[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 20.12.2007

COM(2007) 854 final

2007/0290 (CNS)

Propunere de

REGULAMENT AL CONSILIULUI

de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 de instituire a unei organizări comune a pieţelor agricole şi privind dispoziţii specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”)

(prezentată de Comisie)

EXPUNERE DE MOTIVE

1. CONTEXT

- Motivele şi obiectivele propunerii: completarea noului cadru juridic al PAC, a Regulamentului unic (CE) nr. 1234/2007 privind organizarea comună a pieţei

Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a pieţelor agricole şi privind dispoziţii specifice referitoare la anumite produse agricole ( „Regulamentul unic OCP”) a revizuit 21 de regulamente existente privind organizările comune ale pieţei (OCP) în anumite sectoare şi le-a reunit într-un singur regulament general cu scopul de a raţionaliza şi simplifica cadrul juridic fără a modifica politicile de bază, oferind astfel un set unic de norme armonizate aplicabile domeniilor tradiţionale din cadrul politicii de piaţă, precum intervenţia, depozitarea privată, contingentele tarifare la import, restituirile la export, măsurile de salvgardare, ajutoarele de stat şi regulile concurenţei, precum şi comunicarea şi raportarea datelor. Propunerea privind Regulamentul unic OCP a fost prezentată de Comisie în decembrie 2006 şi a fost elaborată astfel încât deciziile politice adoptate de-a lungul anilor în cadrul PAC să nu fie puse sub semnul întrebării. Prin urmare, propunerea şi regulamentul, adoptat ulterior de Consiliu, au reprezentat un act de simplificare tehnică a cadrului juridic existent în decembrie 2006. Modificări importante adoptate de Consiliu de la data respectivă în sectoarele zahărului, fructelor şi legumelor, fructelor şi legumelor prelucrate, seminţelor, cărnii de vită şi mânzat, precum şi al laptelui şi produselor lactate, nu au putut fi luate în considerare în momentul adoptării Regulamentului unic OCP şi, în prezent, trebuie integrate în acesta.

- Context general

Propunerea reprezintă o componentă esenţială a planurilor Comisiei de a raţionaliza şi simplifica politica agricolă comună (PAC). Principalele componente ale abordării Comisiei au fost stabilite în Comunicarea acesteia din 2005 cu tema „Simplificare şi legiferare mai bună pentru politica agricolă comună” (denumită în continuare „comunicarea”)[1]. În acest document Comisia a subliniat faptul că „reducerea birocraţiei în sectorul agricol prin intermediul unor norme mai transparente, mai uşor de înţeles şi mai puţin constrângătoare va diminua costurile suportate de întreprinderi şi va garanta cetăţenilor europeni un bun raport calitate/preţ.”

- Dispoziţii în vigoare în domeniul propunerii

În ceea ce priveşte organizările comune ale pieţelor în sectoarele zahărului, seminţelor şi laptelui şi produselor lactate, Regulamentul unic OCP se aplică în fiecare din aceste sectoare astfel: de la 1 iulie 2008 în sectoarele seminţelor şi laptelui şi produselor lactate şi de la 1 octombrie 2008 în sectorul zahărului.

În ceea ce priveşte sectoarele fructelor şi legumelor şi fructelor şi legumelor prelucrate, organizările comune ale pieţelor respective se aplică în continuare alături de Regulamentul unic OCP şi vor fi abrogate de prezenta propunere, iar normele aferente vor fi integrate în Regulamentul unic OCP.

În ultimul rând, în ceea ce priveşte sectorul cărnii de vită şi mânzat, organizarea comună a pieţei din acest sector a fost deja înglobată integral în Regulamentul unic OCP, iar noile norme de comercializare prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 700/2007 constituie în prezent singurele norme care nu sunt incluse în noul cadru legislativ orizontal.

- Coerenţa cu celelalte politici şi obiective ale Uniunii

Prezenta propunere în domeniul agriculturii face parte integrantă din abordarea generală a Comisiei privind o mai bună reglementare şi simplificare, obiectiv exprimat în Comunicarea Comisiei din 25 octombrie 2005 privind „Punerea în aplicare a programului comunitar de la Lisabona – O strategie de simplificare a cadrului de reglementare”[2], adoptată prin Acordul interinstituţional pentru o mai bună legiferare din 16 decembrie 2003[3].

2. CONSULTAREA PăRţILOR INTERESATE şI EVALUAREA IMPACTULUI

- Consultarea părţilor interesate

Părţile interesate au fost consultate în cadrul pregătirilor pentru Regulamentul unic OCP, acesta fiind, în cele din urmă, considerat o măsură adecvată prin care legislaţia aplicabilă în cadrul strategiei de piaţă a PAC ar deveni mai transparentă şi mai uşor accesibilă. Nu este necesară o altă consultare deoarece prezenta propunere va completa numai Regulamentul unic OCP fără a introduce modificări semnificative.

- Obţinerea şi utilizarea expertizei

Nu a fost necesar să se recurgă la expertiză externă.

- Evaluarea impactului

Nu se aplică. Propunerea nu face obiectul cerinţelor privind efectuarea unei analize de impact deoarece nu este inclusă în programul legislativ şi de lucru al Comisiei.

3. ELEMENTELE JURIDICE şI PRINCIPALELE CARACTERISTICI ALE OCP ORIZONTALE

- Temei juridic

Articolele 36 şi 37 din Tratat

- Conţinutul propunerii

De la prezentarea propunerii pentru Regulamentul unic OCP, organizările comune ale pieţii existente în sectoarele zahărului, seminţelor şi laptelui şi produselor lactate au suferit modificări semnificative care nu au fost încă înglobate în Regulamentul unic OCP. Acestea trebuie incluse în regulamentul respectiv pentru a evita o reintroducere a vechii legislaţii din momentul aplicării Regulamentului unic OCP

În afară de aceasta, Regulamentul unic OCP nu a înglobat încă sectorul fructelor şi legumelor, sectorul fructelor şi legumelor prelucrate şi sectorul vitivinicol (în ceea ce priveşte aceste sectoare, Regulamentul unic OCP prevede numai aplicabilitatea procedurii Comitetului de gestionare) deoarece acestea fac sau au făcut obiectul unui proces de reformă generală. În considerentul 8 din Regulamentul unic OCP se afirmă că sectoarele în cauză vor trebui incluse integral în regulament după intrarea în vigoare a reformelor în domeniu. Este cazul sectoarelor fructelor şi legumelor şi fructelor şi legumelor prelucrate care au fost modificate semnificativ prin Regulamentul (CE) nr. 1182/2007 al Consiliului din 26 septembrie 2007 de stabilire a unor norme specifice cu privire la sectorul fructelor şi legumelor şi de modificare a Directivelor 2001/112/CE şi 2001/113/CE şi a Regulamentelor (CEE) nr. 827/68, (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96, (CE) nr. 2826/2000, (CE) nr. 1782/2003 şi (CE) nr. 318/2006 şi de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 2202/96[4].

În ultimul rând, prin Regulamentul (CE) nr. 700/2007 din 11 iunie 2007, Consiliul a adoptat norme privind comercializarea cărnii provenind de la bovine în vârstă de douăsprezece luni sau mai tinere.[5] Având în vedere scopul general al Regulamentului unic OCP, de a crea un cadru juridic orizontal unic pentru toate normele aplicabile pieţei din cadrul PAC, aceste dispoziţii trebuie de asemenea integrate.

- Principiul subsidiarităţii

Propunerea urmăreşte aceleaşi obiective ca şi Regulamentul unic OCP, şi anume simplificarea cadrului normativ aplicabil OCP-urilor fără modificarea orientărilor politice de bază ale acestora.

- Alegerea instrumentelor

Instrumente propuse: regulament.

Alte instrumente nu ar fi adecvate deoarece propunerea urmăreşte să stabilească o OCP orizontală direct aplicabilă tuturor statelor membre.

4. IMPLICAţII BUGETARE

Propunerea nu are implicaţii bugetare deoarece nu modifică măsurile existente în cadrul PAC.

5. SIMPLIFICARE

Propunerea completează un act care a fost adoptat el însuşi din motive de simplificare tehnică. Prezenta propunere va simplifica şi mai mult cadrul normativ al PAC adăugând anumite norme care lipseau din Regulamentul unic OCP. Se preconizează că va duce la o simplificare semnificativă a dispoziţiilor legislative în vigoare.

Abrogarea dispozi ţiilor legislative în vigoare

Adoptarea propunerii va duce la abrogarea ulterioară a patru regulamente ale Consiliului.

2007/0290 (CNS)

Propunere de

REGULAMENT AL CONSILIULUI

de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 de instituire a unei organizări comune a pieţelor agricole şi privind dispoziţii specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”)

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolele 36 şi 37,

având în vedere propunerea Comisiei[6],

având în vedere avizul Parlamentului European[7],

întrucât:

(1) În vederea simplificării cadrului normativ aferent politicii agricole comune (PAC), Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 („Regulamentul unic OCP”)[8] a abrogat şi a înlocuit cu un singur act legislativ toate regulamentele adoptate de Consiliu de la introducerea PAC în contextul instituirii organizărilor comune ale pieţelor pentru produse agricole sau grupuri de produse.

(2) Aşa cum se afirmă în considerentul 7 din Regulamentul unic OCP, simplificarea nu a fost gândită pentru a repune în discuţie deciziile politice luate de-a lungul anilor în domeniul PAC şi, prin urmare, nu prevede măsuri şi instrumente noi. Prin urmare, Regulamentul unic OCP reflectă deciziile politice adoptate până în momentul în care Comisia a propus textul Regulamentului unic OCP.

(3) În paralel cu negocierile derulate în cadrul Consiliului cu privire la adoptarea Regulamentului unic OCP, Consiliul a negociat şi adoptat o serie de decizii politice în mai multe sectoare. Este cazul sectoarelor zahărului, seminţelor şi laptelui şi produselor lactate.

(4) Regulamentul (CE) nr. 318/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 privind organizarea comună a pieţelor în sectorul zahărului[9] a fost modificat în principal pentru ca piaţa respectivă să atingă un echilibru structural. Modificările respective au fost adoptate şi publicate cu puţin timp înaintea publicării Regulamentului unic OCP.

(5) Regulamentul (CE) nr. 1947/2006 al Consiliului din 23 noiembrie 2005 privind organizarea comună a pieţelor în sectorul seminţelor[10] a fost modificat în acelaşi timp cu adoptarea Regulamentului unic OCP. Modificarea respectivă elimină posibilitatea ca Finlanda să acorde ajutoare pentru seminţe şi seminţe de cereale şi, pentru ca agricultorii din Finlanda să poată face faţă acestei situaţii, prevede o ultimă perioadă de tranziţie suplimentară în cursul căreia Finlanda poate acorda ajutorul naţional pentru producţia de seminţe şi seminţe de cereale, cu excepţia seminţelor de timoftică.

(6) Regulamentul (CE) nr. 1255/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieţei în sectorul laptelui şi produselor lactate[11] a fost modificat cu puţin timp înaintea adoptării Regulamentului unic OCP, introducând o serie de modificări ale sistemelor de intervenţie şi stocare publică în ceea ce priveşte untul şi laptele praf degresat, eliminând posibilitatea, pentru forţele militare, de a cumpăra unt la preţuri reduse şi stabilind un ajutor forfetar pentru toate categoriile de lapte furnizat elevilor din instituţiile de învăţământ. În plus, Regulamentul (CE) nr. 2597/97 al Consiliului din 18 decembrie 1997 de stabilire a unor norme suplimentare privind organizarea comună a pieţei în sectorul laptelui şi al produselor lactate în ceea ce priveşte laptele de consum[12] a fost de asemenea modificat o dată cu Regulamentul (CE) nr. 1255/1999, permiţând comercializarea, ca lapte de consum, a produselor cu un conţinut de grăsime diferit de conţinuturile prevăzute anterior de regulamentul respectiv.

(7) Este necesar ca aceste modificări să fie incluse în Regulamentul unic OCP pentru ca deciziile politice se aplice în continuare din momentul aplicării Regulamentului unic OCP în sectoarele vizate.

(8) În paralel cu negocierile şi adoptarea Regulamentului unic OCP, Consiliul a negociat şi adoptat o reformă în sectorul fructelor şi legumelor şi în sectorul fructelor şi legumelor prelucrate. În acest scop a fost adoptat Regulamentul (CE) nr. 1182/2007 al Consiliului din 26 septembrie 2007 de stabilire a unor norme specifice cu privire la sectorul fructelor şi legumelor şi de modificare a Directivelor 2001/112/CE şi 2001/113/CE şi a Regulamentelor (CEE) nr. 827/68, (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96, (CE) nr. 2826/2000, (CE) nr. 1782/2003 şi (CE) nr. 318/2006 şi de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 2202/96[13]. Aşa cum se afirmă în considerentul 8 al Regulamentului unic OCP, numai acele dispoziţii privind cele două sectoare menţionate, care nu au făcut obiectul unei reforme a politicii au fost integrate de la început în Regulamentul unic OCP, iar dispoziţiile care au făcut obiectul unor modificări ar trebui integrate în Regulamentul unic OCP numai după intrarea lor în vigoare. Această prevedere aplicându-se în situaţia de faţă, sectorul fructelor şi legumelor şi sectorul fructelor şi legumelor prelucrate ar trebui incluse integral în Regulamentul unic OCP prin introducerea, în acest regulament, a deciziilor adoptate prin Regulamentul (CE) nr. 1182/2007 în ceea ce priveşte organizarea comună a pieţelor produselor din aceste două sectoare.

(9) Regulamentul (CE) nr. 700/2007 al Consiliului din 11 iunie 2007 privind comercializarea cărnii provenind de la bovine în vârstă de douăsprezece luni sau mai tinere[14] a introdus norme noi de comercializare a produselor în cauză. Regulamentul unic OCP a urmărit integrarea tuturor normelor existente în contextul organizării comune a pieţelor într-un cadru normativ unic şi înlocuirea abordărilor sectoriale cu o abordare orizontală. Regulamentul unic OCP conţine norme de comercializare pentru diferite sectoare şi, prin urmare, este necesar ca noile norme de comercializare introduse prin Regulamentul (CE) nr. 700/2007 să fie integrate acest regulament.

(10) Prin urmare, Regulamentul unic OCP ar trebui modificat în consecinţă.

(11) Modificările ar trebui să se aplice cel târziu la datele la care Regulamentul unic OCP se aplică sectoarelor în cauză în conformitate cu articolul 204 alineatul (2) din regulamentul menţionat. În ceea ce priveşte sectoarele zahărului, seminţelor şi laptelui şi produselor lactate, articolul 204 alineatul (2) paragraful al doilea literele (a) şi, respectiv, (f) prevede data de 1 iulie 2008 ca dată de aplicare ca Regulamentului unic OCP. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să prevadă aceeaşi dată de 1 iulie 2008 ca dată de aplicare pentru aceste sectoare.

(12) În ceea ce priveşte puţinele dispoziţii prevăzute deja de Regulamentul unic OCP pentru sectorul fructelor şi legumelor şi sectorul fructelor şi legumelor prelucrate, acesta s-a aplicat de la 1 ianuarie 2008, în conformitate cu articolul 204 alineatul (2) primul paragraf din regulamentul în cauză. Prin urmare, modificările prevăzute de prezentul regulament s-ar putea aplica începând cu data aplicabilă sectoarelor seminţelor, cărnii de vită şi mânzat şi laptelui şi produselor lactate, şi anume 1 iulie 2008.

(13) Articolul 2 paragraful al doilea teza a doua din Regulamentul (CE) nr. 1152/2007 prevede că anumite modificări introduse de regulamentul respectiv în sectorul laptelui se aplică numai de la 1 septembrie 2008. Aceeaşi dată de aplicare ar trebui prevăzută pentru modificările vizate în contextul prezentului regulament.

(14) În ceea ce priveşte sectorul zahărului, Regulamentul unic OCP se aplică de la 1 octombrie 2008, în conformitate cu articolul 204 alineatul (2) al doilea paragraf litera (c) din regulamentul în cauză. Prin urmare, dispoziţiile prevăzute de prezentul regulament pentru sectorul respectiv ar trebui să se aplice tot de la 1 octombrie 2008,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Articolul 1

Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 se modifică după cum urmează:

(1) Articolul 1 se modifică după cum urmează:

(a) Alineatul (2) se înlocuieşte cu următorul text:

„În ceea ce priveşte sectorul vitivinicol, se aplică numai articolul 195 din prezentul regulament”;

(b) Se adaugă următorul alineat:

„(4) În ceea ce priveşte cartofii, în stare proaspătă sau congelată având codul CN 0701, se aplică Capitolul II din Partea IV.”

(2) La articolul 3 se adaugă următorul paragraf:

„Pentru produsele din sectorul fructelor şi legumelor şi sectorul fructelor şi legumelor prelucrate, anii de comercializare se stabilesc de către Comisie, după caz.”

(3) La articolul 6 alineatul (2), literele (c) şi (d) se înlocuiesc cu următorul text:

„(c) „smântână” înseamnă smântâna obţinută direct şi în mod exclusiv din lapte”;

(4) Articolul 8 alineatul (1) litera (e) punctul (ii) se înlocuieşte cu următorul text:

„(ii) 169,80 EUR / 100 kg pentru lapte praf degresat;”

(5) La articolul 10 alineatul (1), litera (f) se înlocuieşte cu următorul text:

„(f) lapte praf degresat de calitate superioară obţinut din lapte prin procedeul pulverizării într-o întreprindere autorizată din cadrul Comunităţii, cu un conţinut minim de materie proteică de 34% din greutatea extractului sec fără grăsimi.”

(6) Articolul 15 se înlocuieşte cu următorul text:

" Articolul 15 Unt

( 1) Intervenţia publică pentru unt este deschisă în perioada 1 martie - 31 august în fiecare an.

(2) Atunci când cantităţile oferite spre intervenţie în perioada respectivă depăşesc 30 000 de tone, Comisia poate suspenda achiziţiile prin intervenţie publică. În acest caz, achiziţiile pot fi efectuate pe baza unei licitaţii publice conform specificaţiilor care urmează a fi determinate de către Comisie.”

(7) La articolul 23, al doilea paragraf se elimină.

(8) La articolul 26 litera (a), punctul (ii) se înlocuieşte cu următorul text:

„(ii) exportului, în aceeaşi stare sau după prelucrarea acestuia în produsele enumerate în anexa I la tratat sau în produsele enumerate în partea III din anexa XX la prezentul regulament, sau

(iii) utilizării industriale menţionate la articolul 62.”

(9) Articolul 28 litera (a) se înlocuieşte cu următorul text:

„(a) în ceea ce priveşte:

(i) untul nesărat produs din smântână sau lapte într-o întreprindere autorizată din cadrul Comunităţii, cu un conţinut minim de grăsimi de unt de 82 % din greutate, un conţinut maxim de substanţă uscată negrasă de 2% din greutate şi un conţinut maxim de apă de 16 % din greutate;

(ii) untul sărat produs din smântână sau lapte într-o întreprindere autorizată din cadrul Comunităţii, cu un conţinut minim de grăsimi de unt de 80% din greutate, un conţinut maxim de substanţă uscată negrasă de 2% din greutate, un conţinut maxim de apă de 16% din greutate şi un conţinut maxim de sare de 2% din greutate.”

(10) Articolul 29 se înlocuieşte cu următorul text:

„Articolul 29 Condiţiile şi nivelul ajutorului financiar pentru unt

Valoarea ajutorului financiar pentru unt se stabile şte de către Comisie având în vedere cheltuielile de depozitare şi evoluţia previzibilă a preţurilor pentru untul proaspăt şi pentru untul din depozit.

În cazul în care, în momentul scoaterii din depozit, piaţa a evoluat într-un mod defavorabil şi imprevizibil faţă de momentul depozitării, ajutorul financiar poate fi majorat.”

(11) Articolul 31 se modifică după cum urmează:

(a) La alineatul (1), literele (d)-(g) se înlocuiesc cu următorul text:

„(d) brânzeturi cu păstrare îndelungată şi brânzeturile fabricate din lapte de oaie şi/sau de capră care necesită cel puţin şase luni de maturare;

(e) carne de porc;

(f) carne de oaie şi de capră.”;

(b) Alineatul (2) se înlocuieşte cu următorul text:

„(2) Comisia stabileşte ajutorul pentru depozitarea privată prevăzut la alineatul (1) în prealabil sau prin procedura de licitaţie publică.

În ceea ce priveşte brânzeturile menţionate la alineatul (1) litera (d), ajutorul se stabileşte ţinând seama de costurile de depozitare şi de echilibrul care trebuie menţinut între brânzeturile pentru care se acordă ajutor şi celelalte brânzeturi care intră pe piaţă.”

(12) Articolul 35 se elimină.

(13) La articolul 36, alineatul (1) se înlocuieşte cu următorul text:

„(1) În cazul în care evoluţia preţurilor şi a stocurilor de brânzeturi menţionate la articolul 31 alineatul (1) litera (d) indică un dezechilibru grav al pieţei care poate fi eliminat sau redus printr-o depozitare sezonieră, Comisia poate decide să acorde ajutoare pentru depozitarea privată.”

(14) La articolul 50, alineatele (5) şi (6) se înlocuiesc cu următorul text:

„(5) Întreprinderile producătoare de zahăr care nu au încheiat, anterior însămânţărilor, contracte de livrare la preţul minim al sfeclei căreia i se aplică o cotă, pentru o cantitate de sfeclă corespunzătoare zahărului căruia i se aplică o cotă, ajustată, după caz, cu coeficientul de retragere preventivă stabilit în conformitate cu articolul 52 alineatul (2) primul paragraf, au obligaţia de a achita, pentru toată cantitatea de sfeclă pe care o prelucrează în zahăr, cel puţin preţul minim al sfeclei căreia i se aplică o cotă.

(6) Sub rezerva aprobării de către statul membru în cauză, acordurile sectoriale pot deroga de la dispoziţiile alineatelor (3), (4) şi (5).”

(15) Articolul 52 se înlocuieşte cu următorul text:

" Articolul 52 Retragerea zahărului

( 1) Pentru a menţine echilibrul structural al pieţei la un nivel apropiat de preţul de referinţă, ţinând seama de angajamentele Comunităţii care rezultă din acordurile încheiate în conformitate cu articolul 300 din tratat, Comisia poate decide să retragă de pe piaţă, pentru un anumit an de comercializare, acele cantităţi de zahăr sau de izoglucoză produse în cadrul cotelor şi care depăşesc pragul calculat în conformitate cu alineatul (2) din prezentul articol.

(2) Pragul de retragere menţionat la alineatul (1) se calculează, pentru fiecare întreprindere care deţine o cotă, înmulţind cota aferentă cu un coeficient stabilit de Comisie până la data de 16 martie a anului de comercializare anterior, pe baza estimărilor cu privire la tendinţele pieţei. Pentru anul de comercializare 2008/2009 coeficientul se aplică cotei după renunţările prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 320/2006, acordat până la 15 martie 2008.

Pe baza estimărilor actualizate cu privire la tendinţele pieţei, Comisia poate decide, până la data de 31 octombrie a anului de comercializare în cauză, fie să ajusteze coeficientul, fie să stabilească un coeficient, în cazul în care nu s-a luat o astfel de decizie în conformitate cu prezentul alineat primul paragraf.

(3) Fiecare întreprindere care dispune de o cotă depozitează, pe propria cheltuială, până la începutul anului de comercializare următor, cantităţile de zahăr produs în cadrul unei cote care depăşesc pragul calculat în conformitate cu alineatul (2). Cantităţile de zahăr sau de izoglucoză retrase de pe piaţă pe parcursul unui an de comercializare sunt considerate primele cantităţi produse în cadrul cotei pentru anul de comercializare următor.

Prin derogare de la prezentul alineat primul paragraf, luând în considerare tendinţele estimate ale pieţei zahărului, Comisia poate decide să considere, pentru anul de comercializare în curs şi/sau următor, că toată cantitatea de zahăr sau izoglucoză retrasă sau doar o parte din aceasta este:

(a) zahăr excedentar sau izoglucoză excedentară susceptibil(ă) de a fi prelucrat(ă) în zahăr industrial sau izoglucoză industrială, sau

(b) o producţie căreia i se aplică anumite cote temporare, din care o parte poate fi rezervată exportului cu respectarea angajamentelor Comunităţii care decurg din acorduri încheiate în conformitate cu articolul 300 din tratat.

(4) În cazul în care aprovizionarea cu zahăr în Comunitate nu este adecvată, Comisia poate decide ca o anumită cantitate de zahăr retras să poată fi vândută pe piaţa comunitară înainte de sfârşitul perioadei de retragere.

(5) În cazul în care zahărul retras este considerat prima producţie de zahăr din următorul an de comercializare, preţul minim corespunzător anului de comercializare respectiv se plăteşte cultivatorilor de sfeclă.

În cazul în care zahărul retras devine zahăr industrial sau este exportat în conformitate cu alineatul (3) literele (a) şi (b) din prezentul articol, cerinţele prevăzute la articolul 49 referitoare la preţul minim nu se aplică.

În cazul în care zahărul retras este vândut pe piaţa comunitară înainte de sfârşitul perioadei de retragere în conformitate cu alineatul (4), cultivatorilor de sfeclă li se plăteşte preţul minim corespunzător anului de comercializare în derulare.

Articolul 52a Retragerea zahărului în anii de comercializare 2008/2009 şi 2009/2010

( 1) Prin derogare de la articolul 52 alineatul (2) din prezentul regulament, în cazul statelor membre pentru care cota naţională de zahăr a fost redusă ca urmare a renunţărilor la cote în conformitate cu articolele 3 şi 4a alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 320/2006, Comisia stabileşte coeficientul pentru anii de comercializare 2008/2009 şi 2009/2010 aplicând dispoziţiile anexei VIIc la prezentul regulament.

(2) Unei întreprinderi care, în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) litera (a) sau (b) din Regulamentul (CE) nr. 320/2006, renunţă, începând cu anul de comercializare următor, la toată cota care i s-a alocat, nu i se aplică, la cerere, coeficienţii menţionaţi la articolul 52 alineatul (2) din prezentul regulament. Cererea respectivă trebuie prezentată înainte de sfârşitul anului de comercializare la care se aplică retragerea.”

(16) Articolul 59 se înlocuieşte cu următorul text:

"Articolul 59 Gestionarea cotelor

(1) Comisia ajustează cotele fixate în anexa VI până la 30 aprilie 2008 pentru anul de comercializare 2008/2009, până la sfârşitul lunii februarie 2009 pentru anul de comercializare 2009/2010 şi până la sfârşitul lunii februarie 2010 pentru anul de comercializare 2010/2011. Aceste ajustări rezultă din aplicarea alineatului (2) din prezentul articol şi a articolului 58 din prezentul regulament, precum şi a articolelor 3 şi 4a alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 320/2006.

(2) Ţinând seama de rezultatele programului de restructurare prevăzut de Regulamentul (CE) nr. 320/2006, Comisia stabileşte, până la 28 februarie 2010, procentul comun necesar la reducerea cotelor existente pentru zahăr şi izoglucoză pentru fiecare stat membru sau regiune, în vederea evitării oricărui dezechilibru al pieţei în cursul anilor de comercializare începând cu anul 2010/2011. Statele membre ajustează în consecinţă cota atribuită fiecărei întreprinderi.

Prin derogare de la primul paragraf al prezentului alineat, în cazul statelor membre pentru care cota naţională a fost redusă ca rezultat al renunţărilor la cote în conformitate cu articolul 3 şi articolul 4a alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 320/2006, Comisia stabileşte procentul aferent aplicând dispoziţiile anexei VIIa la prezentul regulament. Statele membre în cauză ajustează acest procent pentru fiecare întreprindere de pe teritoriul lor care deţine o cotă, în conformitate cu anexa VIIb la prezentul regulament.

Primul şi al doilea paragraf din prezentul alineat nu se aplică regiunilor ultraperiferice menţionate la articolul 299 alineatul (2) din tratat.”

(17) Articolul 60 se modifică după cum urmează:

(a) Titlul se înlocuieşte cu următorul text:

"Articolul 60 Realocarea cotelor naţionale şi reducerea cotelor” ;

(b) alineatul ( 1) se înlocuieşte cu următorul text:

„(1) Un stat membru poate reduce cota de zahăr sau de izoglucoză alocată unei întreprinderi aflate pe teritoriul său până la concurenţa de 10 % pentru anul de comercializare 2008/2009 şi următorul, respectând libertatea întreprinderilor de a participa la mecanismele instituite de Regulamentul (CE). „Procedând astfel, statele membre aplică criterii obiective şi nediscriminatorii.”;

(c) se adaugă următorul alineat:

„(4) Prin derogare de la alineatul (3) din prezentul articol, în cazul în care articolul 4a din Regulamentul (CE) nr. 320/2006 se aplică, statele membre ajustează cota de zahăr alocată întreprinderii respective prin aplicarea reducerii definite la alineatul (4) din respectivul articol, în limita procentului stabilit la alineatul (1) prezentul articol.”

(18) La articolul 64, litera (c) se înlocuieşte cu următorul text:

„(c) de zahăr şi de izoglucoză retrase de pe piaţă în conformitate cu articolele 52 şi 52a şi pentru care nu se respectă obligaţiile prevăzute la articolul 52 alineatul (3).”

(19) La articolul 101, literele (b)-(e) se înlocuiesc cu următorul text:

„(b) de către producătorii de produse de patiserie şi îngheţată;

(c) de către producătorii de alte produse alimentare care urmează a fi determinate de către Comisie;

(d) pentru consumul direct de unt concentrat.”

(20) La articolul 102, alineatul (3) se înlocuieşte cu următorul text:

„(3) Ajutorul comunitar este de 18,15 EUR/100 kg pentru toate tipurile de lapte.

Pentru alte produse lactate eligibile, valorile ajutorului financiar se stabilesc ţinând seama de componentele lactate ale produselor respective.”

(21) Următoarea secţiune IVa se introduce după partea II titlul I capitolul IV secţiunea IV:

„SEC ŢIUNEA IVA AJUTOARE ÎN SECTORUL FRUCTELOR şI LEGUMELOR

SUBSECţIUNEA I:GRUPURI DE PRODUCăTORI

ARTICOLUL 103a Ajutoare pentru grupuri de producători

( 1) În cursul perioadei de tranziţie permise în temeiul articolului 125e, statele membre pot acorda grupurilor de producători din sectorul fructelor şi legumelor care au fost înfiinţate cu scopul de a fi recunoscute ca organizaţii de producători, următoarele:

(a) ajutoare pentru a încuraja înfiinţarea şi pentru a facilita funcţionarea administrativă a acestora;

(b) ajutoare, furnizate fie direct, fie prin intermediul instituţiilor de credit, care să acopere o parte a investiţiilor necesare pentru obţinerea recunoaşterii şi prevăzute în planul de recunoaştere menţionat la articolul 125e alineatul (1).

(2) Ajutoarele menţionate la alineatul (1) sunt rambursate de Comisie în conformitate cu normele care urmează să fie adoptate de aceasta cu privire la finanţarea unor astfel de măsuri, inclusiv pragurile, plafoanele şi nivelurile finanţării comunitare.

(3) Ajutoarele menţionate la alineatul (1) litera (a) se stabilesc pentru fiecare grup de producători pe baza propriei producţii comercializate, valoarea ajutorului pentru primul, al doilea, al treilea, al patrulea şi al cincilea an fiind după cum urmează:

(a) 10%, 10%, 8%, 6% şi, respectiv, 4% din valoarea producţiei comercializate în statele membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 sau după această dată, şi

(b) 5%, 5%, 4%, 3% şi, respectiv, 2% din valoarea producţiei comercializate în regiunile ultraperiferice ale Comunităţii, menţionate la articolul 299 alineatul (2) din tratat, sau în Insulele Egee mai mici, menţionate la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1405/2006*.

Aceste rate pot fi reduse în funcţie de valoarea producţiei comercializate care depăşeşte un anumit prag. Ajutorului care poate fi acordat unui grup de producători în oricare dintre ani i se poate aplica un plafon.

SUBSECţIUNEA IIFONDURI OPERAţIONALE şI PROGRAME OPERAţIONALE

ARTICOLUL 103b Fonduri operaţionale

( 1) Organizaţiile de producători din sectorul fructelor şi legumelor pot crea un fond operaţional. Fondul este finanţat prin:

(a) contribuţiile financiare ale membrilor sau ale organizaţiei de producători;

(b) ajutor financiar comunitar care poate fi acordat organizaţiilor de producători.

(2) Fondurile operaţionale se utilizează numai pentru finanţarea programelor operaţionale aprobate de statele membre în conformitate cu articolul 103f.

Articolul 103c Programe operaţionale

( 1) Programele operaţionale urmăresc două sau mai multe dintre obiectivele menţionate la articolul 122 litera (c) sau dintre următoarele obiective:

(a) planificarea producţiei,

(b) ameliorarea calităţii produselor,

(c) creşterea valorii comerciale a produselor,

(d) promovarea produselor, proaspete sau prelucrate,

(e) măsuri de mediu şi metode de producţie ecologice, inclusiv agricultura ecologică,

(f) prevenirea şi gestionarea crizelor.

(2) Prevenirea şi gestionarea crizelor se concentrează pe evitarea şi soluţionarea crizelor de pe pieţele de fructe şi legume, acoperind în acest context:

(a) retragerea de pe piaţă,

(b) recoltarea în stare necoaptă sau nerecoltarea fructelor şi legumelor,

(c) promovarea şi comunicarea,

(d) măsuri de formare,

(e) asigurarea de recoltare,

(f) sprijin pentru costurile administrative antrenate de înfiinţarea fondurilor mutuale.

Măsurile de prevenire şi gestionare a crizelor, inclusiv rambursările de credite şi dobânzi menţionate la al treilea paragraf, nu includ mai mult de o treime din cheltuielile efectuate în cadrul programului operaţional.

Pentru a putea finanţa măsurile de prevenire şi gestionare a crizelor, organizaţiile de producători pot lua credite în condiţii comerciale. În acest caz, rambursarea creditului şi a dobânzilor aferente poate fi considerată ca parte a programului operaţional, putând astfel fi eligibilă pentru ajutor financiar comunitar în conformitate cu articolul 103d. Orice acţiune specifică de prevenire şi gestionare a crizelor se finanţează fie prin astfel de credite, fie direct, fiind permisă doar una dintre aceste variante.

(3) Statele membre se asigură că:

(a) programele operaţionale includ două sau mai multe acţiuni de protecţie a mediului, sau

(b) cel puţin 10% din cheltuielile efectuate în cadrul programului operaţional sunt alocate acţiunilor de protecţie a mediului.

Acţiunile de protecţie a mediului respectă cerinţele privind plăţile agro-ecologice enunţate la articolului 39 alineatul (3) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR)**.

În cazul în care cel puţin 80% dintre producători, membri ai unei organizaţii de producători, trebuie să respecte una sau mai multe obligaţii agro-ecologice în conformitate cu respectiva dispoziţie, fiecare dintre respectivele obligaţii se consideră a fi o acţiune de protecţie a mediului, astfel cum se menţionează la primul paragraf litera (a).

Sprijinul pentru acţiunile de protecţie a mediului menţionat la primul paragraf acoperă costurile suplimentare şi veniturile neîncasate care rezultă din respectivele acţiuni.

(4) Alineatul (3) se aplică în Bulgaria şi România numai de la 1 ianuarie 2011.

(5) Investiţiile care sporesc presiunea asupra mediului sunt permise doar în situaţiile în care sunt puse în practică metode eficiente de protecţie a mediului împotriva acestor presiuni.

Articolul 103d Ajutor financiar comunitar

( 1) Ajutorul financiar comunitar este egal cu valoarea contribuţiilor financiare menţionate la articolul 103b alineatul (1) litera (a) plătite efectiv, dar limitat la 50% din valoarea reală a cheltuielilor suportate.

(2) Ajutorul financiar comunitar este limitat la 4,1% din valoarea producţiei comercializate de fiecare organizaţie de producători.

Cu toate acestea, respectivul procent poate fi majorat la 4,6% din valoarea producţiei comercializate, cu condiţia ca suma ce depăşeşte 4,1% din valoarea producţiei comercializate să fie folosită numai pentru măsurile de prevenire şi gestionare a crizelor.

(3) La cererea organizaţiei de producători, procentul menţionat la alineatul (1) este de 60% pentru un program operaţional sau pentru o parte din acesta în cazul în care întruneşte cel puţin una dintre condiţiile următoare:

(a) este prezentat de mai multe organizaţii de producători din Comunitate care funcţionează în state membre diferite conform sistemelor transnaţionale;

(b) este prezentat de una sau mai multe organizaţii de producători implicate în sisteme care funcţionează pe bază interprofesională;

(c) acoperă numai ajutor specific pentru producţia de produse ecologice reglementate prin Regulamentul (CE) nr. 834/2007 al Consiliului privind producţia ecologică şi etichetarea produselor ecologice***;

(d) este prezentat de o organizaţie de producători dintr-un stat membru care a aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 sau ulterior, pentru acţiuni derulate până la sfârşitul anului 2013;

(e) este primul program prezentat de o organizaţie de producători recunoscută care a fuzionat cu o altă organizaţie de producători recunoscută;

(f) este primul program prezentat de o asociaţie de organizaţii de producători recunoscută;

(g) este prezentat de organizaţii de producători din state membre în care organizaţiile de producători comercializează mai puţin de 20 % din producţia de fructe şi legume;

(h) este prezentat de o organizaţie de producători dintr-una din regiunile ultraperiferice ale Comunităţii;

(i) acoperă numai ajutorul specific pentru acţiuni de promovare a consumului de fructe şi legume în rândul copiilor în instituţiile de învăţământ.

(4) Procentul prevăzut la alineatul (1) este de 100 % în cazul în care volumul retragerilor de fructe şi legume de pe piaţă nu depăşeşte 5% din volumul producţiei comercializate a fiecărei organizaţii de producători, iar cantităţile retrase sunt eliminate astfel:

(a) distribuţie gratuită către organizaţii şi fundaţii de caritate autorizate în acest sens de statele membre, pentru a fi utilizate în cadrul activităţilor de ajutorare a persoanelor al căror drept la asistenţă publică este recunoscut de legislaţia internă, în special din cauza lipsei mijloacelor de subzistenţă;

(b) distribuţie gratuită către unităţi penitenciare, şcoli, instituţii de educaţie publice şi tabere de vacanţă pentru copii, precum şi către spitale şi cămine de bătrâni desemnate de statele membre, care iau toate măsurile pentru ca aceste cantităţi astfel distribuite să fie în plus faţă de cantităţile achiziţionate în mod obişnuit de astfel de unităţi.

Articolul 103e Ajutor financiar naţional

( 1) În regiuni ale statelor membre în care gradul de organizare a producătorilor este deosebit de scăzut, statele membre pot fi autorizate de către Comisie, pe baza unei cereri bine justificate, să acorde organizaţiilor de producători ajutor financiar naţional, reprezentând cel mult 80% din contribuţiile financiare menţionate la articolul 103b alineatul (1) litera (a). Acest ajutor se adaugă la fondul operaţional.

În regiunile din statele membre în care organizaţiile de producători comercializează mai puţin de 15% din valoarea producţiei de fructe şi legume şi a căror producţie de fructe şi legume reprezintă cel puţin 15% din producţia agricolă totală, ajutorul menţionat la primul paragraf poate fi rambursat de Comunitate la cererea statului membru respectiv.

(2) Prin derogare de la articolul 180 din prezentul regulament, articolele 87, 88 şi 89 din tratat nu se aplică ajutorului financiar naţional autorizat în conformitate cu alineatul (1).

Articolul 103f Cadrul naţional şi strategia naţională pentru programele operaţionale

( 1) Statele membre instituie un cadru naţional pentru stabilirea condiţiilor generale pentru acţiunile menţionate la articolul 103c alineatul (3). Acest cadru prevede în special că aceste acţiuni trebuie să îndeplinească cerinţele Regulamentului (CE) nr. 1698/2005****, inclusiv cele cu privire la complementaritate, coerenţă şi conformitate prevăzute la articolul 5 din regulamentul în cauză.

Statele membre prezintă cadrul propus Comisiei, care poate solicita modificări în termen de trei luni în cazul în care constată că propunerea nu permite atingerea obiectivelor stabilite la articolul 174 din tratat şi în al şaselea program comunitar de acţiune pentru mediu*****. Investiţiile în exploataţiile individuale sprijinite de programele operaţionale respectă, de asemenea, obiectivele respective.

(2) Statele membre stabilesc o strategie naţională destinată programelor operaţionale durabile pe piaţa de fructe şi legume. Această strategie prevede următoarele:

(a) o analiză a situaţiei din perspectiva punctelor tari şi a punctelor slabe, precum şi a potenţialului de dezvoltare;

(b) justificarea priorităţilor alese;

(c) obiectivele programelor operaţionale şi ale instrumentelor, indicatori de performanţă;

(d) evaluarea programelor operaţionale;

(e) obligaţiile de raportare ale organizaţiilor de producători.

De asemenea, strategia naţională trebuie să includă cadrul naţional menţionat la alineatul (1).

(3) Alineatele (1) şi (2) nu se aplică statelor membre care nu au organizaţii de producători recunoscute.

Articolul 103g Aprobarea programelor operaţionale

( 1) Proiectele de programe operaţionale sunt prezentate autorităţilor naţionale competente care le aprobă, le resping sau solicită modificări în conformitate cu dispoziţiile prezentei subsecţiuni.

(2) Organizaţiile de producători comunică statului membru valoarea estimată a fondului operaţional pentru fiecare an, justificând-o pe baza devizelor estimative pentru programele operaţionale, a cheltuielilor pentru anul în curs şi, posibil, pentru anii anteriori şi, după caz, a estimărilor privind volumul producţiei pentru anul următor.

(3) Statul membru comunică organizaţiei de producători sau asociaţiei de organizaţii de producători valoarea estimată a ajutorului financiar comunitar, în conformitate cu plafoanele stabilite la articolul 103d.

(4) Plata ajutorului financiar se efectuează pe baza cheltuielilor suportate pentru acţiunile vizate de programul operaţional. Pentru aceleaşi planuri se pot face şi plăţi în avans, cu condiţia furnizării unei garanţii.

(5) Organizaţia de producători comunică statului membru valoarea finală a cheltuielilor pentru anul precedent, anexând în acest sens toate documentele justificative, pentru a putea astfel primi soldul ajutorului financiar comunitar.

(6) Programele operaţionale şi finanţarea acestora de producători şi organizaţii de producători, pe de o parte, şi de fonduri comunitare, pe de altă parte, au o durată de minim trei ani şi maxim cinci ani.

Articolul 103h Norme de punere în aplicare

Comisia stabile şte normele de punere în aplicare a prezentei secţiuni, în special:

(a) normele privind finanţarea măsurilor menţionate la articolul 103a, inclusiv pragurile şi plafoanele de ajutor şi gradul de cofinanţare comunitară a ajutoarelor;

(b) procentul şi normele privind rambursarea măsurilor menţionate la articolul 103e alineatul (1);

(c) normele privind investiţiile în exploataţiile individuale;

(d) datele pentru comunicările şi notificările menţionate la articolul 103g;

(e) dispoziţia privind plăţile parţiale ale ajutorului financiar comunitar menţionat la articolul 103g;

* JO L 265, 26.9.2006, p. 1.

** JO L 277, 21.10.2005, p. 1.

*** JO L 189, 20.7.2007, p. 1.

**** JO L 277, 21.10.2005, p. 1.

***** Decizia nr. 1600/2002/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 22 iulie 2002 de stabilire a celui de-al şaselea program comunitar de acţiune pentru mediu (JO L 242, 10.9.2002, p. 1).”

(22) Articolul 113 se modifică după cum urmează:

(a) Alineatul (1) se înlocuieşte cu următorul text:

„(1) Comisia poate prevedea standarde de comercializare pentru unul sau mai multe produse din următoarele sectoare:

(a) ulei de măsline şi măsline de masă, în ceea ce priveşte produsele menţionate în anexa I partea VII litera (a);

(b) fructe şi legume;

(c) fructe şi legume prelucrate;

(d) banane;

(e) plante vii.”

(b) Alineatul (2) se modifică după cum urmează:

(i) litera (a) se modifică după cum urmează:

(i a ) punctul (iii) se înlocuieşte cu următorul text:

„(iii) interesul consumatorilor de a primi informaţii adecvate şi transparente cu privire la produs, referitoare în special la ţara de origine, clasa şi, după caz, soiul (tipul comercial) al produsului;”

(i b ) se adaugă următorul punct:

„(v) în ceea ce priveşte sectorul fructelor şi legumelor şi sectorul fructelor şi legumelor prelucrate, recomandările standard adoptate de Comisia Economică pentru Europa a Naţiunilor Unite (C.E.E./O.N.U).”

(ii) litera (b) se înlocuieşte cu următorul text:

„(b) se pot referi în special la calitate, clasificare, greutate, calibrare, ambalare, condiţionare, depozitare, transport, prezentare, origine şi etichetare.”

(23) Următoarele articole 113a şi 113b se introduc după articolul 113:

„Articolul 113a Cerinţe suplimentare pentru comercializarea produselor din sectorul fructelor şi legumelor

( 1) Produsele din sectorul fructelor şi legumelor destinate a fi vândute în stare proaspătă consumatorilor pot fi comercializate numai dacă sunt de calitate bună, corectă şi vandabilă şi dacă este indicată ţara de origine.

(2) Deţinătorul de produse din sectorul fructelor şi legumelor şi din sectorul fructelor şi legumelor prelucrate este responsabil de asigurarea conformităţii cu articolul 113 alineatul (3) primul paragraf.

(3) În plus faţă de dispoziţiile articolului 113 alineatul (3) al doilea paragraf şi fără a aduce atingere niciunei dispoziţii care poate fi adoptată de Comisie în conformitate cu articolul 194, în special în ceea ce priveşte aplicarea coerentă a verificărilor de conformitate, statele membre verifică, în sectorul fructelor şi legumelor şi în sectorul fructelor şi legumelor prelucrate, în mod selectiv, pe baza unei analize a riscului, dacă produsele în cauză se conformează standardelor de comercializare respective. Aceste verificări se concentrează pe etapa anterioară expedierii de la locul de producţie, când produsele sunt ambalate sau încărcate. Pentru produsele din ţările terţe, verificările se efectuează înainte de punerea în circulaţie.

Articolul 113b Comercializarea cărnii provenind de la bovine în vârstă de 12 luni sau mai tinere

( 1) Fără a aduce atingere dispoziţiilor articolului 42 alineatul (1) litera (a), articolului 42 alineatul (2) şi anexei V punctul A, condiţiile stabilite în anexa XIa, în special denumirile comerciale care trebuie utilizate, stabilite la punctul III din respectiva anexă, se aplică cărnii provenind de la bovine în vârstă de 12 luni sau mai tinere sacrificate după 1 iulie 2008, produsă în Comunitate sau importată din ţări terţe.

Cu toate acestea, carnea provenind de la bovine în vârstă de 12 luni sau mai tinere sacrificate înainte de 1 iulie 2008 poate fi comercializată în continuare fără a îndeplini condiţiile stabilite în anexa XIa.

(2) Condiţiile menţionate la alineatul (1) nu se aplică cărnii provenind de la bovine în cazul cărora s-a înregistrat, înainte de 29 iunie 2007, o denumire de origine sau indicaţie geografică protejată în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 510/2006.”

(24) Articolul 121 se modifică după cum urmează:

(a) litera (a) se înlocuieşte cu următorul text:

„(a) standarde de comercializare menţionate la articolele 113 şi 113a, inclusiv norme privind:

(i) derogări sau scutiri de la aplicarea standardelor;

(ii) prezentarea informaţiilor solicitate de standarde, precum şi comercializarea şi etichetarea;

(iii) aplicarea standardelor la produse importate în Comunitate sau exportate din aceasta;

(iv) definirea, în relaţie cu articolul 113a alineatul (1), a produsului de calitate bună, corectă şi vandabilă;”

(b) Se adaugă următoarea literă (j):

„(j) în ceea ce priveşte condiţiile care trebuie respectate în comercializarea cărnii provenind de la bovine în vârstă de 12 luni sau mai tinere în conformitate cu articolul 113b:

(i) metoda practică de indicare a literei de identificare a categoriei, astfel cum este definită în anexa XIa punctul II, referitor la amplasarea şi la dimensiunea caracterelor utilizate;

(ii) importul de carne din ţări terţe, astfel cum se menţionează în anexa XIa punctul VIII, în ceea ce priveşte metoda de verificare a conformităţii cu prezentul regulament.”

(c) Se adaugă următorul alineat:

„Comisia poate modifica partea B a tabelului prevăzut în anexa XIa punctul III alineatul (2).”

(25) Articolul 122 se modifică după cum urmează:

(a) Litera (a) se înlocuieşte cu următorul text:

„(a) se compun din producători ai unuia din următoarele sectoare:

(i) sectorul hameiului;

(ii) sectorul uleiului de măsline şi al măslinelor de masă;

(iii) sectorul fructelor şi legumelor în ceea ce priveşte agricultorii care cultivă unul sau mai multe produse din acest sector şi/sau astfel de produse destinate exclusiv prelucrării;

(iv) sectorul viermilor de mătase.”

(b) Litera (c) punctul (iii) se înlocuieşte cu următorul text:

„(iii) promovarea raţionalizării şi mecanizarea producţiei, în special în vederea optimizării costurilor de producţie şi stabilizării preţurilor de producător.”

(26) Articolul 123 se modifică după cum urmează:

(a) Primul paragraf devine alineatul (1).

(b) Al doilea paragraf se înlocuieşte cu următorul text:

(2) În cazul în care organizaţiile interprofesionale menţionate la alineatul (1) îşi exersează activităţile pe teritoriul mai multor state membre, statutul de organizaţie interprofesională este recunoscut de către Comisie fără asistenţa comitetului menţionat la articolul 195.

(3) În plus faţă de dispoziţiile alineatului (1), statele membre recunosc, de asemenea, organizaţiile interprofesionale care:

(a) sunt formate din reprezentanţi ai activităţilor economice legate de producerea, comerţul, şi/sau prelucrarea produselor din sectorul fructelor şi legumelor;

(b) se formează la iniţiativa tuturor organizaţiilor sau asociaţiilor care o compun sau a câtorva dintre ele;

(c) desfăşoară, într-una sau mai multe regiuni ale Comunităţii, două sau mai multe activităţi dintre cele prezentate mai jos, ţinând seama de interesele consumatorilor:

(i) ameliorarea cunoştinţelor, a transparenţei producţiei şi a pieţei,

(ii) contribuţia la o mai bună coordonare a introducerii pe piaţă a fructelor şi legumelor, în special prin cercetare şi studii de piaţă,

(iii) întocmirea de contracte tip în conformitate cu normele comunitare;

(iv) o mai mare exploatare a potenţialului fructelor şi legumelor produse;

(v) transmiterea informaţiilor şi realizarea activităţii de cercetare necesare pentru direcţionarea producţiei către produsele adecvate cererii pieţei şi gusturilor şi aşteptărilor consumatorilor, în special în ceea ce priveşte calitatea produselor şi protecţia mediului,

(vi) căutarea unor metode de restricţionare a utilizării produselor fitosanitare şi a altor substanţe de acest fel şi de garantare a calităţii produselor, precum şi a protecţiei solului şi apelor,

(vii) dezvoltarea metodelor şi instrumentelor necesare îmbunătăţirii calităţii produselor,

(viii) exploatarea potenţialului şi protejarea agriculturii ecologice, precum şi a denumirilor de origine, a etichetelor de calitate şi a indicaţiilor geografice,

(ix) promovarea producţiei integrate sau a altor metode de producţie ecologice,

(x) stabilirea reglementărilor privind normele de producţie şi comercializare menţionate în anexa XVIa punctele 2 şi 3, care sunt mai stricte decât reglementările interne sau comunitare.”

(27) Următoarea secţiune Ia se introduce după partea II titlul II capitolul II secţiunea I:

„SEC ŢIUNEA IA NORME PRIVIND ORGANIZAţIILE DE OPERATORI şI ORGANIZAţIILE INTERPROFESIONALE ÎN SECTORULUI FRUCTELOR şI LEGUMELOR

SUBSECţIUNEA I STATUTUL ORGANIZAţIILOR DE PRODUCăTORI şI RECUNOAşTEREA ACESTORA

Articolul 125a Statutul organizaţiilor de producători

( 1) Statutul unei organizaţii de producători din sectorul fructelor şi legumelor stabileşte următoarele obligaţii ale membrilor producători, în special:

(a) aplicarea normelor adoptate de organizaţia de producători cu privire la raportarea producţiei, producţie, comercializare şi protecţia mediului înconjurător;

(b) apartenenţa la o singură organizaţie de producători, pentru producţia la nivelul unei exploataţii date a oricăruia dintre produsele menţionate la articolul (122) litera (a) punctul (iii);

(c) comercializarea întregii producţii vizate prin intermediul organizaţiei de producători;

(d) punerea la dispoziţie a informaţiilor solicitate de organizaţia de producători, în special cele legate de suprafeţele de cultură, cantităţile recoltate, producţie şi vânzări directe, în vederea întocmirii statisticilor;

(e) plătirea contribuţiilor financiare prevăzute în actul constitutiv pentru crearea şi refinanţarea fondului operaţional prevăzut la articolul 103b.

(2) Fără a aduce atingere dispoziţiilor alineatului (1) litera (c), atunci când organizaţia de producători autorizează o astfel de acţiune şi când această acţiune se desfăşoară în conformitate cu condiţiile stabilite de organizaţia de producători, membrii producători:

(a) nu pot vinde direct de pe exploataţia lor şi/sau din afara exploataţiei lor, consumatorilor, pentru nevoi personale, mai mult de un procent fix din producţia şi/sau produsele lor, respectivul procent fiind stabilit de către statele membre la cel puţin 10%;

(b) pot comercializa ei înşişi sau prin intermediul altei organizaţii de producători desemnate de propria organizaţie cantităţi de produse care reprezintă cantităţi marginale în raport cu volumul de producţie comercializabil de organizaţia lor;

(c) pot comercializa ei înşişi sau prin intermediul altei organizaţii de producători desemnate de propria organizaţie produse care, din cauza caracteristicilor lor, nu fac în mod obişnuit obiectul activităţilor comerciale ale organizaţiei de producători respective.

(3) Statutul unei organizaţii de producători prevede de asemenea:

(a) procedurile de stabilire, adoptare şi modificare a normelor prevăzute la alineatul (1);

(b) obligaţia membrilor de a plăti contribuţiile financiare necesare pentru finanţarea organizaţiei de producători;

(c) normele care să permită producătorilor membri să exercite un control democratic asupra organizaţiei şi deciziilor sale;

(d) sancţiuni pentru nerespectarea obligaţiilor care decurg din actul constitutiv, în special neplata contribuţiilor financiare sau din nerespectarea normelor stabilite de organizaţia de producători;

(e) regulile de admitere a noilor membri, în special durata minimă a calităţii de membru;

(f) normele contabile şi bugetare necesare pentru funcţionarea organizaţiei.

(4) Se consideră că organizaţiile de producători din sectorul fructelor şi legumelor acţionează în numele şi în interesul membrilor lor în toate aspectele de natură economică.

Articolul 125b Recunoaştere

( 1) Statele membre recunosc ca organizaţii de producători toate entităţile juridice sau părţi clar definite din cadrul entităţilor juridice care îşi depun candidatura în vederea recunoaşterii, cu condiţia:

(a) să aibă drept obiectiv utilizarea de practici de cultură, tehnici de producţie şi tehnici de gestionare a deşeurilor ecologice, în special în vederea protejării calităţii apelor, solului şi peisajului şi a ocrotirii sau favorizării biodiversităţii, precum şi să îndeplinească cerinţele stabilite la articolele 122 şi 125a şi să furnizeze dovezi în acest sens;

(b) să aibă un număr minim de membri şi să acopere un volum minim sau o valoare minimă din producţia comercializabilă, care urmează să fie stabilită de către statele membre, şi să furnizeze dovezi în acest sens;

(c) să existe suficiente dovezi că îşi pot desfăşura activitatea în mod corespunzător, atât în timp, cât şi ca eficacitate şi concentrare a furnizării, în acest scop statele membre putând decide care dintre produsele sau grupurile de produse menţionate la articolul 122 litera (a) punctul (iii) ar trebui să fie acoperite de organizaţiile de producători;

(d) să le asigure efectiv membrilor lor obţinerea asistenţei tehnice necesare la utilizarea practicilor de cultivare ecologice;

(e) să pună efectiv la dispoziţia membrilor lor, atunci când este cazul, mijloacele tehnice de colectare, stocare, ambalare şi comercializare a produselor acestora;

(f) să asigure gestiunea comercială şi contabilă adecvată pentru activităţile acestora; precum şi

(g) să nu deţină o poziţie dominantă pe o anumită piaţă, cu excepţia cazului în care acest lucru este necesar pentru atingerea obiectivelor prevăzute la articolul 33 din tratat.

(2) Statele membre:

(a) decid asupra acordării recunoaşterii unei organizaţii de producători în termen de trei luni de la data depunerii cererii însoţite de toate documentele justificative;

(b) efectuează, la intervale regulate, controale privind respectarea de către organizaţiile de producători a dispoziţiilor prezentului titlu, aplică sancţiuni acestor organizaţii în cazul nerespectării sau al constatării unor nereguli în legătură cu dispoziţiile prezentului regulament şi hotărăsc, dacă este cazul, retragerea recunoaşterii;

(c) comunică Comisiei, o dată pe an, orice decizie de acordare, refuz sau retragere a recunoaşterii.

SUBSECţIUNEA II ASOCIAţIILE ORGANIZAţIILOR DE PRODUCăTORI şI GRUPURILE DE PRODUCăTORI

Articolul 125c Asociaţii ale organizaţiilor de producători din sectorul fructelor şi legumelor

O asocia ţie a organizaţiilor de producători din sectorul fructelor şi legumelor se constituie la iniţiativa organizaţiilor de producători recunoscute şi poate desfăşura oricare dintre activităţile unei organizaţii de producători menţionate de prezentul regulament. În acest scop, statele membre pot recunoaşte, la cerere, o asociaţie a organizaţiilor de producători, atunci când:

(a) statul membru consideră că asociaţia este capabilă să desfăşoare în mod eficient activităţile respective, şi

(b) asociaţia nu deţine o poziţie dominantă pe o anumită piaţă, cu excepţia cazului în care acest lucru este necesar pentru atingerea obiectivelor prevăzute la articolul 33 din tratat.

Articolul 125a alineatul (4) se aplică mutatis mutandis .

Articolul 125d Externalizare

Statele membre pot permite unei organiza ţii de producători recunoscute din sectorul fructelor şi legumelor sau unei asociaţii de organizaţii de producători recunoscute din sectorul respectiv să externalizeze oricare dintre activităţile sale, inclusiv către sucursale, cu condiţia să furnizeze statului membru suficiente dovezi care justifică faptul că externalizarea reprezintă o modalitate adecvată de realizare a obiectivelor organizaţiei de producători sau asociaţiei organizaţiilor de producători respective.

Articolul 125e Grupuri de producători din sectorului fructelor şi legumelor

( 1) În statele membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 sau ulterior, în regiunile ultraperiferice comunitare menţionate la articolul 299 alineatul (2) din tratat sau Insulele Egee mai mici menţionate la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1405/2006, se pot constitui grupuri de producători la iniţiativa agricultorilor care cultivă unul sau mai multe dintre produse din sectorul fructelor şi legumelor şi/sau astfel de produse destinate exclusiv prelucrării, în vederea recunoaşterii ca organizaţie de producători.

Acestor grupuri de producători li se poate acorda o perioadă de tranziţie în cursul căreia să îndeplinească condiţiile pentru a fi recunoscute ca organizaţie de producători în conformitate cu articolul 122.

Pentru a se califica, acestea trebuie să prezinte statului membru în cauză un plan de recunoaştere etapizat a cărui acceptare semnalează începerea perioadei de tranziţie menţionate la doilea paragraf şi reprezintă o recunoaştere preliminară. Perioada de tranziţie este de cel mult cinci ani.

(2) Anterior acceptării planului de recunoaştere, statele membre informează Comisia cu privire la intenţiile lor şi posibilele implicaţii financiare ale acestui plan.

SUBSECţIUNEA III EXTINDEREA APLICăRII NORMELOR LA PRODUCăTORII DINTR-O ZONă ECONOMICă

Articolul 125f Extinderea aplicării normelor

( 1) În cazurile în care o organizaţie de producători din sectorul fructelor şi legumelor care funcţionează într-o anumită zonă economică este considerată, din punctul de vedere al unui anumit produs, reprezentativă pentru producţia şi producătorii din zona respectivă, statul membru în cauză poate, la solicitarea organizaţiei de producători respective, să decidă obligativitatea următoarelor norme pentru producătorii din zona respectivă care nu sunt membri ai organizaţiei de producători respective:

(a) normele menţionate la articolul 125a alineatul (1) litera (a);

(b) normele necesare pentru punerea în aplicare a măsurilor menţionate la articolul 103c alineatul (2) litera (c).

Primul paragraf se aplică cu condiţia ca normele respective:

(a) să fi fost în vigoare pe o perioadă de cel puţin un an de comercializare,

(b) să fie incluse în lista exhaustivă din anexa XVIa,

(c) să fie obligatorii pe durata a cel mult trei ani de comercializare.

Cu toate acestea, condiţia menţionată la paragraful al doilea litera (a) nu se aplică în cazul în care normele în cauză sunt cele enumerate în anexa XVIa punctele 1, 3, şi 5. În această situaţie, extinderea aplicării normelor se aplică pe durata a cel mult un an de comercializare.

(2) În sensul prezentei subsecţiuni, prin «zonă economică» se înţelege o zonă geografică formată din regiuni de producţie adiacente sau învecinate în care există condiţii omogene de producţie şi de comercializare.

Statele membre notifică o listă de zone economice Comisiei.

În termen de o lună de la notificare, Comisia aprobă lista sau, în urma consultării statului membru vizat, decide asupra modificărilor pe care acesta trebuie să le opereze. Comisia face publică lista aprobată prin mijloacele pe care le consideră adecvate.

(3) O organizaţie de producători este considerată reprezentativă în sensul alineatului (1) atunci când membrii săi reprezintă cel puţin 50% din producătorii din zona economică în care funcţionează şi atunci când acoperă cel puţin 60% din volumul producţiei zonei respective. Fără a aduce atingere alineatului (5), la calcularea acestor procente nu se iau în considerare producătorii sau producţia de produse ecologice care intră sub incidenţa Regulamentului (CE) nr. 834/2007.

(4) Normele obligatorii pentru toţi producătorii dintr-o anume zonă economică:

(a) nu trebuie să afecteze în mod negativ ceilalţi producători din statul membru respectiv sau din Comunitate;

(b) nu se aplică, cu excepţia cazului în care se referă în mod explicit la acestea, la produsele livrate în vederea prelucrării în temeiul unui contract semnat anterior începerii anului de comercializare, cu excepţia normelor referitoare la raportarea producţiei menţionate la articolul 125a alineatul (1) litera (a);

(c) nu trebuie să fie incompatibile cu normele comunitare şi naţionale în vigoare.

(5) Normele sunt obligatorii pentru producătorii de produse ecologice prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 834/2007 doar în cazul în care o astfel de măsură a fost aprobată de cel puţin 50 % dintre producătorii respectivi din zona economică în care funcţionează organizaţia de producători, iar organizaţia în cauză acoperă cel puţin 60 % din producţia din zona respectivă.

Articolul 125g Notificare

Statele membre notifică fără întârziere Comisiei normele pe care le-au hotărât obligatorii pentru to ţi producătorii dintr-o anumită zonă economică în temeiul articolului 125 alineatul (1). Comisia face publice normele respective prin mijloacele pe care le consideră adecvate.

Articolul 125h Abrogarea extinderii aplicării normelor

Comisia decide că un stat membru trebuie să abroge extinderea aplicării normelor stabilită de respectivul stat membru în conformitate cu articolul 125f alineatul (1):

(a) în cazul în care constată că respectiva extindere la alţi producători elimină concurenţa într-un segment important al pieţei interne, periclitează liberul schimb sau îndeplinirea obiectivelor articolului 33 din tratat;

(b) în cazul în care constată că articolul 81 alineatul (1) din tratat se aplică normelor extinse la alţi producători. Decizia Comisiei cu privire la respectivele norme se aplică începând doar de la data la care se constată acest aspect;

(c) în cazul în care stabileşte, în urma unor verificări, că dispoziţiile prezentei subsecţiuni nu au fost respectate.

Articolul 125i Contribuţiile financiare ale producătorilor care nu sunt membri

Atunci când se aplică articolul 125f alineatul (1), statul membru în cauză poate decide, în urma unei verificări a dovezilor prezentate, ca producătorii care nu sunt membri să plătească organizaţiei de producători partea din contribuţiile financiare plătite de producătorii membri, în măsura în care acestea se utilizează pentru acoperirea:

(a) costurilor administrative rezultate din aplicarea normelor menţionate la articolul 125f alineatul (1);

(b) costurilor pentru cercetare, studii de piaţă şi promovare a vânzărilor suportate de organizaţie sau asociaţie şi de care beneficiază toţi producătorii din zonă.

Articolul 125j Extinderea aplicării normelor la asociaţiile organizaţiilor de producători

În sensul prezentei subsec ţiuni, orice trimitere la organizaţiile de producători se interpretează ca trimitere la asociaţiile organizaţiilor de producători recunoscute.

SUBSECţIUNEA IV ORGANIZAţII INTERPROFESIONALE DIN SECTORULUI FRUCTELOR şI LEGUMELOR

Articolul 125k Recunoaştere şi retragerea recunoaşterii

( 1) În cazul în care structurile statelor membre oferă garanţii în acest sens, statele membre pot recunoaşte ca organizaţii interprofesionale toate organizaţiile înfiinţate pe teritoriul lor care depun o cerere corespunzătoare, cu condiţia ca acestea:

(a) să îşi desfăşoare activitatea într-una sau mai multe regiuni ale statului membru respectiv;

(b) să reprezinte un segment important al producţiei, al comerţului şi/sau al prelucrării fructelor şi legumelor şi produselor prelucrate pe bază de fructe şi legume din regiunea sau regiunile vizate şi, în cazul în care sunt implicate mai multe regiuni, acestea să poată demonstra un nivel minim de reprezentativitate în fiecare regiune, pentru fiecare dintre ramurile profesionale din cadrul organizaţiei;

(c) să desfăşoare două sau mai multe dintre activităţile menţionate la articolul 123 alineatul (3) litera (c);

(d) să nu fie ele însele implicate în producerea, prelucrarea sau comercializarea fructelor şi legumelor sau a produselor prelucrate pe bază de fructe şi legume;

(e) să nu se angajeze în niciunul dintre acordurile, deciziile şi practicile concertate menţionate la articolul 176a alineatul (4).

(2) Înainte de a acorda recunoaşterea, statele membre adresează Comisiei o notificare privind organizaţiile interprofesionale care au solicitat recunoaşterea, furnizând toate informaţiile relevante cu privire la reprezentativitate şi diferitele activităţi ale acestora, împreună cu toate celelalte informaţii necesare pentru evaluare.

Comisia poate obiecta la solicitarea recunoaşterii în termen de două luni de la notificare.

(3) Statele membre:

(a) decid acordarea recunoaşterii în termen de trei luni de la depunerea cererii însoţite de toate documentele justificative;

(b) efectuează verificări la intervale regulate pentru a constata dacă organizaţiile interprofesionale respectă condiţiile de recunoaştere, aplică sancţiuni acestor organizaţii în cazul nerespectării dispoziţiilor prezentului regulament sau a existenţei unor nereguli şi hotărăsc, după caz, retragerea recunoaşterii;

(c) retrag recunoaşterea în cazul în care:

(i) cerinţele şi condiţiile de recunoaştere stabilite în prezenta subsecţiune nu mai sunt respectate;

(ii) organizaţia interprofesională participă la oricare dintre acordurile, deciziile şi practicile concertate menţionate la articolul 176a alineatul (3), fără a aduce atingere niciunei alte sancţiuni impuse în temeiul legislaţiei interne;

(iii) organizaţia interprofesională nu respectă obligaţia de notificare menţionată la articolul 176a alineatul (2);

(d) informează Comisia, în termen de două luni, asupra oricărei decizii de acordare, refuz sau retragere a recunoaşterii.

(4) Comisia stabileşte termenii şi condiţiile, precum şi frecvenţa cu care statele membre raportează Comisiei cu privire la activităţile organizaţiilor interprofesionale.

În urma verificărilor, Comisia poate să solicite unui stat membru să retragă recunoaşterea.

(5) Recunoaşterea constituie o autorizaţie de desfăşurare a activităţilor menţionate la articolul 123 alineatul (3) litera (c), sub rezerva respectării dispoziţiilor prezentului regulament.

(6) Comisia face publică, prin mijloacele pe care le consideră adecvate, o listă a organizaţiilor interprofesionale recunoscute, indicând domeniul economic sau sfera activităţilor acestora şi activităţile desfăşurate în sensul articolului 125l. Retragerea recunoaşterii este, de asemenea, făcută publică.

Articolul 125l Extinderea aplicării normelor

( 1) În cazurile în care o organizaţie interprofesională care funcţionează într-una sau mai multe regiuni ale unui stat membru este considerată reprezentativă pentru producţia, comerţul sau prelucrarea unui anumit produs, statul membru respectiv poate, la cererea organizaţiei interprofesionale respective, să declare obligatorii anumite acorduri, decizii sau practici concertate convenite în cadrul organizaţiei respective, pe o perioadă limitată, pentru alţi operatori care îşi desfăşoară activitatea în regiunea sau regiunile respective şi care nu fac parte din organizaţie, indiferent dacă aceştia sunt persoane fizice sau grupuri.

(2) O organizaţie interprofesională este considerată reprezentativă în sensul alineatului (1) atunci când regrupează cel puţin două treimi din producţia, comerţul sau prelucrarea produsului sau produselor în cauză din regiunea sau regiunile vizate ale unui stat membru. În cazul în care cererea de extindere a aplicării normelor sale la alţi operatori acoperă mai multe regiuni, organizaţia interprofesională trebuie să demonstreze un nivel minim de reprezentativitate pentru fiecare dintre ramurile profesionale pe care le grupează în fiecare din regiunile vizate.

(3) Normele pentru care poate fi solicitată extinderea la alţi operatori:

(a) urmăresc unul din următoarele obiective:

(i) raportări referitoare la producţie şi la piaţă,

(ii) norme de producţie mai stricte decât cele stabilite prin reglementările comunitare sau naţionale,

(iii) întocmirea de contracte-tip compatibile cu reglementările comunitare,

(iv) norme de comercializare,

(v) norme de protecţie a mediului,

(vi) măsuri de promovare şi exploatare a potenţialului produselor,

(vii) măsuri de protecţie a agriculturii ecologice, precum şi a denumirilor de origine, a etichetelor de calitate şi a indicaţiilor geografice;

(b) trebuie să fi fost în vigoare pe o perioadă de cel puţin un an de comercializare;

(c) pot fi obligatorii pe o perioadă de cel mult trei ani de comercializare;

(d) nu afectează în mod negativ ceilalţi operatori din statul membru respectiv sau din Comunitate.

Cu toate acestea, condiţia menţionată la primul paragraf litera (b) nu se aplică în cazul în care normele în cauză sunt cele enumerate în anexa XVIa punctele 1, 3, şi 5. În această situaţie, extinderea aplicării normelor se aplică pe o perioadă de cel mult un an de comercializare.

(4) Normele menţionate la alineatul (3) litera (a) punctele (ii), (iv) şi (v) trebuie să fie identice cu cele stabilite în anexa XVIa. Normele menţionate la alineatul (3) litera (a) punctul (ii) nu se aplică produselor care au fost produse în afara regiunii sau regiunilor menţionate la alineatul (1).

Articolul 125m Notificarea şi abrogarea extinderii aplicării normelor

( 1) Statele membre informează fără întârziere Comisia cu privire la normele pe care le consideră obligatorii pentru toţi operatorii dintr-una sau mai multe regiuni specifice în conformitate cu articolul 125l alineatul (1). Comisia face publice normele respective prin mijloacele pe care le consideră adecvate.

(2) Înainte ca normele respective să fie făcute publice, Comisia informează comitetul instituit prin articolul 195 cu privire la orice notificare de extindere a aplicării acordurilor interprofesionale.

(3) Comisia hotărăşte dacă un stat membru trebuie să abroge o extindere a aplicării normelor adoptată de respectivul stat membru în cazurile menţionate la articolul 125h.

Articolul 125n Contribuţiile financiare ale producătorilor care nu sunt membri

În cazurile în care se extinde aplicarea normelor pentru unul sau mai multe produse, iar una sau mai multe dintre activită ţile menţionate la articolul 125l alineatul (3) litera (a) sunt desfăşurate de o organizaţie interprofesională recunoscută şi sunt în interesul economic general al acelor persoane ale căror activităţi sunt legate de unul sau mai multe din produsele vizate, statul membru care a acordat recunoaşterea poate decide ca persoanele fizice sau grupurile care nu sunt membre ale organizaţiei, dar beneficiază de pe urma acelor activităţi să plătească organizaţiei, integral sau parţial, cotizaţiile achitate de membrii acesteia, în măsura în care aceste cotizaţii sunt destinate să acopere costurile directe suportate ca urmare a desfăşurării respectivelor activităţi.”

(28) Articolul 127 litera (e) se înlocuieşte cu următorul text:

„(e) dacă este cazul, normele privind organizaţiile transnaţionale de producători şi asociaţiile transnaţionale ale organizaţiilor de producători, inclusiv asistenţa administrativă care acordată de autorităţile competente în cazul cooperării transnaţionale;

(f) dacă este cazul, efectele care decurg din recunoaşterea statutului de organizaţie interprofesională.”

(29) La articolul 130, literele (g)-(o) se înlocuiesc cu următorul text:

„(g) fructe şi legume;

(h) fructe şi legume prelucrate;

(i) banane;

(j) plante vii;

(k) carne de vită şi mânzat;

(l) lapte şi produse lactate;

(m) carne de porc;

(n) carne de oaie şi de capră;

(o) ouă;

(p) carne de pasăre;

(q) alcool etilic agricol.”

(30) După articolul 140 se introduce următorul articol 140a:

„Articolul 140a Sistemul preţului de intrare pentru sectorul fructelor şi legumelor şi sectorul fructelor şi legumelor prelucrate

( 1) În situaţia în care aplicarea ratei de calculare a taxei din tariful vamal comun depinde de preţul de intrare al transportului importat, veridicitatea preţului de intrare este verificată folosind o valoare de import forfetară calculată de Comisie, în funcţie de produs şi de origine, pe baza mediei ponderate a preţurilor la produsul respectiv pe pieţele de import reprezentative ale statelor membre sau pe alte pieţe, după caz.

Cu toate acestea, Comisia poate adopta dispoziţii specifice pentru a verifica preţul de intrare al produselor importate în principal în vederea prelucrării.

(2) În cazul în care preţul de intrare declarat al transportului respectiv este mai mare decât valoarea de import forfetară, la care se adaugă o marjă stabilită de Comisie care nu poate depăşi valoarea forfetară cu mai mult de 10%, se solicită depunerea unei garanţii egale cu taxa de import stabilită pe baza valorii de import forfetare.

(3) În cazul în care preţul de intrare al transportului respectiv nu este declarat în momentul vămuirii, rata de calculare a taxei din tariful vamal comun aplicată depinde de valoarea de import forfetară sau se calculează prin aplicarea dispoziţiilor legislaţiei vamale relevante în condiţiile care urmează să fie stabilite de Comisie.”

(31) La articolul 141 alineatul (1), partea introductivă se înlocuieşte cu următorul text:

„O taxă suplimentară la import se aplică importurilor efectuate la rata taxei stabilite la articolele 135-140, la unul sau mai multe produse din sectoarele cerealelor, orezului, zahărului, fructelor şi legumelor, fructelor şi legumelor prelucrate, cărnii de vită şi mânzat, laptelui şi produselor lactate, cărnii de porc, cărnii de oaie şi de capră, ouălor, cărnii de pasăre şi bananelor, pentru a evita sau neutraliza efectele negative pe piaţa comunitară care ar putea rezulta din aceste importuri, dacă:”

(32) La articolul 153, alineatul (1) se înlocuieşte cu următorul text:

„(1) Necesarul tradiţional de aprovizionare cu zahăr din sectorul rafinării, exprimat în zahăr alb, se stabileşte, pentru Comunitate, la 2 324 735 de tone per an de comercializare.”

(33) La articolul 161 alineatul (1) se adaugă următoarele litere după litera (d):

„(e) fructe şi legume;

(f) fructe şi legume prelucrate;

(g) carne de vită şi mânzat;

(h) lapte şi produse lactate;

(i) carne de porc;

(j) carne de oaie şi de capră;

(k) ouă;

(l) carne de pasăre;

(m) alcool etilic agricol.”

(34) Articolul următor se introduce după articolul 176:

„Articolul 176a Acorduri şi practici concertate în sectorul fructelor şi legumelor

( 1) Articolul 81 alineatul (1) din tratat nu se aplică acordurilor, deciziilor şi practicilor concertate ale organizaţiilor interprofesionale recunoscute care au ca obiect desfăşurarea activităţilor menţionate la articolul 123 alineatul (3) litera (c) din prezentul regulament.

(2) Alineatul (1) se aplică numai cu condiţia ca:

(a) acordurile, deciziile şi practicile concertate să fi fost notificate Comisiei;

(b) în termen de două luni de la primirea tuturor informaţiilor solicitate, Comisia să nu fi considerat că acordurile, deciziile sau practicile concertate sunt incompatibile cu normele comunitare.

(3) Acordurile, deciziile sau practicile concertate nu pot intra în vigoare înainte de expirarea perioadei menţionate la alineatul (2) litera (b).

(4) Următoarele acorduri, decizii şi practici concertate sunt în orice condiţii declarate incompatibile cu normele comunitare:

(a) acordurile, deciziile şi practicile concertate care pot duce la împărţirea, sub orice formă, a pieţelor în cadrul Comunităţii;

(b) acordurile, deciziile şi practicile concertate care pot afecta buna funcţionare a organizării pieţei;

(c) acordurile, deciziile şi practicile concertate care pot genera perturbări ale concurenţei, care nu sunt esenţiale în îndeplinirea obiectivelor politicii agricole comune urmărite prin activitatea organizaţiei interprofesionale;

(d) acordurile, deciziile şi practicile concertate care conduc la fixarea preţurilor, fără a aduce atingere activităţilor desfăşurate de organizaţiile interprofesionale în aplicarea normelor comunitare specifice;

(e) acordurile, deciziile şi practicile concertate care pot fi discriminatorii sau pot elimina concurenţa cu privire la o parte substanţială din produsele respective.

(5) În cazul în care, în urma expirării termenului de două luni menţionat la alineatul (2) litera (b), Comisia constată că nu au fost respectate condiţiile de aplicare a alineatului (1), aceasta adoptă o decizie prin care se declară că articolul 81 alineatul (1) din tratat se aplică acordului, deciziei sau practicii concertate în cauză.

Decizia Comisiei nu se aplică înainte de data notificării acesteia organizaţiei interprofesionale în cauză, cu condiţia ca organizaţia interprofesională să fi furnizat informaţii corecte sau să nu fi abuzat de scutirea prevăzută la alineatul (1).

(6) În cazul acordurilor multianuale, notificarea pentru primul an este valabilă pentru anii următori ai acordului. Cu toate acestea, în acest caz, Comisia poate, la iniţiativa sa sau la solicitarea unui alt stat membru, să emită oricând o declaraţie de incompatibilitate.”

(35) Articolul 179 se înlocuieşte cu următorul text:

„Articolul 179 Norme de punere în aplicare a acordurilor şi practicilor concertate în sectorul fructelor şi legumelor şi în sectorul tutunului

Comisia poate adopta norme detaliate de punere în aplicare a articolelor 176a, 177 şi 178, inclusiv norme privind notificarea şi publicarea.”

(36) Articolul 182 se modifică după cum urmează:

(a) Alineatul (2) se înlocuieşte cu următorul text:

„(2) Sub rezerva autorizării de către Comisie, Finlanda poate să acorde ajutoare pentru anumite cantităţi de seminţe, cu excepţia seminţelor de timoftică ( Phleum pratense L .), şi pentru anumite cantităţi de seminţe de cereale produse doar în Finlanda, până la recolta din 2010 inclusiv.

Până la data de 31 decembrie 2008, Finlanda transmite Comisiei un raport detaliat privind rezultatele ajutoarelor autorizate.”

(b) Se adaugă următoarele alineate:

„(5) Statele membre pot continua să acorde ajutoare de stat pe baza oricăror sisteme existente în domeniul producţiei şi comerţului cu cartofi, proaspeţi sau congelaţi, având codul NC 0701, până la 31 decembrie 2011;

(6) În ceea ce priveşte sectorul fructelor şi legumelor, statele membre pot acorda ajutoare de stat până la 31 decembrie 2010 în următoarele condiţii:

(a) ajutorul de stat este acordat numai producătorilor de fructe şi legume care nu sunt membri ai unei organizaţii de producători recunoscute şi care încheie un contract cu o organizaţie de producători recunoscută prin care acceptă să aplice măsurile de prevenire şi gestionare a crizelor adoptate de către organizaţia de producători în cauză;

(b) valoarea ajutorului acordat unor astfel de producători nu depăşeşte 75% din sprijinul comunitar primit de către membrii organizaţiei de producători în cauză; şi

(c) până la 31 decembrie 2010, statul membru în cauză prezintă Comisiei un raport privind eficacitatea şi eficienţa ajutorului de stat, analizând în special cât de mult a sprijinit acesta organizaţia din sector. Comisia analizează raportul şi decide asupra oportunităţii unor propuneri adecvate.”

(37) La articolul 184 se adaugă următorul alineat:

„(4) înainte de 31 decembrie 2013, Parlamentului European şi Consiliului, cu privire la punerea în aplicare a dispoziţiilor stabilite în partea II titlul I capitolul IV secţiunea IV şi în partea II titlul II capitolul II în ceea ce priveşte organizaţiile de producători, fondurile operaţionale şi programele operaţionale din sectorul fructelor şi legumelor.”

(38) Articolul următor se introduce după articolul 203:

„Articolul 203a Norme tranzitorii în sectorul fructelor şi legumelor şi în sectorul fructelor şi legumelor prelucrate

( 1) Sistemele de ajutor stabilite de Regulamentele (CE) nr. 2201/96 şi (CE) nr. 2202/96 şi abrogate de Regulamentul (CE) nr. 1182/2007 se aplică în continuare fiecăruia dintre produsele vizate pentru anul de comercializare al produsului respectiv care se încheie în 2008.

(2) Organizaţiile de producători şi asociaţiile organizaţiilor de producători deja recunoscute în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2200/96 înainte de data intrării în vigoare a prezentului regulament sunt recunoscute în continuare în temeiul prezentului regulament. După caz, operează adaptări ale dispoziţiilor prezentului regulament până la 31 decembrie 2010.

Organizaţiile de producători şi asociaţiile organizaţiilor de producători deja recunoscute în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1182/2007 înainte de data intrării în vigoare a prezentului regulament sunt recunoscute în continuare în temeiul prezentului regulament.

(3) La solicitarea unei organizaţii de producători, un program operaţional aprobat în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2200/96 înainte de data aplicării Regulamentului (CE) nr. 1182/2007:

(a) se poate derula în continuare până la finalizare;

(b) poate fi modificat pentru a răspunde cerinţelor prezentului regulament; sau

(c) poate fi înlocuit cu un nou program operaţional aprobat în temeiul prezentului regulament.

Articolul 103d alineatul (3) literele (e) şi (f) se aplică programelor operaţionale prezentate în 2007, care încă nu au fost aprobate la data aplicării prezentului regulament, dar care respectă criteriile stabilite la literele respective.

(4) Grupurile de producători cărora li s-a acordat recunoaşterea preliminară în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2200/96 beneficiază în continuare de respectiva recunoaştere preliminară în temeiul prezentului regulament. Planurile de recunoaştere acceptate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2200/96 beneficiază în continuare de respectiva acceptare în temeiul prezentului regulament. Cu toate acestea, planurile se modifică, după caz, pentru a permite grupului de producători să respecte criteriile de recunoaştere ca organizaţie de producători menţionate la articolul 125b din prezentul regulament. În ce priveşte grupurile de producători din statele membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 sau ulterior, ratele ajutorului menţionat la articolul 103a alineatul (3) litera (a) se aplică planurilor de recunoaştere de la data aplicării prezentului regulament.

(5) Contractele menţionate la articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2202/96, încheiate pentru mai mulţi ani de comercializare din cadrul sistemului de ajutoare pentru prelucrarea fructelor citrice, care se referă la anul de comercializare care începe la 1 octombrie 2008 sau la anii următori, pot fi modificate sau reziliate pentru a se ţine seama de abrogarea respectivului regulament prin Regulamentul (CE) nr. 1182/2007 şi de anularea, în consecinţă, a respectivului ajutor. În temeiul respectivului regulament sau a normelor sale de punere în aplicare, nu se aplică niciun fel de sancţiuni părţilor vizate ca urmare a unei astfel de modificări sau rezilieri.

(6) În cazul în care un stat membru recurge la măsura tranzitorie menţionată la articolul 68b sau la articolul 143bc din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003, normele adoptate în conformitate cu articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 2201/96 sau cu articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 2202/96 privind caracteristicile minime ale materiilor prime furnizate pentru prelucrare şi cerinţele minime de calitate pentru produsele finite rămân aplicabile în cazul materiilor prime recoltate pe teritoriul statului membru respectiv.

(7) Până la adoptarea de noi standarde de comercializare pentru fructe şi legume şi fructe şi legume prelucrate în conformitate cu articolele 113 şi 113a, continuă să se aplice standardele de comercializare stabilite în temeiul Regulamentelor (CE) nr. 2200/96 şi (CE) nr. 2201/96.

(8) Comisia poate adopta măsurile necesare pentru facilitarea trecerii de la dispoziţiile prevăzute de Regulamentele (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96, (CE) nr. 2202/96 şi (CE) nr. 1182/2007 la dispoziţiile stabilite de prezentul regulament, inclusiv cele prevăzute la alineatele (1)-(7) din prezentul articol.”

(39) Anexele se modifică după cum urmează:

(a) După anexa VII se introduc anexele VIIa, VIIb şi VIIc al căror text este prevăzut în anexa I la prezentul regulament;

(b) În anexa VIII, punctul VI se înlocuieşte cu următorul text:

„VI.

În cazul în care se aplică articolul 59 alineatul (2), statele membre atribuie cotele modificate până la sfârşitul lunii februarie cel mai târziu, în vederea aplicării acestora în anul de comercializare următor.”

(c) După anexa XI, se introduce anexa XIa, al cărei text este prevăzut în anexa II la prezentul regulament.

(d) La punctul III.1 din anexa XIII, se adaugă următorul paragraf:

„Laptele tratat termic care nu respectă cerinţele privind conţinutul de grăsimi stabilite la primul paragraf punctele (b), (c) şi (d) este considerat lapte de consum cu condiţia indicării pe ambalaj a conţinutului de grăsimi în mod clar, cu o zecimală, sub forma «…% grăsimi». Acest tip de lapte nu este descris ca lapte integral, lapte semidegresat sau lapte degresat.”

(e) După anexa XVI, se introduce anexa XVIa, al cărei text este prevăzut în anexa III la prezentul regulament.

(f) Anexa XXII se modifică în conformitate cu anexa IV la prezentul regulament.

Articolul 2 Abrogări

Regulamentele (CE) nr. 2200/96, (CE) nr. 2201/96, (CE) nr. 700/2007 şi (CE) nr. 1182/2007 se abrogă.

Trimiterile la regulamentele abrogate se interpretează ca trimiteri la Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 şi se citesc în conformitate cu tabelele de corespondenţă din anexa XXII la respectivul regulament.

Articolul 3

Prezentul regulament intră în vigoare în a şaptea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .

Se aplică de la 1 iulie 2008. Cu toate acestea:

(a) articolul 1 alineatele (3), (4), (5), (7), (11) şi (12) se aplică de la 1 septembrie 2008;

(b) articolul 1 alineatele (8), (13)-(17) şi (30) se aplică de la 1 octombrie 2008.

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale şi se aplică direct în toate statele membre.

Adoptat la Bruxelles,

Pentru Consiliu

Preşedintele

ANEXA I

„ANEXA VIIa

Calcularea procentului care urmează să fie stabilit în conformitate cuarticolul 59 alineatul (2) paragraful al doilea

1. În vederea efectuării calculului prevăzut la punctul 2, se aplică următoarele definiţii:

(a) «procent la nivel de stat membru» înseamnă procentul care urmează să fie stabilit în conformitate cu punctul 2 pentru a stabili cantitatea totală care urmează să fie redusă la nivelul statului membru în cauză;

(b) «procent comun» înseamnă procentul comun stabilit de Comisie în conformitate cu articolul 59 alineatul (2) primul paragraf;

(c) «reducere» înseamnă cifra obţinută împărţind totalul renunţărilor la cote în statul membru la cotele naţionale stabilite în anexa III la prezentul Regulamentul (CE) nr. 318/2006 în versiunea aplicabilă la 1 iulie 2006. În cazul statelor membre care nu făceau parte din Comunitate la 1 iulie 2006, trimiterea la anexa III se referă la versiunea aplicabilă la data aderării lor la Comunitate.

2. Procentul la nivel de stat membru este egal cu procentul comun înmulţit cu 1 – [(1/0,6) x reducerea].

În cazul în care rezultatul este mai mic decât zero, procentul aplicabil este egal cu zero.

ANEXA VIIb

Calcularea procentului aplicabil întreprinderilor în conformitate cu articolul 59 alineatul (2) paragraful al doilea

1. În vederea efectuării calculului prevăzut la punctul 2, se aplică următoarele definiţii:

(a) «procent aplicabil» înseamnă procentul care urmează să fie stabilit în conformitate cu punctul 2, aplicabil cotelor alocate întreprinderii în cauză;

(b) «procent comun la nivel de stat membru» înseamnă procentul calculat pentru statul membru în cauză după formula:

Qty / Σ [ (1- R/K ) x Q]

unde

Qty = cantitatea care urmează să fie redusă la nivelul statului membru menţionată în anexa VIIa punctul 1 litera (a),

R = renunţarea menţionată la litera (c) pentru o întreprindere dată,

Q = cota alocată aceleiaşi întreprinderi date, disponibilă la sfârşitul lunii februarie 2010,

K = cifra calculată în conformitate cu litera (d)

Σ = suma produsului (1-R/K) x Q calculat pentru fiecare întreprindere care deţine o cotă pe teritoriul statului membru; în cazul în care produsul este mai mic decât zero se consideră egal cu zero;

(c) «renunţare» înseamnă cifra obţinută împărţind cantitatea aferentă cotelor la care a renunţat întreprinderea în cauză la cota alocată în conformitate cu articolele 56 şi 60.

(d) «K» se calculează în fiecare stat membru împărţind totalul reducerilor cotelor în statul membru respectiv [renunţări voluntare plus cantitatea care urmează să fie redusă la nivel de stat membru menţionată în anexa VIIa punctul 1 litera (a)] la cota iniţială alocată acestuia, stabilită în anexa III la Regulamentul (CE) nr. 318/2006 în versiunea aplicabilă la 1 iulie 2006. În cazul statelor membre care nu făceau parte din Comunitate la 1 iulie 2006, trimiterea la anexa III se referă la versiunea aplicabilă la data aderării lor la Comunitate.

2. Procentul aplicabil este egal cu procentul comun înmulţit la nivel de stat membru înmulţit cu 1 – [(1/K) x reducerea].

În cazul în care rezultatul este mai mic decât zero, procentul aplicabil este egal cu zero.

ANEXA VIIc

Calcularea coeficientului care urmează să fie stabilit în conformitate cu articolul 52a alineatul (1)

1. În vederea efectuării calculelor prevăzute la punctele 2 şi 3, se aplică următoarele definiţii:

(a) «coeficient la nivel de stat membru» înseamnă coeficientul care urmează să fie stabilit în conformitate cu punctul 2;

(b) «reducere» înseamnă cifra obţinută împărţind totalul renunţărilor la cotele de zahăr în statul membru, inclusiv renunţările din cursul anului de comercializare căruia i se aplică retragerea, la cotele naţionale de zahăr stabilite în anexa III la Regulamentul (CE) nr. 318/2006 în versiunea aplicabilă la 1 iulie 2006. În cazul statelor membre care nu făceau parte din Comunitate la 1 iulie 2006, trimiterea la anexa III se referă la versiunea aplicabilă la data aderării lor la Comunitate.

(c) «coeficient» înseamnă coeficientul stabilit de Comisie în conformitate cu articolul 52 alineatul (2).

2. Pentru anii de comercializare 2008/2009 şi 2009/2010, coeficientul la nivel de stat membru este egal cu coeficientul majorat cu [(1/0,6) x reducerea] x (1 – coeficientul).

În cazul în care rezultatul este mai mare decât 1, coeficientul aplicabil este egal cu 1.”

ANEXA II

„Anexa XIa Comercializarea cărnii provenind de la bovine în vârstă de 12 luni sau mai tinere în conformitate cu articolul 113b

I. Defini ţie

În sensul prezentei anexe, «carne» înseamnă întreaga cantitate de carcase, carnea cu os sau dezosată şi măruntaiele, tăiate sau nu, destinate consumului uman, provenind de la bovine în vârstă de douăsprezece luni sau mai puţin, prezentate în stare proaspătă, îngheţată sau congelată, fie că sunt sau nu învelite sau ambalate.

II. Clasificarea bovinelor în vârstă de 12 luni sau mai tinere la abator

În momentul sacrificării, toate bovinele în vârstă de 12 luni sau mai tinere sunt clasificate de operatori, sub supravegherea autorităţii competente menţionate la punctul VII(1) din prezenta anexă, într-una din următoarele categorii:

(A) Categoria V: bovine în vârstă de 8 luni sau mai tinere,

Litera de identificare a categoriei: V;

(B) Categoria Z: bovine cu vârsta mai mare de 8 luni dar mai mică de 12 luni,

Litera de identificare a categoriei: Z.

Această clasificare se efectuează pe baza informaţiilor incluse în paşaportul care însoţeşte bovinele sau, în absenţa acestuia, pe baza datelor din baza de date electronică prevăzută la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1760/2000 al Parlamentul European şi al Consiliului din 17 iulie 2000 de stabilire a unui sistem de identificare şi înregistrare a bovinelor şi privind etichetarea cărnii de vită şi mânzat şi a produselor din carne de vită şi mânzat şi de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 820/97 al Consiliului*.

* JO L 204, 11.8.2000, p. 1.

III. Denumiri comerciale

1. Denumirea comercială reprezintă numele sub care sunt vândute produsele alimentare, în sensul articolului 5 alineatul (1) din Directiva 2000/13/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 20 martie 2000 privind apropierea legislaţiilor statelor membre referitoare la etichetarea şi prezentarea produselor alimentare, precum şi la publicitatea acestora*.

2. Carnea provenind de la bovine în vârstă de 12 luni sau mai tinere se comercializează în statele membre numai cu denumirea (denumirile) comercială (comerciale) următoare:

(A) Pentru carnea provenind de la bovine din categoria V:

Ţara de comercializare | Denumirile comerciale care trebuie utilizate |

Belgia | veau, viande de veau / kalfsvlees / Kalbfleisch |

Bulgaria | месо от малки телета |

Republica Cehă | Telecí |

Danemarca | lyst kalvekød |

Germania | Kalbfleisch |

Estonia | Vasikaliha |

Grecia | μοσχάρι γάλακτος |

Spania | ternera blanca, carne de ternera blanca |

Franţa | veau, viande de veau |

Irlanda | Veal |

Italia | vitello, carne di vitello |

Cipru | μοσχάρι γάλακτος |

Letonia | teļa gaļa |

Lituania | veršiena |

Luxemburg | veau, viande de veau / Kalbfleisch |

Ungaria | Borjúhús |

Malta | Vitella |

Ţările de Jos | Kalfsvlees |

Austria | Kalbfleisch |

Polonia | Cielęcina |

Portugalia | Vitela |

România | carne de viţel |

Slovenia | Teletina |

Slovacia | teľacie mäso |

Finlanda | vaalea vasikanliha / ljust kalvkött |

Suedia | ljust kalvkött |

Regatul Unit | Veal |

(B) Pentru carnea provenind de la bovine din categoria Z:

Ţara de comercializare | Denumirile comerciale care trebuie utilizate |

Belgia | jeune bovin, viande de jeune bovin / jongrundvlees / Jungrindfleisch |

Bulgaria | телешко месо |

Republica Cehă | hovězí maso z mladého skotu |

Danemarca | Kalvekød |

Germania | Jungrindfleisch |

Estonia | Noorloomaliha |

Grecia | νεαρό μοσχάρι |

Spania | ternera, carne de ternera |

Franţa | jeune bovin, viande de jeune bovin |

Irlanda | rosé Veal |

Italia | vitellone, carne di vitellone |

Cipru | νεαρό μοσχάρι |

Letonia | jaunlopa gaļa |

Lituania | Jautiena |

Luxemburg | jeune bovin, viande de jeune bovin / Jungrindfleisch |

Ungaria | növendék marha húsa |

Malta | Vitellun |

Ţările de Jos | rosé kalfsvlees |

Austria | Jungrindfleisch |

Polonia | młoda wołowina |

Portugalia | Vitelão |

România | carne de tineret bovin |

Slovenia | meso težjih telet |

Slovacia | mäso z mladého dobytka |

Finlanda | vasikanliha / kalvkött |

Suedia | Kalvkött |

Regatul Unit | Beef |

3. Denumirile comerciale menţionate la alineatul (1) pot fi completate printr-o indicaţie a numelui sau denumirii bucăţii de carne sau măruntaie în cauză.

4. Denumirile comerciale enumerate pentru categoria V la punctul A din tabelul prevăzut la alineatul (2) şi orice denumire nouă derivată din aceste denumiri comerciale se utilizează numai atunci când sunt îndeplinite toate cerinţele prevăzute la prezenta anexă.

În special, termenii «veau», «telecí», «Kalb», «μοσχάρι», «ternera», «kalv», «veal», «vitello», «vitella», «kalf», «vitela» şi «teletina» nu se utilizează într-o denumire comercială şi nu sunt indicaţi pe eticheta cărnii provenind de la bovine cu vârsta mai mare de 12 luni.

* JO L 109, 6.5.2000, p. 29.

IV. Informaţii obligatorii pe etichetă

1. Fără a aduce atingere articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2001/13/CE şi articolelor 13, 14 şi 15 din Regulamentul (CE) nr. 1760/2000, în fiecare etapă de producţie şi comercializare operatorii etichetează carnea provenind de la bovine în vârstă de 12 luni sau mai tinere cu următoarele informaţii:

(a) vârsta animalelor la sacrificare indicată, după caz, sub forma: «vârsta la sacrificare: maximum 8 luni» în cazul animalelor în vârstă de 8 luni sau mai tinere sau «vârsta la sacrificare: între 8 şi 12 luni» în cazul animalelor cu vârsta mai mare de 8 luni, dar mai mică de 12 luni;

(b) denumirea comercială în conformitate cu punctul III din prezenta anexă.

Cu toate acestea, prin derogare de la litera (a), operatorii pot, în fiecare etapă de producţie şi comercializare cu excepţia etapei de punere în circulaţie către consumatorul final, să înlocuiască vârsta la sacrificare cu litera de identificare a categoriei prevăzută la punctul II din prezenta anexă.

2. În cazul cărnii provenind de la bovine în vârstă de 12 luni sau mai tinere, prezentată spre vânzare consumatorului final la punctul de vânzare cu amănuntul fără a fi fost preamabalată, statele membre stabilesc norme cu privire la modul în care trebuie indicate informaţiile menţionate la alineatul (1).

V. Informa ţii opţionale pe etichetă

Operatorii pot completa informaţiile obligatorii menţionate la punctul IV cu informaţii opţionale aprobate în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 16 şi 17 din Regulamentul (CE) nr. 1760/2000.

VI. Înregistrare

În fiecare etapă de producţie şi comercializare a cărnii provenind de la bovine în vârstă de 12 luni sau mai tinere, pentru a garanta acurateţea informaţiilor de pe etichetă menţionate la punctele IV şi V, operatorii înregistrează în special următoarele informaţii:

(a) o indicaţie a numărului de identificare şi a datei de naştere a animalelor, exclusiv la nivel de abator;

(b) o indicaţie a numărului de referinţă prin care se poate stabili o legătură între, pe de o parte, identificarea animalelor de la care provine carnea şi, pe de altă parte, denumirea comercială, vârsta la sacrificare şi litera de identificare a categoriei de pe eticheta cărnii;

(c) o indicaţie a datei de sosire şi plecare, la punctul respectiv, a animalelor şi cărnii, pentru a putea stabili o legătură între sosiri şi plecări.

VII. Verificări oficiale

1. Până la 1 iulie 2008, statele membre desemnează autoritatea competentă (autorităţile competente) responsabilă (responsabile) de efectuarea unor verificări oficiale prin care se poate evalua aplicarea articolului 113a şi a prezentei anexe, precum şi de informarea Comisiei în acest sens.

2. Autoritatea competentă (autorităţile competente) efectuează verificările în conformitate cu principiile generale stabilite de Regulamentul (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European şi al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformităţii cu legislaţia privind hrana pentru animale şi produsele alimentare şi cu normele de sănătate animală şi de bunăstare a animalelor*.

3. Împreună cu