Următorul pas imediat este semnarea Acordului de la Paris. Acesta va fi deschis spre semnare la 22 aprilie 2016 la New York și va intra în vigoare la data la care cel puțin 55 de părți care reprezintă cel puțin 55 % din emisiile mondiale l-au ratificat. Este de dorit o ratificarea și intrare în vigoare rapidă, întrucât ar oferi tuturor țărilor certitudinea juridică privind aplicarea imediată a prevederilor acordului. UE ar trebui să fie în măsură să ratifice Acordul de la Paris cât mai curând posibil.

aceasta stabilește un obiectiv pe termen lung pentru a înscrie omenirea pe calea care trebuie urmată pentru a limita încălzirea globală mult sub 2 °C peste nivelurile preindustriale, precum și pentru continuarea eforturilor de limitare a creșterii temperaturii la 1,5°C; Obiectivul cu caracter de aspirație privind limitarea creșterii temperaturii la 1,5 C a fost convenit pentru a conduce la obiective mai ambițioase și pentru a evidenția preocupările țărilor celor mai vulnerabile care se confruntă deja cu impactul schimbărilor climatice.

Acordul de la Paris stabilește un plan de acțiune la nivel mondial pe care omenirea ar trebui să îl urmeze pentru a evita apariția unor schimbări climatice periculoase, luând în considerare faptul că acest lucru va necesita un plan global pentru atingerea cât mai curând posibil, la nivel mondial, a punctului maxim al emisiilor de gaze cu efect de seră și asigurarea neutralității climatice în a doua jumătate a acestui secol. Acordul are următoarele caracteristici principale:

În plus, cadrul global s-a schimbat complet în comparație cu conferința de la Copenhaga din 2009, ceea ce a condus la o mobilizare la nivel mondial de la bază către vârf a guvernelor și actorilor nestatali, cum ar fi întreprinderile, investitorii, reprezentanții orașelor și societatea civilă. Președinției franceze a conferinței privind schimbările climatice și ONU li se datorează crearea dinamicii pozitive înaintea și în timpul Conferinței de la Paris.

Stabilirea de tarife pentru emisiile de carbon este un element esențial pentru a promova condiții de concurență echitabile la nivel global pentru perioada de tranziție - acestea pot lua forma comercializării certificatelor de emisii, cum este cazul în UE, unor taxe sau unor alte instrumente economice și/sau fiscale. UE ar trebui să își intensifice eforturile în diseminarea propriilor experiențe în acest domeniu în toate țările care au nevoie să înceapă stabilirea de tarife pentru emisiile de carbon. Această diseminare va continua să includă țări precum China și Coreea de Sud care își dezvoltă sisteme de comercializare a certificatelor de emisii, precum și o gamă mai largă de țări, inclusiv toate economiile majore care utilizează tehnologii legate de energia din surse regenerabile și își îmbunătățesc politicile în materie de eficiență energetică. În timp ce Acordul de la Paris antrenează o schimbare veritabilă a regulilor jocului deoarece are o dimensiune mondială, diferă amploarea eforturilor depuse de țări, care sunt stabilite la nivel național, cu riscul unor dezavantaje concurențiale pentru sectoarele industriale în cazul în care va continua să existe un mediu concurențial inechitabil. Decizia strategică a Consiliului European de a menține regimul alocării cu titlu gratuit a cotelor de emisii după 2020 și dispozițiile privind relocarea emisiilor de dioxid de carbon propuse pentru sistemul UE de comercializare a emisiilor asigură echilibrul adecvat în acest moment, însă ar trebui să facă obiectul unei revizuiri în următorii zece ani.

Acordul de la Paris conferă o direcție clară și ambițioasă pentru inovarea în domeniul tehnologiilor cu emisii scăzute de dioxid de carbon. În marja Conferinței de la Paris, 20 dintre economiile majore la nivel mondial au lansat „Misiunea inovare” în vederea revigorării inovării în domeniul energiei curate în sectorul public și cel privat, a dezvoltării și implementării tehnologiilor inovatoare și a reducerii costurilor. UE dorește să se alăture acestei inițiative, dat fiind faptul că bugetul UE pentru cercetarea în domeniul emisiilor scăzute de dioxid de carbon în cadrul programului Orizont 2020 s-a dublat deja efectiv în perioada 2014-2020, Uniunea angajându-se să investească cel puțin 35 % din fondurile programului Orizont 2020 în activități legate de schimbările climatice. În plus, viitoarea strategie pentru cercetare, inovare și competitivitate privind uniunea energetică va profita de sinergiile între sectorul energetic, sectorul transporturilor, economia circulară, precum și inovarea industrială și digitală. Acest lucru ar trebui să ducă la creșterea competitivității tehnologiilor europene actuale și viitoare cu emisii scăzute de dioxid de carbon și eficiente din punct de vedere energetic.

Există o serie de etape importante pe termen mediu prevăzute în Acordul de la Paris. Trebuie dezvoltată o înțelegere clară a implicațiilor politice specifice privind limitarea creșterii temperaturii la 1,5 C. Cel de al 5-lea raport de evaluare al Grupului interguvernamental privind schimbările climatice (IPCC) a fost neconcludent cu privire la acest aspect, datorită nivelului redus al analizelor științifice. Pentru a aborda acest aspect, s-a solicitat IPCC să întocmească un raport special în 2018. UE va contribui la lucrările științifice care vor fi desfășurate la nivel internațional în acest scop. Uniunea Europeană ar trebui să participe la primul „dialog de facilitare”, care va avea loc în 2018, pentru a evalua obiectivele colective și progresele în punerea în aplicare a angajamentelor. În această privință, UE va participa la primul bilanț la nivel mondial în 2023, care este relevant pentru analizarea progresivă a asumării unor acțiuni mai ambițioase de către toate părțile în perioada ulterioară anului 2030. În acest sens, UE, alături de celelalte părți, este invitată să comunice, până în 2020, strategiile sale de dezvoltare privind reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră pe termen lung până la mijlocul secolului. Pentru a facilita pregătirea acestor strategii, Comisia va pregăti o analiză aprofundată a transformărilor economice și sociale pentru a alimenta dezbaterea politică din Parlamentul European, Consiliu, precum și cu părțile interesate.

În ceea ce privește finanțarea combaterii schimbărilor climatice, UE și statele sale membre s-au angajat să intensifice mobilizarea pentru acest tip de finanțare în contextul unor acțiuni semnificative de atenuare și al transparenței în punerea în aplicare, pentru a contribui la obiectivul țărilor dezvoltate de a mobiliza în comun 100 de miliarde USD pe an, până în 2020, dintr-o gamă largă de surse publice și private, bilaterale și multilaterale, inclusiv surse alternative de finanțare. Traiectoriile actuale privind asistența pentru dezvoltare acordată de UE vor contribui în mod substanțial la atingerea obiectivului UE privind contribuția care îi revine la suma de 100 de miliarde USD. În contextul cadrului financiar multianual 2014-2020, UE s-a angajat să se asigure că un procent de 20 % din bugetul său total este direcționat către proiectele și politicile relevante din punct de vedere climatic. În contextul cheltuielilor externe, acest lucru conduce la dublarea sumei pentru finanțarea combaterii schimbărilor climatice alocate țărilor în curs de dezvoltare și cheltuielile în domeniul climei ar putea atinge 14 miliarde EUR. O parte din ce în ce mai însemnată a acestor resurse va fi investită în adaptarea și facilitarea inovării și în consolidarea capacităților.

Pentru a sprijini țările în curs de dezvoltare în realizarea planurilor lor privind schimbările climatice, din 2020 vor fi consolidate programele de sprijin (precum Alianța mondială împotriva schimbărilor climatice +). În acest context, sinergiile dintre politicile climatice, Agenda de acțiune de la Addis Abeba și Agenda 2030 cu obiectivele sale de dezvoltare durabilă trebuie să fie exploatate pe deplin. Aceasta include, de asemenea, participarea UE la inițiativa privind energia din surse regenerabile în Africa. În cadrul politicii de extindere și de vecinătate, UE își va continua dialogul politic și sprijinul acordat țărilor partenere. Se va pune accentul pe consolidarea capacităților.

Negocierile bilaterale și multilaterale în curs privind liberalizarea comerțului cu bunuri și servicii ecologice ar trebui accelerate pentru a facilita acțiunile la nivel global în scopul atenuării schimbărilor climatice și al creării de oportunități de afaceri pentru societățile europene. De asemenea, UE ar trebui să își continue rolul de lider în promovarea unor rezultate ambițioase în contextul negocierilor în cadrul Organizației Aviației Civile Internaționale (OACI) și al Organizației Maritime Internaționale (OMI), pentru a aborda problema emisiilor de gaze cu efect de seră, precum și negocierile în temeiul Protocolului de la Montreal.

3.2. Cadrul de reglementare privind clima și energia pentru 2030

După încheierea conferinței de la Paris privind schimbările climatice, toate țările trebuie să își transforme angajamentele în acțiuni concrete de politică. În octombrie 2014, Consiliul European a convenit cadrul de politici privind clima și energia pentru 2030 aplicabil UE, stabilind un obiectiv ambițios pe plan intern pentru întreaga economie de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră cu cel puțin 40 % pentru 2030, precum și obiectivele în materie de energie din surse regenerabile și eficiență energetică de cel puțin 27 %. Acordul de la Paris confirmă abordarea UE. Punerea în aplicare a cadrului pentru 2030 privind clima și energia, astfel cum a fost convenit de Consiliul European, este o prioritate ca urmare a Acordului de la Paris.

Comisia a inițiat deja acest proces prin prezentarea unei propuneri de revizuire a schemei de comercializare a certificatelor de emisii (ETS), care acoperă 45 % din emisiile de gaze cu efect de seră din UE. Comisia va prezenta în cursul următoarelor 12 luni celelalte propuneri legislative majore pentru punerea în aplicare a cadrului de reglementare pentru 2030 convenit la nivel național într-un mod echitabil și rentabil, oferind statelor membre o flexibilitate maximă și asigurând un echilibru adecvat între acțiunea la nivel național și cea la nivelul UE. În etapa următoare, Comisia va lucra la elaborarea de propuneri legate de o decizie privind partajarea eforturilor, precum și de utilizarea terenurilor, schimbarea destinației terenurilor și silvicultură (LULUCF). De asemenea, Comisia va propune acte legislative privind instituirea unui mecanism de guvernanță fiabil și transparent și privind raționalizarea cerințelor în materie de planificare și raportare legate de climă și energie pentru perioada post-2020.

În plus, Comisia va prezenta propuneri de politici necesare adaptării cadrului de reglementare al UE pentru a pune eficiența energetică pe primul loc și a promova rolul UE de lider mondial în domeniul energiei din surse regenerabile, în conformitate cu concluziile Consiliului European din octombrie 2014. Aceasta include o nouă organizare a pieței energiei având ca obiectiv plasarea consumatorilor în centrul sistemului energetic, adaptarea cererii și creșterea flexibilității. În plus, în acest an, Comisia a lansat deja pachetul privind securitatea energetică pentru a răspunde, fără întârziere, noilor provocări pentru securitatea aprovizionării apărute în urma evoluțiilor contextului energetic internațional.

4. Concluzie

Anterior Conferinței de la Paris și în cadrul acesteia, UE s-a aflat în centrul unei coaliții foarte ambițioase de țări dezvoltate și în curs de dezvoltare. Pentru a asigura în mod efectiv tranziția către o economie cu emisii scăzute de dioxid de carbon, UE trebuie să-și mențină această ambiție, atât pe plan intern, cât și pe plan internațional:

Acordul de la Paris ar trebui semnat și ratificat cât mai curând posibil. Propunerea de semnare a acordului este anexată la prezenta comunicare.

UE ar trebui să consolideze mediul favorabil pentru tranziția către o economie cu emisii scăzute de dioxid de carbon, prin intermediul unei game largi de politici, cadre strategice și instrumente reflectate în cele 10 priorități ale Comisiei Juncker - în special strategia pentru o uniune energetică rezilientă cu o politică prospectivă în domeniul schimbărilor climatice.

Cadrul UE de reglementare privind energia și clima pentru 2030 ar trebui să fie finalizat rapid în conformitate cu concluziile Consiliului European din octombrie 2014. Viitoarele propuneri legislative ar trebui aprobate în procedură accelerată de Parlamentul European și de Consiliu.

Toate părțile vor trebui să fie pregătite să participe pe deplin la procesele de revizuire în temeiul Acordului de la Paris al căror scop este de a asigura realizarea obiectivului de limitare a încălzirii globale mult sub 2°C și continuarea eforturilor de limitare a creșterii temperaturii la 1,5°C.