Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI privind atribuirea contractelor de concesiune /* COM/2011/0897 final - 2011/0437 (COD) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII Comisia și-a anunțat intenția de a adopta o inițiativă legislativă privind concesiunile în comunicarea sa Actul privind piața unică - Douăsprezece pârghii pentru stimularea creșterii și întărirea încrederii din 13 aprilie 2011. Atribuirea concesiunilor de lucrări face în prezent obiectul unui număr limitat de prevederi ale legislației secundare, în timp ce concesiunile de servicii sunt acoperite doar de principiile generale ale TFUE. Această lacună antrenează perturbări grave pe piața internă, în special prin faptul că limitează accesul întreprinderilor europene, mai ales al celor mici și mijlocii, la oportunitățile de afaceri oferite de contractele de concesiune. Această lipsă de certitudine juridică conduce, de asemenea, la ineficiențe. Prezenta inițiativă are ca scop reducerea incertitudinii care înconjoară atribuirea contractelor de concesiune, în folosul autorităților publice și al operatorilor economici. Legislația UE nu restrânge libertatea unei autorități sau a unei entități contractante de a îndeplini sarcinile de interes public care îi revin prin utilizarea resurselor proprii, însă în cazul în care o autoritate contractantă decide să facă apel la o entitate externă pentru îndeplinirea unor asemenea sarcini, trebuie să li se acorde acces efectiv la piață tuturor operatorilor economici din UE. În contextul constrângerilor bugetare și al dificultăților economice grave din multe state membre ale UE, alocarea eficientă a fondurilor publice reprezintă o preocupare deosebită. Un cadru juridic adecvat privind atribuirea contractelor de concesiune ar favoriza investițiile publice și private în infrastructură și în servicii strategice, la cel mai bun raport calitate-preț. Potențialul unei inițiative legislative privind contractele de concesiune de a crea un cadru de sprijin al PPP-urilor la nivelul UE a fost identificat de Comisie în comunicarea sa din 2009 privind Mobilizarea investițiilor private și publice în vederea relansării economice și realizării unei transformări structurale pe termen lung: dezvoltarea parteneriatelor public-privat. Acest proiect este înaintat împreună cu revizuirea directivelor privind achizițiile publice[1] și va conduce la adoptarea unui instrument juridic separat de reglementare a modului de atribuire a concesiunilor care, împreună cu cele două propuneri de revizuire a directivelor privind achizițiile publice (2004/17/CE și 2004/18/CE), vizează crearea unui cadru juridic modern privind achizițiile publice. 2. CONSULTAREA PĂRȚILOR INTERESATE ȘI EVALUAREA IMPACTULUI În perioada 12 mai - 9 iulie 2010 Comisia a realizat o consultare publică on-line deschisă publicului larg. În perioada 5 august - 30 septembrie 2010 a fost derulată o altă consultare publică orientată către mediul de afaceri, partenerii sociali și entitățile contractante. Consultările au confirmat faptul că lipsa certitudinii juridice a cauzat probleme și au demonstrat obstacolele cu care se confruntă întreprinderile în ceea ce privește accesul pe piață. De asemenea, au sugerat că ar trebui întreprinse acțiuni adecvate la nivelul UE. Rezultatele pot fi consultate la adresa http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2010/concessions_en.htm Aceste concluzii au fost coroborate de o serie de întâlniri bilaterale cu reprezentanții statelor membre, la nivel local, cu întreprinderi din sectoarele vizate și cu asociații profesionale. Informațiile colectate pe parcursul consultărilor au fost incluse în Raportul privind evaluarea impactului, care a fost analizat și acceptat de către Comitetul de evaluare a impactului la 21 martie 2011. Comitetul de evaluare a impactului a formulat recomandări privind furnizarea, în special, a unor elemente de probă suplimentare referitoare la magnitudinea problemelor, la consecințele perturbărilor constatate, la diferențele de tratament dintre contractele publice și concesiuni și la consolidarea analizei impactului și a comparației dintre opțiuni. Recomandările respective au fost luate în considerare în versiunea retransmisă a evaluării impactului. Avizele Comitetului de evaluare a impactului asupra raportului au fost publicate împreună cu prezenta propunere, raportul final de evaluare a impactului și rezumatul acestuia. Raportul a confirmat faptul că este nevoie de legislație nouă. De asemenea, a constatat că operatorii economici se confruntă cu condiții de concurență inechitabile, ceea ce îi face adesea să rateze oportunități de afaceri. Această situație antrenează costuri și este în detrimentul concurenților din alte state membre, al autorităților și al entităților contractante și al consumatorilor. Mai mult, atât definiția concesiunilor cât și conținutul exact al obligațiilor de transparență și de nediscriminare care rezultă din tratat rămân neclare. Incertitudinea juridică rezultată sporește riscul anulării sau rezilierii premature a contractelor atribuite ilegal și descurajează, în ultimă instanță, autoritățile de la utilizarea concesiunilor în situații în care acest tip de contract ar constitui o soluție bună. Chiar dacă statele membre ar adopta acte normative prin care să creeze un cadru juridic bazat pe principiile Tratatului, incertitudinea juridică legată de interpretarea dată acestor principii de legiuitorii naționali și disparitățile importante dintre legile diferitelor state membre s-ar menține. În anumite cazuri, lipsa totală de legislație națională a fost menționată printre cauzele atribuirii directe a contractelor, cu riscurile de abuz sau chiar de corupție pe care le presupune aceasta. Soluția optimă identificată a fost legislația bazată pe prevederile actuale privind concesiunile de lucrări publice, adaptată corespunzător și completată cu anumite prevederi specifice. O abordare mai restrictivă ar fi extinderea prevederilor aplicabile în domeniul contractelor publice și în domeniul concesiunilor. Această abordare a fost considerată contraproductivă, deoarece ar putea descuraja autoritățile contractante de la utilizarea concesiunilor. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII · Temei juridic Propunerea se întemeiază pe articolul 53 alineatul (1), articolul 62 și articolul 114 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE). · Principiul subsidiarității Principiul subsidiarității se aplică în măsura în care propunerea nu intră în sfera competenței exclusive a UE. Obiectivele propunerii nu pot fi realizate într-o măsură suficientă de statele membre din următoarele motive: Coordonarea procedurilor de achiziții publice care depășesc anumite praguri este un instrument important pentru completarea pieței interne în domeniul achizițiilor publice prin asigurarea unui acces efectiv și egal la contractele de concesiuni pentru operatorii economici din întreaga piață unică. Procedurile de achiziții la nivel european asigură transparența și caracterul obiectiv al achizițiilor publice, antrenând economii importante și rezultate mai bune ale procedurilor de achiziții, care se reflectă asupra autorităților din statele membre și, în ultimă instanță, asupra contribuabililor europeni. Acest obiectiv nu poate fi realizat în mod satisfăcător prin acțiunea statelor membre, deoarece această abordare ar duce în mod inevitabil la cerințe divergente și eventual la conflicte între regimurile procedurale, sporind astfel complexitatea juridică și creând obstacole nejustificate pentru activitățile transfrontaliere. Într-adevăr, până în prezent numeroase state membre nu au interpretat, clarificat sau implementat principiile relevante din Tratat privind transparența și tratamentul egal într-un mod care să asigure atribuirea corectă a contractelor de concesiuni. Incertitudinea juridică și închiderea piețelor care decurg de aici nu pot fi, probabil, înlăturate fără să se intervină la nivelul adecvat. Intervenția UE este, deci, necesară pentru a depăși barierele existente în calea unei piețe a concesiunilor la nivelul UE și pentru a asigura convergența și condiții echitabile de concurență, garantând în ultimă instanță libera circulație a mărfurilor și a serviciilor pe teritoriul tuturor celor 27 de state membre. Prin urmare, propunerea respectă principiul subsidiarității. · Principiul proporționalității Propunerea respectă principiul proporționalității deoarece nu depășește ceea ce este necesar în vederea atingerii obiectivului de a garanta buna funcționare a pieței interne prin stabilirea unor reguli limitate privind atribuirea concesiunilor. Evaluarea impactului a permis identificarea unei game de soluții. Acestea au fost apoi analizate pentru a determina dacă ar îndeplini în mod adecvat obiectivele legislației. Această analiză a arătat că obiectivele nu pot fi atinse prin intermediul politicii de sancționare a încălcărilor și nici prin alte instrumente nelegislative precum instrumentele juridice neobligatorii („soft law”). S-a constatat, de asemenea, că nici dispozițiile cele mai rudimentare, aplicabile în prezent în domeniul concesiunilor de lucrări publice, nu sunt adecvate, întrucât nu asigură suficientă certitudine juridică și nici nu asigură în mod corespunzător respectarea principiilor tratatului. Pe de altă parte, s-a considerat că o legislație mai detaliată, similară cu normele existente în domeniul atribuirii contractelor publice, ar depăși ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor. · Alegerea instrumentelor Deoarece propunerea se bazează pe articolul 53 alineatul (1), articolul 62 și articolul 114 din TFUE, utilizarea unui regulament care să se aplice atât achizițiilor de bunuri, cât și achizițiilor de servicii nu ar fi permisă de Tratat. Prin urmare, instrumentul propus este o directivă. Opțiunile nelegislative au fost eliminate din motivele expuse în detaliu în evaluarea impactului. 4. Implicațiile bugetare Propunerea nu are implicații bugetare. 5. Informații suplimentare · Clauza de reexaminare / revizuire / încetare de drept a efectelor juridice Propunerea conține o clauză de reexaminare privind efectele economice asupra pieței interne, rezultate în urma aplicării pragurilor stabilite la articolul 5. · Explicarea detaliată a propunerii Se preconizează că propunerea de directivă va garanta transparența, echitatea și certitudinea juridică la atribuirea contractelor de concesiune, contribuind în acest fel la îmbunătățirea oportunităților de afaceri și, în ultimă instanță, la îmbunătățirea cantitativă și calitativă a lucrărilor și a serviciilor. Directiva se va aplica în cazul contractelor de concesiune atribuite după intrarea sa în vigoare. Această prevedere este conformă cu hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene privind modificarea contractelor (fără a aduce atingere dispozițiilor temporare care s-ar putea dovedi strict necesare pentru a asigura continuitatea furnizării serviciului până la atribuirea unui nou contract de concesiune). Se preconizează că avantajele menționate mai sus vor fi obținute datorită unor cerințe și clarificări procedurale aplicabile în domeniul atribuirii de concesiuni, care urmăresc două obiective majore: sporirea certitudinii juridice și facilitarea accesului la piețele concesiunilor pentru toate întreprinderile europene. Certitudinea juridică Principalul obiectiv al directivei este de a asigura claritatea cadrului juridic aplicabil în domeniul atribuirii concesiunilor, însă un alt obiectiv este acela de a delimita exact domeniul de aplicare al acestui cadru. Obligațiile specifice în domeniul concesiunilor vor spori certitudinea juridică, pe de o parte, prin punerea la dispoziția autorităților contractante și a entităților contractante a unor reguli clare, formulate pe baza principiilor Tratatului, privind atribuirea concesiunilor și, pe de altă parte, prin acordarea unor garanții fundamentale operatorilor economici cu privire la procedura de atribuire. Definiție: prezenta propunere de directivă privind atribuirea contractelor de concesiune definește mai precis contractele de concesiune cu privire la noțiunea de risc operațional. Propunerea precizează clar ce tipuri de risc trebuie considerate riscuri operaționale și cum trebuie definit riscul semnificativ. De asemenea, face referire la durata maximă a concesiunilor. Includerea obligațiilor din tratat în legislația secundară: propunerea extinde majoritatea obligațiilor care se aplică în prezent la atribuirea concesiunilor de lucrări publice la toate concesiunile de servicii. De asemenea, stabilește o serie de cerințe mai concrete și mai precise, aplicabile în diferite etape ale procesului de atribuire pe baza principiilor Tratatului, conform interpretării date în jurisprudența Curții de Justiție a Uniunii Europene. Mai mult, extinde aplicarea legislației secundare la atribuirea contractelor de concesiune din sectorul utilităților publice, care nu sunt supuse în prezent unor asemenea prevederi. Cooperarea public-public: Există un nivel considerabil de incertitudine juridică cu privire la măsura în care cooperarea între autoritățile publice trebuie să facă obiectul normelor privind achizițiile publice. Jurisprudența relevantă a Curții de Justiție a Uniunii Europene face obiectul unor interpretări diferite de la un stat membru la altul și chiar de la o autoritate contractantă la alta. Așadar, prezenta propunere precizează cazurile în care contractele încheiate între autoritățile contractante nu fac obiectul normelor privind atribuirea concesiunilor. Această clarificare este condusă de principiile stabilite în jurisprudența relevantă a Curții de Justiție. Modificări: Modificarea concesiunilor aflate în curs de derulare a devenit un aspect din ce în ce mai problematic și mai relevant pentru practicieni. O dispoziție specifică privind modificarea concesiunilor include soluțiile de bază care se regăsesc în jurisprudență și oferă o soluție pragmatică pentru soluționarea situațiilor neprevăzute care necesită modificarea unui contract de achiziții publice în perioada sa de valabilitate. Îmbunătățirea accesului la piețele concesiunilor Propunerea prevede o îmbunătățire fundamentală a accesului operatorilor economici la piețele concesiunilor. Prevederile sunt concepute în principal în scopul îmbunătățirii transparenței și a echității procedurilor de atribuire prin restrângerea caracterului arbitrar al deciziilor autorităților contractante și ale entităților contractante privind aspecte precum perioada ante și post-publicare, garanțiile procedurale, criteriile de selecție și de atribuire și termenele impuse ofertanților. Mai mult, se prevede îmbunătățirea accesului la justiție pentru a preveni sau a soluționa încălcarea dispozițiilor respective. Publicarea în Jurnalul Oficial: Pentru a asigura transparența și egalitatea de tratament pentru toți operatorii economici, prezenta propunere prevede publicarea obligatorie a contractelor de concesiune cu o valoare egală sau mai mare cu 5 000 000 EUR. Acest prag, care se aplică deja în domeniul concesiunilor de lucrări, a fost extins acum și în domeniul contractelor de servicii, ținând cont de consultările publice și de studiile efectuate de Comisie pe parcursul pregătirii prezentei propuneri. Scopul său este de a menține proporționalitatea eventualelor sarcini și costuri administrative suplimentare cu valoarea contractului și de a pune accentul pe contractele care prezintă un interes transfrontalier evident. Pragul se aplică la valoarea contractelor, calculată în funcție de metodologia stabilită în contract. În cazul serviciilor, această valoare reflectă valoarea globală estimată a tuturor serviciilor care urmează să fie furnizate de concesionar pe întreaga durată a concesiunii. Noile norme definesc și pachetul minim de informații care trebuie comunicate potențialilor ofertanți. Termene: Prezenta propunere stabilește și un termen minim de 52 de zile pentru manifestarea interesului într-o procedură de atribuire de concesiuni, așa cum este cazul în prezent pentru concesiunile de lucrări publice. S-a decis ca termenul pentru concesiuni să fie mai lung decât în cazul contractelor publice, dată fiind complexitatea mai mare care caracterizează în mod obișnuit aceste contracte. Criterii de selecție și de excludere: Propunerea prevede obligații legate de criteriile de selecție pe care trebuie să le aplice autoritățile contractante sau entitățile contractante la atribuirea concesiunilor. Aceste norme sunt mai puțin restrictive decât prevederile similare aplicabile în prezent contractelor de achiziții publice. Cu toate acestea, ele restrâng criteriile de selecție la cele legate de capacitatea economică, financiară și tehnică a ofertantului și limitează întinderea criteriilor de excludere acceptabile. Criterii de atribuire: Propunerea impune obligația de a aplica criterii obiective care au legătură cu obiectul concesiunii și care asigură respectarea principiilor de transparență, nediscriminare și egalitate de tratament și garantează faptul că ofertele sunt evaluate în condiții de concurență efectivă, permițând determinarea avantajului economic global obținut de autoritatea contractantă sau de entitatea contractantă. Aceste criterii, menite să prevină deciziile arbitrare luate de autoritățile contractante și de entitățile contractante, trebuie să fie publicate în prealabil și enumerate în ordinea descrescătoare a importanței. Dacă doresc, statele membre sau autoritățile contractante sau entitățile contractante pot prevedea sau aplica la atribuirea concesiunilor și „criteriul ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic”. Garanții procedurale: Spre deosebire de directivele privind achizițiile publice, normele propuse nu includ un ansamblu fix de proceduri de atribuire. Această soluție le permite autorităților contractante și entităților contractante să urmărească proceduri mai flexibile la atribuirea concesiunilor, reflectând, în special, tradițiile juridice naționale și permițând organizarea procesului de atribuire în modul cel mai eficient. Totuși, propunerea stabilește o serie de garanții procedurale clare, aplicabile la atribuirea concesiunilor, în special pe parcursul negocierilor. Aceste garanții procedurale vizează asigurarea echității și a transparenței procesului. Căi de atac: Prezenta propunere prevede extinderea sferei de aplicare a directivelor privind căile de atac (Directivele 89/665/CCE și 92/13/CE, astfel cum au fost modificate prin Directiva 2007/66/CE) la toate contractele de concesiune care depășesc pragul, în vederea asigurării unor modalități efective de a contesta în justiție decizia de atribuire și a unor standarde juridice minime pe care autoritățile sau entitățile contractante să fie obligate să le respecte. 2011/0437 (COD) Propunere de DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI privind atribuirea contractelor de concesiune (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 53 alineatul (1), articolul 62 și articolul 114, având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European[2], având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[3], hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: (1) Absența unor norme clare la nivelul Uniunii care să reglementeze atribuirea contractelor de concesiune antrenează incertitudine juridică și obstacole în calea liberei circulații a serviciilor și perturbă funcționarea pieței interne. Ca urmare, operatorii economici, în special întreprinderile mici și mijlocii (IMM-urile), sunt privați de drepturile lor pe piața internă și ratează oportunități de afaceri importante, în timp ce autoritățile publice se pot găsi în situația de a nu identifica utilizarea optimă a banilor publici, astfel încât cetățenii UE să beneficieze de servicii de calitate la cele mai bune prețuri. Un cadru adecvat de reglementare a atribuirii concesiunilor ar asigura accesul efectiv și nediscriminatoriu pe piață al tuturor operatorilor economici din Uniune, precum și certitudinea juridică, favorizând investițiile publice în infrastructuri și servicii strategice pentru cetățeni. (2) Achizițiile publice joacă un rol cheie în Strategia Europa 2020[4], reprezentând unul dintre instrumentele de piață care trebuie utilizate pentru realizarea unei creșteri inteligente, durabile și favorabile incluziunii, asigurând în același timp o utilizare cât mai eficientă a fondurilor publice. Atribuirea concesiunilor de lucrări intră în prezent sub incidența normelor de bază prevăzute în Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii, în timp ce atribuirea concesiunilor de servicii care prezintă interes transfrontalier intră sub incidența principiilor Tratatului, în special principiul liberei circulații a mărfurilor, a liberei stabilire și a libertății de a presta servicii, precum și a principiilor care decurg din acestea, precum egalitatea de tratament, nediscriminarea, recunoașterea reciprocă, proporționalitatea și transparența. Există un risc de incertitudine juridică legat de diferitele interpretări date de legiuitorii naționali principiilor Tratatului, precum și riscul unor disparități vaste între legislațiile diferitelor state membre. Existența unor asemenea riscuri a fost confirmată de jurisprudența cuprinzătoare a Curții de Justiție a Uniunii Europene, care însă a abordat doar parțial anumite aspecte ale atribuirii contractelor de concesiune. Prin urmare, în vederea eliminării perturbărilor care persistă pe piața internă, la nivelul Uniunii este necesară o concretizare uniformă a principiilor Tratatului în toate statele membre și eliminarea discrepanțelor în ceea ce privește interpretarea acestora. (3) Prezenta directivă nu trebuie să afecteze în niciun fel libertatea statelor membre sau a autorităților publice de a decide asupra furnizării directe a lucrărilor sau a serviciilor către public sau asupra externalizării acestora către terțe părți. Statele membre sau autoritățile publice trebuie să aibă în continuare libertatea de a defini caracteristicile serviciului care trebuie furnizat, inclusiv eventualele condiții referitoare la calitatea sau la prețul serviciilor, în vederea urmăririi obiectivelor de politică publică ale acestora. (4) În cazul concesiunilor care depășesc o anumită valoare, este oportună asigurarea unei minime coordonări a procedurilor naționale pentru acordarea unor astfel de contracte pe baza principiilor tratatului, în vederea garantării deschiderii către concurență a pieței concesiunilor și a unei certitudini juridice adecvate. Prevederile de coordonare respective nu trebuie să depășească ceea ce este necesar în vederea obiectivelor sus-menționate. Cu toate acestea, trebuie să li se permită statelor membre să completeze și să dezvolte aceste prevederi dacă consideră că este necesar, în special pentru a asigura o mai bună respectare a principiilor de mai sus. (5) Trebuie introduse, de asemenea, anumite prevederi de coordonare pentru atribuirea concesiunilor de lucrări și de servicii din sectorul apei, al energiei, al transporturilor și al serviciilor poștale, având în vedere faptul că autoritățile naționale ar putea influența comportamentul entităților care își desfășoară activitatea în aceste sectoare, datorită existenței unor drepturi speciale sau exclusive acordate de statele membre în ceea ce privește livrarea, furnizarea sau exploatarea de rețele în scopul prestării serviciilor în cauză. (6) Concesiunile sunt contracte cu titlu oneros, încheiate între unul sau mai mulți operatori economici și una sau mai multe autorități sau entități contractante, care au ca obiect achiziția de lucrări sau de servicii și în care contraprestația este reprezentată de dreptul de a exploata lucrările sau serviciile care fac obiectul contractului. Executarea acestor lucrări sau servicii intră sub incidența unor obligații specifice, definite de autoritatea sau de entitatea contractantă, care pot fi invocate în fața unei instanțe. Dimpotrivă, anumite acte ale statelor, cum sunt autorizațiile sau licențele prin care statul sau o autoritate publică stabilește condițiile pentru exercitarea unei activități economice, nu trebuie considerate concesiuni. Același lucru este valabil și în cazul acordurilor care au ca obiect dreptul unui operator economic de a exploata anumite domenii sau resurse publice, cum sunt contractele de leasing de terenuri prin care statul sau autoritatea sau entitatea contractantă stabilește doar condiții generale pentru utilizarea acestora, fără însă să achiziționeze lucrări sau servicii specifice. (7) Dificultățile legate de interpretarea conceptelor de concesiune și de contract de achiziții publice au constituit o sursă constantă de incertitudine juridică printre părțile interesate și au condus la numeroase hotărâri ale Curții de Justiție a Uniunii Europene pe această temă. Așadar, definiția concesiunii trebuie clarificată, în special în ceea ce privește conceptul de risc operațional semnificativ. Principala caracteristică a unei concesiuni, și anume dreptul de a exploata lucrări sau servicii, implică întotdeauna transferul către concesionar a unui risc economic care presupune posibilitatea că acesta nu își va recupera investițiile efectuate și costurile suportate pentru exploatarea lucrărilor sau a serviciilor atribuite. Aplicarea de norme specifice care să reglementeze atribuirea concesiunilor nu s-ar justifica dacă autoritatea sau entitatea contractantă ar prelua riscul eventualelor pierderi suportate de contractant, garantându-i un venit minim, cel puțin egal cu costurile pe care trebuie să le acopere contractantul în legătură cu executarea contractului. În același timp, trebuie precizat că anumite aranjamente finanțate integral de o autoritate sau de o entitate contractantă trebuie să fie considerate concesiuni dacă recuperarea investițiilor și a costurilor suportate de operator pentru executarea lucrării sau prestarea serviciului depinde de cererea efectivă sau de disponibilitatea serviciului sau a activului. (8) Dacă o reglementare sectorială prevede să i se acorde concesionarului o garanție privind atingerea pragului de rentabilitate referitor la investițiile și costurile suportate pentru exploatarea contractului, un astfel de contract nu este considerat o concesiune în sensul prezentei directive. (9) Noțiunea de drepturi speciale sau exclusive este esențială pentru definirea domeniului de aplicare al prezentei directive, deoarece entitățile care nu sunt nici autorități contractante, în sensul articolului 4 alineatul (1) paragraful 1, și nici întreprinderi publice intră sub incidența prevederilor acesteia doar în măsura în care desfășoară una dintre activitățile reglementate în baza unor astfel de drepturi. Prin urmare, este necesar să se precizeze că drepturile care au fost acordate printr-o procedură bazată pe criterii obiective, în conformitate cu legislația Uniunii, și pentru care s-a asigurat o publicitate adecvată, nu constituie drepturi speciale sau exclusive în sensul prezentei directive. Această legislație trebuie să includă Directiva 98/30/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale[5], Directiva 96/92/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 decembrie 1996 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică[6], Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului[7], Directiva 94/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 mai 1994 privind condițiile de acordare și folosire a autorizațiilor de prospectare, explorare și extracție a hidrocarburilor[8] și Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1191/69 și (CEE) nr. 1107/70 ale Consiliului[9]. Formele tot mai diverse ale acțiunii publice au făcut necesară definirea mai clară a noțiunii de achiziție publică însăși. Normele Uniunii în materie de concesiuni se referă la achiziția de lucrări sau de servicii în schimbul unei contraprestații reprezentate de exploatarea respectivelor lucrări sau servicii. Noțiunea de achiziție trebuie interpretată în sens larg, ca obținerea beneficiilor lucrărilor sau ale serviciilor în cauză, fără a implica în toate cazurile un transfer de proprietate către autoritățile contractante sau entitățile contractante. Mai mult, simpla finanțare a unei activități, care este adesea legată de obligația de a rambursa sumele primite în cazul în care acestea nu sunt utilizate în scopurile cărora le sunt destinate, nu intră, în general, sub incidența prezentei directive. (10) În plus, s-a dovedit necesar să se clarifice înțelesul achiziției unice, în sensul că trebuie luată în considerare valoarea agregată a tuturor concesiunilor încheiate pentru această achiziție, în raport cu pragurile prevăzute în prezenta directivă, și că achiziția trebuie anunțată ca un tot, eventual împărțit în loturi. Conceptul de achiziție unică include toate achizițiile de bunuri, lucrări și servicii necesare pentru a realiza un anumit proiect. Pot indica existența unui singur proiect planificarea și proiectarea prealabilă de ansamblu efectuată de către autoritatea contractantă sau de entitatea contractantă, faptul că diferitele elemente achiziționate îndeplinesc o funcție tehnică și economică unică sau că sunt legate logic într-un alt mod (11) Pentru asigurarea unei deschideri reale a pieței și a unui echilibru just în aplicarea normelor privind concesiunile în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale, este necesar ca entitățile menționate să fie identificate în alt mod decât pe baza statutului lor juridic. Prin urmare, trebuie să se garanteze că nu se aduce atingere egalității de tratament între entitățile contractante din sectorul public și cele din sectorul privat. De asemenea, este necesar să se asigure, în conformitate cu articolul 345 din Tratat, că nu se aduce atingere normelor care reglementează regimul proprietății în statele membre. (12) Concesiunile pot fi atribuite de către entitățile contractante în scopul îndeplinirii cerințelor inerente mai multor activități și pot fi eventual supuse unor regimuri juridice diferite. Trebuie precizat faptul că regimul juridic aplicabil unei singure concesiuni destinate să acopere mai multe activități trebuie să facă obiectul normelor aplicabile activității pe care o vizează în principal. Determinarea activității pe care concesiunea o vizează în principal se poate baza pe analiza cerințelor pe care trebuie să le îndeplinească concesiunea respectivă, efectuată de entitatea contractantă în scopul estimării valorii concesiunii și al întocmirii documentelor de atribuire a concesiunii. În anumite cazuri poate fi imposibil, din punct de vedere obiectiv, să se determine care este activitatea pe care concesiunea o vizează în principal. Trebuie să se indice normele aplicabile în astfel de cazuri. (13) Trebuie excluse din sfera de aplicare a prezentei directive anumite concesiuni de servicii atribuite unui operator economic care este el însuși autoritate contractantă sau entitate contractantă pe baza unui drept exclusiv acordat operatorului în temeiul unui act legislativ sau administrativ național, publicat, și care i-a fost atribuit în conformitate cu Tratatul și cu legislația sectorială a Uniunii privind administrarea infrastructurilor de rețea legate de activitățile stabilite în anexa III, întrucât un asemenea drept exclusiv face imposibilă derularea unei proceduri competitive de atribuire. Prin derogare și fără a aduce atingere consecințelor juridice ale excluderii cu caracter general de la sfera de aplicare a prezentei directive, concesiunile, astfel cum sunt definite la articolul 8 alineatul (1), trebuie să facă obiectul unei obligații de publicare a anunțului de atribuire a concesiunii, în vederea asigurării unei transparențe minime, cu excepția situației în care legislația sectorială prevede condițiile referitoare la asigurarea transparenței. (14) Trebuie să se excludă anumite concesiuni de servicii și de lucrări atribuite unei întreprinderi afiliate entităților contractante, a cărei activitate principală este furnizarea unor astfel de servicii sau de lucrări grupului din care face parte, în loc ca acestea să fie comercializate pe piață. Este de asemenea oportun să se excludă anumite contracte de servicii și de lucrări atribuite de către o entitate contractantă unei asocieri în participație formate dintr-un număr de entități contractante în scopul desfășurării activităților reglementate de prezenta directivă și din care face parte acea entitate. Cu toate acestea, este oportun să se garanteze că această excludere nu perturbă concurența în avantajul întreprinderilor sau al asocierilor în participație care sunt afiliate cu entitățile contractante; este oportun să se prevadă un ansamblu corespunzător de norme, în special referitoare la limitele maxime ale părții din cifra de afaceri pe care întreprinderile o pot realiza pe piață și dincolo de care pierd posibilitatea de a li se atribui concesiuni fără invitarea la o procedură competitivă de ofertare, precum și referitoare la componența asocierilor în participație și stabilitatea raporturilor dintre acestea și entitățile contractante care le compun. (15) Prezenta directivă nu trebuie să se aplice în cazul concesiunilor atribuite de entități contractante și care vizează să permită executarea unei activități menționate în anexa III dacă, în statul membru în care se desfășoară activitatea respectivă, aceasta este expusă direct concurenței pe piețe la care accesul nu este limitat, conform constatărilor efectuate în urma unei proceduri prevăzute în acest sens în conformitate cu articolul 27 și articolul 28 din Directiva [în prezent 2004/17/CE]. Această procedură trebuie să asigure certitudine juridică pentru entitățile vizate, precum și un proces decizional corespunzător, garantând, într-un termen scurt, aplicarea uniformă a legislației Uniunii în acest domeniu. (16) Prezenta directivă nu se aplică în cazul concesiunilor atribuite de către organizații internaționale în nume propriu și pe cont propriu. Este necesar însă să se precizeze în ce măsură este oportun ca prezenta directivă să se aplice în cazul atribuirii de concesiuni reglementate de norme internaționale specifice. (17) Există un nivel considerabil de incertitudine juridică cu privire la măsura în care cooperarea între autoritățile publice trebuie să facă obiectul normelor privind atribuirea concesiunilor. Jurisprudența relevantă a Curții de Justiție a Uniunii Europene face obiectul unor interpretări diferite de la un stat membru la altul și chiar de la o autoritate sau entitate contractantă la alta. Prin urmare, este necesar să se clarifice cazurile în care concesiunile încheiate între astfel de autorități nu sunt supuse aplicării normelor privind atribuirea concesiunilor publice. Această clarificare trebuie să fie condusă de principiile stabilite în jurisprudența relevantă a Curții de Justiție. Simplul fapt că părțile la un acord sunt, ele însele, autorități contractante sau entități contractante în sensul articolului 4 alineatul (1) paragraful 1 nu exclude în sine aplicarea normelor privind atribuirea concesiunilor. Aplicarea normelor privind atribuirea concesiunilor nu trebuie însă să interfereze cu libertatea autorităților publice de a decide cu privire la organizarea modului în care își îndeplinesc misiunea de serviciu public. Concesiunile atribuite unor entități controlate sau cooperarea pentru realizarea în comun a misiunilor de serviciu public ale autorităților sau entităților contractante participante trebuie scutite așadar de aplicarea normelor dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute în prezenta directivă. Prezenta directivă trebuie să aibă obiectivul de a garanta că situațiile de cooperare public-public scutite nu cauzează o denaturare a concurenței în raport cu operatorii economici privați. În mod similar, nici participarea unei autorități contractante în calitate de ofertant la o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice nu trebuie să producă o denaturare a concurenței. (18) Pentru a asigura o publicitate corespunzătoare pentru concesiunile de lucrări și de servicii care depășesc o anumită valoare, atribuite de entități contractante și de autorități contractante, atribuirea unor astfel de contracte trebuie să fie precedată de publicarea obligatorie a unui anunț de concesionare în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Pragurile trebuie să reflecte interesul transfrontalier evident pe care îl prezintă concesiunile pentru operatorii economici situați în alte state membre. Pentru a calcula valoarea unei concesiuni de servicii trebuie să se țină cont de valoarea estimată a tuturor serviciilor care urmează să fie prestate de concesionar, din punctul de vedere al unui potențial ofertant. (19) Având în vedere efectele negative asupra concurenței, atribuirea de concesiuni fără publicare prealabilă trebuie permisă doar în circumstanțe excepționale. Această excepție trebuie limitată la cazurile în care este clar de la început că publicarea nu ar declanșa o concurență mai intensă, în special deoarece există, din punct de vedere obiectiv, un singur operator economic care poate executa contractul de concesiune. Numai situațiile de exclusivitate obiectivă pot justifica atribuirea unei concesiuni fără publicare unui operator economic, atunci când situația de exclusivitate nu a fost creată de către autoritatea sau entitatea contractantă însăși în vederea viitoarei proceduri de atribuire, și când nu există înlocuitori adecvați, disponibilitatea acestora trebuind riguros evaluată. (20) O examinare a așa-numitelor servicii prioritare și neprioritare (servicii „A” și „B”) efectuată de Comisie a arătat că nu se justifică restrângerea aplicării integrale a legislației privind achizițiile la un grup limitat de servicii. Ca urmare, prezenta directivă trebuie să se aplice unor servicii (cum sunt serviciile de catering și de distribuție a apei) care și-au demonstrat potențialul de comercializare transfrontalieră. (21) Având în vedere rezultatele evaluării realizate de Comisie privind reforma normelor din domeniul achizițiilor publice, este oportună excluderea de la aplicarea integrală a prezentei directive doar a acelor servicii care au o dimensiune transfrontalieră limitată, respectiv așa-numitele servicii prestate unei persoane, cum sunt anumite servicii sociale, de sănătate și de învățământ. Aceste servicii sunt furnizate într-un anumit context care variază foarte mult de la un stat membru la altul, datorită tradițiilor culturale diferite. Trebuie instituit, așadar, un regim specific de concesiune pentru aceste servicii, ținând cont de faptul că acestea au fost recent reglementate. Obligația de a publica un anunț de intenție și un anunț de atribuire pentru orice concesiune cu o valoare egală sau mai mare decât pragurile stabilite în prezenta directivă reprezintă o modalitate adecvată de a le comunica potențialilor ofertanți informații privind oportunitățile de afaceri, precum și de informa toate părțile interesate cu privire la numărul și tipul contractelor atribuite. Mai mult, statele membre trebuie să instituie măsuri corespunzătoare privind atribuirea contractelor de concesiune pentru aceste servicii, în vederea asigurării respectării principiului transparenței și al egalității de tratament pentru operatorii economici, și să le permită, în același timp, autorităților și entităților contractante să țină seama de specificul serviciilor în cauză. Statele membre trebuie să se asigure că autoritățile contractante și entitățile contractante pot să țină seama de nevoia de a asigura calitatea, continuitatea, accesibilitatea, disponibilitatea și caracterul cuprinzător al serviciilor, de nevoile specifice ale diferitelor categorii de utilizatori, de implicarea și responsabilizarea utilizatorilor și de inovare. (22) Având în vedere importanța contextului cultural și sensibilitatea acestor servicii, statele membre trebuie să dispună de o largă putere de apreciere pentru a organiza alegerea furnizorilor de servicii în modul pe care îl consideră cel mai adecvat. Normele prezentei directive nu împiedică statele membre să aplice criterii calitative specifice la selectarea furnizorilor de servicii, așa cum sunt criteriile stabilite în Cadrul european de calitate pe bază voluntară pentru serviciile sociale al Comitetului pentru protecție socială al Uniunii Europene. Statele membre și/sau autoritățile publice au în continuare posibilitatea de a furniza ele însele aceste servicii sau de a organiza serviciile sociale într-un mod care nu implică încheierea de contracte de concesiune, de exemplu prin simpla finanțare a acestor servicii sau prin acordarea de licențe sau autorizații pentru toți operatorii economici care îndeplinesc condițiile stabilite în prealabil de autoritatea contractantă sau entitatea contractantă, fără limite sau cote, cu condiția ca un astfel de sistem să asigure un nivel suficient de publicitate și să respecte principiile transparenței și nediscriminării. (23) Pentru a oferi posibilitatea tuturor operatorilor interesați să transmită candidaturi și oferte, autoritățile contractante și entitățile contractante trebuie să fie obligate să respecte un termen minim pentru primirea acestor candidaturi. (24) Alegerea și aplicarea unor criterii de selecție proporționale, nediscriminatorii și echitabile operatorilor economici este esențială pentru accesul efectiv al acestora la oportunitățile economice legate de concesiuni. În special posibilitatea ca un candidat să menționeze capacitățile altor entități poate fi decisivă pentru a permite participarea întreprinderilor mici și mijlocii. Așadar, este oportun să se prevadă că criteriile de selecție trebuie să fie legate exclusiv de capacitatea tehnică, financiară și economică a operatorilor, trebuie să fie prezentate în anunțul de concesionare și nu îl pot împiedica pe un operator economic să menționeze capacitățile altor entități, indiferent de natura juridică a legăturilor acestuia cu entitățile respective, dacă aceasta din urmă dovedește autorității sau entității contractante că va avea la dispoziție resursele necesare. (25) Pentru a asigura transparența și egalitatea de tratament, criteriile pentru atribuirea concesiunilor trebuie să respecte întotdeauna anumite standarde generale. Acestea trebuie comunicate în prealabil tuturor ofertanților potențiali, trebuie să aibă legătură cu obiectul contractului și nu trebuie să îi ofere autorității contractante sau entității contractante o libertate de selecție nelimitată. Ele trebuie să asigure posibilitatea unei concurențe efective și să fie însoțite de cerințe care să permită verificarea efectivă a informațiilor furnizate de ofertanți. Pentru a respecta aceste standarde, îmbunătățind în același timp certitudinea juridică, statele membre pot prevedea utilizarea criteriului ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic. (26) Dacă autoritățile și entitățile contractante aleg să atribuie o concesiune ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic, ele trebuie să determine criteriile economice și calitative pe baza cărora evaluează ofertele pentru a stabili care dintre ele prezintă cel mai bun raport calitate-preț. Determinarea acestor criterii depinde de obiectul concesiunii, întrucât ele trebuie să permită evaluarea nivelului de performanță oferit de fiecare ofertant, având în vedere obiectul concesiunii, astfel cum este definit în cerințele tehnice, precum și măsurarea raportului calitate-preț pentru fiecare ofertă. (27) Concesiunile reprezintă de obicei acorduri complexe, pe termen lung, în cadrul cărora contractantul își asumă responsabilități și riscuri suportate în mod tradițional de autoritățile contractante și de entitățile contractante și care intră în mod normal în sfera de competență a acestora. Din acest motiv, autoritățile sau entitățile contractante trebuie să mențină o marjă de flexibilitate în organizarea procesului de atribuire, ceea ce implică și o posibilitate de a negocia conținutul contractului cu candidații. Cu toate acestea, pentru a asigura egalitatea de tratament și transparența pe parcursul întregii proceduri de atribuire, este oportun să se impună anumite cerințe privind organizarea procesului de atribuire, inclusiv negocierile, difuzarea informațiilor și disponibilitatea evidențelor scrise. De asemenea, este necesar să se prevadă că termenii inițiali ai anunțului de concesionare nu pot fi modificați, în vederea prevenirii tratamentului inechitabil al unor potențiali candidați. (28) Este necesar ca specificațiile tehnice stabilite de autoritățile și entitățile contractante să permită exercitarea concurenței în domeniul atribuirii concesiunilor. În acest scop, trebuie să fie posibilă prezentarea unor oferte care să reflecte diversitatea soluțiilor tehnice, astfel încât să se obțină un nivel de concurență suficient. Prin urmare, specificațiile tehnice trebuie elaborate în așa fel încât să se evite restrângerea în mod artificial a concurenței prin cerințe care favorizează un anumit operator economic, prin reflectarea caracteristicilor esențiale ale bunurilor, serviciilor sau lucrărilor oferite în mod obișnuit de acel operator economic. Elaborarea specificațiilor tehnice în termeni de cerințe de performanță și funcționale permite, în general, îndeplinirea acestui obiectiv în cel mai bun mod posibil și favorizează inovarea. Atunci când se face trimitere la un standard european sau, în absența acestuia, la un standard național, ofertele care au la bază soluții echivalente trebuie să fie luate în considerare de către autoritățile contractante sau entitățile contractante. Pentru a demonstra echivalența, ofertanților li se poate cere să ofere dovezi verificate de către terți; cu toate acestea, trebuie permise și alte mijloace de probă adecvate, cum ar fi un dosar tehnic al producătorului, în cazul în care operatorul economic nu are acces la certificate sau rapoarte de încercare, sau nicio posibilitate de a le obține în termenele stabilite. (29) În cadrul specificațiilor tehnice și al criteriilor de atribuire, autorităților contractante și entităților contractante trebuie să li se permită să facă referire la un anumit proces de producție, la un anumit mod de prestare a serviciilor sau la un proces specific pentru orice alt stadiu al ciclului de viață al unui produs sau serviciu, cu condiția să aibă legătură cu obiectul concesiunii. În vederea unei mai bune integrări a considerentelor sociale în procesul de atribuire a concesiunilor, achizitorii trebuie să aibă și posibilitatea de a include în criteriile de atribuire caracteristici referitoare la condițiile de muncă. Cu toate acestea, dacă autoritățile contractante sau entitățile contractante utilizează criteriul ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic, astfel de criterii pot fi legate doar de condițiile de lucru ale persoanelor care participă direct la procesul de producție sau la prestarea serviciului în cauză. Aceste caracteristici pot să vizeze doar protejarea sănătății personalului implicat în procesul de producție sau favorizarea integrării sociale a persoanelor defavorizate ori a membrilor grupurilor vulnerabile dintre persoanele desemnate să execute contractul, inclusiv accesibilitatea pentru persoanele cu dizabilități. În acest caz, orice criteriu de atribuire care include aceste caracteristici trebuie, în orice caz, să rămână limitat la caracteristicile care au consecințe imediate asupra membrilor personalului în mediul lor de lucru. Acestea trebuie să se aplice în conformitate cu Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii[10] și într-un mod care nu discriminează direct sau indirect operatorii economici din alte state membre sau din țări terțe care sunt parte la acord sau la acordurile de liber schimb la care Uniunea este de asemenea parte. Dacă utilizează criteriul ofertei celei mai avantajoase din punct de vedere economic, autoritățile și entitățile contractante trebuie să aibă, de asemenea, posibilitatea de a utiliza drept criteriu de atribuire organizarea, calificarea și experiența personalului desemnat să execute contractul de concesiune în cauză, deoarece acestea pot afecta calitatea executării contractului de concesiune și, prin urmare, valoarea economică a ofertei. (30) Mijloacele electronice de informare și comunicare pot simplifica foarte mult publicarea contractelor și pot spori eficiența și transparența procedurilor de atribuire a concesiunilor. Acestea trebuie să devină mijloacele standard de comunicare și schimb de informații în cadrul procedurilor de atribuire a concesiunilor. Utilizarea mijloacelor electronice duce, totodată, și la economii de timp. Prin urmare, trebuie prevăzute reduceri ale perioadelor minime atunci când se utilizează mijloace electronice, cu condiția ca acestea să fie însă compatibile cu modalitățile de transmitere specifice prevăzute la nivelul Uniunii. În plus, utilizarea unor mijloace electronice de informare și comunicare care includ funcții adecvate le poate permite autorităților și entităților contractante să prevină, să depisteze și să corecteze erorile care apar în cursul procedurilor de achiziție. (31) Autoritățile contractante și entitățile contractante din state membre diferite pot fi interesate să coopereze și să atribuie în comun contracte de concesiuni publice pentru a exploata la maximum potențialul pieței interne în termeni de economii de scară și de împărțire a riscurilor și beneficiilor, în special pentru proiectele inovatoare care implică mai multe riscuri decât și-ar putea asuma în mod rezonabil o singură autoritate contractantă sau entitate contractantă. Prin urmare, trebuie prevăzute noi norme privind atribuirea comună a concesiunilor transfrontaliere, care să determine dreptul aplicabil, pentru a facilita atribuirea comună a concesiunilor publice transfrontaliere. În plus, autoritățile contractante și entitățile contractate din state membre diferite pot înființa entități juridice comune în temeiul dreptului național sau al dreptului Uniunii. Trebuie să se stabilească reguli specifice pentru această formă de atribuire comună a concesiunilor. (32) Legile, reglementările și convențiile colective, atât cele de la nivel național, cât și cele de la nivelul Uniunii Europene, care sunt în vigoare în domeniul condițiilor de muncă și al securității muncii, trebuie să se aplice pe perioada de executare a unei concesiuni, cu condiția ca normele respective și aplicarea lor să fie conforme cu dreptul Uniunii Europene. În situațiile transfrontaliere, în care lucrătorii unui stat membru prestează servicii într-un alt stat membru în scopul executării unei concesiuni, Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii[11] prevede condițiile minime care trebuie respectate în țara gazdă în ceea ce privește lucrătorii detașați. (33) Nu trebuie să fie atribuite concesiuni operatorilor economici care au participat la o organizație criminală sau care au fost găsiți vinovați de corupție, de fraudă în detrimentul intereselor financiare ale Uniunii sau de spălare de bani. Neplata impozitelor și a contribuțiilor la asigurările sociale trebuie, de asemenea, să fie sancționată prin excluderea obligatorie la nivelul Uniunii. Mai mult, autoritățile contractante și entitățile contractante trebuie să aibă posibilitatea de a exclude anumiți candidați sau ofertanți pentru încălcări grave ale dreptului Uniunii sau ale prevederilor dreptului național referitoare la protecția intereselor publice, compatibile cu tratatul, sau în situația în care operatorul economic a demonstrat deficiențe semnificative sau persistente în ceea ce privește executarea unei concesiuni sau a unor concesiuni anterioare de natură similară încheiate cu aceeași autoritate contractantă sau entitate contractantă. (34) Este necesar să se precizeze condițiile în care modificarea unui contract de concesiune pe perioada derulării sale necesită o nouă procedură de atribuire, ținând cont de jurisprudența relevantă a Curții de Justiție a Uniunii Europene. Este necesară o nouă procedură de atribuire în cazul unor modificări semnificative ale concesiunii inițiale, care demonstrează intenția părților de a renegocia termeni sau condiții esențiale ale concesiunii respective. Acest lucru este valabil cu precădere în cazul în care condițiile modificate ar fi avut o influență asupra rezultatului procedurii, dacă ar fi făcut parte din procedura inițială. Extinderea excepțională și temporară a termenului concesiunii, vizând strict asigurarea continuității prestării serviciului până la acordarea unei noi concesiuni nu este considerată, în mod normal, o modificare semnificativă a concesiunii inițiale. (35) Autoritățile contractante și entitățile contractante se pot confrunta cu situații externe pe care nu le puteau prevedea atunci când au atribuit concesiunea. În acest caz, este necesar un anumit grad de flexibilitate pentru adaptarea concesiunii la circumstanțele respective fără a desfășura o nouă procedură de atribuire. Noțiunea de circumstanțe pe care o autoritate contractantă sau o entitate contractantă diligentă nu le-a putut prevedea se referă la situațiile care nu puteau fi anticipate în ciuda pregătirii cu o diligență rezonabilă a procedurii inițiale de către autoritatea contractantă sau entitatea contractantă, luând în considerare mijloacele disponibile, natura și caracteristicile proiectului concret, bunele practici în domeniul în cauză și necesitatea de a asigura o relație corespunzătoare între resursele cheltuite pentru pregătirea procedurii de atribuire și valoarea sa previzibilă. Acest lucru nu se aplică însă în cazul în care o modificare conduce la o transformare a naturii achiziției globale, de exemplu prin înlocuirea lucrărilor, a bunurilor sau a serviciilor care urmează să fie achiziționate cu altele diferite sau prin schimbarea fundamentală a tipului de achiziții, întrucât, în această situație, se poate presupune că există o influență asupra rezultatului. (36) În conformitate cu principiile egalității de tratament și transparenței, ofertantul câștigător nu trebuie înlocuit de un alt operator economic fără redeschiderea către concurență a concesiunii. Cu toate acestea, ofertantul câștigător care execută concesiunea poate suferi anumite modificări structurale pe parcursul executării concesiunii, cum ar fi reorganizări pur interne, concentrări și achiziții sau insolvență, sau poate fi înlocuit pe baza unei clauze contractuale cunoscute de toți ofertanții și care respectă principiul egalității de tratament și al transparenței. Aceste modificări structurale nu trebuie să necesite în mod automat noi proceduri de atribuire pentru toate contractele executate de întreprinderea respectivă. (37) Autoritățile contractante sau entitățile contractante trebuie să aibă posibilitatea de a prevedea modificarea concesiunii chiar în contractul de concesiune, prin intermediul unor clauze de revizuire, care însă nu trebuie să le ofere o marjă nelimitată de acțiune. Prezenta directivă trebuie așadar să stabilească în ce măsură pot fi prevăzute modificări în concesiunea inițială. (38) În vederea adaptării la evoluțiile rapide de ordin tehnic și economic, este necesar să se delege Comisiei competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat cu privire la o serie de elemente neesențiale din prezenta directivă. De fapt, detaliile și caracteristicile tehnice ale dispozitivelor de recepție electronică trebuie actualizate în funcție de evoluția tehnologică și necesitățile administrative; totodată, Comisia trebuie abilitată să impună obligativitatea standardelor tehnice pentru comunicarea electronică pentru a asigura interoperabilitatea formatelor tehnice, a proceselor și a mesajelor transmise în cadrul procedurilor de atribuire a concesiunilor desfășurate prin mijloace electronice de comunicare, luând în considerare evoluțiile tehnologice și nevoile administrative. Mai mult, lista actelor legislative ale Uniunii care stabilesc metodologii comune pentru calcularea costurilor pe durata ciclului de viață trebuie adaptată rapid pentru a include măsurile adoptate la nivel sectorial. Pentru a răspunde acestor nevoi, Comisia trebuie împuternicită să actualizeze lista actelor legislative care includ metodologii de calculare a costurilor pe durata ciclului de viață (CCV). (39) Pentru a asigura protecția jurisdicțională adecvată a candidaților și a ofertanților în cadrul procedurilor de atribuire a concesiunilor, precum și pentru a asigura punerea în aplicare efectivă a normelor prevăzute în prezenta directivă și a principiilor Tratatului, este necesar ca și Directiva 89/665/CEE a Consiliului privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor publice de lucrări[12] și Directiva 92/13/CEE a Consiliului privind coordonarea actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții publice ale entităților care desfășoară activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și telecomunicațiilor[13] să se aplice în cazul concesiunilor de servicii și în cazul concesiunilor de lucrări atribuite atât de autorități contractante, cât și de entități contractante. Directivele 89/665/CEE și 92/13/CEE trebuie, deci, modificate în consecință. (40) Prelucrarea datelor cu caracter personal în temeiul prezentei directive trebuie să intre sub incidența prevederilor Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date[14]. (41) Legislația Uniunii în domeniul achizițiilor publice impune statelor membre să monitorizeze constant și sistematic implementarea și funcționarea acestor norme, pentru a asigura aplicarea eficientă și uniformă a dreptului Uniunii. Prin urmare, dacă statele membre desemnează o autoritate națională unică însărcinată cu monitorizarea, implementarea și controlul achizițiilor publice, autoritatea respectivă poate avea aceleași responsabilități și în ceea ce privește concesiunile. Un organism unic cu sarcini globale ar trebui să asigure o privire de ansamblu asupra principalelor dificultăți de implementare și să propună soluții adecvate pentru problemele structurale. Acest organism ar putea oferi, de asemenea, un feedback imediat privind funcționarea politicii și potențialele deficiențe ale legislației și practicii naționale, contribuind astfel la identificarea rapidă a soluțiilor și la îmbunătățirea procedurilor de atribuire a concesiunilor. (42) Este deosebit de important ca, pe durata activităților pregătitoare, Comisia să desfășoare consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Comisia, în momentul pregătirii și al elaborării actelor delegate, trebuie să garanteze transmiterea simultană, promptă și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu. (43) Pentru a asigura condiții uniforme pentru implementarea prezentei Directive trebuie conferite Comisiei competențe de executare în ceea ce privește procedura de elaborare și transmitere a anunțurilor și de transmitere și publicare a datelor menționate în anexele IV – VI și modificarea pragurilor. Aceste competențe trebuie exercitate în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie[15]. Este necesar să se utilizeze procedura de consultare pentru adoptarea actelor de punere în aplicare, care nu au niciun impact din punct de vedere financiar sau asupra naturii și a sferei de aplicare a obligațiilor care decurg din prezenta directivă. Dimpotrivă, aceste acte sunt de natură strict administrativă și au scopul de a facilita aplicarea normelor stabilite de prezenta directivă. (44) Potrivit Declarației politice comune a statelor membre și a Comisiei cu privire la documentele explicative din [data], statele membre și-au luat angajamentul de a adăuga, în cazuri justificate, la notificarea măsurilor de transpunere, unul sau mai multe documente care să explice relația dintre componentele unei directive și părțile corespondente din instrumentele de transpunere naționale. În ceea ce privește prezenta directivă, legiuitorul consideră că transmiterea unor asemenea documente este justificată, ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ: Directiva privind concesiunile Cuprins TITLUL I: Definiții, principii generale și domeniu de aplicare CAPITOLUL I: Definiții, principii generale și domeniu de aplicare SECȚIUNEA 1: DEFINIȚII ȘI DOMENIU DE APLICARE Articolul 1: Obiect și domeniu de aplicare Articolul 2: Definiții Articolul 3: Autorități contractante Articolul 4: Entități contractante Articolul 5: Praguri Articolul 6: Metode de calculare a valorii estimate a concesiunilor Articolul 7: Principii generale SECȚIUNEA II: EXCLUDERI Articolul 8: Excluderi aplicabile concesiunilor atribuite de autoritățile contractante și de entitățile contractante Articolul 9: Excluderi specifice în domeniul telecomunicațiilor Articolul 10: Excluderi aplicabile concesiunilor atribuite de entități contractante Articolul 11: Concesiuni atribuite unei întreprinderi afiliate Articolul 12: Contracte atribuite unei asocieri în participație sau unei entități contractante care face parte dintr-o asociere în participație Articolul 13: Notificarea informațiilor Articolul 14: Excluderea activităților care sunt expuse direct concurenței Articolul 15: Relațiile dintre autoritățile publice SECȚIUNEA III: Dispoziții generale Articolul 16: Durata concesiunii Articolul 17: Servicii sociale și alte servicii specifice Articolul 18: Concesiuni mixte Articolul 19: Concesiuni care cuprind mai multe activități SECȚIUNEA IV: Situații speciALe Articolul 20: Concesiuni rezervate Articolul 21: Servicii de cercetare și de dezvoltare CAPITOLUL II: Principii Articolul 22: Operatori economici Articolul 23: Nomenclaturi Articolul 24: Confidențialitate Articolul 25: Norme aplicabile comunicărilor TITLUL II: NORME PRIVIND CONCESIUNILE CAPITOLUL I: Publicare și transparență Articolul 26: Anunțuri de concesionare Articolul 27: Anunțuri de atribuire a concesiunilor Articolul 28: Forma și modalitățile de publicare a anunțurilor Articolul 29: Publicarea la nivel național Articolul 30: Disponibilitatea în format electronic a documentelor concesiunii CAPITOLUL II: Desfășurarea procedurii SECȚIUNEA 1: CONCESIUNI COMUNE, TERMENE ȘI SPECIFICAȚII TEHNICE Articolul 31: Concesiuni comune între autorități contractante sau entități contractante din state membre diferite Articolul 32: Specificații tehnice Articolul 33: Rapoarte de încercare, certificare și alte mijloace de probă SECȚIUNEA II: SELECȚIA PARTICIPANȚILOR ȘI ATRIBUIREA CONCESIUNILOR Articolul 34: Principii generale Articolul 35: Garanții procedurale Articolul 36: Selecția și evaluarea calitativă a candidaților Articolul 37: Stabilirea termenelor Articolul 38: Termene de depunere a candidaturilor pentru concesiune Articolul 39: Criterii de atribuire a concesiunilor Articolul 40: Ciclul de viață și calcularea costurilor pe durata ciclului de viață TITLUL III: NORME PRIVIND EXECUTAREA CONCESIUNILOR Articolul 41: Subcontractarea Articolul 42: Modificarea concesiunilor în cursul perioadei lor de valabilitate Articolul 43: Rezilierea contractelor de concesiune TITLUL IV: MODIFICĂRI ALE DIRECTIVELOR PRIVIND CĂILE DE ATAC ÎN DOMENIUL ACHIZIȚIILOR PUBLICE Articolul 44: Modificări aduse Directivei 89/665/CEE Articolul 45: Modificări aduse Directivei 92/13/CEE TITLUL V: COMPETENȚE DELEGATE, COMPETENȚE DE EXECUTARE ȘI DISPOZIȚII FINALE Articolul 46: Exercitarea delegării de competențe Articolul 47: Procedura de urgență Articolul 48: Procedura Comitetului Articolul 49: Transpunere Articolul 50: Dispoziții tranzitorii Articolul 51: Reexaminare Articolul 52: Intrare în vigoare Articolul 53: Destinatari ANEXE ANEXA I: LISTA ACTIVITĂȚILOR PREVĂZUTE LA ARTICOLUL 2 PUNCTUL 5 ANEXA II: LISTA ACTELOR LEGISLATIVE ale uniunii PREVĂZUTE LA ARTICOLUL 40 ALINEATUL (4) ANEXA III: ACTIVITĂȚILE EXERCITATE DE ENTITĂȚI CONTRACTANTE, ASTFEL CUM SUNT PREVĂZUTE LA ARTICOLUL 4 ANEXA IV: INFORMAȚII CARE TREBUIE INCLUSE ÎN ANUNȚURILE DE CONCESIONARE ANEXA V: INFORMAȚII CARE TREBUIE INCLUSE ÎN ANUNȚURILE DE ATRIBUIRE A CONCESIUNILOR ANEXA VI: INFORMAȚII CARE TREBUIE INCLUSE ÎN ANUNȚURILE DE ATRIBUIRE A CONCESIUNILOR CARE AU CA OBIECT SERVICII SOCIALE ȘI ALTE SERVICII SPECIFICE [ARTICOLUL 27 ALINEATUL (1)] ANEXA VII: INFORMAȚII CARE TREBUIE INCLUSE ÎN ANUNȚURILE DE MODIFICARE A UNEI CONCESIUNI ÎN CURSUL PERIOADEI SALE DE VALABILITATE, CONFORM ARTICOLULUI 42 ANEXA VIII: DEFINIȚII PRIVIND ANUMITE SPECIFICAȚII TEHNICE ANEXA IX: DETALII PRIVIND PUBLICAREA ANEXA X: SERVICII PREVĂZUTE LA ARTICOLUL 7 ANEXA XI: LISTA ACTELOR LEGISLATIVE ale uniunii europene PREVĂZUTE LA ARTICOLUL 4 ALINEATUL (2) ANEXA XII: CERINȚE PRIVIND DISPOZITIVELE DE PRIMIRE PE CALE ELECTRONICĂ A OFERTELOR ȘI A CANDIDATURILOR ANEXA XIII: INFORMAȚII CARE TREBUIE INCLUSE ÎN ANUNȚURILE DE INTENȚIE PRIVIND CONCESIUNILE CARE AU CA OBIECT SERVICII SOCIALE ȘI ALTE SERVICII SPECIFICE TITLUL I DEFINIȚII, PRINCIPII GENERALE ȘI DOMENIU DE APLICARE CAPITOLUL I Definiții, principii generale și domeniu de aplicare Secțiunea I Definiții și domeniu de aplicare Articolul 1 Obiect și domeniu de aplicare 1. Prezenta directivă instituie norme aplicabile procedurilor de achiziție utilizate de către autoritățile contractante și de către entitățile contractante în legătură cu concesiunile a căror valoare este estimată ca fiind cel puțin egală cu pragurile prevăzute la articolul 5. 2. Prezenta directivă se aplică achizițiilor de lucrări sau de servicii, inclusiv de bunuri care sunt accesorii obiectului unei concesiuni, de la operatori economici aleși dintre una din categoriile următoare: a) autorități contractante, fie că lucrările sau serviciile, inclusiv bunurile aferente acestora, au scop public sau nu; b) entități contractante, cu condiția ca lucrările sau serviciile, inclusiv bunurile aferente acestora, să fie destinate exercitării uneia dintre activitățile menționate în anexa III. Articolul 2 Definiții 1. În sensul prezentei directive se aplică următoarele definiții: (1) „concesiuni” înseamnă concesiuni de lucrări publice, concesiuni de lucrări sau concesiuni de servicii. (2) „concesiune de lucrări publice” înseamnă un contract cu titlu oneros încheiat în scris între unul sau mai mulți operatori economici și una sau mai multe autorități contractante, care are ca obiect executarea de lucrări și în care contraprestația pentru lucrări este reprezentată fie exclusiv de dreptul de a exploata lucrările care fac obiectul contractului, fie de acest drept însoțit de o plată. (3) termenii „scris(ă)” sau „în scris” înseamnă orice ansamblu de cuvinte sau de cifre care poate fi citit, reprodus și comunicat ulterior. Ansamblul poate include informații transmise și stocate prin mijloace electronice. (4) „concesiune de lucrări” înseamnă un contract cu titlu oneros încheiat în scris între unul sau mai mulți operatori economici și una sau mai multe entități contractante, care are ca obiect executarea de lucrări și în care contraprestația pentru lucrări este reprezentată fie exclusiv de dreptul de a exploata lucrările care fac obiectul contractului, fie de acest drept însoțit de o plată; (5) „executare de lucrări” înseamnă fie executarea, fie proiectarea și executarea unor lucrări legate de una dintre activitățile menționate în anexa I sau a unei lucrări, fie realizarea, prin orice mijloace, a unei lucrări corespunzătoare cerințelor specificate de o autoritate contractantă care exercită o influență decisivă asupra tipului de lucrare sau asupra proiectării acesteia. (6) „lucrare” înseamnă rezultatul unui ansamblu de lucrări de construcție sau de geniu civil, suficient în sine pentru a îndeplini o funcție economică sau tehnică. (7) „concesiune de servicii” înseamnă un contract cu titlu oneros încheiat în scris între unul sau mai mulți operatori economici și una sau mai multe autorități contractante, care are ca obiect prestarea de servicii, altele decât cele menționate la punctele 2 și 4, în care contraprestația pentru serviciile care urmează să fie prestate este reprezentată fie exclusiv de dreptul de a exploata serviciile care fac obiectul contractului, fie de acest drept însoțit de o plată. (8) „candidat” înseamnă un operator economic care a solicitat o invitație de participare sau a fost invitat să participe la o procedură de atribuire a unei concesiuni; (9) „concesionar” înseamnă un operator economic căruia i-a fost atribuită o concesiune. (10) „operator economic” înseamnă orice persoană fizică sau juridică sau entitate publică sau grup de astfel de persoane și/sau entități care oferă executarea de lucrări și/sau o lucrare, bunuri sau servicii pe piață. (11) „ofertant” înseamnă un operator economic care a depus o ofertă; (12) „mijloace electronice” înseamnă utilizarea de echipamente electronice de procesare (inclusiv compresie digitală) și stocare a datelor care sunt difuzate, transmise și recepționate prin cablu, prin radio, prin mijloace optice sau prin alte mijloace electromagnetice. (13) „documentele concesiunii” înseamnă toate documentele prezentate de autoritatea contractantă sau de entitatea contractantă sau la care aceasta face trimitere pentru a descrie sau a determina elementele achiziției sau ale procedurii, inclusiv anunțul de participare, specificațiile tehnice, condițiile propuse ale contractului, formatele pentru prezentarea documentelor de către candidați și ofertanți, informațiile privind obligațiile general aplicabile și orice alte documente adiționale. (14) „ciclu de viață” înseamnă toate stadiile consecutive și/sau interconectate, inclusiv producția, transportul, utilizarea și întreținerea, ale existenței unui produs sau a unor lucrări sau servicii, de la achiziția materiilor prime sau generarea resurselor până la eliminare, curățarea amplasamentului și finalizare; 2. Dreptul de a exploata lucrări sau servicii, astfel cum este prevăzut la punctele 2, 4 și 7 de la primul alineat implică transferul către concesionar al riscului operațional semnificativ. Se presupune că concesionarul își asumă riscul operațional semnificativ atunci când nu i se garantează recuperarea investițiilor efectuate sau a costurilor suportate pentru exploatarea lucrărilor sau a serviciilor care fac obiectul concesiunii. Riscul economic poate consta în: (a) riscul legat de utilizarea lucrărilor sau de cererea pentru prestarea serviciului; sau (b) riscul legat de disponibilitatea infrastructurii furnizate de concesionar sau utilizate pentru prestarea de servicii către utilizatori. Articolul 3 Autorități contractante 1. În sensul prezentei directive, „autorități contractante” sunt statul, autoritățile regionale sau locale, organismele de drept public, asociațiile formate dintr-una sau mai multe astfel de organisme de drept public, altele decât cele care atribuie o concesiune având ca scop exercitarea unei activități menționate în anexa III. 2. „Autoritățile regionale” includ toate autoritățile din unitățile administrative incluse în NUTS 1 și 2, astfel cum sunt prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1059/2003 al Parlamentului European și al Consiliului[16]. 3. „Autoritățile locale” includ toate autoritățile din unitățile administrative incluse în NUTS 3 și unitățile administrative mai mici, astfel cum sunt prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1059/2003. 4. „Organisme de drept public” înseamnă organismele care au toate caracteristicile următoare: (a) sunt create cu obiectivul specific sau au obiectivul specific de a răspunde unor necesități de interes general, fără caracter industrial sau comercial; (b) au personalitate juridică; (c) sunt finanțate, în cea mai mare parte, de către stat, autorități regionale sau locale sau alte organisme de drept public sau administrarea lor face obiectul supravegherii de către organismele respective sau au un consiliu de administrație, de conducere sau de supraveghere alcătuit din membri desemnați în proporție de peste 50 % de către stat, de autorități regionale sau locale sau de alte organisme de drept public. În sensul literei (a) de la primul paragraf, un organism care funcționează în condiții normale de piață, își propune să realizeze un profit și suportă pierderile aferente desfășurării activității sale nu are scopul de a răspunde unor nevoi de interes general, fără caracter industrial sau comercial. Articolul 4 Entități contractante 1. În sensul prezentei directive, „entități contractante” sunt următoarele: (1) statul, autoritățile regionale sau locale, organismele de drept public și asociațiile formate dintr-una sau mai multe astfel de autorități sau dintr-unul sau mai multe organisme de drept public, astfel cum sunt definite la articolul 3 alineatele (2) - (4); (2) întreprinderile publice, astfel cum sunt definite în prezentul articol la alineatul (2); (3) entitățile care nu sunt autorități contractante sau întreprinderi publice, care funcționează pe baza unor drepturi speciale sau exclusive acordate de o autoritate competentă a unui stat membru atunci când atribuie o concesiune având ca scop exercitarea uneia dintre activitățile menționate în anexa III. 2. O „întreprindere publică” este orice întreprindere asupra căreia entitățile contractante pot exercita, direct sau indirect, o influență dominantă în virtutea dreptului de proprietate, a participării financiare sau a normelor care o guvernează. Influența dominantă se prezumă în cazul în care autoritățile contractante, direct sau indirect, față de o întreprindere: (a) dețin majoritatea capitalului subscris al întreprinderii sau (b) controlează majoritatea voturilor asociate acțiunilor emise de întreprindere sau (c) pot desemna mai mult de jumătate din membrii organismului de administrare, de conducere sau de control al întreprinderii. 3. „Drepturi speciale sau exclusive” înseamnă drepturi acordate de autoritatea competentă a unui stat membru, prin orice act cu putere de lege sau act administrativ al cărui efect este limitarea exercitării activităților definite în anexa III la una sau mai multe entități și care afectează substanțial capacitatea altor entități de a desfășura o astfel de activitate. Drepturile acordate printr-o procedură în care s-a asigurat o publicitate adecvată și în care acordarea drepturilor respective s-a bazat pe criterii obiective nu constituie „drepturi speciale sau exclusive ” în sensul prezentei directive. O astfel de procedură include: (a) proceduri de achiziții publice cu invitație prealabilă la procedura competitivă de ofertare, prevăzute în Directiva [2004/18/CE sau 2004/17/CE] sau în prezenta directivă; (b) proceduri prevăzute de alte acte legislative ale Uniunii enumerate în anexa XI, prin care se asigură un nivel adecvat de transparență prealabilă pentru acordarea de autorizații pe baza unor criterii obiective. Comisia este abilitată să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 46 pentru a modifica lista actelor legislative ale Uniunii stabilită în anexa XI dacă, în urma adoptării de noi acte legislative ale Uniunii sau a abrogării unor acte legislative ale Uniunii, se impune o astfel de modificare. Articolul 5 Praguri 1. Prezenta directivă se aplică în cazul următoarelor concesiuni a căror valoare este cel puțin egală cu 5 000 000 EUR: (a) concesiuni încheiate de entități contractante în vederea exercitării uneia dintre activitățile menționate în anexa III; (b) concesiuni încheiate de autorități contractante. 2. Concesiunile de servicii a căror valoare este cel puțin egală cu 2 500 000 EUR, dar mai mică de 5 000 000 EUR, altele decât serviciile sociale sau alte servicii specifice, fac obiectul obligației de a publica un anunț de atribuire a concesiunii, în conformitate cu articolele 27 și 28. Articolul 6 Metode de calculare a valorii estimate a concesiunilor 1. Calcularea valorii estimate a unei concesiuni se bazează pe valoarea totală de plată, fără TVA, estimată de autoritatea contractantă sau de entitatea contractantă, inclusiv eventualele opțiuni și prelungiri ale duratei concesiunii. 2. Valoarea estimată a unei concesiuni se determină ca fiind valoarea unui ansamblu de lucrări sau de servicii, chiar dacă au fost achiziționate prin contracte diferite, în cazul în care contractele fac parte dintr-un singur proiect. Pot indica existența unui singur proiect planificarea și proiectarea prealabilă de ansamblu efectuată de către autoritatea contractantă sau de entitatea contractantă, faptul că diferitele elemente achiziționate îndeplinesc o funcție tehnică și economică unică sau că sunt legate logic într-un alt mod. În cazul în care prevede prime sau plăți în beneficiul candidaților sau al ofertanților, autoritatea contractantă sau entitatea contractantă ține seama de acestea la calcularea valorii estimate a concesiunii. 3. Alegerea metodei de calculare a valorii estimate a unei concesiuni nu poate fi efectuată cu intenția de a exclude concesiunea respectivă de la aplicarea prezentei directive. Un proiect de lucrări sau un ansamblu de servicii nu poate fi așadar subdivizat dacă acest lucru are ca efect excluderea sa de sub incidența prezentei directive, cu excepția cazurilor justificate de motive obiective. 4. Estimarea trebuie să fie valabilă în momentul trimiterii anunțului de concesionare sau, în cazurile în care nu este prevăzut un asemenea anunț, în momentul în care autoritatea contractantă sau entitatea contractantă inițiază procedura de atribuire a concesiunii, în mod concret prin definirea caracteristicilor esențiale ale concesiunii avute în vedere. 5. În ceea ce privește concesiunile de lucrări publice și concesiunile de lucrări, la calcularea valorii estimate se ține cont atât de costul lucrărilor, cât și de valoarea totală estimată a bunurilor și a serviciilor care sunt puse la dispoziția contractantului de către autoritățile contractante sau de către entitățile contractante, cu condiția ca acestea să fie necesare pentru executarea lucrărilor. 6. În cazul în care o lucrare preconizată sau un proiect de achiziție de servicii poate duce la atribuirea simultană a concesiunilor sub formă de loturi separate, se ține seama de valoarea globală estimată a totalității respectivelor loturi. 7. În cazul în care valoarea cumulată a loturilor este egală sau mai mare decât pragul prevăzut la articolul 5, prezenta directivă se aplică la atribuirea fiecărui lot. 8. Autoritățile contractante sau entitățile contractante pot atribui concesiuni pentru loturi individuale fără a aplica procedurile de atribuire prevăzute în prezenta directivă, cu condiția ca valoarea estimată, fără TVA, a lotului în cauză să fie mai mică de 1 milion EUR. Cu toate acestea, valoarea cumulată a loturilor astfel atribuite fără aplicarea prezentei directive nu trebuie să depășească 20 % din valoarea cumulată a tuturor loturilor în care au fost împărțite lucrările propuse sau proiectul de achiziții de servicii. 9. Valoarea concesiunilor de servicii este valoarea totală estimată a serviciilor care urmează să fie prestate de concesionar pe întreaga durată a concesiunii, determinată în conformitate cu o metodologie obiectivă, specificată în anunțul de concesionare sau în documentele concesiunii. Baza de calcul al valorii estimate a concesiunii este, după caz, următoarea: (a) pentru servicii de asigurări: prima plătibilă și celelalte metode de remunerare; (b) pentru servicii bancare și alte servicii financiare: onorarii, comisioane, dobânzi și alte metode de remunerare; (c) pentru servicii de proiectare: onorarii, comisioane plătibile și alte metode de remunerare. 10. Valoarea concesiunilor include atât venitul care se estimează că va fi încasat de la părți terțe, cât și sumele care urmează a fi plătite de autoritatea contractantă sau de entitatea contractantă. Articolul 7 Principii generale Autoritățile contractante și entitățile contractante îi tratează pe operatorii economici în mod egal și acționează într-o manieră transparentă și proporțională. Modul în care este concepută procedura de atribuire a concesiunii nu poate avea ca obiectiv excluderea acesteia din domeniul de aplicare al prezentei directive sau restrângerea artificială a concurenței. Secțiunea II Excluderi Articolul 8 Excluderi aplicabile concesiunilor atribuite de autoritățile contractante și de entitățile contractante 1. Prezenta directivă nu se aplică în cazul concesiunilor de servicii atribuite de o autoritate contractantă sau de o entitate contractantă unui operator economic care este el însuși entitate contractantă sau o asociație de asemenea entități, pe baza unui drept exclusiv acordat operatorului economic în temeiul unui act legislativ sau administrativ național, aplicabil și publicat, și care i-a fost atribuit în conformitate cu Tratatul și cu legislația sectorială a Uniunii privind administrarea infrastructurilor de rețea legate de activitățile stabilite în anexa III. 2. Prin derogare de la prezentul articol alineatul (1), dacă legislația sectorială menționată în prezentul articol alineatul (1) nu prevede obligații de transparență specifice sectorului, se aplică cerințele de la articolul 27 alineatele (1) și (3). 3. Prezenta directivă nu se aplică concesiunilor pe care autoritatea contractantă sau o entitate contractantă este obligată să le atribuie sau să le organizeze în conformitate cu procedurile privind achizițiile prevăzute de: (a) un acord internațional încheiat în conformitate cu tratatul între un stat membru și una sau mai multe țări terțe, pentru lucrări, bunuri sau servicii destinate implementării sau exploatării în comun a unui proiect de către statele semnatare; (b) un acord internațional încheiat referitor la staționarea trupelor și privind întreprinderile unui stat membru sau ale unei țări terțe; (c) procedura specifică a unei organizații internaționale. (d) dacă concesiunile sunt finanțate în totalitate de o organizație internațională sau de o instituție financiară internațională. Toate acordurile menționate la primul paragraf litera (a) sunt comunicate Comisiei, care poate consulta Comitetul consultativ pentru contractele de achiziții publice prevăzut la articolul 48. În sensul primului paragraf punctul (d), dacă o concesiune este cofinanțată într-o măsură semnificativă de o organizație internațională sau de o instituție financiară internațională, părțile decid asupra procedurilor aplicabile pentru atribuirea concesiunii, care vor fi conforme cu prevederile Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene. 4. În conformitate cu articolul 346 din tratat, prezenta directivă nu se aplică în cazul atribuirii de concesiuni în domeniul apărării și siguranței dacă protecția intereselor esențiale ale siguranței unui stat membru nu poate fi garantată prin normele prevăzute în prezenta directivă. 5. Prezenta directivă nu se aplică în cazul concesiunilor de servicii pentru: (a) achiziția sau închirierea, prin orice mijloace financiare, de terenuri, clădiri existente sau alte bunuri imobile sau care privesc drepturi asupra acestor bunuri; cu toate acestea, concesiunile de servicii financiare atribuite în același timp, înainte sau după contractul de achiziție sau de închiriere, în orice formă, intră sub incidența prezentei directive; (b) achiziția, dezvoltarea, producția sau coproducția de programe destinate radiodifuziunii, definite ca reprezentând transmisia și difuzarea prin intermediul oricărei rețele electronice, care sunt atribuite de către organismele de radiodifuziune, și nici în cazul contractelor privind timpul de emisie care le sunt atribuite organismelor de radiodifuziune; (c) servicii de arbitraj și de conciliere; (d) servicii financiare referitoare la emisiunea, vânzarea, achiziționarea sau transferul de titluri de valoare sau alte instrumente financiare în sensul Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului, servicii furnizate de băncile centrale și operațiuni efectuate cu Fondul european de stabilitate financiară (FESF); (e) contracte de muncă; (f) servicii de transport aerian care au la bază acordarea unei licențe de operare în sensul Regulamentului (CE) nr. 1008/2008[17] al Parlamentului European și al Consiliului[18]; (g) servicii publice de transport de călători în sensul Regulamentului (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului[19]. Serviciile de radiodifuziune menționate la litera (b) de la primul paragraf includ transmisia și difuzarea prin intermediul oricărei rețele electronice. Articolul 9 Excluderi specifice în domeniul comunicațiilor electronice Prezenta directivă nu se aplică concesiunilor având ca scop principal să le permită autorităților contractante să pună la dispoziție sau să exploateze rețelele publice de comunicații sau să furnizeze publicului unul sau mai multe servicii de comunicații electronice. În sensul prezentului articol: (a) „rețea publică de comunicații” înseamnă o rețea de comunicații electronice utilizată în întregime sau în principal pentru prestarea de servicii de comunicații electronice puse la dispoziția publicului, care facilitează transferul de informații între punctele terminus ale rețelei; (b) „rețea de comunicații electronice” înseamnă sisteme de transmisie și, după caz, echipamente de comutare sau de rutare și alte resurse, inclusiv elemente de rețea care nu sunt active, care permit transmiterea semnalelor prin cablu, unde radio, prin mijloace optice sau prin alte mijloace electromagnetice, inclusiv rețele de satelit, rețele terestre fixe (cu comutare de circuite și de pachete, inclusiv internet) și mobile, sisteme de cabluri electrice, în măsura în care sunt folosite în scopul transmiterii de semnale, rețele utilizate pentru difuzarea programelor de radio și de televiziune și rețele de televiziune prin cablu, indiferent de tipul de informații transmise; (c) un „punct terminus al rețelei” (network termination point - NTP) înseamnă punctul fizic în care un abonat obține accesul la o rețea publică de comunicații; în cazul rețelelor care presupun comutare sau rutare, NTP este identificat printr-o adresă specifică de rețea, care poate fi legată de un număr sau de un nume de abonat; (d) „servicii de comunicații electronice” înseamnă servicii prestate în mod normal în schimbul unei remunerații care constă integral sau în principal din transmiterea de semnale prin rețele de comunicații electronice, inclusiv servicii de telecomunicații și servicii de transmisie în rețelele utilizate pentru radiodifuziune, fiind exclusă însă prestarea de servicii sau exercitarea controlului editorial asupra conținutului transmis prin utilizarea de rețele și servicii de comunicații electronice; nu includ serviciile societății informaționale, astfel cum sunt definite la articolul 1 din Directiva 98/34/CE, care nu constau integral sau în principal în transmiterea de semnale prin rețele de comunicații electronice. Articolul 10 Excluderi aplicabile concesiunilor atribuite de entități contractante 1. Prezenta directivă nu se aplică în cazul concesiunilor atribuite de entități contractante în alte scopuri decât pentru desfășurarea activităților lor, astfel cum sunt definite în anexa III, sau pentru desfășurarea unor asemenea activități într-o țară terță, în condiții care nu implică utilizarea fizică a unei rețele sau zone geografice de pe teritoriul Uniunii. 2. Entitățile contractante notifică Comisiei sau organismului național de supraveghere, la cerere, orice activități pe care le consideră excluse. Comisia poate publica periodic în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, în scop informativ, liste ale categoriilor de activități pe care le consideră excluse. În acest sens, Comisia respectă orice aspect comercial sensibil pe care entitățile contractante îl pot aduce la cunoștință cu ocazia transmiterii informațiilor. Articolul 11 Concesiuni atribuite unei întreprinderi afiliate 1. În sensul prezentului articol, „întreprindere afiliată” înseamnă orice întreprindere ale cărei situații anuale sunt consolidate cu cele ale entității contractante în conformitate cu cerințele celei de-a șaptea Directive 89/349/CEE[20]. 2. În cazul entităților care nu fac obiectul prezentei directive, „întreprindere afiliată” înseamnă orice întreprindere care: (a) poate fi supusă, direct sau indirect, unei influențe dominante exercitate de entitatea contractantă, în sensul articolului 4 al doilea alineat din prezenta directivă; (b) poate exercita o influență dominantă asupra entității contractante; (c) împreună cu entitatea contractantă, este supusă influenței dominante a unei alte întreprinderi în virtutea dreptului de proprietate, a unei participări financiare sau a regulilor care îi reglementează activitatea. 3. Fără a aduce atingere articolului 15 și sub rezerva îndeplinirii condițiilor prevăzute la alineatul (4), prezenta directivă nu se aplică următoarelor concesiuni: (a) concesiuni atribuite de către o entitate contractantă unei întreprinderi afiliate; (b) concesiuni atribuite de către o asociere în participație, formată exclusiv dintr-o serie de entități contractante în scopul desfășurării activităților descrise în anexa III, unei întreprinderi care este afiliată cu una dintre aceste entități contractante. 4. Alineatul (3) se aplică: (a) concesiunilor de servicii, cu condiția ca cel puțin 80 % din cifra medie de afaceri totală a întreprinderii afiliate, corespunzătoare serviciilor în general, să provină în ultimii trei ani din furnizarea de servicii întreprinderilor cu care este afiliată; (b) concesiunilor de lucrări, cu condiția ca cel puțin 80 % din cifra medie de afaceri totală a întreprinderii afiliate, corespunzătoare lucrărilor în general, să provină în ultimii trei ani din furnizarea de lucrări întreprinderilor cu care este afiliată. 5. Dacă, din cauza datei la care o întreprindere afiliată a fost creată sau și-a început activitatea, cifra de afaceri nu este disponibilă pentru ultimii trei ani, este suficient ca întreprinderea să demonstreze că cifra de afaceri menționată la alineatul (4) literele (a) sau (b) este verosimilă, în special cu ajutorul previziunilor de afaceri. 6. În cazul în care mai mult de o întreprindere afiliată cu entitatea contractantă furnizează servicii, produse sau lucrări identice sau similare, procentajele menționate la alineatul (4) se calculează luând în considerare cifra totală de afaceri generată de furnizarea de servicii, bunuri, respectiv lucrări de către respectivele întreprinderi afiliate. Articolul 12 Contracte atribuite unei asocieri în participație sau unei entități contractante care face parte dintr-o asociere în participație Fără a aduce atingere articolului 15 și cu condiția ca asocierea în participație să fi fost înființată pentru a desfășura activitatea în cauză pe o perioadă de cel puțin trei ani și ca actul de înființare a asocierii în participație să prevadă că entitățile contractante care o formează vor face parte din aceasta cel puțin pentru o perioadă la fel de lungă, prezenta directivă nu se aplică concesiunilor atribuite de: (a) o asociere în participație, formată exclusiv din mai multe entități contractante în scopul desfășurării de activități în sensul anexei III, uneia dintre aceste entități contractante sau (b) o entitate contractantă unei astfel de asocieri în participație din care face parte. Articolul 13 Notificarea de informații de către entitățile contractante Entitățile contractante notifică Comisiei sau organismului național de supraveghere, la cerere, următoarele informații privind aplicarea articolului 11 alineatele (2) și (3) și a articolului 12: (a) denumirile întreprinderilor sau ale asocierilor în participație în cauză, (b) natura și valoarea concesiunilor implicate, (c) elementele de probă considerate necesare de către Comisie sau de către organismul național de supraveghere pentru a demonstra că relația dintre întreprinderea sau asocierea în participație căreia i se atribuie concesiunile și entitatea contractantă respectă cerințele prevăzute la articolul 11 sau 12. Articolul 14 Excluderea activităților care sunt expuse direct concurenței Prezenta directivă nu se aplică în cazul concesiunilor atribuite de entitățile contractante dacă, în statul membru în care sunt executate aceste concesiuni, activitatea este expusă direct concurenței în conformitate cu articolele 27 și 28 ale Directivei [care înlocuiește Directiva 2004/17/CE]. Articolul 15 Relațiile dintre autoritățile publice 1. O concesiune atribuită de o autoritate contractantă sau de o entitate contractantă, în sensul articolului 4 alineatul (1) paragraful 1, unei alte persoane juridice, nu intră sub incidența prezentei directive dacă sunt îndeplinite cumulativ următoarele condiții: a) respectiva autoritate sau entitate exercită asupra persoanei juridice în cauză un control similar celui pe care îl exercită asupra propriilor servicii b) cel puțin 90 % din activitățile acelei persoane juridice sunt efectuate pentru autoritatea sau entitatea contractantă care o controlează sau pentru alte persoane juridice controlate de respectiva autoritate sau entitate contractantă c) nu există participare privată la capitalul persoanei juridice controlate. Se consideră că o autoritate contractantă sau o entitate contractantă, în sensul articolului 4 alineatul (1) paragraful 1, exercită asupra unei persoane juridice un control similar celui pe care îl exercită asupra propriilor servicii în sensul literei (a) de la primul paragraf atunci când exercită o influență decisivă atât asupra obiectivelor strategice, cât și asupra deciziilor importante ale persoanei juridice controlate. 2. Alineatul (1) se aplică și în cazul în care o entitate controlată care este o autoritate contractantă sau o entitate contractantă, în sensul articolului 4 alineatul (1) paragraful 1, atribuie o concesiune entității care o controlează sau unei alte persoane juridice controlate de către aceeași autoritate contractantă, cu condiția să nu existe participare privată la capitalul persoanei juridice căreia îi este atribuită concesiunea publică. 3. O autoritate contractantă sau o entitate contractantă, în sensul articolului 4 alineatul (1) paragraful 1, care nu exercită asupra unei persoane juridice controlul în sensul alineatului (1), poate să atribuie un contract, fără a aplica dispozițiile prezentei directive, unei persoane juridice pe care o controlează în comun cu alte autorități sau entități contractante, dacă sunt îndeplinite următoarele condiții: a) autoritățile sau entitățile contractante, în sensul articolului 4 alineatul (1) paragraful 1, exercită asupra persoanei juridice un control similar controlului pe care îl exercită asupra propriilor servicii; b) cel puțin 90 % din activitățile persoanei juridice respective se realizează pentru autoritățile sau entitățile contractante care o controlează, în sensul articolului 4 alineatul (1) paragraful 1, sau pentru alte persoane juridice controlate de aceeași autoritate sau entitate contractantă; c) nu există participare privată la capitalul persoanei juridice controlate. În sensul literei (a), se consideră că autoritățile sau entitățile contractante prevăzute la articolul 4 alineatul (1) paragraful 1, controlează în comun o persoană juridică dacă sunt îndeplinite cumulativ următoarele condiții: (a) organele decizionale ale persoanei juridice controlate sunt compuse din reprezentanți ai tuturor autorităților sau entităților contractante participante, în sensul articolului 4 alineatul (1) paragraful 1; (b) autoritățile sau entitățile contractante respective, în sensul articolului 4 alineatul (1) paragraful 1, pot exercita în comun o influență decisivă asupra obiectivelor strategice și asupra deciziilor semnificative ale persoanei juridice controlate; (c) persoana juridică controlată nu urmărește interese care diferă de cele ale autorităților publice care îi sunt afiliate; (d) persoana juridică controlată nu obține alte câștiguri decât rambursarea costurilor efective din contractele de achiziții publice cu autoritățile contractante. 4. Un acord încheiat între două sau mai multe autorități contractante sau entități contractante, în sensul articolului 4 alineatul (1) paragraful 1, nu este considerat concesiune în sensul articolului 2 alineatul (1) paragraful 1 din prezenta directivă dacă sunt îndeplinite cumulativ următoarele condiții: (a) acordul stabilește o cooperare veritabilă între autoritățile sau entitățile contractante participante, care vizează desfășurarea în comun a sarcinilor lor de serviciu public și care implică drepturi și obligații reciproce ale părților; (b) acordul este guvernat doar de considerente legate de interesul public; (c) autoritățile sau entitățile contractante participante nu efectuează pe piața deschisă mai mult de 10 %, în termeni de cifră de afaceri, din activitățile care sunt relevante în contextul acordului; (d) acordul nu implică transferuri financiare între autoritățile sau entitățile contractante participante, altele decât cele care corespund rambursării costurilor efective ale lucrărilor, serviciilor sau bunurilor; (e) nu există participare privată la capitalul nici uneia dintre autoritățile sau entitățile contractante implicate. 5. Absența participării private menționate la alineatele (1) - (4) se verifică în momentul atribuirii concesiunii sau al încheierii acordului. Excepțiile prevăzute în prezentul articol nu se mai aplică din momentul în care există o participare privată, ca atare concesiunile în curs de desfășurare trebuie deschise concurenței prin intermediul procedurilor obișnuite de atribuire a concesiunilor. Secțiunea III Dispoziții generale Articolul 16 Durata concesiunii Durata concesiunii trebuie limitată la timpul estimat necesar astfel încât concesionarul să își recupereze investițiile efectuate pentru exploatarea lucrărilor sau a serviciilor și să obțină o rentabilitate rezonabilă a capitalului investit. Articolul 17 Servicii sociale și alte servicii specifice Concesiunile de servicii sociale și alte servicii specifice enumerate în anexa X care intră sub incidența prezentei directive fac obiectul obligațiilor prevăzute la articolul 26 alineatul (3) și la articolul 27 alineatul (1). Articolul 18 Concesiuni mixte 1. Contractele care au ca obiect atât servicii cât și bunuri se atribuie în conformitate cu prezenta directivă dacă obiectul principal al contractelor în cauză îl reprezintă serviciile și este vorba de concesiuni în sensul articolului 2 alineatul (1) primul paragraf. 2. Concesiunile care au ca obiect atât servicii în sensul articolului 17, cât și alte servicii, se atribuie în conformitate cu dispozițiile aplicabile pentru tipul de servicii care caracterizează obiectul principal al contractului în cauză. 3. În cazul contractelor mixte menționate la alineatele (1) și (2), obiectul principal se determină prin compararea valorilor respectivelor servicii sau bunuri. 4. În cazul contractelor care au ca obiect concesiuni reglementate de prezenta di