ABREVIERI

BTSF : Better Training for Safer Food – "O formare mai bună pentru o hrană mai sigură"

DG Agricultură și Dezvoltare Rurală : Direcția Generală Agricultură și Dezvoltare Rurală

DG Sănătate și Consumatori : Direcția Generală Sănătate și Consumatori

EAHC : Agenţia Executivă pentru Sănătate și Consumatori

ECDC : Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor

EFSA : Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară

FEADR : Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală

FEOGA : Fondul european de orientare și garantare agricolă

HACCP : Hazard analysis and critical control points – Analiza riscurilor și punctele critice de control

OAV : Oficiul Alimentar și Veterinar

OLAF : Oficiul European de Luptă Antifraudă

Sapard : Programul special de preaderare pentru agricultură și dezvoltare rurală

GLOSAR

Analize microbiologice : Operatorii din sectorul alimentar se asigură că produsele alimentare respectă criteriile microbiologice relevante și că se face o prelevare de probe specifice din carcase și carne, așa cum prevede Regulamentul (CE) nr. 2073/2005 [1].

BTSF (Better Training for Safer Food – "O formare mai bună pentru o hrană mai sigură") : Este o iniţiativă a Comisiei care vizează să pună la punct o strategie de formare la nivelul Uniunii Europene în domeniul legislaţiei privind produsele alimentare și hrana pentru animale, al normelor privind sănătatea animală și bunăstarea animalelor, precum și al normelor privind sănătatea plantelor. Formarea se adresează tuturor membrilor personalului din cadrul autorităţilor competente ale statelor membre care sunt implicaţi în activităţile de control oficial și vizează să îi ţină la curent cu privire la toate aspectele legislaţiei UE din domeniile menţionate anterior, astfel încât să se asigure efectuarea controalelor într-o manieră mai uniformă, mai adecvată și mai obiectivă în toate statele membre [2].

HACCP (Hazard analysis and critical control points – Analiza riscurilor și punctele critice de control) :

În cadrul activităţii pe care o desfășoară, operatorii din sectorul alimentar trebuie să instituie, să menţină și să aplice proceduri bazate pe principiile HACCP, și anume:

identificarea oricăror riscuri care trebuie prevenite, eliminate sau reduse;

identificarea punctelor critice de control în etapa sau în etapele în care controlul este esențial pentru a preveni riscul sau pentru a-l reduce la un nivel acceptabil;

stabilirea unor limite critice la punctele critice de control capabile să separe domeniul acceptabil de cel inacceptabil;

stabilirea și punerea în aplicare a unor proceduri eficace de monitorizare în punctele critice de control;

stabilirea unor măsuri corective pentru cazurile în care monitorizarea arată că un punct critic de control nu este menţinut sub control;

stabilirea unor proceduri pentru a se verifica funcționarea eficace a măsurilor menționate anterior;

definirea unor documente și evidențe pentru a demonstra aplicarea efectivă a măsurilor [3].

Lanţul frigorific : Operatorii din sectorul alimentar trebuie să asigure, în toate stadiile procesului de producţie a alimentelor, de la sacrificarea animalului până la expedierea produselor către consumatorul final, un lanţ neîntrerupt de condiții adecvate de manipulare și depozitare, cu reglarea temperaturii, și o capacitate suficientă pentru a păstra produsele alimentare la temperaturi adecvate. Aceste temperaturi au ca scop menţinerea și prelungirea termenului de valabilitate al produselor proaspete, graţie faptului că împiedică apariţia și multiplicarea microorganismelor.

Planuri de control naţionale multianuale : Statele membre aplică legislația alimentară și monitorizează și verifică respectarea cerințelor relevante ale legislației alimentare de către operatorii din sectorul alimentar și operatorii cu activitate în domeniul hranei pentru animale. În acest scop, statele membre practică un sistem de controale oficiale [4]. Pentru a asigura aplicarea eficace a acestor cerinţe, fiecare stat membru trebuie să elaboreze un plan unic de control național multianual integrat, care să conțină informații generale cu privire la structura și organizarea sistemelor de control în sectorul hranei pentru animale și al produselor alimentare și la controlul sănătății și bunăstării animale în statul membru respectiv. Planul de control naţional multianual vizează, pe de o parte, să promoveze o strategie coerentă, globală și integrată a controalelor oficiale și, pe de altă parte, să identifice prioritățile pe baza riscurilor și criteriile care se aplică pentru clasificarea riscurilor activităților în cauză și pentru cele mai eficiente proceduri de control [5].

Programul de autocontrol : Operatorii din sectorul alimentar trebuie să preleve probe, în toate etapele de producție, prelucrare și distribuție, pentru a se asigura că procesul de producţie funcţionează la un nivel acceptabil și că nivelul de contaminare nu impune luarea unor măsuri corective. Frecvenţele de prelevare a probelor din carcase în cadrul abatoarelor sunt stabilite în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 2073/2005. Probele se prelevează, de asemenea, din zonele de prelucrare și din echipamentele utilizate la producția produselor alimentare. Prelevarea de probe realizată de către operatorii din sectorul alimentar (programul de autocontrol) este diferită de prelevarea de probe realizată de medicii veterinari oficiali ai statelor membre în contextul planurilor de control naţionale multianuale.

Puncte critice de control (Critical control points – CCP) : Etapa sau etapele în care controlul este esențial pentru a preveni riscul sau pentru a-l reduce la un nivel acceptabil (a se vedea HACCP).

SINTEZĂ

I. Abatoarele joacă un rol esențial în lanțul de procesare a alimentelor. În conformitate cu legislaţia Uniunii Europene în materie de igienă, operatorii din sectorul alimentar responsabili de abatoare trebuie să instituie condiţii și proceduri corespunzătoare pentru a garanta siguranţa produselor alimentare. Noilor state membre care au aderat la UE începând cu 2004 le-au fost alocate fonduri UE destinate să le faciliteze punerea în conformitate cu această legislaţie. Aceasta reprezenta un obiectiv dificil de îndeplinit, întrucât cerinţele respective erau, de regulă, mai oneroase decât cerinţele existente la nivel naţional. S-a acordat sprijin financiar pentru modernizarea aferentă a abatoarelor prin intermediul Programului special de preaderare pentru agricultură și dezvoltare rurală (programul Sapard) și, ulterior, prin intermediul Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR).

II. Auditul Curţii a urmărit să determine dacă serviciile Comisiei și statele membre care au beneficiat de finanţare au adoptat măsurile necesare pentru a asigura aducerea în conformitate a abatoarelor cu standardele de igienă ale Uniunii Europene (UE). În acest sens, au fost examinate supravegherea punerii în aplicare a cerinţelor în materie de igienă, aplicarea acestor cerinţe și orientările furnizate în acest sens și finanţarea măsurilor legate de aceste cerinţe (a se vedea punctele 1-21).

III. Auditul a evidenţiat existenţa unor deficienţe în aplicarea normelor și a procedurilor în statele membre vizitate, deficienţe care sunt prezentate pe scurt în cuprinsul raportului. Aceste deficienţe nu pun sub semnul întrebării concepţia globală a sistemelor, însă demonstrează că este nevoie de o mai mare rigoare în aplicarea controalelor la toate nivelurile pentru a putea combate riscurile și a preveni apariţia unor probleme potenţial grave în materie de siguranţă alimentară (a se vedea punctul 51).

IV. Oficiul Alimentar și Veterinar (OAV) din cadrul Comisiei a procedat la verificarea, nefinalizată încă, a punerii în aplicare, în statele membre, a cerinţelor în materie de igienă din regulamentele aplicabile (a se vedea punctele 22-25). S-au identificat deficiențe la nivelul implementării de către statele membre a planurilor de control naţionale multianuale (a se vedea punctele 26-27). Supravegherea exercitată de autorităţile naţionale competente nu a reușit să împiedice apariţia problemelor în ceea ce privește punerea în aplicare de către operatorii din sectorul alimentar a cerinţelor în materie de igienă (a se vedea punctele 28-35).

V. Comisia a publicat documente de orientare în vederea facilitării punerii în aplicare a cerinţelor în materie de igienă; în schimb, nu toate statele membre implicate au elaborat, la rândul lor, linii directoare aplicabile la nivel naţional (a se vedea punctele 36-38).

VI. Nu a avut loc o consultare sistematică între Comisie și Agenţia Executivă pentru Sănătate și Consumatori cu privire la iniţiativa BTSF (a se vedea punctul 39) și nu existau proceduri corespunzătoare la nivelul statelor membre pentru diseminarea rezultatelor obţinute în cadrul acestei iniţiative (a se vedea punctele 40-44).

VII. Contribuţia fondurilor acordate de UE în vederea facilitării punerii în aplicare în cadrul abatoarelor a cerinţelor în materie de igienă a fost afectată de deficienţe în ceea ce privește sustenabilitatea proiectelor și selecţia acestora (a se vedea punctele 45-50).

VIII. Curtea recomandă Comisiei să îmbunătăţească supravegherea pe care o asigură cu privire la punerea în aplicare a cerinţelor în materie de igienă în statele membre recent aderate, precum și orientările în acest sens pe care le pune la dispoziţia acestor state. În ceea ce privește modul în care sunt utilizate fondurile UE pentru punerea în aplicare a cerinţelor în materie de igienă în statele membre respective, Comisiei i se recomandă să asigure o supraveghere eficace a implementării programelor în cauză și să evalueze impactul pe care îl au aceste fonduri acordate de UE.

INTRODUCERE

1. Menţinerea unui grad înalt de siguranță alimentară la un cost rezonabil, prin combaterea riscurilor principale și prin asigurarea unei puneri eficace în aplicare a legislaţiei în materie de siguranţă alimentară, constituie una dintre priorităţile centrale ale Comisiei [6]. O serie de crize survenite în legătură cu hrana pentru animale și cu produsele alimentare (cum ar fi cele legate de encefalopatia spongiformă bovină și de dioxină) au relevat existenţa unor deficienţe în concepţia și punerea în aplicare a reglementărilor privind produsele alimentare în Uniunea Europeană (UE). După publicarea Cărţii albe privind siguranța alimentară în 2000 [7], Comisia a adoptat măsuri în vederea unei revizuiri generale a legislaţiei UE în materie de igienă alimentară și chestiuni veterinare.

2. Parlamentul European și Consiliul au adoptat, în 2002, un regulament privind siguranţa alimentară [8]. În 2004, au fost adoptate, prin intermediul "pachetului igienă", o serie de regulamente specifice privind igiena și siguranţa alimentară în abatoare, precum și privind monitorizarea aplicării acestora; pachetul igienă a intrat în vigoare în ianuarie 2006 și conţinea:

(a) norme de igienă a produselor alimentare [9];

(b) norme specifice de igienă care se aplică alimentelor de origine animală [10] și

(c) norme specifice de organizare a controalelor oficiale privind produsele de origine animală destinate consumului uman [11].

3. Pentru a asigura verificarea respectării legislaţiei privind hrana pentru animale și produsele alimentare, precum și a normelor de sănătate animală și de bunăstare a animalelor, se efectuează controale oficiale [12]. Abatoarele [13] joacă un rol esențial în menţinerea unui grad înalt de siguranță alimentară în cadrul lanțului de procesare a alimentelor. Principalele cerinţe în materie de igienă și de siguranţă a alimentelor care trebuie aplicate în cadrul abatoarelor [14] sunt enumerate în anexa I.

4. În comparaţie cu vechile state membre, care aplicau deja legislaţia UE în materie de igienă, statele membre care au aderat la Uniunea Europeană începând cu 2004 s-au confruntat cu o serie de provocări deosebite în ceea ce privește îndeplinirea noilor cerinţe pe care le-a implicat adoptarea pachetului igienă. Prin urmare, în noile state membre care au aderat, s-au alocat abatoarelor fonduri UE destinate să le faciliteze punerea în conformitate cu legislaţia.

5. În decembrie 2011, un număr de 2154 de abatoare fuseseră autorizate de autorităţile naţionale ale acestor state membre (a se vedea tabelul de la punctul 45) ca fiind conforme cu reglementările UE în materie de igienă.

RESPONSABILITĂŢI

6. Conform pachetului igienă, responsabilităţile în materie de igienă și de siguranţă alimentară sunt repartizate între Comisie, statele membre și operatorii din sectorul alimentar.

COMISIA

7. Comisia (Direcţia Generală Sănătate și Consumatori) deţine responsabilitatea pentru elaborarea politicii Uniunii Europene în materie de siguranță alimentară și, în special, pentru gestionarea riscurilor legate de siguranţa alimentară. În îndeplinirea acestei atribuții, Comisia este asistată de două agenţii. Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA), cu sediul la Parma, emite avize specializate cu privire la probleme de siguranţă a alimentelor, care servesc drept bază științifică pentru măsurile adoptate de UE. Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (ECDC), cu sediul la Stockholm, are și acesta un rol știinţific și de analiză a riscurilor, dar cu un accent mai puternic pe sănătatea umană.

8. Comisia verifică punerea în aplicare de către statele membre a politicii UE în materie de siguranţă alimentară, urmărind în special să stabilească dacă statele membre elaborează un sistem de controale oficiale naţionale care să fie în conformitate cu legislaţia UE. Această activitate de verificare este desfășurată de o direcţie specială din cadrul Direcţiei Generale Sănătate și Consumatori, și anume Oficiul Alimentar și Veterinar (OAV), care efectuează audituri cu privire la controalele oficiale naţionale implementate de statele membre. De asemenea, Direcţia Generală Sănătate și Consumatori elaborează cursuri de formare în domeniul siguranţei alimentare, în cadrul programului "O formare mai bună pentru o hrană mai sigură" (Better Training for Safer Food – BTSF), cursuri destinate reprezentanţilor statelor membre. Aceste cursuri de formare sunt administrate de Agenţia Executivă pentru Sănătate și Consumatori (EAHC), care are sediul la Luxemburg.

STATELE MEMBRE

9. În fiecare stat membru, există o autoritate competentă însărcinată cu punerea în aplicare a pachetului igienă adoptat în 2004 și cu verificarea respectării de către operatorii din sectorul alimentar a cerinţelor legislative ale acestui pachet. Printre principalele atribuţii ale autorităţilor competente sunt incluse:

(a) elaborarea și difuzarea de linii directoare aplicabile la nivel naţional;

(b) autorizarea abatoarelor;

(c) întocmirea unui plan unic de control naţional multianual în care să se descrie sistemul lor de controale oficiale și alte activităţi de urmărire a aplicării de către operatorii din sectorul alimentar a cerinţelor în materie de siguranţă alimentară, în toate etapele lanţului alimentar;

(d) întocmirea rapoartelor privind implementarea planurilor de control naţionale multianuale;

(e) efectuarea de controale oficiale (în plus faţă de cele realizate de medicii veterinari oficiali care își desfășoară activitatea în cadrul abatorului) la nivelul operatorilor din sectorul alimentar, în conformitate cu planul de control naţional multianual;

(f) promovarea cursurilor de formare pentru personalul care efectuează controale;

(g) organizarea procedurii prin care sunt desemnate laboratoarele naţionale de referință;

(h) efectuarea de audituri cu privire la sistemele controalelor oficiale pentru a se asigura că acestea îndeplinesc obiectivul Regulamentului (CE) nr. 882/2004.

10. Statele membre transmit anual Comisiei un raport în care sunt prezentate rezultatele controalelor și ale auditurilor desfășurate în anul anterior.

OPERATORII DIN SECTORUL ALIMENTAR

11. Operatorii din sectorul alimentar au responsabilitatea de a se asigura că toate etapele de producţie, prelucrare și distribuţie a produselor alimentare satisfac, dacă intră sub controlul lor, cerinţele relevante în materie de igienă. Operatorii din sectorul alimentar care administrează abatoare în statele membre au responsabilitatea de a se asigura că sunt respectate cerinţele legate de:

(a) punerea la dispoziție a unor instalații și echipamente care să permită medicului veterinar oficial să efectueze inspecţiile ante-mortem și post-mortem;

(b) trasabilitatea produselor de origine animală;

(c) prelevarea probelor în vederea controlului contaminării microbiologice;

(d) separarea în timp și spaţiu a activităţilor în vederea evitării contaminării încrucișate;

(e) menţinerea lanţului frigorific și asigurarea unei împachetări și a unei ambalări corespunzătoare, precum și a unei expedieri în condiţii adecvate;

(f) eliminarea corectă a tuturor deșeurilor rezultate în urma operaţiilor efectuate în incinta abatoarelor.

12. Toate procedurile de igienă alimentară ar trebui să se bazeze pe principiile HACCP (Hazard analysis and critical control points – Analiza riscurilor și punctele critice de control) [15], care reprezintă metodologia standard la nivel internaţional pentru gestionarea riscurilor cu implicaţii pentru produsele alimentare.

FINANŢARE ACORDATĂ ÎN MOD SPECIAL STATELOR MEMBRE RECENT ADERATE

13. Statele membre care urmau să adere la UE începând cu 2004 au trebuit să ia măsuri astfel încât abatoarele din aceste ţări să îndeplinească cerinţele UE în materie de igienă. Întrucât aceste cerinţe erau, de regulă, la un standard mult mai ridicat decât cerinţele aplicabile la nivel naţional, s-au acordat fonduri din partea UE în scopul modernizării abatoarelor, astfel încât să se faciliteze respectarea de către acestea a cerinţelor în materie de igienă.

14. Programul special de preaderare pentru agricultură și dezvoltare rurală (programul Sapard) [16] a pus la dispoziţie în jur de 117 milioane de euro, care au fost canalizate către 241 de abatoare, în cadrul măsurii "Îmbunătățirea prelucrării și a comercializării produselor agricole și pescărești" [17]. S-au acordat fonduri în cadrul acestei măsuri cu scopul de a furniza un ajutor statelor membre în eforturile de a face faţă reformei structurale a sectoarelor lor agricole și a mediului lor rural, inclusiv reformei pe care o presupunea legislaţia în materie de igienă aplicabilă abatoarelor. Măsura a pus accentul pe priorităţile identificate în acordurile de parteneriat pentru aderare, în cadrul cărora detaliile aferente fiecărei ţări sunt consemnate în cuprinsul unui plan de dezvoltare rurală.

15. Fondurile Sapard au fost utilizate ca sprijin acordat pentru lucrări precum construcţia de abatoare, achiziţionarea de echipamente, reutilarea spaţiilor de producţie utilizând materiale igienice (de exemplu, nu este autorizată zugrăvirea cu vopsea normală a pereţilor), sterilizarea și curăţarea instalaţiilor pentru a putea respecta standardele de igienă.

16. Ulterior, sprijin pentru abatoare s-a furnizat prin intermediul Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) [18], în cadrul măsurii "Îmbunătățirea prelucrării și a comercializării produselor agricole", și apoi prin intermediul Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) [19], în cadrul măsurii "Creșterea valorii adăugate a produselor agricole și forestiere". Aceste fonduri sunt gestionate de Direcția Generală Agricultură și Dezvoltare Rurală (DG Agricultură și Dezvoltare Rurală) și de statele membre.

SFERA ȘI ABORDAREA AUDITULUI

17. Auditul a avut drept obiectiv să examineze dacă serviciile Comisiei și statele membre care au primit fonduri prin programele Sapard, FEOGA și FEADR [20] au adoptat măsurile necesare pentru a asigura aducerea în conformitate a abatoarelor cu standardele de igienă ale Uniunii Europene. Această examinare a presupus analiza următoarelor întrebări:

(a) Comisia și autorităţile competente ale statelor membre au asigurat o supraveghere adecvată a punerii în aplicare a cerinţelor în materie de igienă aplicabile abatoarelor?

(b) S-au pus la dispoziţie o orientare și o formare adecvată pentru a sprijini punerea în aplicare a cerinţelor în materie de igienă aplicabile abatoarelor?

(c) S-au instituit proceduri adecvate pentru punerea în aplicare a cerinţelor în materie de igienă la nivelul abatoarelor?

(d) Au fost eficace procedurile prin care s-au pus la dispoziţia abatoarelor fonduri UE pentru punerea în aplicare a cerinţelor UE în materie de igienă și de siguranţă alimentară?

18. Auditul a inclus efectuarea unor vizite la sediul serviciilor relevante din cadrul Comisiei și din cadrul agenţiilor EAHC și EFSA. Dintre statele membre recent aderate menţionate anterior, au fost vizitate cinci (Republica Cehă, Ungaria, Polonia, România și Slovenia) și au fost auditate la faţa locului 25 de abatoare care au beneficiat de finanţare din partea UE (câte cinci în fiecare stat membru vizitat).

19. Activităţile de audit desfășurate la serviciile responsabile de siguranţa alimentară din cadrul Comisiei au inclus examinarea documentaţiei și a procedurilor aferente misiunilor de audit și de inspecţie efectuate cu privire la siguranţa alimentară, a modului în care sunt gestionate programele de formare, precum și a liniilor directoare relevante destinate operatorilor din sectorul alimentar și autorităţilor competente.

20. Auditul derulat la serviciile Comisiei care sunt responsabile de finanţare a constat în examinarea documentaţiei referitoare la programele de dezvoltare rurală finanţate prin fondurile de preaderare (Sapard) și prin FEOGA și FEADR, precum și în examinarea documentaţiei relevante privind implementarea programelor în statele membre care au fost vizitate în scopul auditului.

21. În statele membre, auditul s-a axat pe examinarea sistemelor de gestionare instituite pentru punerea în aplicare, în cadrul abatoarelor, a legislaţiei UE în materie de igienă și a inclus o evaluare a contribuţiei pe care au avut-o, în acest sens, programele finanţate de UE. Auditul efectuat la faţa locului, în abatoare, a examinat aplicarea procedurilor aferente.

OBSERVAŢII

SUPRAVEGHEREA PUNERII ÎN APLICARE A CERINŢELOR ÎN MATERIE DE IGIENĂ

22. În cadrul auditului, au fost examinate supravegherea pe care o asigură Comisia cu privire la acţiunile întreprinse de statele membre, precum și supravegherea asigurată de statele membre cu privire la activităţile desfășurate de operatorii din sectorul alimentar. Auditorii Curţii au constatat că, per ansamblu, sistemele destinate supravegherii cerinţelor de igienă de către Comisie și de către autorităţile competente ale statelor membre vizitate (a se vedea punctul 18) erau bine concepute, dar că, în ceea ce privește implementarea acestor sisteme, se mai puteau realiza progrese din punctul de vedere al anumitor aspecte importante prezentate în continuare.

23. Comisia încă nu examinase în totalitate punerea în aplicare a cerinţelor în materie de igienă (a se vedea punctele 24-25). La nivelul statelor membre auditate, s-au putut constata deficienţe în ceea ce privește implementarea planurilor de control naţionale multianuale (a se vedea punctele 26-27) și funcţionarea controalelor sanitare veterinare (a se vedea punctul 28).

COMISIA A EXAMINAT DOAR PARŢIAL PUNEREA ÎN APLICARE ÎN STATELE MEMBRE A PACHETULUI IGIENĂ ADOPTAT ÎN 2004

24. DG Sănătate și Consumatori verifică gradul de punere în aplicare în statele membre a cerinţelor în materie de igienă, prin intermediul inspecţiilor realizate de direcţia OAV. Această direcţie desfășoară anual în jur de 250 de misiuni de inspecţie, peste o treime dintre acestea fiind efectuate în ţări terţe. DG Sănătate și Consumatori stabilește anual o listă de priorităţi pentru aceste inspecţii, luând în considerare riscurile, factorii de reglementare, strategia în vigoare și rezultatele inspecţiilor anterioare. Se efectuează mai multe tipuri de inspecţii: inspecţii specifice în funcţie de sectorul în cauză [21], inspecţii generale de monitorizare și inspecţii specifice de monitorizare.

25. În 2006, OAV a procedat la verificarea gradului de punere în aplicare, în toate statele membre care au aderat la UE începând cu 2004, a cerinţelor pachetului igienă adoptat în 2004 (a se vedea punctul 8) cu relevanţă pentru sectorul cărnii roșii. În 2011, la data derulării auditului care face obiectul prezentului raport, era în curs de finalizare acţiunea de monitorizare a cazurilor în care se constatase un grad nesatisfăcător de punere în aplicare. În cazul sectorului cărnii de pasăre, însă, examinarea gradului de aplicare nu a fost demarată decât în 2008. În 2011, la data derulării auditului (la cinci ani după trecerea termenului pentru punerea în aplicare a cerinţelor în materie de igienă), această examinare, precum și acţiunea de monitorizare a măsurilor întreprinse în urma acesteia, erau încă în curs de derulare [22].

DEFICIENŢE ÎN CEEA CE PRIVEșTE IMPLEMENTAREA DE CĂTRE STATELE MEMBRE AUDITATE A PLANURILOR DE CONTROL NAŢIONALE MULTIANUALE

26. Implementarea planurilor de control naţionale multianuale ale statelor membre (a se vedea punctul 9 și glosarul) este evaluată de OAV în cadrul auditurilor generale de monitorizare. OAV a detectat deficienţe în implementarea planurilor [23] a trei dintre statele membre recent aderate care au fost vizitate în timpul auditului (Ungaria, România și Slovenia), astfel încât planurile respective și-au pierdut din calitatea lor de suport pe baza căruia se realizează controalele oficiale.

27. În plus, în cazul României, auditorii Curţii au remarcat că nu fuseseră pe deplin implementate controalele care fuseseră planificate în planul de control naţional multianual pe 2009.

DEFICIENŢE ÎN CEEA CE PRIVEșTE IMPLEMENTAREA CONTROALELOR SANITARE VETERINARE ÎN STATELE MEMBRE

28. Autorităţile competente ale statelor membre trebuie să efectueze controale sanitare veterinare oficiale în abatoare, în conformitate cu proceduri documentate [24]. Pentru a derula controale eficace, aceste proceduri trebuie să fie clar stabilite și corect implementate (a se vedea anexa II). În urma auditului, s-a constatat că, în general, erau instituite proceduri corespunzătoare, care permiteau asigurarea respectării cerinţelor. Totuși, s-au detectat anumite deficienţe, care aveau legătură cu o serie de probleme de coordonare și cu documentarea programelor pentru prelevarea de probe și a rezultatelor controalelor (a se vedea caseta 1).

APLICAREA ÎN ABATOARE, DE CĂTRE OPERATORI, A CERINŢELOR ÎN MATERIE DE IGIENĂ șI DE SIGURANŢĂ ALIMENTARĂ

29. Curtea a examinat modul în care erau aplicate în abatoare, de către operatori, cerinţele în materie de igienă și de siguranţă alimentară, sub supravegherea autorităţilor competente ale statelor membre. În urma auditului, s-a constatat că, per ansamblu, operatorii din sectorul alimentar instituiseră proceduri corespunzătoare, care permiteau asigurarea respectării cerinţelor. Cu toate acestea, observaţiile prezentate în continuare demonstrează că este în continuare necesar ca autorităţile competente naţionale să își intensifice activitatea de verificare a aplicării de către operatori a cerinţelor în materie de igienă și de siguranţă alimentară, iar Comisia să asigure o supraveghere atentă a activităţii de verificare desfășurate de autorităţile naţionale.

CASETA 1

DEFICIENŢE LA NIVELUL CONTROALELOR SANITARE VETERINARE OFICIALE

În Polonia, la data desfășurării auditului Curții, auditul controalelor sanitare veterinare oficiale derulate de autoritățile competente avea loc sub responsabilitatea acelorași servicii de inspecţie care efectuau controalele înseși. Această situaţie periclitează independenţa activităţii de supraveghere.

În România, un raport întocmit în urma unei inspecţii efectuate de autoritățile competente pentru a verifica modul în care erau executate sarcinile medicului veterinar oficial cuprindea constatări cu privire la activitatea abatorului și la implementarea controalelor proprii, care intră, de fapt, sub responsabilitatea operatorului.

Serviciile sanitare veterinare ale statelor membre au rolul de a verifica dacă modul în care sunt concepute și implementate sistemele HACCP ale operatorilor din sectorul alimentar respectă cerinţele de reglementare. În Ungaria, serviciile sanitare veterinare centrale nu aveau însă o viziune de ansamblu în ceea ce privește aplicarea sistemelor HACCP. Mai mult, informaţiile referitoare la deficienţele detectate frecvent nu erau suficient de bine puse în legătură. Prin urmare, nu era posibil să se exercite o supraveghere asupra aplicării și a implementării per ansamblu a sistemului HACCP.

În Slovenia, nu existau linii directoare clare și nici o documentaţie standard pentru consemnarea rezultatelor controalelor sanitare veterinare, situaţie care producea diferenţe la nivelul raportării rezultatelor. O astfel de situaţie crea un anumit risc pentru calitatea și caracterul exhaustiv al controalelor.

În unele dintre abatoarele de mici dimensiuni vizitate pe parcursul derulării auditului, s-a constatat o demarcare neadecvată între responsabilităţile operatorului și cele ale medicului veterinar oficial. Această situaţie poate afecta independenţa controalelor oficiale.

CARENŢE LA NIVELUL PUNERII ÎN APLICARE A CERINŢELOR ÎN MATERIE DE IGIENĂ

30. Auditorii au detectat o serie de deficienţe în punerea în aplicare a cerinţelor în materie de igienă în nouă dintre cele 25 de abatoare vizitate. Aceste deficienţe erau legate de modul inadecvat în care se desfășurau activităţile de curăţare și de dezinfectare, de caracterul necorespunzător al echipamentelor de asomare, de separarea inadecvată între sectorul "murdar" și sectorul "curat", precum și de inexistenţa unor spaţii adecvate de depozitare pentru carnea declarată ca fiind improprie pentru consumul uman (a se vedea caseta 2).

CASETA 2

CARENŢE LA NIVELUL PUNERII ÎN APLICARE A CERINŢELOR ÎN MATERIE DE IGIENĂ

Cu toate că fluxul de producţie în abatoare ar trebui să fie astfel conceput încât să se prevină contaminarea încrucișată, într-unul dintre abatoarele vizitate în România personalul putea circula liber între sectoarele murdare și cele curate, iar echipa de audit a fost nevoită să se întoarcă pe flux, de la sectorul murdar la sectorul curat, deoarece nu existau alte ieșiri disponibile. Într-un al doilea abator din România, carnea care se afla deja în spaţiile de depozitare a trebuit să fie adusă din nou la secţia de tranșare pentru etichetare în vederea expedierii. În cazul ambelor abatoare, faptul că nu exista o separare în timp sau spaţiu a activităţilor poate crea un risc de contaminare încrucișată. Într-un al treilea abator, cuţitele nu erau depozitate corespunzător pe durata activităţii de sacrificare. Într-un al patrulea abator, personalul a manipulat carcase de porcine imediat după curăţarea pardoselilor, fără să își spele în prealabil mâinile.

Într-unul dintre abatoarele vizitate în Republica Cehă, instalaţiile pentru spălarea mâinilor și pentru curăţarea încălţămintei nu erau corespunzătoare pentru a se asigura că toţi membrii personalului le utilizau efectiv înainte de a pătrunde în sectoarele curate. În cazul abatorului respectiv și al unui al doilea abator, nu exista o separare clară între diversele sectoare, fiind permis accesul liber la spaţii și instalaţii fără luarea măsurilor corespunzătoare de dezinfecţie. Într-un al treilea abator vizitat, cuștile folosite pentru transportul puilor vii nu erau curăţate în integralitate după descărcarea păsărilor, situaţie care prezintă riscul de contaminare încrucișată.

Într-unul dintre abatoarele vizitate în Polonia, echipamentul de asomare nu funcţiona corespunzător, ceea ce cauza o suferinţă inutilă animalelor, din cauză că echipamentul de înlocuire nu a fost disponibil în timp util pentru a termina asomarea într-un interval de timp rezonabil. Într-un alt abator vizitat din Polonia, nu erau disponibile instalaţii frigorifice separate pentru depozitarea cărnii improprii pentru consumul uman.

NIVELUL DE ASIGURARE LEGAT DE SISTEMUL HACCP NU ESTE SUFICIENT

31. Ţinerea unor evidenţe corespunzătoare (de exemplu, în legătură cu lanţul frigorific) constituie un element esenţial al sistemelor HACCP [25]. Planurile HACCP ale abatoarelor vizitate prevedeau efectuarea de înregistrări pentru activităţile de monitorizare a punctelor critice de control. Cu toate acestea, în cinci dintre abatoarele vizitate, nu erau aplicate procedurile HACCP pentru punctele critice de control aferente temperaturii, iar documentaţia referitoare la verificările efectuate cu privire la punctele critice de control era incompletă și/sau lipsită de fiabilitate (a se vedea caseta 3). Drept urmare, controlul critic pentru care se efectuaseră raportările nu oferea un grad suficient de asigurare.

CASETA 3

VERIFICĂRI INCOMPLETE ALE PUNCTELOR CRITICE DE CONTROL

Într-unul dintre abatoarele vizitate în Slovenia, s-a luat drept valoare-limită pentru un punct critic de control temperatura maximă a cărnii înainte de expediere stabilită prin regulamente (7 °C) și se efectuau măsurători sistematice ale temperaturii. Dacă, conform măsurării temperaturii, se constata că nu era suficient de rece carnea pregătită în vederea expedierii, era necesar să se continue refrigerarea acesteia. Cu toate acestea, în urma auditului, au fost identificate expedieri documentate, din abatorul respectiv, de carne pentru care se înregistraseră temperaturi de peste 8 °C, dar care nu fusese supusă unei refrigerări suplimentare.

Într-un abator vizitat din Ungaria, temperatura din incintele de refrigerare făcea obiectul unui punct critic de control. Sistemul de monitorizare a temperaturii nu avertiza însă în mod suficient cazurile de abatere de la nivelurile de temperatură stabilite în planul HACCP. Într-un alt abator vizitat, se completa documentaţia referitoare la punctele critice de control doar în cazul apariţiei unor probleme. Nu erau disponibile probe documentate pentru înregistrările de temperatură aferente cazurilor în care aceasta se încadra în limitele autorizate.

Într-unul dintre abatoarele vizitate în România, înregistrările de temperatură din spaţiile de refrigerare nu au fost considerate a prezenta fiabilitate. În aceste evidenţe a fost înregistrată în mod constant aceeași temperatură timp de mai multe săptămâni, măsurătorile temperaturii fiind efectuate de aceeași persoană de patru ori pe zi.

Într-un al doilea abator vizitat în România, evidenţele referitoare la temperatură erau completate în prealabil, indicând, pentru fiecare înregistrare, litera "C", însemnând "conformă".

DEFICIENŢE ÎN IMPLEMENTAREA PROGRAMULUI DE AUTOCONTROL

32. Legislaţia prevede că operatorii din sectorul alimentar trebuie să implementeze un program de autocontrol, care presupune prelevarea de probe din carcase, în vederea controlului contaminării microbiologice, cel puţin o dată pe săptămână, cu excepţia anumitor cazuri în care autorităţile sanitare veterinare pot permite prelevarea de probe o dată la două săptămâni. În cinci dintre abatoarele vizitate în trei state membre, frecvenţa de prelevare a probelor sau manipularea acestora nu se efectuau în conformitate cu prevederile. În patru cazuri, în care autorităţile sanitare veterinare autorizaseră ca prelevarea de probe să aibă loc o dată la două săptămâni, intervalele la care se efectua în realitate prelevarea erau mai lungi de două săptămâni. Într-unul dintre cazuri, nu erau disponibile rezultatele analizelor (a se vedea caseta 4).

CASETA 4

PRELEVAREA DE PROBE DIN CARCASE NU SE EFECTUA ÎN TOATE CAZURILE CU RESPECTAREA NORMELOR

Operatorii responsabili de abatoare trebuie să preleve probe cel puţin o dată pe săptămână, în vederea unor analize microbiologice. În două abatoare care au fost vizitate în România, frecvenţa cu care se realiza prelevarea de probe în vederea depistării salmonelei a fost redusă sub frecvenţa cerută prin lege, fără a se obţine avizul prealabil corespunzător al autorităţilor sanitare veterinare.

În plus, deși responsabilitatea prelevării probelor revine operatorului abatorului, medicul veterinar oficial era cel care preleva probele.

Într-unul dintre abatoarele vizitate în Polonia, prelevarea de probe de către operator a fost redusă, în unele cazuri, până la o dată pe lună. În cazul unui alt abator, nu existau probe care să demonstreze că s-au efectuat toate analizele prevăzute.

Într-unul dintre abatoarele vizitate în Republica Cehă, deși operatorul a respectat frecvenţa de prelevare a probelor, acestea nu erau trimise la laborator decât o dată pe lună sau chiar mai rar. O astfel de practică reprezintă un risc pentru igiena procesului de producţie, deoarece ar fi fost imposibil să se ia măsuri corective imediate în cazul în care rezultatele pozitive la analiza microbiologică a probelor nu ar fi fost cunoscute în timp util.

NERESPECTAREA CERINŢELOR PRIVIND TRASABILITATEA

33. Produsele alimentare sau hrana pentru animale care pot fi comercializate în Uniunea Europeană trebuie să fie etichetate sau identificate în mod corespunzător pentru facilitarea trasabilității lor, prin documentație sau informații adecvate [26]. Auditul a pus în evidenţă deficienţe în șase dintre cele 25 de abatoare vizitate, deficienţe care erau legate de caracterul necorespunzător al sistemelor de identificare a carcaselor și a efectivelor și de caracterul incomplet al sistemelor utilizate pentru a stabili traseul, în lanţul alimentar, de la animalele vii la carcasele supuse prelucrării (a se vedea caseta 5).

CASETA 5

LIPSA INFORMAŢIILOR DE TRASABILITATE

Operatorii abatoarelor nu sunt autorizaţi să accepte în abator animale decât dacă li s-au furnizat informaţiile pertinente cu implicaţii pentru siguranţa alimentară cuprinse în evidenţele ţinute la exploataţia de origine. În două dintre abatoarele vizitate în Polonia, nu erau disponibile informaţiile aferente lanţului alimentar pentru bovinele sacrificate în timpul vizitei de audit.

În două abatoare de porcine vizitate în România și într-un abator de același tip vizitat în Republica Cehă, normele referitoare la identificarea carcaselor, menite să asigure trasabilitatea, erau insuficiente. În ambele cazuri din România, operatorul a declarat, ca dată a sacrificării, numărul șarjei. În spaţiile frigorifice de depozitare din primul dintre abatoare au fost detectate, în timpul vizitei la faţa locului, căpăţâni de porci care nu aveau niciun cod de identificare. Lipsa informaţiilor precise necesare pentru identificarea părţilor de carcase sau a șarjei ar putea reprezenta un risc pentru asigurarea trasabilităţii. În cazul abatorului din Republica Cehă, carcasele erau numerotate doar cu numărul de ordine al sacrificării, data acesteia nefiind consemnată. O astfel de situaţie ar încetini stabilirea trasabilităţii cărnii până la exploataţia de origine, în cazul apariţiei unei crize de natură alimentară.

În două abatoare de carne de pasăre vizitate în Polonia, nu s-a putut stabili o corespondenţă între numărul de păsări livrate și numărul de păsări sacrificate. Într-unul dintre aceste abatoare, existau diferenţe între numărul de păsări confirmate pentru sacrificare prin inspecţia veterinară ante-mortem efectuată la exploataţie și numărul de păsări livrate la abator.

În cazul celui de al doilea abator, nu exista o numărare fizică a păsărilor sacrificate. Mai mult, în cazul acestui din urmă abator, documentele de identificare care însoţeau păsările ce urmau a fi sacrificate menţionau datele de identificare ale exploataţiei, însă lipseau informaţiile de identificare a efectivului de animale. În cazurile în care exploataţiile au mai multe efective, rezultatul este că nu se poate trasa legătura dintre efectivul controlat și efectivul sacrificat. Un caz similar de neidentificare a efectivelor a fost observat într-un abator de carne de pasăre vizitat în Ungaria.

INCOMPATIBILITATEA NORMELOR REFERITOARE LA FLEXIBILITATE

34. Așa cum s-a menţionat la punctul 11, operatorii din sectorul alimentar au obligaţia de a preleva probe, în cadrul abatoarelor, în vederea unor analize microbiologice. Legislaţia [27] prevede derogări de la frecvenţa de prelevare în cazul abatoarelor de mici dimensiuni, cu condiţia să se realizeze o analiză a riscurilor care să demonstreze că reducerea frecvenţei este justificată.

35. Legislaţia în materie de igienă a UE nu conţine nicio definiţie pentru ceea ce constituie mică întreprindere în sectorul alimentar. În plus, se poate constata o lipsă de consecvenţă între, pe de o parte, obligaţia stabilită pentru toate unităţile, indiferent de dimensiunea lor, de a aplica legislaţia în vigoare în materie de igienă și, pe de altă parte, Regulamentul (CE) nr. 2073/2005, care permite anumite derogări pentru abatoarele de mici dimensiuni.

ORIENTĂRI șI FORMARE

36. În cadrul auditului, s-a urmărit să se determine dacă Comisia și statele membre au elaborat orientări relevante și dacă au promovat organizarea de cursuri de formare adecvate pentru părţile interesate. Deși, la nivelul Comisiei, s-au stabilit o serie de orientări, la nivel naţional au existat doar puţine cazuri în care sectoarele profesionale au elaborat orientări pentru practicile de igienă care trebuie respectate în abatoare (a se vedea punctele 37-38). Programul de formare organizat de Comisie a fost considerat de statele membre vizitate ca prezentând o mare utilitate, dar auditorii au observat că se pot aduce în continuare îmbunătăţiri (a se vedea punctele 39-44).

ORIENTĂRI LIMITATE OFERITE DE STATELE MEMBRE CU PRIVIRE LA PUNEREA ÎN APLICARE A LEGISLAŢIEI

37. Conform regulamentelor privind siguranţa alimentară, Comisia are obligaţia de a stabili orientări pentru controalele oficiale [28] și ghiduri de bună practică [29] de igienă și de aplicare a principiilor HACCP și ar trebui să se asigure de elaborarea și difuzarea acestora. În acest sens, Comisia publică și actualizează orientările relevante, după ce se consultă cu statele membre și cu alte părţi interesate.

38. De asemenea, statele membre ar trebui să încurajeze sectoarele lor alimentare să întocmească ghiduri naționale de bună practică de igienă și de aplicare a principiilor HACCP [30]. Aceste ghiduri ar constitui un instrument important menit să prevină producerea situaţiilor descrise în constatările de audit ale Curţii referitoare la statele membre vizitate sau apariţia deficienţelor identificate în cadrul inspecţiilor OAV. În trei dintre statele membre auditate (Polonia, România, Slovenia), asociațiile profesionale naţionale nu elaboraseră însă astfel de ghiduri.

INEXISTENŢA UNEI CONSULTĂRI SISTEMATICE ÎNTRE DG SĂNĂTATE șI CONSUMATORI șI AGENŢIA EXECUTIVĂ PENTRU SĂNĂTATE șI CONSUMATORI

39. Temele formărilor și concepţia cursurilor din cadrul programului "O formare mai bună pentru o hrană mai sigură" (Better Training for Safer Food – BTSF) sunt selectate de DG Sănătate și Consumatori și comunicate ulterior, în mod foarte detaliat, Agenţiei Executive pentru Sănătate și Consumatori (EAHC). Pentru perioada care a făcut obiectul auditului (așa cum a reieșit pe baza vizitelor de audit efectuate până în ianuarie 2011), nu a avut loc o consultare sistematică între EAHC și DG Sănătate și Consumatori cu privire la concepţia acestor cursuri de formare; prin urmare, cunoștinţele pe care agenţia le-a dobândit în cursul implementării programelor riscă să nu fi fost exploatate într-o manieră corespunzătoare.

CARENŢE LA NIVELUL IMPLEMENTĂRII PROGRAMULUI BTSF

40. Comisia poate organiza cursuri de formare destinate personalului din statele membre, cu scopul de a armoniza controalele sanitare veterinare oficiale în aceste state [31]. Iniţiativa de formare BTSF a fost concepută de DG Sănătate și Consumatori și este pusă în aplicare de EAHC. Pentru a asigura o mai bună comunicare cu statele membre, se organizează periodic reuniuni între Comisie și punctele de contact de la nivelul statelor membre.

41. Principiul pe care se fundamentează cursurile de formare oferite în cadrul iniţiativei BTSF nu este de a se substitui programelor naţionale de formare sau de a instrui în întregime personalul autorităţilor competente, ci de a promova o abordare de tipul "formarea formatorilor", conform căreia statele membre ar trebui să transmită mai departe serviciilor lor sanitare veterinare informaţiile primite de participanţii la sesiunile de formare organizate în cadrul iniţiativei BTSF. Această abordare nu este încă implementată integral la nivelul UE. În prezent, nu există un cadru comun referitor la modalităţile conform cărora trebuie desfășurate activităţile de diseminare și nu există nici criterii pentru monitorizarea rezultatelor înregistrate la nivelul statelor membre în urma activităţilor de diseminare în perspectiva asigurării unei urmăriri a acestora.

42. În Ungaria și în România, rolul punctelor de contact naţionale din cadrul iniţiativei BTSF se limitează la transmiterea către Comisie a informaţiilor privind progresele înregistrate în derularea acţiunilor, ceea ce nu este suficient pentru a monitoriza programul de formare, a furniza feedback și a difuza informaţii conexe.

43. Evaluarea intermediară a iniţiativei BTSF [32] a pus în lumină faptul că, în opinia participanţilor, activităţile de formare erau prea teoretice și că demonstraţiile practice erau insuficiente. Mai mult, auditul desfășurat de Curte în statele membre a relevat că formările naţionale destinate să difuzeze cunoștinţele dobândite în urma participării la cursurile BTSF nu beneficiau nici ele de suficiente demonstraţii practice, care ar fi avut capacitatea de a îmbunătăţi rezultatele și de a spori impactul activităţilor de diseminare la nivelul statelor membre (a se vedea caseta 6).

44. O nouă evaluare a iniţiativei BTSF, prevăzută iniţial pentru 2011, a fost amânată și se preconizează că va fi finalizată în 2012.

CASETA 6

ÎMBUNĂTĂŢIRILE NECESARE ÎN MATERIE DE FORMARE

Autorităţile sanitare veterinare competente din statele membre vizitate în vederea auditului sunt de părere că iniţiativa BTSF este foarte utilă, însă au sugerat o serie de îmbunătăţiri cu privire la următoarele aspecte:

(a) reînnoirea temelor tratate în cadrul formărilor BTSF, având în vedere că cea mai mare parte a inspectorilor lor de la nivel central au participat deja la cursurile existente de formare și că este necesar să fie acoperite și alte teme cu implicaţii pentru probleme de actualitate, astfel încât să se asigure o abordare armonizată a controalelor oficiale;

(b) organizarea de cursuri de formare și în alte limbi, întrucât cursurile se predau în mod normal doar în limbile engleză, franceză sau germană.

Autorităţile au semnalat că întâmpină dificultăţi în a găsi inspectori care să deţină abilităţi lingvistice suficiente pentru a putea participa la aceste cursuri. Mai mult, unităţile selectate pentru a fi vizitate de către participanţii la cursurile de formare nu erau toate considerate a fi conforme cu cerinţele actuale în materie de igienă și nu constituiau toate exemple de cele mai bune practici.

În România și în Ungaria, propunerile vizând îmbunătăţirea cursurilor de formare nu au fost luate în considerare, din cauză că nu exista un schimb de informaţii între punctul de contact naţional și autorităţile sanitare veterinare.

PROCEDURILE INSTITUITE PENTRU UTILIZAREA FONDURILOR UE

45. În cursul auditului, au fost examinate procedurile prin care s-au pus la dispoziţia abatoarelor fonduri UE pentru facilitarea punerii în aplicare a cerinţelor în materie de igienă. Curtea a identificat deficienţe în ceea ce privește sustenabilitatea proiectelor și selecţia acestora (a se vedea punctele 46-50). Tabelul prezentat în continuare cuprinde informaţii privind fondurile puse la dispoziţia abatoarelor prin intermediul instrumentului Sapard pentru a le aduce în conformitate cu standardele UE de igienă. Acest gen de acţiuni beneficiază în prezent de sprijin financiar în cadrul măsurii "Creșterea valorii adăugate a produselor agricole și forestiere" finanţate prin FEADR [33].

TABEL

SAPARD: MĂSURA "ÎMBUNĂTĂțIREA PRELUCRĂRII șI A COMERCIALIZĂRII PRODUSELOR AGRICOLE șI PESCĂREșTI"

Surse:

Stat membru | Numărul de abatoare care au primit sprijin prin Sapard în cadrul măsurii | Cuantumul contribuţiei UE pentru abatoarele finanţate prin Sapard în cadrul măsurii (în milioane de euro) | Cuantumul mediu al contribuţiei UE pe abator finanţat (în milioane de euro) | Numărul abatoarelor autorizate la 31.12.2011 |

(A) | (B) | (C) | (D) = (C)/(B) | (E) |

Bulgaria [6666] | 42 | 29 | 0,69 | 108 |

Republica Cehă [7777] | 30 | 4 | 0,13 | 239 |

Estonia [7777] | 4 | 1 | 0,25 | 60 |

Letonia [6666] | 4 | 1 | 0,25 | 78 |

Lituania [6666] | 9 | 12 | 1,33 | 78 |

Ungaria [7777] | 13 | 3 | 0,23 | 283 |

Polonia [7777] | 77 | 22 | 0,29 | 1003 |

România [7777] | 51 | 40 | 0,78 | 156 |

Slovenia [7777] | 4 | 3 | 0,75 | 61 |

Slovacia [7777] | 7 | 2 | 0,29 | 88 |

Total | 241 | 117 | 0,49 | 2154 |

46. Programele naţionale cuprindeau prevederi generale pentru punerea lor în aplicare, inclusiv pentru gestionare, monitorizare și control. Aceasta constituia o condiţie prealabilă pentru aprobarea de către Comisie a programelor Sapard.

47. Raportul anual de activitate pe 2008 al Direcţiei Generale Agricultură și Dezvoltare Rurală din cadrul Comisiei conţinea o rezervă formulată cu privire la sistemele de gestiune și de control instituite de România și de Bulgaria pentru Sapard. Rezerva exprimată era suficient de gravă pentru a determina Comisia să suspende plăţile către statele membre respective. În România (unde problemele constatate erau mai grave), 104 dintre cele 197 de proiecte Sapard sprijinite în cadrul măsurii "Îmbunătățirea prelucrării și a comercializării produselor agricole și pescărești" făcuseră deja obiectul unor investigaţii derulate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) până la data la care a avut loc auditul Curţii, investigaţii lansate ca urmare a preocupărilor apărute în legătură cu procedurile de achiziţii publice. S-au constatat nereguli grave în cazul a 64 de proiecte, recomandarea formulată fiind recuperarea integrală a sprijinului public acordat. În cazul a 60 dintre aceste proiecte, au existat suspiciuni de fraudă și au fost informate în acest sens autorităţile judiciare competente.

DEFICIENŢE ÎN CEEA CE PRIVEșTE SUSTENABILITATEA PROIECTELOR FINANŢATE

48. Unul dintre criteriile stabilite pentru acordarea finanţării în cadrul Sapard era ca, la finalizarea investiţiei, proiectele să respecte noile standarde în materie de igienă și de siguranţă alimentară. Un alt obiectiv era constituit de sustenabilitatea proiectelor. Proiectele care au primit finanţare trebuiau să fie menţinute la nivelurile vizate de activitate timp de cel puţin cinci ani după finalizarea investiţiei.

49. În urma auditului, s-a constatat că fondurile UE au contribuit la modernizarea abatoarelor, atât în scopul facilitării aducerii lor în conformitate cu standardele de igienă ale UE, cât și în scopul menţinerii activităţii lor economice. Impactul pe care l-au avut investiţiile finanţate asupra respectării noilor standarde de igienă nu a făcut obiectul unei evaluări specifice de către serviciile Comisiei. Auditul a relevat, în fiecare dintre statele membre vizitate, fie cazuri de nerespectare a perioadei minime de activitate de cinci ani, fie cazuri de neîndeplinire a nivelurilor vizate de activitate (a se vedea caseta 7). Aceste situaţii reduc impactul fondurilor destinate să faciliteze respectarea de către abatoare a cerinţelor în materie de igienă.

CRITERII INADECVATE DE ATRIBUIRE PENTRU PROIECTELE SAPARD

50. În Republica Cehă, printre criteriile de atribuire pentru submăsura din cadrul Sapard intitulată "Sprijin pentru introducerea sistemului HACCP (analiza riscurilor și punctele critice de control)", figura existenţa unei echipe responsabile de HACCP. Astfel, au fost selectaţi solicitanţii care dispuneau deja de o echipă HACCP și care, deci, făcuseră deja progrese importante în ceea ce privește punerea în aplicare a sistemului HACCP, în detrimentul celor care nu erau la fel de avansaţi din acest punct de vedere și care aveau, prin urmare, mai stringent nevoie de acest sprijin. Această cerinţă contravenea obiectivului de încurajare a punerii în aplicare a sistemului HACCP. În cazul a două abatoare vizitate care au beneficiat de finanţare în cadrul acestei submăsuri, singurul criteriu de atribuire aplicat pentru selecţia acestor două abatoare a fost existenţa unei echipe responsabile de HACCP și a certificării ISO. Contribuţia fondurilor Sapard la punerea în aplicare a legislaţiei UE în materie de igienă a fost deci limitată, având în vedere că exista o probabilitate mai mare să fie selectate unităţile care erau deja în curs de elaborare a procedurilor necesare pentru a fi în conformitate cu cerinţele în materie.

CASETA 7

EXEMPLE DE CAZURI ÎN CARE NIVELUL PREVĂZUT DE ACTIVITATE NU A FOST ATINS SAU NU A FOST MENŢINUT

În România, două dintre cele cinci abatoare vizitate (fonduri Sapard în valoare de 0,9 milioane de euro) nu își atinseseră nivelul vizat de activitate de abatorizare. Această situaţie a fost cauzată de faptul că atât cererea pentru produsele din carne ale acestor abatoare, cât și aprovizionarea cu animale corespunzătoare pentru sacrificare s-au situat la un nivel mai slab decât se preconizase.

În Polonia, unul dintre abatoarele selectate iniţial în vederea efectuării unei vizite de audit (care beneficiase de finanţare Sapard în valoare de 0,7 milioane de euro) și-a încetat activitatea în 2010 din cauza performanţelor economice nesatisfăcătoare.

În Ungaria, una dintre unităţile vizitate dispunea de un abator de porcine care beneficiase în 2003 de sprijin acordat prin Sapard (60000 de euro) și care nu mai funcţiona din 2006. Operatorul a transferat activitatea de abatorizare unui alt abator pe care îl deţinea. Deși agenţia de plăţi a recuperat fondurile Sapard datorate, obiectivele finanţării acordate de UE nu au fost atinse.

CONCLUZII ȘI RECOMANDĂRI

51. Auditorii Curţii au constatat că, per ansamblu, sistemele destinate supravegherii cerinţelor în materie de igienă de către Comisie și de către autorităţile competente ale statelor membre nou aderate erau bine concepute. Auditul a evidenţiat un număr de deficienţe în aplicarea normelor și a procedurilor în statele membre vizitate. În plus, în urma auditului, s-au detectat deficienţe în ceea ce privește sustenabilitatea proiectelor finanţate și selecţia acestora. Cu toate că deficienţele detectate, considerate separat sau în ansamblu, nu pun sub semnul întrebării concepţia globală a sistemelor destinate să garanteze aplicarea cerinţelor în materie de igienă, ele demonstrează că este nevoie de o mai mare rigoare în aplicarea controalelor la toate nivelurile pentru a putea combate riscurile care ar putea contribui la apariţia unor probleme grave în materie de siguranţă alimentară.

52. Comisia încă nu reușise să verifice integral punerea în aplicare a cerinţelor în materie de igienă în statele membre care au aderat la UE începând cu 2004 (a se vedea punctele 24-25). La nivelul statelor membre, s-au constatat deficienţe în ceea ce privește implementarea planurilor de control naţionale multianuale și controalele sanitare veterinare (a se vedea punctele 26-28) și în ceea ce privește aplicarea de către operatori a cerinţelor în materie de igienă (a se vedea punctele 29-35).

RECOMANDAREA 1

În ceea ce privește supravegherea aplicării cerinţelor în materie de igienă, Comisia ar trebui:

(a) să finalizeze activităţile OAV de urmărire a situaţiei acţiunilor întreprinse în urma recomandărilor sale anterioare adresate statelor membre după verificarea gradului de punere în aplicare a cerinţelor pachetului igienă adoptat în 2004;

(b) să îmbunătăţească orientările pe care le pune la dispoziţia statelor membre cu privire la elaborarea și implementarea de către acestea a planurilor de control naţionale multianuale, precum și supravegherea pe care o asigură în acest sens, astfel încât să asigure un sistem eficace de controale oficiale;

(c) să încurajeze statele membre să execute de manieră eficace controalele sanitare veterinare, în principal prin intermediul formării, al inspecţiilor desfășurate de OAV și al examinării rapoartelor transmise de statele membre;

(d) să aducă îmbunătăţiri supravegherii pe care o asigură cu privire la controalele efectuate de statele membre, astfel încât să se reducă la minimum deficienţele detectate în urma auditului Curţii.

53. Auditul Curţii a pus în evidenţă insuficienţa asistenţei și a orientărilor furnizate operatorilor din sectorul alimentar, precum și anumite carenţe la nivelul punerii în aplicare a programului BTSF (a se vedea punctele 36-44).

RECOMANDAREA 2

În ceea ce privește orientările și cursurile de formare, Comisia ar trebui:

(a) să încurajeze statele membre să elaboreze ghiduri naționale care să poată contribui la prevenirea insuficienţelor evidenţiate în urma auditului Curţii;

(b) să reflecteze la posibile măsuri prin care să se îmbunătăţească acţiunile de formare și să finalizeze evaluarea iniţiativei BTSF;

(c) să se asigure că există o comunicare corespunzătoare și eficace între diversele sale servicii astfel încât să fie ameliorate acţiunile de formare;

(d) să încurajeze statele membre să fie mai active în ceea ce privește furnizarea de orientări și de cursuri de formare destinate operatorilor din sectorul alimentar.

54. Deși fondurile acordate de UE au contribuit la aplicarea cerinţelor UE în materie de igienă, au fost observate probleme în ceea ce privește sustenabilitatea proiectelor finanţate și selecţia acestora (a se vedea punctele 45-50).

RECOMANDAREA 3

În ceea ce privește modul în care sunt utilizate fondurile UE pentru punerea în aplicare în abatoare a cerinţelor în materie de igienă în statele membre care au aderat la UE începând cu 2004, se formulează următoarele recomandări în atenţia Comisiei:

(a) să ofere statelor membre orientări astfel încât să se stimuleze utilizarea eficace a fondurilor acordate de la UE, în special în ceea ce privește o selecţie eficace a proiectelor sustenabile;

(b) să evalueze impactul pe care îl au fondurile alocate de UE pentru punerea în aplicare a standardelor de igienă și de siguranţă alimentară;

(c) să analizeze, plecând de la evaluarea respectivă, dacă este necesară luarea unor măsuri suplimentare pentru a se asigura un nivel ridicat de respectare în abatoare a standardelor de igienă.

Prezentul raport a fost adoptat de Camera I, condusă de domnul Ioannis SARMAS, membru al Curţii de Conturi, la Luxemburg, în ședinţa sa din 25 iulie 2012.

Pentru Curtea de Conturi

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Președinte

[1] Anexa I la Regulamentul (CE) nr. 2073/2005.

[2] Sursa: Agenţia Executivă pentru Sănătate și Consumatori http://ec.europa.eu/eahc/food/about.html

[3] Articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 852/2004.

[4] Articolul 17 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002.

[5] Titlul V din Regulamentul (CE) nr. 882/2004.

[6] http://ec.europa.eu/food/intro_en.htm

[7] COM(1999) 719 final, 12 ianuarie 2000.

[8] Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (JO L 31, 1.2.2002, p. 1).

[9] Regulamentul (CE) nr. 852/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind igiena produselor alimentare (JO L 139, 30.4.2004, p. 1, rectificare în JO L 226, 25.6.2004, p. 3).

[10] Regulamentul (CE) nr. 853/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a unor norme specifice de igienă care se aplică alimentelor de origine animală (JO L 139, 30.4.2004, p. 55, rectificare în JO L 226, 25.6.2004, p. 22).

[11] Regulamentul (CE) nr. 854/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor specifice de organizare a controalelor oficiale privind produsele de origine animală destinate consumului uman (JO L 139, 30.4.2004, p. 206, rectificare în JO L 226, 25.6.2004, p. 83).

[12] În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (JO L 191, 28.5.2004, p. 1), prin "control oficial" se înțelege orice formă de control efectuat de autoritatea competentă sau de Comunitatea Europeană în vederea verificării conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare, precum și cu dispozițiile privind sănătatea animală și bunăstarea animalelor.

[13] Conform definiţiei din Regulamentul (CE) nr. 853/2004, un abator este o "unitate utilizată pentru sacrificarea și eviscerarea animalelor a căror carne este destinată consumului uman".

[14] Articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 852/2004.

[15] Pentru o definiţie a acestor principii, a se vedea glosarul.

[16] Regulamentul (CE) nr. 1268/1999 privind asistenţa financiară comunitară destinată măsurilor de preaderare pentru agricultură și dezvoltare rurală în ţările candidate din Europa Centrală și de Est, în perioada de preaderare (JO L 161, 26.6.1999, p. 87).

[17] Această măsură dispunea de o alocare totală de 1025 de milioane de euro. Suma de 117 milioane de euro a fost estimată de Curte ca fiind suma utilizată pentru abatoare, pe baza informaţiilor disponibile primite de la Comisie și de la statele membre.Nivelurile de sprijin financiar acordat prin intermediul Sapard au fost determinate și înregistrate la nivel de măsură. Având în vedere că nu a existat o măsură destinată special abatoarelor, lipsesc informaţii fiabile și complete privind finanţarea acestora.Sprijinul financiar în cadrul Sapard s-a acordat până în 2006. Dacă un proiect suferă modificări substanţiale în timpul primilor cinci ani de la data plăţii finale a contribuţiei Sapard, autorităţile competente ale statelor membre au dreptul să efectueze recuperări până la închiderea programului.În practică, închiderea unui program Sapard va surveni în termen de maximum șapte ani de la efectuarea plăţii finale către proiecte. În cazul statelor membre care au aderat la UE în 2004, se pot efectua deci recuperări până în 2013. În cazul Bulgariei și al României, ultima declaraţie de cheltuieli a fost transmisă în 2009, astfel încât se pot efectua recuperări până în 2016.

[18] Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și de modificare și abrogare a unor regulamente (JO L 160, 26.6.1999, p. 80).

[19] Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (JO L 277, 21.10.2005, p. 1).

[20] Bulgaria, Republica Cehă, Estonia, Letonia, Lituania, Ungaria, Polonia, România, Slovenia și Slovacia.

[21] De exemplu, auditurile privind "Igiena alimentară – produse alimentare de origine animală", care au fost derulate în 2006 în toate statele membre.

[22] Estonia și România încă nu fuseseră acoperite.

[23] De exemplu, în Ungaria, planul de control naţional multianual nu a furnizat informaţii suficiente referitor la aspectele specifice aferente sectorului cărnii de pasăre, la responsabilităţile medicilor veterinari desemnaţi, la evaluarea riscurilor și la sistemul utilizat pentru stabilirea frecvenţei controalelor oficiale. În România, planul de control naţional multianual nu a furnizat informaţii suficiente privind eficacitatea, proporţionalitatea și puterea disuasivă a sancţiunilor; ierarhizarea în funcţie de priorităţi a controalelor oficiale nu a fost detaliată în mod armonizat; planul nu a acoperit procedurile pentru verificarea activităţilor desfășurate de medicii veterinari oficiali. În Slovenia, planul de control naţional multianual nu a furnizat informaţii suficiente privind procedurile menite să asigure imparţialitatea și consecvenţa controalelor oficiale; în plus, planul era incomplet.

[24] Articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 882/2004.

[25] Articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 852/2004 (a se vedea, de asemenea, glosarul).

[26] Articolul 18 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002.

[27] Anexa I la Regulamentul (CE) nr. 2073/2005 al Comisiei din 15 noiembrie 2005 privind criteriile microbiologice pentru produsele alimentare (JO L 338, 22.12.2005, p. 1).

[28] Articolul 8 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 882/2004.

[29] Capitolul III din Regulamentul (CE) nr. 852/2004.

[30] Articolele 7 și 8 din Regulamentul (CE) nr. 852/2004.

[31] Articolul 51 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 882/2004.

[32] Intermediate Evaluation of the "Better Training for Safer Food" training activities, Final Report (Evaluarea intermediară a activităţilor de formare din cadrul iniţiativei "O formare mai bună pentru o hrană mai sigură" – Raport final), Food Chain — Evaluation Consortium, pentru DG Sănătate și Consumatori, 4 aprilie 2009.

[33] Articolul 28 din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005. În cadrul acestei măsuri, s-a acordat finanţare în valoare totală de 1025 de milioane de euro pentru 1936 de proiecte.

[6666] Rapoartele anuale de implementare și evaluările ex post disponibile cu privire la Sapard.

[7777] Informaţii transmise Curţii de către agenţiile de plăţi ale statelor membre.

--------------------------------------------------

ANEXA I

STANDARDELE DE IGIENĂ șI DE SIGURANŢĂ A ALIMENTELOR CARE TREBUIE APLICATE DE OPERATORII DIN SECTORUL ALIMENTAR

Operatorii din sectorul alimentar introduc pe piață produsele de origine animală produse în Uniunea Europeană numai dacă au fost preparate și manipulate exclusiv în unitățile autorizate care respectă condițiile corespunzătoare din legislaţia aplicabilă produselor alimentare [Regulamentul (CE) nr. 853/2004 de stabilire a unor norme specifice de igienă care se aplică alimentelor de origine animală].

Procedurile instituite de operatorul din sectorul alimentar trebuie să garanteze că animalele care sunt acceptate în abator sunt identificate corect.

Abatoarele trebuie să dispună de spații pentru stabulație corespunzătoare și igienice.

Operațiile trebuie să fie efectuate separat în spațiu și timp. Liniile de sacrificare trebuie să permită desfășurarea continuă a procesului de sacrificare și trebuie să evite o contaminare încrucișată între diferitele părți ale liniei.

Este necesar ca abatoarele să dispună de instalații pentru dezinfectarea instrumentelor cu apă caldă la o temperatură de cel puțin 82 °C sau de un alt sistem care are un efect echivalent.

Este necesar să se prevadă instalații care se încuie pentru depozitarea frigorifică a cărnii reținute și instalații separate care se încuie pentru depozitarea cărnii declarate improprii pentru consumul uman.

Structura, concepția, construcția, amplasarea și dimensiunea incintelor utilizate pentru produsele alimentare trebuie:

(a) să asigure un spațiu de lucru suficient și adecvat efectuării în condiții igienice a tuturor operațiilor și să permită aplicarea bunelor practici de igienă, inclusiv prevenirea contaminării;

(b) să asigure condiții adecvate de manipulare și depozitare, cu reglarea temperaturii;

(c) să asigure un număr suficient de chiuvete, amplasate în mod corespunzător și destinate spălatului pe mâini [Regulamentul (CE) nr. 852/2004 privind igiena produselor alimentare].

Este necesar să existe o alimentare adecvată cu apă potabilă, care trebuie utilizată ori de câte ori este necesar pentru a se evita contaminarea produselor alimentare.

Fiecare persoană care lucrează într-o zonă în care se manipulează produse alimentare trebuie să respecte un nivel ridicat de igienă personală și să poarte îmbrăcăminte adecvată și curată și, după caz, îmbrăcăminte de protecție.

Carnea proaspătă nu trebuie să conţină salmonela; trebuie respectate orice alte criterii microbiologice, precum și cerinţele privind prelevarea de probe.

Trebuie să se asigure formare profesională pentru persoanele care manipulează produsele alimentare și pentru persoanele care răspund de aplicarea sistemului HACCP.

--------------------------------------------------

ANEXA II

CERINŢELE SPECIFICE APLICABILE CONTROALELOR SANITARE VETERINARE OFICIALE

Cerinţele pentru controalele sanitare veterinare oficiale sunt specificate în capitolul II din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 882/2004:

1. Organizarea autorității competente și relația dintre autoritățile competente centrale și autoritățile cărora le-au delegat atribuția de a efectua controale oficiale.

2. Relațiile dintre autoritățile competente și organele de control cărora le-au delegat atribuții legate de controalele oficiale.

3. Descrierea obiectivelor care urmează să fie atinse.

4. Atribuții, responsabilități și îndatoriri ale personalului.

5. Proceduri de prelevare de probe, metode și tehnici de control, interpretarea rezultatelor și decizii ulterioare.

6. Programe de control și supraveghere.

7. Asistență reciprocă în eventualitatea în care controalele oficiale necesită intervenția mai multor state membre.

8. Măsurile care urmează să se ia în urma controalelor oficiale.

9. Cooperarea cu alte servicii sau departamente care pot avea responsabilități relevante.

10. Verificarea adecvării metodelor de prelevare de probe, a metodelor de analiză și a testelor de detectare.

11. Orice alte activități sau informații necesare pentru funcționarea eficace a controalelor oficiale.

--------------------------------------------------