[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 17.10.2008

COM(2008) 617 final

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU Ș I PARLAMENTUL EUROPEAN

La un an după Lisabona: parteneriatul Africa-UE în practică

{SEC(2008) 2603}

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU ȘI PARLAMENTUL EUROPEAN

La un an după Lisabona: parteneriatul Africa-UE în practică

1. INTRODUCERE

În decembrie 2007, cu ocazia celui de-al doilea summit de la Lisabona, șefii de stat și guvern din UE și din Africa au adoptat o strategie comună Africa-UE – un cadru de politică ambițios, pe termen lung, care a confirmat voința acestora de a aprofunda relațiile lor politice și de a aborda împreună provocările globale. Acest document de politică, care marchează o discontinuitate fundamentală față de trecut și oferă un cadru global pentru relațiile Africa-UE, a fost completat printr-un plan de acțiune pentru perioada 2008-2010, care conferă un caracter concret politicilor enunțate în strategia comună. Alcătuit din 8 parteneriate sectoriale, planul de acțiune este principalul program operațional pentru cooperarea Africa - UE până la următorul summit care va avea loc în 2010, în Africa. Strategia comună și activitățile legate de Africa din cadrul Politicii europene de vecinătate vor fi complementare și se vor consolida reciproc, ambele contribuind la îmbunătățirea relațiilor Africa - UE.

Liderii politici, de asemenea, au lansat un mesaj clar în sensul că 2008 ar trebui să fie un an al punerilor în aplicare și al progreselor vizibile. Aceștia au convenit ca, în fiecare an, Comisia Europeană, Secretariatul Consiliului și Comisia Uniunii Africane (CUA) să prezinte un raport privind progresele înregistrate în punerea în aplicare a strategiei comune și a planului de acțiune. Subliniind astfel angajamentul său politic față de proces, Comisia Europeană a decis, de asemenea, să pregătească prezenta comunicare privind progresele realizate și provocările viitoare.

Obiectivul prezentei comunicări cuprinde trei aspecte: (1) evaluarea progreselor realizate pe parcursul primului an de punere în aplicare; (2) identificarea principalelor provocări din viitor, care să servească, astfel, drept bază de discuții pentru toate părțile interesate - statele membre și instituțiile UE, țările, instituțiile, parlamentele și societatea civilă din Africa, precum și partenerii internaționali, și (3) contribuția la raportul comun privind progresele înregistrate cu ocazia reuniunii troicii ministeriale din noiembrie 2008. Comunicarea oferă o privire de ansamblu asupra progreselor inițiale realizate în ceea ce privește obiectivele generale de politică ale strategiei comune și punerea în aplicare a celor 8 parteneriate. O secțiune de concluzii și perspective enunță recomandările-cheie privind modalitățile de a acționa în continuare, mai bine și mai repede.

2. STRATEGIA COMUNă – DIRECțII DE POLITICă șI ACORDURI INSTITUțIONALE

Strategia comună și planul de acțiune stabilesc principiile, obiectivele și componentele fundamentale ale noului parteneriat strategic Africa – UE și plasează relațiile la un nivel mai matur și mai egalitar, purtând dialogul și cooperarea „dincolo de dezvoltare”, „dincolo de Africa” și „dincolo de instituții”. La aproape un an, au fost realizate progrese inițiale:

- „dincolo de dezvoltare”: Africa rămâne un punct important pe agenda de politică externă a UE, dialogul depășind în mod constant limitele aspectelor tradiționale ale dezvoltării, ale agențiilor și funcționarilor. Intensificarea contactelor la nivel înalt, în special în domeniul păcii și securității, cum ar fi reuniunile troicii Comitetului politic și de securitate al UE (COPS) și ale Consiliului pentru Pace și Securitate al Uniunii Africane din octombrie și ale miniștrilor apărării din Africa și UE din noiembrie 2008 subliniază acest interes crescut. Cu toate acestea, Africa este în continuare mult prea des considerată și abordată ca un „aspect de dezvoltare” și trebuie depuse eforturi suplimentare pentru a mobiliza angajamentul politic și resursele financiare ale părților interesate din afara comunității pentru dezvoltare.

- „dincolo de Africa”: în acest domeniu, de asemenea, primele rezultate sunt încurajatoare, însă inegale. Deși UE și Africa discută și cooperează din ce în ce mai mult pe teme globale precum pacea și securitatea sau schimbările climatice, securitatea energetică și alimentară, centrul discuțiilor rămâne de cele mai multe ori limitat la Africa - impactul schimbărilor climatice asupra Africii , securitatea energetică și alimentară în Africa , etc. De asemenea, ambele părți trebuie să depună eforturi suplimentare pentru a accelera cooperarea în cadrul ONU, în alte foruri internaționale și în negocierile multilaterale privind aspecte-cheie precum schimburile comerciale, drepturile omului sau schimbările climatice. Părțile ar trebui să identifice, de asemenea, baze comune și să colaboreze în ceea ce privește aspecte de politică regională și globală.

- „dincolo de instituții”: una dintre principalele inovații ale acestui parteneriat orientat către oameni este implicarea unui spectru larg de actori netradiționali din societatea civilă, sectorul privat și mediul academic. Deși există un interes real de a se implica în mod serios, ambele părți ar trebui să depună eforturi suplimentare de a identifica mijloace financiare și de a dezvolta metode de lucru pentru a permite implicarea activă și interacțiunea actorilor din afara cadrului instituțional.

Troica ministerială din 16 septembrie 2008 a adoptat primul raport de punere în aplicare privind strategia comună și planul de acțiune, a salutat progresele realizate și a confirmat o serie de recomandări concrete privind calea de urmat. În ceea ce privește UE, metode de lucru convenite la Lisabona au fost consolidate printr-o serie de măsuri suplimentare. Sarcina de a pune în aplicare parteneriatul tematic Africa-UE a fost atribuită unor 8 echipe UE de punere în aplicare (EPA) alcătuite din state membre implicate în mod deosebit, Comisia și Secretariatul Consiliului, sub coordonarea generală a Grupului de lucru pentru Africa al Consiliului. În ceea ce privește aspectele financiare, statele membre ale UE sunt invitate să contribuie la finanțarea activităților preconizate, iar Comisia Europeană va traduce angajamentele sale financiare de sprijinire a strategiei comune și a planului de acțiune prin optimizarea modului în care sunt folosite sursele de finanțare și a instrumentelor disponibile în cadrul bugetului CE, al cadrului financiar multianual și al FED.

De partea africană, Comisia Uniunii Africane a rămas punctul central. Deși diferite țări și organizații africane și-au semnalat interesul pentru acest proces, ar trebui mobilizați fără întârziere actori suplimentari și omologi pentru echipele UE de punere în aplicare pentru a pune în aplicare și pentru a coordona parteneriatele – aceste „locomotive” ar putea include, pe lângă Comisia Uniunii Africane, comunitățile economice regionale (CER), Banca Africană de Dezvoltare (BAD), precum și diferite țări.

S-au depus eforturi inițiale pentru a deschide procesul partenerilor internaționali, printre care Banca Mondială, sistemul ONU și țările G8. În prezent, acest efort ar trebui să depășească stadiul dialogului politic astfel încât cooperare să se concretizeze la nivelul fiecărui parteneriat.

În final, pe parcursul anului 2008 s-au consolidat în mod considerabil contactele dintre instituțiile UE și omologii acestora din Uniunea Africană. Stabilirea unei noi delegații a UE pe lângă Uniunea Africană, la Addis Abeba, cu dublu rol, dialogul din ce în ce mai intensificat de la Comisie la Comisie și agenda de cooperare, precum și parteneriatul incipient dintre Parlamentul European și Parlamentul Panafrican reprezintă exemple concrete.

Comunicarea și limbajul sunt o componentă fundamentală în procesul democratic și participativ al cetățenilor, pentru care sunt esențiale buna funcționare și cooperarea serviciilor lingvistice ale UE și UA în domeniul informării, comunicării și limbajului.

Acest aspect contribuie la atingerea unui alt obiectiv fundamental, și anume acela de a sprijini integrarea politică și economică a Africii și de a consolida Uniunea Africană și Comisia acesteia ca instituții partenere eficace din Africa.

3. PARTENERIATELE

ÎN CEEA CE PRIVE ște UE, angajamentul proactiv al statelor membre, al Comisiei și al altor instituții și părți interesate europene a fost esențial pentru realizarea progreselor inițiale în cadrul celor 8 parteneriate, în conformitate cu angajamente internaționale privind o eficiență sporită a ajutoarelor, coerența politicilor pentru dezvoltare și diviziune a muncii, precum și abordarea integratoare a unor aspecte precum egalitatea între femei și bărbați. Secțiunile următoare subliniază progresul realizat până acum și calea de urmat în ceea ce privește acțiunile prioritare. Documentul de lucru al serviciilor Comisiei anexat la prezenta comunicare oferă o viziune de ansamblu completă asupra acestor realizări și a rezultatelor prioritare în cadrul celor 8 parteneriate tematice.

3.1. Parteneriatul Africa-UE privind pacea și securitatea

Domeniul păcii și securității continuă să reprezinte una dintre prioritățile de vârf în cooperarea Africa-UE. Acest parteneriat se axează, în principal, pe interdependența dintre politici, obiective operaționale și finanțare. Un dialog consolidat privind provocările în materie de pace și securitate în Africa, Europa și la nivel global trebuie corelat cu voința politică a liderilor africani, susținut de capacitatea de răspuns la provocările de pe continent și din afara acestuia. Strategia comună, la rândul său, confirmă faptul că Africa nu poate fi lăsată să suporte singură sarcinile operațiunilor de menținere a păcii (OMP).

Pe parcursul acestui an, discuțiile politice și tehnice au abordat crizele politice majore din Africa, precum cele din Kenya, Zimbabwe, Mauritania, dialogurile și măsurile de menținere a păcii în Somalia, criza din Darfur, OMP conduse de UA în Republica Centrafricană și misiunea militară PESA a UE în Ciad. De asemenea, s-au depus eforturi specifice pentru îmbunătățirea sprijinului financiar și tehnic acordat capacității UA de a planifica, conduce și gestiona OMP, ceea ce presupune o consolidare suplimentară. În acest context, se realizează progrese semnificative privind pregătirea celui de-al doilea instrument financiar pentru pace în Africa, printr-o alocare de 300 de milioane EUR pentru perioada 2008-2010 și o abordare mai cuprinzătoare, care să depășească nivelul OMP și al consolidării capacităților și să includă prevenirea conflictelor și operațiunile de stabilizare după încheierea conflictelor.

Echipa de punere în aplicare a UE a demarat activitatea de identificare a rezultatelor specifice care urmează să fie discutate cât mai curând cu partenerii africani. Acestea includ, inter alia , consolidarea Forței africane de intervenție rapidă prin intermediul formării corespunzătoare, militare și civile, a capacității sporite de avertizare rapidă și a cooperării consolidate în vederea combaterii terorismului și a traficului ilegal de arme de foc. Se acordă sprijin financiar și tehnic pentru consolidarea necesară a capacității UA de a planifica, efectua și gestiona operațiunile de menținere a păcii. Discuții privind finanțarea durabilă și previzibilă a OMP conduse de partea africană vor fi inițiate în curând în cadrul ONU. Șase „actori principali” au fost desemnați pentru a conduce împreună cele trei domenii prioritare ale parteneriatului.

3.2. Parteneriatul Africa-UE privind guvernanța democratică și drepturile omului

Acest parteneriat vizează să dezvolte o înțelegere comună a noțiunii de guvernanță democratică și să promoveze și consolideze un program comun privind drepturile omului, confirmând angajamentul de a conlucra în vederea protejării și promovării drepturilor omului pentru ansamblul populației africane și europene. Acesta include, de asemenea, consolidarea cooperării în domeniul cultural.

Dialogul și cooperarea Africa-UE în materie de guvernanță democratică și drepturile omului au avut loc de mulți ani în cadrul acțiunii externe a UE și a instrumentelor și politicilor UE de dezvoltare și vecinătate. Maximizarea sinergiilor între procesele-cheie în curs va facilita sprijinirea reformelor de guvernanță, garantarea protecției eficace și promovarea drepturilor și libertăților omului.

Principalul obiectiv al procesului de acordare a Tranșei de stimulente financiare în favoarea guvernanței este consolidarea guvernanței democratice în țările ACP prin dialog și stimulente, prin intermediul căruia au fost alocate 2,7 miliarde EUR acelor state care au adoptat planuri de acțiune privind guvernanța. UE și UA vor conlucra pentru a sprijini eforturile statelor africane de a-și construi propriile sisteme democratice și de a pune în aplicare planuri naționale de reformă, precum și de a încuraja voința politică acolo unde procesele democratice au fost întrerupte sau întârziate.

UA și UE au inițiat dezbateri privind guvernanța la nivel local, ceea ce oferă oportunități suplimentare pentru o colaborare. UE va invita UA să asigure în comun monitorizarea acestor reflecții, în special după Zilele europene ale dezvoltării de la Strasbourg din noiembrie 2008, care se vor concentra asupra acestor aspecte. De asemenea, se preconizează sesiuni de lucru în comun privind rolul și pluralismul mass-mediei.

Acest parteneriat ar trebui, de asemenea, să faciliteze punerea în practică a concluziilor Dialogului UA/UE privind drepturile omului. UE va invita UA să identifice împreună aspecte în vederea cooperării în cadrul forurilor internaționale și să ia în considerare inițiative comune. Organizațiile societății civile din Africa și UE vor fi invitate să participe la discuții în paralel și să își aducă contribuția la acest dialog.

Acest parteneriat va contribui la consolidarea guvernanței panafricane și a arhitecturii drepturilor omului. Comisia UA și Comisia UE vor analiza rezultatele sprijinului în curs oferit pentru dezvoltarea capacităților, pentru a stabili în comun prioritățile pentru cooperarea consolidată în acest domeniu. Se va acorda o atenție specială pentru consolidarea asistenței electorale africane și a capacității de monitorizare, precum și pentru a aborda gestionarea crizelor post-electorale.

În 2009 va fi început un inventar al activităților din domeniul bunurilor culturale și care va servi drept bază pentru structurarea priorităților din acest domeniu.

În sfârșit, pentru a implica un număr cât mai mare de actori și părți interesate, UA și UE vor lansa în 2009 o „Platformă pentru dialogul privind guvernanța democratică și drepturile omului”.

3.3. Parteneriatul Africa-UE privind schimburile comerciale și integrarea regională

Principalul obiectiv al acestui parteneriat este să sprijine integrarea socio-economică și politică a Africii, să accelereze crearea unor piețe mai mari, integrate la nivel regional și să îmbunătățească și să susțină infrastructura și serviciile în Africa. Eliminarea barierelor vamale interne în Africa, precum și consolidarea capacității administrațiilor, a producătorilor și a exportatorilor de la toate nivelurile pentru a îndeplini cerințele legislative ale piețelor lor de export sunt cruciale în acest sens. Recenta comunicare privind integrarea regională pentru dezvoltare în statele ACP[1] reprezintă contribuția Comisiei Europene la această dezbatere. Acordurile de parteneriat economic (APE) sunt un punct important de pe agendă și, atunci când vor fi încheiate pe o bază regională cuprinzătoare vor deveni o piatră de temelie a sprijinului UE pentru integrarea regională.

Armonizarea legislației, a reglementărilor, procedurilor, normelor și standardelor pe tot teritoriul african ar putea fi abordat în mod util la nivel panafrican ca o completare a eforturilor regionale. Un posibil rezultat-cheie privește standardele sanitare și fitosanitare (SSF), în special în ceea ce privește consolidarea capacităților umane și partajarea informațiilor la nivel continental. La începutul anului 2009 se preconizează o misiune la nivel înalt a Comisiei Europene în Africa.

Parteneriatul Africa-UE privind infrastructura a fost lansat în 2007, înainte de adoptarea strategiei comune, iar punerea sa în aplicare a început în 2008. Acesta vizează să sporească substanțial investițiile UE în infrastructura africană, contribuind astfel la interconectivitatea Africii. Parteneriatul utilizează diferite instrumente financiare: programele indicative naționale sau regionale (IPN/IPR, al 10-lea FED), care vor sprijini coridoarele regionale de transport, energie și comunicații, facilitățile pentru energie și apă și Fondul fiduciar pentru infrastructură, care permite cumularea subvențiilor nerambursabile cu împrumuturile. Fondul fiduciar a primit deja 108 milioane de EUR din cel de-al 9-lea FED – se preconizează mai multe fonduri în cadrul celui de-al 10-lea FED – și 38 milioane de EUR din partea a unsprezece state membre UE. Banca Europeană de Investiții și alți donatori au anunțat, de asemenea, acordarea de împrumuturi către Fondul fiduciar de peste 250 de milioane de EUR. În sfârșit, un program de sprijin de 10 milioane de EUR va ajuta Comisia UA să formuleze și să promoveze politici și acțiuni pentru a răspunde provocărilor legate de infrastructură în Africa.

3.4. Parteneriatul Africa – UE privind Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului (ODM)

Acest parteneriat ar trebui să servească drept cadru de intensificare a dialogului politic între cele două continente, a cooperării și a acțiunilor comune, în vederea îndeplinirii tuturor Obiectivelor de Dezvoltare ale Mileniului în toate statele africane până în 2015. Acesta identifică patru acțiuni prioritare:

- asigurarea bazei financiare și politice pentru realizarea ODM;

- accelerarea realizării obiectivelor de securitate alimentară în cadrul ODM;

- accelerarea realizării obiectivelor legate de sănătate din cadrul ODM;

- accelerarea realizării obiectivelor legate de educație din cadrul ODM.

În iunie 2008, șefii de stat și guvern din UE și-au confirmat angajamentele privind obiectivele sporite de asistență oficială pentru dezvoltare (AOD) pentru 2010 și 2015 și au adoptat o agendă de acțiune privind ODM. Acest lucru fixează sprijinul sectorial sporit din partea UE și oferă exemple de acțiuni ale UE care urmează să fie întreprinse ca parte a angajamentelor sale existente privind AOD. Aceasta reprezintă o ofertă europeană colectivă pentru partenerii în curs de dezvoltare și pentru comunitatea internațională. Deși globală, agenda identifică Africa drept o prioritate clară, fiind conformă cu activitatea Grupului de coordonare pentru realizarea ODM în Africa înființat de Secretariatul General al ONU (SG al ONU).

Este esențial să se identifice domeniile în care activitatea la nivel continental aduce valoare adăugată inițiativelor existente, reținând nevoia de a corela activitatea la nivel Africa-UE cu activitățile la nivel național, sub-regional și multilateral. La nivel continental, agenda UE pentru acțiune ar putea fi utilizată ca un instrument de politică pentru (1) o mai mare sensibilizare privind ODM și a stimula identificarea Africii cu propriile nevoi și priorități; (2) a aduce ameliorări în monitorizarea progreselor ODM la nivel continental și (3) a formula poziții comune Africa – UE privind ODM pentru reuniunile internaționale majore. La nivel național, agenda ar putea fi utilizată drept un instrument pentru dialogul politic, pentru: (1) a fixa, acolo unde încă nu există deja, obiective și etape ale ODM „naționalizate”, adaptate la contextul statelor și a îmbunătăți datele naționale și sistemele de monitorizare, (2) a promova o mai bună integrare a ODM în strategiile naționale de dezvoltare și (3) a identifica acțiuni concrete și practici de succes în vederea accelerării progresului către țintele ODM.

Rezultatele pe termen scurt privind aspectele financiare și de politică ar trebui să includă identificarea în comun a etapelor și acțiunilor prioritare pe baza agendei de acțiune a UE și a recentelor recomandări adoptate de către Grupul ODM Africa al SG al ONU. Un rezultat rapid în materie de securitate alimentară ar fi conlucrarea în vederea consolidării legăturii dintre Programul tematic pentru siguranța alimentară al CE, proiectul de Facilitate pentru alimente a UE și cadrul african pentru securitate alimentară enunțat în Programul extins pentru dezvoltarea agriculturii în Africa (Pilonul 3), în special în domeniile cercetării agricole, al sistemelor de informații privind securitatea alimentară, al gestionării îmbunătățite a riscului privind securitatea alimentară și al sprijinului acordat organizațiilor de agricultori la nivel regional și continental. Există oportunități de convergență cu agenda de acțiune a UE, în ceea ce privește consolidarea finanțării sectoarelor sanitar și de învățământ, remedierea crizei resurselor umane în sectorul sanitar precum și deficitul considerabil de cadre didactice formate și de calitate în sectorul educației.

3.5. Parteneriatul Africa-UE în domeniul energiei

Domeniul energiei este un domeniu în care Africa și Europa împărtășesc interese reciproce importante și se confruntă cu provocări similare. Obiectivul acestui parteneriat are trei dimensiuni: dialogul Africa-UE consolidat în materie de acces la energie și securitate energetică, îmbunătățirea accesului la serviciile energetice, creșterea investițiilor în infrastructură și promovarea surselor de energie regenerabile și a eficienței energetice.

În septembrie 2008, comisarul european pentru energie și comisarul european pentru dezvoltare s-au deplasat împreună în Africa, obiectivul principal fiind aspectele legate de energie. Vizita la Comisia Uniunii Africane și în trei țări – Etiopia, Nigeria și Burkina Faso – reflectă atât diversitatea cât și potențialul energetic din Africa. Aspectele regionale au reprezentat, de asemenea, puncte importante pe agenda vizitei, deoarece interconexiunile vor fi cruciale din punct de vedere energetic, reprezentând și un factor stabilizator între țările din diferitele comunități economice regionale.

În cursul acestei vizite s-a ajuns la un acord între Comisia Europeană și Comisia Uniunii Africane cu privire la principalele priorități și la cadrul de guvernanță pentru punerea în aplicare a parteneriatului Africa-UE în domeniul energiei și s-a semnat „Declarația comună cu privire la punerea în aplicare a parteneriatului Africa-UE în domeniul energiei”. Această declarație este primul acord sectorial oficial încheiat ca urmare a summitului de la Lisabona și a fost adoptată cu ocazia reuniunii la nivel de colegiu dintre Comisia Europeană și Comisia Uniunii Africane care s-a desfășurat la Bruxelles la 1 octombrie 2008.

Cadrul de guvernanță al parteneriatului este complet: echipa Uniunii Europene de punere în aplicare s-a reunit de mai multe ori, s-a instituit un grup central african, iar în perioada 15-16 octombrie 2008, la Addis Abeba, va avea loc prima reuniune a grupului informal comun de experți. Mai mult, s-a convenit organizarea primei reuniuni la nivel înalt Africa-UE în domeniul energiei în anul 2009, în continuarea Forumului pentru parteneriatul în domeniul energiei, la care vor participa societatea civilă și sectorul privat.

Prioritățile convenite în declarația comună sunt: integrarea regională și modernizarea infrastructurii energetice, promovarea unui mediu favorabil pentru investițiile sectorului privat, îmbunătățirea accesului la serviciile energetice, explorarea potențialului de energie regenerabilă al Africii în mod viabil, îmbunătățirea eficienței energetice și reducerea deșeurilor. Pe această bază, grupul informal comun de experți în sectorul energetic va stabili o foaie de parcurs pentru punerea în aplicare a priorităților prezentate anterior. Dialogul bilateral în domeniul energiei cu țări sau regiuni specifice din Africa este în curs de desfășurare.

În anul 2008, mai multe proiecte energetice de sprijinire a punerii în aplicare a acestui parteneriat au fost sau vor fi contractate în temeiul instrumentelor financiare și programelor tematice existente, inclusiv Instrumentul financiar pentru energie, Parteneriatul Africa-UE pentru infrastructură și Fondul fiduciar aferent, programele FED bilaterale și regionale, programul Mediul, gestionarea durabilă a resurselor naturale, inclusiv energia – programul ENRTP.

3.6. Parteneriatul Africa-UE privind schimbările climatice

Acest parteneriat cuprinde 2 acțiuni prioritare interdependente: (1) crearea unei agende comune cu privire la politicile și cooperarea în materie de schimbări climatice; precum și (2) tratarea problemei degradării solului și a aridității crescânde.

Prima acțiune prioritară se concentrează asupra țărilor africane care fac obiectul Alianței mondiale împotriva schimbărilor climatice (AMSC)[2] drept cadru pentru consolidarea dialogului politic și a cooperării între Uniunea Africană și Uniunea Europeană. Se asigură astfel un canal privilegiat de dezvoltare a unei viziuni comune Africa-UE în materie de schimbări climatice și adaptare. Conceptul pentru programul Informații climatice pentru dezvoltare în Africa (ClimDev Africa) reprezintă a doua etapă a acestei acțiuni prioritare[3]. Programul ClimDev este strâns legat de reducerea riscurilor de catastrofe, unul din domeniile prioritare ale AMSC. Primele rezultate ar trebui să se concretizeze într-o declarație politică comună Africa-UE cu privire la schimbările climatice și la Alianța mondială împotriva schimbărilor climatice[4], ca etapă pregătitoare pentru Conferința de la Poznan care va avea ca temă Convenția-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice din decembrie 2008 (ocazie cu care va fi depusă o declarație generală a UE privind țările cel mai puțin dezvoltate și statele insulare mici în curs de dezvoltare) și prioritățile „climatice” africane[5].

A doua acțiune prioritară este lupta împotriva degradării solului în Africa. În acest sens, inițiativa Zid verde pentru Sahara este o acțiune de referință care ar putea reuni, la nivel continental, național și local eforturile Africii și instituțiile care desfășoară activități în domeniul gestionării durabile a solului. Parteneriatul va sprijini activități precum consolidarea capacității, integrarea dimensiunii gestionării durabile a solului și a apei, dezvoltarea comunității locale și autodeterminarea, precum și gestionarea resurselor naturale la nivel local. Printre primele rezultate estimate se numără finalizarea studiului inițial de delimitare a domeniului de aplicare la nivel instituțional la începutul anului 2009 și adoptarea de către Comisia Uniunii Africane a unui plan de acțiune în luna ianuarie 2009.

Pentru ambele acțiuni, trebuie identificat un grup central de persoane interesate care sunt în măsură să direcționeze procesul, exercițiul de cartografiere inițiat la nivelul UE fiind indispensabil în acest sens.

Mai mult, Comisia Europeană și Uniunea Africană continuă dialogul mai amplu cu privire la mediu, tratând aspecte precum punerea în aplicare a acordurilor multilaterale de mediu, reducerea riscului de catastrofe, integrarea problematicii mediului în aspectele legate de dezvoltare și coordonarea cu diverșii parteneri panafricani importanți (Comisia Uniunii Africane, Noul Parteneriat pentru Dezvoltarea Africii – NEPAD, AMCEN, UNEP).

3.7. Parteneriatul Africa-UE în materie de migrație, mobilitate și ocuparea forței de muncă

Acest parteneriat are la bază Declarația Africa-UE de la Tripoli, Planul de acțiune Africa-UE în materie de trafic de persoane, Declarația de la Ouagadougou și Planul de acțiune în materie de ocupare a forței de muncă și de reducere a sărăciei. Parteneriatul va oferi răspunsuri holistice la problemele legate de migrație, mobilitate și ocuparea forței de muncă, atât în interiorul cât și între cele 2 continente, cu obiectivul de a crea în Africa locuri de muncă mai multe și mai bune, de a înregistra progrese în ceea ce privește Agenda privind munca decentă, și de a gestiona mai bine fluxurile de migrație.

Partea africană a lansat consultările cu comunitățile economice regionale cu privire la migrație. Dialogul euro-african la nivel înalt cu privire la traseul de migrație Africa de Vest continuă cu organizarea unei conferințe ministeriale la Paris, în luna noiembrie 2008, având ca temă migrația și dezvoltarea.

Datele și analizele fiabile sunt cruciale pentru definirea și punerea în aplicare a politicilor adecvate. Comisia Europeană va sprijini în continuare crearea unei rețele de observatoare în domeniul migrației în Africa Subsahariană. Instituirea unui dialog structurat cu diaspora africană și sprijinirea rolului acesteia în dezvoltarea Africii reprezintă o prioritate comună a UE și a Uniunii Africane, cea din urmă considerând diaspora africană drept a „șasea regiune”. Rezultatul este organizarea viitorului summit al diasporei africane, precum și diverse inițiative din partea europeană pentru a consolida dialogul cu diaspora africană. Recunoscând importanța tot mai mare a transferurilor bănești în multe țări africane, Comisia Europeană va sprijini înființarea unui institut african pentru transferurile bănești în 2009, sub conducerea Comisiei Uniunii Africane și în colaborare cu Banca Mondială.

Cooperarea în derulare cu partenerii africani include, de asemenea, promovarea dialogului regional și cooperarea în combaterea imigrației ilegale, a traficului cu migranți și a traficului de persoane. O abordare inovatoare care stabilește, în mod concret, o legătură între migrație, mobilitate, ocuparea forței de muncă și formarea profesională, inspirându-se din inițiativele anterioare din Maroc și Tunisia, este sprijinul Comunității Europene pentru Centrul de informare și de gestionare a migrației din Mali (CIGEM). Africa și-a exprimat deja interesul în a reproduce acest tip de experiențe. Programele Erasmus Mundus, Tempus și Nyerere oferă oportunități pentru o mai mare mobilitate a studenților africani calificați în Africa și Europa. Mai mult, programul Tineretul în acțiune sprijină mobilitatea euro-africană în rândul tinerilor.

3.8. Parteneriatul Africa-UE în domeniul științei, al societății informaționale și al spațiului

Acest parteneriat va contribui la reducerea decalajului din domeniul digital și științific, la întărirea capacității Africii în domeniul științei, al tehnologiilor TIC, precum și în domeniul tehnologiei și aplicațiilor spațiale, consolidând modul de utilizare a acestora ca elemente cheie pentru a favoriza reducerea sărăciei, creșterea și dezvoltarea socio-economică. Parteneriatul va asigura sprijin pentru Planul de acțiune consolidat al Africii în materie de știință și tehnologie și pentru Planul de acțiune regional al Africii pentru economia cunoașterii (ARAPKE).

Parteneriatul reprezintă o oportunitate excelentă pentru a promova știința și tehnologia și societatea informațională în cadrul ajutorului UE pentru dezvoltare și al parteneriatului mai amplu Africa-UE. În prezent este nevoie atât de rezultate politice imediate cât și de o viziune comună pe termen lung.

Comisia Uniunii Africane a propus 19 proiecte de referință pentru a fi puse în aplicare în cadrul acestui parteneriat: 12 proiecte în domeniul științei și tehnologiei, 5 proiecte în domeniul societății informaționale și 2 proiecte în domeniul spațial. Din acestea, șase proiecte – câte două pentru fiecare acțiune prioritară – sunt considerate urgente și finalizate pentru a fi puse în aplicare imediat. Comisarii domeniilor respective din Comisiile AU și UE au stabilit printr-o Declarație comună la 1 octombrie 2008 faptul că aceste proiecte vor servi ca bază pentru aplicarea ulterioară a acestui parteneriat.

În ceea ce privește dimensiunea „spațială”, Uniunea Europeană și Uniunea Africană au convenit să coopereze cu privire la inițiativa EU privind Monitorizarea Globală pentru Mediu și Securitate (în prezent Kopernikus), ca parte a parteneriatului UE – UA. În prezent se lucrează la elaborarea unui plan comun de acțiune. Scopul este prezentarea acestuia la următorul summit Africa-UE care se va desfășura în anul 2010 în Libia. Acest proces a fost lansat cu ocazia reuniunii informale dintre Comisia UA și Comisia Europeană privind MGMS în Africa, care a avut loc la Accra (Ghana) între 4 și 6 octombrie 2008. În paralel, Comisia Uniunii Africane și Comisia Europeană analizează modalitățile de optimizare a utilizării științei geospațiale în serviciul dezvoltării durabile, accentul fiind pus pe resursele naturale, siguranța alimentară, gestionarea crizelor și energiile regenerabile prin crearea unui sistem ad hoc în Addis Abeba, pe baza practicilor existente ale Centrului comun de cercetare al CE.

4. CONCLUZII șI PERSPECTIVE

Cu ocazia summitului de la Lisabona din decembrie 2007, liderii Uniunii Europene și ai Africii au subliniat importanța progreselor imediate și a rezultatelor concrete ca urmare a punerii în aplicare a strategiei comune și a planului de acțiune aferent. Anul 2008 a fost un an important pentru relațiile Africa-UE: cooperarea de lungă durată a fost consolidată în continuare și au fost lansate noi inițiative politice importante. S-au pus bazele pentru asigurarea succesului de lungă durată al strategiei – o abordare politică inovatoare și metode de lucru eficiente. Ambele părți au trecut deja la punerea în aplicare a agendei operaționale ambițioase a parteneriatelor tematice. Progresele inițiale trebuie intensificate, amplificate și consolidate. Troica din 16 septembrie 2008 a subliniat, pe bună dreptate, că în prezent ambele părți trebuie să intensifice eforturile pentru ca acest parteneriat să aducă rezultatele scontate.

Următorul pas important este instituirea grupului comun de experți care va pune în aplicare și va coordona cele 8 parteneriate. În acest sens, sunt necesare metode de lucru eficiente pentru partea africană, inclusiv definirea clară a contribuțiilor, rolurilor și responsabilităților corespunzătoare țărilor africane, Comisiei Uniunii Africane și celorlalte organisme panafricane, comunităților economice regionale și celorlalte părți interesate relevante. Parlamentele, societățile civile, sectorul privat, organizațiile multilaterale și partenerii internaționali implicați trebuie să participe la procesul de punere în aplicare. În fine, dar nu în ultimul rând, ambele părți ar trebui să promoveze o mai mare coerență politică și complementaritate între parteneriatele tematice și să intensifice eforturile de comunicare și de schimb de informații astfel încât părțile interesate, cetățenii interesați, jurnaliștii și cercetătorii să poată monitoriza progresele și rezultatele acestui parteneriat.

Având în vedere, de asemenea, discuțiile desfășurate cu ocazia reuniunii dintre Comisia Europeană și CUA la nivel de colegiu, din 1 octombrie 2008, Comisia Europeană a identificat, astfel, recomandările pentru viitor, cu accent pe aspectele-cheie care trebuie rezolvate urgent.

1. Parteneriatul se bazează pe efortul colectiv. Prin urmare, membrii echipelor de punere în aplicare din ambele părți trebuie să susțină angajamentul politic la proces prin contribuții concrete , inclusiv resurse umane, financiare și expertiză tehnică – în Bruxelles, Addis Abeba și la nivel național.

2. Echipele de punere în aplicare ale UE ar trebui să finalizeze cartografierea detaliată a inițiativelor de cooperare și a resurselor disponibile și să elaboreze o foaie de parcurs pentru punerea în aplicare care să cuprindă priorități și rezultate imediate. Partea africană ar trebui să promoveze însușirea de către partea africană a strategiei comune și implicarea activă în punerea în aplicare a acesteia și ar trebui să instituie de îndată metode de lucru interne eficiente. Experții ambelor părți ar trebui apoi să lanseze în comun punerea în aplicare a planului de acțiune, inclusiv a proiectelor prioritare convenite înainte de următoarea troică ministerială din noiembrie 2008.

3. Până în noiembrie 2008, primele discuții consultative ar trebui organizate cu actorii cheie din afara cadrului instituțional , inclusiv cu societatea civilă, mediul academic și sectorul privat pentru a le permite acestora să joace un rol activ în punerea în aplicare și monitorizarea strategiei comune.

4. Ambele părți ar trebui să continue eforturile de a „trata Africa ca un tot unitar” și de a adapta treptat politicile relevante și cadrul juridic și financiar la nevoile și obiectivele parteneriatului în vederea promovării proiectelor cu dimensiune continentală, precum și a cooperării între Africa de Nord și Africa Subsahariană. Mai mult, cadrele instituționale, precum metodele de lucru ale Consiliului în relația cu Africa, ar trebui raționalizate pe mai departe pentru a reflecta acest principiu.

5. Strategia comună și planul de acțiune aferent au fost adoptate de șefii de stat și de guvern și trebuie considerate colectiv ca angajamente ale întregului guvern. Coordonarea ar trebui îmbunătățită pentru a reflecta strategia comună ca o prioritate transversală pentru toate ministerele și departamentele, atât în termeni politici cât și financiari.

6. Actorii europeni și africani ar trebui să integreze principiile, obiectivele și prioritățile strategiei comune în programarea cooperării financiare și tehnice , precum și în dialogul lor politic și întrunirile cu părțile terțe.

7. De asemenea, actorii europeni și africani ar trebui să respecte angajamentele asumate pentru a consolida contactele, coordonarea și cooperarea în cadrul ONU și cu alte organisme internaționale și negocierile multilaterale, precum și să instituie structuri de consultare și coordonare eficiente.

8. UE ar trebui să reafirme angajamentele politice și financiare față de Africa . În pofida actualei situații economice dificile, UE trebuie să asigure jumătate din angajamentele asumate privind asistența suplimentară oficială pentru dezvoltare pentru anul 2010 și 2015 în Africa.

9. Și partea africană trebuie să asigure conducerea necesară și responsabilitatea pentru realizarea cu succes a angajamentelor sale și contribuțiile asumate pentru punerea în aplicare a strategiei și planului de acțiune.

10. Organizarea unui dialog structurat cu Parlamentul European și Parlamentul Panafrican , inclusiv reuniuni periodice cu privire la progresul parteneriatului strategic.

În fine, ca un element comun general care ar trebui încorporat în toate cele 8 parteneriate, ar trebui să se pună un accent mai mare pe comunicare - un parteneriat de succes, orientat către oameni presupune transparență atât pentru realizările cât și pentru provocările procesului. Procesul și progresele ar trebui prezentate într-un limbaj simplu și accesibil pe hârtie, prin intermediul televiziunii și radioului, precum și online.

[1] COM(2008)xxx din 1.10.2008.

[2] În septembrie 2007, Comisia Europeană a lansat inițiativa Alianța mondială împotriva schimbărilor climatice între Uniunea Europeană și țările în curs de dezvoltare care vor fi afectate cel mai tare de impactul schimbărilor climatice, în special țările cel mai puțin dezvoltate și statele insulare mici în curs de dezvoltare. COM(2007) 540, 18.9.2007; concluziile Consiliului 15103/07; SEC (2008) 2319, 15.7.2008.

[3] O inițiativă comună a Sistemului Global de Observații Climatice, a Comisiei Economice a ONU pentru Africa și a Comisiei pentru Uniunea Africană, având ca scop ameliorarea gradului de accesibilitate a datelor climatice în Africa pentru factorii decizionali.

[4] Posibil la reuniunea Troicii ministeriale Africa-UE, programată pentru luna noiembrie 2008.

[5] Conform inter alia rezultatelor Conferinței miniștrilor de mediu din Africa din iunie 2008 (AMCEN).