[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 7.12.2010

COM(2010) 721 final

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

Viitorul rol al inițiativelor regionale

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

Viitorul rol al inițiativelor regionale

1. CONTEXT

Inițiativele regionale au fost instituite în primăvara anului 2006 de Grupul european de reglementare în domeniul energiei electrice și al gazelor (ERGEG), la cererea Comisiei Europene, ca o etapă intermediară a trecerii de la piețele naționale ale energiei electrice și gazelor la o piață unică europeană a energiei. Au fost create șapte regiuni de distribuție a energiei electrice[1] și trei regiuni de distribuție a gazelor.

Unul dintre avantajele inițiativelor regionale a fost crearea unui forum în cadrul căruia autoritățile de reglementare, operatorii rețelelor și alte părți interesate să discute probleme de interes comun. Multe dintre inițiativele regionale au permis realizarea de progrese în privința unor aspecte foarte variate. Regiunile de distribuție a energiei electrice s-au axat în principal pe gestionarea congestionării, pe echilibrare și pe transparență. Regiunile de distribuție a gazelor s-au axat pe aspecte legate de interconectivitate, interoperabilitate, transparență, platforme și de securitatea aprovizionării.

La cinci ani de la instituirea inițiativelor regionale, Comisia consideră că este util să le evalueze pentru a stabili dacă introducerea unor eventuale modificări în privința procedurilor, a compoziției sau a guvernanței ar contribui la potențarea eficacității și a contribuției lor la realizarea pieței interne. O astfel de analiză este în acord și cu intrarea în vigoare a celui de-al treilea pachet de măsuri privind piața internă a energiei (denumit și „al treilea pachet energetic”)[2]. Acesta prevede noi instrumente de reglementare la nivel european prin intermediul codurilor de rețea, pe care Comisia le poate face obligatorii prin procedura de comitologie și prin modificarea structurii instituționale odată cu înființarea Agenţiei pentru Cooperarea Autorităţilor de Reglementare din Domeniul Energiei (ACER). Anul trecut, Comisia a lansat un studiu cu privire la inițiativele regionale[3]. În paralel, ERGEG și-a prezentat documentul strategic privind rolul inițiativelor regionale[4]. De asemenea, unele părți interesate și-au publicat raportul privind cooperarea regională[5], iar în iulie, Comisia și ERGEG au organizat împreună o conferință privind inițiativele regionale[6].

Scopul prezentei comunicări, bazate pe concluziile acestor studii și dezbateri, este de a invita părțile interesate să își exprime opiniile cu privire la posibilitățile de îmbunătățire a eficacității inițiativelor regionale lansate.

După publicarea prezentei comunicări și în funcție de reacțiile tuturor părților interesate la aceasta, Comisia ar putea lansa o inițiativă bazată pe articolul 12 alineatul (3) din Regulamentul privind energia electrică și Regulamentul privind gazele[7]. Potrivit articolului respectiv, Comisia poate redefini aria geografică acoperită de fiecare structură de cooperare regională în contextul unui proces mai amplu de reformare a obiectivelor și a guvernanței inițiativelor regionale la care toți actorii - Comisia, ERGEG, ACER, operatorii de sisteme de transport, statele membre și părțile interesate - vor contribui în funcție de rolurile și responsabilitățile fiecăruia.

2. OBIECTIVELE șI PRIORITățILE INIțIATIVELOR REGIONALE

Inițiativele regionale au urmat până acum, în mare măsură, o abordare ascendentă în cadrul căreia fiecare regiune și-a stabilit prioritățile. Această abordare voluntară a avut avantaje considerabile, permițându-le regiunilor să se concentreze asupra problemelor specifice fiecăreia. De exemplu, în ajunul întreruperii aprovizionării cu gaz din ianuarie 2009, regiunea Sud Sud-Est de distribuție a gazelor a reușit să se axeze pe aspecte legate de securitatea aprovizionării.

De asemenea, această abordare a permis realizarea de teste-pilot pentru a testa soluțiile la nivelul unei singure regiuni înainte de a generaliza aplicarea acestora. De exemplu, soluțiile aplicate problemelor legate de cuplarea prin volum între piața energiei electrice din Danemarca și cea din Germania au contribuit la crearea unui consens în ceea ce privește avantajele acestui tip de cuplare.

În sfârșit, regiunile au implementat măsurile UE cu o dimensiune transfrontalieră specială. Regiunile de distribuție a energiei electrice, de exemplu, au depus eforturi în vederea implementării cerințelor prevăzute în orientările privind gestionarea congestionării. Regiunea Nord-Vest de distribuție a gazelor a înregistrat progrese în ceea ce privește implementarea cerințelor de transparență care se adaugă celor definite în Regulamentul (CE) nr.1775/2005. Probabil că progresul realizat în ceea ce privește implementarea ar fi fost mai redus sau mai lent în absența abordării regionale.

Cu toate acestea, abordarea ascendentă voluntară prezintă, de asemenea, deficiențe semnificative care au fost recunoscute de la bun început[8]. Există riscul inerent ca regiunile să implementeze soluții diferite la probleme similare, fără a avea o perspectivă clară de integrare pe termen lung. De exemplu, dacă fiecare regiune și-ar crea propriul birou comun de licitație, având o structură proprie, guvernanță proprie etc., fără a ține seama de convergența cu structurile similare din alte regiuni, acest fapt ar putea periclita, pe termen mai lung, crearea pieței interne a energiei.

Studiul realizat la cererea Comisiei a indicat faptul că abordarea ascendentă preconizată nu a putut fi realizată în modul cel mai eficient în cadrul inițiativelor regionale din cauza absenței unor termeni de referință clari pentru inițiativele respective, precum și a altor factori legați, printre altele, de guvernanța acestora.

Prin urmare, este necesar să se formuleze orientări strategice suplimentare cu privire la inițiativele regionale pe baza celor stabilite în prezenta secțiune.

Inițiativele regionale ar trebui să ghideze după principiul general potrivit căruia acestea ar trebui să își limiteze activitățile la sectoarele în care se poate obține o valoare adăugată evidentă. De asemenea, având în vedere constrângerile legate de resurse, ar fi de preferat ca activitatea din cadrul acestor inițiative să se axeze pe un set limitat de priorități care permit realizarea de progrese substanțiale.

a. Implementarea acquis -ului UE, inclusiv a codurilor de rețea.

În trecut, inițiativele regionale din domeniul energiei electrice au dedicat mult timp implementării părților din acquis ce necesită coordonare la nivel transfrontalier (în special congestionarea transfrontalieră, alocarea de capacități transfrontaliere și transparența). Deși s-au înregistrat progrese în acest sens, activitatea din cadrul inițiativelor regionale nu a dus încă la respectarea deplină de către statele membre a cerințelor Regulamentului (CE) nr. 1228/2003. Din acest motiv, Comisia a lansat în iunie 2010 o procedură în constatarea încălcării dreptului UE, solicitând unui număr de douăzeci de state membre să implementeze și să aplice fără întârziere normele privind piața unică[9]. Prin urmare, una dintre prioritățile principale din cadrul inițiativelor regionale ar trebui să fie accelerarea implementării corecte a celui de-al doilea pachet energetic[10], și anume a aspectelor care necesită coordonare la nivel transfrontalier.

În viitor, inițiativele regionale ar putea juca un rol nu doar în implementarea dispozițiilor specifice din cadrul celui de-al treilea pachet energetic, ci și în implementarea legislației bazate pe cel de-al treilea pachet energetic, și anume noile anexe la regulamente și noile coduri de rețea. După adoptarea codurilor prin procedura de comitologie, acestea vor deveni obligatorii din punct de vedere juridic și vor constitui parte integrantă din acquis -ul UE. Întrucât procedurile de adoptare ar putea însă dura mult timp, integrarea pieței ar putea fi promovată dacă inițiativele regionale încep să implementeze elementele codurilor de rețea care se așteaptă să rămână stabile pe tot parcursul etapelor finale ale procesului de adoptare. În acest caz, inițiativele regionale ar trebui să se asigure că implementarea timpurie nu exclude introducerea ulterioară a unor ajustări. Regiunile ar putea avansa în ritmuri diferite atunci când implementează aspectele transfrontaliere ale acquis -ului, bineînțeles, câtă vreme toate regiunile respectă termenele legale de implementare.

Implementarea timpurie de către o regiune poate constitui un stand de încercare util în ceea ce privește modul optim de implementare a noilor coduri, timpul necesar și obstacolele practice care trebuie eliminate. Experiența astfel dobândită poate facilita și accelera implementarea în alte regiuni. Activitatea legată de cuplarea piețelor, desfășurată până în prezent în regiunea Centru-Vest de distribuție a energiei electrice, precum și activitatea legată de aplicarea alocării capacității pe bază de flux, desfășurată în regiunea Centru-Est de distribuție a energiei electrice constituie exemple ilustrative în acest sens.

Pentru a se evita ca regiunile să interpreteze sau să aplice anumite dispoziții din acquis în mod diferit sau într-un mod care face mai dificilă integrarea viitoare cu alte regiuni, ACER ar trebui să monitorizeze în mod activ implementarea coerentă în toate regiunile a codurilor și a altor dispoziții din acquis .

Inițiativele regionale în domeniul energiei electrice ar trebui să urmărească în mod colectiv obiectivul de cuplare integrală a piețelor din întreaga UE până în 2015. Cuplarea piețelor reprezintă o modalitate de a stimula integrarea pieței și va fi mai ușor (și deci mai rapid) de realizat în cazul în care țările care nu utilizează încă cuplarea piețelor conlucrează la nivel regional pentru se asocia cuplării piețelor la nivelul UE.

În ceea ce privește gazele, rolul pe care cuplarea piețelor l-ar putea juca în stimularea integrării piețelor între zonele de echilibrare urmează să fie examinat în cadrul discuției privind stabilirea unui model-țintă de piață a gazelor. Cuplarea piețelor ar trebui să se realizeze, până în 2015, bazându-se pe activitatea autorităților naționale de reglementare. Etapele necesare în acest sens, precum punerea la dispoziție a capacității ferme cu o zi înainte și reunirea capacităților de ieșire și de intrare pentru a forma un produs de capacitate integral între două centre de operare, sunt deja în curs.

În ceea ce privește energia electrică, regiunea Vest și regiunea Nord au realizat cuplarea integrală a piețelor în noiembrie 2010. Prin urmare, aceste regiuni sunt cele mai avansate în privința implementării.

Cu toate acestea, regiunile ar trebui să poarte discuții, de exemplu în cadrul forurilor de la Florența și Madrid, cu privire la modul în care trebuie realizată cuplarea piețelor la scara UE. Discuțiile cu privire la metoda de realizare a cuplării piețelor ar trebui să aibă loc cât mai curând posibil, pentru a se evita apariția ulterioară a problemelor tehnice.

b. Aspecte regionale: investiții în infrastructură, echilibrare regională și securitatea aprovizionării

În funcție de particularitățile piețelor regionale, va fi necesar ca fiecare regiune să se ocupe de aspecte care îi sunt specifice, deși acestea ar putea, la un moment dat, să devină relevante și pentru alte regiuni. În contextul politicii energetice globale a UE, trei aspecte trebuie considerate ca fiind prioritare: investițiile în infrastructură, echilibrarea regională și securitatea aprovizionării.

Comisia și-a expus viziunea asupra necesităților de dezvoltare a infrastructurii în comunicarea sa[11] intitulată „Priorități în domeniul infrastructurii energetice ante și post 2020 - Plan de realizare a unei rețele energetice europene integrate”, în care se propune ca inițiativele regionale să joace un rol esențial în identificarea priorităților în materie de infrastructură ale regiunilor lor respective și în coordonarea investițiilor transfrontaliere, mai ales a investițiilor în noi interconectori. Pentru a promova investițiile transfrontaliere, trebuie stabilite clar necesitățile în materie de investiții, trebuie instituit un cadru de reglementare adecvat și trebuie abordate aspecte legate de planificare și de autorizare. ACER joacă un rol important în facilitarea cooperării dintre autoritățile de reglementare în ceea ce privește aspectele de reglementare din cadrul deciziilor privind investițiile. Inițiativele regionale pot, de asemenea, să joace un rol de facilitare, deoarece oferă o platformă pentru autoritățile de reglementare, pentru operatorii de sisteme de transport, pentru utilizatorii rețelelor și pentru statele membre, cu cooperarea Comisiei și ACER, unde pot fi discutate aceste aspecte. În plus, ar trebui menținută posibilitatea de a aborda aspectele respective în cadrul unor discuții ad hoc organizate în afara inițiativelor regionale, dacă aceste discuții sunt mai eficiente și mai eficace în promovarea investițiilor transfrontaliere.

De asemenea, aceste investiții pot fi deosebit de importante pentru asigurarea securității aprovizionării (cum ar fi investițiile din sectorul gazelor care permit inversarea fluxurilor fizice). Regulamentul privind securitatea aprovizionării cu gaz recunoaște necesitatea cooperării la nivel regional.

În funcție de rezultatul discuției privind modelul-țintă de piață a gazelor, un alt element central al inițiativelor regionale ar putea fi activitatea de consolidare a zonelor de echilibrare.

În sfârșit, cooperarea regională este esențială pentru creșterea integrității rețelelor, pentru evitarea disfuncționalităților și întreruperilor de ordin tehnic și pentru soluționarea eficientă a acestora în momentul producerii lor, cu un minimum de inconveniente pentru utilizatori și producători.

c. Testele-pilot

Pentru chestiunile care nu fac încă obiectul orientărilor-cadru și al codurilor de rețea, inițiativele regionale pot avea un rol important în calitatea lor de stand de încercare pentru noi idei. În cele din urmă aceste teste-pilot ar putea avea ca rezultat o inițiativă de dezvoltare a unor noi norme obligatorii, de exemplu, prin intermediul noilor coduri de rețea.

Proiectele-pilot regionale ar putea fi utile pentru accelerarea introducerii rețelelor inteligente sau a pieței transfrontaliere en detail. Inițiativa europeană privind rețeaua de energie electrică creată în cadrul Planului strategic european pentru tehnologiile energetice (planul SET) a stabilit un cadru în care ENTSO-E (Rețeaua Europeană a Operatorilor de Transport pentru energie electrică) a prezentat o foaie de parcurs detaliată pentru anii următori. Inițiativele regionale s-ar putea dovedi utile în contextul implementării proiectelor din domeniul cercetării și dezvoltării (a se vedea foaia de parcurs[12]). Evident, regiunile ar trebui să dispună de libertatea de a realiza teste-pilot și în privința altor aspecte, în funcție de necesitățile regionale specifice.

3. NUMăRUL DE REGIUNI

Regiunile de distribuție a energiei electrice au fost definite de Decizia 2006/770/EC care a modificat orientările privind gestionarea congestionării anexate la Regulamentul (CE) nr. 1228/2003[13]. În ceea ce privește gazele, regiunile nu au fost definite în mod oficial într-o decizie obligatorie. Regiunile de distribuție a gazelor au fost stabilite în urma consultărilor neoficiale dintre Comisie, autoritățile de reglementare, operatorii de sisteme de transport și alte părți interesate. Practica a demonstrat că regiunile respective au reușit să progreseze chiar și în absența unei decizii oficiale de stabilire a acestora și a obiectivelor lor.

Pentru viitor, se întrevăd două opțiuni. Prima opțiune constă în stabilirea structurii regiunilor de distribuție a gazelor, precum și a sarcinilor acestora, într-o decizie oficială, al cărei principal avantaj este faptul că ar evita discuțiile și nesiguranța și ar identifica mai precis ceea ce se așteaptă de la statele membre în cauză și de la părțile interesate din domeniul energetic. A doua opțiune constă în menținerea definirii neoficiale a regiunilor de distribuție a gazelor; principalul avantaj al acestei opțiuni este faptul că ar permite un grad mai ridicat de flexibilitate în ceea ce privește structura regiunilor pe termen lung și obiectivele acestora.

Pe lângă chestiunea instrumentului utilizat pentru definirea regiunilor, se pune problema structurii acestora. Structura regiunilor ar trebui să fie determinată de obiectivele acestora. Dacă obiectivul unei regiuni este de progresa în anumite sectoare prioritare specifice, structura sa va trebui să corespundă acestui obiectiv.

În sectorul energiei electrice, configurația regiunilor existente pare să fie bine adaptată pentru a aborda prioritățile propuse mai sus și se pare că nu există niciun motiv de a schimba structura celor șapte regiuni actuale. Cu toate acestea, pe termen lung, ca urmare a dezvoltării unui număr suficient de interconectori care să lege fizic regiunile relevante, ar putea fi necesară integrarea regiunii Franța-Regatul Unit-Irlanda cu regiunea Centru-Vest și a regiunii baltice cu regiunea Nord.

În sectorul gazelor există motive serioase de reformare a actualei regiuni Sud Sud-Est. Studiul realizat la cererea Comisiei a concluzionat că din cauza eterogenității dimensiunilor și a intereselor diferite ale membrilor, Regiunea (Sud Sud-Est) a cunoscut, probabil într-o mai mare măsură decât alt regiuni, dezavantajele abordării voluntare și colaborative caracteristice inițiativelor regionale, cu alte cuvinte, o anumită permisivitate la nivel organizațional și lipsa de angajament . Dată fiind importanța dezvoltării unei noi infrastructuri de gaz și a unor noi interconexiuni din motive legate de crearea pieței interne a gazelor și de securitatea aprovizionării, Comisia propune împărțirea actualei regiuni „Sud-Sud-Est” în trei noi regiuni de distribuție a gazelor care să includă statele baltice și țările nordice, după cum urmează:

- Noua regiune Centru-Sud: IT, AT, SK, SI, HU, RO, BG, EL;

- Noua regiune Centru-Est: DE, PL, CZ, SK, AT;

- Noua regiune BEMIP: SE, FI, EE, LV, LT, PL, DE, DK.

Restructurarea regiunii poate perturba temporar activitatea acesteia legată de aspectele operaționale. Cu toate acestea, ar fi de preferat să se opteze pentru structura potrivită și să se creeze regiuni noi mai eficiente, chiar dacă acest lucru va dura câteva luni, decât să se mențină o structură care nu pare a fi potrivită pentru obținerea rezultatelor scontate.

Ar fi, de asemenea, justificată includerea Italiei în actuala regiune Sud (care cuprinde Franța și Peninsula Iberică), de vreme ce, de exemplu, această regiune ar urma să reprezinte principala intrare pentru gazele naturale provenind din nordul Africii. Schimbarea ar putea avea un efect pozitiv asupra lichidității din această nouă regiune Sud. Prin faptul că face parte din două regiuni sudice, Italia ar putea contribui la asigurarea coerenței necesare între acestea.

Pe lângă aspecte legate de structura pieței și de implementarea acquis -ului, fiecare regiune ar trebui să se axeze pe dezvoltarea de noi interconexiuni.

Formatul și structura actualei regiuni Nord-Vest par a fi adecvate și ar trebui menținute.

Este important de subliniat că inițiativele regionale nu trebuie să excludă alte forme de cooperare între operatorii de sisteme de transport, autoritățile de reglementare și statele membre, cum ar fi Inițiativa pentru o rețea offshore a țărilor cu deschidere la mările septentrionale, semnată de Germania, Regatul Unit, Franța, Danemarca, Suedia, Țările de Jos, Belgia, Irlanda și Luxemburg. Faptul că un stat membru face parte dintr-o regiune nu îl împiedică să colaboreze cu unul sau mai multe state membre din alte regiuni, câtă vreme această colaborare nu afectează activitatea regiunilor.

În plus, după cum a mai sugerat ERGEG, există motive serioase ca regiunile să colaboreze în privința anumitor chestiuni ca, de exemplu, cuplarea piețelor între țările din regiunea Centru-Vest și cele din regiunea Nord. Însă această colaborare nu ar trebui să întârzie activitatea regiunilor și obținerea de rezultate. Dacă o regiune dă un „bun exemplu”, celelalte regiuni ar trebui să-și propună să urmeze exemplul respectiv (ținând seama, dacă este necesar, de particularitățile regionale).

Este foarte probabil ca, pe termen lung, numărul și structura regiunilor să necesite noi modificări. Regiunile își vor fi atins obiectivul, cel puțin din punct de vedere teoretic, în ziua în care vor deveni inutile.

O evaluare periodică a activității și a structurii acestora ar putea fi realizată în cadrul forurilor de la Florența și Madrid.

4. ASPECTE LEGATE DE GUVERNANȚĂ

1. Structura fiecărei regiuni

Actuala structură de guvernanță a inițiativelor regionale este alcătuită din trei organisme. Fiecare regiune dispune de un Comitet regional de coordonare, format din toate autoritățile naționale de reglementare din regiune. Acesta acționează în calitate de coordonator general al activităților realizate la nivel regional, asigurând conducerea acestora și trasând strategia de urmat. Grupul de implementare este format din autoritățile naționale de reglementare și din principalele părți interesate. Acesta prezintă propuneri și se angajează să întreprindă acțiuni concrete pentru a răspunde aspectelor prioritare identificate la nivelul Comitetului regional de coordonare. În sfârșit, Grupul părților interesate este format din toate părțile interesate.

Studiul privind inițiativele regionale a arătat că este nevoie de mai multe orientări politice. Foarte adesea, evoluția inițiativelor regionale necesită atât intervenția autorităților naționale pentru modificarea cadrului juridic și de reglementare național, cât și sprijin la nivel politic, de exemplu în cazul proiectelor de infrastructură transfrontaliere. De asemenea, participarea statelor membre la inițiativele regionale ar trebui să reducă la minimum riscul unei posibile multiplicări a forurilor de către statele membre care organizează structuri ad-hoc în afara inițiativelor regionale.

De îndată ce va fi operațională, ACER ar trebui să joace un rol activ în cadrul acestor inițiative pentru a asigura eficacitatea și coerența activității din diferite regiuni.

De asemenea, Comisia trebuie să ofere orientare politică în virtutea rolului său de promotor al creării pieței interne a energiei și în virtutea datoriei sale în calitate de gardian al tratatelor și al acquis -ului UE. Comisia trebuie să poată formula propuneri cu privire la noile sarcini care ar trebui să-i revină unei regiuni.

Guvernanța inițiativelor regionale ar putea fi consolidată prin crearea unui Comitet director regional care să includă ACER, Comisia, precum și statele membre și autoritățile de reglementare din fiecare regiune, împreună cu Comitetul regional de coordonare, și prin extinderea acestuia din urmă pentru a include ACER și Comisia. Activitatea Comitetului director regional ar urma să aibă un dublu obiectiv: pe de o parte, promovarea și stimularea cooperării la nivel regional și asigurarea unei orientări la nivel înalt privind planul de lucru al regiunii, care urmează să fie elaborat de Comitetul regional de cooperare în coordonare cu cel elaborat de ACER, în ceea ce privește identificarea implicațiilor pentru obiectivele politice legate de securitatea aprovizionării, competitivitate și sustenabilitate; pe de altă parte, accelerarea implementării codurilor de rețea, având în vedere noul rol al inițiativelor regionale de facilitare a implementării acestora și de încurajare a implementării timpurii a altor proiecte, precum și de facilitare și încurajare a dezvoltării infrastructurii la nivel regional. În caz de probleme, Comitetul director regional ar putea impulsiona implementarea la nivel înalt. Aspectele care țin exclusiv de reglementare ar rămâne de competența Comitetului regional de coordonare.

Dacă este necesar, Comitetul regional de coordonare și Comitetul director regional ar putea invita la reuniunile lor operatorii de rețele de transport, bursele de energie sau alte părți interesate, în funcție de tematica și de proiectele abordate. Această implicare timpurie a sectorului industrial ar urma să garanteze fezabilitatea și aplicabilitatea practică a eventualelor decizii strategice și de politică și să răspundă preocupărilor evidențiate de studiul realizat la cererea Comisiei, legate de faptul că, în prezent, intervenția părților interesate are loc prea târziu.

Pentru a completa activitatea celor două comitete, Grupul de implementare și Grupul părților interesate ar trebui continue să funcționeze ca în prezent.

2. Guvernanța și coerența la nivel interregional

Existența unei structuri de guvernanță clare în interiorul fiecărei regiuni este la fel de importantă ca și garantarea coerenței activității la nivel interregional. Până acum, ERGEG a publicat periodic rapoarte de coerență și de convergență, însă nu reiese cu claritate în ce măsură regiunile au ținut cont de aceste rapoarte.

În prima fază, coerența activității diferitelor regiuni va lua forma unor linii directoare descendente provenind, concret, din orientările-cadru și din codurile de rețea. Acestea, la rândul lor, vor constitui, în ceea ce privește energia electrică, transpunerea modelului de referință elaborat de Grupul consultativ ad hoc al ERGEG. În plus, va fi necesar să se verifice aplicarea coerentă a codurilor de rețea în toate regiunile. Dacă regiunile abordează în activitatea lor aspecte (încă) nereglementate de codurile de rețea, este nevoie de orientări generale pentru a nu se periclita crearea pieței interne a energiei.

Nu este necesară crearea unei structuri suplimentare care să asigure coerența la nivel interregional. În primul rând, faptul că anumite state membre fac parte dintr-una sau mai multe regiuni este urmarea unei alegeri deliberate, atât în cazul regiunilor de distribuție a gazelor, cât și al celor de distribuție a energiei electrice.. Aceste state membre vor avea automat tendința de a garanta coerența pentru a evita implementarea de soluții diferite la frontiere diferite. În al doilea rând, ACER va juca un rol important în acest sens, alături de orientarea strategică oferită de Comisie, inclusiv prin participarea la noul Comitet director regional. Forurile de la Florența și Madrid, în cadrul cărora se reunesc Comisia, ERGEG/ACER, ENTSO, autoritățile naționale de reglementare, statele membre și asociațiile comerciale din sectorul industrial, ar putea oferi, de asemenea, platforme corespunzătoare pentru transmiterea orientării strategice către regiuni și pentru monitorizarea coerenței. În sfârșit, ar putea fi oportună elaborarea programelor de lucru pentru anul sau anii următori. Fiecare dintre acestea ar trebui trimise ACER, care va examina concordanța programelor de lucru ale regiunilor cu alte programe de lucru, cu orientările-cadru și cu codurile de rețea. În caz de neconcordanțe, ACER va informa Comisia astfel încât aceasta să poată adopta norme obligatorii cu privire la programul (programele) de lucru în cauză, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) ultima teză din Regulamentul (CE) nr. 713/2009. Această funcție de reexaminare exercitată de ACER ar trebui menționată în programul de lucru al ACER. În conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul ACER, una dintre sarcinile agenției este de a oferi un cadru de cooperare pentru autoritățile naționale de reglementare. În plus, ACER trebuie să monitorizeze cooperarea regională a operatorilor de sisteme de transport, în conformitate cu articolul 6 alineatul (9) din Regulamentul ACER. Astfel, pare a fi oportun ca, începând din martie 2011, ACER să preia rolul ERGEG de coordonare a inițiativelor regionale. Ca și ERGEG, ACER va trebui să se bazeze pe autoritățile naționale de reglementare care fac parte din aceasta și care reprezintă forțele motoare din spatele inițiativelor regionale.

În plus, este important ca activitatea inițiativelor regionale să contribuie la activitatea globală a ACER.

5. ETAPE VIITOARE

Prezenta comunicare conține o evaluare a performanței inițiativelor regionale și a contribuției acestora la crearea unei piețe interne a energiei, după cinci ani de la crearea lor. De asemenea, comunicarea stabilește posibilele direcții de urmat în ceea ce privește reexaminarea rolului lor, clarificând configurația și consolidând eficacitatea acestora. Reprezentând o etapă esențială în procesul de creare a unei piețe unice a energiei cu adevărat integrate, inițiativele regionale joacă un rol crucial în configurarea viitoarei politici energetice a UE și în promovarea construirii de rețele energetice integrate adaptate la necesitățile deceniilor următoare.

Comisia invită Parlamentul European, Consiliul și toate părțile interesate să-și exprime, până la 15 februarie 2011, opiniile cu privire la orientările strategice formulate în prezenta comunicare.

Pe baza răspunsurilor primite, Comisia va examina posibilele inițiative legislative sau strategice în vederea consolidării cooperării la nivel regional în a doua jumătate a anului 2011.

[1] În 2008 a fost creată și Regiunea Comunității Energetice.

[2] A se vedea www.ec.europa.eu/energy/gas_electricity/third_legislative_package_en.htm; pachetul este compus din Directivele 2009/72/CE și 2009/73/CE, Regulamentele (CE) nr. 713/2009, (CE) nr. 714/2009 și (CE) nr. 715/2009.

[3] Studiul, intitulat From regional markets to a single European market („De la piețele regionale la piața unică europeană”) (aprilie 2010), a fost publicat pe website-ul DG ENER: www.ec.europa.eu/energy/gas_electricity/studies/electricity_en.htm.

[4] Strategy for delivering a more integrated European energy market: The role of the ERGEG Regional Initiatives . An ERGEG Conclusions Paper („Strategie privind crearea unei piețe europene a energiei mai integrate: Rolul inițiativelor regionale ale ERGEG. Concluziile ERGEG”) E10-RIG-10-04, 21 mai 2010 (www.energy-regulators.eu/portal/page/portal/EER_HOME/EER_PUBLICATIONS/CEER_ERGEG_PAPERS/Cross-Sectoral/2010/E10-RIG-10-04_Strategy_Conclusions_21-May-10.pdf).

[5] A se vedea, de exemplu, raportul prezentat de Eurelectric: http://www.eurelectric.org/Download/Download.aspx?DocumentFileID=62455.

[6] A se vedea http://www.energy-regulators.eu/portal/page/portal/EER_HOME/EER_INITIATIVES/Regional_Initiatives_Conferences/2010%20RI%20Conference.

[7] A se vedea Regulamentele (CE) nr. 714/2009 și (CE) nr. 715/2009.

[8] De unde necesitatea elaborării de rapoarte anuale de coerență și de convergență.

[9] A se vedea Comunicatul de presă IP/10/836, 24 iunie 2010.

[10] Pachetul este compus din Directivele 2003/54/CE și 2003/55/CE și din Regulamentul (CE) nr. 1228/2003 și Regulamentul (CE) nr. 1775/2005.

[11] Comunicarea COM (2010)677 din 17 noiembrie 2010 http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/strategy/doc/com(2010)0677_en.pdf.

[12] https://www.entsoe.eu/fileadmin/user_upload/_library/news/EEGI_Implementation_plan_May_2010.pdf

[13] Decizia Comisiei din 9 noiembrie 2006 de modificare a anexei la Regulamentul (CE) nr. 1228/2003 privind condițiile de acces la rețea pentru schimburile transfrontaliere de energie electrică, JO L 312, 11.11.2006, p. 59-65.