RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 318/155

Avizul Comitetului Economic și Social European privind Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor – Planul 2011 pentru eficiență energetică

COM(2011) 109 final

2011/C 318/26

Raportor: dna Ulla SIRKEINEN

La 8 martie 2011, în conformitate cu articolul 304 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Comisia a hotărât să consulte Comitetul Economic și Social European cu privire la

Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor – Planul 2011 pentru eficiență energetică

COM(2011) 109 final.

Secțiunea pentru transporturi, energie, infrastructură și societatea informațională, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 22 iunie 2011.

În cea de-a 473-a sesiune plenară, care a avut loc la 13 și 14 iulie 2011 (ședința din 14 iulie), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz în unanimitate.

1. Concluzii și recomandări

1.1 În concluzii, CESE:

— își reafirmă sprijinul ferm față de obiectivul îmbunătățirii eficienței energetice, ca element central al Strategiei Europa 2020;

— subliniază că eficiența energetică și economisirea de energie depind în primul rând de acțiunile cetățenilor, întreprinderilor și lucrătorilor și de modificarea comportamentului lor;

— ar pune un accent mai puternic pe efectele durabile pe termen lung, decât pe dorința urgentă de a se obține realizări pe termen scurt;

— subliniază că economisirea de energie ar trebui să promoveze dezvoltarea economică, bunăstarea socială și calitatea vieții;

— subliniază responsabilitatea statelor membre, UE având rol de creare a unui cadru comun;

— subliniază importanța alegerii instrumentelor corecte și consideră că acordurile voluntare sunt utile, măsurile obligatorii fiind necesare atunci când stimulentele pozitive nu dau rezultate;

— subliniază importanța cogenerării ca o metodă foarte eficientă de a produce energie;

— nu susține stabilirea unui obiectiv general obligatoriu pentru eficiența energetică, ci recomandă concentrarea eforturilor pe obținerea unor rezultate reale și

— subliniază nevoia de a se asigura sprijin financiar și investiții pentru a se concretiza potențialul mare din noile state membre.

1.2 CESE recomandă:

— Comisiei, în ceea ce privește planul pentru eficiență energetică: — să clarifice chestiunea evaluării rezultatelor măsurilor referitoare la eficiența energetică; — să explice mai bine motivele pentru estimarea consumului de energie în 2020; — să atribuie un rol mai strategic planurilor naționale de acțiune privind eficiența energetică și să se poarte consultări publice în cursul procesului de elaborare și de evaluare; — să clarifice cerința ca sectorul public să-și dubleze ritmul renovării clădirilor; — să elaboreze și să publice un studiu solid cu privire la certificatele albe; — să recurgă la măsuri orientate pentru a aborda cazurile individuale de mari potențiale neutilizate în ceea ce privește eficiența energetică, asigurându-se, de asemenea, că se pot acorda ajutoare de stat, în anumite cazuri specifice; — să solicite asigurarea accesului la rețele pentru energia electrică obținută prin cogenerare pentru a mări cota de cogenerare în producția de energie termică și electrică;

— în ceea ce privește măsurile de sprijinire a modificărilor de comportament: — să-i pună în prim plan pe utilizatorii de energie; — să promoveze rolul sectorului public ca un exemplu în materie de eficiență energetică care să fie urmat de către întreprinderi și gospodării — să analizeze comportamentul oamenilor și să segmenteze informația și măsurile de sensibilizare în funcție de diferitele grupuri de utilizatori; — să se asigure că utilizatorii beneficiază de pe urma acțiunilor; — să ofere, atunci când este necesar, stimulente eficiente, concepute cu grijă, chiar și cele modeste pot da rezultate; — atât constructorii, cât și guvernele să se asigure că investițiile suplimentare în clădiri se reflectă în valoarea acestora; — să intensifice și să adapteze educația și formarea în sectorul construcțiilor; — să sprijine programele de formare pentru administrațiile publice în domeniul eficienței energetice, inclusiv în cel al achizițiilor publice ecologice; — Comisia să analizeze problemele și, dacă este necesar, să revizuiască dispozițiile privind certificatele de performanță energetică ale clădirilor și noul sistem de etichetare ecologică a aparatelor electrocasnice; — Comisia să evalueze efectele asupra utilizatorilor de energie pentru realizarea contorizării inteligente și să propună măsuri suplimentare pentru obținerea de beneficii reale; — să continue și să dezvolte sistemele naționale de acorduri voluntare pe termen lung care funcționează bine și să le aplice și sectorului public; — să implice cu adevărat toate părțile interesate - cetățeni, întreprinderi, lucrători.

2. Introducere

2.1 Eficiența energetică stă la baza Strategiei Europa 2020. Ea contribuie la toate cele trei obiective esențiale ale politicii energetice: securitatea aprovizionării cu energie, competitivitate și mediu/combaterea schimbărilor climatice. CESE a susținut neîncetat obiectivul unei mai bune eficiențe energetice și și-a exprimat în multe avize opiniile cu privire la măsurile legate de acesta.

2.2 Prezentul aviz se referă la două inițiative. CESE a decis să elaboreze în 2011 un aviz din proprie inițiativă privind eficiența energetică, concentrându-se pe modificarea comportamentelor și pe mijloacele de a obține rezultate. Atunci când, în martie 2011, Comisia și-a prezentat noul Plan 2011 pentru eficiență energetică, s-a decis să se prezinte în același aviz punctele de vedere ale Comitetului privind noul plan.

2.2.1 Din acest motiv, în acest aviz, concluziile și recomandările, precum și capitolele 2, „Introducere”, și 4, „Observații generale privind eficiența energetică”, sunt comune ambelor părți. Capitolele 3, „Sinteza Comunicării privind planul 2011 pentru eficiență energetică”, și 5, „Observații specifice”, se referă la Comunicarea privind Planul 2011 pentru eficiență energetică, iar capitolul 6, „Măsuri de stimulare a modificării de comportament”, se referă la avizul din proprie inițiativă al Comitetului. Acest ultim capitol se bazează în primul rând pe concluziile audierii din 18 mai 2011.

2.3 Consumul de energie brut la nivel intern (fără consumul neenergetic) a fost estimat în 2007 la 1 842 Mtep, egalând obiectivul de a realiza economii de 368 Mtep. Calculele recente indică pentru 2020 un consum estimat de 1 678 Mtep. Ultimele statistici din 2008 indică un consum de energie brut la nivel intern pentru UE de 1 685 Mtep.

2.4 Consumul final de energie în 2008 a fost de 1 169 Mtep. 25 % din această cantitate de energie a fost consumată în sectorul rezidențial, iar 12 % în sectorul serviciilor. În gospodării, 67 % din consumul de energie revine încălzirii locuinței, 15 % iluminatului și aparatelor electrocasnice, 14 % încălzirii apei și 4 % preparării mâncării. Transporturile reprezintă 32 % din consumul de energie, industria 27 %, iar 4 % le revin altor utilizări.

3. Sinteza Comunicării privind planul 2011 pentru eficiență energetică

3.1 Precedentul plan de acțiune privind eficiența energetică din 2006 și măsurile ulterioare, juridice și de altă natură, au promovat cu succes îmbunătățirea eficienței energetice. Cu toate acestea, ele nu au fost concepute astfel încât să ducă la îndeplinirea obiectivului de a reduce cu 20 % consumul de energie primară al UE, acest obiectiv fiind stabilit mai târziu. Conform estimărilor, UE este pe cale de a îndeplini acest obiectiv pe jumătate.

3.2 Noul plan face parte din inițiativa emblematică din cadrul Strategiei Europa 2020 referitoare la o Europă eficientă din punctul de vedere al utilizării resurselor. Scopul este îndeplinirea obiectivului de a realiza economii de 20 % în 2020. Planul prezintă obiectivele Comisiei, care vor fi realizate prin propuneri juridice sau de altă natură, într-un moment ulterior în 2011, prima fiind revizuirea Directivei privind serviciile energetice și a Directivei privind producția combinată de energie termică și electrică (1).

3.3 Conform Comisiei, odată ce vor fi puse în aplicare în totalitate, măsurile actuale și cele noi ar putea genera economii anuale de până la 1 000 EUR pe gospodărie, ar putea duce la crearea a până la 2 milioane de locuri de muncă și la reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră cu 740 milioane de tone, precum și la îmbunătățirea competitivității industriale a Europei.

3.4 Clădirile au cel mai mare potențial de economisire a energiei. Planul se axează pe accelerarea renovării clădirilor publice și private și pe îmbunătățirea performanței componentelor și aparatelor:

— obiectivul obligatoriu de dublare a ratei de renovare a clădirilor publice pentru a se încadra în cele mai bune 10 % din punctul de vedere al eficienței energetice, iar din 2019 toate clădirile noi să atingă un nivel al consumului de energie „aproape egal cu zero”;

— îmbunătățirea contractului de performanță energetică și Convenția primarilor.

3.5 Pentru reducerea consumului de energie în locuințe:

— promovarea utilizării termoficării și răcirii urbane;

— prevederi legale pentru a aborda problema motivațiilor divergente (proprietar/chiriaș);

— sprijin pentru formare pentru a răspunde nevoii de două ori mai mari de persoane calificate în domeniul renovărilor;

— sprijin pentru depășirea obstacolelor de care se lovesc pe piață societățile de servicii energetice (ESCO).

3.6 Pentru îmbunătățirea eficienței energetice în sectorul producției de energie (30 % din consumul de energie primară):

— cerința obligatorie de a atinge cele mai bune niveluri de eficiență energetică a celor mai bune tehnologii disponibile (best available technology – BAT) pentru noile instalații și pentru cele care au primit noi autorizații;

— sisteme obligatorii de energie combinată, termică și electrică (combined heat and power - CHP) pentru noile centrale termice, existând o cerere potențială suficientă pentru încălzire sau răcire și acces prioritar pentru sistemele de distribuție de energie electrică din CHP;

— autoritățile de reglementare trebuie să țină seama mai bine de eficiența energetică în procesul de luare a deciziilor și în monitorizare;

— toate statele membre trebuie să creeze un sistem național privind obligația de a economisi energie (certificate albe?).

3.7 Noi măsuri pentru industria prelucrătoare:

— încurajarea statelor membre pentru a oferi IMM-urilor informații și stimulente corespunzătoare (fiscale, financiare);

— audituri energetice periodice obligatorii în întreprinderile mari și stimulente pentru a introduce sisteme de gestionare a energiei;

— cerințe de design ecologic pentru echipamentele industriale standard, precum motoare, pompe, instalații de aer comprimat, de uscare, de topire, de turnare, de distilare și cuptoare;

— încurajarea acordurilor voluntare bazate pe obiective clare, pe metodologii, pe evaluare și monitorizare.

3.8 Comisia va continua să promoveze elaborarea, crearea și punerea în aplicare a noilor tehnologii eficiente din punct de vedere energetic.

3.9 Finanțarea în scopul îmbunătățirii eficienței energetice, pentru a rezolva problema deficiențelor pieței și ale reglementărilor, este în primul rând o responsabilitate națională. În completarea acesteia, UE sprijină eficiența energetică prin programele politicii de coeziune, programul Energie inteligentă - Europa, finanțări intermediare, Programul european de redresare economică si Programul-cadru pentru activități de cercetare, de dezvoltare tehnologică și demonstrative. Comisia va analiza opțiunile suplimentare la elaborarea următorului cadru financiar.

3.10 În ceea ce îi privește pe consumatori, Comisia va studia și va purta consultări pentru a găsi cele mai bune de soluții pentru schimbarea comportamentelor. Pe lângă aceasta, va avea în vedere:

— standarde mai stricte de consum pentru diferite aparate electrocasnice;

— facilitarea introducerii pe piață a unor elemente de construcție mai eficiente, precum designul ecologic sau etichetarea cadrelor pentru ferestre, precum și designul ecologic sau etichetarea sistemelor integrale;

— o mai bună informare despre consumul de energie, realizată prin intermediul facturilor etc., intrarea în vigoare a obligativității de a instala contoare inteligente la cel puțin 80 % dintre consumatori până în 2020 (cu condiția ca acest lucru să fie susținut de o analiză națională favorabilă cu privire la relația costuri-beneficii), elaborarea de noi sisteme inteligente de economisire a energiei (respectând protecția datelor cu caracter personal);

— etichete și standarde energetice care să reflecte faptul că aparatele și clădirile sunt pregătite pentru o „rețea inteligentă”.

3.11 Transporturile, deși prezintă cea mai rapidă creștere a consumului energetic, nu sunt abordate în acest plan, așteptându-se pentru aceasta Cartea albă privind transporturile (publicată în aprilie 2011).

3.12 Planurile naționale de acțiune privind eficiența energetică (PNAEE) vor fi extinse pentru a acoperi întreaga rețea de energie. Raportarea și monitorizarea vor fi incluse în coordonarea ex-ante a politicilor din cadrul Strategiei Europa 2020 – Semestrul european.

3.13 Comisia nu propune deocamdată obiective naționale obligatorii. Ea va evalua situația în 2013 și, dacă obiectivul de 20 % are șanse mici de a fi îndeplinit, va propune obiective naționale obligatorii. În ceea ce privește obiectivele sectoriale, planul include câteva dintre ele, așa cum au fost descrise mai sus.

4. Observații generale privind eficiența energetică

4.1 CESE salută propunerea Comisiei privind un nou plan pentru eficiență energetică, prezentat în sfârșit, după o lungă întârziere. Comitetul sprijină obiectivul comunicării, dar are de formulat unele observații și dorește să facă unele clarificări în prezentul aviz. CESE este nerăbdător să-și prezinte punctele de vedere detaliate cu privire la propunerile legislative și de altă natură care vizează punerea în aplicare a acestui plan. Eficiența energetică și economiile de energie depind în primul rând de acțiunile cetățenilor, ale întreprinderilor și ale lucrătorilor, ceea ce face ca participarea și consultarea strânsă a societății civile să devină extrem de importantă.

4.2 În condițiile economice actuale, cu bugete publice limitate, o rată mare a șomajului și o lipsă generalizată de încredere suficientă pentru a face investiții, aceasta sarcină nu este ușoară, chiar dacă ar putea aduce beneficii pe termen relativ scurt. Cel mai important lucru este asigurarea unei dezvoltări profunde, durabile și pe termen lung în perspectiva unei mai bune eficiențe energetice. Dorința urgentă de a se obține rezultate pe termen scurt poate să nu dea rezultate durabile.

4.3 Măsurile alese sunt decisive pentru obținerea de rezultate reale. Așa cum s-a afirmat în Avizul privind eficiența energetică din 2008 (2), CESE consideră că acordurile voluntare cu operatorii naționali sunt utile, dar ar trebui să reiasă clar din orice acorduri aprobate că neîndeplinirea obiectivelor va rezulta în impunerea de măsuri obligatorii. Firește, reglementarea este necesară în multe cazuri, dar doar atunci când stimulentele pozitive nu dau rezultate. Trebuie să se recurgă ori de câte ori este posibil la dialogul social și civil și trebuie evitate sarcinile administrative suplimentare pentru toată lumea, în special pentru IMM-uri.

4.4 Situația este paradoxală în special în noile state membre, unde potențialul de îmbunătățire a eficienței energetice este cel mai mare, dar resursele economice cele mai slabe. De exemplu, trebuie remediate urgent scurgerile din sistemele de încălzire urbane și asigurată o calitate înaltă în sectoarele clădirilor și aparatelor electrocasnice. Guvernele trebuie să acționeze în interesul general și pe termen lung. Ar trebui să se utilizeze mai bine fondurile structurale.

4.5 În discuțiile pe marginea eficienței energetice și a economiilor de energie este util să se țină seama de câteva aspecte de bază.

4.5.1 O mai bună eficiență energetică înseamnă consum mai mic de energie pe unitatea produsă. Acest lucru este realizat în primul rând prin tehnologii mai bune. Investițiile într-o nouă soluție tehnologică au efecte pe termen lung asupra duratei ei de funcționare. Nu doar dezvoltarea tehnologică este crucială, ci și punerea în aplicare.

4.5.2 În ciuda îmbunătățirii eficienței energetice, consumul de energie poate crește chiar și în perioade de restricții economice, ca urmare a veniturilor mai mari, a numărului în creștere de gospodării cu nivel înalt de confort, precum și a mai multor aparate electrocasnice, a mai multor călătorii etc.

4.5.3 Pe de altă parte, economiile de energie înseamnă o reducere a consumului de energie, în special prin modificări de comportament. Acest lucru trebuie să fie un obiectiv esențial al acțiunilor. Pentru a da rezultate reale, modificările trebuie să fie permanente, dar efectul contrar (rebound effect) contracarează cu ușurință rezultatele. CESE subliniază că trebuie să se acorde mai multă atenție motivelor și modelelor de comportament uman. Ce tipuri de stimulente îi determină cu adevărat pe oameni să-și schimbe comportamentul? (A se vedea de asemenea capitolul 6).

4.5.4 De asemenea, economiile de energie pot fi rezultatul restrângerii activității economice, la care am asistat recent în timpul crizelor financiare. Mărirea economiilor de energie ar trebui să promoveze dezvoltarea economică, bunăstarea socială și calitatea vieții. Obiectivul important este decuplarea creșterii economice de creșterea consumului de energie.

4.5.5 La acestea se adaugă necesitatea de a evalua și de a atenua repercutarea costurilor măsurilor în materie de eficiență energetică asupra facturii plătite de consumatori, astfel încât să se prevină îngreunarea accesului acestora la energie și agravarea cazurilor de excluziune energetică. Este extrem de important să se realizeze un echilibru mai bun între costurile și beneficiile eficienței energetice, fără a se periclita accesul consumatorilor la energie și caracterul universal al acesteia.

4.6 O chestiune spinoasă este evaluarea rezultatelor măsurilor privind eficiența energetică. În mod surprinzător, Comisia nu menționează deloc acest lucru, nici măcar în evaluarea impactului planului. În multe cazuri, măsurile în sine și potențialul lor teoretic sunt trecute ca rezultate. Rezultatele reale combinate, ca o schimbare a utilizării proiectate a energiei, apar cu o întârziere considerabilă. Pe lângă acest lucru, avem întârzierea statisticilor: în prezent, cele mai noi statistici sunt din 2008!

4.7 Baza estimării că UE ar putea îndeplini până în 2020 obiectivul pe jumătate este, de asemenea, oarecum neclară. Evident, această estimare se bazează pe mai multe surse și calcule, ținând seama de recenta recesiune economică. Dar, este aceasta un rezultat mediu sau scenariul cel mai optimist sau pesimist?

4.8 CESE consideră că eficiența energetică și economiile de energie sunt, în primul rând, responsabilitatea statelor membre, datorită potențialului amplu la nivel local, determinat de circumstanțele și tradițiile locale. Comitetul subliniază clar importanța unor PNAEE solide și ambițioase. El subliniază că aceste planuri ar trebui să aibă un caracter mai strategic decât în trecut și că ar trebui purtate consultări publice în cursul procesului de elaborare și evaluare. Comitetul salută noua abordare propusă pentru raportare și monitorizare. Statele membre nu ar trebui să se abată de la această responsabilitate. Comisia ar trebui să ajute la consolidarea răspunderii statelor membre și să creeze un cadru comun pentru aceste activități.

4.9 Comitetul este de acord cu punctul de vedere al Comisiei privind rolul UE în acest context, rol derivat din articolul 194 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Pe scurt, aceasta înseamnă: evitarea denaturării pieței interne, cadrul comun pentru crearea de mecanisme, lăsând însă la latitudinea statelor membre stabilirea nivelurilor concrete care trebuie atinse, coordonate cu nivelul UE, platforma pentru schimbul de bune practici și pentru consolidarea capacității, finanțarea prin instrumentele UE și promovarea UE pe plan internațional.

4.10 Este evident că trebuie realizat întregul potențial pentru îmbunătățirea eficienței energetice. Pentru a obține rezultate tangibile într-o perioadă de timp rezonabilă fără costuri mari și, astfel, pentru a motiva părțile implicate, măsurile ar trebui să fie mai întâi direcționate către domeniile cu cel mai rentabil și cel mai mare potențial.

4.11 În ceea ce privește măsurile propuse, Comitetul sprijină realizarea proiectării ecologice și cerințele de etichetare, dar, mai întâi, trebuie evaluată funcționarea noului sistem de etichetare (a se vedea punctul 6.8). De asemenea, sprijină măsurile care vizează depășirea în avans a obstacolelor financiare din calea renovării și recondiționării clădirilor. De asemenea, Comitetul recomandă examinarea sectoarelor în care acordurile voluntare pe termen lung pot fi utilizate în mod eficient.

4.11.1 Toate măsurile trebuie aplicate cu atenție în ceea ce privește rentabilitatea și circumstanțele diferite ale acestora. Nici gospodăriile și sectoarele economice, nici sectorul public nu ar trebui împovărate în mod nejustificat. Prețurile mai mari la energie și cheltuielile aferente duc în teorie la reducerea consumului de energie, dar în practică ele prezintă riscul sărăciei energetice, întrucât se știe că flexibilitatea prețurilor la locuințe este redusă. De asemenea, competitivitatea industriei și a locurilor de muncă este periclitată. Acest lucru pare evident, dar desigur trebuie reiterat, având în vedere propunerile Comisiei. Pe marginea acestui lucru se va comenta în capitolul următor.

4.11.2 Comitetul își reafirmă îngrijorarea în ceea ce privește efectele anumitor măsuri asupra costurilor și posibila lor repercutare asupra consumatorilor. Este esențial ca politica să se concentreze pe soluția cea mai sustenabilă și orientată pe termenul cel mai lung la sărăcia energetică, și anume îmbunătățirea radicală a standardelor de eficiență energetică ale locuințelor, în special ale celor ocupate de familiile cu venituri scăzute și de cele vulnerabile.

4.11.3 Așa cum menționează Comisia, există programe reale aplicate în numeroase state membre, unele dintre ele fiind derulate cu succes de mai mulți ani sau chiar de mai multe decenii. În opinia Comitetului, este în mod clar de preferat să se continue și, unde este cazul, să se consolideze aceste sisteme și nu să fie considerate învechite, sprijinindu-se doar măsurile noi.

5. Observații specifice

5.1 Comitetul este de acord să se acorde sectorului public rolul de avangardă și de exemplu care să fie urmat de către întreprinderi și gospodării. Cu toate acestea, cererea de a se dubla ritmul renovării clădirilor ar putea fi prea împovărătoare, în ciuda efectelor ei pozitive. De asemenea, este necesară o definiție mai clară a termenului „clădire din sectorul public”.

5.2 Măsurile de îmbunătățire a eficienței energetice și a economiilor de energie în gospodării trebuie sprijinite. În 2008 (3), CESE a prezentat recomandări detaliate privind aceste măsuri, în special privind stimulentele fiscale, pentru eficiența energetică a clădirilor. În acest context, Comitetul reafirmă importanța unei mai bune înțelegeri a comportamentului uman pentru a concepe cele mai bune stimulente, care poate nu sunt întotdeauna de natură economică (a se vedea și punctele 6.5 și 6.5.1).

5.3 Comitetul sprijină obiectivul îmbunătățirii eficienței energetice în generarea căldurii și a electricității, dar unele dintre măsurile propuse ar putea fi prea împovărătoare și ineficiente.

5.3.1 Sectorul energetic însuși ar trebui să includă suficiente stimulente economice pentru ca întreprinderile utilitare să investească în tehnologiile disponibile și aplicabile cele mai eficiente din punct de vedere energetic și să evite o intervenție publică masivă. Noile descoperiri tehnologice, care sunt foarte scumpe, dar nu sunt suficient de dezvoltate, adică nu sunt în realitate disponibile pe piață, ar trebui să beneficieze de sprijin pentru dezvoltarea ulterioară, înainte de a fi preluate de utilizatori.

5.3.2 Comitetul subliniază rolul cogenerării ca metodă de producție de căldură și electricitate cu un nivel ridicat de eficacitate. Aplicată la scară largă în Europa, cogenerarea este foarte benefică, având un potențial de rentabilitate neutilizat. Termoficarea și răcirea urbană au încă un mare potențial în Europa, dar obligațiile ar trebui să fie aplicate cu prudență, întrucât termoficarea și răcirea urbană sunt investiții scumpe, care nu trebuie să devină învechite în câțiva ani. Asigurarea accesului la rețele pentru electricitatea obținută din cogenerare poate reprezenta o măsură utilă pentru sprijinirea unei extinderi eficiente din punct de vedere al costurilor a sistemelor de cogenerare centralizate și descentralizate.

5.4 Comitetul împărtășește opinia Comisiei conform căreia eficiența energetică reprezintă un sector de afaceri promițător. Cu toate acestea, dezvoltarea acestuia ar trebui să aibă loc prin sprijinirea cererii, nu în primul rând a ofertei. Furnizorii de servicii ar trebui, desigur, să fie obligați să ofere mai multe informații, inclusiv despre facturi, decât este cazul în prezent. În avizul său privind Directiva privind serviciile energetice (4), Comitetul își exprima deja rezervele privind impunerea obligației de a economisi energie pentru furnizorilor de servicii, întrucât acest lucru este contrar logicii afacerilor.

5.4.1 În ceea ce privește certificatele albe, Comitetul propune Comisiei să realizeze un studiu solid al sistemelor actuale, luând în considerare rezultatele, acolo unde acestea au fost aplicate, analizând consecințele generale ale acestora și fezabilitatea în cadrul pieței interne, precum și alte legi existente.

5.5 Comisia menționează că cele mai mari progrese în eficiența energetică au fost realizate în sectorul manufacturier – 30 % în 20 de ani. În plus, unele măsuri de la nivelul UE, cum ar fi ETS, abordează deja sectoarele energofage. Nu este clar ce înțelege Comisia prin sectoare mari: mari consumatori de energie, de exemplu industriile energofage, sau orice companie mare? În orice caz, Comitetul sprijină cu fermitate măsurile propuse de Comisie pentru îmbunătățirea eficienței energetice în IMM-uri.

5.5.1 Este întotdeauna loc pentru alte îmbunătățiri și, pentru a realiza acest lucru, Comitetul recomandă, de asemenea, utilizarea acordurilor voluntare pe termen lung. În anumite cazuri, vor apărea cu siguranță potențiale de eficiență neobișnuit de mari, neexploatate încă. Dacă, de exemplu, o parte mică a sectorului nu a acționat eficient în ceea ce privește potențialul ei de eficiență energetică, acestea ar putea să nu justifice totuși noi măsuri obligatorii pentru sectoare întregi. Cazurile marilor potențiale de eficiență energetică neexploatate ar trebui abordate mai direct și mai selectiv. Auditurile energetice și sistemele de gestionare sunt utilizate larg și din ce în ce mai mult și se încadrează, în mod normal, în obligațiile din acordurile voluntare. În acest context, este important să predomine posibilitatea de a se acorda ajutoare de stat, întrucât regulile UE interzic acordarea de ajutoare pentru măsurile care sunt obligatorii.

5.5.2 Extinderea cerințelor proiectării ecologice la echipamentele industriale standard merită analizată, dar nu ar trebui împiedicată nici utilizarea pe scară largă a soluțiilor adaptate unei anumite probleme și nici dezvoltarea inovării.

5.6 Comitetul este de acord cu Comisia în ceea ce privește marile potențiale neexploatate în utilizarea TIC în scopul economisirii de energie, cum ar fi contorizarea inteligentă sau aplicațiile vaste legate de acestea. Acesta este un domeniu promițător al inovării europene și ar trebui dezvoltat cu curaj, în cooperare cu diferitele părți interesate.

5.7 În trecut, Comitetul și-a exprimat rezervele față de obiectivele generale obligatorii pentru eficiență energetică și a recomandat analizarea fezabilității obiectivelor sectoriale de la caz la caz. Comitetul apreciază faptul că, până acum, Comisia a ales această cale. Toate eforturile ar trebui concentrate pe măsurile de obținere a unor rezultate reale,.

5.8 Comitetul regretă că în comunicare nu este abordată eficiența energetică a serviciilor, ca de exemplu vânzările cu amănuntul, activitățile de recreere și cele sportive, cu excepția eficienței clădirilor. De asemenea, comunicarea doar menționează, dar nu elaborează chestiunea dimensiunii externe a eficienței energetice. În două avize recente (Avizul CESE privind dimensiunea externă a politicii energetice a UE, JO C 182, 4.8.2009, p. 8 și Avizul CESE pe tema „Ce tip de politică de vecinătate poate garanta siguranța aprovizionării cu energie în UE?” (CESE 541/2011)), Comitetul a prezentat recomandări privind politica energetică externă a UE, inclusiv eficiența.

6. Măsuri de promovare a modificării de comportament

6.1 Partea de furnizare de energie a făcut obiectul multor măsuri politice de îmbunătățire a eficienței energetice și acest lucru este și mai adevărat în ce privește noul plan al Comisiei de abordare a întregului lanț energetic. Sprijinul pentru dezvoltarea tehnică, standardele minime de performanță, precum și cerințele de etichetare și certificare au fost deja aplicate și multe altele sunt planificate la nivelul UE și la nivel național. Însă, doar acestea nu sunt suficiente pentru obținerea de rezultate reale, pentru că atât de multe lucruri depind de comportamentul cetățenilor și al întreprinderilor. Prin urmare, din proprie inițiativă, Comitetul dorește să îndrepte atenția către partea de cerere și către experiențele practice dobândite în urma măsurilor de modificare a comportamentelor.

6.1.1 În acest scop, Comitetul a organizat o audiere la 18 mai 2011. Programul și prezentările pot fi accesate pe site-ul web (5). Acest capitol se bazează pe prezentările și dezbaterile de la această audiere.

6.2 Există un mare potențial de economisire a energiei, chiar și fără investiții. În gospodării, de exemplu, se poate pur și simplu stinge lumina în camerele goale, reduce temperatura camerei, se pot închide aparatele electrice în loc de a fi lăsate în stand-by, se poate reduce utilizarea autovehiculelor și se poate conduce mai economic etc. În întreprinderi, auditările din cadrul acordurilor voluntare au evidențiat multe măsuri de acest gen.

6.2.1 Un exemplu bun de acțiune voluntară reușită este însuși CESE. O analiză EMAS recentă a clădirilor CESE și COR arată că între 2008 și decembrie 2010, consumul de electricitate a scăzut cu 10,6 % și consumul de gaz cu 30,3 %.

6.3 Informarea și sensibilizarea sunt primii pași pentru realizarea acestor măsuri simple, precum și a altora, care necesită unele investiții. Printre multe altele, experiența unei întreprinderi de servicii daneze, SEAS-NVE, arată că pentru a fi eficientă, informația trebuie să fie segmentată în diferite valori, preferințe și nevoi ale utilizatorilor. Pentru acest lucru, este nevoie de o înțelegere profundă a comportamentului uman, psihologia comportamentală fiind un instrument important.

6.3.1 Pentru a naviga mai bine în abundența de informații, consumatorii de energie au nevoie de ajutor pentru a compara diferitele aspecte ale aparatelor electrocasnice și ale măsurilor. Un bun exemplu de un astfel de efort este site-ul Topten realizat de WWF în colaborare cu partenerii săi, disponibil în întreaga Europă.

6.3.2 „Dezinteres – precontemplare – contemplare – pregătire – acțiune – întreținere” sunt, conform experienței dobândite de Transition Town Movement, fazele prin care trec cetățenii către obținerea de rezultate în economisirea de energie. Iar acțiunea necesită conștientizare, dar aceasta singură nu este suficientă.

6.3.3 Conform unui studiu recent realizat de OCDE, echipamentele mai ieftine sunt principala motivație de a reduce consumul de energie în locuințe, în timp ce informațiile mai practice și încrederea în beneficiile ecologice s-au situat mult mai jos.

6.4 Astfel, factorii de decizie politică nu trebuie să se bazeze doar pe măsuri de informare și de sensibilizare, nici pe măsuri politice ecologice pentru a obține rezultate privind eficiența energetică și economisirea de energie. Consumatorii, precum și alți utilizatori ai energiei trebuie să beneficieze de pe urma acțiunilor. O factură mai mică la energie poate fi un astfel de beneficiu, dacă este obținut imediat. Sunt necesare și stimulente de altă natură.

6.5 Reducerile de TVA, garanțiile, subvențiile directe etc. sunt posibile stimulente economice. Acestea sunt necesare, dar ar trebui aplicate cu mare grijă, în special în situația actuală de limitare a bugetelor publice. De exemplu, ar trebui, mai degrabă, ca tehnologia cea mai nouă și foarte scumpă să beneficieze de sprijin pentru dezvoltarea în continuare pentru a ajunge la un preț mai mic, decât să se acorde stimulente utilizatorilor pentru a investi în ea.

6.5.1 Fondurile structurale ale UE ar putea avea o contribuție mai mare și mai eficientă, în special în noile state membre, unde potențialul este mare și sprijinul este foarte necesar. Comisia ar trebui să analizeze motivele utilizării restrânse a resurselor disponibile și, dacă este cazul, să revizuiască regulile de finanțare. Se pare că, în multe cazuri, ponderea finanțării din partea UE este prea mică pentru a fi un stimulent.

6.6 Chiar și stimulentele modeste pot fi eficace. Reacțiile pozitive sub forma unei scrisori de recunoaștere sau rezultatele bune într-o competiție locală pot fi suficiente. Presiunea socială în comunitățile locale a dat rezultate bune. De multe ori, o recomandare din partea unui prieten este decisivă. Ar putea fi utilizate mediile sociale pentru a consolida aceste aspecte. Fenomenele de acest gen, numite și încercări de determinare, trebuie să fie studiate și dezvoltate în continuare.

6.7 În sectorul construcțiilor, eficiența energetică a noilor clădiri reprezintă o chestiune care trebuie reglementată. În acest context, o problemă care trebuie rezolvată este, de asemenea, chestiunea motivațiilor divergente (proprietar/chiriaș).

6.7.1 În parcul imobiliar vechi, măsurile de îmbunătățire a eficienței energetice sunt primite cu îndoieli în ceea ce privește efectele financiare ale investiției: rezultatele sunt încă influențate de comportament și valoarea investiției pe piață nu este clară. Constructorii ar trebui să răspundă la aceasta cu garanții privind performanța de mare calitate, de exemplu. În plus, guvernele ar trebui să popularizeze măsurile, să urmeze o linie de politică stabilă și să ofere stimulente financiare.

6.7.2 Îmbunătățirile ar trebui să fie gratuite pentru familiile cu venituri scăzute și nu finanțate prin împrumuturi, deoarece multe familii cu venituri scăzute sunt reticente față de luarea unor împrumuturi sau nu își permit să facă acest lucru. Adesea, din punct de vedere al costurilor este mai eficient să se îmbunătățească locuințele stradă cu stradă sau cartier cu cartier.

6.7.3 Certificarea performanței energetice a clădirilor este o măsură pozitivă, în teorie. În practică au apărut multe probleme, de la auditori nepregătiți până la inexistența unei valori reale a certificatelor pe piață. Testele realizate de auditori diferiți pentru aceeași clădire au produs rezultate foarte diferite. Directiva privind performanța energetică a clădirilor lasă statelor membre posibilitatea de a decide dacă criteriul folosit este cererea de energie sau cantitatea de energie utilizată și în mod similar procedează și Standardul EN 15217. Sunt necesare un certificat european de performanță energetică a clădirilor, bazat pe cererea calculată de energie, precum și o revizuire a EN 15217. Comisia ar trebui să analizeze cu atenție cerințele și sistemul de certificare și, cel puțin, să introducă criterii comune de control. O metodă de calcul armonizată pentru consumul de energie în clădiri pe baza unor clădiri de referință pentru diferite zone climatice va fi o bună soluție.

6.7.4 Atât pentru clădirile noi, cât și pentru cele vechi renovate, disponibilitatea unor servicii profesioniste de planificare, proiectare și efectuare a lucrărilor este esențială și reprezintă un obstacol. Este nevoie urgentă de măsuri eficiente pentru a ridica nivelul de pregătire și formare al tuturor celor implicați, de la arhitecți și planificatori urbani la lucrători, precum și pentru a adapta programele la nevoile eficienței energetice.

6.8 Pentru aparatele electrocasnice, etichetarea ecologică este o măsură importantă de informare a consumatorilor. Aceasta a dat rezultate bune și ar putea face acest lucru și în viitor, chiar dacă potențialul său maxim a fost probabil exploatat până acum. Cu toate acestea, sistemul reînnoit a fost criticat. Sistemul nu este suficient de clar și poate duce la interpretări greșite (de exemplu, A+ poate fi afișat ca fiind cel mai bun nivel de performanță). De asemenea, designul lui nu a fost testat temeinic de consumatori. Comisia ar trebui să analizeze situația și să facă modificările necesare.

6.9 Contorizarea inteligentă/de la distanță a consumului de energie se răspândește rapid, în conformitate cu cerințele UE. Acest lucru mărește, evident, productivitatea companiilor de furnizare a energiei. Dar beneficiile acesteia pentru gospodării, acestea fiind cele care își asumă, direct sau indirect, principalele costuri aferente nu sunt clare. Contorul în sine nu face mult. În plus, consumul de energie ar trebui să fie afișat ușor și vizibil, pentru aceasta fiind oferite multe soluții inovatoare sau sunt în curs de elaborare de sectorul IT. În plus, ar trebui oferită o modalitate de adaptare a consumului de energie (de exemplu, să se permită companiei de energie să întrerupă distribuția la anumite ore etc.) Pentru moment, Comisia ar trebui să analizeze utilizarea contoarelor inteligente în statele membre și efectele lor asupra comportamentului gospodăriilor și, dacă este necesar, să modifice dispozițiile actuale sau să propună alte măsuri, respectând protecția datelor cu caracter personal.

6.10 În industrie, utilizarea acordurilor voluntare pe termen lung a dat rezultate pozitive convingătoare în unele state membre, de exemplu în Finlanda. Stimulentele sunt, în mod normal, legate de aceste sisteme. În cazul Finlandei, cu stimulente foarte modeste, un factor de motivare a fost înțelegerea de către participanți a faptului că, în caz de eșec, alternativa este reglementarea. De asemenea, acordurile voluntare ar putea fi o măsură eficientă și în sectorul public, așa cum se observă în evoluțiile recente din Finlanda. Acordurile sectoriale la nivelul UE au dus la anumite rezultate, dar nu au funcționat mereu așa cum se aștepta. Acesta nu este un motiv de apreciere negativă a acordurilor naționale pe termen lung existente care funcționează bine.

6.11 Acestea fiind spuse, consumatorii de energie trebuie să-și schimbe comportamentul în mod fundamental și permanent. Cetățenii, în calitate de consumatori, lucrători și alegători, au o importanță esențială. Proiectele pot fi încununate de succes doar dacă toate părțile interesate, nu doar autoritățile și întreprinderile, ci și sindicatele și consumatorii, sunt implicate pe deplin.

Bruxelles, 14 iulie 2011 Președintele Comitetului Economic și Social European Staffan NILSSON

(1) JO L 114, 27.4.2006, p. 64 și JO L 52, 21.2.2004, p. 50.

(2) JO C 77, 31.3.2009, p. 54.

(3) JO C 162, 25.6.2008, p. 62.

(4) Avizul CESE pe tema „Eficiența energetică în utilizarea finală și serviciile energetice (pachetul energetic)” - JO C 120, 20.5.2005, p. 115.

(5) http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.events-and-activities-energy-efficiency-changing-behaviour.