(3)Raportul de țară pentru Franța din 2018 a fost publicat la 7 martie 2018. Acesta a evaluat progresele realizate de Franța în ceea ce privește punerea în aplicare a recomandărilor specifice fiecărei țări adoptate de Consiliu la 11 iulie 2017, măsurile adoptate pentru a da curs recomandărilor din anii anteriori, precum și progresele realizate în direcția îndeplinirii obiectivelor naționale din cadrul Strategiei Europa 2020. De asemenea, raportul a inclus un bilanț aprofundat efectuat în temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, ale cărui rezultate au fost publicate tot la 7 martie 2018. În urma analizei efectuate, Comisia concluzionează că Franța se confruntă cu dezechilibre macroeconomice. În special, vulnerabilitățile sunt generate de nivelul ridicat al datoriei publice și de dinamica slabă a competitivității, în contextul unei creșteri scăzute a productivității. Riscul de apariție a unor efecte adverse asupra economiei franceze și, având în vedere dimensiunea sa, a unor efecte de propagare negative asupra uniunii economice și monetare este deosebit de important.

(4)La 25 aprilie 2018, Franța și-a prezentat Programul național de reformă pentru 2018 și Programul de stabilitate pentru 2018. Pentru a se ține seama de legăturile dintre cele două programe, acestea au fost evaluate în același timp.

(5)Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost abordate în cadrul programării fondurilor structurale și de investiții europene aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede la articolul 23 din Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului, în cazul în care acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante ale Consiliului, Comisia poate solicita unui stat membru să își revizuiască acordul de parteneriat și programele relevante și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat detalii suplimentare referitoare la modul în care va utiliza dispoziția menționată anterior în orientările privind aplicarea măsurilor de corelare între eficacitatea fondurilor structurale și de investiții europene și buna guvernanță economică.

(6)În urma corectării durabile și la timp a deficitului excesiv și a deciziei Consiliului din [XX] iunie 2018 de a abroga procedura aplicabilă deficitului excesiv, Franța face în prezent obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere și al regulii tranzitorii privind datoria. În Programul său de stabilitate pentru 2018, guvernul intenționează să realizeze o îmbunătățire treptată a soldului bugetului general, de la -2,6 % din PIB în 2017 la +0,3 % din PIB în 2022. Se prevede că obiectivul bugetar pe termen mediu, și anume un deficit structural de 0,4 % din PIB, nu va fi atins în perioada acoperită de Programul de stabilitate. Potrivit Programului de stabilitate pentru 2018, se estimează că ponderea datoriei publice în PIB va scădea de la 97,0 % în 2017 la 89,2 % din PIB în 2022. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor proiecții bugetare este plauzibil. În același timp, măsurile necesare pentru a sprijini țintele de deficit planificate în perioada de după 2019 nu au fost suficient detaliate.

(7)La 11 iulie 2017, Consiliul a recomandat Franței să ia măsurile necesare pentru a se asigura că rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu va depăși 1,2 % în 2018, ceea ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,6 % din PIB. În același timp, s-a afirmat că evaluarea proiectului de plan bugetar pentru 2018 și evaluarea ulterioară a rezultatelor bugetare din 2018 vor trebui să ia în considerare obiectivul de a se ajunge la o orientare fiscal-bugetară care să contribuie atât la consolidarea redresării în curs, cât și la asigurarea sustenabilității finanțelor publice. După ce Comisia a evaluat, în contextul avizului său privind proiectul de plan bugetar al Franței, forța de redresare a acestei țări, ținând seama în mod corespunzător de provocările legate de sustenabilitate cu care se confruntă, nu este necesar să se ia în considerare elemente suplimentare în această privință. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2018, există riscul apariției în 2018 a unei abateri semnificative de la traiectoria de ajustare recomandată pentru atingerea obiectivului bugetar pe termen mediu.

(8)În 2019, având în vedere faptul că ponderea datoriei publice a Franței este de peste 60 % din PIB, iar deviația estimată a PIB-ului este de 0,6 %, rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete nu ar trebui să depășească 1,4 %, în conformitate cu ajustarea structurală de 0,6 % din PIB rezultată din matricea de cerințe din cadrul Pactului de stabilitate și de creștere. Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2018, dacă nu se fac schimbări la nivel de politică, există riscul unei abateri semnificative de la acest obiectiv în 2019 și în anii 2018 și 2019 luați împreună. În absența unor evoluții contrare, se preconizează că Franța nu va respecta regula tranzitorie privind datoria în 2018 și în 2019. În general, Consiliul este de părere că măsurile necesare pentru a se asigura respectarea dispozițiilor Pactului de stabilitate și de creștere ar trebui luate începând din 2018. Ar fi prudent să se utilizeze orice venituri excepționale pentru a reduce și mai multe ponderea datoriei în PIB.

(9)Nivelul cheltuielilor publice din Franța este cel mai ridicat din UE. Se estimează că ponderea cheltuielilor va ajunge la 56,0 % din PIB în 2018, cu 10,6 puncte procentuale mai mult decât media UE. Deși strategia de consolidare din ultimii ani a avut în general de câștigat de pe urma scăderii ratelor dobânzilor și a reducerii investițiilor publice, este puțin probabil ca acest context caracterizat de rate scăzute ale dobânzilor să dureze pe termen mediu, iar reducerea investițiilor productive ar putea afecta potențialul economic în viitor. Revizuirile cheltuielilor realizate începând din 2014 nu au avut drept rezultat economii semnificative, iar câștigurile de eficiență au fost limitate din cauza lipsei unor măsuri de urmărire corespunzătoare și a nivelului scăzut de asumare a responsabilității politice. Cea mai recentă strategie de revizuire a cheltuielilor a fost abandonată și va fi înlocuită de programul Action Publique 2022, ale cărui principii sunt stabilite în legislația de programare multianuală a finanțelor publice pentru perioada 2018-2022. Grupul Comité Action Publique 2022 urmează să redacteze o foaie de parcurs înainte de vara anului 2018 și să analizeze ce măsuri trebuie adoptate. Cu toate acestea, nu au fost propuse încă măsuri clar specificate, iar noile economii preconizate în acest cadru vor fi realizate abia începând din 2020. Eforturile de a răspunde nevoilor actuale de consolidare fiscal-bugetară pe termen scurt și mediu ar putea beneficia de pe urma punerii în aplicare rapide a unor măsuri de reducere a cheltuielilor.

(10)În prezent, în Franța coexistă 37 de sisteme de pensii diferite, care vizează diferite grupuri de lucrători și funcționează respectând seturi de norme diferite. Uniformizarea treptată a normelor ar îmbunătăți transparența sistemului, ar spori echitatea între generații și ar facilita mobilitatea forței de muncă. Armonizarea regulilor de calcul ar contribui, de asemenea, la îmbunătățirea controlului cheltuielilor publice. Deși se preconizează că reformele pensiilor care au fost deja adoptate vor reduce nivelul cheltuielilor publice cu pensiile pe termen lung, un sistem de pensii mai simplu și mai eficient ar genera economii suplimentare și ar contribui la reducerea riscurilor legate de sustenabilitatea finanțelor publice pe termen mediu. Conform unui studiu recent, alinierea diferitelor sisteme de pensii din sectorul public și din cel privat ar genera peste 5 miliarde EUR din reducerea cheltuielilor publice la orizontul anului 2022.

(11)Rata șomajului a scăzut de la 10,4 % în 2015 la 9,4 % în 2017 și se preconizează că va continua să scadă și mai mult în anii următori, în timp ce rata de ocupare a crescut, ajungând la 70,6 % în 2017. Cu toate acestea, condițiile de pe piața muncii pentru tineri, lucrătorii slab calificați și persoanele provenite dintr-un context de migrație (atât prima, cât și a doua generație) rămân relativ mai dificile. În 2016, numai 54,5 % dintre persoanele care s-au născut în afara UE (cu vârsta cuprinsă între 20 și 64 de ani) aveau un loc de muncă, cifră care este cu 17,5 puncte procentuale mai mică decât în cazul persoanelor născute în Franța. Locuitorii din zonele cele mai defavorizate (Quartiers de la politique de la ville), inclusiv persoanele provenite dintr-un context de migrație, se confruntă în continuare cu dificultăți pe piața muncii. În ciuda măsurilor de politică, impactul mediului socioeconomic și al provenienței dintr-un context de migrație asupra performanței educaționale este relativ ridicat și reprezintă un obstacol în calea integrării pe piața muncii. Există, de asemenea, dovezi ale unor practici discriminatorii pe piața muncii. Oferirea unui sprijin activ eficace pentru ocuparea forței de muncă, inclusiv formare lingvistică, consiliere profesională intensivă și sprijin pentru recrutare, și luarea unor măsuri mai stricte pentru combaterea practicilor discriminatorii sunt esențiale pentru promovarea egalității de șanse pe piața muncii.

(12)Legea din 2016 privind munca, modernizarea dialogului social și asigurarea unor parcursuri profesionale vizează îmbunătățirea capacității de adaptare a întreprinderilor la ciclurile economice și reducerea proporției lucrătorilor cu contracte temporare. Deși crește numărul persoanelor recrutate pe baza unor contracte pe durată nedeterminată, segmentarea pieței muncii reprezintă în continuare o provocare și ar trebui încurajată tranziția către mai multe forme de muncă pe durată nedeterminată. În acest context, este important să se finalizeze punerea în aplicare a programului ambițios de reforme aflat în curs, care include reforma recent adoptată a legii muncii, restructurarea preconizată a sistemului ajutoarelor de șomaj și reforma sistemului de educație și formare profesională, inclusiv a uceniciilor.

(13)Punerea în aplicare progresivă a măsurilor de reducere a presiunii fiscale a dus la îmbunătățirea competitivității prin costuri a Franței, începând din 2013, însă pierderile acumulate anterior nu au fost încă pe deplin recuperate. Raportat la salariul mediu, în 2016, rata contribuțiilor sociale ale angajatorilor în Franța, exprimată ca parte din costurile totale cu forța de muncă, se număra încă printre cele mai ridicate din UE. Măsurile de politică aplicate în prezent pentru reducerea costurilor cu forța de muncă ar trebui să fie consolidate și îmbunătățite în continuare începând din 2019, prin transformarea anunțată a creditului fiscal pentru competitivitate și ocuparea forței de muncă (CICE) într-o reducere generalizată a contribuțiilor sociale pentru angajatori și prin introducerea unor reduceri suplimentare pentru salariile mai reduse pentru a favoriza ocuparea forței de muncă în rândul persoanelor cu un nivel scăzut de calificare.

(14)Din 2013, salariul minim în Franța a respectat normele de indexare aplicabile, fără nicio majorare ad hoc. Prin urmare, salariul minim a crescut într-un ritm mai lent decât salariile de referință (1,23 % în 2017, comparativ cu 1,31 % pentru salariul mediu), în contextul inflației slabe și al creșterii modeste a salariilor. Deși salariul minim este mare comparativ cu salariul mediu, după criterii internaționale, costul forței de muncă la salariul minim a fost redus semnificativ prin reducerea contribuțiilor sociale. Aceste reduceri vor fi intensificate și se vor aplica permanent din 2019. Indexarea salariului minim este importantă pentru a menține puterea de cumpărare a lucrătorilor, însă mecanismul actual (unic în UE) ar putea limita ajustarea salariilor la condițiile în schimbare, cu posibile consecințe negative asupra competitivității. Un grup de experți independenți evaluează anual salariul minim și formulează avize fără caracter obligatoriu cu privire la evoluția acestuia. În 2017, grupul a recomandat revizuirea regulii de indexare, propunând de exemplu ca aceasta să țină cont numai de inflație.

(15)Actualul sistem de educație și formare profesională inițială nu sprijină în mod suficient integrarea pe piața muncii, în special din cauză că o mare parte dintre tineri sunt orientați către parcursuri cu perspective de angajare limitate. În plus, elevii și studenții francezi înscriși în sistemul de educație și formare profesională au rezultate școlare cu mult sub media UE, în timp ce cei care urmează învățământul general au rezultate mult mai bune. În acest context, măsurile de promovare a uceniciilor, care oferă perspective mai bune de angajare, alături de măsurile de îmbunătățire a rezultatelor școlare sunt esențiale pentru a sprijini ocuparea forței de muncă în rândul tinerilor și pentru a promova egalitatea de șanse. Este important, în același timp, să se îmbunătățească accesul la formarea continuă pentru lucrătorii slab calificați și persoanele în căutarea unui loc de muncă și să se promoveze obținerea de calificări superioare, cu ajutorul unei orientări adecvate în materie de formare. Ținând seama de aceste provocări și, în special, de necesitatea de a îmbunătăți guvernanța sistemului și de a asigura calitatea și relevanța acestuia pentru piața muncii, precum și de a asigura accesul la formare și tranzițiile pe piața forței de muncă, guvernul a prezentat, la 27 aprilie 2018, un proiect de lege care reformează uceniciile și sistemul de educație și formare profesională continuă. În plus, Programul național de reformă pentru 2018 confirmă intenția de a pune în aplicare un plan de investiții în valoare de 14 miliarde EUR pentru competențe și deschide calea spre o reformă complementară a sistemului școlar de educație profesională inițială.

(16)În general, sistemul de protecție socială are rezultate bune. Inegalitățile veniturilor după transferuri sunt sub media UE și, în ciuda unei creșteri recente, numărul de persoane expuse la riscul de sărăcie și de excludere socială rămâne relativ scăzut. Cu toate acestea, anumite grupuri, în special familiile monoparentale, persoanele care nu s-au născut în UE și persoanele care locuiesc în zone urbane defavorizate, se confruntă cu un risc mai ridicat de sărăcie. Există în continuare motive de îngrijorare în ceea ce privește accesul la locuințe adecvate pentru persoanele care trăiesc în condiții de sărăcie. Cu toate că s-au realizat recent unele îmbunătățiri, anumite zone se confruntă în continuare cu lipsa locuințelor sociale.

(17)În ciuda reformelor în curs care vizează reducerea sarcinii fiscale asupra întreprinderilor și sprijinirea investițiilor productive, sistemul fiscal francez este în continuare caracterizat de un nivel ridicat de complexitate, cheltuielile fiscale, taxele și impozitele ineficiente și impozitele pe producție constituind în continuare obstacole în calea bunei funcționări a mediului de afaceri. Din cauza numărului mare de cheltuieli fiscale (credite fiscale, scutiri, reduceri fiscale), întreprinderile, în special IMM-urile, trebuie să suporte sarcini suplimentare, care se traduc prin costuri mai mari de asigurare a conformității și incertitudine. Acestea creează, de asemenea, costuri de control suplimentare pentru administrația fiscală. În temeiul legii bugetului pentru 2018, cheltuielile fiscale vor continua să crească, atât ca număr, cât și ca valoare și se preconizează că vor ajunge la 99,8 miliarde EUR în 2018 (4,5 % din PIB în 2018), comparativ cu 93 de miliarde EUR în 2017. În plus, au fost identificate aproximativ 192 de taxe și impozite care generează venituri scăzute (sub 150 de milioane EUR pe an), dar numai foarte puține dintre acestea au fost eliminate începând din 2014. În sfârșit, în raport cu alte state membre ale UE, Franța aplică impozite foarte ridicate pe producție (3,1 % din PIB în 2016), constând în principal din impozite pe capital și pe veniturile salariale, pe care întreprinderile le suportă ca urmare a activității lor de producție și indiferent de performanțele lor economice.

(18)Serviciile de piață au reprezentat peste 50 % din valoarea adăugată, 40 % din ocuparea forței de muncă și 20 % din valoarea adăugată a exporturilor industriei prelucrătoare în 2016. Cu toate acestea, deși concurența în sectorul serviciilor de piață are un impact la nivelul întregii economii, aceasta este încă împiedicată de cerințe de reglementare și de sarcini administrative care afectează totodată și capacitatea firmelor de a se dezvolta. Dacă sunt suficient de ambițioase și dacă sunt puse în aplicare pe deplin, reformele în domeniul serviciilor ar putea avea un impact economic pozitiv semnificativ. În stabilirea priorităților pentru eforturile de reformă, este important să se țină seama de importanța și de performanțele economice ale diferitelor subsectoare de servicii. O abordare bazată pe indicatori pentru identificarea reformelor prioritare în sectoarele serviciilor evidențiază o serie de servicii pentru întreprinderi (activități de arhitectură și inginerie, activități juridice și de contabilitate, servicii administrative și de sprijin), precum și comerțul cu amănuntul, cazarea, serviciile de alimentație și sănătatea. În domeniul specific al serviciilor profesionale, Legea privind creșterea economică, activitatea și egalitatea de șanse (așa-numita „Lege Macron”) din 6 august 2015 a redus restricțiile pentru un număr limitat de profesii, în special profesiile juridice. În plus, actele ulterioare au diluat spiritul acestei legi, limitând astfel și mai mult impactul său preconizat. Noi reforme ar putea viza anumite restricții la intrarea pe piață și la exercitarea activității (de exemplu, rezervarea activităților, restricții în ceea ce privește drepturile de vot și acționariatul, restricții multidisciplinare și numerus clausus), care sunt considerate excesive. Printre reformele care vizează principalele obstacole în calea dezvoltării firmelor s-ar putea număra înlăturarea efectelor de prag generate de criteriile legate de dimensiune prevăzute în reglementări și reducerea sarcinii administrative asupra întreprinderilor. În sfârșit, o mai bună acoperire de bandă largă rapidă ar permite consolidarea capacității Franței de a beneficia de toate avantajele economiei digitale.

(19)În conformitate cu Tabloul de bord european privind inovarea, performanțele Franței în materie de inovare rămân sub nivelul statelor membre ale UE considerate lideri ai inovării, în ciuda faptului că se acordă sprijin public la un nivel relativ ridicat. Ar trebui să se îmbunătățească, în special, eficiența sistemelor de sprijin public (inclusiv Crédit d'Impôt Recherche, creditele fiscale pentru cercetare și dezvoltare) pentru a stimula obținerea de rezultate mai bune în materie de inovare. În acest sens, trebuie să se țină seama de rezultatele evaluărilor în curs pentru îmbunătățirea modului în care este conceput sprijinul public pentru inovare. Transferul de cunoștințe între cercetarea publică și întreprinderi constituie în continuare o provocare, ceea ce limitează exploatarea comercială a rezultatelor cercetării. În comparație cu alte state membre ale UE, Franța are performanțe slabe în ceea ce privește publicațiile elaborate în comun de sectorul public și cel privat și cercetarea și dezvoltarea publică finanțată de întreprinderi. Mecanismele de transfer între mediul academic și sectorul industrial ar putea fi consolidate prin simplificarea cercetării în parteneriat și prin stimularea mobilității cercetătorilor.

(20) În contextul semestrului european 2018, Comisia a efectuat o analiză cuprinzătoare a politicii economice a Franței, pe care a publicat-o în raportul de țară pentru 2018. De asemenea, Comisia a evaluat Programul de stabilitate pentru 2018 și Programul național de reformă pentru 2018, precum și măsurile luate ca urmare a recomandărilor adresate Franței în anii precedenți. Având în vedere necesitatea consolidării guvernanței economice globale a Uniunii prin oferirea unei contribuții la nivelul Uniunii la deciziile naționale viitoare, Comisia a ținut seama nu numai de relevanța acestor programe pentru o politică bugetară și socioeconomică sustenabilă în Franța, ci și de gradul în care acestea respectă normele și orientările Uniunii.

(21)Consiliul a examinat Programul de stabilitate pentru 2018 prin prisma acestei evaluări, iar avizul său se reflectă îndeosebi în recomandarea 1 de mai jos.

(22)Având în vedere bilanțul aprofundat realizat de Comisie și această evaluare, Consiliul a examinat Programul național de reformă și Programul de stabilitate. Recomandările sale, formulate în temeiul articolului 6 din Regulamentul (UE) nr. 1176/2011, se reflectă în recomandările 1-3 de mai jos,