Stabilitatea sectorului financiar a fost pusă sub presiune. Măsurile adoptate recent de către parlament și guvern au creat riscuri la adresa stabilității sectorului financiar. Aceste măsuri ar putea avea un impact negativ asupra creditării și ar putea limita impactul politicii monetare; de asemenea, ar putea să anuleze îmbunătățirile continue din ultimii ani. În plus, modificările aduse normelor privind pensiile administrate privat au sporit imprevizibilitatea și este posibil să fi subminat viabilitatea pe termen lung a acestor pensii. Acest lucru poate limita dezvoltarea piețelor de capital și poate priva economia de o sursă importantă de finanțare pentru investițiile pe termen lung.

Salariile și costurile unitare ale muncii au continuat să crească într-un ritm rapid în 2018. Rata șomajului, care a scăzut la un nivel record, deficitele structurale de forță de muncă și politicile publice de majorare a salariilor din sectorul public și a salariului minim () forțează o corecție a pieței forței de muncă. În general, estimările arată că salariile au crescut și mai mult în 2018, una dintre cauze fiind impactul pe care îl are modificarea în 2017 a structurii contribuțiilor sociale, care a transferat sarcina aproape în totalitate asupra angajaților. Prin urmare, costurile unitare ale muncii au crescut, în medie, cu 8,1 % în fiecare an începând cu 2016. Aceste evoluții implică riscul unei pierderi de competitivitate, întrucât schimbările în materie de productivitate nu mai pot compensa majorările salariale (a se vedea secțiunea 4.4.1).

Stabilitatea sectorului bancar este amenințată de modificările legislative recente. Adecvarea capitalului la nivel de sistem a continuat să crească, ajungând la aproape 20 % la sfârșitul lunii septembrie 2018. Pe măsură ce băncile au colectat mai multe depozite la nivel local și și-au redus dependența de finanțarea din partea băncilor-mamă, raportul credite acordate/depozite atrase a scăzut la aproximativ 76 % la sfârșitul lunii septembrie 2018. Ponderea creditelor neperformante din totalul creditelor a scăzut sub 6 %, dar vânzările de active depreciate s-au redus semnificativ din martie 2018, ca urmare a modificărilor aduse Codului fiscal. În plus, în decembrie 2018, Parlamentul a adoptat mai multe legi, care nu au fost încă promulgate (inclusiv plafonarea retroactivă a ratelor dobânzii pentru contractele de credit) și care, potrivit estimărilor, vor afecta eliminarea creditelor neperformante și vor avea un impact negativ asupra nivelului deja foarte scăzut al intermedierii financiare din România. Și mai îngrijorător este faptul că taxa nou-introdusă pe activele băncilor ar putea avea un efect negativ pe termen lung asupra capacității băncilor de a finanța economia, asupra conducerii politicii monetare și, în cele din urmă, asupra creșterii economice (a se vedea secțiunea 4.2).

Fondurile UE pot contribui la abordarea provocărilor în materie de politică identificate în recomandările din 2018 care au fost adresate României. Printre acțiunile finanțate se numără investițiile în infrastructura de transport, energie, apă și gestionarea deșeurilor, în învățământ, ocuparea forței de muncă și politici sociale, în consolidarea asistenței medicale, extinderea accesului la internet în bandă largă și dezvoltarea administrației publice și a serviciilor de e-guvernare interoperabile. Prin urmare, sunt în construcție 315 km de linii de cale ferată TEN-T și 378 km de drumuri TEN-T; alte aproape 140 000 de gospodării vor avea acces la internet în bandă largă de cel puțin 30 Mbps; alte aproximativ 750 000 de persoane ar putea beneficia de o mai bună alimentare cu apă și în cazul a peste 2,5 milioane de persoane ar urma să se furnizeze servicii îmbunătățite de epurare a apelor reziduale. În plus, 1 793 de microîntreprinderi și 688 de IMM-uri au primit sprijin direct pentru a-și consolida competitivitatea. Inițiativa privind IMM-urile a generat împrumuturi în valoare de 361 de milioane EUR, prin care sunt sprijinite 1 344 de IMM-uri. În plus, Fondul social european sprijină cu aproximativ 473 de milioane EUR unele măsuri active întreprinse în prezent pe piața forței de muncă, iar alte fonduri UE vor permite, de asemenea, angajarea a 174 de noi cercetători. În pofida unor progrese, punerea în aplicare continuă să înregistreze întârzieri în mai multe sectoare, inclusiv în ceea ce privește investițiile inteligente, durabile, sociale și în materie de conectivitate. Reforma administrației publice, o condiție prealabilă pentru sprijinul financiar din partea UE, avansează într-un ritm lent. În plus, punerea în aplicare a unor recomandări specifice esențiale adresate României și a reformelor aferente este mult întârziată (a se vedea secțiunea 2).

Regimul fiscal are o capacitate limitată de a reduce sărăcia și de a corecta disparitățile sociale. Inegalitatea veniturilor rămâne printre cele mai mari din UE, iar o treime dintre români sunt expuși riscului de sărăcie, ratele sărăciei fiind cele mai ridicate din UE (secțiunea 4.3.2). Nivelul relativ scăzut al veniturilor fiscale limitează capacitatea României de a răspunde acestor probleme, fie prin redistribuire, fie prin finanțarea de bunuri și servicii publice (secțiunea 4.3.2). În plus, structura fiscală se bazează în mare măsură pe impozitele pe consum, al căror efect de redistribuire este fie inexistent, fie foarte redus. Configurația impozitării veniturilor salariale prezintă unul dintre cele mai scăzute grade de progresivitate din UE, fiind măsurat ca diferență între sarcinile fiscale aferente pentru persoanele cu venituri mici și cele cu venituri ridicate (graficul 4.1.2). Acest lucru explică parțial efectul de redistribuire limitat al sistemului fiscal și de securitate socială (graficul 4.1.3). Graficul arată că atât prestațiile sociale, altele decât pensiile (distanța dintre pătrat și triunghi), cât și impozitele (distanța dintre triunghi și cruce) au un impact redus asupra inegalității veniturilor.

Structura fiscală este caracterizată de un nivel scăzut al veniturilor și se bazează în mare măsură pe impozitele pe consum. Ponderea impozitelor în PIB a fost de 24,9 % în 2017, cea mai scăzută valoare din 1996. Aceasta reprezintă al doilea cel mai redus nivel din UE – cu mult sub media UE de 39,2 %. Structura fiscală se bazează în mare măsură pe impozitele pe consum, iar ponderea veniturilor fiscale provenite din sarcina fiscală asupra costului forței de muncă (inclusiv contribuțiile sociale) este cu mult sub media UE (Comisia Europeană, 2019a).

Gradul de îndatorare a gospodăriilor a crescut în ultimii ani, însă trebuie remarcat faptul că nivelul de referință a fost unul scăzut. Datorită creșterii susținute a creditelor pentru locuințe începând cu 2015, gradul de îndatorare a gospodăriilor a crescut în termeni absoluți. Chiar dacă, în 2017, gradul de îndatorare a gospodăriilor a fost cu puțin sub 17 % din PIB, cu mult sub media UE, nivelul de îndatorare al debitorilor cu venituri reduse constituie un motiv de îngrijorare, deoarece aceștia reprezintă segmentul cel mai expus la o creștere a ratelor dobânzii. Pentru a reduce riscurile legate de gradul ridicat de îndatorare a persoanelor fizice cu venituri mici, Banca Națională a României a introdus, începând din ianuarie 2019, niveluri maxime de îndatorare pentru creditele denominate în RON și în valută (40 % și, respectiv, 20 % din venitul net). Aceste niveluri pot fi majorate cu 5 puncte procentuale în cazul debitorilor care contractează pentru prima dată un credit ipotecar în vederea cumpărării unei locuințe pentru uz propriu.

Parlamentul a adoptat recent trei legi care ar putea avea un impact negativ asupra sectorului bancar. Aceste legi nu au fost încă promulgate. Legea privind plafonarea ratelor dobânzii la contractele de credit ipotecar și de credit de consum ridică probleme semnificative. Calibrarea plafoanelor () ar putea dăuna activității de creditare și intermedierii financiare (). Legile ar putea avea un impact negativ asupra furnizării de servicii bancare și de produse financiare de către instituțiile de credit și ar putea împiedica accesul la credite al clienților cu un profil de risc mai ridicat. Legea care plafonează valoarea recuperabilă din creditele neperformante vândute de bănci va împiedica și mai mult capacitatea băncilor de a reduce în continuare creditele neperformante și de a continua ajustarea bilanțurilor. Această lege va avea un impact negativ asupra veniturilor investitorilor în credite neperformante și ale societăților de colectare a datoriilor, sporind probabilitatea ieșirilor de pe piață și subminând piața secundară pentru activele depreciate. În plus, dreptul acordat debitorilor care nu și-au îndeplinit obligațiile de plată de a cumpăra activele depreciate de la investitori la valori plafonate și de a obține o remitere deplină de datorie ar putea genera un hazard moral și ar slăbi substanțial disciplina în ceea ce privește plățile în sectorul bancar. Astfel, se poate reduce accesul la credite al unor categorii de debitori, întrucât este probabil ca băncile să devină din ce în ce mai selective. În plus, aplicarea retroactivă a legilor care plafonează ratele dobânzilor și creanțele băncilor din contractele de credit deja încheiate va spori gradul de insecuritate juridică (). Fără a aduce atingere obiectivelor legitime de protecție a consumatorilor, legea care elimină titlul executoriu al contractelor de credit va împiedica deposedarea extrajudiciară a garanțiilor reale de către bănci și va prelungi timpul total de recuperare a acestor garanții. De asemenea, va rezulta un impact negativ asupra rezoluției și eliminării creditelor neperformante.

O taxă bancară introdusă recent este susceptibilă să provoace mari dificultăți pentru sectorul bancar. În decembrie 2018, fără o evaluare a impactului și fără consultarea părților interesate, guvernul a adoptat o ordonanță de urgență care introduce o nouă taxă pentru bănci (denumită „taxa pe lăcomie”) aplicată activelor totale și legată de nivelul ratei dobânzii interbancare (ROBOR). Valoarea taxei se calculează trimestrial. Aceasta crește treptat de la 0,1 % la 0,5 % din activele totale, în funcție de valoarea cu care media trimestrială ROBOR depășește pragul stabilit în mod arbitrar la 2 %. Taxa este foarte prociclică și ridică probleme de calibrare, deoarece împiedică funcționarea mecanismului de stabilire a prețurilor în sectorul bancar. La nivelul ROBOR din ianuarie 2019, taxa va fi de 1,2 % din totalul activelor pe an. Conform unei analize preliminare, este probabil ca taxa să exercite o presiune asupra stabilității financiare, afectând semnificativ solvabilitatea și rentabilitatea băncilor și agravând situația băncilor mai slabe. Impactul taxei asupra rentabilității sectorului bancar pare a fi mult mai mare decât în alte țări din UE care au introdus astfel de taxe în trecut, inclusiv în țările din aceeași regiune geografică cu România. În plus, taxa impusă băncilor este susceptibilă să restrângă activitatea de creditare, deoarece băncile pot reduce efectul de levier pentru scăderea activelor totale, să diminueze și mai mult intermedierea în sectorul bancar, să reducă flexibilitatea politicii monetare și să limiteze mecanismul de transmisie al acesteia. În România, intermedierea în sectorul bancar (măsurată ca raport între creditul pentru sectorul privat și PIB) este în prezent la cel mai scăzut nivel din UE.

Pe termen scurt, nu sunt prevăzute riscuri semnificative de presiuni bugetare. Valoarea indicatorului de depistare timpurie a presiunilor bugetare („S0”), care evaluează riscul în decursul unui an, se situează sub pragul critic. Niciunul dintre subindicii de competitivitate fiscal-bugetară și financiară nu indică vulnerabilități pe termen scurt. Percepțiile piețelor financiare cu privire la riscul suveran rămân la nivel mediu, datoria suverană obținând calificativul „BBB- stabil” sau echivalent din partea celor trei mari agenții de rating. Cu toate acestea, costul de finanțare a datoriei publice a crescut de la jumătatea anului 2017 (a se vedea secțiunea 1).

Începând din 2008, România are un sistem de pensii cu trei piloni, al doilea pilon fiind bazat pe contribuții predefinite. Primul pilon este un regim de pensii obligatoriu de tip redistributiv. Al doilea pilon, tot obligatoriu, este finanțat în totalitate și este gestionat de administratori ai fondurilor private de pensii. Al treilea pilon constă în economii individuale voluntare pentru pensie. La sfârșitul lunii noiembrie 2018, cele șapte fonduri din cadrul celui de al doilea pilon gestionau active în valoare de 48,2 miliarde RON (10,3 miliarde EUR), pentru 7,2 milioane de participanți individuali. Aproximativ 63 % din active erau investite în obligațiuni de stat, 19 % în titluri de capital, iar 8 % în depozite. În timp ce investițiile în titluri de stat se apropie de pragul prudențial și legal, expunerea din titluri de capital rămâne mult sub limita maximă de 50 %.

Din cauza inegalității de șanse, copiii care trăiesc în sărăcie sunt susceptibili să rămână săraci și în viața adultă. România are cel mai mare procent de copii care trăiesc în sărăcie din UE. Riscul de sărăcie în rândul copiilor este corelat indirect cu nivelul de instruire al părinților, iar această corelație s-a accentuat în 2017. În plus, se preconizează că, din cauza deficiențelor sistemelor de învățământ și de sănătate, copiii născuți în prezent vor intra pe piața forței de muncă cu doar 60 % din potențialul lor real, cel mai scăzut nivel din UE (). În comparație cu media UE, familiile cu venituri scăzute declară că au dificultăți financiare mai mari în ceea ce privește asigurarea educației copiilor. Oferta existentă de servicii publice și sistemul de învățământ nu reușesc să soluționeze această problemă. Inegalitățile din ce în ce mai mari de șanse afectează și alte grupuri vulnerabile, cum ar fi tinerii adulți și comunitatea romă.

Rata sărăciei a scăzut în 2017, dar rămâne la un nivel foarte ridicat. Unul din trei români este în continuare expus riscului de sărăcie și de excluziune socială. În ciuda unei scăderi cu 2 puncte procentuale față de 2016, sărăcia monetară este una dintre cele mai ridicate din UE, afectând 23,6 % din populația totală în 2017. Principalele cauze ale sărăciei sunt inactivitatea, nivelul scăzut de instruire, transmiterea sărăciei de la o generație la alta și lipsa mobilității interregionale. Nivelurile de sărăcie și de excluziune socială din zonele rurale sunt de două ori mai mari decât cele din orașe (graficul 4.3.4). Grupurile vulnerabile din zonele rurale (copiii, persoanele cu handicap, membrii comunității rome și persoanele în vârstă) se confruntă cu rate deosebit de ridicate ale sărăciei. În plus, România are cea mai mare rată a sărăciei persoanelor încadrate în muncă din UE (17,4 %).

În ciuda îmbunătățirilor recente, sănătatea populației se situează în continuare sub media UE. Speranța de viață la naștere era de 75,3 ani în 2016, comparativ cu 81 de ani pentru UE (). Rata mortalității evitabile, și anume decesele care ar fi putut fi evitate prin acordarea unei asistențe medicale de calitate optimă, a fost de două ori și jumătate mai mare decât rata globală din UE în 2015 și nu converge către nivelul UE (). Printre inițiativele în curs se află o serie de campanii de depistare a bolilor oncologice și cardiovasculare și o inițiativă legislativă privind vaccinarea. În plus, actualul plan multianual național promovează diverse inițiative în materie de viață sănătoasă.

Costurile unitare ridicate ale muncii ar putea afecta competitivitatea. Accelerarea creșterii costurilor unitare ale muncii a pus presiune pe rata reală efectivă de schimb și pe competitivitatea României în materie de costuri, rezultatul fiind că rata reală efectivă de schimb, care s-a menținut la un nivel scăzut în ultimii ani, a început să crească. Rata reală efectivă de schimb bazată pe inflație () s-a depreciat în fiecare an între 2014 și 2017 din cauza deprecierii nominale a RON. În 2018 însă, stabilizarea ratelor de schimb nominale (a se vedea secțiunea 1) a permis o apreciere a ratei reale efective de schimb în medie cu 2,4 % de la un an la altul, punând presiune pe competitivitatea prețurilor (graficul 4.4.6).

Starea generală a infrastructurii rutiere rămâne necorespunzătoare. Infrastructura nu ține pasul cu cererea de trafic generată de o economie în expansiune (), deși UE a pus la dispoziție fonduri considerabile. Rețeaua rutieră este una dintre cele mai puțin dezvoltate din UE (graficul 4.4.11). Cu doar 38 km la 1 milion de locuitori, România are de departe cea mai scăzută densitate de autostrăzi din UE. De asemenea, nici calitatea infrastructurii rutiere nu este foarte bună (WEF, 2018), România având cea mai mare rată a deceselor cauzate de accidente rutiere din UE. Infrastructura subdezvoltată afectează termenele de livrare și siguranța rutieră și are un impact negativ asupra competitivității țării. Ar fi necesare investiții semnificative pentru a crește cantitatea și calitatea infrastructurii.

Deși România are în continuare una dintre cele mai ridicate rate ale investițiilor din UE, performanța investițiilor a fost volatilă în perioada ulterioară crizei economice. Accelerarea investițiilor din 2015 a fost urmată de o contracție în 2016, când investițiile publice au scăzut ca urmare a recurgerii lente la proiecte finanțate din fonduri UE în cadrul perioadei de programare 2014-2020. Investițiile au crescut din nou în 2017, ca urmare a revigorării investițiilor private, dar au rămas scăzute în 2018. Investițiile publice au înregistrat o ușoară creștere în 2018, după ce scăzuseră timp de 2 ani consecutivi, însă rămân cu mult sub nivelurile din perioada anterioară crizei.

Capacitatea de inovare generală a economiei rămâne scăzută. România se situează pe ultimul loc în UE în ceea ce privește inovarea, iar rezultatele sale s-au înrăutățit începând din 2010 (Comisia Europeană, 2018c). În plus, rata de supraviețuire după 5 ani a întreprinderilor nou-înființate a scăzut de la 60 % în 2009 la 40 % în 2014 (Comisia Europeană, 2018d). Cu excepția sectorului TIC, România are puține întreprinderi cu creștere rapidă ().

Calitatea aerului este foarte scăzută. Combustibilii solizi naționali utilizați de gospodării și de sectorul energetic sunt în continuare principalele surse de poluare a aerului. Traficul are, de asemenea, un impact semnificativ. Peste 25 000 de decese premature pe an sunt cauzate de poluarea aerului (Agenția Europeană de Mediu, 2018). Eliminarea în 2017 a unei taxe de înmatriculare a autovehiculelor a dus la o creștere masivă a vânzărilor de autovehicule de ocazie, ceea ce a dus la scăderea calității aerului. Guvernul are în vedere introducerea în 2019 a unei taxe de înmatriculare a autovehiculelor în funcție de gradul de poluare al acestora.

Modificările legislative de la sfârșitul anului 2018 reprezintă un regres în procesul de dereglementare a prețurilor la energie pentru gospodării. Procesul se finalizase în 2017 în cazul energiei electrice și se preconiza că se va încheia în 2021 în cazul gazelor naturale. De asemenea, tarifele reglementate ale gazelor naturale, stabilite sub prețul de referință, se vor aplica și în afara sectorului gospodăriilor. Piețele cu amănuntul sunt în continuare foarte concentrate, cu o rată de schimbare a furnizorului sub 1 % în 2016 (CEER, 2017), în timp ce pe piețele de energie cu amănuntul mecanismele de concurență nu sunt încă deplin funcționale. Este improbabil ca această situație să se schimbe, având în vedere ultimele regrese în ceea ce privește o piață a energiei competitivă și deschisă.

Sistemul IT fragmentat al administrației naționale crește sarcina administrativă pentru cetățeni și mediul de afaceri. Proiectul GovITHub, lansat în 2016, care presupunea un parteneriat public-privat pe bază de burse și activități de voluntariat în vederea dezvoltării serviciilor publice a fost întrerupt. De asemenea, administrația națională întâmpină în continuare dificultăți în atragerea și reținerea specialiștilor TIC care pot contribui la dezvoltarea serviciilor publice digitale. Lipsa de coordonare între instituțiile publice în ceea ce privește crearea de servicii publice digitale reprezintă o provocare suplimentară. Acest lucru limitează beneficiile pe care un sistem de e-guvernare funcțional și interoperabil le poate aduce cetățenilor și mediului de afaceri. Sunt necesare investiții pentru a crea servicii publice digitale interoperabile între instituțiile publice și pentru a atrage și a consolida competențele în domeniul IT.

Intensitatea C-D a României în 2017 a fost de 0,5 % din PIB, cea mai scăzută din UE, reprezentând doar un sfert din obiectivul național. În perioada 2007­2017, intensitatea C-D a României a scăzut cu 1,1 % în fiecare an. În vederea atingerii obiectivului fixat pentru 2020, va trebui ca intensitatea C-D a României să crească în medie cu 58,4 % pe an până în 2020. În 2017, intensitatea C-D în sectorul public a crescut cu 4,8 %, în timp ce intensitatea C-D a mediului de afaceri a crescut cu 7,4 % comparativ cu 2016. Așadar, intensitatea C-D a mediului de afaceri a atins 0,29 % din PIB în 2017, în timp ce intensitatea C-D în sectorul public a fost de 0,22 % din PIB.

Progrese limitate. S-au înregistrat progrese limitate în punerea în aplicare a Strategiei naționale în domeniul achizițiilor publice. Trecerea la un nou sistem de achiziții publice electronice și stabilirea legislației cu privire la un organism central de achiziție care să funcționeze la nivel național sunt exemple pozitive. Cu toate acestea, unele reforme începute în temeiul planului de acțiune elaborat în contextul condiționalității ex ante pe care România trebuia să le efectueze în materie de achiziții publice și care erau relevante pentru executarea fondurilor UE au fost întrerupte și, odată cu adoptarea recentă a Ordonanței de urgență a Guvernului nr. 114/2018, au fost chiar anulate. De asemenea, sunt necesare eforturi importante pentru majorarea capacității autorităților contractante și pentru consolidarea transparenței, a monitorizării și a supravegherii sistemului de achiziții publice, precum și a stabilității și a predictibilității legislative. Optimizarea controalelor ex ante în cazul achizițiilor publice ar trebui să aibă la bază rezultatele cuantificate și fiabilitatea autorităților contractante.

Eșantionul pentru controlul extern ex ante în materie de achiziții publice a fost redus în mod semnificativ. Inițiativa privind acest control a fost transferată autorităților contractante. De asemenea, responsabilitatea pentru controlul ex ante al contractelor sau acordurilor care beneficiază de fonduri de la UE a fost preluată de autoritățile de management, care ar putea să nu fie pregătite în totalitate din punctul de vedere al expertizei tehnice și al personalului pentru preluarea acestor responsabilități. Aceste modificări importante nu au fost stabilite în funcție de rezultatele concrete și de fiabilitatea autorităților contractante în raport cu indicatori-cheie bine definiți și nici nu au avut la bază, de exemplu, o evaluare a impactului. Optimizarea controalelor ex ante este esențială pentru atingerea obiectivelor strategiei naționale. Cu toate acestea, pentru a dispune de un sistem de achiziții publice eficient și transparent, este important ca demersul de optimizare să fie corelat cu măsuri care să asigure o mai mare răspundere și capacitate a autorităților contractante și a celor de management.

Plecând de la propunerea Comisiei din 2 mai 2018 privind următorul cadru financiar multianual pentru perioada 2021-2027 [COM(2018) 321], această anexă D () prezintă punctele de vedere preliminare ale serviciilor Comisiei cu privire la domeniile de investiții prioritare și la condițiile-cadru pentru aplicarea eficace a politicii de coeziune în perioada 2021-2027. Aceste domenii de investiții prioritare au fost stabilite în contextul mai amplu al blocajelor în materie de investiții, al nevoilor de investiții și al disparităților regionale analizate în raport. Prezenta anexă constituie baza unui dialog între România și serviciile Comisiei în vederea programării fondurilor politicii de coeziune (Fondul european de dezvoltare regională, Fondul de coeziune și Fondul social european Plus).

Obiectivul de politică 1: O Europă mai inteligentă – Transformare industrială inovatoare și inteligentă Cheltuielile României în domeniul cercetării și inovării sunt sub media UE, performanța țării în materie de cercetare și inovare stagnează, iar realizările tehnologice sunt reduse. S-au identificat nevoile de investiții cu un rang înalt de prioritate () pentru a consolida capacitățile și competențele în materie de cercetare și inovare, precum și preluarea tehnologiilor avansate în toate regiunile din România, inclusiv în regiunea capitalei, ținând seama de rezultatele Inițiativei privind convergența regiunilor și, în special: ·pentru a sprijini colaborarea dintre institutele publice de cercetare și industriile inovatoare, a crește atractivitatea și performanța organizațiilor de cercetare și dezvoltare, a încuraja cercetarea aplicată prin intermediul centrelor de inovare și al investițiilor naționale și transnaționale comune în validarea timpurie a produselor, comercializare, brevetare, formarea de start-upuri și transferul de tehnologie; ·pentru a sprijini procesele de descoperire antreprenorială și laboratoarele de dezvoltare de proiecte la nivel național și regional și a oferi beneficiarilor cursuri de formare ce vizează obținerea de competențe cu privire la rezultatele cercetării de piață și elaborarea proiectelor și a planurilor de afaceri în vederea consolidării pregătirii și punerii în aplicare a proiectelor de specializare inteligentă; ·pentru a consolida performanța cercetării și inovării și a promova creșterea productivității prin identificarea domeniilor de specializare inteligentă în funcție de potențialul și nevoile naționale și regionale; ·pentru a consolida actualele infrastructuri, capacități și competențe în materie de cercetare și inovare, astfel încât să se asigure participarea la programul Orizont 2020 și la alte programe și inițiative ale UE, să se integreze rețelele internaționale, transfrontaliere și clusterele transnaționale și să se instituie programe comune de cercetare și educație și scheme de cofinanțare; ·pentru a corela învățământul superior și centrele profesionale la sistemul național și regional privind inovarea și reconversia profesională la specializarea inteligentă; ·pentru a sprijini dezvoltarea capacităților și competențelor părților interesate de la nivel național și regional implicate în elaborarea și punerea în aplicare a strategiilor și proiectelor de specializare inteligentă, în strânsă cooperare cu beneficiarii. Rezultatele României în ceea ce privește serviciile publice digitale și integrarea tehnologiilor digitale de către întreprinderi sunt mult sub media UE. S-au identificat nevoile de investiții prioritare pentru a valorifica avantajele digitalizării pentru cetățeni, societăți comerciale și guverne și, în special: ·pentru a consolida preluarea tehnologiei informației și comunicațiilor de către întreprinderile mici și mijlocii, inclusiv investițiile în infrastructuri, a promova competențele și serviciile digitale și a sprijini în continuare centrele de inovare digitală, laboratoarele vii (living labs) etc.; ·pentru a spori măsurile privind e-guvernarea, inclusiv prin introducerea și consolidarea unor servicii interoperabile la nivel european, e-incluziunea, e-sănătatea, învățarea on-line, competențele digitale. În România, ponderea societăților comerciale inovatoare este sub media UE, iar nivelul investițiilor efectuate de mediul de afaceri în cercetare și inovare este în mod constant scăzut. S-au identificat nevoile de investiții prioritare pentru a consolida creșterea și competitivitatea întreprinderilor mici și mijlocii și, în special: ·pentru a sprijini crearea de noi societăți comerciale (de tip start-up, scale-up), a majora ratele lor de supraviețuire și a crește gradul de competitivitate și internaționalizare al acestora; ·pentru a spori capacitățile de inovare ale societăților comerciale, prin introducerea de inovări la nivel de produse, organizare sau comercializare, prin oferirea de cursuri de formare în materie de gestionare a inovării și de competențe specifice specializării inteligente, precum și în materie de competențe cu privire la rezultatele cercetării de piață, prin sprijinirea tehnologiilor generice esențiale și prin accelerarea accesului pe piață, precum și prin sprijinirea dezvoltării clusterelor industriale și a integrării în rețele de cooperare bazate pe cercetarea în industrie, inclusiv prin cooperarea cu țările care intră în sfera Strategiei UE pentru regiunea Dunării; ·pentru a facilita accesul la finanțare al întreprinderilor mici și mijlocii, inclusiv prin încurajarea finanțării de pornire și consolidare a start-upurilor inovatoare cu potențial ridicat. Obiectivul de politică 2: O Europă cu emisii scăzute de carbon și mai ecologică – Tranziția către o energie nepoluantă și echitabilă, investiții verzi și albastre, economia circulară, adaptarea la schimbările climatice și prevenirea riscurilor () În România, intensitatea energetică se menține peste media UE și sărăcia energetică afectează o gospodărie din patru. S-au identificat nevoile de investiții prioritare pentru a promova măsuri de eficiență energetică și energia din surse regenerabile și, în special: ·pentru a sprijini renovarea clădirilor publice și rezidențiale în vederea asigurării eficienței energetice; ·pentru a sprijini măsurile de eficiență energetică a încălzirii centralizate, alături de promovarea energiei din surse regenerabile pentru încălzirea și răcirea centralizată; ·pentru a promova energia din surse regenerabile la scară mică în paralel cu renovarea clădirilor în vederea asigurării eficienței energetice; ·pentru a consolida capacitatea autorităților de management, a dezvoltatorilor de proiecte și a autorităților publice. România înregistrează întârzieri în ceea ce privește măsurile de adaptare la schimbările climatice, reabilitarea vechilor situri contaminate și prevenirea inundațiilor și a altor pericole naturale. S-au identificat nevoile de investiții prioritare pentru a promova adaptarea la schimbările climatice, prevenirea riscurilor și reziliența în fața dezastrelor și, în special: ·pentru a sprijini măsurile care vizează reducerea emisiilor, eliminarea (schimbarea) surselor de energie pentru încălzirea centralizată, complementare investițiilor în eficiența energetică; ·pentru a pune în aplicare strategii de prevenire a riscurilor și a aborda riscurile legate de schimbările climatice și riscurile naturale (inundații, secetă, incendii forestiere, alunecări de teren, cutremure), conform priorităților stabilite la nivel național și în cadrul coordonării și cooperării transfrontaliere și transnaționale. Infrastructura de apă și apă uzată este în mare măsură insuficientă și s-au identificat nevoile de investiții cu un rang înalt de prioritate pentru a promova gestionarea durabilă a apelor și, în special: ·pentru a promova sistemele regionale de gospodărire a apelor, inclusiv prin consolidarea capacităților; ·pentru a sprijini schemele care abordează problema poluării apei (sursele de apă dispersate) și a menține/ameliora starea corpurilor de apă; ·pentru a coopera în programele internaționale pentru regiunea Dunării și a Mării Negre. Sistemul de gestionare a deșeurilor din România este unul dintre cele mai puțin dezvoltate din UE, cu rate ridicate de depozitare a deșeurilor și o calitate slabă a infrastructurii pentru deșeuri. S-au identificat nevoile de investiții cu un rang înalt de prioritate pentru a finaliza sistemul de gestionare a deșeurilor, pentru a promova tranziția la o economie circulară și, în special: ·pentru a investi în consolidarea capacităților tuturor părților interesate implicate în tranziția la economia circulară și pentru a promova economia circulară în întreprinderile mici și mijlocii; ·pentru a extinde sistemele de gestionare a deșeurilor la nivel județean în vederea creșterii gradului de reutilizare și reciclare, a prevenirii generării de deșeuri și a evitării depozitării deșeurilor; ·pentru a sprijini capacitatea administrativă și de gestionare la nivel național și județean în ceea ce privește prevenirea generării de deșeuri, colectarea separată și reciclarea. Există în continuare decalaje importante în atingerea obiectivelor UE în ceea ce privește menținerea biodiversității, refacerea zonelor afectate din punct de vedere ecologic și reducerea poluării, în special în zonele foarte sensibile. S-au identificat nevoile de investiții prioritare pentru a consolida biodiversitatea, infrastructurile verzi în mediul urban și a reduce poluarea și, în special: ·pentru a sprijini măsurile de gestionare și conservare în zonele protejate, în conformitate cu legislația de mediu a UE ce vizează zone precum bazinul Dunării, Marea Neagră și Carpații, în cooperare cu țările care intră în sfera Strategiei UE pentru regiunea Dunării; ·pentru a sprijini refacerea ecologică și crearea de noi spații municipale verzi în contextul obiectivelor de reducere a emisiilor; ·pentru a accelera închiderea și reabilitarea depozitelor de deșeuri care încă nu sunt conforme, a siturilor de depozitare și dumping, precum și decontaminarea și reabilitarea siturilor industriale contaminate. Obiectivul de politică 3: O Europă mai conectată – Mobilitate și conectivitatea regională a tehnologiei informației și comunicațiilor Starea generală și fiabilitatea infrastructurii rutiere și feroviare din România sunt slabe, iar rețelele de transport sunt în continuare printre cele mai puțin dezvoltate din UE și nu abordează obstacolele geografice din calea traficului, cum ar fi Munții Carpați și traversarea Dunării pentru a ajunge în Bulgaria. S-au identificat nevoile de investiții cu un rang ridicat de prioritate pentru a dezvolta rețele transeuropene de transport durabile, reziliente la schimbările climatice, inteligente și intermodale, inclusiv un acces îmbunătățit la rețelele transeuropene de transport, mobilitatea națională, regională și transfrontalieră și, în special: ·pentru a dezvolta rețele transeuropene de transport rutier și feroviar, în special legăturile cu regiunile periferice de peste Munții Carpați, de exemplu din nord-est, și cu Delta Dunării și pentru a facilita accesul la centrele industriale, de exemplu, cele din jurul orașului Pitești; ·pentru a pune în funcțiune Sistemul european de management al traficului feroviar pe rețelele transeuropene de transport feroviar; ·pentru a pune în aplicare strategia adoptată privind siguranța traficului și pentru a lua măsuri de siguranță rutieră care să contribuie la reducerea ratei fatalității ridicate a accidentelor rutiere și să atenueze daunele aduse mediului; ·pentru a îmbunătăți navigabilitatea pe Dunăre, în cooperare cu statele membre din regiunea Dunării; ·pentru a sprijini consolidarea capacității administrative a principalilor beneficiari din domeniul transportului, și anume Compania Națională de Căi Ferate și Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere, alte autorități de transport și Ministerul Transporturilor; ·pentru a crea conexiuni transfrontaliere pentru rețelele transeuropene de transport, de exemplu, a realiza conexiuni de transport suplimentare peste Dunăre, fie prin construirea de noi poduri, fie prin îmbunătățirea legăturilor cu nave feribot. Mobilitatea multimodală durabilă în zonele urbane este slab dezvoltată. S-au identificat nevoile de investiții cu un rang înalt de prioritate pentru a promova mobilitatea urbană multimodală durabilă, pe baza unor planuri de mobilitate urbană multimodală durabilă, în special: ·pentru a crea conexiuni suburbane feroviare și multimodale în centrele urbane mai mari și în jurul acestora; ·pentru a promova moduri de transport durabile și accesibile, ca de exemplu transportul public colectiv cu emisii scăzute de dioxid de carbon, modurile de transport active, care vor reduce congestia, emisiile, accidentele rutiere etc.; ·pentru a sprijini dezvoltarea sistemelor de transport urban în regiunile mai puțin dezvoltate, cum ar fi transportul feroviar ușor, liniile de metrou și tramvai și infrastructura care favorizează ciclismul. Deși România are una dintre cele mai ridicate ponderi ale abonamentelor la servicii în bandă largă de mare viteză din UE, gradul de acoperire al rețelelor fixe și mobile (4G) în bandă largă rămâne una dintre cele mai scăzute din UE, iar diferențele dintre mediul urban și cel rural sunt foarte mari. S-au identificat nevoile de investiții pentru a consolida conectivitatea digitală și, în special: ·pentru a sprijini „punctele albe” în zonele dens populate sau în jurul zonelor urbane și în zonele rurale; ·pentru a reduce costul instalării rețelelor de comunicații electronice de mare viteză; ·pentru a îmbunătăți capacitatea autorităților de programare și ai beneficiarilor. Obiectivul de politică 4: O Europă mai socială – Implementarea Pilonului european al drepturilor sociale Evoluțiile demografice nefavorabile, nivelul ridicat al emigrării forței de muncă și lipsa competențelor relevante duc la tensionarea pieței forței de muncă. Prin urmare, s-au identificat nevoile de investiții cu un rang înalt de prioritate pentru a îmbunătăți accesul la piața muncii prin politici active în domeniul pieței forței de muncă, anticiparea nevoilor în materie de competențe și sprijinirea tranzițiilor și a mobilității pe piața muncii și, în special: ·pentru a îmbunătăți procesul de elaborare a politicilor active în domeniul pieței forței de muncă, printr-o mai bună integrare cu educația și serviciile sociale, astfel încât să se ofere asistență personalizată persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă; ·pentru a consolida și a sprijini antreprenoriatul social și economia socială; ·pentru a sprijini îmbunătățirea condițiilor de muncă, oferirea de programe de lucru flexibile și pentru a asigura capacitatea de inserție profesională a persoanelor cu dizabilități și a lucrătorilor în vârstă; ·pentru a crea sisteme solide de anticipare a competențelor și a pune în aplicare măsuri bine definite de perfecționare și reconversie profesională care să răspundă necesităților pieței forței de muncă; pentru a consolida participarea la educația adulților, în colaborare cu părțile interesate relevante, și pentru a dezvolta servicii de orientare pe tot parcursul vieții care să încurajeze tranziția profesională; ·pentru a aborda penuriile pieței forței de muncă locale și regionale și migrația forței de muncă prin îmbunătățirea măsurilor privind mobilitatea internă și prin sprijinirea noilor tipuri de întreprinderi care răspund oportunităților economice locale. Sistemul de învățământ este caracterizat de un nivel de instruire scăzut în ceea ce privește competențele de bază, competențele digitale și competențele non-tehnice, de o rată ridicată de părăsire timpurie a școlii și de relevanța redusă pentru piața forței de muncă a educației și formării profesionale și a învățământului superior. Prin urmare, s-au identificat nevoile de investiții cu un rang înalt de prioritate pentru a îmbunătăți calitatea, eficacitatea și relevanța pentru piața forței de muncă a sistemelor de educație și formare; pentru a promova accesul egal la educația favorabilă incluziunii și la învățarea pe tot parcursul vieții și, în special: ·pentru a îmbunătăți accesibilitatea, calitatea și caracterul abordabil, din punct de vedere al costurilor, ale educației și îngrijirii copiilor preșcolari, inclusiv ale infrastructurii aferente; ·pentru a preveni abandonul școlar timpuriu, prin introducerea unei abordări centrate pe elev pentru copiii expuși riscului și a unor programe flexibile de tip „a doua șansă”, alături de consiliere relevantă și orientare profesională; pentru a îmbunătăți competențele cadrelor didactice, astfel încât să poată să acorde atenția cuvenită copiilor din grupurile vulnerabile; ·pentru a îmbunătăți accesul la educație favorabilă incluziunii de calitate, în unități mixte, în special pentru romi, elevii cu handicap și în zonele rurale, inclusiv la infrastructura aferentă; ·pentru a ameliora calitatea educației și formării profesionale, astfel încât să se adapteze la evoluțiile de pe piața forței de muncă, inclusiv a formărilor necesare și a furnizării de echipamente; ·pentru a îmbunătăți relevanța pe piața forței de muncă a învățământului terțiar, în special în cazul profesiilor pentru care există o cerere mare pe piața forței de muncă, inclusiv a acțiunilor de formare comune și a stagiilor de practică în societățile comerciale; ·pentru a sprijini dezvoltarea unor metode și tehnologii de predare inovatoare și eficace. Sărăcia, excluziunea socială și inegalitățile sunt printre cele mai ridicate din UE, existând disparități regionale și locale semnificative în ceea ce privește calitatea și accesul la serviciile sociale și de asistență medicală. Prin urmare, s-au identificat nevoile de investiții cu un rang înalt de prioritate pentru a favoriza incluziunea activă, pentru a promova integrarea socioeconomică a comunității rome, pentru a consolida accesul la servicii de calitate, pentru a aborda problema deprivării materiale și pentru a investi în locuințe, asistență medicală și infrastructura de îngrijire pe termen lung și, în special: ·pentru a dezvolta și consolida serviciile personalizate integrate, în special în zonele marginalizate; pentru a iniția măsuri specifice care să sprijine copiii expuși riscului de sărăcie și de excluziune socială; ·pentru a ameliora calitatea și disponibilitatea serviciilor sociale și pentru a elabora abordări personalizate în funcție de specificul fiecărei familii; ·pentru a îmbunătăți accesul comunității rome la servicii de sprijin integrat și la servicii de bază; ·pentru a sprijini perfecționarea lucrătorilor din sectoarele social, de asistență medicală și de îngrijire pe termen lung și pentru a combate disparitățile teritoriale; ·pentru a sprijini dezinstituționalizarea copiilor și adulților cu dizabilități, inclusiv prin cursuri de formare, servicii și infrastructură corespunzătoare; ·pentru a dezvolta, în mod cuprinzător, serviciile și infrastructura pentru locuințele sociale destinate grupurilor vulnerabile, astfel încât să se reducă segregarea teritorială, inclusiv prin proiecte de reabilitare urbană; ·pentru a aborda problema deprivării materiale prin acordarea de asistență alimentară și materială de bază celor mai defavorizate persoane; ·pentru a crește accesul la servicii primare de sănătate și de prevenire; pentru a dezvolta asistența medicală ambulatorie și soluțiile de e-sănătate, în special la nivel de comunitate și pentru grupurile vulnerabile; pentru a sprijini infrastructura de sănătate, punând accentul pe centrele de asistență medicală primară/ambulatorie și de îngrijire intermediară; ·pentru a dezvolta serviciile și infrastructura de îngrijire la domiciliu, de îngrijire pe termen lung și de îngrijire comunitară, în special pentru persoanele în vârstă și pentru persoanele cu dizabilități; pentru a sprijini adoptarea unor măsuri naționale eficace în materie de îmbătrânire activă. Obiectivul de politică 5 – O Europă mai aproape de cetățeni prin promovarea dezvoltării durabile și integrate a zonelor urbane, rurale și de coastă și a inițiativelor locale Creșterea se limitează, în principal, la aglomerările puternice și se caracterizează prin intensificarea provocărilor legate de suburbanizare. Orașele mai mici și zonele înconjurătoare se confruntă cu provocări de o altă natură, și anume provocări legate de accesul la piața forței de muncă, la educație, la sistemul de sănătate și la alte servicii sociale. S-au identificat nevoile de investiții cu un rang înalt de prioritate, s-a introdus o alocare urbană obligatorie și este necesară o abordare coordonată a investițiilor de la toate obiectivele de politică pentru a promova dezvoltarea integrată și securitatea în zonele urbane și, în special: ·pentru a investi în zonele metropolitane (poli de creștere) caracterizate prin creștere puternică și suburbanizare în curs, în vederea consolidării capacității de planificare și coordonare, astfel încât investițiile urbane integrate să fie îndreptate spre stimularea creșterii, inovării și productivității, în conformitate cu o abordare coordonată în ceea ce privește zonele funcționale; ·pentru a sprijini dezvoltarea urbană durabilă a reședințelor de județ, astfel încât să se asigure accesul la noi locuri de muncă și servicii publice de bază la nivel local în conformitate cu potențialul lor de creștere și o abordare mai bine adaptată și diferențiată necesară pentru aceste orașe; ·pentru a crește capacitatea administrativă și posibilitățile de cooperare ale autorităților urbane în etapa de programare și de implementare. Disparitățile dintre regiuni, dintre zonele rurale și cele urbane și dintre cetățeni sunt în continuare foarte pronunțate și presupun priorități de investiții adaptate necesităților teritoriale și socioeconomice specifice și potențialului de dezvoltare. S-au identificat nevoile de investiții cu un rang înalt de prioritate pentru a sprijini dezvoltarea locală integrată socială, economică, culturală și de mediu și securitatea și, în special: ·pentru a sprijini strategiile teritoriale integrate în zonele dezavantajate din punct de vedere structural, de exemplu, județele Vaslui, Teleorman și Mehedinți; ·pentru a sprijini inițiativele teritoriale specifice care vizează reconversia economiei în regiunile afectate de declin industrial și de minerit, cum ar fi Valea Jiului (luând în considerare rezultatele Inițiativei privind tranziția regiunilor cu o utilizare intensă a cărbunelui și cu emisii ridicate de dioxid de carbon); ·pentru a sprijini zonele sensibile cu o importanță deosebită pentru mediu, cum ar fi actualele investiții teritoriale integrate în Delta Dunării; ·pentru a crește capacitatea administrativă a autorităților locale în etapa de programare și de implementare. Factori pentru aplicarea eficace a politicii de coeziune ·proceduri îmbunătățite și simplificate pentru eliminarea documentației excesive și a cerințelor birocratice excesive; utilizarea sporită a opțiunilor simplificate în materie de costuri; ·consolidarea capacităților autorităților de management, ale organismelor intermediare, ale beneficiarilor finali și ale altor organisme care lucrează cu fonduri UE în vederea pregătirii și implementării proiectelor, în special în sectoarele deșeurilor, drumurilor, căilor ferate, învățământului și sănătății, precum și consolidarea capacității autorităților publice regionale și locale în ceea ce privește pregătirea strategiilor de dezvoltare teritorială integrată și cererile de proiecte; ·elaborarea și punerea în aplicare a unei foi de parcurs privind consolidarea capacității administrative necesare pentru administrarea și implementarea eficace a fondurilor UE; ·măsuri îmbunătățite și mai eficiente de prevenire și abordare a conflictelor de interese, fraudei și corupției; ·consolidarea dialogului social și a capacității partenerilor sociali și a organizațiilor societății civile de a participa la dezvoltarea, punerea în aplicare, monitorizarea și evaluarea politicilor și a proiectelor publice, în special prin sprijinirea structurilor de coordonare și de rețea; ·consolidarea constantă a capacităților adecvate ale autorităților locale, în vederea creșterii calității serviciilor oferite (în special în sectorul social, al învățământului și sănătății); ·investiții și programare în temeiul celor cinci obiective de politică, ținând seama de strategiile și de planurile de investiții naționale și/sau regionale și locale relevante, precum și de rezultatele Inițiativei privind convergența regiunilor și ale Inițiativei privind tranziția regiunilor cu o utilizare intensă a cărbunelui și cu emisii ridicate de dioxid de carbon; ·performanță îmbunătățită în domeniul achizițiilor publice, în special prin reducerea ratei cazurilor de „oferte unice” sau a numărului de atribuiri directe; ·o mai mare utilizare a instrumentelor financiare și/sau a contribuțiilor la componenta României din cadrul InvestEU pentru activitățile generatoare de venituri și de reducere a costurilor.

Referințe

ACAROM - Asociația Constructorilor de Automobile din România, http://acarom.ro/

AHK România – Camera de Comerț și Industrie Româno-Germană (2018), A German perspective on the Romanian automotive market, Sebastian Metz, București, 13 februarie 2018

Bertelsmann Stiftung, 2018, Sustainable Governance Indicators 2018, se poate consulta la adresa: http://www.sgi-network.org/2018/

Biea, N., G. D’Adamo, J. Hartley și N. Hesse (2019), Wage dynamics in Romania, European Economy – Economic briefs, Comisia Europeană, în curs de publicare

CASE et al. (2018), Study and Reports on the VAT Gap in the EU-28 Member States: 2018 Final Report, TAXUD/2015/CC/131, se poate consulta la adresa: https://ec.europa.eu/taxation_customs/sites/taxation/files/2018_vat_gap_report_en.pdf

CEER (2017), Retail Markets Monitoring Report, se poate consulta la adresa: https://www.ceer.eu/documents/104400/-/-/56216063-66c8-0469-7aa0-9f321b196f9f

Charron, N, Lapuente V. (2018), Quality of government in EU regions: spatial and temporal patterns, se poate consulta la adresa: https://qog.pol.gu.se/digitalAssets/1679/1679869_2018_1_charron_lapuente.pdf

Coutinho, L., A. Turrini și S. Zeugner (2018), Methodologies for the Assessment of Current Account Benchmarks, Documentul de discuție al Comisiei Europene 086, septembrie 2018, se poate consulta la adresa: https://ec.europa.eu/info/publications/economy-finance/methodologies-assessment-current-account-benchmarks_en

BCE (2017), Firm heterogeneity and competitiveness in the European Union, Buletinul economic 2/2017, se poate consulta la adresa: https://www.ecb.europa.eu/pub/pdf/other/eb201702_article02.en.pdf

Enache et al. (2015), Pension reform and capital market development in Central and Eastern European countries, Economic Research-Ekonomska Istraživanja, se poate consulta la adresa: https://doi.org/10.1080/1331677X.2015.1022388

Ernst și Young – EY (2018), Barometrul mediului de afaceri românesc, se poate consulta la adresa: http://media.hotnews.ro/media_server1/document-2018-03-14-22341503-0-rezultate-sondaj.pdf

Eurobarometru (2018a), Flash Eurobarometer 467 – The use of the collaborative economy, se poate consulta la adresa: http://ec.europa.eu/commfrontoffice/publicopinion/index.cfm/Survey/getSurveyDetail/instruments/FLASH/surveyKy/2184

Eurobarometru (2018b), Flash Eurobarometer 459 – Investment in the EU Member States, se poate consulta la adresa: http://ec.europa.eu/commfrontoffice/publicopinion/index.cfm/Survey/getSurveyDetail/instruments/FLASH/surveyKy/2159

Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor - ECDC (2017), Summary of the latest data on antibiotic consumption in the European Union ESAC-Net surveillance data November 2017, se poate consulta la adresa: https://ecdc.europa.eu/sites/portal/files/documents/Final_2017_EAAD_ESAC-Net_Summary-edited%20-%20FINALwith%20erratum.pdf

Comisia Europeană (2017), Raportul de țară al României din 2017, SWD (2017) 88 final, se poate consulta la adresa: https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/2017-european-semester-country-report-romania-ro.pdf

Comisia Europeană (2018a), Raportul de țară din 2018 privind România, SWD (2018) 221 final, se poate consulta la adresa: https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/2018-european-semester-country-report-romania-ro.pdf

Comisia Europeană (2018b), Policy responses to outflows of skilled labour – country case report on Bulgaria and Romania