[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 19.12.2007

COM(2007) 828 final

RAPORT ANUAL AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CĂTRE CONSILIU

privind eforturile întreprinse de statele membre în 2006 pentru a realiza un echilibru durabil între capacitatea de pescuit şi posibilităţile de pescuit {SEC(2007) 1703} {SEC(2007) 1704}

CUPRINS

1. Introducere 3

2. Sinteza rapoartelor anuale ale statelor membre 3

2.1. Descrierea flotelor în raport cu activităţile de pescuit 3

2.2. Impactul programelor de reducere a efortului de pescuit asupra capacităţii 6

2.3. Respectarea regimurilor de intrare/ieşire şi a nivelurilor de referinţă 8

2.4. Puncte forte şi puncte slabe ale sistemelor de gestionare a flotelor 8

3. Respectarea normelor de gestionare a capacităţii de pescuit. Rezultate generale 9

3.1. Rezultate pentru flota continentală (cu excepţia navelor înregistrate în regiuni ultraperiferice) 9

3.2. Rezultate pentru flotele înregistrate în regiunile ultraperiferice 10

4. Concluziile Comisiei 10

1. INTRODUCERE

Articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002[1] al Consiliului şi articolul 12 din Regulamentul (CE) nr. 1438/2003[2] al Comisiei prevăd faptul că statele membre trebuie să prezinte Comisiei, până la 1 mai în fiecare an, un raport cu privire la eforturile depuse în anul anterior pentru a atinge un echilibru durabil între capacitatea de pescuit şi posibilităţile de pescuit disponibile. Rapoartele statelor membre pot fi consultate pe site-ul web Europa[3]. Pe baza acestor rapoarte şi a datelor din Registrul flotei de pescuit comunitare[4], Comisia a întocmit o sinteză pentru 2006, pe care a prezentat-o Comitetului ştiinţific, tehnic şi economic pentru pescuit (CSTEP) şi Comitetului pentru pescuit şi acvacultură. În prezentul raport, Comisia prezintă Consiliului şi Parlamentului European sinteza rapoartelor statelor membre, împreună cu o anexă tehnică şi opiniile comitetelor menţionate mai sus. Anexa include comentarii detaliate privind gestionarea capacităţii de pescuit[5], precum şi tabele şi grafice care arată tendinţele generale ale flotei de pescuit comunitare şi respectarea de către statele membre a regimurilor de intrare/ieşire. De asemenea, următoarele informaţii sunt disponibile în limba engleză pe site-ul web Europa:

- rezultate detaliate ale gradului de conformitate pentru fiecare stat membru;

- rezultatele înregistrate în fiecare regiune ultraperiferică a Comunităţii;

- rapoartele statelor membre.

2. SINTEZA RAPOARTELOR ANUALE ALE STATELOR MEMBRE

În acest an, doar 12 state membre şi-au prezentat rapoartele la timp; şapte rapoarte au fost prezentate cu o întârziere variind între două săptămâni şi două luni; Regatul Unit a transmis raportul său la 31 octombrie 2007, prea târziu pentru a integra conţinutul acestuia în prezentul raport al Comisiei. În ciuda acestor întârzieri, Comisia a prezentat comitetelor mai sus menţionate sinteza rapoartelor până la 31 iulie 2007. Trebuie adăugat faptul că, deşi multe dintre statele membre au respectat planul raportului, stabilit la articolul 13 din Regulamentul nr. 1438/2003, calitatea informaţiilor furnizate nu a fost întotdeauna suficientă pentru prezentul raport.

Prezentul raport sintetizează descrierile făcute de statele membre cu privire la flotele lor de pescuit, impactul programelor existente asupra reducerii efortului de pescuit, respectarea de către statele membre a regimurilor de intrare/ieşire, precum şi punctele forte şi punctele slabe ale sistemelor lor de gestionare a flotelor.

2.1. Descrierea flotelor în raport cu activităţile de pescuit

Statele membre au furnizat o descriere generală a flotelor lor în funcţie de diferitele tipuri de segmentare. Unele dintre acestea au păstrat vechea segmentare POP IV, în timp ce altele au optat pentru o segmentare în funcţie de uneltele de pescuit, caracteristicile navei, speciile ţintă, zona de pescuit sau grupări mai generale de nave de pescuit în funcţie de tip sau de activitate. Numeroase state membre au semnalat faptul că flota de pescuit de coastă la scară redusă (care reprezintă mai mult de 80% din flota de pescuit comunitară) are un impact socio-economic semnificativ asupra comunităţilor din zonele de coastă şi, de aceea, necesită o atenţie deosebită. Rapoartele Estoniei, Greciei, Spaniei, Franţei, Italiei, Ciprului, Lituaniei, Maltei şi Sloveniei nu au inclus nicio evaluare fiabilă a capacităţii flotei în raport cu resursele disponibile. Impresia generală care reiese din rapoartele statelor membre este, mai degrabă, optimistă; conform acestor rapoarte, flota comunitară pare a fi echilibrată în raport cu resursele, cu excepţia unor cazuri particulare. După cum se va explica în continuare, Comisia nu împărtăşeşte această opinie.

Belgia: Un studiu a indicat faptul că trebuia să aibă loc o reducere a flotei cu 10 000 kW în 2006. Din moment ce navele de pescuit cu o capacitate a motorului mai mare de 221 kW sunt principalii consumatori ai cotelor de pescuit, una dintre priorităţi ar fi reducerea capacităţii pentru acest segment al flotei. În final, şase nave mari şi trei nave mici au fost scoase din uz în 2006, ceea ce a însemnat o reducere cu 9% a capacităţii flotei. Pe termen scurt, se preconizează o nouă reducere a capacităţii flotei cu 10%.

Danemarca: S-a folosit un model economic pentru a calcula numărul minim de nave necesare pentru utilizarea cotelor alocate pentru 14 segmente de flotă clasificate în conformitate cu Regulamentul privind colectarea datelor[6]. În cazul acestor nave, s-a luat în considerare numărul maxim posibil de zile pe mare în fiecare an. Acest model a evidenţiat diferite niveluri de supracapacitate în fiecare sector, în raport cu actuala situaţie a stocurilor. Totuşi, conform unui scenariu pe termen lung, unele segmente s-ar confrunta cu situaţii de subcapacitate. Rezultatele depind în mare măsură de situaţia actuală a TAC/cotelor şi de numărul de zile pe mare autorizate pentru fiecare navă.

Germania: S-a utilizat o metodă biologică calitativă pentru a examina raportul dintre capacitatea de pescuit şi posibilităţile de pescuit în funcţie de segmentul de flotă. Aceasta a permis să se determine dacă evoluţia capacităţii pentru fiecare segment de flotă corespunde evoluţiei populaţiei piscicole şi nivelului de pescuit al principalelor stocuri vizate. La fel ca în 2005, uşoara reducere a capacităţii flotei Germaniei din 2006 (5% în tonaj brut, 4% în kW) s-a realizat fără ajutor public.

Estonia: În 2006 nu a fost introdus niciun nou plan multianual de gestionare şi de refacere pentru Marea Baltică, nici pentru zona de reglementare NAFO. Flotele estoniene trebuie să se adapteze reducerilor TAC pentru cod în Marea Baltică şi planului de refacere NAFO.

Grecia: S-a continuat finanţarea prin ajutor public a reducerii capacităţii în 2006. Reducerea capacităţii globale (1 183 în tonaj brut –TB- şi 8 926 în kW) s-a datorat, în mod exclusiv, ajutorului public. Marea majoritate a flotei de pescuit a Greciei este constituită din nave de pescuit de coastă la scară redusă care folosesc diverse unelte de pescuit.

Spania: Spania a continuat să aloce fonduri publice pentru reducerea capacităţii flotei; în 2006 s-a reuşit o reducere cu puţin peste 11 000 TB. Flota este gestionată separat pentru fiecare segment în parte, la fel ca în cadrul POP IV.

Franţa: Capacitatea flotei continentale a Franţei s-a redus în continuare cu aproximativ 2%, atât ca tonaj, cât şi ca putere a motorului, la fel ca în 2005. Reportul rezumă măsurile de gestionare, cum sunt TAC şi cotele, luate de-a lungul anului la nivel naţional sau internaţional.

Irlanda: Programul de dezafectare a flotei de pescuit coregon din 2005 a continuat şi în 2006, rezultând o reducere cu 10% a acestui segment al flotei. Programul va fi menţinut pentru se putea realiza o reducere cu 45% a capacităţii. În raport este inclusă şi o descriere a restructurării sectoriale a flotei pelagice.

Italia: Capacitatea flotei italiene s-a redus în continuare cu ajutorul unui program de dezafectare finanţat prin ajutor public. În decursul anului 2006, au fost dezafectate 137 de nave cu un tonaj total de 7 267 TB şi o putere totală a motorului de 27 016 kW. Conform raportului Italiei, numărul mediu de zile de pescuit s-a stabilizat la valoarea de 134, la fel ca în 2005, după o reducere drastică în anii anteriori.

Cipru: În cadrul unui program de dezafectare pentru perioada 2004-2006, cinci nave polivalente au fost scoase din uz în 2006 graţie unui ajutor public. În 2006 s-a realizat o reducere semnificativă a capacităţii flotei prin exportul către SUA al celui mai mare trauler de pescuit cipriot. Exportul acestei nave, însumând o treime din capacitatea flotei cipriote, a reprezentat 87% din reducerea totală a capacităţii în 2006, exprimată în tone brute.

Letonia: În cazul flotei de larg, posibilităţile de pescuit sunt considerate suficiente pentru a garanta ocuparea integrală a forţei de muncă. În Marea Baltică (inclusiv golful Riga), cele mai mare capturi de cod, şprot şi hering au fost realizate de nave cu lungimea mai mare de 24 de metri. Mai mult de jumătate din captura de cod este realizată de nave cu lungimea între 24 şi 40 de metri. De aceea, aceste nave au un impact deosebit asupra stocurilor de cod din Marea Baltică.

Lituania: În 2006 au fost retrase din registru cinci nave de pescuit. În acelaşi an, capacitatea redusă fără asistenţă UE a permis introducerea a şase noi nave.

Malta: Flota este constituită din nave exploatate integral sau parţial. Activităţile de pescuit se realizează, în principal, la scară redusă. În general, tiparele sezoniere şi de pescuit din 2006 au rămas la fel ca cele din anii anteriori, fără nicio indicaţie a vreunei creşteri a efortului de pescuit. Capturile de ton roşu s-au menţinut cu mult sub cota alocată pentru Malta de către ICCAT.

Ţările de Jos: Capacitatea flotei de cutere nu a urmat tendinţa descendentă a stocurilor de cambulă de Baltica şi limbă-de-mare. În ceea ce priveşte restul flotei, se consideră că actuala capacitate este echilibrată în raport cu situaţia resurselor halieutice. Anul 2006 a fost relativ calm pentru flota Ţărilor de Jos.

Polonia: Din punct de vedere economic, codul are o importanţă deosebită pentru pescarii polonezi; totuşi, nu se aşteaptă vreo îmbunătăţire semnificativă a biomasei acestei specii în următorii cinci ani. Capacitatea totală a flotei poloneze s-a redus prin retrageri permanente susţinute prin ajutor public: reducerea a fost de 18 840 TB şi 54 500 kW, adică 39,8% şi, respectiv, 36% în raport cu situaţia flotei la 1 mai 2004.

Portugalia: În 2006, s-a înregistrat o reducere semnificativă atât în ceea ce priveşte numărul de nave, cât şi capacitatea de pescuit în comparaţie cu anul 2005. Această reducere a fost mai mare mai degrabă în ceea ce priveşte numărul de nave (4,4%), decât în tone brute (0,72%) sau putere a motorului (0,2%).

Slovenia: În 2006, flota de pescuit a trebuit să facă faţă unor probleme structurale persistente, în special navele depăşite tehnic şi inadecvate, caracterul sezonier al pescuitului şi probabilitatea foarte ridicată ca resursele halieutice să scadă în continuare. În plus, activităţile de pescuit au de suferit de pe urma dimensiunilor reduse ale zonei de pescuit maritim, care se întinde pe o suprafaţă de aproximativ 180 km².

Finlanda: În 2006, numărul navelor şi capacitatea flotei finlandeze s-au redus pe toate segmentele, cu excepţia unuia singur. În comparaţie cu nivelul iniţial de la 1 ianuarie 2003, s-a înregistrat o reducere cu 17% în TB şi 11% în kW.

Suedia: În Suedia, aproximativ 40% din debarcări au avut loc pe coasta estică, dar, în ceea ce priveşte valoarea, 60% dintre acestea au avut loc pe coasta vestică, aproximativ 30% pe coasta sudică şi doar 10% pe coasta estică. Traulerele de pescuit pelagic cu o lungime mai mare de 24 de metri, traulerele de pescuit demersal cu o lungime mai mare de 12 metri şi navele de pescuit cu o lungime mai mică de 12 metri cu unelte de pescuit pasive sunt responsabile pentru o mare parte din valoarea totală a debarcărilor.

2.2. Impactul programelor de reducere a efortului de pescuit asupra capacităţii

Statele membre au prezentat diferite măsuri de refacere a stocurilor şi diferite programe de reducere a eforului de pescuit aplicabile pentru 2006. Acestea s-au referit în special la pescuitul în Kattegat, Marea Nordului şi Skagerrak, vestul Scoţiei, partea estică a Canalului Mânecii, Marea Irlandei, Golful Biscaya, Marea Cantabrică, vestul Peninsulei Iberice şi Marea Baltică. În general, rapoartele statelor membre nu indică în mod clar dacă programele de reducere a efortului de pescuit au constituit sau vor constitui un instrument eficace pentru realizarea unui echilibru durabil între capacitate şi resurse. Comisia consideră că rezultatele generale în ceea ce priveşte dimensiunile flotei sunt insuficiente şi trebuie întreprinse mai multe eforturi.

Belgia: Flota de pescuit a făcut obiectul programului din anexa II[7] şi a programului privind apele occidentale. Nu s-a depăşit numărul total de zile pe mare pentru întreaga flotă, deoarece anumite nave nu au utilizat integral numărul de zile pe mare alocate. Restricţia privind numărul de zile pe mare nu a avut drept rezultat o subexploatare a cotelor disponibile. Posibilităţile de pescuit pentru scoicile Saint-Jacques au fost epuizate aproape integral. Cu toate acestea, în zona ICES VIII, efortul de pescuit alocat s-a dovedit a fi insuficient, astfel că a fost necesar un schimb important de cote cu Ţările de Jos.

Danemarca: În temeiul anexei II, numărul de nave s-a redus cu 149 în cadrul planului de refacere a stocurilor de cod, ceea ce reprezintă 3 676 TB sau 4% din capacitatea totală. În decursul anului 2006, 652 de nave au derulat activităţi de pescuit utilizând unelte care fac obiectul regulamentului privind numărul de zile pe mare, în comparaţie cu 697 de nave în 2005, ceea ce reprezintă o reducere cu 6%. În 2006, s-au utilizat 61 062 de zile pe mare, în comparaţie cu 71 701 în 2005, ceea ce reprezintă o reducere cu 15%. În ceea ce priveşte numărul total de kW-zile, reducerea a fost de 15%.

Germania: La fel ca în 2005, programele de reducere a efortului de pescuit au avut un impact minor asupra flotei, în special în Marea Baltică. Nu sunt disponibile cifre în acest sens.

Estonia: În 2005 şi 2006, capacitatea flotei s-a redus cu 17%. În 2006, activităţile de modernizare a navelor s-au intensificat, iar presiunea exercitată asupra resurselor halieutice nu pare să fi crescut.

Grecia: Capacitatea de pescuit s-a stabilizat prin acordarea licenţelor profesionale de pescuit doar în cazurile de reînnoire a flotei. Au fost introduse diverse măsuri naţionale pentru gestionarea efortului de pescuit, cum sunt limitările pentru tipurile şi caracteristicile navelor şi ale uneltelor de pescuit, prohibiţii pentru anumite perioade şi unelte de pescuit, precum şi impunerea unor distanţe şi adâncimi minime dincolo de care este permis pescuitul.

Spania: Flota a fost afectată de măsurile de reducere a efortului de pescuit pentru speciile de adâncime şi pentru Merluccius australis şi langustină (anexa IIB). Au fost adoptate, de asemenea, la nivel naţional, planuri de gestionare pentru Marea Mediterană, golful Gadiz şi zona insulelor Canare. Totuşi, raportul nu explică în ce măsură reducerea permanentă a capacităţii cu aproximativ 100 de nave şi 12 000 TB, prin intermediul unui ajutor public, este legată de aceste măsuri de reducere a efortului de pescuit.

Franţa: În 2006, reducerea capacităţii flotei prin intermediul unui ajutor public a însemnat retragerea a 85 de nave şi 6 162 TB, în principal ca urmare a măsurilor de reducere a efortului de pescuit în cazul codului, Merluccius australis şi a limbii-de-mare. Flota de traulere care opera în apele Mediteranei s-a redus cu 21 de nave sau 1 800 TB, deşi raportul nu indică că aceasta ar fi rezultatul măsurilor de reducere a efortului de pescuit.

Irlanda: Activităţile de pescuit care fac obiectul planului de refacere a stocurilor (zonele ICES VIa şi VIIa) au caracteristici foarte variate. De aceea, este dificil de evaluat impactul reducerii efortului de pescuit. Dezafectarea în 2005, în cadrul programului privind apele occidentale, a navelor de pescuit scoici Saint-Jacques a avut drept rezultat un echilibru mai stabil între capacitatea şi efortul de pescuit alocat.

Italia: Deşi nu există niciun program obligatoriu de gestionare a efortului de pescuit pentru flota italiană, Italia a raportat o reducere graduală a efortului de pescuit, atât în ceea ce priveşte capacitatea, cât şi activitatea, ceea ce a dus la o creştere a capturilor per unitate de efort. Evoluţia pozitivă a debarcărilor per navă a fost însoţită de o creştere mai mult decât proporţională a cifrei de afaceri per navă, datorită creşterii preţurilor de producţie.

Cipru: Navele de pescuit cipriote nu fac obiectul niciunui program obligatoriu de reducere a efortului de pescuit. Programul de dezafectare menţionat anterior nu este, prin urmare, legat de măsurile de limitare a efortului de pescuit introduse de responsabilii cu acest sector.

Letonia: În 2006, singurul program de reducere a efortului de pescuit a fost un program de dezafectare finanţat prin ajutor public acordat de IFOP. Începând cu 1 mai 2004, dată la care a început aplicarea programului de dezafectare, au fost retrase din cadrul flotei 59 de nave destinate, în principal, pescuitului de cod în Marea Baltică. Letonia are programată o reducere în continuare a capacităţii flotei sale de pescuit prin dezafectarea a 133 de nave în următorii ani.

Lituania: Pentru a echilibra efortul de pescuit şi pentru a adapta capacitatea de pescuit la stocurile de peşti disponibile, autorităţile au continuat să retragă permanent din activitate anumite nave de pescuit.

Malta: În decursul anului 2006, trei nave şi-au încetat activitatea de pescuit, iar efortul de pescuit aferent acestora nu a fost înlocuit. Cu toate acestea, impactul asupra capacităţii totale de pescuit a fost minim.

Ţările de Jos: Flota face obiectul limitării numărului de zile pe mare în Marea Nordului (programul din anexa II). Numărul de zile pe mare s-a redus cu 8% în raport cu 2005. În aplicarea anexei IIa, Ţările de Jos au optat pentru cea mai mare flexibilitate posibilă în limitele stabilite: s-a permis transferul de zile între nave şi transferul de la o perioadă de gestionare la alta.

Polonia: Ca urmare a programului de reducere a efortului de pescuit, numărul de zile în care flota din Marea Baltică a derulat activităţi de pescuit în 2006 s-a redus cu până la 36% în raport cu 2004 şi cu până la 70% în cazul cuterelor cu lungimea de 24-25 de metri. În perioada 2004-2006, numărul de zile petrecute pe mare de către navele de pescuit cod s-a redus cu aproximativ 30%.

Portugalia: Planul de refacere a stocurilor de Merluccius australis şi langustină (anexa IIB la Regulamentul TAC) nu a avut drept rezultat nicio reducere suplimentară a capacităţii flotei destinate pescuitului acestor specii. Ca urmare a planului de refacere a stocurilor de halibut negru (NAFO), s-a redus numărul de licenţe, dar, din moment ce navele au fost redirecţionate spre alte activităţi de pescuit, nu a fost nevoie de o reducere a capacităţii. Restricţiile privind pescuitul de sardine rămân în vigoare, în conformitate cu planul naţional de refacere a acestor stocuri.

Slovenia: Flota de pescuit nu este pe deplin în echilibru cu resursele halieutice disponibile în apele teritoriale, unde desfăşoară activităţi de pescuit majoritatea navelor.

Finlanda: Dimensiunile flotei de pescuit s-au redus treptat în ultimii ani. Din cauza supracapacităţii în cazul pescuitului de hering şi şprot şi ca urmare a interzicerii setcilor în derivă în Marea Baltică şi a „Decretului privind somonul” pentru reglementarea pescuitului de somon, a fost pus în aplicare un program special de dezafectare aferent perioadei 2004-2006. A fost retrasă o capacitate totală de 1 378 TB şi 6 025 kW prin intermediul unui ajutor public. Per ansamblu, efortul total exercitat de flotă urmează o tendinţă ascendentă, chiar dacă capacitatea flotei a scăzut în ultimii ani.

Suedia: Flota intră sub incidenţa anexei IIA, iar efortul de pescuit s-a redus progresiv ca urmare a reducerii TAC şi a numărului de zile pe mare. Normele naţionale care impun restricţii pentru pescuitul de coastă şi introducerea traulerelor obligatorii pentru selecţia în funcţie de dimensiuni a capturii au redus şi mai mult efortul de pescuit. Numărul de zile pe mare permise pentru pescuitul de cod în Marea Baltică s-a redus, ceea ce a determinat, de asemenea, o reducere a efortului de pescuit. În 2006, numărul navelor de pescuit care utilizează setci în derivă a scăzut de la 53 la 35, iar proprietarii acestora au beneficiat de un ajutor temporar mai important pentru dezafectarea lor. Cu toate acestea, doar două nave au fost dezafectate în 2006.

2.3. Respectarea regimurilor de intrare/ieşire şi a nivelurilor de referinţă

Conform datelor RFC (registrul flotei comunitare) disponibile la 23 octombrie 2006, aproape toate statele membre s-au încadrat în limitele maxime de capacitate a flotei până la sfârşitul anului 2006. Deşi unele state membre au depăşit uşor plafoanele de intrare/ieşire în 2006, la fel ca în anii precedenţi (a se vedea secţiunea 3.1), capacitatea flotei comunitare are o tendinţă descendentă constantă. Toate statele membre în cauză au respectat nivelurile de referinţă stabilite pentru flota continentală.

2.4. Puncte forte şi puncte slabe ale sistemelor de gestionare a flotelor

Principalul punct forte subliniat de multe state membre este că regimul de intrare/ieşire şi plafoanele maxime pentru capacitatea flotei au fost respectate cu stricteţe de sistemele naţionale de gestionare a pescuitului. De asemenea, o serie de state membre au indicat că actualul program de reducere a efortului de pescuit a contribuit la realizarea unui mai mare echilibru între efortul de pescuit şi resursele disponibile. În mod natural, reducerea capacităţii de pescuit a dus la reducerea presiunii exercitate de activitatea de pescuit. Majoritatea statelor membre a subliniat, de asemenea, importanţa diferitelor planuri de gestionare şi refacere a stocurilor puse în aplicare, inclusiv o mai bună gestionare a licenţelor de pescuit şi o monitorizare mai atentă a alocării cotelor.

La sfârşitul anului 2006, majoritatea statelor membre dispunea de sisteme informatice integrate pentru gestionarea activităţii de pescuit, constând din diverse subaplicaţii ale programelor informatice (registrul flotelor, gestionarea capacităţii, licenţe, jurnale de bord, debarcări, înregistrări ale vânzărilor, VMS-sisteme de monitorizare prin satelit a navei, cote, raportări ale capturilor etc.). În majoritatea cazurilor, aceste sisteme informatice leagă între ele diverse organisme administrative, precum şi organismele administrative centrale cu cele locale, reprezentând un aport considerabil pentru administraţiile naţionale responsabile cu gestionarea flotei.

Totuşi, unele state membre au subliniat faptul că există încă dificultăţi în ceea ce priveşte resursele umane şi financiare pentru gestionarea flotei de pescuit. De asemenea, unele state membre au admis faptul că gestionarea şi asistenţa acordată pescuitului la scară redusă ar trebui îmbunătăţite.

3. RESPECTAREA NORMELOR DE GESTIONARE A CAPACITăţII DE PESCUIT. REZULTATE GENERALE

3.1. Rezultate pentru flota continentală (cu excepţia navelor înregistrate în regiunile ultraperiferice)

Conform registrului flotei comunitare, în perioada 2003-2006, capacitatea totală a flotei comunitare s-a redus cu 217 000 TB şi 773 000 kW, ceea ce înseamnă o reducere netă cu aproximativ 10%. Contribuţia flotei UE-15 la această reducere a fost de 167 000 TB şi 645 000 kW, în comparaţie cu 51 000 TB şi 128 000 kW, reprezentând contribuţia flotei UE-10. În termeni relativi, reducerea flotei UE-10 începând cu momentul aderării a fost mai importantă decât reducerea flotei UE-15 în perioada 2003-2006 (23% în raport cu 9%, atât ca tonaj, cât şi ca putere a motorului).

În perioada 2003-2006, au fost retrase din flota comunitară (cu excepţia regiunilor ultraperiferice) aproximativ 173 000 TB şi 560 000 kW prin intermediul unor ajutoare publice, din care 40 000 TB şi 127 000 kW au fost retrase în 2006.

Per ansamblu, reducerea netă a flotei comunitare pare încă insuficientă, având în vedere progresele tehnologice constante care neutralizează efectele reducerii capacităţii, precum şi starea precară a majorităţii zonelor de pescuit comunitare, în special în ceea ce priveşte speciile demersale, acestea din urmă necesitând o reducere drastică a efortului de pescuit.

Tabelele 1 şi 2 din anexa la prezentul raport prezintă o sinteză a respectării de către statele membre a regimurilor de intrare/ieşire şi a nivelurilor de referinţă la 31 decembrie 2006. Majoritatea statelor membre au respectat aceste norme. Totuşi, conform datelor registrului flotei comunitare, Spania a depăşit plafonul de intrare/ieşire pentru tonaj cu 1,66%, deşi cifrele furnizate în raportul anual al Spaniei indică faptul că flota spaniolă a respectat plafonul de tonaj. Flota franceză a înregistrat o depăşire a plafonului de tonaj cu 0,21%.

Informaţii detaliate (tabele şi grafice) privind tendinţele capacităţii flotelor statelor membre sunt disponibile pe site-ul web Europa[8]. Acestea permit verificarea respectării de către statele membre a limitărilor de capacitate pentru întreaga perioadă cuprinsă între 1 ianuarie 2003 şi 31 decembrie 2006. Cifrele indică faptul că Franţa şi Italia au depăşit plafonul de TB în perioada de referinţă menţionată mai sus. S-a înregistrat o uşoară depăşire a plafonului pentru puterea motorului în cazul Danemarcei şi al Greciei.

În iulie 2007, Consiliul a adoptat o modificare a dispoziţiilor privind gestionarea flotei, ceea ce permite statelor membre, începând cu 1 ianuarie 2007, să realoce 4% din capacitatea retrasă prin intermediul unor ajutoare publice în vederea îmbunătăţirii siguranţei la bordul navei, a condiţiilor de muncă, a igienei şi a calităţii produselor. Modificarea a inclus şi posibilitatea de realocare, în vederea îmbunătăţirii aspectelor menţionate mai sus, a 4% din tonajul anual mediu retras prin intermediul ajutoarelor publice între 1 ianuarie 2003 şi 31 decembrie 2006, pentru statele membre care făceau parte din Comunitate la 1 ianuarie 2003, şi între 1 mai 2004 şi 31 decembrie 2006, pentru statele membre care au aderat la 1 mai 2004. Normele de punere în aplicare a acestor dispoziţii, sub forma unei modificări aduse Regulamentului 1438/2003 al Comisiei, sunt în curs de elaborare de către Comisie la momentul redactării prezentului raport.

3.2. Rezultate pentru flotele înregistrate în regiunile ultraperiferice

Capacitatea flotelor înregistrate în regiunile ultraperiferice şi evoluţia acesteia în perioada 1 ianuarie 2003-31 decembrie 2006 figurează în tabelul 4 din anexa la prezentul raport. Rezultatele arată faptul că flota înregistrată în regiunile ultraperiferice ale Spaniei şi Portugaliei s-a redus în mod considerabil, atât ca tonaj, cât şi ca putere a motorului. În departamentele franceze de peste mări, s-a înregistrat o uşoară reducere a numărului total de nave, o scădere a tonajului şi o creştere în ceea ce priveşte puterea motorului.

La sfârşitul anului 2006, la fel ca în anii precedenţi, trei din cele 17 segmente aferente regiunilor ultraperiferice au înregistrat depăşiri ale nivelurilor de referinţă. Segmentul 4FJ (nave cu lungimea mai mică de 12 metri) pentru departamentul Martinique a înregistrat o depăşire a nivelului de referinţă pentru puterea motorului cu 5 622 kW. Situaţia a fost aceeaşi şi în cazul segmentului 4K9 din Insulele Azore, unde nivelul de referinţă a fost depăşit cu 138 kW. Segmentul CA3 (nave cu lungimea mai mare de 12 metri, înmatriculate în insulele Canare şi care desfăşoară activităţi de pescuit în apele internaţionale şi ale ţărilor terţe) a înregistrat o depăşire a nivelului de referinţă pentru tonaj cu 795 TB.

4. CONCLUZIILE COMISIEI

Calitatea rapoartelor statelor membre s-a îmbunătăţit în mod constant de la prezentarea primului raport aferent anului 2003. Cu toate acestea, la fel ca în anii precedenţi, majoritatea rapoartelor statelor membre nu au descris flotele lor în raport cu activităţile de pescuit, astfel cum se prevede la articolul 13 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1438/2003 , de o manieră care să permită Comisiei să analizeze eforturile depuse pentru realizarea unui echilibru între capacitatea flotei de pescuit şi posibilităţile de pescuit existente, astfel cum se stipulează la articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 2371/2002. În schimb, statele membre au evidenţiat sistemele naţionale de gestionare a flotei puse în aplicare şi tendinţa capacităţii flotei în raport cu regimul de intrare/ieşire.

Toate părţile implicate (Comisia, statele membre, CSTEP şi Comitetul pentru pescuit al Parlamentului European) sunt de acord că calitatea rapoartelor anuale ale statelor membre ar trebui îmbunătăţită, ceea ce implică o definire mai detaliată a orientărilor pentru statele membre. În acest scop, Comisia a convocat un grup de lucru ad hoc în cadrul CSTEP care să elaboreze o metodologie armonizată pentru evaluarea echilibrului între capacitatea de pescuit şi posibilităţile de pescuit disponibile. Grupul s-a reunit la sfârşitul lunii octombrie 2007 şi este programată o nouă reuniune pentru începutul anului 2008. Această chestiune va rămâne, de asemenea, pe ordinea de zi a Comitetului pentru pescuit şi acvacultură.

În 2006, capacitatea flotei comunitare a continuat să se reducă încet dar constant, cu o rată anuală variind între 2% şi 3%. Figurile 3-5 din anexă indică faptul că aceasta este de fapt tendinţa din ultimii 15 ani. Această reducere pare destul de modestă în raport cu reducerile considerabile ale efortului de pescuit necesare pentru anumite stocuri de peşti, cu progresele tehnologice continue şi cu slabele performanţe economice ale unei mari părţi a flotei .

Per ansamblu, impactul măsurilor de reducere a efortului de pescuit asupra reducerii capacităţii a fost destul de scăzut. Aceasta înseamnă că metodologia adoptată odată cu reforma politicii comune în domeniul pescuitului, şi anume utilizarea gestionării efortului ca principală forţă motrice a adaptării flotei, nu a condus la rezultatele scontate. Aceasta se datorează, în parte, lipsei unor sisteme de gestionare a efortului pentru mai multe zone de pescuit sau ineficienţei celor existente (anexa II, apele occidentale, activităţile de pescuit de adâncime, anumite programe naţionale etc.). Politica comună în domeniul pescuitului poate aduce îmbunătăţiri în această privinţă şi se au deja în vedere viitoare propuneri în acest scop. Un alt punct important care trebuie subliniat este că statele membre ar trebui să ofere stimulente mai eficiente pentru ajustarea capacităţii. Programele operaţionale pentru perioada 2003-2006 derulate în cadrul Fondului european pentru pescuit oferă o ocazie unică de a facilita tranziţia spre o flotă comunitară mai eficientă din punct de vedere economic, ecologic şi social.

[1] Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului (JO L 358, 31.12.2002, pp. 59-80).

[2] Regulamentul (CE) nr. 1438/2003 al Comisiei (JO L 204, 12.8.2003, pp. 21-28).

[3] http://ec.europa.eu/fisheries/fleet/index.cfm?method=FM_Reporting.AnnualReport.

[4] Regulamentul (CE) nr. 26/2004 al Comisiei (JO L 5, 9.1.2004, pp. 25-35).

[5] În conformitate cu Politica comună în domeniul pescuitului adoptată în decembrie 2002, flotele de pescuit sunt gestionate în temeiul regulii generale conform căreia noua capacitate adăugată flotei, exprimată în tonaj şi putere, nu poate depăşi capacitatea celei retrase.

[6] Regulamentul (CE) nr. 1639/2001 al Comisiei (JO L 222, 17.8.2001, pp. 53-115).

[7] Regulamentul (CE) nr. 51/2006 al Consiliului (JO L 1, 20.1.2006, pp. 1-183).

[8] http://ec.europa.eu/fisheries/fleet/index.cfm?method=FM_Reporting.AnnualReport.