[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 21.3.2011

COM(2011) 133 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

Al treilea raport de monitorizare referitor la Comunicarea privind deficitul de apă și seceta în Uniunea Europeană COM( 2007) 414 final

SEC(2011) 338 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

Al treilea raport de monitorizare referitor la Comunicarea privind deficitul de apă și seceta în Uniunea Europeană COM( 2007) 414 final

INTRODUCERE

În 2007, Comisia a adoptat o Comunicare privind deficitul de apă și seceta[1]. Comunicarea a identificat șapte domenii de politică ce trebuiau abordate pentru ca Europa să se îndrepte spre o economie în care apa este utilizată eficient. În octombrie 2007[2], Consiliul a sprijinit opțiunile identificate în comunicare și a invitat Comisia să revizuiască până în 2012 Strategia privind deficitul de apă și seceta, iar în 2008 Parlamentul European a adoptat o rezoluție în care se subliniază necesitatea unor acțiuni urgente și a suplimentării finanțării. Acțiunile de îmbunătățire a utilizării eficiente a resurselor de apă ar trebui avute în vedere în contextul inițiativei emblematice privind utilizarea eficientă a resurselor[3], ca parte a Strategiei Europa 2020.

Primul și al doilea raport, din 2008[4] și 2009[5], care au urmat Comunicării privind deficitul de apă, au identificat o serie de inițiative de politică încurajatoare, atât la nivelul UE, cât și la nivel național, dar au concluzionat că mai sunt multe de făcut.

În iunie 2010, Consiliul a recunoscut că deficitul de apă și seceta sunt deja probleme grave în multe regiuni europene și a invitat statele membre să promoveze o utilizare mai eficientă și sustenabilă a apei și a reamintit faptul că ar fi necesare date fiabile privind situațiile de deficit de apă și secetă pentru a sprijini dezvoltarea în continuare a politicilor. Consiliul a invitat Comisia să ia în considerare combinația potrivită de măsuri și instrumente financiare necesare pentru a aborda situațiile de deficit de apă și secetă și să prezinte propuneri relevante, după caz.

Prezentul raport se referă la perioada mai 2009 – mai 2010 și se bazează pe răspunsurile a 21 de țări la chestionarul anual al Comisiei[6]. Situația privind deficitul de apă era următoarea:

- trei state membre au raportat că s-au confruntat permanent cu un deficit constant de apă (CZ, CY și MT);

- cinci state membre au raportat că s-au confruntat cu situații de secetă sau cu niveluri de precipitații mai scăzute decât media pe termen lung (FR, PT, HU, ES și UK); și

- patru state membre s-au confruntat la nivel local cu situații limitate de deficit de apă (FR, NL, RO și SE).

În consecință, au fost întreprinse acțiuni de atenuare și au fost aplicate restricții pentru a limita consumul de apă (FR), irigarea (RO, SE, CY) și transportul maritim (NL), în unele dintre statele membre afectate. Șase state membre au raportat că nu s-au confruntat cu situații de secetă sau de deficit de apă (AT, BE, EE, IE, LU și SK), Elveția (CH) comunicând același lucru. Aceste informații raportate de către statele membre ar trebui privite în relație cu Raportul privind mediul pe anul 2010 al Agenției Europene de Mediu[7], conform căruia: „ Cu excepția unor țări nordice slab populate, care dispun de resurse abundente, multe zone din Europa sunt afectate de problema deficitului de apă, în special cele din sud, care trebuie să facă față unei combinații cruciale de lipsă acută de apă și cerere ridicată de apă ”.

Prezentul raport oferă detalii suplimentare cu privire la amploarea deficitului de apă și a secetei în UE, precum și cu privire la măsurile instituite pentru a aborda cele două situații. Raportul prezintă, de asemenea, activitățile care urmează să fie puse în aplicare de către Comisie în pregătirea revizuirii din 2012 a politicii în materie de deficit de apă și secetă.

CăTRE UN PLAN PENTRU SALVGARDAREA APELOR EUROPEI

Comisia intenționează ca până la sfârșitul anului 2012 să adopte un plan de salvgardare a apelor Europei pe baza evaluării punerii în aplicare a Directivei-cadru privind apa[8], a politicii în materie de deficit de apă și secetă și a vulnerabilității resurselor de apă la schimbările climatice și la alte presiuni exercitate de om. Această evaluare are două scopuri:

- să analizeze și să evalueze punerea în aplicare și realizările în ceea ce privește politicile și măsurile instituite cu scopul de asigura protecția și disponibilitatea resurselor de apă ale UE, identificând în același timp lacunele și neajunsurile;

- să anticipeze evoluția vulnerabilității mediului acvatic, pentru a identifica măsurile și instrumentele care vor fi necesare într-o serie de domenii de politică ale UE pentru a asigura o utilizare sustenabilă a apei în UE pe termen lung.

Planul va sintetiza recomandările de politică și va fi însoțit de o serie de inițiative noi, inclusiv de natură legislativă, dacă este necesar. Planul va examina, de asemenea, nevoile de finanțare, de stimulente și de măsuri suplimentare, precum și instituirea sprijinului necesar pentru colectarea de date și dezvoltarea științifică și tehnologică. Va analiza legăturile dintre diferitele aspecte ale politicii în materie de apă, inclusiv pe cele referitoare la calitate și disponibilitate. Planul va fi elaborat în strânsă consultare cu părțile interesate.

Activitatea Comisiei va fi susținută de analiza integrată de bază, dezvoltată de către Agenția Europeană de Mediu, care stabilește o legătură între utilizarea eficientă a resurselor, contabilizarea apei, externalitățile de mediu și instrumentele de politică în domeniul apei.

REVIZUIREA POLITICII PRIVIND DEFICITUL DE APă șI SECETA

Prima consultare a părților interesate cu privire la revizuirea politicii în materie de deficit de apă și secetă a avut loc în aprilie 2010, când Comisia a prezentat principalele elemente ale revizuirii politicii, procesul și calendarul pentru pregătirea acesteia.

Principalele elemente ale revizuirii politicii în materie de deficit de apă și secetă sunt:

- utilizarea eficientă a apei (în agricultură și în mediul urban),

- o mai bună planificare (gestionarea cererii, amenajarea teritoriului, observatorul secetei și elaborarea de indicatori, consolidarea integrării problemei deficitului de apă și a secetei în planurile de gestionare a bazinelor hidrografice și în politicile sectoriale) și

- instrumentele de punere în aplicare adecvate (cum ar fi finanțarea utilizării eficiente a apei, stabilirea prețurilor la apă și alocarea apei).

Revizuirea politicii va aborda, de asemenea, dimensiunea externă a problemei deficitului de apă și a secetei. În multe părți ale lumii, resursele de apă sunt din ce în ce mai vulnerabile și o parte importantă a amprentei asupra resurselor de apă ale UE (indicatorul de utilizare directă și indirectă a apei) este încorporată în bunuri importate care presupun utilizarea unor cantități importante de apă (cum ar fi produsele agricole, alimentare si textile). Abordările privind analiza amprentei de apă și a ciclului de viață al apei sunt tot mai folosite pentru a crește gradul de conștientizare a consumului de apă legat de produse sau de procese, iar revizuirea politicii va evalua măsura în care aceste instrumente pot fi utile în elaborarea politicilor.

ÎMBUNăTățIREA UTILIZăRII EFICIENTE A APEI

În conformitate cu „ierarhia apei” descrisă în comunicarea din 2007, îmbunătățirea utilizării eficiente a apei va fi o parte importantă a revizuirii politicii privind deficitul de apă și seceta, care include următoarele teme specifice.

Utilizarea eficientă a apei în clădiri

Majoritatea statelor membre nu au pus în aplicare până în prezent legislație națională privind standarde de utilizare eficientă a apei în clădiri sau privind dispozitivele care utilizează apa, deși unele aspecte sunt incluse în planurile de gestionare a bazinelor hidrografice (BG, CY, IE și SK). Regatul Unit a definit noi obiective în materie de eficiență a apei pentru societățile care furnizează servicii de alimentare cu apă.

La sfârșitul anului 2010, Comisia a lansat un studiu pentru a analiza mai detaliat posibilitățile de îmbunătățire a performanței clădirilor din punctul de vedere al consumului de apă, în Europa. Comisia va examina trei aspecte legate de îmbunătățirea performanței clădirilor din punctul de vedere al consumului de apă, și anume dispozitivele care permit economisirea apei, construcțiile, proiectarea și renovarea care să permită utilizarea eficientă a apei și măsurarea performanței clădirilor.

Studiul va stabili măsurile legislative sau fără caracter legislativ potrivite pentru îmbunătățirea utilizării eficiente a apei în clădiri, fie sub forma unei directive (similar directivei privind performanța energetică a clădirilor[9]), fie sub forma integrării utilizării eficiente a apei în măsurile legislative existente sau sub forma unei combinații a altor măsuri și standarde. Va fi evaluat impactul asupra mediului, precum și impactul economic și social al măsurilor propuse.

Reducerea scurgerilor în sistemele de distribuție

Unul dintre mijloacele de îmbunătățire a utilizării eficiente a apei este de a reduce pierderile cauzate prin scurgerile din rețelele de distribuție a apei. Până acum, studiile au indicat că nu mai puțin de 50% din apa captată este pierdută la nivel de distribuție în anumite zone ale Europei. Cu toate acestea, există diferențe semnificative între statele membre cu privire la nivelurile unor astfel de scurgeri.

Statele membre raportează, de asemenea, că ele consideră reducerea scurgerilor un aspect relevant și treisprezece dintre ele (AT, BE, BG, CY, ES, FR, IE, IT, MT, PT, RO, SE, SK și UK) raportează că au întreprins activități semnificative în acest sens în perioada de raportare. Printre măsurile puse în aplicare se numără lucrările de întreținere periodică, actualizarea orientărilor, măsurile de detectare, de cuantificare și de reducere a scurgerilor, o nouă legislație cu caracter obligatoriu pentru autoritățile locale de promovare a planurilor de acțiune și a programelor de lucru plurianuale, integrarea măsurilor de restabilire a rețelelor de apă în planurile de gestionare a bazinelor hidrografice și în programele naționale. În unele state membre, nu se are în vedere reînnoirea rețelei (CZ, EE, HU și LU), în timp ce Țările de Jos au declarat că, în ceea ce o privește, pierderile din rețeaua de alimentare cu apă potabilă sunt mici (<5%) și, astfel, nu consideră necesară adoptarea de măsuri de reducere a scurgerilor.

În 2010, în urma unei solicitări a Parlamentului European, Comisia Europeană a lansat un proiect-pilot de investigare a utilizării eficiente a resurselor și a eficienței economice a rețelelor de distribuție a apei. Proiectul va cuprinde 5-8 studii-pilot care vor analiza și cuantifica factorii relevanți pentru scurgerile din rețelele de distribuție la nivelul bazinului hidrografic. Acesta va identifica, de asemenea, soluții eficiente din punctul de vedere al costurilor pentru reducerea pierderilor de apă și va prezenta recomandări privind opțiunile de politică pentru îmbunătățirea eficienței utilizării apei în sistemele de distribuție.

Eficiența utilizării apei în agricultură

În noiembrie 2010, a fost adoptată o comunicare a Comisiei cu privire la politica agricolă comună (PAC) în perspectiva anului 2020[10]. Pe lângă contribuția agriculturii la o rezistență mai mare la inundații și secetă, în această comunicare se recunoștea, de asemenea, faptul că multe practici agricole au potențialul de a pune presiune asupra mediului, ceea ce duce la epuizarea solului, la deficit de apă, la poluare și la pierderea biodiversității. Includerea Directivei-cadru privind apa în sfera de aplicare a ecocondiționalității va fi luată în calcul după punerea în aplicare a directivei și după identificarea obligațiilor operaționale ale agricultorilor.

Au fost înființate servicii de consiliere agricolă în statele membre pentru a-i sprijini pe agricultori să respecte standardele de ecocondiționalitate. Apa nu este întotdeauna abordată în aceeași măsură în serviciile de consiliere agricolă ale diferitelor state membre, fiind, prin urmare, necesare orientări suplimentare, astfel încât Comisia și părțile interesate au elaborat un manual pentru administrații privind integrarea aspectelor legate de apă în serviciile de consiliere agricolă[11].

La sfârșitul anului 2010, Comisia a lansat un studiu cu scopul de a avea o imagine de ansamblu asupra situației actuale a utilizării apei în agricultură în Europa. Studiul va compila informații privind posibilitățile de economisire a apei în agricultură.

Subiectul captării neautorizate a apei a fost abordat în cadrul unei conferințe găzduite de președinția belgiană în 2010. Multe state membre se confruntă cu cazuri de captare neautorizată a apei, care afectează disponibilitatea apei. Este necesară îmbunătățirea controlului, pentru a identifica și sancționa acest abuz, iar Comisia intenționează să pună în continuare accentul pe această problemă în pregătirea revizuirii politicii.

Stoparea deșertificării

În 2010, Comisia a lansat proiecte-pilot privind stoparea deșertificării, în urma unei solicitări a Parlamentului European, pentru a disemina cele mai bune practici în întreaga Europă. Proiectele vor oferi, de asemenea, exemple de măsuri de utilizare eficientă a apei și vor contribui prin exemple și cele mai bune practici la revizuirea politicii în materie de deficit de apă și secetă.

ÎMBUNăTățIREA PLANIFICăRII

Pe lângă analiza modalităților de îmbunătățire a eficienței utilizării apei, revizuirea politicii în materie de deficit de apă și secetă va examina, de asemenea, posibilitățile de îmbunătățire a planificării și a pregătirii pentru a face față secetelor, precum și o mai bună gestionare a cererii de apă.

Unele state membre au întreprins activități de integrare a aspectelor legate de deficitul de apă și de secetă în politicile sectoriale, depunând în special eforturi de reducere a consumului de apă (AT, BG, BE, CY, FR, HU, IT, MT, RO, SK, NL, LU și RO) și de adaptare la schimbările climatice (AT, ES, PT și CH). S-a raportat, de asemenea, și integrarea acțiunilor în materie de deficit de apă și secetă în planurile de gestionare a bazinelor hidrografice (BE, CY, HU, IT, MT, RO, SK și NL) și în programele naționale specifice (BG, LU și UK) cu privire la industrie, agricultură (LU și RO) și gospodării.

Punerea în aplicare a planurilor de gestionare a bazinelor hidrografice

Adoptarea planurilor de gestionare a bazinelor hidrografice pentru fiecare district hidrografic în conformitate cu Directiva-cadru privind apa trebuia finalizată până în decembrie 2009, în timp ce informațiile relevante trebuiau raportate Comisiei până la 22 martie 2010. Din decembrie 2010, mai multe state membre în care situația privind deficitul de apă și/sau seceta se preconizează a fi extrem de gravă (CY, EL, ES, PT și RO) nu și-au publicat încă planurile de gestionare a bazinelor hidrografice.

În 2010, în statele membre a început punerea în aplicare a planurilor de gestionare a bazinelor hidrografice. În același timp, Comisia a lansat evaluarea planurilor prezentate, care va aborda inclusiv deficitul de apă și seceta. Raportul privind modul în care statele membre au abordat planurile lor de gestionare a bazinelor hidrografice va fi publicat în 2012, ca parte a Planului de salvgardare a apelor Europei.

Continuarea dezvoltării observatorului și a unui sistem de avertizare timpurie a cazurilor de secetă

Prototipul Observatorului European al Secetei a fost dezvoltat în continuare, contribuind la monitorizarea continuă a indicatorilor privind seceta în întreaga Europă și la afișarea acestora pe un server de hărți. Toți indicatorii acoperă întreg continentul european și sunt prezentați ca date efective și ca abateri de la media preconizată pe termen lung. Pe termen lung, serviciile GMES ar putea fi utile pentru a sprijini activitățile de monitorizare operațională.

În 2010, au fost efectuate primele teste privind prognoza meteorologică a secetei și au fost instituite primele aranjamente în materie de interoperabilitate cu serviciile regionale, naționale și locale, inclusiv cu Centrul de Gestionare a Secetei pentru Europa de Sud-Est, Observatorul spaniol pentru Sustenabilitate și cu Autoritatea pentru bazinul hidrografic Ebro.

Colectarea datelor și crearea unui cadru cuprinzător privind indicatorii

Există în continuare lacune importante în ceea ce privește cunoștințele în materie de deficit de apă și secetă în UE și sunt necesare date fiabile și comparabile cu privire la distribuția în timp și în spațiu a cazurilor de deficit de apă și a situațiilor de secetă, la impacturile preconizate ale schimbărilor climatice asupra resurselor de apă și la vulnerabilitatea ecosistemelor, precum și asupra aspectelor socioeconomice conexe.

Ca parte a Strategiei comune de punere în aplicare a Directivei-cadru privind apa pentru perioada 2010-2012, un grup de experți lucrează la definirea indicatorilor privind deficitul de apă și seceta. Sunt necesari diferiți indicatori pentru a evalua deficitul de apă, respectiv seceta. Indicatorii privind deficitul de apă se bazează adesea pe o abordare de tipul „răspuns la o stare de presiune” și compară captarea/utilizarea apei cu disponibilitatea pe termen lung. Indicatorii comuni privind seceta se bazează pe variabile meteorologice și hidrologice, cum ar fi precipitațiile, debitul cursurilor de apă, umiditatea solului, stocarea în rezervoare și nivelurile apelor subterane.

De asemenea, Comisia dezvoltă[12] un set de indicatori privind vulnerabilitatea pentru impacturile legate de apă pe baza unui set de scenarii privind schimbările climatice și condițiile socioeconomice și efectuează un inventar al eventualelor măsuri de adaptare și o evaluare a impactului lor, punându-se astfel un accent puternic pe problemele în materie de deficit de apă și secetă.

Comisia a început o evaluare a măsurilor de retenție naturală a apei și a impactul lor potențial, de exemplu asupra prevenirii deficitului de apă și a secetei. O viitoare comunicare a Comisiei va aborda beneficiile multiple ale infrastructurii ecologice , inclusiv rolul acesteia în retenția apei și în atenuarea efectelor evenimentelor extreme. Infrastructura ecologică contribuie la păstrarea apei în bazinele hidrografice pentru o perioadă mai lungă, astfel încât solul, pădurile, pășunile și ecosistemele zonelor umede să poată îndeplini rolul de retenție și de eliminare a apei.

În plus, Agenția Europeană de Mediu pune în aplicare progresiv un sistem de evidență a apei în întreaga Europă, în cooperare cu Eurostat și cu Centrul Comun de Cercetare, pentru a sprijini adoptarea unei abordări mai durabile a gestionării resurselor de apă. Sistemele de evidență cuantifică lunar disponibilitatea și utilizarea apei în toate sectoarele, la scară de bazin hidrografic al unui râu. Abordarea permite identificarea zonelor „nevralgice” din punctul de vedere al stresului hidric și cuantificarea supraexploatării. În acest fel, pot fi avute în vedere în mod optim măsurile cele mai potrivite de abordare a utilizării nesustenabile a apei. Primele rezultate sunt preconizate a fi disponibile în 2011.

INSTRUMENTE

Finanțare

Fondurile europene și ajutoarele de stat oferă tot mai multe oportunități pentru a face față problemei deficitului de apă și a secetei. La nivel european, alocarea fondurilor ar trebui să fie consecventă cu obiectivele Strategiei Europa 2020, inclusiv în ceea ce privește preocupările legate de mediu și utilizarea eficientă a resurselor.

În octombrie 2010, Comisia a adoptat o comunicare privind revizuirea bugetului UE pentru perioada ulterioară anului 2013[13] . În domeniul politicii de coeziune , Comisia a propus un nou ciclu de planificare și de gestionare, pentru a se asigura că finanțarea viitoare din partea UE este strâns legată de obiectivele Strategiei Europa 2020.

În Comunicarea Comisiei privind contribuția politicii regionale la creșterea durabilă în Europa 2020[14], autoritățile de gestionare sunt încurajate să utilizeze finanțarea din cadrul politicii regionale pentru proiectele de prevenire a riscurilor naturale care pot menține serviciile ecosistemice, cum ar fi calitatea și cantitatea apei, și să acorde prioritate „infrastructurilor ecologice”, cum ar fi restaurarea zonelor inundabile, care permit menținerea disponibilității resurselor de apă curată. În plus, li se solicită să ia în considerare pe deplin „ierarhia apei” și să acorde prioritate proiectelor privind economisirea și utilizarea eficientă a apei.

Comunicarea recentă cu privire la orientarea reformei către politica agricolă comună (PAC), menționează că plățile directe viitoare ar trebui să includă o componentă de ecologizare obligatorie, prin susținerea măsurilor privind mediul aplicabile pe tot teritoriul UE. Acestea ar trebui să ia forma unor acțiuni simple, generalizate, necontractuale și anuale și sunt legate de agricultură (de exemplu, pășuni permanente, covoare de vegetație, rotația culturilor și scoaterea terenurilor din circuitul agricol în scop ecologic). Aceste măsuri ar putea contribui la îmbunătățirea resurselor de apă, întrucât agricultorii vor trebui să se angajeze activ în practicile agricole care aduc beneficii și în ceea ce privește calitatea apei și care îmbunătățesc gestionarea apei.

Statele membre intenționează să aloce 26,9% din fondurile aferente din cadrul Bilanțului de sănătate al PAC și al Planului de redresare economică pentru acțiuni în domeniul gestionării apei. Din aceste fonduri, pentru perioada curentă rămasă, se prevede în diversele programele de dezvoltare rurală să se cheltuiască 184 de milioane de euro pentru stocarea apei, 568 de milioane de euro pentru tehnologiile de economisire a apei și 119 de milioane de euro pentru refacerea zonelor umede[15]. În anii următori, politica de dezvoltare rurală va rămâne un instrument indispensabil pentru a îmbunătăți grija acordată resurselor de apă prețioase ale UE.

În ceea ce privește Fondul de solidaritate al UE , se aplică în continuare regula conform căreia cererea de finanțare trebuie introdusă în termen de 10 săptămâni de la producerea daunelor ca urmare a unui dezastru. În cazul dezastrelor cu evoluție lentă, această dispoziție implică o dificultate obiectivă în a prezenta o cerere Comisiei în termenul prevăzut de depunere a cererii. În prima jumătate a anului 2011, va fi publicată o comunicare privind viitorul Fondului de solidaritate al UE , care va aborda și problema dezastrelor cu evoluție lentă, precum seceta.

În politica sa privind creditele pentru sectorul apei, Banca Europeană de Investiții (BEI) pune accentul pe utilizarea eficientă a resurselor și pe soluțiile de optimizare. Conceptul actual de utilizare eficientă a apei include utilizarea eficientă a apei de către consumator, alocarea eficientă între diferiți utilizatori, eficiența în ceea ce îi privește pe furnizorii de servicii, precum și eficiența sistemelor fizice. În 2009/10, creditele în sectorul apei din UE au fost de 4,3/5,4 miliarde de euro, costul total al proiectelor fiind de 14/13 miliarde de euro, jumătate din această sumă fiind alocată pentru alimentarea cu apă. A fost aprobat un credit de 100 de milioane de euro pentru un proiect de distribuție a apei în Madrid, care va include investiții în tratarea și distribuția apei reciclate.

Stabilirea tarifelor pentru apă și finanțare la nivel național

La nivel național, s-a raportat utilizarea bugetelor naționale (BG, FR, EE, ES, LU, MT, PT, SK), a fondurilor UE (CY, CZ, HU, MT, SK) și a fondurilor private (IT, PT) pentru finanțarea îmbunătățirii gestionării apei și a îmbunătățirii eficienței utilizării apei.

În mai multe state membre, au fost introduse recent dispoziții cu privire la stabilirea de tarife pentru apă (AT, BG, FI, EE, ES, NL, SE, UK) sau aceasta este în curs de pregătire (CY, CZ, IE, RO, SK), pentru a asigura recuperarea costurilor pentru serviciile privind apa. S-a raportat extinderea utilizării contorizării consumului de apă în majoritatea statelor membre.

De asemenea, Comisia a lansat o evaluare care cuprinde o analiză a studiilor de caz cu privire la politicile de tarifare a apei pentru sectorul agricol în anumite bazine hidrografice. Pe baza acestei evaluări, vor fi formulate recomandări privind cele mai bune practici.

Alocarea apei

Ca urmare a Bilanțului de sănătate al PAC, din 2010 statele membre vor trebui să definească standarde aplicabile la nivel de exploatație agricolă pentru respectarea procedurilor naționale de autorizare existente atunci când se utilizează apă pentru irigații. În 2010, toate statele membre, cu excepția unuia, au notificat standarde privind autorizația de utilizare a apei pentru irigații, care corelează plățile de obținerea autorizării. Comisia urmărește cu atenție punerea în aplicare a normelor privind ecocondiționalitatea și ar putea fi aplicate corecții financiare în cazul în care normele respective nu sunt puse în aplicare în mod corect.

Din rapoartele naționale reiese că utilizarea unei proceduri de autorizare pentru captarea apei este o practică larg răspândită în UE, iar unele state membre (MT și IE) își îmbunătățesc în prezent procedurile existente pentru a se conforma Directivei-cadru privind apa. În UE și în Elveția se aplică restricții privind utilizarea apei, pentru a păstra viața acvatică și statutul ecologic al corpurilor de apă (AT, CY, CZ, ES, FR, HU, IT, NL, PT, RO, SK, SE și UK), deși acestea nu au fost încă pe deplin puse în aplicare peste tot (BE, BG, EE, IE, LU și MT).

Majoritatea statelor membre (cu excepția UK, ES și BE - care a introdus ecocecuri) nu prevăd crearea de piețe de apă pentru a aborda problema deficitului de apă.

Abordarea privind „ierarhia apei” este luată în considerare în procedurile de planificare, dar s-a raportat că sunt necesare proiectarea și construcția de noi rețele sau rezervoare de alimentare cu apă (BG, CZ, EE, FR, IE, PT, RO, SK și SE), precum și de stații de desalinizare (CY și UK).

Oportunități privind cercetarea și progresul tehnologic

În cadrul proiectului de cercetare XEROCHORE, au fost publicate documente de orientare și recomandări având ca bază cunoștințele în materie de secetă. A fost înființată o platformă de schimb pe probleme de secetă, care este întreținută și dezvoltată în prezent de către Centrul European pentru Monitorizarea Secetei și a Deșertificării[16]. Au fost lansate noi proiecte de cercetare în cadrul PC7, și anume DEWFORA (Îmbunătățirea avertizării timpurii și a prognozei privind seceta pentru a consolida pregătirea și adaptarea la secetă în Africa) și SIRRIMED (Utilizarea durabilă a apei pentru irigații în regiunea mediteraneană). În plus, în 2011 a fost lansată o cerere de propuneri intitulată „Vulnerabilitate și niveluri ridicate de risc de secetă în Europa”.

Rezultatele proiectelor privind deficitul de apă și seceta din cadrul PC6 (proiectele WATCH[17] și CIRCE[18]) vor fi disponibile înainte de sfârșitul anului 2011.

La nivel național, au fost raportate activități de cercetare legate de adaptarea la schimbările climatice (BE, AT, CZ, ES și UK) și de gestionarea durabilă a apei (BE, BG, CH, CY, ES, HU, LU, MT, RO și NL).

Educație și sensibilizare

Multe țări au raportat introducerea de noi programe educaționale și campanii de sensibilizare, indiferent dacă preconizau (CH, ES, SE și SK) sau nu (AT, EE, FR, IE, IT, MT, PT, UK, NL și RO) cazuri de deficit de apă în perioada 2010-2011.

Ca parte a pregătirilor pentru revizuirea politicii în materie de deficit de apă și secetă, Comisia va analiza posibilitățile suplimentare de activități de sensibilizare și educative.

CONCLUZII

Utilizarea eficientă a apei și gestionarea eficientă a resurselor naturale de apă într-o lume în care resursele de apă sunt sub o presiune semnificativă constă în asigurarea faptului că resursele naturale de apă sunt menținute din punct de vedere cantitativ și calitativ pentru a satisface nevoile oamenilor, ale naturii și ale economiei prin gestionare integrată.

Acest raport se axează pe principalele elemente ale viitoarei politici în materie de deficit de apă și secetă – utilizarea eficientă a apei, o mai bună planificare și instrumente de punere în aplicare adecvate - care sunt factori-cheie ai instituirii unei economii bazate pe utilizarea eficientă a apei care să răspundă provocării Strategiei UE 2020.

Următoarea etapă de referință a politicii în materie de deficit de apă și secetă este revizuirea acesteia, care va fi publicată în 2012, în Anul dedicat apei, ca parte a Planului pentru apele Europei.

În lunile următoare, Comisia se va concentra pe completarea lacunelor în materie de cunoștințe și de date și pe efectuarea unei analize de impact a revizuirii. Această activitate va fi susținută de rezultatele evaluării Planurilor de gestionare a bazinelor hidrografice, pe modelele privind vulnerabilitatea apei la presiunile exercitate de om, pe analiza cost-beneficiu a măsurilor de retenție a apei naturale, pe informațiile primite de la AEM, CCC și Eurostat și pe viitoarea comunicare privind o foaie de parcurs către o economie în care resursele sunt utilizate eficient.

[1] COM(2007) 414 final, 18.7.2007.

[2] 13888/07, 15 octombrie 2007, ENV 515, DEVGEN 182, AGRI 325.

[3] COM (2011) 21 din 26 ianuarie 2011.

[4] COM(2008) 875 final, 19.12.2008.

[5] COM(2010) 228 final, 18.5.2010.

[6] 21 de țări (AT, BE, BG, CH, CY, CZ, DK, EE, ES, FR, HU, IE, IT, LU, MT, NL, PT, RO, SE, SK și UK) au răspuns la chestionarul pentru raportul anual (trimis celor 27 de state membre, Norvegiei și Elveției).

[7] http://www.eea.europa.eu/soer/europe/water-resources-quantity-and-flows

[8] Directiva 2000/60/CE (JO L 327, 22.12.2000, p. 1).

[9] Directiva 2002/91/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind performanța energetică a clădirilor

[10] COM(2010) 672 final, 18.11.2010.

[11] http://ec.europa.eu/environment/water/quantity/good_practices.htm#handbook

[12] www.climwatadapt.eu

[13] COM(2010) 700 final, 19.10.2010

[14] COM(2011) 17 final din 26 ianuarie 2011.

[15] Conform fișei informative a Comisiei: Privire de ansamblu asupra Bilanțului de sănătate al PAC și al Planului de redresare economică.

[16] http://www.geo.uio.no/edc/

[17] www.eu-watch.org/

[18] www.circeproject.eu/