Miercuri, 16 noiembrie 2011

Spațiul feroviar unic european ***I

P7_TA(2011)0503

Rezoluția legislativă a Parlamentului European din 16 noiembrie 2011 referitoare la propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind instituirea spațiului feroviar unic european (reformare) (COM(2010)0475 – C7-0268/2010 – 2010/0253(COD))

2013/C 153 E/41

(Procedura legislativă ordinară – reformare)

Parlamentul European,

(1) JO C 236 E, 12.8.2011, p. 125.

(2) JO C 132, 3.5.2011, p. 99.

(3) JO C 104, 2.4.2011, p. 53.

(4) JO C 77, 28.3.2002, p. 1.

Miercuri, 16 noiembrie 2011

P7_TC1-COD(2010)0253

Poziția Parlamentului European adoptată în primă lectură la 16 noiembrie 2011 în vederea adoptării Directivei (UE) nr. …/2011 a Parlamentului European și a Consiliului privind instituirea spațiului feroviar unic european (reformare)

(Text cu relevanță pentru SEE)

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 91,

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2),

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,

întrucât:

(1) Directiva 91/440/CEE a Consiliului din 29 iulie 1991 privind dezvoltarea căilor ferate comunitare (3), Directiva 95/18/CE a Consiliului din 19 iunie 1995 privind acordarea de licențe întreprinderilor feroviare (4) și Directiva 2001/14/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare și certificarea în materie de siguranță (5) au fost modificate substanțial în 2004 și în 2007. Deoarece sunt necesare modificări suplimentare și dată fiind legătura dintre aceste dispoziții legale, directivele susmenționate trebuie reformate și unificate într-un singur act, din motive de claritate.

(2) O mai mare integrare a sectorului de transport din Uniune este un element esențial al realizării pieței interne și căile ferate reprezintă o parte vitală a sectorului de transport din Uniune, care se îndreaptă către realizarea mobilității durabile.

(2a) Ponderea sectorului feroviar în transporturi nu a crescut în ultimii zece ani, contrar obiectivelor pachetului feroviar din 2001 („primul pachet feroviar”, și anume Directiva 2001/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 de modificare a Directivei 91/440/CEE a Consiliului privind dezvoltarea rețelei feroviare comunitare (6) , Directiva 2001/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2001 de modificare a Directivei 95/18/CE a Consiliului privind autorizarea întreprinderilor feroviare (7) și Directiva 2001/14/CE), demonstrând necesitatea de a continua îmbunătățirea legislației în vigoare pentru a sprijini sectorul. Prin urmare, reorganizarea în curs este esențială. [AM 1]

(2b) Numeroasele proceduri privind încălcarea dreptului comunitar deschise împotriva statelor membre demonstrează că legislația în vigoare poate fi interpretată greșit și că sunt necesare clarificări și îmbunătățiri ale primului pachet feroviar, pentru a asigura deschiderea reală a pieței feroviare europene. [AM 2]

(2c) Investițiile în dezvoltarea și întreținerea infrastructurii feroviare continuă să fie insuficiente pentru a garanta dezvoltarea sectorului și a capacității sale competitive. [AM 3]

(2d) Directivele care alcătuiesc primul pachet feroviar nu au împiedicat existența unei variații importante a structurii și nivelului tarifelor pentru utilizarea infrastructurii feroviare, precum și a formei și duratei procedurilor de alocare a capacităților. [AM 4]

(2e) Condiții de piață netransparente reprezintă un obstacol clar în calea unor servicii feroviare competente. [AM 5]

(3) Trebuie îmbunătățită eficiența sistemului feroviar pentru a-l integra pe o piață concurențială, ținându-se, în același timp, cont de caracteristicile speciale ale căilor ferate.

(3a) Coexistența, în cadrul statelor membre, a diferitelor regimuri sociale în sectorul feroviar prezintă un risc de concurență neloială între noii operatori feroviari și operatorii feroviari istorici și necesită armonizare, respectându-se totodată caracteristicile specifice sectorului și statelor membre. [AM 6]

(3b) Este necesar să se garanteze că organismele de reglementare își vor îndeplini funcțiile de supraveghere, pentru a se evita discriminarea între întreprinderile feroviare și pentru a se garanta punerea în aplicare a unei politici tarifare adecvate și respectarea principiului separării conturilor. [AM 7]

(3c) Pentru a finaliza spațiul feroviar european, este necesară o interoperabilitate completă a sistemului feroviar la nivel european. Agenției Europene a Căilor Ferate ar trebui să i se acorde competențele și resursele adecvate pentru realizarea mai rapidă a acestui obiectiv, printre altele în ceea ce privește dezvoltarea de standarde comune pentru certificarea materialului rulant și a sistemelor de siguranță și de semnalizare. [AM 8]

(4) Serviciile regionale, urbane și suburbane, precum și activitățile de transport sub forma serviciilor de tren-navetă prin tunelul de sub Canalul Mânecii ar trebui să fie excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive. Căile ferate din zonele de patrimoniu sau ale muzeelor care folosesc propriul itinerariu ar trebui, de asemenea, excluse din domeniul de aplicare al directivei. [AM 9]

(5) Pentru a face transportul feroviar eficient și competitiv cu alte modalități de transport, statele membre trebuie să se asigure că întreprinderile feroviare au statut de operatori independenți care se comportă în manieră comercială și se adaptează la nevoile pieței.

(6) Pentru a asigura dezvoltarea viitoare și funcționarea eficientă a sistemului feroviar, ar trebui să se facă distincția între furnizarea de servicii de transport și funcționarea infrastructurii. Dată fiind această situație, este necesar ca cele două activități să fie gestionate separat și să aibă conturi separate , în mod transparent, ceea ce asigură că fondurile publice nu sunt deturnate către alte activități comerciale . [AM 10]

(6a) Stricta separare a conturilor administratorului infrastructurii și ale întreprinderilor feroviare trebuie asigurată. Fondurile publice alocate unuia dintre aceste sectoare de activitate nu ar trebui transferate altor sectoare. Această interdicție ar trebui clar indicată în normele contabile ale fiecărui sector de activitate. Statul membru și organismul național de reglementare ar trebui să asigure aplicarea eficientă a acestei interdicții. [AM 11]

(6b) Indiferent de tipul de întreprindere, toți operatorii feroviari trebuie să respecte legislația în materie de protecție socială și sănătate, în scopul de a evita practicile de dumping social și de concurență neloială. [AM 12]

(6c) Pentru a permite transportului feroviar să concureze cu transportul rutier, ar trebui armonizate diferitele norme naționale, precum cele privind siguranța în transportul feroviar, privind utilizarea documentelor de însoțire, privind formarea trenurilor și documentația relevantă, privind semnalele și marcajele pentru conducerea trenurilor, privind măsurile și controalele aplicate în legătură cu transportul mărfurilor periculoase, precum și normele privind procedurile uniforme de înregistrare și control al transportului deșeurilor. [AM 13]

(7) Principiul libertății de a presta servicii trebuie aplicat sectorului feroviar, ținând seama de caracteristicile specifice ale acestui sector.

(8) Pentru a încuraja concurența în gestionarea serviciului feroviar în ceea ce privește confortul sporit și serviciile furnizate utilizatorilor, trebuie ca statele membre să-și asume responsabilitatea generală pentru dezvoltarea infrastructurii feroviare corespunzătoare.

(9) În lipsa unor norme comune privind alocarea costurilor pentru infrastructură, statele membre, după consultarea administratorului infrastructurii, trebuie să stabilească norme care să dispună ca întreprinderile feroviare să plătească pentru folosirea infrastructurii feroviare. Aceste norme trebuie să nu conducă la discriminare între întreprinderile feroviare.

(10) Statele membre trebuie să se asigure că administratorii infrastructurii și întreprinderile de transport feroviar existente, aflate în proprietate publică sau sub control public, beneficiază de o structură financiară corespunzătoare, cu respectarea corespunzătoare a normelor Uniunii în materie de ajutor de stat.

(10a) Uniunea ar trebui să examineze surse alternative de finanțare a proiectelor feroviare europene, prin instrumente financiare inovatoare, cum ar fi obligațiunile pentru proiectele Uniunii, pentru a încuraja investițiile private și pentru a îmbunătăți accesul la capitalul de risc. În același fel, piața feroviară trebuie să devină atractivă pentru investitori privați, alternativi, prin intermediul unor cadre juridice transparente. [AM 14]

(10b) Statele membre si administratorii de infrastructură ar trebui să poată finanța investiții în infrastructură prin alte mijloace decât finanțarea directă din partea statului, cum ar fi finanțarea din partea sectorului privat. [AM 15]

(11) Un sector eficient de transport al călătorilor și mărfurilor, mai ales transfrontalier și în special în cazurile în care ecartamentele diferite de cale ferată încă reprezintă o barieră fizică în calea concurenței , necesită acțiuni urgente pentru deschiderea pieței piețelor în fiecare stat membru și pentru crearea concurenței . [AM 16]

(12) Pentru a garanta că drepturile de acces la infrastructura feroviară se aplică pe o bază uniformă și nediscriminatorie în întreaga Uniune, este oportună introducerea unei licențe pentru întreprinderile feroviare.

(13) În cazul curselor feroviare cu opriri intermediare, nou intrații pe piață trebuie să fie autorizați să îmbarce și să debarce călători pe traseu pentru a oferi operațiunilor respective viabilitate economică și pentru a evita dezavantajarea potențialilor concurenți în comparație cu operatorii existenți.

(14) Introducerea noilor servicii internaționale cu acces deschis pentru transportul de călători și cu opriri intermediare nu trebuie folosită la deschiderea pieței pentru serviciile de transport intern de călători, ci ar trebui să se limiteze numai la opririle concentreze asupra opririlor conexe rutei internaționale. Scopul principal al noilor servicii serviciilor de acest tip trebuie să fie transportul călătorilor într-o cursă internațională. Pentru a evalua dacă acesta este scopul principal al serviciului, trebuie să se țină seama de criterii precum proporția din cifra de afaceri și din volumul de călători, în raport cu transportul intern sau internațional de călători, și vechimea serviciilor. Evaluarea scopului principal al serviciului trebuie să se facă de către organismul național de reglementare, la cererea unei părți interesate. [AM 17]

(15) Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind serviciile publice de transport feroviar și rutier de călători (8) autorizează statele membre și autoritățile locale să atribuie contracte de servicii publice care pot include drepturi exclusive de exploatare a unor servicii. În consecință, este necesar să se asigure că dispozițiile regulamentului respectiv respectă principiul deschiderii pentru concurență a serviciilor de transport internațional de călători.

(15a) Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 permite statelor membre să garanteze menținerea drepturilor lucrătorilor privind ocuparea forței de muncă, în cadrul separării între exploatarea serviciilor de transport și gestionarea infrastructurii care poate implica transferul de întreprinderi. [AM 18]

(16) Deschiderea pentru concurență a serviciilor de transport internațional de călători poate avea implicații asupra organizării și finanțării serviciilor feroviare de transport de călători prestate pe baza unui contract de servicii publice. Statele membre trebuie să aibă opțiunea de a limita dreptul de acces pe piață în situația în care acesta ar periclita echilibrul economic al contractelor de servicii publice respective și în situația în care organismul de reglementare responsabil menționat la articolul 55 și, după caz, rețeaua de organisme de reglementare, astfel cum este stabilită la articolul 57 din prezenta directivă își dau aprobarea în acest sens, pe baza unei analize economice obiective și ca urmare a unei cereri din partea autorităților competente care au atribuit contractul de servicii publice. [AM 19]

(17) Evaluarea posibilității de periclitare a echilibrului economic al contractului de servicii publice trebuie să țină seama de criterii predeterminate, precum impactul asupra profitabilității oricăror servicii incluse într-un contract de servicii publice, inclusiv efectul indirect asupra costului net suportat de autoritatea publică responsabilă care a atribuit contractul, al cererii din partea călătorilor, stabilirii prețului biletelor, regimului de eliberare a biletelor, poziției și numărului de opriri de ambele părți ale frontierei, stabilirii orarului și frecvenței noului serviciu propus. În conformitate cu evaluarea respectivă și decizia organismului de reglementare competent, statele membre pot autoriza, modifica sau refuza accesul solicitat la servicii de transport internațional de călători, inclusiv prin perceperea unui tarif de la operatorul unui nou serviciu de transport internațional de călători, urmând analiza economică și în conformitate cu dreptul Uniunii și principiile egalității și nediscriminării.

(18) Pentru a contribui la prestarea unor servicii de transport de călători pe linii care îndeplinesc o misiune de serviciu public, statele membre trebuie să poată autoriza autoritățile responsabile cu aceste servicii să preleve un tarif pentru serviciile de transport de călători care intră în competența lor. Acest tarif trebuie să contribuie la finanțarea obligațiilor de serviciu public, stabilite în contractele de servicii publice.

(18a) Evoluțiile pieței au arătat că o preocupare esențială o reprezintă consolidarea rolului organismelor de reglementare. Dacă trebuie să aibă un rol-cheie în asigurarea unui mediu corect cu condiții echitabile de acces, aceste organisme trebuie să primească mijloacele financiare, precum și personalul și echipamentul logistic necesare pentru îndeplinirea acestui rol. [AM 20]

(18b) Organismul național de reglementare trebuie să fie o autoritate de reglementare independentă, cu competențe de autosesizare și de investigare și în măsură să ofere avize și decizii executorii, în scopul de a garanta o piață deschisă, fără bariere și în cadrul căreia este exercitată o concurență liberă și nedenaturată. [AM 21]

(19) Organismul național de reglementare trebuie să funcționeze într-un mod care să evite orice conflict de interese și orice posibilă implicare în atribuirea contractului de servicii publice în cauză , fără a aduce atingere posibilității ca organismul să fie finanțat din bugetul general al statului sau din taxele încasate de sistemul feroviar, sau publicării informațiilor relevante . Competența organismului de reglementare trebuie extinsă pentru a permite evaluarea scopului unui serviciu internațional și, după caz, a impactului economic potențial al acestuia asupra contractelor de servicii publice existente. [AM 22]

(19a) În ceea ce privește organizarea, deciziile de finanțare, structura juridică și luarea de decizii, organismul național de reglementare ar trebui să fie pe deplin independent de orice administrator de infrastructură, organism de tarifare, organism de alocare și de orice solicitant. Organismul național de reglementare trebuie să aibă capacitatea administrativă necesară, din punctul de vedere al personalului și al resurselor, pentru a asigura că piața transportului feroviar este deschisă și transparentă. Nivelul necesar de personal ar trebui să fie direct legat de nevoile pieței și să varieze în consecință. Acest organism ar trebui să hotărască cu privire la plângeri, să acționeze din proprie inițiativă, să ancheteze în caz de litigiu și să monitorizeze evoluția pieței. Organismul ar trebui susținut de un departament de reglementare din cadrul Comisiei. În plus, organismul național de reglementare ar trebui să mențină la dispoziția Comisiei o bază de date cu proiectele sale de decizie. [AM 23]

(20) Pentru a investi în servicii care utilizează infrastructuri specializate, cum ar fi căi ferate de mare viteză, solicitanții au nevoie de securitate juridică, date fiind respectivele investiții substanțiale pe termen lung.

(21) Organismele de reglementare naționale ar trebui să facă schimb să creeze, sub auspiciile Comisiei, o rețea pentru a consolida cooperarea dintre ele, prin elaborarea de principii comune și prin schimbul de bune practici și de informații, iar. Aceste organisme ar trebui , de asemenea, în situațiile particulare, dacă este cazul, să își coordoneze principiile și practicile pe baza cărora se evaluează o posibilă periclitare a echilibrului economic al unui contract de servicii publice. Acestea ar trebui să dezvolte, la nivel european, în mod progresiv, orientări comune pe baza experienței acumulate. Pe baza experienței rețelei respective de organisme de reglementare, Comisia ar trebui să prezinte o propunere legislativă pentru crearea unui organism european de reglementare. [AM 24 și 25]

(22) Pentru a asigura concurența loială între întreprinderile feroviare, trebuie făcută o distincție între prestarea de servicii de transport și operarea infrastructurilor de servicii ar trebui să fie gestionate într-un mod transparent și nediscriminatoriu . Organismul de reglementare ar trebui să se asigure că această gestiune este transparentă și nediscriminatorie, în conformitate cu procedurile prevăzute în prezenta directivă . Dată fiind această situație, este necesar ca aceste două tipuri de activități să fie administrate independent, sub forma unor entități juridice distincte. Această independență nu presupune înființarea unui organism sau unei firme separate pentru fiecare infrastructură de servicii. [AM 26]

(22a) Accesul îmbunătățit la informații privind călătoriile și la serviciile de eliberare de legitimații de transport ar trebui să vină în completarea altor inițiative de reglementare menite să faciliteze crearea și dezvoltarea de aplicații telematice pentru pasageri. [AM 138]

(23) Pentru a asigura servicii fiabile și adecvate, este necesar ca întreprinderile feroviare să îndeplinească, permanent, cerințele în materie de bună reputație, capacitate financiară , standarde sociale și competență profesională. [AM 27]

(24) Pentru protecția clienților și părților terțe implicate, este important să se garanteze că esențial ca întreprinderile feroviare sunt să fie asigurate la un nivel suficient pentru răspundere civilă. Acoperirea răspunderii în caz de accident, prin garanții furnizate de bănci sau alte întreprinderi ar trebui, de asemenea, să fie permisă, cu condiția ca o astfel de acoperire să fie oferită în condițiile de pe piață, să nu determine aplicarea de ajutoare de stat și să nu conțină elemente de discriminare în raport cu întreprinderile feroviare. [AM 28]

(25) O întreprindere feroviară Toate întreprinderile feroviare ar trebui , de asemenea , să respecte atât dispozițiile interne , cât și ale Uniunii privind prestarea de servicii feroviare, aplicate într-o manieră nediscriminatorie, destinate să asigure că aceasta poate acestea pot să-și desfășoare activitatea în condiții de deplină siguranță și cu respectarea sănătății, a condițiilor sociale și a drepturilor deplină a obligațiilor existente în ceea ce privește condițiile sociale, sănătatea și drepturile muncitorilor și consumatorilor, pe tronsoane specifice toate tronsoanele . [AM 29 și 30]

(26) Procedurile de acordare, menținere și modificare a licențelor de funcționare a întreprinderilor feroviare trebuie să fie transparente și conforme principiului nediscriminării.

(26a) Acordarea de licențe pentru materialul rulant al întreprinderilor feroviare este de prea multe ori supusă unor complicații nejustificate, ceea ce denaturează accesul pe piață. Prin urmare, este necesară acordarea unui mandat puternic Agenției Europene a Căilor Ferate în acest sens. Așadar, se solicită Comisiei, ca parte din revizuirea Regulamentului (CE) nr. 881/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind înființarea unei Agenții Europene a Căilor Ferate (9) , să investigheze dacă competențele Agenției Europene a Căilor Ferate pot fi extinse în această privință. [AM 31]

(27) Pentru a asigura transparența și accesul nediscriminatoriu la infrastructura feroviară și la serviciile aferente transportului feroviar al tuturor întreprinderilor feroviare, toate informațiile necesare utilizării drepturilor de acces se publică într-un document de referință al rețelei , inclusiv formate accesibile persoanelor cu handicap sau cu mobilitate redusă . [AM 32]

(28) Sistemele corespunzătoare de alocare a capacităților de infrastructură feroviară combinate cu existența operatorilor competitivi determină un echilibru mai bun între diferitele moduri de transport.

(29) Încurajarea utilizării optime a infrastructurii feroviare conduce la o scădere a costurilor de transport pentru societate.

(30) Sistemele corespunzătoare de tarifare a infrastructurii feroviare, împreună cu sistemele corespunzătoare de tarifare ale altei infrastructuri de transport și cu operatorii competitivi ar trebui să determine un echilibru optim între diversele moduri de transport, pe o bază sustenabilă.

(31) Sistemele de tarifare și de alocare a capacităților trebuie să permită accesul egal și nediscriminatoriu al tuturor întreprinderilor și să încerce, pe cât posibil, să satisfacă nevoile tuturor utilizatorilor și modurilor de transport într-o manieră corectă și nediscriminatorie. Sistemele de tarifare și de alocare a capacităților trebuie să permită concurența loială în furnizarea serviciilor de transport feroviar.

(33) Sistemele de tarifare și de alocare a capacităților trebuie, în cadrul stabilit de statele membre, să încurajeze administratorii infrastructurii feroviare să optimizeze utilizarea acesteia.

(34) Sistemele de alocare a capacităților trebuie să ofere indicatori clari și coerenți întreprinderilor feroviare, care să le permită acestora să ia hotărâri raționale.

(35) Orice sistem de tarifare emite semnale economice către utilizatori. Este important ca aceste semnale către întreprinderile feroviare să fie coerente și clare și să îi determine să ia hotărâri raționale și sustenabile . [AM 33]

(36) Pentru a ține seama de nevoile utilizatorilor sau ale potențialilor utilizatori ai capacităților de infrastructură feroviară de a-și planifica operațiunile și de nevoile clienților și ale finanțatorilor, este important ca administratorul infrastructurii să asigure alocarea capacităților de infrastructură într-un mod care să reflecte necesitatea de menținere și îmbunătățire a nivelului de fiabilitate al serviciilor.

(37) Este de dorit ca întreprinderilor feroviare și administratorului infrastructurii să li se ofere stimulente pentru a diminua perturbările și pentru a îmbunătăți performanțele rețelei.

(38) Statele membre trebuie să aibă posibilitatea de a permite cumpărătorilor de servicii de transport feroviar să participe la procesul de alocare a capacităților în mod direct.

(39) Este important să se acorde atenție atât cerințelor comerciale ale solicitanților, cât și celor ale administratorului infrastructurii.

(40) Este important să se îmbunătățească flexibilitatea administratorilor infrastructurii în ceea ce privește alocarea capacităților de infrastructură, dar aceasta trebuie să fie compatibilă cu satisfacerea cerințelor rezonabile ale solicitantului.

(40a) Solicitanții care oferă servicii de transport în vagoane separate trebuie încurajați în scopul de a extinde piața potențială pentru noi clienți feroviari. Prin urmare, este important ca acești solicitanți să fie luați în considerare de către administratorul de infrastructură în momentul în care alocă această capacitate pentru a le permite să beneficieze pe deplin de acest cadru juridic și să extindă cota de piață feroviară pentru noi sectoare. [AM 34]

(41) Procesul de alocare a capacităților trebuie să împiedice impunerea unor constrângeri excesive asupra dezvoltării afacerilor altor întreprinderi care dețin sau vor să dețină drepturi de utilizare a infrastructurii.

(42) Pentru sistemele de alocare a capacităților și de tarifare poate apărea necesitatea de a ține cont de faptul că diferitele componente ale rețelei de infrastructură feroviară ar fi putut fi proiectate pentru diferiți utilizatori principali.

(43) Deoarece utilizatorii diferiți și diversele tipuri de utilizatori au în mod frecvent o influență diferită asupra capacităților de infrastructură, nevoia de servicii diverse trebuie echilibrată în mod corespunzător.

(44) Serviciile exploatate în baza unui contract cu o autoritate publică pot necesita reguli speciale pentru a-și menține gradul de atractivitate față de utilizatori.

(45) Sistemele de tarifare și de alocare a capacităților trebuie să țină seama de efectele saturării tot mai mari a capacităților de infrastructură și, în cele din urmă, de capacitatea deficitară.

(46) Termenele diferite alocate pentru planificarea tipurilor de trafic trebuie să asigure că pot fi satisfăcute cererile pentru capacități de infrastructură formulate după încheierea procesului de stabilire a graficului de circulație anual.

(47) Pentru garantarea rezultatelor optime din partea întreprinderilor feroviare, este de dorit să se ceară o examinare a utilizării capacităților de infrastructură atunci când coordonarea cererilor de capacitate este necesară pentru a satisface nevoile utilizatorilor.

(48) Datorită poziției lor de monopol, administratorilor infrastructurii trebuie să li se ceară să examineze capacitatea de infrastructură disponibilă și măsurile de creștere a acesteia atunci când procesul de alocare a capacităților nu poate satisface cerințele utilizatorilor.

(49) Lipsa informațiilor despre cererile celorlalte întreprinderi feroviare și despre constrângerile din cadrul sistemului poate îngreuna încercarea întreprinderilor feroviare de a-și îmbunătăți propriile cereri cu privire la capacitățile de infrastructură.

(50) Este important să se asigure o mai bună coordonare a sistemelor de alocare pentru a îmbunătăți atractivitatea căilor ferate pentru traficul care utilizează rețelele mai multor administratori de infrastructură, în special pentru traficul internațional. În acest context, pare oportună crearea în cele din urmă a unui organism european de reglementare. [AM 35]

(51) Este important să se reducă denaturările concurenței, care pot apărea între infrastructurile feroviare ori între diversele moduri de transport, ca urmare a diferențelor importante între principiile de tarifare.

(52) Este de dorit să se definească acele componente ale serviciilor de infrastructură care sunt esențiale pentru a permite operatorului să presteze serviciul și care trebuie oferite în schimbul unor tarife de acces minime.

(53) Este necesar să se facă investiții sporite în infrastructura feroviară - în special în infrastructura existentă - , iar sistemele de tarifare a utilizării infrastructurii ar trebui să ofere stimulente administratorilor acesteia pentru ca realizarea investițiilor adecvate să fie avantajoasă din punct de vedere economic și sustenabilă din punct de vedere ecologic . [AM 36]

(54) Pentru a permite stabilirea unor niveluri adecvate și corecte ale tarifelor de utilizare a infrastructurii, administratorii acesteia trebuie să consemneze și să stabilească valoarea activelor lor și să manifeste o înțelegere clară a factorilor de cost în exploatarea infrastructurii.

(55) Este de dorit să se asigure că se ține seama de costurile externe în situația în care se iau hotărâri cu privire la transport și că tarifarea infrastructurii feroviare poate să contribuie la internalizarea costurilor externe într-o manieră coerentă și echilibrată în cazul tuturor modurilor de transport.

(56) Este important să se asigure că tarifele aplicate traficului intern și internațional sunt stabilite astfel încât să permită transportului feroviar să satisfacă necesarul pieței; în consecință, tarifarea infrastructurii trebuie stabilită la nivelul costurilor determinate în mod direct de operarea trenurilor.

(57) Nivelul global de recuperare a costurilor prin tarifele de utilizare a infrastructurii afectează nivelul contribuției guvernamentale; statele membre pot cere niveluri diferite de recuperare a costurilor globale. Totuși, este necesar ca orice sistem de tarifare a infrastructurii să permită un trafic care poate acoperi cel puțin costurile suplimentare pe care le determină pentru utilizarea rețelei feroviare.

(58) Infrastructura feroviară reprezintă un monopol natural. De aceea este necesar ca administratorii infrastructurii să fie stimulați pentru a reduce costurile și a-și administra infrastructura în mod eficient.

(58a) În scopul de a crește nivelul traficului de călători și de mărfuri efectuat pe calea ferată în raport cu alte moduri de transport, este de dorit ca, la internalizarea costurilor externe, statele membre să se asigure că taxele diferențiate nu au niciun impact negativ asupra echilibrului financiar al administratorului infrastructurii. În cazul în care administratorul infrastructurii a suferit totuși o pierdere din cauza acestei diferențieri, se recomandă ca statele membre să ajusteze această diferență, cu respectarea normelor privind ajutoarele de stat. [AM 37]

(59) Dezvoltarea transportului feroviar trebuie realizată prin utilizarea inter alia a instrumentelor puse la dispoziție de Uniunea, fără să se aducă atingere priorităților deja stabilite. [AM 38]

(60) Reducerile acordate întreprinderilor feroviare trebuie corelate cu economiile efective de costuri administrative realizate, în special cu economiile de costuri de tranzacție. Reducerile pot fi folosite și pentru încurajarea utilizării eficiente a infrastructurii.

(61) Este de dorit să se ofere întreprinderilor feroviare și administratorului infrastructurii stimulente pentru a reduce la minim perturbările din rețea. [AM 39]

(62) Alocarea capacităților se asociază cu un cost pentru administratorul infrastructurii, cost care trebuie recuperat. [AM 40]

(63) Administrarea eficientă și utilizarea echitabilă și nediscriminatorie a infrastructurii feroviare necesită înființarea unui organism de reglementare de organisme naționale de reglementare care să supravegheze aplicarea regulilor prevăzute de prezenta directivă și care să acționeze ca un organism de apel, fără a elimina posibilitatea unui control judecătoresc. [AM 41]

(64) Sunt necesare măsuri specifice pentru a se ține seama de situația concretă din punct de vedere geopolitic și geografic a anumitor state membre și de organizarea specifică a sectorului feroviar în diverse state membre, asigurându-se totodată integritatea pieței interne.

(65) Comisia trebuie să fie împuternicită să modifice anexele la prezenta directivă. Deoarece măsurile respective au un domeniu de aplicare general și sunt concepute pentru modificarea unor elemente neesențiale ale prezentei directive, acestea trebuie adoptate ca acte delegate, în conformitate cu articolul 290 din tratat. Pentru a asigura monitorizarea pieței feroviare, și buna reglementare în privința tarifării taxelor pentru utilizarea infrastructurii căii ferate și pentru alocarea capacității infrastructurii căii ferate, Comisia ar trebui să fie împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) în ceea ce privește criteriile și procedurile de respectat ca făcând parte din procesul de monitorizare a pieței, anumite elemente ale documentului de referință al rețelei, anumite principii de taxare, reducerea temporară a taxelor pentru Sistemul european de control al traficului feroviar (ETCS), anumite elemente ale sistemului de performanță, criteriile care trebuie urmate în ceea ce privește cerințele referitoare la solicitanții de infrastructură, calendarul procesului de alocare, situațiile financiare și principiile și practicile comune elaborate de organismele de reglementare pentru luarea deciziilor . Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. În momentul pregătirii și redactării actelor delegate, Comisia trebuie să asigure transmiterea simultană, promptă și corespunzătoare a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu. [AM 42]

(66) Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (10) Pentru a asigura condiții uniforme pentru punerea în aplicare a prezentei directive, ar trebui conferite competențe de executare Comisiei. Respectivele competențe ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (11). [AM 43]

(67) În conformitate cu principiile subsidiarității și proporționalității stabilite în articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană, obiectivele prezentei directive, și anume facilitarea dezvoltării căilor ferate din Uniune, stabilirea de principii generale pentru acordarea de licențele întreprinderilor feroviare și coordonarea sistemelor statelor membre care reglementează alocarea capacităților de infrastructură feroviară și tarifele de utilizare a acesteia, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre, având în vedere dimensiunea în mod evident internațională a acordării unor astfel de licențe și a exploatării unor elemente semnificative din infrastructura feroviară și ținând cont de nevoia de asigurare a condițiilor echitabile și nediscriminatorii de acces la infrastructură, și, prin urmare, datorită implicațiilor lor transnaționale, aceste obiective pot fi mai bine atinse de către Uniune. Prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea acestor obiective.

(68) Obligația de a transpune prezenta directivă în dreptul intern trebuie să se limiteze la dispozițiile care reprezintă o modificare de fond în raport cu directivele anterioare. Obligația de transpunere a dispozițiilor fără modificări de fond rezultă din directivele precedente.

(69) Un stat membru care nu are un sistem feroviar și nici o perspectivă imediată de a avea vreunul ar fi supus unei obligații disproporționate și inutile dacă ar trebui să transpună și să pună în aplicare prezenta directivă. În consecință, astfel de state membre trebuie să fie exonerate de obligația menționată.

(70) În conformitate cu punctul 34 din Acordul interinstituțional privind o mai bună legiferare (12), statele membre sunt încurajate să elaboreze, pentru ele însele și în interesul Uniunii, propriile tabele care să ilustreze, în măsura posibilității, corespondența dintre prezenta directivă și măsurile de transpunere și să le facă publice.

(71) Prezenta directivă nu trebuie să aducă atingere termenelor stabilite în anexa XI partea B în care statele membre au obligația de a se conforma directivelor anterioare.

(71a) Ca urmare a rezoluțiilor Parlamentului European din 12 iulie 2007 (13) și din 17 iunie 2010 (14) privind punerea în aplicare a primului pachet feroviar și ca urmare a punerii în aplicare a Directivei 2001/12/CE, Comisia ar trebui să prezinte o propunere legislativă cu privire la separarea dintre administratorul de infrastructură și operator până la sfârșitul anului 2012. Dat fiind faptul că sectorul feroviar nu este complet deschis, Comisia ar trebui să prezinte până la acea dată o propunere legislativă cu privire la deschiderea pieței, [AM 44]

ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:

CAPITOLUL I

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 1

Obiect și domeniu de aplicare

(1) Prezenta directivă stabilește:

(a) normele aplicabile gestionării infrastructurii feroviare și activităților de transport feroviar ale întreprinderilor feroviare care își au sediul sau care urmează să își stabilească sediul într-un stat membru, enunțate în capitolul II.

(b) criteriile aplicabile eliberării, înnoirii sau modificării autorizațiilor de către un stat membru, destinate întreprinderilor feroviare care sunt înființate sau urmează să fie înființate în Uniune, enunțate în capitolul III;

(c) principiile și procedurile aplicabile în privința stabilirii și perceperii tarifelor pentru utilizarea infrastructurii feroviare și în privința alocării capacităților de infrastructură feroviară, enunțate în capitolul IV.

(2) Prezenta directivă se aplică utilizării infrastructurii feroviare pentru servicii de transport feroviar intern și internațional.

Articolul 2

Excluderi din domeniul de aplicare

(1) Dispozițiile Capitolului II nu se aplică întreprinderilor feroviare care operează numai servicii de transport urban, suburban și regional.

(2) Statele membre pot exclude de la aplicarea dispozițiilor Capitolului III următoarele:

(a) întreprinderile feroviare care operează doar servicii de transport feroviar de călători pe o infrastructură feroviară locală sau regională independentă;

(b) întreprinderile feroviare care operează doar servicii de transport feroviar de călători urban sau suburban;

(c) întreprinderile feroviare care operează numai servicii de transport feroviar de marfă regional;

(d) întreprinderile care operează doar servicii de transport de marfă pe o infrastructură feroviară privată care există numai pentru a fi folosită de către proprietarul acesteia în scopul propriilor sale transporturi de marfă.

(2a) Statele membre pot exclude de la aplicarea dispozițiilor articolelor 6, 7, 8 și 13 și ale capitolului IV:

— întreprinderile feroviare care operează doar servicii de transport de marfă pe o infrastructură feroviară administrată de întreprinderile respective până la … (15) și care are un ecartament diferit de cel al rețelei feroviare dominante din statul membru respectiv și care este conectată la o infrastructură feroviară de pe teritoriul unei țări terțe, cu condiția ca infrastructura administrată să nu fie identificată în cadrul Directivei nr. 661/2010/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 iulie 2010 privind orientările Uniunii pentru dezvoltarea rețelei transeuropene de transport (16). [AM 134 și 135]

(3) Statele membre pot exclude de la aplicarea dispozițiilor Capitolului IV următoarele:

(a) rețelele locale și regionale independente destinate serviciilor pentru transportul de călători pe infrastructura feroviară;

(b) rețelele destinate doar pentru prestarea serviciilor feroviare de transport urban sau suburban de călători;

(c) rețelele regionale utilizate pentru transportul regional de marfă numai de către o întreprindere feroviară, nevizată la alineatul (1) până când un alt solicitant cere utilizarea capacității respectivei rețele;

(d) infrastructura feroviară privată care există doar pentru uzul proprietarului său, pentru propriile operațiuni de transport de marfă;

(e) operațiunile de transport sub forma serviciilor feroviare care sunt prestate în tranzit pe teritoriul Uniunii.

În ceea ce privește calendarul de alocare a capacităților, statele membre pot decide intervale și termene-limită diferite de cele menționate la articolul 43 alineatul (2), la anexa VIII punctul 4 litera (b) și la anexa IX punctele 3, 4 și 5 în cazul traseelor internaționale care trebuie stabilite în colaborare cu administratorii de infrastructură din țări terțe, dintr-o rețea a cărui ecartament de cale ferată este diferit de cel al rețelei feroviare principale din cadrul Uniunii. [AM 45]

(3a) Statele membre pot exclude de la aplicarea articolului 31 alineatul (5), vehiculele care sunt exploatate sau care vor fi exploatate din și către țări terțe, pe o rețea al cărei ecartament de cale ferată este diferit de cel al rețelei feroviare principale din Uniune. [AM 46]

(4) Prezenta directivă, cu excepția articolelor 6 alineatul (1), 10, 11, 12 și 28 nu se aplică întreprinderilor ale căror operațiuni feroviare se limitează doar la asigurarea serviciilor de navetă pentru vehicule rutiere prin tunelul Canalului Mânecii și la operațiuni de transport sub forma serviciilor de navetă pentru vehicule rutiere prin tunelul Canalului Mânecii.

(5) Statele membre pot exclude din domeniul de aplicare al articolelor 10, 11, 12 și 28 orice serviciu feroviar prestat în tranzit prin Uniune și care începe și se încheie în afara teritoriului Uniunii.

Articolul 3

Definiții

În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:

1. „întreprindere feroviară” înseamnă orice întreprindere publică sau privată autorizată în conformitate cu prezenta directivă, a cărei activitate principală constă în furnizarea serviciilor pentru transportul feroviar de mărfuri și/sau călători, cu obligativitatea ca întreprinderea să asigure tracțiunea; sunt incluse de asemenea întreprinderile care asigură doar tracțiunea;

2. „administratorul infrastructurii” înseamnă orice organism sau firmă responsabilă, în special, de realizarea, administrarea și întreținerea infrastructurii feroviare, inclusiv gestionarea traficului, control-comandă și semnalizare în conformitate cu normele de siguranță aplicabile . Funcțiile esențiale ale administratorului infrastructurii în legătură cu o rețea sau o parte a unei rețele pot fi atribuite unor organisme sau firme diferite cuprind: luarea deciziilor pentru repartizarea traselor, inclusiv definirea și evaluarea disponibilității traselor, precum și repartizarea traselor individuale și luarea deciziilor privind tarifarea infrastructurii, inclusiv stabilirea și colectarea tarifelor și investițiile în infrastructură ; [AM 47]

2a. „organismul de reglementare” înseamnă un organism care supraveghează aplicarea corectă în statul membru a reglementărilor relevante, care nu este în niciun fel implicat în elaborarea de politici și este complet separat de întreprinderi, în special de întreprinderile menționate la punctele 1 și 2; [AM 48]

3. „infrastructură feroviară” înseamnă toate articolele cuprinse în lista din anexa I.A la Regulamentul (CEE) nr. 2598/70 al Comisiei din 18 decembrie 1970 de precizare a posturilor ce se vor înscrie la diferite poziții din situația contabilă, prezentate în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 1108/70 din 4 iunie 1970 (17) , care, din motive de claritate, sunt incluse în anexa I la prezenta directivă; [AM 49]

4. „serviciu de transport internațional de marfă” înseamnă un serviciu de transport în care trenul traversează cel puțin o frontieră a unui stat membru; se poate realiza introducerea și/sau scoaterea de vagoane din compunerea trenului, iar diferitele secțiuni pot avea origini sau destinații diferite, cu condiția ca toate vagoanele să traverseze cel puțin o frontieră;

5. „serviciu de transport internațional de călători” înseamnă un serviciu de călători în cadrul căruia trenul traversează cel puțin o frontieră a unui stat membru și al cărui scop principal este acela de a transporta călători între stații aflate în state membre diferite; se poate realiza introducerea și/sau scoaterea de vagoane din compunerea trenului, iar diferitele segmente ale acestuia pot avea origini și destinații diferite, cu condiția ca toate vagoanele să traverseze cel puțin o frontieră;

6. „servicii urbane și suburbane” înseamnă servicii de transport efectuate pentru a răspunde cerințelor de transport ale unui centru urban sau ale unei suburbii și cerințelor de transport între un astfel de centru sau suburbie și zonele înconjurătoare;

7. „servicii regionale” înseamnă serviciile de transport prestate pentru a răspunde cerințelor de transport ale unei regiuni sau ale regiunilor de frontieră ; [AM 50]

8. „tranzit” înseamnă traversarea teritoriului Uniunii, fără încărcare sau descărcare de bunuri și/sau fără îmbarcarea sau debarcarea călătorilor pe teritoriul Uniunii;

9. „licență” înseamnă autorizația acordată de un stat membru unei întreprinderi, prin care i se recunoaște calitatea de a presta servicii de transport feroviar; această calitate poate să fie limitată la prestarea de anumite tipuri de servicii;

10. „autoritate de acordare a licențelor” înseamnă organismul însărcinat cu acordarea licențelor într-un stat membru;

11. „alocare” înseamnă repartizarea capacității de infrastructură feroviară de către administratorul infrastructurii;

12. „solicitant” înseamnă o întreprindere feroviară șialte persoane fizice sau juridice sau entități, ca de exemplu autoritățile competente prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1370/2007 și încărcătorii, expeditorii și operatorii de transport combinat care doresc să obțină capacități de infrastructură pentru activități publice sau în interes comercial;

13. „infrastructură saturată” înseamnă un element al infrastructurii pentru care cererile de capacitate de infrastructură nu pot fi satisfăcute în totalitate în anumite perioade, chiar și după coordonarea diferitelor cereri de rezervare a acestor capacități;

14. „plan de sporire a capacității” înseamnă o măsură sau o serie de măsuri însoțite de un calendar de punere în aplicare, vizând ameliorarea restricțiilor de capacitate care au condus la declararea unui element de infrastructură drept „infrastructură saturată”;

15. „coordonare” înseamnă procedura prin care administratorul infrastructurii și solicitanții încearcă să rezolve situațiile cererilor de rezervare concurente pentru capacitatea de infrastructură;

16. „acord-cadru” înseamnă un acord general obligatoriu din punct de vedere juridic, încheiat în temeiul dreptului public sau privat, care stabilește drepturile și obligațiile unui solicitant și ale administratorului infrastructurii cu privire la capacitățile de infrastructură care trebuie alocate și la tarifarea care se aplică pe o durată care depășește o singură perioadă de valabilitate a graficului de circulație;

17. „capacitate de infrastructură” înseamnă posibilitatea de programare a traselor cerute pentru un segment de infrastructură pe o anumită perioadă;

18. „rețea” înseamnă întreaga infrastructură feroviară administrată de un administrator al infrastructurii;

19. „document de referință al rețelei” înseamnă documentul prin care se precizează în mod detaliat regulile generale, termenele, procedurile și criteriile pentru sistemele de tarifare și de alocare a capacităților, inclusiv orice alte informații de acest fel necesare pentru a permite introducerea cererilor de capacități de infrastructură;

20. „trasă” înseamnă capacitatea de infrastructură necesară pentru a permite circulația unui tren între două puncte ale rețelei, în cursul unei perioade determinate;

21. „grafic de circulație” înseamnă datele care definesc toate deplasările programate ale trenurilor și ale materialului rulant pe infrastructura respectivă pe perioada de valabilitate a acestui grafic.

CAPITOLUL II

DEZVOLTAREA CĂILOR FERATE ÎN UNIUNE

SECȚIUNEA 1

Independența administrării

Articolul 4

Independența întreprinderilor feroviare și a administratorilor infrastructurii

(1) Statele membre se asigură că, în ceea ce privește conducerea, administrarea și controlul intern al problemelor administrative, economice și contabile, întreprinderile feroviare deținute ori controlate, direct sau indirect, de statele membre au un statut independent în baza căruia ceea ce dețin, în special, active, bugete și conturi, sunt separate de cele ale statului.

(2) Concomitent cu respectarea cadrului de tarifare și de alocare și a normelor specifice stabilite de statele membre, administratorul infrastructurii răspunde de conducere, administrare și de controlul intern.

(2a) Administratorul infrastructurii va gestiona propriile servicii informatice, pentru a se asigura că informațiile sensibile din punct de vedere comercial sunt protejate în mod adecvat. [AM 51]

(2b) Statele membre se asigură, de asemenea, că atât întreprinderile feroviare, cât și administratorii de infrastructură, care nu sunt complet independenți unii de ceilalți, poartă responsabilitatea pentru politicile proprii de personal. [AM 52]

Articolul 5

Administrarea întreprinderilor feroviare conform principiilor comerciale

(1) Statele permit întreprinderilor feroviare să își adapteze activitățile în funcție de piață și să gestioneze aceste activități în cadrul propriilor organisme administrative, în interesul furnizării de servicii eficiente și corespunzătoare la cel mai scăzut cost posibil pentru calitatea serviciului solicitat.

Întreprinderile feroviare sunt administrate conform principiilor care se aplică societăților comerciale, indiferent de cine sunt deținute. Acest lucru este valabil, de asemenea, și pentru obligațiile de serviciu public care le sunt impuse de statele membre și pentru obligațiile de serviciu public (OSP) pe care le încheie cu autoritățile competente ale statului.

(2) Întreprinderile feroviare își întocmesc planurile de afaceri proprii, inclusiv programele de investiții și de finanțare. Respectivele planuri sunt concepute pentru a realiza, la nivelul întreprinderii, echilibrul financiar și alte obiective tehnice, comerciale și financiare ale gestiunii; acestea trebuie să indice, de asemenea, metodele de atingere a obiectivelor.

(3) Prin trimitere la orientările de politică generală emise de fiecare stat membru și ținând cont de planurile și contractele naționale (care pot fi multianuale), inclusiv planurile de investiții și de finanțare, întreprinderile feroviare sunt, în special, libere:

(a) să își stabilească organizarea internă, fără să aducă atingere dispozițiilor articolelor 7, 29 și 39;

(b) să controleze furnizarea și scoaterea pe piață a serviciilor și să fixeze prețurile acestora, fără să aducă atingere dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 1370/2007;

(c) să ia decizii privind personalul, activele și achizițiile proprii;

(d) să își extindă cota de piață, să dezvolte noi tehnologii și noi servicii și să adopte orice tehnică managerială inovatoare;

(e) să stabilească noi activități în domenii asociate domeniului feroviar.

(4) Dacă statul membru deține ori controlează, direct sau indirect, întreprinderea feroviară, drepturile sale de control în relație cu conducerea nu trebuie să depășească drepturile de conducere pe care dreptul național al societăților comerciale le acordă acționarilor la societăți comerciale pe acțiuni. Orientările de politică generală menționate la alineatul (3), pe care statul poate să le stabilească pentru companii în contextul exercitării controlului acționarilor, pot fi doar de natură generală și nu trebuie să interfereze cu deciziile comerciale concrete ale conducerii.

SECȚIUNEA 2

Separarea între administrarea infrastructurii și operațiunile de transport și diferitele tipuri de operațiuni de transport

Articolul 6

Separarea transparentă a conturilor

(1) Statele membre se asigură că se țin conturi de profituri și pierderi și bilanțuri separate și că acestea se publică, pe de o parte pentru activitățile legate de furnizarea serviciilor de transport de către întreprinderile feroviare și, pe de altă parte, pentru activitățile legate de administrarea infrastructurii feroviare. Fondurile publice alocate unuia din aceste două sectoare de activitate nu sunt transferate celuilalt.

(2) Statele membre pot prevedea, de asemenea, ca această separare să necesite organizarea unor departamente distincte în cadrul aceleiași întreprinderi sau ca infrastructura și serviciile de transport să fie administrate de entități separate pentru a asigura dezvoltarea concurenței, continuarea investițiilor și rentabilitatea prestării de servicii în sectorul feroviar .

(3) Statele membre se asigură că se țin și se publică conturi de profit și pierderi și bilanțuri separate, pe de o parte în legătură cu activitățile privind furnizarea serviciilor de transport feroviar de mărfuri și, pe de altă parte, în legătură cu activitățile privind furnizarea serviciilor de transport de călători. Fondurile publice plătite pentru activitățile legate de furnizarea serviciilor de transport ca servicii publice trebuie prezentate separat pentru fiecare contract de serviciu public în contabilitatea aferentă și nu sunt transferate activităților legate de furnizarea altor servicii de transport sau altor activități.

(4) Pentru a asigura deplina transparență a costurilor implicate de utilizarea infrastructurii, conturile diferitelor sectoare de activitate menționate la alineatele (1) și (3) se țin în așa fel încât să permită monitorizarea interdicției de transfer al fondurilor publice plătite unui sector de activitate la un altul compatibilității cu alineatele respective și monitorizarea utilizării veniturilor din tarifele de utilizare a infrastructurii, din excedentele din alte activități comerciale și din fondurile publice plătite administratorului infrastructurii . Veniturile administratorului de infrastructură nu vor fi în niciun fel utilizate de o întreprindere feroviară sau un organism sau o firmă care controlează întreprinderea feroviară, deoarece aceasta ar putea duce la consolidarea poziției sale pe piață sau la obținerea de avantaje economice în raport cu alte întreprinderi feroviare. Prezentul alineat nu împiedică, sub supravegherea organismului de reglementare menționat la articolul 55, rambursarea, inclusiv a dobânzilor în condițiile pieței, a capitalului investit, pus la dispoziția administratorului de infrastructură de organismul sau firma care controlează întreprinderea feroviară . [AM 53]

Articolul 7

Independența funcțiilor esențiale ale unui administrator de infrastructură

(1) Statele membre se asigură că funcțiile care determină accesul echitabil și nediscriminatoriu la infrastructură enumerate în anexa II astfel cum este definit la articolul 3 alineatul (3) sunt încredințate unor organisme sau firme care nu sunt ele însele furnizoare de servicii de transport feroviar. Indiferent de structura organizatorică, trebuie demonstrat că acest obiectiv a fost realizat. Cu toate acestea, în gestionarea traficului în rețea, este esențială cooperarea efectivă dintre întreprinderile feroviare și administratorii de infrastructură.

Anexa II poate fi modificată, în funcție de experiența dobândită, în conformitate cu procedura menționată la articolul 60.

Cu toate acestea, statele membre pot încredința întreprinderilor feroviare sau oricărui alt organism responsabilitatea de a contribui la dezvoltarea infrastructurii feroviare, de exemplu prin investiții, întreținere și finanțare.

(2) În situația în care administratorul infrastructurii, prin forma legală, organizatoric sau decizional, nu este independent față de toate întreprinderile feroviare, atribuțiile expuse în capitolul IV secțiunile 3 și 4 sunt preluate de un organism de tarifare și, respectiv, de un organism de alocare independente prin forma legală, organizatoric și decizional.

(3) Atunci când dispozițiile capitolului IV secțiunile 2 și 3 se referă la funcțiile esențiale ale unui administrator de infrastructură, ele se înțeleg ca aplicându-se organismului de tarifare sau organismului de alocare pentru competențele lor respective în acest sens.

(3a) Comisia prezintă până la 31 decembrie 2012 o propunere de directivă care să conțină dispoziții legate de separarea operațiilor de administrare a infrastructurii și a operațiilor de transport, precum și o propunere pentru deschiderea pieței interne de transport feroviar de călători, care nu aduce atingere calității serviciilor de transport și care menține OSP. [AM 54 și 137]

SECȚIUNEA 3

Îmbunătățirea situației financiare

Articolul 8

Finanțarea solidă a administratorului infrastructurii

(1) Statele membre dezvoltă infrastructura lor națională de cale ferată, ținând cont, dacă este cazul, de nevoile generale ale Uniunii. În acest scop, statele membre publică, până cel târziu la … (18), și după consultarea părților interesate, inclusiv a autorităților locale și regionale în cauză, a sindicatelor, a uniunilor sindicale din sector și a reprezentanților utilizatorilor, o strategie de dezvoltare a infrastructurii feroviare în vederea satisfacerii necesităților viitoare de mobilitate, pe baza unei finanțări solide și sustenabile a sistemului feroviar. Strategia acoperă o perioadă de cel puțin cinci șapte ani și reînnoibilă poate fi reînnoită .

(2) Ori de câte ori veniturile nu sunt suficiente pentru a acoperi nevoile financiare ale administratorului de infrastructură, fără a aduce atingere cadrului de tarifare prevăzut la articolele 31 și 32 din prezenta directivă și având în vedere articolele 93, 107 și 108 din TFUE, statele membre pot acordă, de asemenea , acorda administratorului infrastructurii finanțări la un nivel corespunzător cu sarcinile acestuia, cu dimensiunea infrastructurii și cu necesitățile financiare, în special pentru acoperirea investițiilor noi.

(3) În cadrul politicii generale stabilite de stat și ținând cont de strategia de dezvoltare a infrastructurii feroviare menționată la alineatul (1), administratorul infrastructurii adoptă un plan de afaceri care să includă programele de investiții și de finanțare. Planul se întocmește astfel încât să asigure utilizarea, furnizarea și dezvoltarea optimă și eficientă a infrastructurii, concomitent cu asigurarea unui echilibru financiar și punerea la dispoziție a mijloacelor necesare pentru realizarea acestor obiective. Administratorul infrastructurii se asigură că solicitanții sunt consultați în mod nediscriminatoriu înainte de aprobarea planului de afaceri investiții, ținându-se seama de condițiile privind accesul și utilizarea și de caracteristicile și modul de furnizare și dezvoltare a infrastructurii . Organismul de reglementare menționat la articolul 55 emite un aviz cu caracter neobligatoriu, referitor la capacitatea acestui plan măsura în care planul de afaceri de a realiza obiectivele stabilite creează discriminări între solicitanți .

(4) Statele membre trebuie să se asigure că, în condiții normale de activitate și pe o perioadă de timp care nu depășește trei doi ani, conturile unui administrator al infrastructurii prezintă cel puțin un echilibru între venitul rezultat din tarifele de utilizare a infrastructurii, excedentul rezultat din alte activități comerciale , subvenții nerambursabile din surse private și finanțările de la stat, inclusiv, dacă este cazul, plățile în avans de la stat, pe de o parte, și cheltuielile infrastructurii, pe de altă parte, incluzând plățile în avans de la stat, dacă este cazul , finanțarea pe baze durabile a reînnoirii activelor pe termen lung . [AM 55]

Fără să aducă atingere obiectivului posibil pe termen lung privind acoperirea de către utilizator a costurilor infrastructurii pentru toate modurile de transport, pe baza unei concurențe loiale și nediscriminatorii între diversele moduri de transport, în situația în care transportul feroviar poate concura cu alte moduri de transport, în cadrul de tarifare prevăzut la articolele 31 și 32, un stat membru poate cere administratorului infrastructurii să-și echilibreze conturile fără a apela la finanțarea statului.

Articolul 9

Reducerea transparentă a datoriilor

(1) Fără a aduce atingere regulilor Uniunii în domeniul ajutoarelor de stat și în conformitate cu articolele 93, 107 și 108 din TFUE, statele membre instituie mecanismele adecvate care să contribuie la reducerea îndatorării întreprinderilor feroviare, aflate în proprietate publică sau sub control public la un nivel care nu afectează o bună gestiune financiară și pentru a le îmbunătăți situația financiară.

(2) În scopurile menționate la aliniatul (1), statele membre solicită stabilirea unei unități separate de amortizare a datoriilor în cadrul departamentelor contabile ale acestor întreprinderi.

Bilanțul unității poate fi încărcat, până la stingere, cu toate împrumuturile luate de întreprindere pentru a finanța atât investiția, cât și pentru a acoperi cheltuielile de funcționare în exces, care rezultă din activitățile de transport feroviar sau din administrarea infrastructurii feroviare. Datoriile care provin din operațiunile filialelor nu sunt luate în considerație.

(3) Alineatele (1) și (2) nu se aplică datoriilor sau dobânzilor generate de datoriile contractate de întreprinderi după … (19) 15 martie 2001 sau după data aderării la Uniune în cazul statelor membre care au aderat după 15 martie 2001. [AM 56]

SECȚIUNEA 4

Accesul la infrastructura și serviciile feroviare

Articolul 10

Condițiile de acces la infrastructura feroviară

(1) Întreprinderilor feroviare care fac obiectul prezentei directive li se acordă, în condiții echitabile, nediscriminatorii și transparente, dreptul de acces la infrastructurile tuturor statelor membre, în vederea exploatării oricărui tip de servicii de transport feroviar de mărfuri. Acesta include accesul pe cale ferată în porturi.

(2) Întreprinderile feroviare care fac obiectul prezentei directive primesc dreptul de acces la infrastructura tuturor statelor membre în scopul exploatării unui serviciu de transport internațional de călători. Pe parcursul derulării unui serviciu de transport internațional de călători, întreprinderile feroviare au dreptul să îmbarce călători din orice stație situată pe ruta internațională respectivă și să îi debarce în altă stație, inclusiv în stații situate în același stat membru.

În statele membre în care ponderea transportului feroviar internațional de călători constituie mai mult de jumătate din cifra aferentă fluctuației călătorilor clienți ai întreprinderilor feroviare, dreptul de acces la infrastructură trebuie acordat până la 31 decembrie 2011.

În urma unei solicitări înaintate de către autoritățile competente sau de către întreprinderile feroviare interesate, organismul sau organismele de reglementare competente menționate la articolul 55 trebuie să stabilească dacă scopul principal al serviciului prestat este acela de a transporta călători între stații situate în state membre diferite.

În nici un caz, condițiile de acces la infrastructura feroviară nu trebuie să împiedice călătorii să primească informații și să cumpere un bilet pentru a ajunge de la o localitate la alta, indiferent de câți operatori de transport feroviar furnizează, integral sau parțial, servicii de transport de călători între cele două localități. [AM 57]

Comisia poate adopta adoptă, pe baza experienței organismelor de reglementare, până la … (20) , măsuri de punere în aplicare care să stabilească detaliile procedurii și criteriilor care trebuie urmate în vederea punerii în aplicare a prezentului alineat. Aceste măsuri, concepute a asigura punerea în aplicare a prezentei directive în condiții unitare, se adoptă ca acte de punere în aplicare, în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 64 alineatul (3). [AM 58]

Articolul 11

Limitarea dreptului de acces și a dreptului de îmbarcare și debarcare a călătorilor

(1) Statele membre pot limita dreptul de acces prevăzut la articolul 10 la serviciile exploatate între un punct de plecare și o destinație care fac obiectul unuia sau mai multor contracte de serviciu public care respectă legislația Uniunii în vigoare. O astfel de limitare nu are efectul de a restrânge dreptul de îmbarcare a călătorilor în orice stație situată pe ruta unui serviciu internațional și de debarcare a acestora în altă stație, inclusiv în stațiile situate în același stat membru, cu excepția cazului în care exercitarea acestui drept ar periclita echilibrul economic al unui contract de serviciu public.

(2) Organismul sau organismele de reglementare menționate la articolul 55 stabilesc, pe baza unei analize economice obiective și a unor criterii predeterminate, dacă echilibrul economic al contractului de serviciu public ar fi periclitat, în urma unei solicitări din partea oricăreia dintre următoarele:

(a) autorității sau autorităților competente care au atribuit contractul de servicii publice;

(b) oricărei alte autorități competente interesate care are dreptul de a limita accesul în înțelesul prezentului articol;

(c) administratorului infrastructurii;

(d) întreprinderii feroviare care execută contractul de serviciu public.

Autoritățile competente și întreprinderile feroviare care prestează aceste servicii publice trebuie să pună la dispoziția organismului sau organismelor de reglementare competente informațiile necesare în limite rezonabile pentru a putea lua o decizie. Organismul de reglementare trebuie să analizeze informațiile puse la dispoziție, cu consultarea tuturor părților implicate, după caz, și să informeze părțile cu privire la decizia sa motivată într-un în termen predeterminat și rezonabil, și, în orice caz, în maximum două luni de o lună de la primirea tuturor informațiilor relevante cererii menționate la alineatul (2) . [AM 59]

(3) Organismul de reglementare prezintă motivele care stau la baza deciziei sale și specifică termenul și condițiile în care oricare dintre entitățile de mai jos poate solicita reconsiderarea deciziei,

(a) autoritatea sau autoritățile competente în materie;

(b) administratorul infrastructurii;

(c) întreprinderea feroviară care execută contractul de servicii publice;

(d) întreprinderea feroviară care solicită accesul.

(4) Comisia poate adopta adoptă, pe baza experienței dobândite de organismele de reglementare, până la … (21) , măsuri de punere în aplicare care să stabilească detaliile procedurii și criteriilor care trebuie urmate în vederea punerii în aplicare a alineatelor 1, 2 și 3 ale prezentului articol. Aceste măsuri, concepute a asigura punerea în aplicare a prezentei directive în condiții unitare, se adoptă ca acte de punere în aplicare, în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 64 alineatul (3). [AM 60]

(5) De asemenea, statele membre pot limita dreptul de îmbarcare și de debarcare a călătorilor în stațiile situate în același stat membru pe ruta unui serviciu de transport internațional de călători în cazul în care a fost acordat dreptul exclusiv de a transporta călători între stațiile respective conform unui contract de concesiune atribuit înainte de 4 decembrie 2007 pe baza unei proceduri competitive de atribuire desfășurată în condiții de competitivitate și echitate și în conformitate cu principiile aplicabile de drept al Uniunii. Această limitare poate continua fie pe durata inițială a contractului, fie pe un termen de 15 ani, oricare dintre aceste două termene este mai scurt.

(6) Statele membre se asigură că deciziile menționate la alineatele (1), (2), (3) și (5) sunt supuse controlului judecătoresc.

Articolul 12

Prelevarea unui tarif de la întreprinderile feroviare care prestează servicii de transport de călători

(1) Fără a aduce atingere prevederilor articolului 11 alineatul (2), statele membre pot acorda autorității responsabile pentru transportul feroviar de călători dreptul a preleva un tarif de la întreprinderile feroviare care oferă servicii pentru călători pentru exploatarea rutelor care intră în competența autorității respective, între două stații pe teritoriul respectivului stat membru, în condițiile prevăzute de prezentul articol.

În acest caz, întreprinderilor feroviare care oferă servicii de transport feroviar intern sau internațional de călători, le este aplicat același tarif pentru exploatarea rutelor care intră în competența autorității respective.

(2) Tariful are scopul de a compensa autoritatea pentru OSP stabilite în contracte de servicii publice atribuite în conformitate cu dreptul Uniunii. Venitul obținut din acest tip de tarife și plătit cu titlu de compensație nu depășește ceea ce este necesar pentru a acoperi în totalitate sau în parte costurile ocazionate de executarea OSP relevante, ținând cont de încasările pertinente și de un nivel rezonabil de profit pentru executarea OSP respective.

(3) Tariful respectiv este stabilit în conformitate cu dreptul Uniunii și respectă principiile echității, transparenței, nediscriminării și proporționalității, mai cu seamă între prețul mediu al serviciului pentru călător și nivelul tarifului prelevat. Tarifele totale prelevate în temeiul prezentului alineat nu trebuie să pericliteze viabilitatea economică a serviciului de transport feroviar de călători căruia îi sunt aplicate.

(4) Autoritățile competente păstrează informațiile necesare pentru a se asigura că pot identifica originea și utilizarea tarifelor. Statele membre pun aceste informații la dispoziția Comisiei.

Comisia pregătește o analiză comparativă cu privire la metodele de stabilire a valorii taxelor aplicate în statele membre, în vederea stabilirii unei metode uniforme de calcul pentru a determina valoarea taxelor. [AM 61]

Articolul 13

Condițiile de acces la servicii

(1) Întreprinderile Administratorii de infrastructură vor asigura tuturor întreprinderilor feroviare au dreptul, în mod nediscriminatoriu, la setul minim de acces prevăzut în punctul 1 din anexa III.

(2) Serviciile menționate Operatorii infrastructurilor de servicii oferă tuturor întreprinderilor feroviare accesul, inclusiv accesul pe calea ferată la infrastructurile menționate la punctul 2 din anexa III se prestează de către toți operatorii infrastructurilor de servicii și la serviciile furnizate în cadrul acestor infrastructuri în mod nediscriminatoriu sub supravegherea organismului de reglementare, astfel cum este prevăzut la articolul 56.

În cazul în care operatorul infrastructurii de servicii menționate la punctul 2 din anexa III aparține unui organism sau unei firme care, de asemenea, activează și deține o poziție dominantă pe cel puțin una din piețele de servicii de transport feroviar pentru care se utilizează infrastructura, acesta trebuie să se organizeze într-o manieră independentă din punct de vedere juridic, organizatoric și decizional față de respectivul organism sau de respectiva firmă. Operatorul de infrastructură de servicii și organismul sau firma în cauză au conturi separate, inclusiv bilanțuri separate și conturi de profit și pierderi separate.

Cererile depuse de întreprinderile feroviare pentru acordarea accesului la infrastructura de servicii pot fi respinse numai dacă există alternative viabile care le permit operarea serviciului respectiv de transport de marfă sau călători pe aceeași rută în condiții acceptabile din punct de vedere economic. Sarcina de a dovedi existența unei alternative viabile revine operatorului În cazul în care refuză accesul la infrastructura de servicii, operatorul acesteia propune o alternativă viabilă din punct de vedere economic și tehnic și își motivează refuzul în scris. Acest refuz nu obligă operatorul infrastructurii de servicii să realizeze investiții în resurse sau infrastructuri pentru a răspunde tuturor cererilor depuse de întreprinderile feroviare .

Atunci când descoperă că există conflicte între diferite cereri, operatorul infrastructurii de servicii trebuie să încerce să satisfacă cât mai bine toate cererile. Dacă nu există nicio alternativă viabilă și nu se pot rezolva toate cererile de capacitate pentru infrastructura respectivă pe baza necesarului demonstrat, organismul de reglementare menționat la articolul 55, din proprie inițiativă sau în urma unei plângeri din partea unui solicitant , ia măsurile necesare , ținând seama de necesitățile tuturor părților implicate, pentru a asigura că o parte corespunzătoare din capacitate este dedicată altor întreprinderi feroviare decât celor care fac parte din organismul sau firma de care aparține și operatorul infrastructurii. Cu toate acestea, infrastructurile de întreținere și alte infrastructuri tehnice nou construite pentru un anumit material rulant de mare viteză, menționat în Decizia Comisiei 2008/232/CE din 21 februarie 2008 privind o specificație tehnică pentru interoperabilitate cu privire la subsistemul „material rulant” al sistemului feroviar transeuropean de mare viteză (22) , nou pot fi rezervate pentru utilizarea de către o întreprindere feroviară pentru o perioadă de cinci zece ani de la începerea exploatării lor.

În cazul în care infrastructura de servicii nu a fost în folosință timp de cel puțin doi ani la rând un an , iar interesul întreprinderilor feroviare pentru accesul la această infrastructură este transmis operatorului acestei infrastructuri de servicii pe baza nevoilor demonstrate , proprietarul acesteia trebuie să publice un anunț de concesionare sau închiriere a operării infrastructurii închiriere în vederea utilizării în activități legate de sectorul feroviar, cu excepția cazului în care operatorul unei astfel de infrastructuri de servicii demonstrează că procesul de reconversie aflat în desfășurare împiedică utilizarea acesteia de către o întreprindere feroviară .

(3) În situația în care un administrator al infrastructurii un operator de servicii asigură oricare dintre serviciile descrise la punctul 3 din anexa III sub forma unui serviciu suplimentar, acesta îl furnizează la cerere întreprinderilor feroviare, într-o manieră nediscriminatorie.

(4) Întreprinderile feroviare pot cere administratorului infrastructurii sau altor furnizori operatori ai infrastructurii de servicii o gamă mai largă de servicii auxiliare, enumerate la punctul 4 din anexa III. Administratorul infrastructurii nu este obligat să presteze aceste servicii auxiliare.

(5) Anexa III poate fi modificată, în funcție de experiența dobândită, în conformitate cu procedura menționată la articolul 60. [AM 62 și 162]

SECȚIUNEA 5

Acorduri transfrontaliere

Articolul 14

Principii generale privind acordurile transfrontaliere

(1) Orice dispoziție inclusă între Statele membre asigură că în acordurile transfrontaliere pe care le încheie nu carediscrimineazăîntre anumite întreprinderi întreprinderile feroviare sau care limitează reprezintă restricții în calea libertății întreprinderilor feroviare de a opera servicii transfrontaliere, este caducă. [AM 63]

Aceste acorduri sunt notificate Comisiei. Comisia analizează conformitatea respectivelor acorduri cu prezenta directivă și decide în conformitate cu procedura de consultare menționată la articolul 64 alineatul (2) dacă acordurile respective se pot aplica în continuare. Comisia își comunică decizia Parlamentului European, Consiliului și statelor membre.

(2) Fără a aduce atingere repartizării competențelor între Uniune și statele membre, în conformitate cu legislația Uniunii, negocierea și punerea în aplicare a acordurilor transfrontaliere între state membre și țări terțe sunt supuse unei proceduri de cooperare între statele membre și Comisie.

Comisia poate adopta măsuri de punere în aplicare care să stabilească detaliile specifice modalitățile de procedură privind procedura de cooperare menționată procedurii care trebuie urmată în vederea punerii în aplicare a prezentului alineatîn primul paragraf . Aceste măsuri de punere în aplicare, menite să asigure concepute a asigura punerea în aplicare a prezentei directive în condiții unitare, se adoptă ca acte de punere în aplicare, în conformitate cu articolul 63 alineatul (3) procedura de consultare menționată la articolul 64 alineatul (2) . [AM 64]

SECȚIUNEA 6

Sarcinile de monitorizare ale comisiei

Articolul 15

Domeniul de aplicare al monitorizării pieței

(1) Comisia întreprinde măsurile necesare pentru monitorizarea condițiilor tehnice, sociale și economice și a evoluțiilor de pe piață, inclusiv evoluția ocupării forței de muncă, precum și respectarea legislației relevante a Uniunii în domeniul transportului feroviar european.

(2) În acest context, Comisia cooperează îndeaproape în activitatea sa cu reprezentanții statelor membre , reprezentanți ai organismelor de reglementare menționați la articolul 55 , și ai sectoarelor implicate, inclusiv cu autoritățile locale și regionale în cauză, partenerii sociali și utilizatorii, astfel încât aceștia să poată urmări mai bine dezvoltarea sectorului feroviar și evoluția pieței, să evalueze efectul măsurilor adoptate și să analizeze impactul măsurilor planificate de Comisie. După caz, Comisia cooperează, de asemenea, cu Agenția Europeană a Căilor Ferate.

(3) Comisia monitorizează utilizarea rețelelor și evoluția condițiilor cadru în sectorul feroviar, în special regimul de tarifare aferent infrastructurii, repartizarea capacităților, investițiile în infrastructura feroviară, evoluția prețurilor și a calității serviciilor de transport feroviar, serviciile de transport feroviar vizate de contracte de serviciu public, autorizarea, gradul de deschidere a pieței, condițiile privind ocuparea forței de muncă și condițiile sociale, precum și gradul de apropiere, în special în materie de drepturi sociale între statele membre și în interiorul acestora . Comisia asigură cooperarea activă între organismele de reglementare din statele membre.

(4) Din doi în doi ani, Comisia raportează periodicParlamentului European și Consiliului cu privire la:

(a) evoluția pieței interne a serviciilor feroviare sau a serviciilor legate de sectorul feroviar, inclusiv gradul de deschidere a pieței ;

(b) condițiile cadru, inclusiv pentru serviciile publice de transport de călători pe calea ferată;

(ba) dezvoltarea ocupării forței de muncă și a condițiilor sociale și de muncă din cadrul sectorului;

(c) starea rețelei feroviare europene;

(d) utilizarea drepturilor de acces;

(e) obstacolele în calea unei eficiențe sporite a serviciilor feroviare;

(f) deficiențele infrastructurii;

(g) necesitățile legislative.

(5) În scopul monitorizării pieței de către Comisie, statele membre furnizează anual informațiile de mai jos, astfel cum sunt prevăzute în anexa IV, precum și orice alte date necesare solicitate de Comisie.

(a) evoluția performanțelor transportului feroviar și compensarea OSP:

(b) gradul de deschidere a pieței și concurența echitabilă în fiecare stat membru; cota modală a întreprinderilor feroviare în performanța totală a sectorului de transporturi;

(c) resursele și activitățile organismelor de reglementare dedicate funcționării lor ca organisme de introducere a unui recurs;

(d) evoluțiile relevante în ceea ce privește restructurarea întreprinderilor feroviare istorice și adoptarea/implementarea strategiilor naționale în domeniul transportului în cursul ultimului an;

(e) măsurile/inițiativele importante în materie de formare în domeniul transportului feroviar luate într-un stat membru pe parcursul anului precedent;

(f) condițiile sociale și situația ocupării forței de muncă în întreprinderile feroviare, administratorii infrastructurilor și ai altor companii active în domeniul feroviar la sfârșitul anului precedent;

(g) investițiile în rețeaua de căi ferate de mare viteză pe parcursul anului precedent;

(h) lungimea rețelei de căi ferate la sfârșitul anului precedent;

(i) tarifele de acces pe calea ferată pe parcursul anului precedent;

(j) existența unui sistem de îmbunătățire a performanței stabilit în conformitate cu articolul 35 din prezenta directivă;

(k) numărul de licențe active emise de autoritatea națională competentă;

(l) statutul implementării Sistemului european de gestionare a traficului feroviar (ERTMS);

(m) numărul de incidente, accidente și accidente grave, astfel cum sunt definite în Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind siguranța căilor ferate comunitare (23) , care au avut loc în cadrul rețelei pe parcursul anului precedent;

(n) alte evenimente relevante în domeniu;

(o) evoluția piețelor de întreținere și gradul de deschidere a pieței pentru serviciile de întreținere.

Anexa IV poate fi modificată, în funcție de experiența dobândită, pentru a actualiza informațiile necesare monitorizării pieței feroviare în conformitate cu procedura menționată la articolul 60 articolul 60a . [AM 65]

CAPITOLUL III

ACORDAREA DE LICENȚE ÎNTREPRINDERILOR FEROVIARE

SECȚIUNEA 1

Organismul responsabil cu acordarea licențelor

Articolul 16

Organismul responsabil cu acordarea licențelor

Fiecare stat membru desemnează organismul responsabil cu acordarea licențelor și cu îndeplinirea obligațiilor impuse în temeiul prezentului capitol.

Organismul desemnat nu furnizează servicii de transport feroviar și este independent de firmele sau entitățile care furnizează astfel de servicii.

SECȚIUNEA 2

Condiții de obținere a licenței

Articolul 17

Cerințe generale

(1) O întreprindere feroviară are dreptul să solicite o licență în statul membru în care este stabilită, cu condiția ca statele membre sau cetățenii statelor membre să dețină în total mai mult de 50 % din respectiva întreprindere feroviară și să o controleze efectiv, direct sau indirect prin una sau mai multe întreprinderi intermediare, cu excepția cazului în care se prevede altfel într-un acord cu o țară terță, la care Uniunea Europeană este parte.

(2) Statele membre nu acordă licențe și nici nu le prelungesc valabilitatea dacă nu sunt respectate cerințele din prezentul capitol.

(3) O întreprindere feroviară care îndeplinește cerințele impuse în prezentul capitol este autorizată să primească o licență.

(4) Nicio întreprindere feroviară nu este autorizată să presteze serviciile de transport feroviar reglementate de prezentul capitol dacă nu i s-a eliberat licența adecvată pentru serviciile care urmează să fie prestate.

În orice caz, o astfel de licență în sine nu îi acordă titularului dreptul de acces la infrastructura feroviară.

(5) Comisia poate adopta adoptă măsuri de punere în aplicare care să stabilească detaliileprocedurii specifice modalitățile procedurale care trebuie urmate în vedereapunerii în aplicare a prezentului articol, emiterii unei autorizații și a elaborării inclusiv utilizarea unui tipizat comun pentru licență în conformitate cu cerințele stabilite în secțiunea 2 . Aceste măsuri de punere în aplicare, menite să asigure concepute a asigura punerea în aplicare a prezentei directive în condiții unitare sunt adoptate ca acte de punere în aplicare, în conformitate cu articolul 63 alineatul (3) procedura de consultare menționată la articolul 64 alineatul (2) . [AM 66]

Articolul 18

Condiții pentru obținerea unei licențe

O întreprindere feroviară trebuie să fie în măsură să demonstreze autorităților care acordă licențele din statul membru respectiv, înaintea începerii activităților sale, că va putea în orice moment îndeplini cerințele privind buna reputație, capacitatea financiară și competența profesională și, de asemenea, că va putea să acopere riscurile de răspundere civilă enunțate în articolele 19 - 22.

În aceste scopuri, fiecare solicitant trebuie să furnizeze toate informațiile utile.

Articolul 19

Cerințe privind buna reputație

Statele membre definesc condițiile în care sunt îndeplinite cerințele de bună reputație pentru a se asigura că întreprinderile feroviare care solicită acordarea unei licențe sau persoanele responsabile cu administrarea acestor întreprinderi:

(a) nu au suferit o condamnare penală gravă, inclusiv pentru infracțiuni comise în domeniul comercial;

(b) nu au fost declarate falimentare;

(c) nu au suferit o condamnare pentru infracțiuni grave de încălcare a legislației specifice aplicabile în domeniul transporturilor;

(d) nu au fost sancționate pentru nicio încălcare grave sau repetate cu privire la îndeplinirea obligațiilor impuse de legislația socială sau legislația muncii, inclusiv obligațiile impuse de siguranță, protecția muncii și de legislația privind asigurările de sănătate, precum și de legislația vamală, în cazul unei companii care dorește să opereze transporturi transfrontaliere de mărfuri supuse procedurilor vamale. [AM 67]

Articolul 20

Cerințe privind capacitatea financiară

(1) Cerințele privind capacitatea financiară sunt îndeplinite dacă o întreprindere feroviară care solicită o licență poate demonstra că va fi în măsură să îndeplinească obligațiile sale prezente și potențiale, stabilite pe bază de ipoteze realiste, pe o perioadă de douăsprezece luni. Autoritățile responsabile cu acordarea licențelor examinează capacitatea financiară pe baza conturilor anuale ale întreprinderii feroviare sau, în cazul întreprinderilor care solicită o licență și care nu sunt în măsură să prezinte conturile anuale, pe baza bilanțului. [AM 68]

(2) În aceste scopuri, fiecare solicitant pune la dispoziție cel puțin informații detaliate privind următoarele aspecte: informații indicate în anexa V.

(a) resursele financiare disponibile, inclusiv soldul bancar, provizioane pentru descoperit de cont și împrumuturi;

(b) fondurile și activele disponibile cu titlul de garanție;

(c) capital circulant;

(d) costurile relevante, inclusiv costurile de achiziție a vehiculelor, a terenurilor, a clădirilor, a instalațiilor și a materialului rulant;

(e) tarifele impuse activelor unei întreprinderi;

(f) contribuții sociale și impozite. [AM 69]

(3) Autoritatea de acordare a licențelor consideră că solicitantul nu are capacitatea financiară dacă există arierate substanțiale în materie de impozite sau contribuții la asigurările sociale, rezultate din activitatea întreprinderii. [AM 70]

(4) Autoritatea responsabilă cu acordarea licențelor poate cere cu precădere prezentarea unui raport de audit și a documentelor corespunzătoare emise de o bancă, de o casă de economii, de un contabil sau de un auditor. Documentele respective trebuie să conțină informațiile privind elementele prevăzute la prezentul articol alineatul (2) literele (a)-(f). [AM 71]

Anexa V poate fi modificată, în funcție de experiența dobândită, în conformitate cu procedura menționată la articolul 60. [AM 72]

Articolul 21

Cerințe privind competența profesională

Cerințele referitoare la competența profesională sunt îndeplinite dacă întreprinderea feroviară care solicită o licență poate să demonstreze că are sau va avea o organizație de gestionare care posedă cunoștințele sau experiența necesare pentru exercitarea unui control operațional și a unei supravegheri sigure și eficace a tipului de operații specificate în licență. La solicitarea licenței, întreprinderea demonstrează, de asemenea, că deține un certificat de siguranță astfel cum este definit la articolul 10 din Directiva 2004/49/CE. [AM 73]

Articolul 22

Cerințe privind răspunderea civilă

Fără a aduce atingere dispozițiilor capitolului III din Regulamentul (CE) nr. 1371/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 octombrie 2007 privind drepturile și obligațiile călătorilor din transportul feroviar (24), o întreprindere feroviară este asigurată în mod corespunzător sau deține garanții adecvate în condițiile de pe piață pentru acoperirea, în conformitate cu legislația internă și internațională, a răspunderii sale civile în caz de accidente, în special în ceea ce privește mărfurile, poșta și terții. Nivelul de acoperire considerat adecvat poate fi diferențiat în funcție de particularitățile serviciilor oferite, în special pentru operațiunile feroviare cu scop cultural sau de patrimoniu care fac uz de rețeaua feroviară destinată publicului larg. [AM 140]

SECȚIUNEA 3

Valabilitatea licenței

Articolul 23

Valabilitatea teritorială și temporală

(1) Licența este valabilă pe întreg teritoriul Uniunii.

(2) O licență este valabilă atât timp cât întreprinderea feroviară își îndeplinește obligațiile prevăzute în prezentul capitol. Cu toate acestea, autoritatea care eliberează licențele poate prevedea revizuirea acestora la intervale periodice. Într-un astfel de caz, revizuirea trebuie să aibă loc cel puțin o dată la cinci ani.

(3) Dispoziții specifice care reglementează suspendarea sau retragerea unei licențe pot fi incluse în licența propriu-zisă.

Articolul 24

Licența temporară, suspendarea și aprobarea

(1) Dacă există dubii serioase în ceea ce privește respectarea cerințelor din secțiunile 2 și 3 ale prezentului capitol, în special a celor de la articolul 18, de către o întreprindere feroviară, autoritatea competentă care i-a acordat licența poate să verifice în orice moment dacă acea întreprindere feroviară îndeplinește efectiv acele cerințe.

Dacă autoritatea care acordă licențele constată că o întreprindere feroviară nu mai îndeplinește cerințele, aceasta suspendă sau retrage licența.

(2) Dacă autoritatea de acordare a licențelor dintr-un stat membru constată că există dubii serioase în ceea ce privește respectarea cerințelor prevăzute în prezentul capitol de către o întreprindere feroviară căreia i s-a eliberat o licență de către autoritatea competentă dintr-un alt stat membru, aceasta informează fără întârziere autoritatea din urmă.

(3) Fără a aduce atingere alineatului (1), dacă o licență este suspendată sau retrasă din cauza nerespectării cerințelor privind capacitatea financiară, autoritatea care acordă licențele poate elibera o licență temporară până la reorganizarea întreprinderii feroviare, cu condiția ca siguranța să nu fie periclitată. Licența temporară nu este însă valabilă pe o perioadă mai mare de șase luni de la data eliberării sale.

(4) Dacă o întreprindere feroviară și-a întrerupt activitatea pe o perioadă de șase luni sau nu și-a început activitatea în termen de șase luni de la acordarea licenței, autoritatea de acordare a licențelor poate decide ca licența să fie supusă din nou unei proceduri de aprobare sau să fie suspendată.

În ceea ce privește începerea activității, întreprinderea feroviară poate solicita stabilirea unui termen mai lung, ținând seama de natura specifică a serviciilor care urmează să fie prestate.

(5) În eventualitatea unei modificări de natură să afecteze situația juridică a unei întreprinderi feroviare și, în special, în caz de fuziune sau preluare, autoritatea care acordă licențele poate decide ca licența să facă din nou obiectul unei cereri de aprobare. Întreprinderea feroviară respectivă poate să-și continue activitatea dacă autoritatea care acordă licențele nu decide că siguranța este periclitată. Într-un astfel de caz, decizia trebuie motivată.

(6) Dacă o întreprindere feroviară intenționează să-și modifice sau să-și extindă activitățile în mod semnificativ, licența sa trebuie înaintată autorității competente de acordare a licenței în vederea reexaminării acesteia.

(7) Autoritatea care acordă licențe nu permite unei întreprinderi feroviare care face obiectul unei proceduri de faliment sau al unei proceduri similare să-și păstreze licența dacă autoritatea respectivă este convinsă că nu există o posibilitate realistă de restructurare financiară satisfăcătoare într-o perioadă de timp rezonabilă.

(8) Când o autoritate de acordare a licențelor eliberează, suspendă, revocă sau modifică o licență, statul membru în cauză informează imediat Comisia în acest sens. Comisia informează apoi celelalte state membre.

Articolul 25

Procedura de acordare a licențelor

(1) Procedurile de acordare a licențelor se fac publice de către autoritatea de acordare a licențelor în cauză, care informează Agenția Europeană a Căilor Ferate cu privire la aceasta.

(2) Autoritatea care acordă licențele adoptă o decizie cu privire la cererea de acordare a unei licențe cât mai curând posibil, dar nu mai târziu de trei luni de la data la care i-au fost prezentate toate informațiile relevante, în special datele menționate în anexa V. Autoritatea care acordă licențele ține seama de toate informațiile disponibile. Decizia se comunică de îndată întreprinderii feroviare solicitante. Orice refuz trebuie să fie motivat.

(3) Statele membre se asigură că deciziile autorității care acordă licențe sunt supuse controlului jurisdicțional.

CAPITOLUL IV

PERCEPEREA DE TARIFE PENTRU UTILIZAREA INFRASTRUCTURII FEROVIARE ȘI ALOCAREA CAPACITĂȚII DE INFRASTRUCTURĂ FEROVIARĂ

SECȚIUNEA 1

Principii generale

Articolul 26

Utilizarea efectivă a capacității de infrastructură

Statele membre se asigură că sistemele de tarifare și de alocare a capacităților de infrastructură feroviară respectă principiile stabilite de prezenta directivă și permit astfel administratorului infrastructurii să introducă pe piață și să utilizeze optim și efectiv capacitățile de infrastructură disponibile.

Articolul 27

Documentul de referință al rețelei

(1) După consultarea părților interesate, inclusiv a organismului de reglementare menționat la articolul 55, administratorul infrastructurii stabilește și publică un document de referință al rețelei, care se poate obține după achitarea unei taxe care nu depășește costul de publicare a acestui document. Documentul de referință se va publica în cel puțin două limbi oficiale ale Uniunii , una dintre acestea fiind engleza . Conținutul documentului de referință al rețelei va fi pus la dispoziție gratuit, în format electronic, prin intermediul portalului web al Agenției Europene a Căilor Ferate. [AM 75]

(2) Documentul de referință al rețelei stabilește caracteristicile infrastructurii puse la dispoziție întreprinderilor feroviare. Acesta conține informații informațiile de mai jos care stabilesc condițiile de acces la infrastructura feroviară relevantă și la infrastructurile de servicii. Conținutul documentului de referință al rețelei este prevăzut în anexa VI.

(a) Un capitol care stabilește natura infrastructurii disponibile pentru întreprinderile feroviare și condițiile de acces la aceasta;

(b) Un capitol cu privire la principiile de tarifare și la tarife;

(c) Un capitol asupra principiilor și criteriilor pentru alocarea capacităților. Operatorii infrastructurilor de servicii care nu se află sub controlul administratorului infrastructurii furnizează informații despre tarifele pentru accesul la infrastructură și pentru prestarea de servicii, precum și despre condițiile tehnice de acces în vederea includerii în documentul de referință al rețelei;

(d) Un capitol referitor la informațiile despre licența menționată la articolul 25 și la certificatele de siguranță feroviară emise în conformitate cu Directiva 2004/49/CE;

(e) Un capitol referitor la informațiile despre procedurile de soluționare a litigiilor și de apel în chestiuni ce privesc accesul la infrastructura și serviciile feroviare, precum și sistemul de îmbunătățire a performanțelor menționat la articolul 35;

(f) Un capitol referitor la informațiile despre accesul la infrastructurile de servicii menționate în anexa III și despre tarifarea acestora;

(g) Un model de acord pentru încheierea acordurilor-cadru între administratorul infrastructurii și un solicitant, în conformitate cu articolul 42.

Informațiile din documentul de referință al rețelei sunt actualizate anual și află în concordanță cu registrele de infrastructură feroviară care urmează a fi publicate în conformitate cu articolul 35 din Directiva 2008/57/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 2008 privind interoperabilitatea sistemului feroviar în Comunitate (25) sau fac trimitere la acestea. Infrastructura care nu este întreținută în mod corespunzător și a cărei calitate scade este indicată utilizatorilor în timp util.

Informațiile de la literele (a)-(g) pot fi modificate și clarificate de Comisie în conformitate cu anexa VI, în funcție de experiența dobândită, în conformitate cu procedura menționată la articolul 60a. [AM 76]

Anexa VI poate fi modificată, în funcție de experiența dobândită, în conformitate cu procedura menționată la articolul 60a.

(3) Documentul de referință al rețelei se actualizează periodic și se modifică, dacă este cazul.

(4) Documentul de referință al rețelei se publică cel târziu cu patru luni înainte de data limită pentru introducerea cererilor pentru capacități de infrastructură.

Articolul 28

Acorduri între întreprinderile feroviare și administratorii de infrastructură

Orice întreprindere feroviară care asigură servicii de transport feroviar încheie, în temeiul dreptului public sau privat, acordurile necesare cu administratorii infrastructurii feroviare utilizate. Condițiile care guvernează aceste acorduri trebuie să nu fie discriminatorii și să fie transparente, în conformitate cu dispozițiile prezentei directive.

SECȚIUNEA 2

Tarife de utilizare a infrastructurii și pentru servicii

Articolul 29

Stabilirea, calcularea și perceperea tarifelor

(1) Statele membre stabilesc un cadru de tarifare cu respectarea independenței administrării prevăzute la articolul 4.

Sub rezerva condiției de independență a administrării, statele membre stabilesc și regulile specifice de tarifare sau transferă această competență administratorului infrastructurii.

Statele membre se asigură că regulile și cadrul de tarifare se publică în documentul de referință al rețelei.

Fără a aduce atingere independenței administrării prevăzută la articolul 4 și sub rezerva conferirii acestui drept în mod direct prin dreptul constituțional cu cel puțin doi ani înainte de data intrării în vigoare a prezentei directive, parlamentele naționale pot avea dreptul de a examina și, după caz, revizui nivelul tarifelor stabilite de administratorul rețelei. O astfel de revizuire, în cazul în care are loc, este menită să garanteze că tarifele respectă prevederile prezentei directive, regulile și cadrul de tarifare stabilite. [AM 141/rev]

Administratorul infrastructurii calculează și percepe tariful pentru utilizarea infrastructurii.

(2) Statele membre se asigură că administratorii infrastructurii colaborează pentru a permite aplicarea unor sisteme tarifare eficiente pentru exploatarea serviciilor de transport feroviar care utilizează mai multe rețele de infrastructură. Administratorii infrastructurii urmăresc garantarea în special a competitivității optime a serviciilor de transport internațional feroviar și asigurarea utilizării eficiente a rețelelor feroviare.

Statele membre se asigură că reprezentanții administratorilor infrastructurii ale căror hotărâri de tarifare au impact asupra altor infrastructuri se asociază în comun pentru a coordona activitatea de tarifare sau pentru tarifa utilizarea infrastructurii relevante la nivel internațional. [AM 77]

(3) Cu excepția situației în care sunt adoptate dispoziții speciale în conformitate cu articolul 32 alineatul (2), administratorii infrastructurii se asigură că sistemul de tarifare utilizat se bazează pe aceleași principii valabile pentru întreaga lor rețea.

(4) Administratorii infrastructurii se asigură că aplicarea sistemelor de tarifare determină tarife echivalente și nediscriminatorii pentru diferitele întreprinderi feroviare care efectuează prestații de servicii de tip echivalent, în zone de piață similară și că tarifele aplicate efectiv respectă regulile stabilite în documentul de referință al rețelei.

(5) Administratorul infrastructurii respectă confidențialitatea din punct de vedere comercial a informațiilor care îi sunt comunicate de solicitanți.

Articolul 30

Costurile infrastructurii și contabilitatea

(1) Administratorii infrastructurii sunt stimulați, respectându-se cerințele în materie de siguranță și prin menținerea și îmbunătățirea calității serviciului de infrastructură, să reducă costurile de furnizare a infrastructurii și nivelul tarifelor de acces.

(2) Statele membre se asigură că alineatul (1) se aplică printr-un acord contractual încheiat între autoritatea competentă și administratorul infrastructurii pe o perioadă de cel puțin cincișapte ani, care să prevadă finanțare de la stat.

(3) Termenii contractului și structura plăților destinate asigurării fondurilor administratorului infrastructurii sunt convenite în avans și acoperă întreaga durată a contractului.

Principiile și parametrii de bază ai acestor acorduri sunt stabiliți în anexa VII, care poate fi modificată, în funcție de experiența dobândită, în conformitate cu procedura menționată la arti