulare a inițiativelor acesteia. Evaluările de impact ale Comisiei sunt sistematic transmise Parlamentului European şi Consiliului pentru a sprijini procesul decizional legislativ, utilizatorii din ambele instituţii considerând că aceste documente sunt utile în analiza propunerilor Comisiei. Pe de altă parte, evaluările de impact ale Comisiei nu erau actualizate pe parcursul procedurii legislative, iar Parlamentul European și Consiliul nu au efectuat decât rareori evaluări de impact cu privire la amendamentele pe care le-au introdus.

V. Referitor la procedurile utilizate de Comisie pentru evaluările de impact, precum și referitor la conținutul rapoartelor de evaluare de impact și la modul de redactare a acestora, auditul a pus în lumină o serie de aspecte care ar putea suporta îmbunătăţiri:

(i) Comisia nu publica o listă exhaustivă a inițiativelor legislative din afara Programului legislativ şi de lucru al Comisiei (PLLC) care erau selectate pentru evaluările de impact și nici nu explica de ce erau selectate anumite inițiative în defavoarea altora. Consultările cu părțile interesate erau utilizate pe scară largă ca sursă de contribuții inițiale, însă versiunile preliminare ale rapoartelor EI nu erau supuse acestor consultări. S-au constatat ameliorări recente în controlul intern de calitate al evaluărilor de impact ale Comisiei, dar s-a constatat, de asemenea, că se puteau aduce îmbunătăţiri în ceea ce priveşte promptitudinea intervenţiei Comitetului pentru evaluările de impact (IAB);

(ii) în general, rapoartele de evaluare de impact ale Comisiei furnizau descrieri corespunzătoare ale problemelor vizate şi specificau obiectivele avute în vedere. S-a constatat că atât aceste două secțiuni, cât și alte secțiuni obligatorii ale rapoartelor de evaluare de impact respectau orientările Comisiei. Cu toate acestea, rezultatele principale şi mesajele-cheie din cadrul rapoartelor de evaluare de impact nu sunt întotdeauna uşor de sesizat de către cititor, iar compararea impactului diferitelor opţiuni de politici prezentate într-un raport este uneori dificilă. Problemele legate de cuantificarea impactului şi de exprimarea monetară a acestuia au la bază probleme legate de disponibilitatea datelor necesare. Nu în ultimul rând, costurile de punere în aplicare a legislației și de asigurare a respectării acesteia nu erau întotdeauna analizate şi cuantificate în mod suficient, observație valabilă și pentru sarcina administrativă potențială a legislației propuse.

VI. Curtea consideră că, la elaborarea noilor intervenţii şi la modificarea celor existente, Comisia ar trebui să acorde atenţia cuvenită principiilor de claritate a obiectivelor, de simplificare, de realism, de transparenţă şi de asumare a responsabilităţii. Parlamentul European, Consiliul şi Comisia s-ar putea servi de constatările şi de recomandările din prezentul raport în momentul în care vor proceda la revizuirea acordurilor interinstituţionale privind "o mai bună legiferare" şi "o abordare comună asupra evaluării de impact".

Introducere

"O mai bună legiferare" (îmbunătăţirea cadrului de reglementare) în contextul UE

1. Politica elaborată de Comisie cu privire la "o mai bună legiferare" vizează o mai bună concepere a noii legislaţii, precum şi simplificarea legislaţiei existente [1]. Iniţiativa privind "o mai bună legiferare" a venit să răspundă necesităţii exprimate în cadrul Consiliului European de la Göteborg şi al celui de la Laeken, din 2001, referitor la:

- simplificarea şi îmbunătăţirea cadrului de reglementare din Uniunea Europeană; şi

- luarea în considerare a efectelor diferitelor propuneri din perspectivă economică, socială şi de mediu.

2. Între timp, Comisia Europeană a introdus o serie de măsuri, prin care şi evaluarea de impact (EI), pentru a ameliora modul în care procedează la conceperea intervenţiilor (a se vedea caseta 1).

Caseta 1

Instrumente de politici în sprijinul "unei mai bune legiferări"

simplificarea legislaţiei existente;

evaluarea şi, dacă este cazul, retragerea măsurilor aflate încă în stadiu de propunere;

monitorizarea şi reducerea "sarcinii administrative";

desfăşurarea de consultări cu părţile interesate [2]; şi

evaluarea de impact (EI).

Evaluarea de impact ca instrument de îmbunătăţire a cadrului de reglementare

Sfera de cuprindere a sistemului de evaluare de impact utilizat de Comisie

3. Evaluările de impact se realizează pentru propunerile legislative şi pentru alte iniţiative ale Comisiei. Toate iniţiativele majore, cu impact semnificativ, din sfera legislativă, bugetară şi a definirii politicilor trebuie să facă obiectul unei evaluări de impact. Iniţiativele majore din sfera politicilor sunt definite drept iniţiativele prezentate în Strategia politică anuală (SPA) sau, ulterior, în Programul legislativ şi de lucru al Comisiei (PLLC), cu anumite excepţii clar specificate. De asemenea, şi alte iniţiative semnificative pot face obiectul unei evaluări de impact, în funcţie de situaţia particulară a acestora [3].

4. Sistemul de EI al Comisiei se aplică, de asemenea, şi în cazul legislaţiei UE deja existente, în cazurile de revizuire sau de actualizare a acquis-ului comunitar, de exemplu în cadrul "programului continuu de simplificare". În 2009, sistemul de EI al Comisiei a fost extins astfel încât să includă şi normele de aplicare (sau deciziile din cadrul "comitologiei"). Aceste norme de aplicare reprezintă o sursă importantă de legislaţie UE, având în vedere că aproximativ 250 de comitete adoptă în jur de 2600 de astfel de măsuri în fiecare an. Aproximativ 1000 dintre aceste măsuri se bazează pe legislaţie adoptată în cadrul procedurii de codecizie [4].

Acoperirea sistemului de evaluare de impact utilizat de Comisie este mai largă decât cea a sistemelor naţionale comparabile

5. Doar câteva state membre dispun de sisteme de evaluare de impact care să poată fi considerate complet operaţionale [5]. În plus, sistemul de EI al Comisiei are o sferă de cuprindere diferită şi, într-o anumită măsură, mai extinsă faţă de alte sisteme din statele membre ale OCDE (a se vedea anexa I):

- în primul rând, alte sisteme de EI (precum cel din SUA) vizează doar normele de aplicare (măsuri care vin să detalieze dispoziţiile unor legi deja adoptate de Congresul SUA; în contextul UE, aceste măsuri pot fi comparate cu "deciziile comitologice"); și

- în al doilea rând, anumite state europene (precum Ţările de Jos şi Germania) se axează, în cadrul analizelor vizând noile legi propuse, pe evaluarea sarcinii administrative. În cazul Comisiei, acesta reprezintă doar unul dintre aspectele analizate în cadrul EI.

Conţinutul rapoartelor de evaluare de impact ale Comisiei

6. Rapoartele întocmite în urma acestor evaluări de impact ar trebui să identifice şi să evalueze problema abordată, precum şi obiectivele urmărite; de asemenea, rapoartele ar trebui să prezinte principalele opţiuni existente pentru îndeplinirea obiectivului de politici şi să conţină o analiză a impactului probabil al acestor opţiuni pe plan economic, social şi de mediu. În plus, în aceste documente ar trebui să se prezinte o analiză a sarcinii administrative potenţiale care ar urma să fie generată de opţiunile propuse, să se evalueze eventualele probleme de implementare a măsurii şi de asigurare a respectării acesteia şi să se indice mecanisme corespunzătoare de monitorizare şi de evaluare pentru intervenţia sau pentru programul în cauză [6].

Sistemul de evaluare de impact utilizat de Comisie – repartizarea responsabilităţilor în cadrul organizaţiei, aspecte procedurale şi costuri

7. Fiecărei direcţii generale (DG) din cadrul Comisiei îi revine responsabilitatea elaborării propriilor evaluări de impact, respectând orientările Comisiei. Prima versiune a acestor orientări a apărut în 2002, ulterior textul fiind actualizat de trei ori, cel mai recent în ianuarie 2009 [7]. Evaluările de impact sunt efectuate de personalul responsabil de iniţiativa de politici în cauză, acesta beneficiind de sprijin din partea unor unităţi specializate de "asistenţă EI". Începând din 2007, Comisia dispune de un "comitet pentru evaluările de impact" (IAB – Impact Assessment Board), care asigură controlul calităţii şi sprijin în ceea ce priveşte calitatea pentru toate evaluările de impact ale Comisiei [8].

8. Atunci când propunerea este supusă consultării interservicii, ea trebuie însoţită de un proiect preliminar de raport EI. În momentul în care este înaintată Colegiului Comisarilor, în vederea adoptării definitive, propunerea legislativă trebuie însoţită de textul final al raportului EI. Raportul EI final se transmite, de asemenea, Parlamentului European şi Consiliului, împreună cu textul definitiv al propunerii, raportul fiind publicat şi pe site-ul internet "Europa" [9].

Acordurile interinstituţionale dintre Parlamentul European, Consiliu şi Comisie

9. În Acordul interinstituţional privind o mai bună legiferare, din 2003, Parlamentul European, Consiliul şi Comisia au convenit "... asupra contribuției pozitive a analizelor de impact la îmbunătățirea calității legislației comunitare, în ceea ce privește atât sfera de aplicare, cât și conținutul acesteia" [10]. În 2005, Parlamentul European (PE), Consiliul şi Comisia au semnat un nou acord interinstituţional, referitor la "o abordare comună asupra evaluării de impact" [11].

10. În 2005, Parlamentul European, Consiliul şi Comisia au convenit ca acest al doilea acord interinstituţional să fie reanalizat până la sfârşitul anului 2007 [12]. Demersul de reexaminare nu a avut însă loc până în acest moment. Ca etapă pregătitoare, în 2008, Parlamentul European, Consiliul şi Comisia au elaborat "rapoarte de situaţie", în care şi-au prezentat opiniile referitor la "abordarea comună asupra EI" aşa cum a funcţionat aceasta începând din 2005 [13].

11. Parlamentul European a adoptat, în mai multe rânduri, rezoluţii privind îmbunătăţirea cadrului de reglementare şi utilizarea EI, în aceste rezoluţii EI fiind, în general, prezentată drept utilă ca instrument de sprijin pentru procesul decizional din cadrul UE [14]. De asemenea, Consiliul s-a angajat, în cadrul concluziilor sale recente privind îmbunătăţirea cadrului de reglementare, să continue să utilizeze, pe tot parcursul procesului de negociere, rapoartele de evaluare de impact ale Comisiei şi avizele IAB aferente [15]. Parlamentul European şi Consiliul au transmis Curţii puncte de vedere cu privire la temele abordate în prezentul raport (în anexă la prezentul raport figurează scrisori din partea preşedinţilor Parlamentului European şi Consiliului Uniunii Europene).

12. Figura 1 oferă o privire de ansamblu asupra rolului evaluării de impact în elaborarea iniţiativelor Comisiei şi a propunerilor sale legislative şi în luarea deciziilor cu privire la acestea.

Figura 1

Rolul evaluării de impact în elaborarea iniţiativelor Comisiei şi a propunerilor sale legislative şi în luarea deciziilor cu privire la acestea

+++++ TIFF +++++

Sfera şi abordarea auditului

13. În cadrul auditului s-a analizat dacă evaluările de impact ale Comisiei furnizau un sprijin pentru procesul decizional din instituţiile UE. Auditul a examinat, în special, măsura în care:

- Comisia a elaborat EI la formularea propunerilor sale, iar Parlamentul European şi Consiliul au consultat aceste evaluări în cadrul procesului legislativ;

- procedurile Comisiei pentru efectuarea EI au sprijinit în mod corespunzător procesul de elaborare a iniţiativelor Comisiei; şi

- conţinutul rapoartelor EI ale Comisiei a fost unul corespunzător, iar modul de redactare a constatărilor a fost de natură să permită luarea în considerare a acestora în procesul decizional.

14. Perioada examinată a fost 2003-2008. Auditul a implicat, printre altele, următoarele demersuri:

- compararea anumitor elemente ale sistemului Comisiei cu alte sisteme de EI;

- analiza statisticilor privind elaborarea de EI şi a unui eşantion de rapoarte de EI (analiză tip "tabelă de punctaj" cu privire la cinci direcţii generale, vizând aproximativ un sfert din toate evaluările de impact elaborate în perioada auditată); şi

- interviuri şi chestionare, cu subiecţi implicaţi în elaborarea, examinarea şi utilizarea evaluărilor de impact ale Comisiei, atât din interiorul, cât şi din exteriorul Comisiei.

Anexa II conţine o prezentare mai detaliată a metodologiei auditului.

15. Constatările au fost analizate în raport cu acordurile interinstituţionale relevante [16], cu orientările Comisiei [17] şi cu un ansamblu de bune practici reflectate în documentele de politici [18] sau indicate de OCDE [19]. Curtea a invitat grupuri de experţi, ai căror membri îşi desfăşoară activitatea în domeniul EI şi al îmbunătăţirii cadrului de reglementare, să ofere sprijin şi consiliere în cadrul auditului.

16. Sfera auditului nu a inclus analiza calităţii diferitelor texte legislative sau a procesului legislativ propriu-zis.

Observaţii

Utilizarea evaluărilor de impact în cadrul procesului decizional de la nivelul Comisiei, al Parlamentului European şi al Consiliului

17. Evaluările de impact contribuie la procesul decizional prin colectarea şi analizarea sistematică de informaţii cu privire la intervenţiile planificate şi prin estimarea impactului probabil al acestor intervenţii [20]. Acordurile interinstituţionale relevante dintre Parlamentul European, Consiliu şi Comisie precizează că EI trebuie, în primul rând, să vină în sprijinul Comisiei la elaborarea iniţiativelor de politici şi a propunerilor legislative ale acesteia. Ulterior, în cadrul procedurii legislative, EI prezentate de Comisie şi, dacă este cazul, cele elaborate de Parlamentul European şi de Consiliu trebuie să furnizeze informaţiile necesare pentru ca legiuitorii să poată hotărî cu privire la modalitatea optimă de tratare a problemei identificate.

18. În acest sens, în cadrul auditului s-au avut în vedere următoarele elemente:

- măsura în care Comisia a procedat la evaluări de impact pentru propunerile sale legislative şi pentru celelalte iniţiative ale sale şi măsura în care EI au fost utilizate în mod activ în procesul de elaborare de politici de către Comisie şi în cadrul elaborării propunerilor legislative ale acesteia;

- măsura în care utilizatorii din cadrul Parlamentului European şi al Consiliului au perceput evaluările de impact ale Comisiei ca având o contribuţie la procesul decizional legislativ şi măsura în care evaluările au reprezentat un factor de influenţă în cadrul discutării propunerilor legislative în comisiile şi în grupurile de lucru relevante; şi

- măsura în care legiuitorii au procedat la evaluări de impact pentru amendamentele de substanţă pe care le-au propus sau în care au solicitat Comisiei actualizarea evaluărilor sale de impact în lumina amendamentelor respective şi măsura în care organismele naţionale au furnizat informaţii suplimentare în sprijinul procesului decizional legislativ de la nivelul UE.

Evaluările de impact reprezintă un sprijin pentru Comisie în formularea propunerilor acesteia

Numărul de evaluări de impact efectuate a crescut în mod semnificativ din 2003

19. În perioada auditată, evaluarea de impact a fost puternic sprijinită la nivel instituţional, evaluările de acest tip fiind folosite din ce în ce mai mult pentru a sta la baza procesului de elaborare a iniţiativelor de politici şi a propunerilor legislative ale Comisiei [21]. La nivel global, Comisia a publicat 404 rapoarte de evaluare de impact în perioada auditată. Numărul de EI efectuate anual a crescut din 2003, atingând nivelul de 121 de rapoarte în 2008 (a se vedea figura 2).

Figura 2

Numărul de evaluări de impact efectuate în fiecare an

+++++ TIFF +++++

Sursa: Comisia Europeană.

Obiectivul Comisiei privind acoperirea iniţiativelor din PLLC a fost atins...

20. Selecţia iniţiativelor care urmează să facă obiectul EI reprezintă o decizie importantă, din perspectiva implicaţiilor politice şi din cea a resurselor necesare. Pentru perioada auditată, principalul criteriu de selecţie a fost prezenţa iniţiativei în cauză în PLLC, document în care sunt prezentate, conform strategiei politice anuale (SPA), iniţiativele majore de politici ale Comisiei (a se vedea caseta 2).

21. La nivelul perioadei 2003-2008, s-au realizat EI pentru 69 % din totalul iniţiativelor incluse în PLLC. Din 2005, în conformitate cu setul de criterii stabilit de Comisie la momentul respectiv, s-au realizat evaluări de impact pentru toate iniţiativele relevante din PLLC – iniţiativele considerate a avea un impact semnificativ.

Caseta 2

Criteriile pentru selectarea iniţiativelor urmând să facă obiectul EI

În 2003, primul an de implementare a sistemului de EI, Comisia a decis să selecteze un anumit număr de propuneri care să facă obiectul EI. Selecţia realizată de Comisie a avut la bază următoarele criterii: importanţa propunerilor în raport cu priorităţile de politici, măsura în care serviciile sale puteau realiza evaluările într-un termen limitat, precum şi asigurarea unui raport echilibrat între diferitele tipuri de propuneri şi implicarea în acest demers a unei diversităţi de servicii ale Comisiei. 2004 a fost primul an în care procedura EI a fost complet integrată în ciclul de programare, utilizarea EI fiind acum extinsă astfel încât să acopere o serie de propuneri din PLLC considerate a avea un impact semnificativ [22]. Începând din 2005, este obligatoriu să se realizeze EI pentru toate iniţiativele specificate în PLLC [23], cu excepţia anumitor tipuri de iniţiative [24].

... şi există o tendinţă din ce în ce mai puternică de a realiza evaluări de impact şi pentru iniţiativele neincluse în PLLC

22. În măsura permisă de normele sale şi pe baza aprecierii fiecărui caz în parte, Comisia a elaborat EI şi pentru iniţiative neincluse în PLLC [25]. În această categorie s-au încadrat majoritatea evaluărilor de impact efectuate în 2008 (a se vedea figura 3).

Evaluarea de impact devine o practică standard la elaborarea de politici de către Comisie

23. Utilizarea evaluărilor de impact devine din ce în ce mai mult parte integrantă a culturii de lucru existente în cadrul Comisiei referitor la elaborarea politicilor. În ultimii ani, Comisia a oferit un program amplu de formare în domeniul metodologiei pentru EI. Modalitatea de elaborare a EI este precizată în orientările Comisiei privind evaluarea de impact, publicate de Secretariatul General şi aplicabile în cadrul tuturor departamentelor şi serviciilor. Din 2002, acest document a fost actualizat în trei rânduri, cel mai recent în ianuarie 2009 [26].

Figura 3

Evaluările de impact PLLC şi non-PLLC aferente perioadei 2005-2008

+++++ TIFF +++++

Sursa: Analiza Curţii de Conturi Europene asupra datelor furnizate de Comisie.

24. Începând din 2007, un "comitet pentru evaluările de impact" (IAB) sprijinit de Secretariatul General al Comisiei (SG) verifică nivelul de calitate al evaluărilor de impact elaborate de direcţiile generale. În plus, în orientările privind EI s-a introdus de curând cerinţa ca directorii generali să îşi asume responsabilitatea pentru corectitudinea metodologică a documentelor aferente EI, prin semnarea proiectului de raport EI transmis IAB în vederea controlului de calitate [27]. Orientările prevăd, de asemenea, apelul la grupuri de coordonare pentru evaluările de impact, grupuri al căror scop este asigurarea coerenţei între diversele domenii de politici în cadrul exerciţiului EI.

Evaluările de impact sunt utilizate în principal pentru a decide modul de formulare a propunerilor Comisiei

25. În urma auditului s-a constatat că EI nu erau utilizate de Comisie pentru a decide dacă să continue sau nu procesul de elaborare şi lansare a propunerilor. Decizia de a lansa sau nu o iniţiativă se ia, în general, înainte de finalizarea raportului de evaluare de impact. Comisia face apel la EI mai curând pentru a colecta şi a analiza informaţii pe care le utilizează, în cadrul procesului de elaborare de politici, în vederea îmbunătăţirii iniţiativei deja propuse (a se vedea exemplul prezentat în caseta 3).

Caseta 3

Utilizarea evaluării de impact pentru ameliorarea iniţiativei propuse:

În cazul Roaming I [28], s-a menţinut decizia de a interveni legislativ prin intermediul unui regulament [29] (în loc să se apeleze, de exemplu, la o directivă sau să nu se procedeze la nicio intervenţie legislativă), însă propunerea legislativă a fost ajustată pe parcursul procesului de evaluare de impact. În cea de a doua etapă a consultărilor, Comisia propusese o abordare legislativă intitulată Home Pricing Principle (principiul tarifării în raport cu tarifele din statul de origine) ca potenţială soluţie pentru problemele de pe piaţa de roaming. În cadrul evaluării de impact, ulterioară consultării publice, Comisia s-a raliat la punctul de vedere al majorităţii respondenţilor şi în final a propus abordarea European Home Market (piaţa europeană ca piaţă de origine), care furniza o soluţie mai bună pentru problemele de pe piaţa de roaming.

26. Auditul a arătat, de asemenea, faptul că – în special pentru ultimii ani – există o tendinţă de a analiza un număr mai mare de alternative în cadrul EI, precum şi faptul că alocarea resurselor pentru evaluarea iniţiativelor se realizează în funcţie de importanţa acestora din urmă:

- analiza unei game din ce în ce mai largi de alternative de politici: conform funcţionarilor Comisiei însărcinaţi cu elaborarea propunerilor legislative şi a evaluărilor de impact aferente, procesul de evaluare de impact necesita analizarea mai multor alternative decât în trecut pentru elaborarea iniţiativelor de politici. S-a constatat că, pe parcursul perioadei auditate, se produsese o creştere a numărului de alternative prezentate în rapoartele EI. Analiza Curţii a arătat, în special, pentru EI efectuate în 2007 şi în 2008, că serviciile Comisiei examinau din ce în ce mai frecvent în cadrul evaluărilor de impact multiple alternative fezabile pentru actul de reglementare;

- resurse alocate în mod prioritar propunerilor legislative şi iniţiativelor din PLLC: Comisia consideră că analiza celor mai semnificative iniţiative ar trebui să beneficieze de resurse mai consistente decât cea a iniţiativelor mai puţin semnificative. În orientările Comisiei, această abordare este denumită principiul analizei proporţionale [30]. Pe baza estimărilor furnizate de Comisie, se poate demonstra că se alocă mai mult timp evaluărilor de impact efectuate pentru propunerile legislative (faţă de iniţiativele nelegislative) şi celor incluse în PLLC (faţă de cele care nu figurează în acest document) (a se vedea figura 4). Acest lucru arată că alocarea resurselor de către Comisie se realizează în conformitate cu priorităţile prestabilite.

Figura 4

Nivelul mediu de resurse umane utilizat pentru elaborarea rapoartelor EI

+++++ TIFF +++++

Notă: 52 de rapoarte EI.

Sursa: Analiza Curţii de Conturi Europene asupra datelor furnizate de Comisie (2009).

Evaluările de impact sunt utilizate în mod activ în procesul decizional de la nivelul Colegiului Comisarilor

27. În cadrul Comisiei, elaborarea iniţiativelor şi a evaluărilor de impact are loc la nivelul direcţiilor generale aflate sub autoritatea comisarului responsabil de domeniul de politici în cauză. Ulterior, propunerile Comisiei se adoptă de către Colegiul Comisarilor, aceste decizii fiind, în general, pregătite în şedinţele săptămânale ale personalului cabinetelor comisarilor. În urma interviurilor desfăşurate, s-a constatat că, pentru funcţionarii care îşi desfăşoară activitatea în cabinetul unui comisar, rapoartele EI reprezintă o sursă valoroasă de informaţii referitor la propunerile înaintate de ceilalţi comisari şi că evaluările de impact (şi avizele IAB aferente) sunt discutate în mod regulat în şedinţele pregătitoare săptămânale.

Rapoartele de evaluare de impact prezentate de Comisie sunt considerate de majoritatea utilizatorilor din cadrul Parlamentului European şi al Consiliului drept surse relevante de informaţii în sprijinul procesului decizional legislativ

Rapoartele de evaluare de impact elaborate de Comisie se transmit Parlamentului European şi Consiliului împreună cu iniţiativa de politici vizată

28. Rapoartele EI trebuie să fie puse la dispoziţia Parlamentului European şi a Consiliului "pe deplin şi în mod liber", astfel încât legiuitorii să poată avea o imagine cuprinzătoare asupra datelor furnizate prin intermediul acestora [31]. În perioada auditată, toate rapoartele de evaluare de impact care au însoţit propunerile legislative au fost transmise ambelor instituţii.

Caseta 4

Exemplu de "bună practică": evaluare de impact prezentată şi discutată într-un grup de lucru din cadrul unei comisii a Parlamentului European

În cadrul Comisiei pentru piaţa internă şi protecţia consumatorilor, o şedinţă a unui grup de lucru a fost dedicată prezentării şi discutării evaluării de impact privind propunerea de directivă referitoare la drepturile consumatorilor [32]. După o scurtă prezentare a EI, realizată de un reprezentant al Comisiei, mai mulţi deputaţi s-au exprimat cu privire la elementele esenţiale din raportul EI şi au formulat sugestii referitor la aspectele care puteau beneficia de o atenţie suplimentară din partea Comisiei. Acest exemplu demonstrează că evaluările de impact pot juca un rol în informarea legiuitorilor şi că discutarea rapoartelor EI cu deputaţii în Parlamentul European poate furniza Comisiei feedback relevant cu privire la propunerile legislative.

Evaluările de impact realizate de Comisie sunt rareori discutate în şedinţele comisiilor Parlamentului European sau ale grupurilor de lucru ale Consiliului

29. În cadrul Parlamentului European şi al Consiliului, practica recomandată este de a discuta evaluarea de impact a Comisiei pentru fiecare propunere înaintată [33]. Cu toate acestea, practica efectivă constatată se îndepărtează foarte mult de la această abordare recomandată, în ambele instituţii:

- în ceea ce priveşte Parlamentul European, rapoartele EI ale Comisiei nu sunt prezentate şi discutate în mod sistematic în cadrul şedinţelor din comisii. În cadrul auditului s-a constatat că invitaţia de a-şi prezenta evaluările de impact nu era adresată Comisiei decât în cazuri excepţionale (a se vedea exemplul de "bună practică" din caseta 4). Analiza a peste 12000 de documente publice ale comisiilor Parlamentului European din mandatul 2004-2009 a arătat că nu a existat decât un singur document în care să se facă referire în mod explicit la o evaluare de impact a Comisiei [34];

- în orientările interne ale Consiliului se recomandă discutarea evaluărilor de impact ale Comisiei la nivel de grup de lucru (GL) [35]. Conform interviurilor realizate cu reprezentanţi ai Consiliului, decizia cu privire la discutarea oficială a evaluării de impact şi, dacă este necesar, cu privire la organizarea unei prezentări din partea Comisiei se ia la nivelul fiecărui caz în parte, în funcţie de caracteristicile situaţiei (a se vedea exemplul de "bună practică" din caseta 5). Analiza registrului public al Consiliului pentru perioada 2004-2009 a arătat că nu au existat decât patru documente care să facă referire în mod explicit la o evaluare de impact a Comisiei.

Caseta 5

Exemple de "bună practică": evaluări de impact discutate într-un grup de lucru al Consiliului

În perioada auditată, două EI din domeniul politicii energetice au fost prezentate în cadrul grupului de lucru relevant al Consiliului: pachetul legislativ privind piaţa internă pentru energie electrică şi gaze [36] şi pachetul de măsuri de punere în aplicare vizând obiectivele UE pentru 2020 referitoare la schimbările climatice şi la energia regenerabilă [37]. În ambele cazuri, discutarea EI a avut loc la sugestia Comisiei. Cadrul discuţiei nu s-a limitat doar la o şedinţă a GL, evaluările de impact contribuind la dezbaterile din cadrul Consiliului pe tot parcursul procesului decizional legislativ.

Evaluările de impact ale Comisiei vin să furnizeze Parlamentului European şi Consiliului documentaţie relevantă şi utilă în sprijinul propunerilor înaintate

30. Deşi evaluările de impact realizate de Comisie nu sunt menţionate aproape niciodată în mod explicit în documentele oficiale ale Parlamentului European şi ale Consiliului, persoanele care utilizează EI în cadrul acestor două instituţii au afirmat că rapoartele sunt percepute drept surse relevante de informaţii suplimentare în sprijinul propunerilor Comisiei (a se vedea figura 5).

Figura 5

Chestionarul aplicat la nivelul grupurilor de lucru ale Consiliului: contribuţia evaluărilor de impact ale Comisiei la procesul decizional din cadrul Consiliului

Sursa: Chestionarul aplicat de CCE la nivelul grupurilor de lucru ale Consiliului (2009).

| Acord | Dezacord | Nu ştiu |

Evaluările de impact ale Comisiei joacă un rol important în procesul decizional din cadrul Consiliului | 53 % | 35 % | 12 % |

| Întotdeauna/de cele mai multe ori/ adesea | Rar/niciodată | Nu ştiu |

EI a influenţat deciziile sau poziţiile delegaţiei | 50 % | 42 % | 8 % |

Delegaţiile fac observaţii cu privire la fondul EI în cadrul şedinţelor din grupul de lucru | 38 % | 55 % | 7 % |

Delegaţiile solicită Comisiei detalii suplimentare cu privire la evaluările de impact prezentate | 35 % | 57 % | 8 % |

Utilizatorii consideră că evaluările de impact au avut un efect pozitiv asupra calităţii legislaţiei UE

31. Utilizatorii intervievaţi, în contextul auditului, în cadrul Parlamentului European şi al Consiliului s-au exprimat în general în mod pozitiv la adresa EI. Marea majoritate a celor care au răspuns la chestionarul aplicat la nivelul grupurilor de lucru ale Consiliului (68 %) au considerat că rapoartele EI pe care au avut ocazia să le analizeze au produs un efect pozitiv asupra calităţii textului legislativ final. La această perspectivă pozitivă asupra sistemului EI al Comisiei au subscris şi experţii naţionali de profil chestionaţi la reuniunea DEBR din iunie 2009. Peste 8 din 10 respondenţi (85 %) au considerat că evaluarea de impact contribuie la îndeplinirea obiectivului UE de îmbunătăţire a cadrului de reglementare (a se vedea figura 6).

Figura 6

Chestionare: contribuţia evaluării de impact la îmbunătăţirea cadrului de reglementare

+++++ TIFF +++++

Notă: 26/90 de răspunsuri.

Sursa: Chestionarul aplicat de CCE la nivelul grupurilor de lucru ale Consiliului şi la nivelul DEBR (2009).

Grupurile de promovare a unor interese comune şi organizaţiile societăţii civile iau în considerare evaluările de impact atunci când contribuie la discuţiile pe marginea propunerilor legislative

32. Examinarea propunerilor legislative în sfera publică este extrem de importantă în contextul obiectivului de politici vizând îmbunătăţirea cadrului de reglementare. Rapoartele finale ale Comisiei privind evaluările de impact sunt documente publice, care, odată ce inițiativele aferente au fost înaintate, sunt disponibile online tuturor celor interesați. Această procedură este o "bună practică" acceptată la nivel internaţional (a se vedea anexa I).

33. Interviurile cu organizaţii reprezentând segmente ale societăţii civile şi grupuri de promovare a unor interese comune [38] au arătat că membrii acestora luau în mod sistematic în considerare evaluările de impact. Anumiţi respondenţi considerau însă rapoartele EI mai curând instrumente de justificare a propunerilor Comisiei decât evaluări independente ale impactului posibil al acestora. Această critică viza în mod mai accentuat evaluările de impact din primii ani ai funcţionării sistemului, aspectul respectiv devenind între timp mai puţin problematic.

Amendamentele aduse la propunerea iniţială a Comisiei nu fac obiectul unor evaluări suplimentare privind impactul potenţial

La nivelul Parlamentului European şi al Consiliului s-au efectuat opt evaluări de impact pentru amendamente la propuneri ale Comisiei

34. Organizarea instituţională a Uniunii Europene face ca procesul decizional legislativ al UE să difere în raport cu cel din majoritatea statelor membre. Conform tratatului, în timp ce Parlamentul European şi Consiliul deţin puterea legislativă, Comisia este singura instituție cu drept de iniţiativă. Prin Tratatul de la Lisabona, procedura de codecizie a fost extinsă astfel încât să includă mai multe domenii de politici.

35. În practică, aproape toate propunerile Comisiei sunt modificate (uneori semnificativ) de către legiuitor pe parcursul procedurii legislative. Astfel, Parlamentul European şi Consiliul au convenit că, în acele cazuri în care este aplicabilă procedura de codecizie, pot "… pe baza criteriilor și a procedurilor definite în comun, să efectueze analize de impact prealabile adoptării unui amendament substanțial, fie la prima lectură, fie în etapa de conciliere" [39]. Acest angajament a fost reiterat în Acordul interinstituţional privind o abordare comună asupra evaluării de impact din 2005 [40].

36. Acest aspect al Acordului interinstituţional nu a fost însă implementat decât parţial de către Parlamentul European şi de către Consiliu. În perioada 2005-2008, Parlamentul European a adoptat 377 de acte de legislaţie secundară, iar Consiliul, 1946 [41]. În urma auditului s-a constatat că în această perioadă:

- Parlamentul European a efectuat evaluări de impact pentru amendamentele formulate în cadrul a şapte propuneri [42], iar

- Consiliul a efectuat o singură evaluare de impact [43].

37. Parlamentul European [44] şi Consiliul [45] şi-au reiterat recent angajamentul de a efectua evaluări de impact cu privire la amendamentele de substanţă pe care le introduc. Cu toate acestea, în timp ce Parlamentul European a creat condiţiile necesare pentru elaborarea propriilor EI, prin încheierea unui acord-cadru pentru procedurile aferente, la nivelul Consiliului situaţia nu se prezintă încă în acelaşi mod [46].

Evaluările de impact elaborate de Comisie nu sunt actualizate pe parcursul procedurii legislative

38. Pe lângă evaluările de impact realizate de Parlamentul European sau de Consiliu, acordurile interinstituţionale prevăd şi dreptul legiuitorilor de a invita Comisia să îşi actualizeze evaluarea de impact iniţială în lumina amendamentelor adoptate de Parlamentul European sau de Consiliu [47].

39. Actualizarea raportului EI al Comisiei ar prezenta o relevanţă deosebită pentru textele legislative de mare importanţă sau pentru acele cazuri în care sunt avansate modificări semnificative faţă de propunerea iniţială a Comisiei (modificări privind, de exemplu, logica de intervenţie sau instrumentele utilizate) [48].

40. În cadrul auditului s-a constatat însă că, în perioada auditată, evaluările de impact realizate de Comisie nu au făcut obiectul niciunei actualizări. Această actualizare nu a fost realizată nici măcar în cazul "Directivei privind serviciile", care a suferit modificări substanţiale pe parcursul procedurii legislative (a se vedea caseta 6).

Caseta 6

Exemplul propunerilor Comisiei în vederea adoptării unei "directive privind serviciile în cadrul pieţei interne"

Scopul propunerii legislative a Comisiei era reducerea barierelor în calea comerţului transfrontalier cu servicii în cadrul UE. Propunerea iniţială a Comisiei a fost prezentată în martie 2004 [49], raportul EI aferent apărând în ianuarie 2004 [50]. La data de 22 martie 2005, Consiliul European a afirmat necesitatea revizuirii în profunzime, de către Comisie, a propunerii acesteia, astfel încât modelul social european să fie mai bine protejat. La 5 aprilie 2006, Comisia a prezentat Consiliului o versiune modificată a propunerii, care includea majoritatea amendamentelor votate de Parlamentul European, conform procedurii de codecizie, în prima lectură. Consiliul a aprobat noul text, la 29 mai 2006 [51]. Nu s-a prezentat însă şi o nouă versiune a EI, care să reflecte impactul modificărilor aduse propunerii iniţiale. Versiunea modificată a propunerii a fost adoptată, în cele din urmă, de către Parlamentul European şi de către Consiliu la 12 decembrie 2006, devenind Directiva 2006/123/CE.

Utilizarea de către statele membre, în cadrul procedurii legislative, a unor evaluări de impact realizate la nivel naţional: "bunele practici" din Regatul Unit

41. Evaluări de impact pentru propunerile Comisiei se pot realiza, de asemenea, de către administraţiile naţionale, pentru a consolida poziţia guvernelor în cauză în cadrul negocierilor desfăşurate în Consiliu. Auditul a arătat însă că, în practică, doar Regatul Unit apelează în mod sistematic în acest scop la sistemul său intern de evaluări de impact (a se vedea caseta 7).

Caseta 7

Evaluări de impact realizate la nivel naţional cu privire la propunerile Comisiei – "bunele practici" internaţionale

Regatul Unit efectuează evaluări de impact naţionale pentru iniţiativele majore ale Comisiei, în scopul de a sprijini poziţia reprezentanţei sale permanente în cadrul negocierilor desfăşurate [52]. Regatul Unit efectuează evaluări proprii, utilizând, în general, date referitoare la teritoriul său, şi vine astfel să completeze analiza din evaluarea de impact a Comisiei. În Germania, Bundestagul a introdus cerinţa evaluării implicaţiilor pe care le pot avea propunerile legislative ale UE, însă această măsură nu a fost încă implementată [53]. Autorităţile din Polonia au la rândul lor dreptul de a efectua EI naţionale pentru propunerile legislative majore, însă până în prezent nu s-a procedat în mod oficial la nicio astfel de evaluare.

Procedurile Comisiei pentru realizarea evaluărilor de impact

42. Natura procedurilor utilizate de Comisie pentru EI determină natura sprijinului furnizat de EI pentru procesul decizional intern al Comisiei. De aceea, auditul a examinat dacă abordarea utilizată de Comisie asigura:

- selectarea, pentru evaluările de impact, a acelor iniţiative care au cel mai semnificativ impact potenţial sau care sunt cele mai delicate în plan politic;

- consultarea cu părţile interesate, pentru etapele principale ale procesului de evaluare de impact; şi

- un control al calităţii evaluărilor sale de impact.

Nevoia unei mai mari transparenţe în ceea ce priveşte selecţia evaluărilor de impact şi sfera activităţii de evaluare de impact

43. În documentele sale de orientare, Comisia specifică la ce criterii trebuie să facă apel serviciile sale (împreună cu Secretariatul General) pentru a identifica iniţiativele care necesită o evaluare de impact. Evaluările de impact ar trebui să vizeze, în special, iniţiativele care au cel mai semnificativ impact asupra cetăţenilor, a întreprinderilor şi a administraţiilor sau care sunt delicate în plan politic.

Selectarea de către Comisie a iniţiativelor urmând să fie supuse evaluării de impact se face pe baza unei analize a particularităţilor fiecărui caz în parte

44. Decizia de a efectua sau nu o evaluare de impact se ia de la caz la caz, pe baza analizei particularităţilor fiecărui caz în parte. Comisia nu utilizează indicatori cuantificabili (precum impactul estimat în termeni monetari) pentru a stabili praguri minime dincolo de care să fie obligatorie realizarea evaluărilor de impact. În anumite state membre ale OCDE, se utilizează o abordare care include acest tip de praguri (a se vedea anexa I). Pentru propunerile legislative neincluse în PLLC, nu se fac publice motivele care stau la baza selectării iniţiativelor destinate evaluării de impact.

În raportarea lunară a Comisiei cu privire la activitatea legislativă nu se indică evaluările de impact planificate

45. În fiecare lună, Parlamentului European şi Consiliului li se transmite o prezentare sintetizată a tuturor propunerilor legislative aflate în curs de elaborare în cadrul Comisiei (raport privind planificarea); acest document se publică, de asemenea, pe site-ul Europa. Raportul lunar respectiv nu indică însă iniţiativele pentru care se vor efectua evaluări de impact. În sistemul din Statele Unite ale Americii, situaţia este diferită, deoarece iniţiativele supuse evaluării sunt clar indicate în repertoarul general al actelor de reglementare preconizate [54]. În mod similar, în Regatul Unit, ministerele au obligaţia de a publica o listă a tuturor propunerilor normative planificate pentru următorii trei ani şi selectate în vederea evaluării impactului (a se vedea anexa I).

46. Pentru perioada auditată, foile de parcurs care au însoţit PLLC au reprezentat singurele documente în care s-au oferit informaţii cu privire la ce iniţiative urmau să fie supuse EI. Evaluările de impact care nu vizau iniţiativele incluse în PLLC (altfel spus, majoritatea evaluărilor de impact în 2008) nu au beneficiat de vizibilitate în afara Comisiei înaintea realizării lor.

Consultările sunt folosite pe scară largă pentru contribuţii în vederea întocmirii evaluărilor de impact, însă rapoartele preliminare nu sunt supuse consultărilor

47. Procesul de evaluare de impact ar trebui să fie transparent şi să facă apel la cunoştinţele şi la opiniile diverselor părţi interesate. Examinarea propunerilor în sfera publică reprezintă un mecanism eficace prin care se poate verifica dacă evaluările de impact tratează problemele cele mai relevante, dacă includ toate opţiunile fezabile de politici şi dacă furnizează o prezentare echilibrată a situaţiei. Consultările publice permit Comisiei să ia cunoştinţă de opiniile părţilor interesate şi să ia în considerare puncte de vedere diverse. Aceste consultări trebuie desfăşurate conform standardelor elaborate de Comisie în acest sens [55].

48. Comisia face frecvent apel la consultarea părţilor interesate, contribuţiile primite fiind publicate întro măsură din ce în ce mai mare pe site-ul Europa. În urma auditului s-a constatat că perioadele minime de consultare erau, în general, respectate.

49. Desfăşurarea de consultări pe marginea rapoartelor EI preliminare prezintă utilitate în ceea ce priveşte asigurarea exhaustivităţii, a coerenţei şi a corectitudinii analizei. În special, acest tip de consultări furnizează o bază pentru identificarea şi cuantificarea costurilor şi a beneficiilor potenţiale, a diferitelor componente ale sarcinii administrative şi a problemelor vizând implementarea iniţiativei şi asigurarea respectării ei. Analiza Curţii a indicat însă faptul că serviciile Comisiei nu procedau niciodată la consultări pe marginea rapoartelor preliminare de evaluare de impact. Deşi consultările au fost uneori utilizate pentru identificarea opţiunilor posibile de politici, în etapele de început ale procesului de evaluare (21 % din cazurile de EI analizate), acest mecanism nu a vizat practic niciodată evaluarea preliminară realizată de Comisie asupra opţiunilor respective de politici. 72 % dintre cei care au răspuns la sondajul desfăşurat la nivelul grupurilor de lucru ale Consiliului au afirmat că ar trebui să se pună la dispoziţie o versiune intermediară a raportului, cu suficient timp înaintea publicării propunerii Comisiei (a se vedea figura 7).

50. Curtea remarcă faptul că în anumite state membre ale OCDE, precum Australia [56], SUA [57] sau Regatul Unit [58], se publică în mod sistematic versiunile preliminare ale rapoartelor de evaluare de impact, în scop informativ şi în vederea discutării, sau se procedează la discutarea proiectelor de propuneri de texte legislative cu organizaţii reprezentând părţile interesate (a se vedea anexa I).

Figura 7

Chestionarul aplicat la nivelul grupurilor de lucru ale Consiliului: ar trebui să se pună la dispoziţie un raport intermediar de evaluare de impact, cu suficient timp înainte de înaintarea propunerii

+++++ TIFF +++++

Notă: 91 de răspunsuri.

Sursa: Chestionarul aplicat de CCE la nivelul grupurilor de lucru ale Consiliului (2009).

Îmbunătăţiri recente la nivelul controlului de calitate aplicat de Comisie pentru rapoartele sale de evaluare de impact

Comitetul pentru evaluările de impact (IAB) examinează calitatea evaluărilor de impact în cadrul Comisiei

51. Începând din 2008, IAB procedează, practic, la verificarea tuturor rapoartelor preliminare de evaluare de impact. Mecanismul de control al calităţii utilizat de IAB acoperă toate aspectele vizate de EI, precum şi toate etapele procesului de evaluare, începând prin examinarea preliminară a foii de parcurs. Dacă IAB consideră că raportul de evaluare de impact nu se ridică la nivelul necesar de calitate, poate solicita redepunerea raportului. În 2008, această solicitare a fost formulată în 43 din 135 de cazuri. Patru dintre aceste 43 de rapoarte au trebuit chiar să fie modificate din nou şi depuse pentru a treia oară.

52. Conform personalului Comisiei intervievat în legătură cu studiile de caz aprofundate, instituirea IAB ca organism de verificare internă a calităţii a impulsionat direcţiile generale să prezinte rapoarte preliminare de bună calitate. De asemenea, această măsură a făcut ca sistemul să fie mai transparent, deoarece toate avizele IAB se publică pe site-ul Europa.

Eficacitatea procesului de control al calităţii depinde de prezentarea la timp a avizului IAB

53. Având în vedere că iniţiativa Comisiei trebuie să facă obiectul consultării interservicii, al deciziei din partea membrilor Comisiei şi al demersului de traducere, avizul IAB nu poate avea un impact semnificativ asupra versiunii finale a iniţiativei decât dacă analiza IAB are loc suficient de devreme în cadrul acestui proces. Recomandările IAB sunt, în numeroase cazuri, semnificative, eventuala lor aplicare presupunând eforturi suplimentare considerabile în cadrul EI şi potenţiale modificări aduse iniţiativei. În 2007 şi în 2008, acest aspect a fost problematic, deoarece, pentru o treime din cazurile analizate, intervalul dintre avizul final al IAB şi adoptarea propunerii a fost de mai puţin de 6 săptămâni. Totuşi, după cum se indică în rapoartele IAB examinate, recomandărilor comitetului li s-a dat curs, cel puţin într-o anumită măsură, în rapoartele EI finale.

Mandatul IAB nu include dreptul de a impune realizarea unor evaluări de impact, însă IAB furnizează consultanţă Secretariatului General şi direcţiilor generale în ceea ce priveşte selectarea iniţiativelor supuse EI

54. IAB nu are dreptul de a solicita direcţiilor generale să declanşeze evaluări de impact pentru o propunere sau alta (a se vedea anexa I). Comitetul furnizează însă consultanţă Secretariatului General şi direcţiilor generale în ceea ce priveşte identificarea iniţiativelor care ar trebui să facă obiectul EI [59]. Pe această bază, în 2008, Secretariatul General a considerat iniţial că erau necesare 55 de evaluări de impact în plus. În urma consultărilor cu direcţiile generale, Secretariatul General a convenit, în cele din urmă, că o evaluare de impact se impunea în 21 dintre aceste cazuri.

55. În plus, IAB nu poate bloca adoptarea raportului de evaluare de impact (şi a propunerii legislative aferente): în schimb, Secretariatul General poate interveni în consultările interservicii, referitor la oricare dintre cele două documente. Pentru perioada auditată nu s-a constatat însă nicio intervenţie care să vizeze în mod anume raportul final de evaluare de impact.

Conţinutul şi redactarea rapoartelor de evaluare de impact ale Comisiei

56. Rezultatele procesului de evaluare de impact sunt sintetizate în rapoarte EI, care au rolul de a furniza informaţii pe baza cărora legiuitorii să poată alege modalitatea optimă de abordare a problemei vizate. Astfel, rapoartele de evaluare de impact ale Comisiei ar trebui să furnizeze o evaluare comparativă cuprinzătoare a diferitelor opţiuni de politici considerate fezabile. Auditul a examinat dacă:

- rapoartele de evaluare de impact au furnizat o descriere a problemei care se voia abordată şi au explicat cum urmau să fie obţinute beneficiile asociate intervenţiei planificate;

- informaţiile din rapoartele EI erau prezentate în mod accesibil şi permiteau compararea opţiunilor supuse analizei;

- evaluările de impact furnizaseră informaţiile relevante pentru factorii de decizie din sfera politicilor (privind, de exemplu, eventualele probleme de implementare a măsurii, asigurarea respectării acesteia şi sarcina administrativă).

În acest context, Curtea doreşte să precizeze că este conştientă de faptul că orice analiză a unor impacturi viitoare potenţiale este, prin însăşi natura ei, incompletă şi marcată de incertitudine şi constituie rezultatul unor simplificări.

Sunt necesare noi progrese în ceea ce priveşte argumentarea faptului că intervenţia propusă reprezintă modalitatea optimă de a obţine efectele vizate

57. Rapoartele de evaluare de impact ar trebui să descrie problema care se vrea abordată, să indice obiectivele de politici aferente şi să prezinte o serie de opţiuni corespunzătoare în ceea ce priveşte abordarea problemei respective. De asemenea, rapoartele ar trebui să explice modul în care efectele şi rezultatele vizate pot fi obţinute prin intermediul mecanismului de implementare propus.

Rapoartele de evaluare de impact furnizează descrieri corespunzătoare ale problemelor vizate şi specifică obiectivele de politici avute în vedere

58. Începând din 2003, orientările Comisiei impun ca în cadrul evaluărilor de impact să se identifice problema vizată şi să se stabilească obiective de politici care să corespundă problemei respective şi cauzelor acesteia. Toate rapoartele EI examinate de Curte conţineau secţiuni privitoare la identificarea problemei şi la obiectivele de politici. În ceea ce priveşte cazurile analizate în profunzime, secţiunile respective furnizau o prezentare generală corespunzătoare a problemei şi specificau obiective rezonabile de politici.

59. Aceste constatări au fost confirmate de interviurile realizate în rândul utilizatorilor de rapoarte EI din celelalte instituţii, din statele membre şi din organizaţiile care reprezintă părţile interesate. Utilizatorii au afirmat că aceste secţiuni ale rapoartelor EI le permiteau adesea să înţeleagă mai bine considerentele care au determinat Comisia să iniţieze propunerea în cauză. Potrivit persoanelor intervievate, aceste secţiuni erau cele mai citite din ansamblul secţiunilor rapoartelor. De asemenea, 84 % dintre respondenţii la chestionarul aplicat la nivelul grupurilor de lucru ale Consiliului au răspuns prin "acord" sau "acord puternic" la întrebarea care viza să stabilească dacă descrierea problemei le permitea să înţeleagă mai bine raţionamentul de la baza propunerii.

Nu s-a utilizat logica de intervenţie pentru a ilustra modul în care urmau să fie obţinute beneficiile scontate

60. Evaluarea de impact nu a furnizat, în niciunul din cazurile analizate de Curte, o ilustrare explicită a logicii de intervenţie subiacente iniţiativei. Drept urmare, rapoartele EI nu conţin o prezentare standardizată cu privire la modul în care obiectivele intervenţiei propuse şi efectele scontate ale acesteia pot fi îndeplinite/obţinute prin intermediul mecanismelor de implementare vizate şi, referitor la programele de cheltuieli, prin intermediului bugetului care a fost estimat [60].

Se mai pot aduce îmbunătăţiri în ceea ce priveşte analizele impacturilor şi modul de prezentare a acestora

61. Pentru a putea fi utilizate în procesul de elaborare a politicilor, evaluările de impact trebuie să fie uşor accesibile, precum şi uşor de înţeles de către cititorii care nu sunt experţi în domeniul în cauză. Evaluările trebuie să contribuie la identificarea opţiunii de politici şi a mecanismelor de implementare care sunt optime pentru abordarea problemei vizate, prin furnizarea unei analize comparative a diferitelor opţiuni. Buna îndeplinire a acestui rol poate fi adesea facilitată prin prezentarea informaţiilor în termeni cantitativi şi monetari. Astfel, evaluările de impact ar trebui să precizeze ce costuri şi beneficii implică propunerile, de unde provin şi cum se concretizează aceste costuri şi beneficii, precum şi ce grupuri sau entităţi sunt afectate. Conform orientărilor Comisiei, toate tipurile de impact trebuie să fie cuantificate şi exprimate în termeni monetari, în cazurile în care acest lucru este adecvat şi posibil, pe baza unor metode solide şi a unor date fiabile [61].

Rezultatele principale şi mesajele-cheie ale rapoartelor de evaluare de impact nu sunt întotdeauna uşor de sesizat de către cititor

62. Deşi modul de redactare a rapoartelor EI urmează o structură comună, stabilită prin orientările elaborate în acest domeniu, rezultatele principale şi mesajele de bază ale rapoartelor nu sunt întotdeauna uşor de sesizat. Potrivit rezultatelor sondajului efectuat în cadrul auditului, această situaţie se explică, în principal, prin dimensiunile şi prin natura tehnică a acestor documente, prin complexitatea limbajului utilizat (a se vedea figura 8), ca şi prin celelalte deficienţe descrise în continuare.

Figura 8

Chestionarul aplicat la nivelul grupurilor de lucru ale Consiliului: principalele obstacole în calea utilizării eficace a evaluărilor de impact ale Comisiei

+++++ TIFF +++++

Notă: 93 de răspunsuri.

Sursa: Chestionarul aplicat de CCE la nivelul grupurilor de lucru ale Consiliului (2009).

Analiza tuturor tipurilor de impact economic, social şi de mediu reprezintă o misiune dificilă

63. Cerinţa de a evalua toate tipurile de impact semnificativ din sfera economică, socială şi de mediu ("cei trei piloni"), cerinţă autoimpusă de către Comisie, este una ambiţioasă. În urma comparaţiei realizate la nivel internaţional, nu s-a mai identificat niciun alt sistem în care să se utilizeze o abordare la fel de extinsă (a se vedea anexa I).

64. Analiza Curţii a arătat că, în practică, evaluările de impact ale Comisiei prezentau o asimetrie între cei trei piloni, precum şi între costuri şi beneficii (a se vedea figura 9). Acest lucru reflectă faptul că nu toate tipurile de impact sunt la fel de relevante pentru o iniţiativă dată. Majoritatea respondenţilor la chestionarul aplicat în grupurile de lucru ale Consiliului au considerat că exista un echilibru adecvat între tratarea impactului economic, a celui social şi a celui de mediu al opţiunilor de politici (a se vedea figura 10).

Compararea directă a opţiunilor alternative este uneori dificilă

65. Evaluările de impact ar trebui să furnizeze o bază pentru compararea opţiunilor alternative. Analiza Curţii a arătat că această cerinţă a fost respectată în cazul a două treimi din rapoartele EI examinate. În ceea ce priveşte restul rapoartelor EI, compararea opţiunilor alternative era dificilă, din următoarele motive: lipsa unei analize de impact cuantificate, utilizarea insuficientă a metodelor prin care se pot compara şi prezenta datele de natură calitativă şi diferenţele existente de la o opţiune la alta referitor la gradul de aprofundare a analizei.

66. În primul rând, este frecvent ca diferitele tipuri de impact să nu fie cuantificate şi să nu fie exprimate monetar astfel încât să faciliteze compararea opţiunilor (a se vedea figura 11). Acest lucru a reieşit şi din răspunsurile la chestionar: aproape jumătate (48 %) din respondenţi au ales varianta "dezacord" sau "dezacord puternic" în ceea ce priveşte faptul că s-ar fi realizat o cuantificare corespunzătoare şi o exprimare corespunzătoare în termeni monetari a costurilor şi a beneficiilor diferitelor tipuri de impact decurgând dintr-o opţiune sau alta (a se vedea figura 12). Anumite state membre ale OCDE impun cerinţe mai stricte în sensul cuantificării costurilor şi beneficiilor (a se vedea anexa I), deşi obiectivul cuantificării nu devine întotdeauna realitate (de exemplu, în Regatul Unit [62]).

Figura 9

Ce tipuri de impact s-au evaluat – economice, de mediu sau sociale (anumite direcţii generale; perioada 2003-2008)?

+++++ TIFF +++++

Sursa: Analiza tip "tabelă de punctaj" efectuată de CCE (2003-2008).

Figura 10

Chestionarul aplicat la nivelul grupurilor de lucru ale Consiliului: în rapoartele de evaluare de impact ale Comisiei există un echilibru adecvat între tratarea impactului economic, a celui de mediu şi a celui social

+++++ TIFF +++++

Notă: 74 de răspunsuri.

Sursa: Chestionarul aplicat de CCE la nivelul grupurilor de lucru ale Consiliului (2009).

Figura 11

Ce tipuri de impact au fost cuantificate sau au fost exprimate în termeni monetari (anumite direcţii generale; perioada 2003-2008)?

+++++ TIFF +++++

Sursa: Analiza tip "tabelă de punctaj" efectuată de CCE (2003-2008).

Figura 12

Chestionarul aplicat la nivelul grupurilor de lucru ale Consiliului: în rapoartele EI ale Comisiei, costurile şi beneficiile sunt cuantificate corespunzător şi sunt exprimate corespunzător în termeni monetari

+++++ TIFF +++++

Notă: 71 de răspunsuri.

Sursa: Chestionarul aplicat de CCE la nivelul grupurilor de lucru ale Consiliului (2009).

67. În acele cazuri în care cuantificarea şi exprimarea monetară sunt dificil de realizat, o analiză solidă a aspectelor calitative se poate dovedi utilă pentru compararea opţiunilor. În toate evaluările de impact elaborate se realizează o comparare calitativă a opţiunilor. În ceea ce priveşte însă metodele utilizate, auditul Curţii a arătat că "analiza multicriterii" a fost utilizată în 44 % din rapoartele EI, "analiza de sensibilitate", în 12 % din rapoarte, iar "analiza de risc", în 11 %. Toate aceste trei metode sunt indicate în orientările EI ca fiind adecvate pentru compararea impactului [63].

68. Nu în cele din urmă, consecvenţa în ceea ce priveşte gradul de aprofundare a analizei facilitează compararea opţiunilor analizate. Analiza Curţii a pus însă în lumină faptul că, în aproximativ jumătate din cazurile examinate, gradul de aprofundare a analizei diferea de la o opţiune la alta. Se prezentau semnificativ mai multe informaţii pentru un subgrup din cadrul opţiunilor, iar adesea, strict pentru opţiunea selectată ulterior în vederea propunerii Comisiei.

Disponibilitatea datelor necesare pentru realizarea evaluărilor de impact continuă să reprezinte o problemă

69. Multe dintre problemele legate de analiza diferitelor tipuri de impact au la bază probleme legate de disponibilitatea datelor necesare. Conform interviurilor realizate cu personalul Comisiei, colectarea la timp a unor date standardizate şi comparabile pune în mod special probleme. Această situaţie dificilă este amplificată de diferenţele existente în ceea ce priveşte disponibilitatea şi fiabilitatea datelor de la un stat membru la altul, după cum se arată în exemplul următor (a se vedea caseta 8).

Caseta 8

Exemplu de probleme privind calitatea şi disponibilitatea datelor

În cazul "egalităţii de şanse", în raportul EI se admite "lipsa datelor fiabile cu privire la discriminare" şi se atrage atenţia asupra faptului că "la nivelul statelor membre nu se procedează în mod sistematic la […] colectarea de date cu privire la anumite tipuri de discriminare" [64] . Pentru a face faţă acestor probleme, Comisia a completat datele existente cu sondaje de opinie privind percepţia şi experienţele cetăţenilor referitor la discriminare.

70. În perioada auditată, s-a făcut apel din ce în ce mai mult la studii externe pentru colectarea datelor, utilizarea acestei metode fiind încurajată şi în continuare, în ediţia din 2009 a orientărilor Comisiei [65]. Pe de altă parte, în urma auditului s-a constatat că surse interne precum Centrul Comun de Cercetare al Comisiei sau Eurostat (serviciul de statistică al Comisiei) nu sunt utilizate în mod activ pentru a identifica ce date existente la nivelul statelor membre ar putea fi folosite la evaluările de impact şi pentru a furniza aceste date (de exemplu, în cooperare cu oficiile naţionale de statistică). Reţelele unor organisme precum Comitetul Regiunilor, Comitetul Economic şi Social European şi Grupul la nivel înalt pentru îmbunătăţirea cadrului de reglementare (High Level Group for Better Regulation) nu sunt nici ele utilizate în acest sens.

71. În concluziile sale recente privind "o mai bună legiferare", Consiliul Competitivitate a invitat Comisia să coopereze cu statele membre încă din etapele de început atunci când procedează la colectarea de date pentru întocmirea evaluărilor de impact, astfel încât să poată lua în considerare specificităţile statelor membre în demersul de elaborare desfăşurat ulterior [66].

Se mai pot aduce îmbunătăţiri în ceea ce priveşte informaţiile referitoare la punerea în aplicare a măsurilor, la costurile de asigurare a respectării acestora şi la sarcina administrativă

72. Eficacitatea şi costurile unei intervenţii depind de modul în care Comisia şi, în ultimă instanţă, statele membre pun în aplicare intervenţia respectivă şi asigură respectarea acesteia. Lipsa de informaţii privind dificultăţile întâmpinate la punerea în aplicare a legislaţiei deja existente reprezintă o problemă, deoarece cunoaşterea acestor aspecte este importantă din perspectiva prevenirii unor probleme similare la eventuala modificare a legislaţiei. Acesta este motivul pentru care evaluările de impact trebuie să abordeze aspectele de punere în aplicare şi pentru care trebuie să se colecteze date referitoare la transpunerea şi la punerea în aplicare a reglementărilor deja existente. Aceste informaţii pot fi obţinute, de exemplu, prin evaluarea ex post a politicilor şi a programelor deja implementate.

Aspectele legate de punerea în aplicare nu sunt întotdeauna analizate întro măsură suficientă în evaluările de impact

73. Cu toate că aspectele legate de punerea în aplicare sunt abordate în evaluările de impact ale Comisiei, auditul Curţii a arătat că aceste evaluări nu acordă în toate cazurile suficientă atenţie mecanismelor de punere în aplicare. În urma analizei Curţii a reieşit că doar în aproximativ jumătate din rapoartele examinate figura măcar o referire cu privire la un plan de punere în aplicare. S-au identificat mai multe cazuri în care aspecte importante privind punerea în aplicare nu făcuseră obiectul unei analize corespunzătoare în rapoartele EI. O evaluare mai detaliată a acestor aspecte, sintetizată în planuri specifice de punere în aplicare, se prezintă după transmiterea propunerii legislative către Parlamentul European şi către Consiliu. De asemenea, Comisia utilizează tabele de corelaţie pentru a monitoriza actele legislative prin care se transpun în legislaţia naţională diversele prevederi de la nivelul UE.

74. Interviurile cu utilizatorii rapoartelor EI din afara Comisiei (deputaţi în Parlamentul European, reprezentanţi ai statelor membre şi reprezentanţi ai Parlamentului European şi ai Consiliului) au indicat că implicaţiile în materie de transpunere şi de punere în aplicare prezintă o foarte mare relevanţă în cadrul procesului decizional legislativ. Aceste constatări sunt susţinute de rezultatele obţinute de instituţiile naţionale de audit din statele membre [67]. Exemplul din caseta 9 ilustrează ce consecinţe pot apărea în urma unei analize inadecvate, în cadrul procesului decizional legislativ, a aspectelor legate de implementare.

Caseta 9

Evaluarea aspectelor legate de punerea în aplicare: evaluările de impact privind "drepturile consumatorilor"

Evaluarea de impact referitoare la "drepturile consumatorilor" [68] nu a conţinut o analiză solidă cu privire la efectul de "armonizare europeană" ce urma să se producă, în urma directivei propuse, în diferitele state membre [69]. Din evaluare a lipsit, în mod mai pregnant, o analiză a diferenţelor dintre legislaţia naţională existentă şi noile norme armonizate care fuseseră propuse pentru legislaţia cu privire la drepturile consumatorilor. Acest lucru a fost remarcat şi de Grupul de lucru PE pentru protecţia consumatorilor, format din membri ai Comisiei Parlamentului European pentru piaţa internă [70]. În consecinţă, se estimează că propunerea iniţială a Comisiei va suferi modificări semnificative pe parcursul procedurii legislative, astfel încât să reflecte mai bine particularităţile situaţiilor din statele membre.

75. Funcţionarii Comisiei responsabili de evaluările de impact au semnalat faptul că este dificil să se evalueze aspecte atât de detaliate la nivelul unei Uniuni Europene în care legislaţia este încorporată în 27 de sisteme juridice, iar punerea în aplicare şi impunerea respectării ei sunt asigurate de un număr şi mai mare de organisme naţionale şi regionale. Personalul Comisiei a menţionat, de asemenea, absenţa evaluărilor de impact naţionale pentru iniţiativele UE; aceste evaluări s-ar putea dovedi o sursă valoroasă de informaţii referitor la obstacolele pe care le pot genera, în materie de eficacitate a punerii în aplicare, contextele naţionale specifice, precum şi o sursă de estimări fiabile pentru costurile presupuse de asigurarea respectării măsurii (a se vedea punctul 41).

Evaluarea ex post a politicilor şi a programelor deja existente nu este întreprinsă în mod sistematic la nivelul tuturor domeniilor legislative

76. Intervenţiile publice (şi impactul lor efectiv) ar trebui să facă obiectul unei monitorizări constante pe parcursul derulării şi al unei evaluări ex post, pentru a permite o mai bună elaborare a intervenţiilor viitoare. Pentru a face posibil procesul de învăţare şi de feedback în vederea iniţiativelor viitoare, în cadrul evaluărilor ex post ar trebui să se colecteze informaţii relevante cu privire la respectarea legislaţiei şi la eficacitatea normelor în raport cu rezultatele preconizate iniţial în EI [71].

77. Gradul de eficacitate înregistrat anterior în transpunerea şi în punerea în aplicare a legislaţiei UE reprezintă un element semnificativ care ar trebui luat în considerare de către Comisie la înaintarea propunerilor care vizează modificări ale legislaţiei. Auditul a arătat că, în perioada examinată, evaluările ex post ale Comisiei s-au axat pe aspecte semnificativ diferite în raport cu evaluările de impact. O analiză a sintezei realizate de Comisie cu privire la evaluările sale din 2007 [72] arată că, din evaluările ex post, doar 24 % vizau aspecte ţinând de modificarea legislaţiei existente (sectorială sau transversală). Această situaţie a fost semnalată şi prin intermediul unui studiu recent [73].

Nu se cuantifică în mod suficient costurile de asigurare a respectării legislaţiei şi nici sarcina administrativă

Costurile de asigurare a respectării legislaţiei

78. Elaborarea legislaţiei într-o formă care să favorizeze respectarea acesteia reprezintă cea mai eficace modalitate de a preveni apariţia unor costuri excesive în materie de asigurare a respectării normelor [74]. În rapoartele EI, Comisia cuantifică costurile de asigurare a respectării legislaţiei în acele cazuri în care consideră costurile vizate ca fiind relevante şi ca având un nivel semnificativ. Curtea a remarcat că, în practică, deşi numeroase rapoarte EI fac referire la costurile respective, au existat puţine cazuri în care s-au analizat în mod aprofundat estimări cuantificate cu privire la aceste costuri. Pentru programele de cheltuieli ale UE, aceste costuri fie apar strict la nivelul Comisiei (în cazul gestiunii directe), fie sunt repartizate între Comisie şi statele membre (în cazul gestiunii partajate sau descentralizate). Analiza aprofundată a evaluărilor de impact pentru două programe majore de cheltuieli ale UE [Coeziunea şi Cel de al şaptelea program-cadru pentru cercetare şi dezvoltare tehnologică (PC7) [75]] a arătat că, în aceste cazuri, costurile de asigurare a respectării măsurilor nu fuseseră cuantificate în detaliu.

Sarcina administrativă aferentă legislaţiei existente: program de acţiune vizând reducerea acesteia

79. În martie 2007, în cadrul iniţiativei vizând îmbunătăţirea cadrului de reglementare, Comisia şi şefii de stat sau de guvern ai statelor membre au convenit să reducă cu 25 %, până în 2012, sarcina administrativă aferentă legislaţiei UE deja existente. Ulterior, Comisia a iniţiat o măsurare sistematică a costurilor legate de informare pe care le generează legislaţia europeană în cadrul întreprinderilor [76](a se vedea caseta 10). În august 2007, a fost constituit Grupul la nivel înalt al părţilor interesate independente privind sarcina administrativă, având rolul de a furniza consultanţă Comisiei pe această temă.

Modelul costului standard nu se utilizează decât rareori pentru a cuantifica sarcina administrativă potenţială a noii legislaţii

80. În contextul evaluărilor de impact pentru legislaţia nouă avută în vedere, orientările Comisiei impun utilizarea modelului costului standard (MCS) pentru a cuantifica sarcina administrativă, în cazurile în care se estimează că această sarcină va fi de un nivel semnificativ [77]. MCS reprezintă o metodologie standardizată şi relativ simplă, aplicată în numeroase ţări (a se vedea anexa I), iar evaluarea costurilor vizate de MCS este mai puţin complexă decât determinarea tuturor tipurilor de impact economic, social şi de mediu.

81. Dintre cele 39 de rapoarte EI pentru anul 2008 examinate de Curte, în cazul a 35 Comisia a avut în vedere evaluarea sarcinii administrative. În 14 din aceste 35 de cazuri, sarcina administrativă a făcut şi obiectul cuantificării. MCS nu a fost însă utilizat decât în patru din cele 14 cazuri menţionate.

Caseta 10

Programul de acţiune al Comisiei pentru reducerea birocraţiei

În octombrie 2009, Comisia a finalizat măsurarea sarcinii administrative [78] căreia trebuie să îi facă faţă întreprinderile pentru a se achita de obligaţiile impuse de legislaţia UE în ceea ce priveşte furnizarea de informaţii despre produsele sau activităţile lor (fie către autorităţi publice, fie către destinatari privaţi) [79]. În acest studiu, costurile impuse de cele 72 de acte vizate de cele 13 domenii prioritare din programul de acţiune au fost estimate la 123,8 miliarde de euro pentru 2005 [80]. Comisia a identificat un număr total de 486 de obligaţii impuse de UE pe planul informării, precum şi peste 10000 de obligaţii naţionale prin care se transpun sau se pun în aplicare obligaţiile impuse de UE (din aceste 10 000, peste 700 prevăd cerinţe mai stricte decât cele ale normelor UE). Pe baza acestei analize, Comisia a iniţiat, pe lângă măsurile care ţin strict de competenţa sa, o serie de propuneri legislative vizând eliminarea sau reducerea sarcinii administrative: până în prezent, Parlamentul European şi Consiliul au adoptat 33 de acte (cărora le corespunde o reducere a sarcinii administrative estimată la 5,7 miliarde de euro) propuse de Comisie. Alte 18 măsuri, care ar putea genera o reducere a sarcinii administrative estimată la 30,7 miliarde de euro, se află încă în circuitul legislativ.

Concluzii şi recomandări

Utilizarea evaluărilor de impact în cadrul procesului decizional de la nivelul Comisiei, al Parlamentului European şi al Consiliului

82. Începând din 2002, Comisia a procedat la instituirea unui sistem amplu de evaluare de impact. În ceea ce priveşte o parte din aspectele verificate de Curte, acest sistem poate fi considerat drept un exemplu de bună practică în Uniunea Europeană. Curtea a constatat, de asemenea, o îmbunătăţire a evaluărilor de impact ale Comisiei pe parcursul perioadei auditate. Mai ales în ultimii ani, evaluările de impact au venit să sprijine Comisia în ceea ce priveşte mai buna formulare a propunerilor acesteia. Auditul a arătat că procedurile de evaluare de impact au devenit parte integrantă a procesului de elaborare de politici şi că rapoartele de evaluare de impact sunt utilizate în mod activ de factorii de decizie din cadrul Comisiei.

83. Calitatea legislaţiei reprezintă responsabilitatea tuturor celor trei instituţii implicate în procesul legislativ. Evaluările de impact ale Comisiei sunt sistematic transmise Parlamentului European şi Consiliului, utilizatorii din ambele instituţii considerând aceste documente utile în analiza propunerilor legislative ale Comisiei. Pe de altă parte, evaluările de impact nu sunt actualizate pe parcursul procedurii legislative, în urma înaintării de amendamente. Impactul modificărilor aduse propunerilor iniţiale ale Comisiei nu este analizat în mod sistematic nici de către Comisie şi nici de către Parlamentul European sau de către Consiliu. Astfel, dacă au fost introduse modificări semnificative, impactul probabil al actului legislativ final rămâne o necunoscută.

Procedurile Comisiei pentru realizarea evaluărilor de impact

84. Întrucât transparenţa generează credibilitate, punctele forte ale abordării Comisiei cu privire la evaluarea de impact ţin de acele aspecte care generează transparenţă. Ca exemplu în acest sens, se poate menţiona publicarea PLLC, a foilor de parcurs, a versiunii finale integrale a rapoartelor EI şi, din 2007, a avizelor IAB. În prezentul raport se identifică însă o serie de deficienţe privind procedurile Comisiei pentru selectarea iniţiativelor evaluate, pentru consultarea cu părţile interesate şi pentru controlul de calitate al proiectelor de raport EI:

- Comisia nu a indicat în prealabil toate iniţiativele care urmau să facă obiectul unei evaluări de impact, iar în ceea ce priveşte evaluările de impact privind propunerile legislative din afara PLLC, nu s-au făcut publice motivele care stăteau la baza selectării iniţiativelor evaluate;

- nu s-au realizat consultări cu părţile interesate referitor la versiunile preliminare ale rapoartelor EI. Drept urmare, beneficiile pe care le poate furniza examinarea propunerilor în sfera publică înaintea finalizării acestora (primirea la timp a opiniilor tuturor părţilor interesate şi o mai bună acceptare a propunerii legislative finale) nu s-au concretizat în totalitate; şi

- s-a constatat că IAB are un rol pozitiv în ceea ce priveşte calitatea evaluărilor de impact. În anumite cazuri, verificarea calităţii a avut însă loc prea târziu în cadrul acestui proces.

Recomandarea 1

Comisia ar trebui să consolideze procesul de evaluare de impact, procedând la următoarele măsuri:

- furnizarea unei liste a tuturor iniţiativelor legislative (inclusiv cele de modificare a legislaţiei existente) pentru care intenţionează să efectueze o evaluare de impact. Pentru cazurile în care nu se efectuează EI, ar trebui să se furnizeze o explicaţie fundamentată;

- publicarea documentelor intermediare în scop informativ şi în vederea discutării (de exemplu, foile de parcurs şi versiunea preliminară a raportului EI); şi

- asigurarea efectuării la timp a controlului de calitate al IAB cu privire la evaluările de impact.

Conţinutul şi redactarea rapoartelor de evaluare de impact ale Comisiei

85. Comisia a optat pentru o abordare ambiţioasă în ceea ce priveşte evaluările de impact, obiectivul pe care şi l-a stabilit fiind de a reuni întro singură evaluare analiza tuturor tipurilor semnificative de impact economic, social şi de mediu aferente unei măsuri. Rapoartele EI trebuie să prezinte o descriere a problemei abordate, o analiză a costurilor şi a beneficiilor pentru toate opţiunile de politici considerate fezabile, o evaluare a potenţialelor probleme privind punerea în aplicare a măsurii şi asigurarea respectării ei, precum şi o estimare a sarcinii administrative care urmează să fie generată de legislaţia propusă. De asemenea, rapoartele trebuie să prezinte un cadru pentru monitorizarea şi evaluarea viitoare a măsurii. Această evaluare amplă se remarcă în mod favorabil în raport cu alte sisteme de evaluare de impact.

86. S-a constatat că, per ansamblu, rapoartele de evaluare de impact au respectat cerinţele precizate în orientările Comisiei. Auditul a pus însă în lumină şi o serie de deficienţe privind conţinutul şi redactarea rapoartelor:

- rezultatele principale şi mesajele-cheie ale rapoartelor EI, inclusiv modalitatea estimată prin intermediul căreia intervenţia ar urma să îşi atingă obiectivele, nu sunt întotdeauna uşor de sesizat de către cititor. Compararea impactului diferitelor opţiuni de politici prezentate într un raport EI este uneori dificilă;

- dificultăţile legate de cuantificarea impactului şi de exprimarea acestuia în termeni monetari au la bază probleme legate de disponibilitatea datelor. Referitor la acest aspect, Comisia nu utilizează încă la maximum nici propriile resurse, nici pe cele existente în statele membre;

- aspectele de punere în aplicare nu sunt întotdeauna analizate suficient în evaluările de impact. În mod frecvent, evaluările ex post, care, în contextul realizării evaluărilor de impact, ar putea furniza informaţii relevante cu privire la politicile şi la programele deja existente, nu sunt disponibile pentru măsurile legislative; şi

- costurile potenţiale pe care ar urma să le presupună asigurarea respectării diverselor norme europene şi sarcina administrativă care ar urma să decurgă din aceste norme nu sunt întotdeauna cuantificate într o măsură suficientă. Modelul costului standard nu este utilizat decât rareori pentru a cuantifica sarcina administrativă potenţială.

Recomandarea 2

Comisia ar trebui să amelioreze redactarea şi conţinutul rapoartelor de evaluare de impact, procedând la următoarele măsuri:

- elaborarea rapoartelor în aşa fel încât acestea să faciliteze compararea impactului estimat al opţiunilor alternative, printr-o mai bună cuantificare şi exprimare monetară a diferitelor tipuri de impact şi prin mai buna prezentare a analizei calitative;

- elaborarea unei strategii de îmbunătăţire a calităţii datelor disponibile pentru evaluarea de impact, luând în considerare situaţiile diverse din statele membre;

- acordarea unei atenţii sporite aspectelor legate de punerea în aplicare şi utilizarea într o mai mare măsură în procesul de evaluare de impact a evaluărilor ex post cu privire la punerea în aplicare a legislaţiei UE; şi

- analiza mai detaliată a costurilor pe care le presupune impunerea respectării legislaţiei şi utilizarea consecventă a "modelului costului standard" în cazurile în care se procedează la cuantificarea sarcinii administrative.

Evaluarea de impact în cadrul instituţiilor UE: un instrument util în sprijinul procesului decizional

87. Curtea consideră că, la elaborarea noilor intervenţii şi la modificarea celor existente, Comisia ar trebui să acorde atenţia cuvenită principiilor de claritate a obiectivelor, de simplificare, de realism, de transparenţă şi de asumare a responsabilităţii [81]. Per ansamblu, rezultatele auditului au arătat că, mai ales în ultimii ani, evaluările de impact s-au dovedit eficace ca sprijin pentru procesul decizional din instituţiile UE. Parlamentul European, Consiliul şi Comisia s-ar putea servi de constatările şi de recomandările din prezentul raport în momentul în care vor proceda la revizuirea acordurilor interinstituţionale privind "o mai bună legiferare" şi "o abordare comună asupra EI". Acest demers va permite, de altfel, şi luarea în considerare a schimbărilor apărute în urma Tratatului de la Lisabona, care a intrat în vigoare la 1 decembrie 2009, de exemplu referitor la dreptul generalizat de inițiativă pentru un grup de state membre şi la rolul parlamentelor naţionale în procesul decizional de la nivelul UE.

Prezentul raport a fost adoptat de Curtea de Conturi la Luxemburg, în şedinţa sa din 19 mai 2010.

Pentru Curtea de Conturi

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Preşedinte

[1] Comisia Europeană, White Paper on European Governance (Cartea albă privind guvernanţa europeană), COM(2001) 428 final.

[2] Comunicarea Comisiei intitulată General principles and minimum standards for consultation of interested parties by the Commission (Principii generale şi standarde minime pentru consultarea părţilor interesate de către Comisie), COM(2002) 704 (denumită în continuare "Standardele minime").

[3] Comisia Europeană, Impact assessment guidelines (Orientări privind evaluarea de impact), SEC(2005) 791, p. 6.

[4] A se vedea Comisia Europeană, Raport al Comisiei privind activitatea comitetelor în 2006, COM(2007) 842, 2007; Parlamentul European, Grupul de lucru pentru reforma parlamentară, Second Interim Report on Legislative Activities and Inter-Institutional Relations (Al doilea raport intermediar privind activităţile legislative şi relaţiile interinstituţionale), 21 mai 2008, PE 406.309/CPG/GT (document intern al Parlamentului European), partea B, capitolul 4, p. 41.

[5] OCDE, Indicators of Regulatory Management Systems (Indicatori privind sistemele de gestionare a cadrului de reglementare), Comitetul pentru politicile privind reglementarea, raportul pentru 2009; EVIA (Evaluating Integrated IAs – Aprecierea evaluărilor de impact integrate), raportul final, martie 2008.

[6] Comisia Europeană, Impact assessment guidelines (Orientări privind evaluarea de impact), SEC(2005) 791.

[7] Comisia Europeană, Impact assessment guidelines (Orientări privind evaluarea de impact), SEC(2005) 791, 15.6.2005, modificat la 15.3.2006; Comisia Europeană, Impact assessment guidelines (Orientări privind evaluarea de impact), SEC(2009) 92, 15.1.2009.

[8] Notă de informare din partea preşedintelui către Comisie, Enhancing quality support and control for Commission IAs, The IA Board (Consolidarea sprijinului şi a controlului calităţii pentru evaluările de impact ale Comisiei, Comitetul pentru evaluările de impact), 14 noiembrie 2006.

[9] http://ec.europa.eu/governance/impact/ia_carried_out/ia_carried_out_en.htm

[10] Acordul interinstituţional privind o mai bună legiferare (JO C 321, 31.12.2009), punctul 28.

[11] Acordul interinstituţional privind o abordare comună asupra evaluării de impact (14901/05 JUR, adoptat la 29.11.2005).

[12] Acordul interinstituțional privind o abordare comună asupra evaluării de impact (14901/05 JUR, adoptat la 29.11.2005), punctul 19.

[13] PE: Conferinţa preşedinţilor de comisie, IA: The European Parliament’s Experience, A Stock-taking Report of The Common Approach to IA (EI: experienţa Parlamentului European. Raport de situaţie privind abordarea comună asupra EI). Consiliu: notă din partea directorului, Secretariatul General, Direcţia I, Review of the Inter-institutional Common Approach to IA – State of play of the handling of IA in the Council (Analiză a abordării comune interinstituţionale asupra EI – situaţia modului de utilizare a EI în cadrul Consiliului), Bruxelles, 3.11.2008. Comisia: Review of the Inter-Institutional Common Approach to IA (IA) - Implementation of the Common Approach by the Commission. A working document of the Secretariat General (Analiză a abordării comune interinstituţionale asupra EI – implementarea abordării comune de către Comisie. Document de lucru al Secretariatului General), SG.C.2 D(2008) 9524.

[14] Rezoluţia din 24 martie 2004 cu privire la evaluarea impactului legislaţiei comunitare şi la procedurile de consultare (2003/2079(INI)); Rezoluţia din 10 iulie 2005 cu privire la minimizarea costurilor administrative impuse de legislaţie (2005/2140(INI)); Rezoluţia din 16 mai 2006 cu privire la implementarea, consecinţele şi impactul legislaţiei aflate în vigoare în domeniul pieţei interne (2004/2224(INI)); Rezoluţia din 16 mai 2006 privind o mai bună legiferare 2004: aplicarea principiului subsidiarităţii – al 12-lea raport anual (2005/2055(INI)); Rezoluţia din 4 septembrie 2007 privind o mai bună legiferare 2005: aplicarea principiilor subsidiarităţii şi proporţionalităţii – al 13-lea raport anual (2006/2279(INI)); Rezoluţia din 4 septembrie 2007 privind revizuirea pieţei unice (2007/2024(INI)); Rezoluţia din 4 septembrie 2007 privind programul pentru "o mai bună legiferare" în Uniunea Europeană (2007/2095(INI)); Rezoluţia din 21 octombrie 2008 privind o mai bună legiferare 2006: aplicarea principiilor subsidiarităţii şi proporţionalităţii – al 14-lea raport anual (2008/2045(INI)); Parlamentul European, Comisia pentru afaceri juridice, Raport privind programul pentru o "mai bună legiferare" în UE (2007/2095(INI)); A6-0273/2007 final, 2.7.2007: a se vedea expunerea de motive şi punctele 5-15, 21, 26, 30, 42 și 43.

[15] Consiliul Uniunii Europene, concluziile Consiliului Competitivitate privind "o mai bună legiferare", 17076/09, 4.12.2009, punctul 6.

[16] Acordul interinstituţional privind o mai bună legiferare; Abordarea comună interinstituţională asupra EI, 2005.

[17] Comisia Europeană, Communication on "IA" (Comunicare cu privire la evaluările de impact), COM(2002) 276 final; Comisia Europeană, comunicarea intitulată Towards a reinforced culture of consultation and dialogue - General principles and minimum standards for consultation of interested parties by the Commission (Spre o cultură mai puternică a consultării şi a dialogului – Principii generale şi standarde minime pentru consultarea părţilor interesate de către Comisie), COM(2002) 704 final; notă de informare din partea preşedintelui către Comisie, Enhancing quality support and control for Commission IAs, The IA Board (Consolidarea sprijinului şi a controlului calităţii pentru evaluările de impact ale Comisiei, Comitetul pentru evaluările de impact), 14 noiembrie 2006; Comisia Europeană, 2005/2006 Impact assessment guidelines (Orientări privind evaluarea de impact, 2005/2006), SEC(2005) 791.

[18] Grupul Mandelkern pentru îmbunătăţirea cadrului de reglementare, raportul final, 13 noiembrie 2001.

[19] OCDE, Regulatory Impact Analysis: Best Practice in OECD Countries (Analiza impactului cadrului de reglementare: cele mai bune practici din statele membre ale OCDE), 1997; OCDE, APEC-OECD Integrated Checklist on Regulatory Reform: Final Draft (Lista integrată OCDE-APEC de criterii pentru reforma cadrului de reglementare: versiunea finală), 2005; OCDE, Indicators of Regulatory Management Systems (Indicatori privind sistemele de gestionare a cadrului de reglementare), 2009.

[20] Comisia Europeană, Communication from the Commission on IA (Comunicare din partea Comisiei cu privire la evaluările de impact), COM(2002) 276 final, 2.6.2002, punctul 1.2: EI reprezintă "… procesul de analiză sistematică a impactului probabil al intervenţiilor autorităţilor publice."

[21] José Manuel Barroso – preşedintele Comisiei Europene: Response to UK Presidency Programme (Răspuns la programul preşedinţiei britanice), Parlamentul European – sesiune plenară, Bruxelles, 23 iunie 2005; Uniting in peace: the role of Law in the European Union (Uniune într-un cadru de pace: rolul legislaţiei în Uniunea Europeană), conferinţă Jean Monnet, Institutul Universitar European, Florenţa, 31 martie 2006; Qualité de la législation européenne : le temps des résultats (Calitatea legislaţiei europene: momentul rezultatelor), Parlamentul European, Strasbourg, 4 aprilie 2006; Presentation of the European Commission’s 2007 Work Programme (Prezentarea programului de activitate al Comisiei Europene pentru anul 2007), Parlamentul European, Strasbourg, 14 noiembrie 2006; Alive and kicking: the renewed Lisbon strategy is starting to pay off (Vie şi în putere: strategia de la Lisabona revizuită începe să dea roade), Bruxelles, 5 martie 2007; We are all new Europeans now (Acum suntem cu toţii "noi" europeni), Parlamentul Lituaniei (Seimas), Vilnius, 29 martie 2007. 165 Günther Verheugen, conferinţa organizată de preşedinţia slovenă pe tema îmbunătăţirii cadrului de reglementare, Ljubljana, 17 aprilie 2008.

[22] A se vedea SPA 2005, COM(2004) 133 final, 25.2.2004; PLLC 2004, COM(2003) 645 final, anexa 2: aceste iniţiative includeau propuneri majore din sfera definirii politicilor şi de natură prelegislativă şi legislativă.

[23] Comisia Europeană, Impact assessment guidelines (Orientări privind evaluarea de impact), SEC(2005) 791, 15.6.2005, modificat la 15.3.2006, secţiunea "Procedural rules" (Norme procedurale) (II.1).

[24] Sunt exceptate "cărţile verzi", propunerile vizând consultarea "partenerilor sociali", deciziile şi rapoartele periodice ale Comisiei, propunerile decurgând din obligaţii asumate la nivel internaţional, măsurile de tip COM decurgând din mandatul Comisiei de a supraveghea punerea în aplicare corectă a legislaţiei CE, precum şi deciziile executive.

[25] Aceste iniţiative (care trebuie să aibă un impact potenţial semnificativ, să vizeze elemente de noutate sau aspecte delicate ori să implice un efect pronunţat asupra părţilor interesate, necesitând astfel realizarea unei EI) sunt selectate pe baza unei examinări efectuate de Secretariatul General, cu sprijinul Comitetului pentru evaluările de impact (IAB).

[26] Comisia Europeană, Impact assessment guidelines (Orientări privind evaluarea de impact), SEC(2005) 791, 15.6.2005, modificat la 15.3.2006; Comisia Europeană, Impact assessment guidelines (Orientări privind evaluarea de impact), SEC(2009) 92, 15.1.2009.

[27] Comisia Europeană, Impact assessment guidelines (Orientări privind evaluarea de impact), SEC(2009) 92.

[28] COM(2006) 382.

[29] Discursul comisarului Reding în faţa Grupului entităţilor europene de reglementare, 8 februarie 2006.

[30] Comisia Europeană, Impact assessment guidelines (Orientări privind evaluarea de impact), SEC(2009) 92, capitolul 3, p. 12-16.

[31] Acordul interinstituţional privind o mai bună legiferare: în special punctele 25 şi 29; Acordul interinstituţional privind o abordare comună asupra evaluării de impact (14901/05 JUR, adoptat la 29.11.2005): în special punctele 5, 6 şi 13.

[32] COM(2008) 614.

[33] Conferinţa preşedinţilor de comisie din cadrul PE, IA Handbook (Ghidul privind evaluarea de impact), 17 iulie 2008; Consiliul Uniunii Europene, Secretariatul General, Handling IAs in Council: Indicative Guidance For Working Party Chairs (Modul de utilizare a evaluărilor de impact în cadrul Consiliului: recomandări pentru preşedinţii grupurilor de lucru), Luxemburg, 2007.

[34] Parlamentul European, Comisia pentru industrie, cercetare şi energie, ITRE(2008)0123_1; 23 ianuarie 2008, şedinţă 17:00-18:30; Scrisoare din partea comisarului Piebalgs privind evaluarea de impact efectuată de Comisie, Continuarea schimbului de opinii privind Pachetul energetic în domeniul energiei electrice şi al gazelor.

[35] Consiliul Uniunii Europene, Secretariatul General, Handling IAs in Council. Indicative guidance for working party chairs (Modul de utilizare a evaluărilor de impact în cadrul Consiliului: recomandări pentru preşedinţii grupurilor de lucru), 2007.

[36] COM(2007) 528, COM(2007) 529, COM(2007) 530, COM(2007) 531 şi COM(2007) 532.

[37] COM(2008) 16, COM(2008) 17 şi COM(2008) 19.

[38] Business Europe, Eurochambers, Organizaţia Europeană a Consumatorilor (European Consumers’ Organisation), Biroul European pentru Mediu (European Environmental Bureau), Federaţiile Europene pentru Transporturi şi Mediu (European Federations for Transport and Environment), Federaţia Sindicală Europeană (European Trade Union Federation), Forumul Social (Social Forum), Fondul Mondial pentru Natură (World Wide Fund for Nature – WWF).

[39] Acordul interinstituţional privind o mai bună legiferare (2003/C 321/01, articolul 30).

[40] Acordul interinstituţional privind o abordare comună asupra evaluării de impact (14901/05 JUR, adoptat la 29.11.2005).

[41] A se vedea http://eur-lex.europa.eu/RECH_menu.do?ihmlang=en, vizualizat ultima dată la 15 iunie 2009.

[42] IA: The European Parliament’s Experience – A Stock-Taking Report of the Common Approach to IA (Evaluarea de impact: experienţa Parlamentului European – raport de situaţie privind abordarea comună asupra evaluării de impact), Conferinţa preşedinţilor de comisie, decembrie 2008 [evaluările de impact referitoare la amendamente: 1) substanţele prioritare prezente în apă (februarie 2008); 2) anumite aspecte ale directivei privind timpul de lucru (iulie 2007); 3) "interoperabilitatea sistemului feroviar comunitar II" (aprilie 2007); 4) propunerea de directivă privind calitatea aerului (septembrie 2006); 5) cantităţile nominale ale produselor preambalate (noiembrie 2005); 6) EI privind obiectivele