(Text cu relevanță pentru SEE)

S-au tras mai multe învățăminte în urma activității de elaborare a STI-urilor, a aplicării directivelor privind interoperabilitatea în cazul unor proiecte specifice, a lucrărilor comitetului instituit în temeiul articolului 29 din Directiva 2008/57/CE, precum și a reacțiilor primite de la părțile interesate. În plus, cadrul legislativ pentru comercializarea produselor a evoluat în ultimii ani, iar, ca urmare, legislația privind interoperabilitatea necesită să fie actualizată.

În plus, concluziile Consiliului European din ianuarie 2012 subliniază importanța realizării potențialului de stimulare a creșterii al unei piețe unice pe deplin integrate, inclusiv în ceea ce privește industriile de rețea. Mai mult, Comunicarea Comisiei privind acțiunile pentru stabilitate, creștere și ocuparea forței de muncă, adoptată la 30 mai 2012, subliniază importanța reducerii suplimentare a sarcinii de reglementare și a barierelor la intrarea pe piață în sectorul feroviar, formulând recomandări specifice fiecărei țări în această direcție. În aceeași ordine de idei, la 6 iunie 2012, Comisia a adoptat Comunicarea privind o guvernanță mai bună pentru piața unică, în care se subliniază încă o dată importanța sectorului transporturilor.

Cazurile de posibilă neaplicare a STI-urilor au fost reduse, deoarece cazul prevăzut la articolul 9 alineatul (1) litera (b) din directiva actuală este neclar, nu a fost niciodată utilizat și ar putea fi acoperit, ca în cazurile de la alineatul (1) literele (c) și (f), de cazuri specifice în STI-uri.

Agenția își păstrează sarcinile în privința clasificării normelor naționale (fostul articol 27). În plus, agenția examinează normele naționale notificate și invită statele membre să le abroge, în cazul în care acestea sunt redundante sau incompatibile cu legislația UE.

Autorizația de introducere pe piață a unui vehicul este eliberată de agenție și conține toate informațiile de care are nevoie ulterior întreprinderea feroviară pentru a da un vehicul în exploatare comercială. Solicitantul (întreprinderea feroviară, producătorul etc.) poate solicita agenției să completeze autorizația de introducere pe piață a vehiculului cu o declarație privind compatibilitatea tehnică a vehiculului cu anumite linii sau rețele definite de solicitant pe baza unor considerente comerciale și/sau tehnice. Această declarație complementară va face mai ușoară pentru întreprinderea feroviară sarcina sa de a pune vehiculul în funcțiune.

(Text cu relevanță pentru SEE)

(14)Din motive de siguranță, se impune să se solicite statelor membre atribuirea unui cod de identificare fiecărui vehicul pus în funcțiune. Vehiculul ar trebui să fie ulterior înregistrat într-un registru național al vehiculelor. Registrele trebuie  ar trebui Õ să poată fi consultate de toate statele membre și de anumiți operatori economici comunitari  din Uniune Õ. Registrele  naționale ale vehiculelor Õ ar trebui să fie unitare în ceea ce privește formatul datelor. În consecință, acestea ar trebui să intre sub incidența unor specificații funcționale și tehnice comune.

(12)O STI stabilește toate condițiile pe care trebuie  ar trebui Õ să le îndeplinească un element constitutiv de interoperabilitate și procedura care trebuie urmată pentru evaluarea conformității. În plus, este necesar să se precizeze faptul că fiecare element constitutiv trebuie  ar trebui Õ să treacă prin procedura de evaluare a conformității și a  adecvării Õ caracterului adecvat pentru utilizarea indicată în STI-uri și trebuie să fie însoțit de certificatul corespunzător.

În anumite cazuri, atunci când acest lucru este absolut necesar pentru realizarea obiectivului prezentei directive, STI-urile pot conține o trimitere expresă la standarde sau specificații europene. Această trimitere expresă are efecte care trebuie să fie precizate; în special, aceste standarde sau specificații europene devin obligatorii din momentul în care se aplică STI.

Diferențele dintre un sistem feroviar de mare viteză și un sistem feroviar convențional nu justifică menținerea a două directive separate. Procedurile de elaborare a STI-urilor, precum și procedurile de certificare a elementelor constitutive de interoperabilitate și a subsistemelor sunt aceleași pentru ambele sisteme. Cerințele esențiale, precum și modurile de subdivizare a sistemului în subsisteme pentru care trebuie pregătite specificațiile tehnice sunt practic identice. În plus, deoarece trenurile trebuie să poată circula liber între rețeaua de mare viteză și rețeaua convențională, specificațiile tehnice ale celor două sisteme se suprapun în mare măsură. Demersurile pentru dezvoltarea STI-urilor au arătat că, pentru anumite subsisteme, o singură STI poate servi ambelor sisteme. În consecință, se recomandă să fie reunite Directivele 96/48/CE și 2001/16/CE.

(16)Ar trebui să se precizeze procedura de urmat în cazul cerințelor esențiale aplicabile unui subsistem care nu intră sub incidența unor specificații detaliate  au fost încă tratate Õ în STI corespunzătoare. Într-un astfel de caz, organismele cărora le revine răspunderea procedurilor de evaluare a conformității și de verificare ar trebui să fie organismele notificate menționateprevăzute la articolul 1720 din Directivaele 2008/57/CE 96/48/CE și 2001/16/CE.

(32)Procedurile care reglementează metodele de evaluare a conformității sau a adecvării elementelor constitutive la utilizarea propusă ar trebui să aibă la bază utilizarea modulelor care intră sub incidența Deciziei 93/465/CEE a Consiliului Deciziei 2010/713/UE a Comisiei din 9 noiembrie 2010 privind modulele pentru procedurile de evaluare a conformității și a adecvării pentru utilizare, precum și de verificare CE care trebuie utilizate în specificațiile tehnice de interoperabilitate adoptate în temeiul Directivei 2008/57/CE a Parlamentului European și a Consiliului . În măsura posibilului și în scopul promovării dezvoltării industriale, se recomandă elaborarea unor proceduri care să implice un sistem de asigurare a calității.

Experiența a demonstrat că punerea în aplicare a unei astfel de proceduri la nivel național este adesea complicată și supusă unor cerințe naționale diferite care sunt lipsite de transparență sau care se suprapun. În consecință, această procedură constituie un obstacol major în calea înființării de noi întreprinderi feroviare, în special în sectorul transportului de mărfuri. Prin urmare, ar trebui să fie adoptate măsuri pentru clarificarea și simplificarea procedurilor de autorizare a vehiculelor. În primul rând, ar trebui să se instituie principiul conform căruia o singură autorizație este suficientă pentru întreaga rețea feroviară comunitară. În al doilea rând, procedura de autorizare a vehiculelor care sunt conforme cu STI ar trebui să fie mai simplă și mai rapidă decât în cazul vehiculelor care nu sunt conforme cu STI. În al treilea rând, principul recunoașterii reciproce ar trebui să se aplice, în măsura posibilului: atunci când un vehicul a fost deja pus în funcționare într-un stat membru, alte state membre nu ar trebui să invoce normele naționale pentru a impune cerințe inutile și verificări redundante, cu excepția cazurilor în care acestea sunt strict necesare pentru a verifica compatibilitatea tehnică a vehiculului cu rețeaua relevantă. În acest sens, normele naționale ar trebui să fie clasificate și comparate pe baza unei liste de verificare, pentru a stabili în ce măsură normele naționale pot fi considerate echivalente în ceea ce privește cerințele, performanțele și siguranța. În al patrulea rând, ar trebui să se țină seama de principiul certitudinii juridice în ceea ce privește rezultatul procedurii. În acest sens, în absența unei decizii a autorității naționale de siguranță în termenele prestabilite, un solicitant ar trebui să fie autorizat să pună în funcționare un vehicul. O astfel de autorizare ar trebui să fie posibilă doar în cazul în care vehiculul a fost deja autorizat într-un alt stat membru. În plus, un astfel de vehicul ar putea fi utilizat numai de către o întreprindere feroviară sau un administrator de infrastructură certificat(ă) în mod corespunzător în conformitate cu Directiva 2004/49/CE, sub responsabilitatea deplină a acestora.

(39)Ppentru a facilita punerea în funcțiune a vehiculelor și pentru a reduce sarcina administrativă, ð noțiunea unei autorizații de introducere pe piață a unui vehicul, valabilă în întreaga Uniune, ar trebui inclusă drept condiție prealabilă pentru ca întreprinderile feroviare să poată pune în funcțiune un vehicul. În plus, această noțiune corespunde mai bine Deciziei nr. 768/2008/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 iulie 2008 privind un cadru comun pentru comercializarea produselor și de abrogare a Deciziei 93/465/CEE a Consiliului ï.

(38)În ceea ce privește vehiculele, Aar trebui să fie clarificată procedura de punere în funcțiuneonare ð a vehiculelor și instalațiilor fixe ï, avându-se în vedere ð responsabilitățile administratorilor de infrastructură și ale întreprinderilor feroviare ï definiția vehiculului care este compus din unul sau mai multe subsisteme. În plus, deoarece Directivele 96/48/CE și 2001/16/CE reglementează subsisteme noi și îmbunătățite, iar Directiva 2004/49/CE reglementează vehiculele aflate în circulație, toate dispozițiile vizând autorizații de punere în funcționare a unor vehicule ar trebui să fie încorporate în prezenta directivă. Mai mult, pentru a facilita punerea în funcțiune a vehiculelor și a reduce sarcina administrativă, ar trebui să se adauge o procedură de autorizare a tipurilor de vehicule. Pentru a facilita procedura respectivă și a contribui la identificarea tipurilor autorizate de vehicule, Agenția Europeană a Căilor Ferate (denumită în continuare „agenția”) ar trebui să creeze și să păstreze un registru european al tipurilor de vehicule autorizate.

Definiția noțiunii de deținător ar trebui să fie cât mai apropiată de definiția utilizată în Convenția privind transportul internațional feroviar (COTIF) 1999. Entitățile care pot fi identificate drept deținătoare de vehicule sunt numeroase, cum este, de exemplu, proprietarul, o companie care exploatează un parc de vagoane, o companie care oferă vehicule în leasing unei întreprinderi feroviare, o întreprindere feroviară, un administrator de infrastructură care utilizează vehicule pentru întreținerea infrastructurii sale etc. Aceste entități dețin controlul asupra vehiculului în vederea utilizării acestuia ca mijloc de transport de către întreprinderile feroviare și administratorii de infrastructură. Pentru a evita orice incertitudine, deținătorul ar trebui identificat cu precizie în registrele naționale ale vehiculelor.

(c) contribuția la interoperabilitatea sistemului feroviar în Comunitate.

(20)„standard armonizat” înseamnă orice  un Õ standard european ð conform definiției de la articolul 2 punctul 1 litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 ï adoptat de unul dintre organismele europene de standardizare menționate în anexa I la Directiva 98/34/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 iunie 1998 de stabilire a unei proceduri pentru furnizarea de informații în domeniul standardelor și reglementărilor tehnice și a normelor privind serviciile în societatea informațională în legătură cu un mandat din partea Comisiei elaborat în conformitate cu procedura la care se face trimitere în articolul 6 alineatul (3) din respectiva directivă și care, separat sau împreună cu alte standarde, furnizează o soluție privind conformitatea cu o dispoziție juridică;

(18)„deținător” înseamnă persoana sau entitatea care exploatează un vehicul ca mijloc de transport, fie că este proprietarul unui vehiculului, fie că are dreptul de a-l utiliza și este înregistrată ca atare în Registrul național al vehiculelor (RNV) menționat la articolul 4433;

(14)„sistem feroviar existent” înseamnă structura compusă din liniile și instalațiile fixe ale sistemului feroviar existent, plus  precum și Õ vehiculele, de toate categoriile și originile, care se deplasează pe această infrastructură;

(34)„organism național de acreditare” are semnificația care i s-a atribuit prin Regulamentul (CE) nr. 765/2008;

(33)„acreditare” are semnificația care i s-a atribuit prin Regulamentul (CE) nr. 765/2008;

(30)„fabricant” înseamnă orice persoană fizică sau juridică care fabrică un element constitutiv de interoperabilitate sau un subsistem ori care îl dă spre proiectare sau spre fabricare și îl comercializează sub numele sau marca sa;

(1) Prezenta directivă are ca obiect dispozițiile care privesc, pentru fiecare subsistem, elementele constitutive de interoperabilitate, la interfețe și proceduri, precum și condițiile de compatibilitate generală a sistemului feroviar, necesare pentru realizarea interoperabilității sale.

Articolul 45

Conținutul STI-urilor  specificațiilor tehnice de interoperabilitate Õ

(1) Fiecare subsistem  definit în anexa II Õ intră sub incidența unei STI. După caz, un subsistem poate intra sub incidența mai multor STI-uri, iar sub incidența unei STI pot intra mai multe subsisteme. Decizia privind realizarea și/sau modificarea unei STI și alegerea domeniului său de aplicare tehnic și geografic necesită un mandat în conformitate cu articolul 6 alineatul (1).

ò nou

(2) Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 46 referitor la adaptarea la progresul tehnic a anexei II în ceea ce privește divizarea sistemului feroviar în subsisteme și descrierea acestor subsisteme.

ê 2008/57/CE

(32) Subsistemele trebuie să fie conformecorespundă cu STI-urile în vigoare la data punerii lor în funcțiune, a modernizării sau a reînnoirii lor, în conformitate cu prezenta directivă; această conformitateconcordanță este menținută în permanență pe durata utilizării subsistemului.

ê 2008/57/CE (adaptat)

(43) În măsura necesară realizării obiectivului menționat la articolul 1, Ffiecare STI:

ê 2008/57/CE

(a) prezintă domeniul său de aplicare (parteaparte a de rețealei sau vehicule menționate în anexa I; subsistemul sau partea de subsistem menționate în anexa II);

ê 2008/57/CE (adaptat)

(b) stabilește cerințele esențiale pentru subsistemul în cauză și interfețele acestuia în raport cu alte subsisteme;

(c) definește specificațiile funcționale și tehnice care trebuie respectate de către subsistem și interfețele sale în raport cu alte subsisteme. În cazul în care este necesar, aceste specificații pot varia în conformitate cu utilizarea subsistemului, de exemplu în conformitate cu categoriile de linii, noduri și/sau vehicule prevăzute în anexa I;