[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 3.7.2008

COM(2008) 417 final

COMUNICARE A COMISIEI

Sinteza activită ților Comisiei desfășurate în anul 2007 în scopul punerii în aplicare a titlului II, capitolele 3 – 10 din Tratatul Euratom

1. INTRODUCERE

Prezenta comunicare descrie activitățile desfășurate de Direcția Generală Energie și Transport (DG TREN), ca parte din responsabilitățile Comisiei ce decurg din Tratatul Euratom (denumit în continuare „tratatul”). DG TREN este responsabilă de punerea în aplicare a majorității dispozițiilor titlului II, capitolele 3 – 10 din Tratatul Euratom care se referă la siguranța nucleară, investiții, întreprinderi comune, controale de securitate și relații externe. Prezenta comunicare include și o sinteză a activităților Agenției de Aprovizionare a Euratom (ESA)[1]. Activitățile legate de cercetare și politica de cercetare, care cad în sarcina DG RTD[2] și CCC[3], sunt abordate în rapoartele respective ale acestora[4]. Pregătirea și punerea în aplicare a noului Instrument pentru cooperarea în materie de siguranță nucleară țin de dubla responsabilitate a DG RELEX[5] și DG AIDCO[6]. Instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA) este gestionat de DG ELARG[7], în timp ce împrumuturile Euratom sunt gestionate de DG ECFIN[8]. Activitatea a două laboratoare aflate la fața locului din cadrul unităților de retratare (situate în La Hague și Sellafield) este supravegheată de CCC și finanțată de DG TREN.

2. EVOLU Ţ II POLITICE Ş I JURIDICE

2.1. Politica nucleară

2.1.1. 50 de ani de existență a Tratatului Euratom

În martie 1957, cele șase state fondatoare au semnat Tratatul Euratom, având ca obiective minimizarea dependenței energetice a Europei și contribuția la creșterea economică a acesteia, la dezvoltarea tehnologică, precum și la creșterea nivelului de trai. Cu ocazia celeia de a cincizecea aniversări a acestuia, Comisia a adoptat o comunicare[9] care oferă o imagine de ansamblu a aspectelor esențiale ale punerii în aplicare a Tratatului Euratom în ultima jumătate de secol și a difuzat o publicație comemorativă[10]. Concluzia comunicării a fost că tratatul rămâne un cadru juridic indispensabil pentru UE și cetățenii săi.

2.1.2. Politica energetică și Programul nuclear cu caracter informativ (PINC)

În contextul interesului în creștere pentru energia nucleară, la nivel mondial și în Europa, Comisia a subliniat în comunicare sa privind „O politică energetică pentru Europa”[11] și în „Programul nuclear cu caracter informativ”[12] conex contribuția energiei nucleare la limitarea emisiilor de CO2. Consiliul European de primăvară a remarcat contribuția energiei nucleare la soluționarea preocupărilor sporite privind securitatea aprovizionării cu energie și reducerea emisiilor de CO2.

Programul nuclear cu caracter informativ, bazat pe articolul 40 din tratat, a analizat investițiile din sectorul nuclear efectuate de statele membre de la precedentul PINC din 1997, precum și implicațiile politicilor de abandon progresiv adoptate de unele țări. A fost pusă în evidență acceptarea de către public a energiei nucleare în ceea privește securitatea și siguranța instalațiilor, gestionarea deșeurilor și dezafectarea. Atât Comitetul Economic și Social European, cât și Parlamentul European au adoptat avize privind acest document[13].

„O politică energetică pentru Europa” și PINC propun să amelioreze cadrul pentru energia nucleară în Europa în special prin înființarea unui grup la nivel înalt pentru siguranță nucleară și gestionarea deșeurilor, precum și a Forumului european pentru energie nucleară. Alte propuneri includ înființarea unor platforme tehnologice, deși acest obiectiv iese din sfera de aplicare a prezentei comunicări. Cu toate acestea, Platforma tehnologică în domeniul energiei nucleare durabile (SNET-TP)[14] a fost lansată recent de către DG RTD și are ca scop, inter alia , încurajarea și consolidarea cooperării europene în domeniul cercetării și dezvoltării.

În plus, și în contextul îndeplinirii obiectivelor pentru 2020 de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră fixate la Consiliul European de primăvară din 2007, precum și al viziunii pentru 2050 a unei economii cu emisii reduse de carbon, a fost adoptat, în noiembrie 2007, un Plan strategic european pentru tehnologiile energetice (planul SET)[15]. Acesta propune un cadru general de politică pentru îmbunătățirea cercetării și inovării, precum și, pe termen mai lung, pentru introducerea pe piață a tuturor tehnologiilor energetice cu emisii reduse de carbon. Planul recunoaște, în mod clar, fisiunea nucleară (și fuziunea) ca fiind una dintre aceste tehnologii.

2.1.3. Grupul la nivel înalt pentru siguranță nucleară și gestionarea deșeurilor

Comisia a înființat Grupul la nivel înalt pentru siguranță nucleară și gestionarea deșeurilor[16], care este format din specialiști naționali în domeniul reglementării și funcționari de înalt nivel care lucrează în domeniul siguranței nucleare. Crearea grupului a fost aprobată de Consiliul European de primăvară din 2007 și a primit sprijin din partea instituțiilor UE. Obiectivul grupului este să dezvolte abordări comune în domeniul siguranței nucleare și gestionării deșeurilor, precum și să identifice, în scurt timp, aspecte care trebuie tratate cu prioritate și să recomande măsuri care să fie luate la nivelul UE. O reprezentare la nivel înalt atât a statelor care desfășoară activități nucleare, cât și celor care nu o fac, ar facilita o înțelegere la nivelul UE.

Grupul la nivel înalt pentru siguranță nucleară și gestionarea deșeurilor s-a reunit pentru prima dată în octombrie 2007. Au fost constituite trei subgrupuri: 1) îmbunătățiri ale dispozițiilor privind siguranța nucleară; 2) îmbunătățiri ale dispozițiilor în domeniul dezafectării, gestionării deșeurilor radioactive și combustibilului uzat; 3) îmbunătățiri ale dispozițiilor privind transparența.

Pentru a se asigura transparența a fost creat un site internet[17].

2.1.4. Forumul european pentru energie nucleară (forum)

În conformitate cu concluziile Consiliului European de primăvară, Comisia a înființat forumul pentru a facilita dialogul între diferitele părți interesate (guverne UE, parlamentari europeni, industria nucleară, consumatorii industriali de energie și societatea civilă) privind oportunitățile și riscurile energiei nucleare. Reuniunile forumului se vor desfășura în mod alternativ la Bratislava și la Praga.

Reuniunea inaugurală a forumului a avut loc în noiembrie, la Bratislava, în prezența prim-miniștrilor țărilor gazdă, a mai multor miniștri și parlamentari europeni, precum și a altor actori cheie din domeniul energiei nucleare[18]. Au fost înființate trei grupuri de lucru privind oportunitățile, riscurile și transparența.

2.2. Propunerile legislative ale Comisiei

2.2.1. Supravegherea și controlul transporturilor de deșeuri radioactive și de combustibil uzat

Ca urmare a adoptării de către Consiliu a unei directive privind supravegherea și controlul transporturilor de deșeuri radioactive și combustibil uzat[19], a fost creat un comitet consultativ care să asiste Comisia, furnizând avize privind proiectul de document standard care urmează să fie utilizat pentru toate transporturile care fac obiectul directivei, criteriile care permit statelor membre să evalueze dacă cerințele legate de exporturile de deșeuri radioactive și de combustibil uzat sunt îndeplinite și privind recomandările care vizează un sistem sigur și eficace de transmitere a datelor și informațiilor.

Comitetul a emis un aviz favorabil în legătură cu proiectul de document standard în vederea adoptării de către Comisie la începutul lui 2008[20].

2.2.2. Dezafectare la Bohunice

Consiliul a adoptat un regulament privind punerea în aplicare a Programului de asistență pentru dezafectarea centralei nucleare din Slovacia[21], care prevede un ajutor în valoare de 423 MEUR.

Regulamentul oferă un temei juridic pentru Programul UE de asistență pentru dezafectare în perioada 2007 - 2013 și impune crearea unui comitet de gestiune care să ofere asistență Comisiei. Acest comitet (Comitetul pentru Programul de asistență pentru dezafectare) s-a reunit pentru prima dată în iunie 2007.

3. EVOLU Ţ II GENERALE ÎN DOMENIUL NUCLEAR ÎN CADRUL UE

3.1. Punerea în aplicare a legislației - Încălcări

Cu o singură excepție (Republica Cehă), toate procedurile referitoare la noile state membre care nu aderaseră la acordul tripartit INFCIRC 193[22], după cum prevedea actul lor de aderare la UE, au fost închise ca urmare a îndeplinirii obligațiilor asumate.

Negocierile au continuat cu operatorii Sellafield asupra rectificării deficiențelor care au stat la baza avertismentului[23] emis de către Comisie în conformitate cu articolul 83 din tratat (neîndeplinirea în mod satisfăcător a obligațiilor de către operatorul unei instalații nucleare). Mai mult, a fost monitorizat progresul înregistrat în cazul unei directive a Comisiei în conformitate cu articolul 82[24] din tratat, privind o altă instalație de la același amplasament.

La 18 iulie, Curtea Europeană de Justiție[25] a ajuns la concluzia că Regatul Unit nu și-a îndeplinit obligațiile ce decurg din articolul 53 din Directiva 96/29/Euratom din 13 mai 1996 (standardele de securitate de bază). Comisia a invitat Regatul Unit să elaboreze măsurile legislative planificate pentru a rectifica situația.

3.2. Notificarea referitoare la centrala nucleară electrică Belene

La 27 februarie, un investitor bulgar a prezentat o notificare privind construcția unei noi centrale nucleare, în conformitate cu articolul 41 din tratat.

Ca urmare a unei analize și a unor lungi discuții cu investitorul, Comisia a concluzionat, la 7 decembrie, că toate aspectele acestei investiții erau conforme cu obiectivele tratatului.

3.3. Dezafectarea instalațiilor nucleare, gestionarea și transportul deșeurilor

3.3.1. Dezafectarea instalațiilor nucleare

Comisia a continuat să monitorizeze punerea în aplicare a programelor Ignalina și Bohunice, împreună cu Banca Europeană pentru Reconstrucție și Dezvoltare și Agenția Națională din Lituania. Începând din ianuarie 2007, DG TREN răspunde de implementarea și monitorizarea asistenței comunitare a Programului Kozloduy în Bulgaria. În 2007, o sumă totală de 113 MEUR a fost angajată pentru programul Ignalina, 56,72 MEUR fiind destinate Programului Bohunice și 74,28 MEUR Programului Kozloduy. Normele de punere în aplicare pentru continuarea sprijinului în perioada 2007-2013, prevăzute de protocoalele din tratatele de aderare, au fost adoptate de Comisie[26].

Comisia a publicat cel de-al doilea raport al său[27] privind utilizarea resurselor financiare alocate pentru dezafectarea instalațiilor nucleare, pentru combustibilul uzat și deșeurile radioactive.

Raportul a comparat practicile în materie de finanțare ale operatorilor nucleari din UE și ale statelor membre cu cele detaliate în recomandarea Comisiei[28]. În timp ce primul raport[29] s-a limitat la reactoarele nucleare, cel de-al doilea a tratat toate instalațiile nucleare, acordând o atenție specială celor care ar implica gradul cel mai ridicat de risc în cazul în care finanțarea dezafectării nu ar fi efectuată în mod corespunzător. Raportul evidențiază exemple de bună practică în țări în care principiul „poluatorul plătește” este înscris în legislația națională și în care fondurile permit efectiv furnizarea de resurse corespunzătoare la momentul necesar. Cu toate acestea, în pofida dispozițiilor legislative naționale specifice, este necesar să se realizeze progrese în diferite aspecte legate de crearea, gestionarea și utilizarea de fonduri adecvate, în special pe baza unei monitorizări și a unei raportări detaliate la nivel național și comunitar.

Comisia va aborda aceste aspecte ca o acțiune ulterioară publicării din recomandare, beneficiind de asistența grupului consultativ constituit de statele membre.

3.3.2. Gestionarea deșeurilor radioactive

Gestionarea durabilă pe termen lung a deșeurilor puternic radioactive și combustibilului uzat este în continuare nesatisfăcătoare. Prin urmare, Comisia continuă să încurajeze statele membre să dezvolte programe de gestionare pe termen lung a deșeurilor, care să includă jaloane precise pentru toate categoriile de deșeuri, în special pentru deșeurile puternic radioactive și cu durată de viață lungă.

Necesitatea de a se realiza progrese în raport cu soluțiile de gestionare a deșeurilor pe termen lung a fost subliniată, de asemenea, în timpul reuniunii forumului (a se vedea punctul 2.1.4). Grupurile de lucru ale acestuia în domeniul gestionării riscurilor și transparenței vor trata acest aspect și vor formula recomandări.

3.3.3. Transportul materialelor radioactive

Sistemul de reglementare actual al UE asigură siguranța și protecția corespunzătoare a sănătății publicului în raport cu transportul materialelor radioactive (TRAM). Cu toate acestea, raportul grupului de lucru permanent privind transportul materialelor radioactive[30] evidențiază unele deficiențe, în special posibila întârziere înregistrată în transporturile transfrontaliere sau refuzul transporturilor.

Este în curs de desfășurare o activitate care vizează evaluarea impactului pentru a permite luarea unei hotărâri privind cea mai potrivită măsură de reglementare care să completeze piața transportului nuclear, să asigure disponibilitatea radiozotopilor medicali care pot salva vieți și să mărească, în acest fel, cantitatea de informații și transparența în legătură cu activitățile transfrontaliere de transport de materiale radioactive.

3.4. Controlul securității nucleare

3.4.1. Controale de securitate

Comisia a prezentat Consiliului demersul său actualizat privind introducerea unor controale de securitate nucleară în UE, prin intermediul unui document de lucru intitulat „Introducerea controalelor de securitate Euratom”[31]. Cadrul oferit a fost constituit pe baza documentelor de orientări specifice fiecărei instalații elaborate și prezentate la reuniunile specifice cu părțile interesate. Un proiect de recomandare privind materialele nucleare și sistemele de contabilitate ale operatorilor a fost prezentat la aceste reuniuni și care, atunci când va fi adoptat, va oferi criteriile relevante pentru viitoarele activități de audit.

Comisia a fost mulțumită că, pe teritoriile statelor membre, materialele nucleare nu au fost deturnate de la destinația declarată inițial de utilizatori și că obligațiile internaționale privind controalele de securitate au fost respectate.

3.4.2. Protocoale suplimentare

Comisia a elaborat rapoarte privind informațiile despre materialele nucleare pentru UE-15, Estonia, Slovacia și Polonia și le-a prezentat AIEA[32].

Inspectorii Comisiei au participat la verificările efectuate de AIEA (accese complementare).

3.4.3. Contabilizarea materialelor nucleare și acorduri privind materialele nucleare

A fost efectuată raportarea periodică a datelor contabile pe baza rapoartelor de contabilizare primite la AIEA, inclusiv rapoartele pentru noile state membre care au aderat la Acordul de garanții Euratom.

A fost finalizată procedura pentru aderarea Poloniei, Maltei, Ungariei și Lituaniei la acordul de garanții și la protocoalele sale adiționale[33]. Procedura de aderare pentru Cipru este, de asemenea, în curs de finalizare.

3.5. Radioprotecție

3.5.1. Activități în temeiul articolelor 31, 35 și 37 din tratat

Activitatea de revizuire și reelaborare a standardelor de securitate de bază Euratom a fost derulată în strânsă cooperare cu grupul de experți științifici[34]. Această revizuire s-a bazat pe proiectele de recomandări[35] ale Comisiei internaționale de protecție radiologică (CIPR). Grupul de experți științifici s-a reunit de două ori, beneficiind și de participarea AIEA, ICRP și a Agenției pentru Energie Nucleară, în calitate de observatori. Grupurile de lucru consacrate surselor naturale, medicinii, scutirii și autorizării, precum și abordării progresive a controlului de reglementare și-au îndeplinit în mare măsură sarcina în ceea ce privește aspectele cheie care urmează să fie rezolvate în perspectiva standardelor de securitate de bază revizuite.

Serviciile Comisiei au realizat șapte misiuni de verificare în temeiul articolului 35 din tratat[36] în Bulgaria, Germania, Irlanda, Finlanda, Luxemburg, România și Spania. Obiectivul acestor misiuni a fost de a evalua în mod independent caracterul adecvat al instalațiilor de control, al organizării aferente și utilizării acestora, în ceea ce privește:

- deversările radioactive în mediu, sub formă lichidă și gazoasă, de la unitățile nucleare;

- nivelul de radioactivitate al mediului (în legătură cu unitatea nucleară și la nivel național).

Toate verificările au început printr-un audit preliminar al activităților de monitorizare și inspecție efectuate de autoritățile naționale competente și al cadrului juridic în vigoare.

Comisia a furnizat o imagine de ansamblu a tuturor verificărilor efectuate în conformitate cu articolul 35 începând din 1990[37] și a comunicat opiniile sale privind valoarea adăugată a acestor verificări pentru cetățenii europeni, autoritățile naționale competente și pentru Comisie însăși.

În temeiul articolului 37[38], au fost adoptate douăsprezece avize ale Comisiei privind proiectele de eliminare a deșeurilor radioactive, înaintate de statele membre.

3.5.2. Pregătirea pentru situații de urgență

Nu s-a înregistrat nicio situație de urgență radiologică astfel încât să fie necesară activarea sistemului ECURIE[39]. Exercițiul anual de urgență nucleară a fost găzduit de Irlanda. La exercițiu au participat toate statele membre și mai multe servicii de urgență ale Comisiei.

Croația s-a alăturat sistemului ECURIE în septembrie 2007. De asemenea, au fost stabilite contacte cu Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei (FYROM) în vederea pregătirii aderării acesteia. Acoperirea geografică a sistemului de schimb de date privind monitorizarea radiațiilor EURDEP[40] a fost extinsă la Turcia și Croația.

3.5.3. Produse alimentare

Comisia a făcut propuneri de codificare[41] pentru legislația post-Cernobîl privind condițiile de import al produselor agricole și pentru legislația care stabilește nivelurile maxime permise de contaminare radioactivă a produselor alimentare și a furajelor în cazul unui viitor accident nuclear.

Rezultatele studiului de actualizare a bazei de informații a Comisiei privind eventuala contaminare radioactivă a produselor alimentare specifice provenite din țări terțe au fost prezentate comitetului în temeiul articolului 7 din Regulamentul 737/90/CEE al Consiliului. Studiul a indicat că, pentru un anumit număr de produse agricole, controalele la frontierele UE în materie de contaminare cu cesiu radioactiv vor rămâne necesare pentru cel puțin 20 de ani.

3.5.4. Petiția Thule

Ca urmare a unei rezoluții fără caracter legislativ[42] a Parlamentului European, Comisia examinează posibilitatea de a propune obligații în materie de radioprotecție în situații generate de orice sursă de emisie sau contaminare.

Compatibilitatea unei astfel de dispoziții cu jurisprudența constantă trebuie evaluată mai în detaliu, prin prisma jurisprudenței Curții de Justiție, care exclude întrebuințările militare ale energiei nucleare din sfera de aplicare a legislației Euratom[43].

3.6. Aprovizionarea cu combustibil și materiale nucleare

Consiliul a ajuns la un acord privind textul noilor statute ale Agenției Spațiale Europene, după consultarea cu Parlamentul European. Agenția Spațială Europeană și-a modificat procedurile de administrare a contractelor de îmbogățire în conformitate cu hotărârea Curții Europene de Justiție în cauzele conexate C-123/04 și C-124/04. De asemenea, Agenția Spațială Europeană a început să elaboreze un proiect de norme proprii de stabilire a modului în care pot fi confruntate cererea și oferta de minereuri, materii brute și produse fisionabile speciale.

Diversificare surselor de aprovizionare este în continuare importantă. Canada, Australia și Rusia rămân principalii furnizori de uraniu pentru UE. Cu toate acestea, Rusia a restabilit acum o poziție dominantă, în calitate de furnizor de materiale nucleare pentru reactoarele VVER.

3.7. Strategii multilaterale și de neprofilare pentru ciclul combustibilului nuclear

Numărul de țări care și-au exprimat interesul pentru dezvoltarea întrebuințărilor pașnice ale energiei nucleare a crescut în mod considerabil, iar comunitatea internațională a formulat diverse propuneri privind elementele ciclului combustibilului nuclear care sunt cele mai sensibile din punctul de vedere al proliferării – adică îmbogățirea și retratarea uraniului –, oferind garanții în legătură cu aprovizionarea cu combustibil pentru țările care renunță în mod voluntar la crearea unui ciclu propriu al combustibilului. AIEA și mai multe state membre au continuat să lucreze la aceste propuneri, iar Comisia a urmărit cu atenție evoluțiile înregistrate. Comisia insistă ca în cazurile în care țări sau companii din UE participă la un mecanism internațional de furnizare de combustibil, să se țină seama de drepturile și obligațiile prevăzute de tratat. Concurența și funcționarea normală a pieței combustibilului nuclear nu ar trebui să fie denaturate prin aceste inițiative.

4. COOPERARE INTERNA Ţ IONALă

4.1. Extindere

În conformitate cu concluziile Consiliului European[44], Comisia a continuat să sublinieze importanța unui înalt nivel de siguranță nucleară în contextul extinderii UE.

Aceasta a insistat asupra necesității ca țările candidate și potențial candidate să-și alinieze legislațiile și să pună în aplicare acquis -ul Euratom, inclusiv convențiile internaționale în materie de siguranță nucleară la care a aderat Comunitatea Europeană.

S-a acordat în continuare o atenție specială îndeplinirii de către Croația a obligațiilor de a constitui un fond de dezafectare și de gestionare a deșeurilor pentru centrala nucleară pe care o deține împreună cu Slovenia.

Comisia a monitorizat și progresele Fostei Republice Iugoslave a Macedoniei, ale Turciei și ale țărilor potențial candidate[45] în vederea punerii în aplicare a acquis -ului UE. Respectivele rapoarte periodice[46] evidențiază necesitatea de a se îmbunătăți siguranța nucleară și radioprotecția.

4.2. Noul Instrument pentru cooperare în materie de securitate nucleară (INSC)

În cadrul noului INSC [47] se va oferi sprijin pentru promovarea unui nivel ridicat de securitate nucleară în perioada 2007-2013 Noul instrument finanțează măsuri în țări terțe (spre deosebire de programul Tacis care s-a încheiat în 2006, acestea nu mai sunt limitate la Comunitatea Statelor Independente - CSI).

Modalitățile de prelungire a asistenței acordate CSI în alte zone geografice, astfel cum sunt prevăzute de instrument, vor depinde de orientările și prioritățile de politică care urmează să fie hotărâte în funcție de regulile programului.

Noile programe vor include eliminarea progresivă a „asistenței tehnice” (inclusiv furnizarea de echipament) și trecerea la o activitate de programare și implementare bazată în mai mare măsură pe colaborare. Țările beneficiare vor trebui să-și asume un rol mai activ în definirea, gestionarea și punerea în aplicare a activităților. Proiectele vor fi concepute în vederea atingerii unor obiective precise și se va încerca cofinanțarea acestora, fiind privilegiată, în același timp, coordonarea cu alte instrumente comunitare de tipul Programului cadru de cercetare și formare Euratom.

Asistența va fi coordonată cu alte instrumente, precum Instrumentul european de vecinătate și parteneriat (IEVP) și Instrumentul de preaderare (IPA).

4.3. Acorduri cu țările terțe

Comisia a demarat consultări tehnice cu Canada în legătură cu o posibilă simplificare sau regândire a acordului de cooperare bilateral privind utilizările pașnice ale energiei atomice[48], care a fost semnat în 1959 și modificat de mai multe ori.

Sunt în curs consultări tehnice între Euratom și Federația Rusă privind un posibil acord în domeniul comerțului cu materiale nucleare.

4.4. Convenții internaționale

4.4.1. Convenția privind protecția fizică a materialelor nucleare și a instalațiilor nucleare (CPPNM)

Ca urmare a aprobării Consiliului[49] și a hotărârii Comisiei[50] privind aderarea Comunității Euratom la CPPNM, au fost făcute demersurile necesare în vederea aderării.

4.4.2. Convenția privind securitatea nucleară (CNS)

Raportul Comunității Euratom pentru cea de-a patra reuniune a părților contractante ale CNS, desfășurată în aprilie 2008, a fost a adoptat de Comisie[51] și a fost prezentat secretariatului AIEA pentru evaluarea colegială de către celelalte părți contractante prezente la această reuniune de revizuire.

4.4.3. Convenția de la Paris privind răspunderea civilă în domeniul energiei nucleare

Au fost demarate lucrările privind evaluarea impactului în vederea eventualei aderări a Euratom la Convenția de la Paris. După elaborarea caietului de sarcini, a fost selecționat un contractant pentru efectuarea studiului. Raportul este prevăzut pentru 2008.

4.5. Cooperarea cu AIEA

Au început lucrări pregătitoare privind o declarație politică în vederea încurajării cooperării sporite între Euratom și AIEA. Pentru această finalitate, la 7 mai 2008, a fost semnată o Declarație comună a Comisiei Europene și AIEA de consolidare a cooperării în domeniul energiei nucleare în scopuri pașnice și de dezvoltare.

Comisia a administrat „sistemul comunitar de contabilizare și de control” în conformitate cu acordurile de verificare a măsurilor de siguranță încheiate cu AIEA, în cadrul căruia inspecțiile AIEA au fost efectuate simultan cu cele ale Comisiei. AIEA și-a atins obiectivele de verificare în legătură cu UE.

Discuțiile la nivel înalt cu AIEA privind acordurile de verificare a măsurilor de siguranță au condus la progrese semnificative în dezvoltarea sistemului comun de verificare a măsurilor de siguranță la nivel operațional.

Un document de lucru elaborat de serviciile Comisiei[52] privind co-răspunderea Euratom în legătură cu „Principiile fundamentale de siguranță”[53] a fost prezentat spre informare Consiliului.

[1] Raport anual disponibil la cerere sau la adresa http://ec.europa.eu/euratom/anreport_en.html.

[2] DG RTD: Cercetare științifică.

[3] CCC: Centrul Comun de Cercetare.

[4] RTD http://ec.europa.eu/research/reports/2007/index_en.html

JRC: http://ec.europa.eu/dgs/jrc/index.cfm?id=2530&lang=en.

[5] DG RELEX: Relații externe.

[6] DG AIDCO: Europe Aid și Cooperare.

[7] DG ELARG:Extindere.

[8] DG ECFIN: Afaceri economice și financiare.

[9] „50 de ani de la Tratatul Euratom” COM(2007) 124 final din 20.3.2007.

[10] „Euratom, 50 de ani de energie nucleară în serviciul Europei”. Această publicație poate fi solicitată de la Oficiul pentru Publicații al Comisiei.

[11] COM(2007) 1 din 10.1.2007.

[12] COM(2007) 565 din 4.10.2007.

[13] TEN/283 - CESE 990/2007 din 12.7.2007 și respectiv raportul ITRE A6-0348/2007 din 26.9.2007.

[14] www.snetp.eu

[15] COM(2007) 723 din 22.11.2007.

[16] Decizia 2007/530/Euratom a Comisiei din 17.7.2007, JO L 195/44 din 27.7.2007.

[17] http://circa.europa.eu/Public/irc/tren/nuclear_safety_and_waste/home

[18] http://ec.europa.eu/energy/nuclear/forum/bratislava_prague/index_en.htm

[19] Directiva nr. 2006/117/Euratom a Consiliului din 20.11.2006; JO L 337/21, 5.12.2006.

[20] COM(2008) 793 final din 5.3.2008.

[21] Regulamentul (Euratom) nr. 549/2007 al Consiliului din 14.5.2007; JO L 131, 23.5.2007.

[22] Circulara informativă 193, Acordul dintre Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, statele membre care nu dețin arme nucleare și Agenția Internațională pentru Energie Atomică privind punerea în aplicare a articolului III alineatele (1) și (4) din Tratatul de neproliferare a armelor nucleare din 1977, completat de Protocolul adițional la acordul menționat.

[23] Decizia nr. 2006/626/Euratom a Comisiei din 15.2.2006.

[24] Articolul 82 îi dreptul Comisiei să emită o directivă prin care să someze statul membru respectiv să ia măsurile necesare pentru pune capăt unei încălcări. Nerespectarea acestei directive poate conduce la sesizarea Curții de Justiție.

[25] Cauza C-155/06.

[26] C(2007)5538.

[27] COM(2007) 794 final din 12.12.2007. Document de lucru elaborat de serviciile Comisiei SEC (2007)1654 din 12.12.2007.

[28] JO L 330, 28.11.2006, p. 31.

[29] COM(2004) 719 final din 26.10.2004: Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și Consiliu, Raport privind utilizarea resurselor financiare alocate pentru dezafectarea centralelor nucleare.

[30] COM(2006) 102 din 8.3.2006.

[31] SEC (2007) 293 (restreint UE).

[32] Agenția Internațională pentru Energie Atomică.

[33] Data aderării: Polonia - 1.3.2007, Malta și Ungaria - 1.7.2007, Lituania - 1.1.2008.

[34] Articolul 31 din tratat.

[35] CIPR, Publicația 103, decembrie 2007.

[36] Articolul 35 prevede că fiecare stat membru realizează instalațiile necesare efectuării controlului permanent al nivelului de radioactivitate în atmosferă, ape și sol, precum și controlul respectării standardelor de securitate de bază.

[37] COM(2007) 847 final din 20.12.2007.

[38] Articolul 37 prevede obligația Comisiei de a emite avizul (după ce consultă grupul de experți) referitor la toate datele trimise de statele membre cu privire la proiectele de eliminare a deșeurilor radioactive, dacă derularea acestor proiecte riscă să ducă la contaminarea radioactivă a altor state membre.

[39] Sistem de schimb de informații în timp util în caz de urgență radiologică.

[40] Platforma europeană de schimb de date radiologice.

[41] COM(2007) 291 final din 4.6.2007 și COM(2007) 302 final din 5.6.2007.

[42] Rezoluția 2006/2012(INI) din 10.5.2007.

[43] Hotărârea Curții din 12.4.2005, Comisia/Regatul Unit, Cauza C-61/03, Recueil 2005, p. I-2477, confirmată de Curte la 9.3.2006, Comisia/Regatul Unit, Cauza C-65/04, Recueil 2006, p. I-2239.

[44] Concluziile Consiliului European din decembrie 1998, Viena, punctul 67.

Concluziile Consiliului European din decembrie 1999, Helsinki, punctul 7.

[45] Albania, Bosnia și Herzegovina, Muntenegru, Serbia și Kosovo (conform Rezoluției 1244 a Consiliului de Securitate al ONU).

[46] COM(2007) 663 final din 7.11.2007.

[47] Regulamentul (CE) nr. 300/2007 al Consiliului din 19.2.2007.

[48] JO 59 din 24.11.1959, p. 1165-1180.

[49] Decizia 2007/513/Euratom a Consiliului din 10.7.2007, JO L 190 din 21.7.2007, p. 12.

[50] C/2007/6385 din 19.12.2007.

[51] C(2007) 4492 final din 1.10.2007.

[52] SEC(2007) 1443 din 23.10.2007.

[53] Principii fundamentale de siguranță nr. SF-1, AIEA, Viena 2006.