În ceea ce privește finanțele publice, Tunisia a realizat un anumit grad de consolidare bugetară în 2014, în condițiile în care soldul bugetar structural (care exclude în special costurile de recapitalizare bancară și alte elemente cu caracter excepțional) a scăzut de la 5,1 % din PIB în 2013 la 4,2 % din PIB în 2014. Cu toate acestea, în 2015, se estimează că deficitul structural va crește la 4,7 % din PIB, în principal sub efectul măsurilor adoptate pe partea de cheltuieli după atacurile teroriste și în pofida economiilor generate, la nivel de cheltuieli, de prețurile petrolului, mai scăzute decât se preconizase. Legea bugetului pe 2016 prevede o reducere a deficitului structural la 4,2 % din PIB, care se va realiza în principal prin creșterea veniturilor (în parte datorită introducerii unei TVA), precum și printr-o reducere a cheltuielilor cu subvențiile (în principal pe fondul ipotezelor referitoare la scăderea prețului petrolului la nivel internațional și la un curs de schimb stabil). Pe de altă parte, se prevede angajarea a aproximativ 15 000 de noi funcționari publici (mai ales în sectoarele apărării și securității), măsură care va duce la creșterea cheltuielilor cu salariile.

În orice caz, aceste rate modeste de creștere nu vor fi suficiente pentru a reduce semnificativ șomajul, care rămâne la un nivel ridicat de 15 %, fiind deosebit de mare în rândul tinerilor și al absolvenților (peste 30 %), precum și în rândul femeilor (21,6 %). În plus, ocuparea forței de muncă în cadrul economiei informale corespunde în continuare unui procent de aproximativ 50 % din lucrătorii din grupa de vârstă cuprinsă între 15 și 24 de ani.

Noua asistență macrofinanciară propusă va ajuta Tunisia să își acopere o parte din nevoile reziduale de finanțare externă, estimate la aproximativ 2,9 miliarde USD pentru perioada 2016-2017, în contextul noului program al FMI. Ea va permite diminuarea problemelor pe termen scurt legate de balanța de plăți și de poziția bugetară, venind în același timp în completarea programelor de ajustare și de reformă convenite cu FMI și cu Banca Mondială, precum și a reformelor convenite în cadrul operațiunilor de sprijin bugetar ale UE, în special a contractelor de sprijin în vederea consolidării statului sub egida Programme d’appui à la relance (PAR). AMF-II propusă este în concordanță cu orientările politicii europene de vecinătate (PEV) și cu eforturile depuse de comunitatea internațională, inclusiv în cadrul inițiativei Parteneriatul de la Deauville a G7, pentru a sprijini Tunisia în aceste vremuri dificile.

În acest context, prim-ministrul tunisian, printr-o scrisoare adresată președintelui Juncker în august 2015, reiterată, în decembrie, de o altă scrisoare din partea ministrului pentru cooperare pentru dezvoltare și investiții, a solicitat o a doua operațiune de asistență macrofinanciară din partea UE în valoare de 500 de milioane EUR, care va însoți următorul program FMI. Având în vedere impactul puternic al situației securității asupra economiei Tunisiei și asupra nevoilor sale de finanțare externă într-o perioadă de consolidare a tranziției politice și după o evaluare actualizată a nevoilor de finanțare externă ale țării, efectuată în colaborare cu FMI, Comisia Europeană prezintă Parlamentului European și Consiliului o propunere de acordare, pentru a doua oară, a unei asistențe macrofinanciare (AMF-II) Republicii Tunisia în valoare maximă de 500 de milioane EUR, sub forma unor împrumuturi pe termen mediu. Suma propusă este, totodată, în concordanță cu dimensiunea preconizată a programului FMI, cu riscurile semnificative pe care le prezintă economia tunisiană și cu angajamentul ferm al UE de a sprijini tranziția politică și economică din această țară.

La jumătatea lunii aprilie 2013, Tunisia a ajuns la o înțelegere cu Fondul Monetar Internațional (FMI) referitor la un acord stand-by de 24 de luni în valoare de 1,75 miliarde USD, care a fost aprobat de Consiliul director al FMI în iunie 2013 și care a fost ulterior prelungit până în decembrie 2015. De asemenea, Tunisia a solicitat, în august 2013, asistență macrofinanciară (AMF) suplimentară din partea UE. Ca răspuns, Comisia Europeană a propus, în decembrie 2013, o asistență macrofinanciară în valoare de 250 de milioane EUR sub formă de împrumuturi (AMF-I), pe care colegislatorii au mărit-o la 300 de milioane EUR și au aprobat-o în mai 2014. Memorandumul de înțelegere care definește condițiile de politică aferente acestui împrumut a intrat în vigoare în martie 2015.

De la declanșarea primăverii arabe, UE și-a afirmat cu diferite ocazii angajamentul de a sprijini Tunisia în procesul de reformă economică și politică. UE și-a dublat sprijinul financiar sub formă de granturi, Tunisia devenind astfel cel mai mare beneficiar de fonduri în cadrul programului SPRING și al programului „umbrelă”.

Rezervele valutare oficiale au încheiat anul 2014 la nivelul de 7,7 miliarde USD, echivalentul a aproape 3 luni de importuri, inferior țintei inițiale de 9,0 miliarde USD din programul FMI. Obligațiunile internaționale în valoare de 1 miliard USD emise în ianuarie 2015 au ridicat nivelul rezervelor, dar, până la sfârșitul lunii octombrie, acestea au scăzut din nou la aproximativ 6,5 miliarde USD, echivalentul a aproape 4 luni de importuri, deoarece veniturile din turism s-au diminuat ca urmare a atacurilor teroriste. Nivelul rezervei la sfârșitul anului 2015 este estimat la 7,5 miliarde USD. Acesta este cu mult sub nivelul de 8,2 miliarde USD preconizat de FMI pentru sfârșitul anului în contextul celei de a 6-a revizuiri a programului (finalizată în septembrie 2015) și este comparabil cu ținta de 10,1 miliarde USD la nivel de rezerve din programul inițial.

Asistența preconizată ar fi furnizată sub forma unui împrumut și ar trebui să fie finanțată printr-o operațiune de împrumut pe care Comisia o va desfășura în numele UE. Costurile bugetare ale asistenței vor corespunde provizionării, la o rată de 9 %, a sumelor vărsate în fondul de garantare pentru împrumuturile externe ale UE, de la linia bugetară 01 03 06 („provizionarea Fondului de garantare”). Presupunând că prima și a doua tranșă din cadrul împrumutului se vor plăti în 2016 și vor avea o valoare totală de 350 de milioane EUR, iar cea de-a treia tranșă se va plăti în 2017, și va avea o valoare de 150 de milioane EUR, și ținând cont de normele care reglementează mecanismul fondului de garantare, provizionarea va avea loc în bugetele 2018-2019. Pe baza prognozelor actuale privind utilizarea liniei bugetare 01 03 06, Comisia estimează că impactul bugetar al operațiunii poate fi suportat.

Decizia de a acorda AMF integral sub formă de împrumuturi este justificată de nivelul de dezvoltare al Tunisiei (măsurat în funcție de venitul pe cap de locuitor) și de indicatorii datoriei. Decizia este, de asemenea, conformă cu tratamentul acordat Tunisiei de Banca Mondială și de FMI. De altfel, Tunisia nu este eligibilă pentru finanțare preferențială din partea Asociației Internaționale pentru Dezvoltare sau a facilității extinse de credit a FMI.

Așa cum se întâmplă de regulă în cazul AMF, plățile vor fi condiționate de evaluările pozitive ale programului în cadrul noului acord financiar cu FMI. În plus, Comisia și autoritățile tunisiene vor stabili de comun acord măsurile specifice de reformă structurală într-un memorandum de înțelegere. Comisia va viza reformele structurale având ca scop îmbunătățirea gestionării macroeconomice generale și a condițiilor pentru o creștere sustenabilă (de exemplu, transparența și eficiența gestionării finanțelor publice, reformele bugetare, reformele în domeniul protecției sociale, reformele de pe piața muncii și reformele de îmbunătățire a cadrului de reglementare pentru comerț și investiții). Aceste măsuri de reformă vor veni în sprijinul agendei de reformă a autorităților și vor completa programele convenite cu FMI, Banca Mondială și alți donatori, precum și programele de politică asociate operațiunilor de sprijin bugetar ale UE. Ele vor fi în concordanță cu principalele priorități în materie de reformă economică asupra cărora au convenit UE și Tunisia în contextul planului de acțiune comun din cadrul PEV și al altor documente strategice. De asemenea, acestea vor valorifica reformele structurale implementate în baza AMF-I.

Se intenționează ca asistența să fie acordată în trei tranșe de împrumut în valoare de 200 de milioane EUR, 150 de milioane EUR, respectiv, 150 de milioane EUR. Plata primei tranșe este prevăzută să aibă loc la jumătatea anului 2016. Cea de-a doua tranșă, condiționată de o serie de măsuri, ar putea fi acordată în al patrulea trimestru din 2016. Cea de-a treia și ultima tranșă ar putea fi pusă la dispoziție în prima jumătate a anului 2017, sub rezerva îndeplinirii măsurilor de politică. Asistența va fi gestionată de Comisie. Sunt aplicabile dispoziții specifice privind prevenirea fraudei și a altor nereguli, în conformitate cu Regulamentul financiar.

Uniunea Europeană pune la dispoziția Tunisiei o AMF în valoare totală de maximum 500 milioane EUR, acordată sub forma unui împrumut pe termen mediu. Asistența va contribui la acoperirea nevoilor reziduale de finanțare externă ale Tunisiei din perioada 2016-2017 identificate de Comisie pe baza estimărilor efectuate de FMI.

(7)Uniunea a acordat granturi în valoare de 524 de milioane EUR pentru perioada 2011-2015, în cadrul programului său curent de cooperare, în sprijinul agendei de reforme politice și economice a Tunisiei. În plus, 155 de milioane EUR au fost alocate Tunisiei în perioada 2011-2013 în cadrul programului „Sprijin pentru parteneriat, reforme și creștere favorabilă incluziunii” (SPRING) și 122 de milioane EUR în perioada 2014-2015 în cadrul programului „umbrelă”. De asemenea, Banca Europeană de Investiții a acordat împrumuturi în valoare de 1 338 de milioane EUR, începând cu anul 2011.

(6)În august 2013, Tunisia a solicitat asistență macrofinanciară suplimentară din partea Uniunii. Ca răspuns la această solicitare, în mai 2014 a fost adoptată o asistență macrofinanciară în valoare de 300 de milioane EUR sub formă de împrumuturi (AMF-I). Memorandumul de înțelegere care definește condițiile de politică aferente AMF-I a intrat în vigoare la 4 martie 2015. După implementarea măsurilor de politică convenite, prima tranșă a AMF-I a fost plătită la 7 mai 2015, iar a doua tranșă la 1 decembrie 2015.

(26)Asistența macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui să facă obiectul unor condiții de politică economică, ce urmează a fi consemnate într-un memorandum de înțelegere. Pentru a se asigura condiții de punere în aplicare uniforme și din motive de eficiență, Comisia ar trebui să fie abilitată să negocieze astfel de condiții cu autoritățile tunisiene, sub supravegherea comitetului reprezentanților statelor membre, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011. În conformitate cu regulamentul respectiv, procedura de consultare ar trebui să se aplice, ca regulă generală, tuturor cazurilor altele decât cele prevăzute în regulamentul respectiv. Având în vedere impactul potențial important al asistenței de peste 90 de milioane EUR, se cuvine să se utilizeze procedura de examinare pentru aceste operațiuni. Luând în considerare cuantumul asistenței macrofinanciare din partea Uniunii pentru Tunisia, procedura de examinare ar trebui să se aplice pentru adoptarea memorandumului de înțelegere și pentru orice reducere, suspendare sau anulare a asistenței,

(21)Pentru a se asigura că interesele financiare ale Uniunii în legătură cu asistența macrofinanciară din partea Uniunii sunt protejate în mod eficient, Tunisia ar trebui să adopte măsuri corespunzătoare privind prevenirea și combaterea fraudei, a corupției și a oricăror alte abateri legate de această asistență. În plus, ar trebui să se adopte dispoziții care să prevadă efectuarea de verificări de către Comisie și de audituri de către Curtea de Conturi.

(20)O condiție prealabilă pentru acordarea asistenței macrofinanciare din partea Uniunii ar trebui să fie ca Tunisia să respecte mecanismele democratice reale, printre care un sistem parlamentar pluripartit și statul de drept, și să garanteze respectarea drepturilor omului. În plus, obiectivele specifice ale asistenței macrofinanciare din partea Uniunii ar trebui să consolideze eficiența, transparența și responsabilitatea sistemelor de gestionare a finanțelor publice din Tunisia și să promoveze reformele structurale având ca scop sprijinirea creșterii economice durabile și favorabile incluziunii, crearea de locuri de muncă și consolidarea bugetară. Atât îndeplinirea condițiilor prealabile, cât și realizarea obiectivelor respective ar trebui monitorizate periodic de către Comisie și Serviciul European de Acțiune Externă.

(16)Stabilirea valorii asistenței macrofinanciare din partea Uniunii se bazează pe o evaluare cantitativă completă a nevoilor de finanțare externă reziduale ale Tunisiei și ține cont de capacitatea acesteia de autofinanțare prin resurse proprii, în special de rezervele internaționale pe care le are dispoziție. Asistența macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui să completeze programele și resursele furnizate de FMI și de Banca Mondială. Stabilirea valorii asistenței ia în considerare, de asemenea, contribuțiile financiare preconizate din partea donatorilor multilaterali și necesitatea de a asigura o partajare echitabilă a sarcinii între Uniune și alți donatori, precum și aplicarea anterioară a celorlalte instrumente de finanțare externă ale Uniunii în Tunisia și valoarea adăugată a implicării Uniunii în general.

(14)Având în vedere că în Tunisia există încă un deficit rezidual semnificativ de finanțare externă pentru balanța de plăți, în plus față de resursele furnizate de FMI și de alte instituții multilaterale, se consideră că asistența macrofinanciară pe care Uniunea ar urma să o furnizeze Tunisiei este un răspuns adecvat, în actualele circumstanțe excepționale, la solicitarea Tunisiei de sprijin pentru stabilizarea economică, alături de programul FMI. Asistența macrofinanciară din partea Uniunii ar sprijini stabilizarea economică și agenda de reforme structurale a Tunisiei, completând resursele puse la dispoziție în cadrul acordului financiar cu FMI.

1.Sub rezerva condițiilor menționate la alineatul (3), asistența macrofinanciară din partea Uniunii este pusă la dispoziție de Comisie sub forma a trei tranșe de împrumut. Mărimea fiecărei tranșe este stabilită în memorandumul de înțelegere menționat la articolul 3.

2.Asistența macrofinanciară din partea Uniunii este furnizată integral Tunisiei sub formă de împrumuturi. Comisia este împuternicită în numele Uniunii Europene să împrumute fondurile necesare de pe piețele de capital sau de la instituții financiare și să le împrumute mai departe Tunisiei. Împrumuturile au o scadență medie de maximum 15 ani.

(e)garantează faptul că Uniunea are dreptul la rambursarea anticipată a împrumutului atunci când s-a stabilit că, în ceea ce privește gestionarea asistenței macrofinanciare din partea Uniunii, Tunisia s-a angajat într-un act de fraudă sau corupție sau într-o altă activitate ilegală care prejudiciază interesele financiare ale Uniunii.

5.Asistența macrofinanciară din partea Uniunii este vărsată Băncii Centrale a Tunisiei. Sub rezerva dispozițiilor stabilite în memorandumul de înțelegere, care includ o confirmare a nevoilor reziduale de finanțare bugetară, fondurile Uniunii pot fi transferate Ministerului de finanțe al Tunisiei în calitate de beneficiar final.

Eliberarea celei de a doua tranșe nu are loc, în principiu, mai devreme de trei luni de la punerea la dispoziție a primei tranșe. Eliberarea celei de a treia tranșe nu are loc, în principiu, mai devreme de trei luni de la punerea la dispoziție a cele de a doua tranșe.

1.Până la data de 30 iunie a fiecărui an, Comisia înaintează Parlamentului European și Consiliului un raport privind punerea în aplicare a prezentei decizii în anul anterior, inclusiv o evaluare a punerii în aplicare. Raportul:

Acordarea asistenței va fi condiționată de realizarea unor progrese satisfăcătoare în implementarea viitorului program economic convenit între Tunisia și FMI, care se preconizează că va fi instituit până în martie 2016. În plus, Comisia convine cu autoritățile tunisiene cu privire la o serie de condiții de politică specifice, enumerate în cadrul unui memorandum de înțelegere, care trebuie îndeplinite înainte de eliberarea celei de a doua și de a treia tranșe de către Comisie.

Asistența propusă constă într-un împrumut în valoare de 500 de milioane EUR acordat de UE Republicii Tunisia („Tunisia”), cu scopul de a contribui la ameliorarea situației balanței de plăți a acestei țări. Asistența, care urmează să fie plătită în trei tranșe, va ajuta Tunisia să depășească situația dificilă cu care se confruntă, sub aspect economic și al balanței de plăți, situație amplificată de atacurile teroriste din 2015 și de persistența tulburărilor interne și regionale. Ea va promova, de asemenea, reforme structurale destinate să sporească creșterea economică sustenabilă și îmbunătățirea gestionării finanțelor publice.

Asistența are caracter macroeconomic și este concepută să fie compatibilă cu viitorul program economic sprijinit de FMI. Serviciile Comisiei vor monitoriza acțiunea pe baza progreselor înregistrate în implementarea programului FMI și a măsurilor de reformă concrete care urmează a fi convenite cu autoritățile tunisiene într-un memorandum de înțelegere (a se vedea și punctul 1.4.4).

Există riscul ca asistența macrofinanciară, care nu este dedicată unor cheltuieli specifice, să fie utilizată în mod fraudulos. În general, acest risc este legat de factori cum ar fi calitatea sistemelor de gestionare din cadrul băncii centrale și al ministerului de finanțe și de adecvarea capacităților de audit intern și extern.

Un alt risc important pentru operațiune decurge din situația securității interne, în special cea legată de eventualitatea unor atacuri teroriste, care ar putea să destabilizeze și mai mult sectoare economice cheie, să slăbească hotărârea autorităților politice de a pune în aplicare reformele economice necesare și să dea naștere unor tulburări sociale. Un derapaj al procesului de ajustare ar putea să pună în pericol obiectivele programului sprijinit de FMI, să amenințe stabilitatea macroeconomică și să împiedice acordarea efectivă a AMF-II. Există, totodată, riscuri importante care decurg din situația regională de conflict politic, mai ales cea din Libia, care are un impact negativ asupra situației economice și sociale din Tunisia, inclusiv prin fluxul de refugiați libieni.

În cele din urmă, există riscuri care derivă dintr-o posibilă deteriorare a mediului economic european și mondial (având în vedere dependența puternică a Tunisiei de piața UE) și din creșterea prețurilor la energie și alimente la nivel internațional, fapt care ar avea un efect important asupra situației bugetare și a balanței de plăți din Tunisia.

2.2.2.Metoda (metodele) de control preconizată (preconizate)

Asistența macrofinanciară va face obiectul procedurilor de verificare, control și audit aflate în sarcina Comisiei, inclusiv a Oficiului de Luptă Antifraudă (OLAF), și a Curții de Conturi Europene.

2.2.3.Costurile și beneficiile controalelor și rata probabilă de neconformitate

Costurile de bază înregistrate de Comisie cu privire la metodele de verificare și control sunt descrise în tabelul 3.2.1. În plus, există costuri pentru Curtea Europeană de Conturi și costuri legate de eventualele intervenții ale OLAF. Evaluarea operațională efectuată de serviciile Comisiei în 2014 nu numai că ajută la evaluarea riscurilor utilizării abuzive a fondurilor, ci, în plus, furnizează informații utile asupra reformelor necesare în domeniul gestionării finanțelor publice, care se pot reflecta ulterior în condițiile de politică aferente operațiunii. În ceea ce privește rata probabilă de nerespectare, riscul aferent (sub forma nerambursării creditului sau a utilizării abuzive a fondurilor) este considerat a fi scăzut, pe baza experienței cu instrumentul de asistență macrofinanciară de la crearea sa.

2.3.Măsuri de prevenire a fraudelor și a neregulilor

Pentru a atenua riscurile de utilizare frauduloasă se vor lua mai multe măsuri:

În primul rând, memorandumul de înțelegere și acordul de împrumut vor include o serie de dispoziții privind inspecțiile, prevenirea fraudei, auditurile, precum și recuperarea fondurilor în caz de fraudă sau de corupție. De asemenea, asistența va fi plătită într-un un cont special la Banca Centrală a Tunisiei.

În plus, serviciile Comisiei au efectuat, în ianuarie 2014, cu sprijinul unor consultanți externi, o evaluare operațională, pentru a analiza fiabilitatea circuitelor financiare și a procedurilor administrative relevante pentru acest tip de asistență. Conform concluziilor evaluării, cadrul pentru buna gestiune financiară a asistenței macrofinanciare este suficient de eficace în Tunisia. Comisia a preluat o serie de recomandări ale evaluării operaționale, încorporându-le în formularea condițiilor privind reforma gestiunii finanțelor publice inclusă în programul AMF-I și intenționează să facă același lucru și în ceea ce privește condițiile legate de noua asistență macrofinanciară propusă. Totodată, Comisia utilizează și alte operațiuni de sprijin bugetar pentru a ajuta autoritățile tunisiene să își îmbunătățească sistemele de gestionare a finanțelor publice, iar aceste eforturi sunt sprijinite și de alți donatori.

În fine, asistența va face obiectul procedurilor de verificare, control și audit aflate în sarcina Comisiei, cu sprijinul Oficiului de Luptă Antifraudă (OLAF) și al Curții de Conturi Europene.

3.IMPACTUL FINANCIAR ESTIMAT AL PROPUNERII/INIȚIATIVEI

3.1.Rubrica (rubricile) din cadrul financiar multianual și linia (liniile) bugetară (bugetare) de cheltuieli afectată (afectate)

Linii bugetare existente

01 03 02: Asistență macrofinanciară

01 04 01 14 – Provizionarea Fondului de garantare

În ordinea rubricilor din cadrul financiar multianual și a liniilor bugetare.