[pic] | COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE |

Bruxelles, 16.12.2008

COM(2008) 864 final

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU, PARLAMENTUL EUROPEAN, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

O EVALUARE INTERMEDIARĂ A IMPLEMENTĂRII PLANULUI DE AC ȚIUNE COMUNITAR PENTRU BIODIVERSITATE {SEC(2008) 3042}{SEC(2008) 3043}{SEC(2008) 3044}{SEC(2008) 3045}

INTRODUCERE

ÎN MAI 2006, COMISIA A ADOPTAT O COMUNICARE CU PRIVIRE LA „STOPAREA PIERDERII BIODIVERSITă ții până în anul 2010 și ulterior: susținerea serviciilor ecosistemice pentru bunăstarea oamenilor”[1]. Comunicarea a subliniat importanța protejării biodiversității ca cerință prealabilă pentru dezvoltarea sustenabilă și a stabilit un plan de acțiune detaliat pentru realizarea acesteia.

Biodiversitatea ocupă în prezent un loc mai important decât niciodată pe agenda politică a UE. Consiliul European din primăvara anului 2008 și-a reafirmat angajamentul de a intensifica eforturile menite să oprească pierderea biodiversității până în 2010 și ulterior acestei date și a subliniat rolul esențial al programului Natura 2000 în atingerea acestui obiectiv. Cu toate acestea, a reușit oare acest angajament privind biodiversitatea, luat la un înalt nivel politic, să fie urmat de acțiuni efective pentru a opri pierderea biodiversității?

Această evaluare intermediară arată progresele realizate începând din iunie 2006 și descrie activitățile cele mai importante care au fost efectuate de către CE și statele membre în vederea implementării planului de acțiune pentru biodiversitate.

Evaluarea arată apoi că este foarte probabil ca UE să nu-și atingă obiectivul fixat pentru 2010 de a opri diminuarea biodiversității. În următorii doi ani vor fi necesare eforturi intensive, atât la nivel comunitar, cât și la nivelul statelor membre, dacă dorim măcar să ne apropiem de realizarea acestui obiectiv.

Evaluarea rezumă starea actuală a progresului înregistrat pentru fiecare dintre cele patru domenii de politică principale, cele zece obiective și cele patru măsuri de sprijin stabilite în comunicarea din 2006 privind biodiversitatea și identifică prioritățile cheie pentru acțiunile subsecvente. Este prezentată o actualizare succintă cu privire la starea și la tendințele biodiversității, atât la nivelul UE, cât și la nivel mondial.

STAREA ȘI TENDINȚELE BIODIVERSITĂȚII

REZULTATELE INI țiale ale primei evaluări majore a „stării de sănătate” a tipurilor de specii și habitate protejate din cadrul directivei privind habitatele arată că 50% din tipurile de specii și probabil până la 80% din tipurile de habitate care prezintă interes pentru conservarea la nivel european au o stare de conservare nefavorabilă. Aceste rezultate nu sunt surprinzătoare, deoarece diminuarea speciilor și distrugerea habitatelor au loc in Europa de multe decenii, această tendință neputând fi inversată în câțiva ani. Există tendințe pozitive pentru unele specii, iar refacerea unora dintre speciile de mari carnivore este un indicator încurajator.

Peste 40% din speciile de păsări din Europa au o stare de conservare nefavorabilă. Numărul păsărilor de câmp s-a redus vertiginos în ultimele decenii, însă în prezent începe să se stabilizeze, chiar dacă refacerea va lua mult mai mult timp. În august 2007, prestigioasa revistă Science a publicat o analiză în care arăta că directiva privind păsările a contribuit semnificativ la oprirea declinului multora dintre păsările cele mai amenințate din Europa[2]. Directiva a ajutat în mod clar aceste specii, în special prin desemnarea ariilor de protecție specială (SPA - Special Protection Areas ).

Ultima evaluare realizată în cadrul proiectului de Integrare a Indicatorilor Europeni ai Biodiversității 2010 ( Streamlining of European biodiversity indicators - SEBI 2010) al Agenției Europene de Mediu (AEM) indică, de asemenea, tendințe pozitive în ceea ce privește calitatea apei. Cu toate acestea, numărul de specii invazive din Europa continuă să crească rapid, fapt ce are din ce în ce mai multe consecințe economice și ecologice negative[3].

Situația mondială este și mai alarmantă, dat fiind că presiunea asupra biodiversității s-a accentuat, chiar și pe termen scurt, de la publicarea evaluării ecosistemelor pentru mileniu ( Millenium Ecosystem Assessment ) în 2005. Cererea din ce în ce mai mare de terenuri agricole pentru culturi alimentare și energetice, precum și pentru pășunat creează o presiune și mai mare asupra sistemelor naturale.

Dintr-un studiu cu privire la economia ecosistemelor și biodiversitate (TEEB - The economics of ecosystems and biodiversity [4]) rezultă că, în ipoteza menținerii situației existente, diminuarea actuală a biodiversității și pierderea serviciilor ecosistemice aferente acesteia vor continua și chiar se vor accelera. Până în 2050, ne vom confrunta în continuare cu pierderi de aproximativ 11% din ariile naturale care existau încă în 2000. Aproape 40% din terenurile care în prezent fac obiectul unor activități agricole cu impact redus ar putea fi utilizate pentru o exploatare agricolă intensivă. Aproximativ 60% din recifele de corali ar putea dispărea până în 2030 din cauza pescuitului, a poluării, a bolilor, a speciilor alogene invazive și a înălbirii coralilor din cauza schimbărilor climatice. Diminuarea biodiversității și a ecosistemelor constituie o amenințare la adresa funcționării planetei, a economiei noastre și a societății umane. În cazul în care se menține starea de fapt, scăderea anuală a bunăstării, provocată de dispariția serviciilor ecosistemice se estimează la 6% din PIB mondial până în 2050.

- Măsurile specifice prevăzute de legislația UE privind natura s-au dovedit capabile de a inversa tendințele de diminuare a speciilor și habitatelor amenințate, însă sunt necesare eforturi cu mult mai mari pentru a multiplica aceste succese la scară mai largă.

- La nivel mondial, pierderea biodiversității nu a fost redusă semnificativ, iar ecosistemele majore, cum ar fi pădurile, zonele umede și recifele de corali suportă din ce în ce mai multă presiune din cauza distrugerilor și a degradării.

REZUMATUL PROGRESELOR

A. DOMENIUL DE POLITICĂ 1: BIODIVERSITATEA ÎN UE

Obiective

1. Protejarea celor mai importante habitate și specii ale UE.

În centrul politicii UE privind biodiversitatea se află directiva privind păsările și directiva privind habitatele, care oferă baza legală pentru rețeaua Natura 2000 de arii protejate. Începând din 2006, statele membre au propus spre protejare o arie mai extinsă decât suprafața Portugaliei în cadrul directivei privind habitatele, extinzând rețeaua pentru a cuprinde pentru prima dată și noile state membre. În mod asemănător, statele membre au desemnat în cadrul directivei privind păsările o arie mai extinsă decât suprafața Irlandei. Rețeaua combinată Natura 2000 cuprinde în prezent mai mult de 25 000 situri, acoperind aproximativ 17% din totalul suprafeței terestre a Uniunii Europene.

Legislația CE privind natura nu se aplică majorității țărilor și teritoriilor de peste mări (TTPM) și a regiunilor ultraperiferice (RUP) ale statelor membre ale UE, în care se află o parte dintre punctele cu cea mai mare biodiversitate de pe planetă.

- Încheierea până în 2010 a părții terestre a programului Natura 2000 este pe calea cea bună. Sunt necesare eforturi suplimentare, mai ales pentru a finaliza rețeaua marină până în 2012.

- Principala provocare o constituie din ce în ce mai mult gestionarea și a refacerea efectivă a siturilor din cadrul rețelei Natura 2000.

- Cu ocazia unei întâlniri organizate în iulie 2008 pe insula La Réunion de către președinția franceză, reprezentații TTPM, RUP și ai statelor membre s-au angajat să dezvolte rețele voluntare „de tipul Natura 2000” în TTPM și RUP.

2. Conservarea și refacerea biodiversității și a serviciilor ecosistemice în zonele rurale mai extinse ale Uniunii Europene.

În cadrul Axei 2 din Programul de Dezvoltare Rurală s-au alocat aproximativ 20,3 miliarde EUR din bugetul FEADR pentru măsurile de agromediu pentru 2007-2013, care prevăd un sprijin substanțial pentru Natura 2000 și biodiversitate. În plus, aproximativ 577 milioane EUR din cadrul resurselor FEADR au fost alocate în mod specific zonelor agricole și împădurite Natura 2000, în cadrul noilor măsuri specifice ale acestei politici. Există diferențe semnificative între statele membre în ceea ce privește utilizarea globală a acestor fonduri.

Din punctul de vedere al ecocondiționalității, există patru standarde principale ale bunelor condiții agricole și de mediu (BCAM), precum și ale cerințelor de reglementare în materie de gestionare în legătură cu directivele privind protecția naturii, care pot oferi beneficii semnificative pentru biodiversitate. Majoritatea țărilor aplică deja aceste măsuri. Cu ocazia bilanțului de sănătate al reformei PAC 2003[5], Comisia a propus consolidarea standardului aplicabil particularităților peisajelor din cadrul BCAM menit să promoveze biodiversitatea. Acest lucru va contribui la păstrarea efectelor pozitive asupra mediului ale măsurii de scoatere a terenurilor din producția agricolă comercială pe care Comisia încearcă să o elimine. Se propune, de asemenea, să se găsească surse suplimentare de finanțare a dezvoltării rurale și, în cadrul acesteia, a biodiversității, printr-un transfer mai mare de fonduri dinspre primul înspre cel de-al doilea pilon al PAC (adică prin modulare).

O dezvoltare majoră în domeniul silviculturii a constituit-o adoptarea în iunie 2006 a planului de acțiune al UE în favoarea pădurilor, pentru care a fost adoptat un program de lucru cu statele membre în februarie 2008. În prezent se desfășoară activități în diferitele state membre cu privire la elaborarea unor planuri de gestionare a bazinelor fluviale prevăzute de directiva-cadru privind apa. Există în momentul de față o directivă privind evaluarea și gestionarea riscurilor de inundații[6].

- Un cadru comun de monitorizare și evaluare a dezvoltării rurale va cuprinde indicatorii pertinenți cu privire la biodiversitate. Acesta va determina în ce măsură acțiunile întreprinse în cadrul politicii de dezvoltare rurală aduc beneficii pentru biodiversitate.

- Deși înlocuiește combustibilii fosili și prin aceasta reduce emisiile de gaze cu efect de seră la nivel mondial, extinderea preconizată a culturilor destinate producției de biomasă și de biocombustibili ar putea, în lipsa unor instrumente corespunzătoare de protecție a mediului, să aibă un impact negativ asupra biodiversității. Pentru a evita acest posibil impact negativ, Comisia a propus criterii de sustenabilitate pentru biocombustibili în directiva propusă privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile.

- Eșecul adoptării directivei-cadru propuse privind solurile lasă încă un gol legislativ major în ceea ce privește conservarea structurii și a funcțiilor solului.

3. Conservarea și refacerea biodiversității și a serviciilor ecosistemice în mediul marin mai extins al UE.

Directiva-cadru „Strategia pentru mediul marin”[7], adoptată în iunie 2008, pune bazele realizării unei bune performanțe de mediu și a unei stări mai bune de conservare a biodiversității marine a UE. O comunicare privind „Rolul politicii comune în domeniul pescuitului (PCP) în implementarea unei abordări ecosistemice în gestionarea resurselor marine” a fost adoptată în 2008[8].

Un regulament al Consiliului de combatere a pescuitului ilegal, nereglementat și nedeclarat a fost adoptat la 29 septembrie 2008. Comisia a înaintat, de asemenea, propuneri de reducere a capturilor nedorite și de eliminare a aruncării înapoi în mare a capturilor în activitățile de pescuit din Europa[9]. O serie de măsuri de reglementare a activităților de pescuit sunt aplicate în prezent în vederea minimizării impactului pescuitului asupra habitatelor și a speciilor nevizate de aceste activități.

- Multe stocuri de pești din apele europene, capturate în scopuri comerciale, se află încă în afara limitelor biologice de siguranță – o situație care impune o reducere semnificativă a presiunii globale a activităților de pescuit pentru a se ajunge la nivelurile sustenabile prevăzute de politica comună în domeniul pescuitului (PCP).

- Un nou regulament privind colectarea datelor va sprijini evaluările periodice ale progresului PCP în ceea ce privește integrarea cerințelor de protecție a biodiversității[10].

4. Cre șterea compatibilității dintre dezvoltarea regională și teritorială și biodiversitatea în UE.

În cadrul programelor operaționale pentru 2007-2013, cofinanțate de Fondul European de Dezvoltare Regională (FEDER) și de Fondul de Coeziune, statele membre au alocat 2 719 milioane EUR în vederea „promovării biodiversității și protejării naturii”. Alte 1 146 milioane EUR au fost alocate în scopul „protejării bogățiilor naturale”, obiectiv ce cuprinde proiectele pentru biodiversitate. O sumă totală de 1 376 milioane EUR, prevăzută pentru „protejarea și dezvoltarea moștenirii rurale” în domeniul turismului va include, de asemenea, fonduri pentru biodiversitate.

Toate statele membre, în afară de trei, au alocat sume pentru biodiversitate, proporția contribuțiilor din suma globală variind însă de la țară la țară. Două state membre intenționează să utilizeze mai mult de 3% din fondurile alocate pentru categorii legate de biodiversitate.

- Deși nu există niciun acord la nivel comunitar cu privire la indicatorii specifici ai biodiversității care să facă parte din indicatorii centrali ai fondurilor structurale pentru 2007-2013, unele state membre au elaborat astfel de indicatori, iar această experiență ar trebui extinsă la alte țări.

- Este, de asemenea, necesar să se întreprindă acțiuni pornind de la cazurile de bune practici care demonstrează că politica de coeziune are consecințe pozitive asupra biodiversității.

- Faptul că o mare parte din fondurile structurale este acum disponibilă noilor state membre duce în mod inevitabil la presiuni mai mari asupra biodiversității și creează nevoia unei planificări detaliate pentru garantarea faptului că necesitățile de infrastructură sunt compatibile cu protecția biodiversității.

5. Reducerea substan țială a efectelor produse de speciile alogene invazive și de genotipurile alogene asupra biodiversității din UE.

Paisprezece state membre nu dispun în prezent de strategii sau planuri referitoare la speciile invazive. Totuși, mai multe dintre acestea au inclus obiectivele cu privire la aceste specii în strategia lor națională privind biodiversitatea. Un regulament al Consiliului care abordează în principal chestiunea speciilor invazive în acvacultură a fost adoptat la 11 iunie 2007[11].

- Dat fiind că acest aspect nu este încă vizat de politica în domeniu, o nouă comunicare „Către o strategie comunitară privind speciile invazive” prezintă opțiuni strategice pentru abordarea speciilor invazive în Uniunea Europeană.

B. DOMENIUL DE POLITICĂ 2: Biodiversitatea la nivelul UE șI LA NIVEL MONDIAL

Obiective

6. Îmbunătățirea substanțială a eficienței guvernanței internaționale în favoarea biodiversității și a serviciilor ecosistemice.

Cea de-a noua Conferință a Părților (COP9) la Convenția privind Diversitatea Biologică (CBD) a consolidat aplicarea unor importante programe de lucru ale CBD pe teme cum ar fi biodiversitatea pădurilor și ariile protejate. Ea a stabilit pentru prima dată la nivel mondial că producerea și utilizarea biocombustibililor ar trebui să fie sustenabilă din punctul de vedere al biodiversității. Conferința a adoptat criterii științifice pentru identificarea zonelor marine protejate (ZMP) din larg. În cadrul aceleiași conferințe, s-a mai convenit asupra unui mecanism prin care să se includă preocupările privind biodiversitatea în negocierile din Convenția-cadru a Organizației Națiunilor Unite privind schimbările climatice (UNFCCC).

Obiectivul pentru 2010 a fost integrat în Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului. În 2007, miniștrii mediului din cadrul G8 au lansat așa-numita inițiativă Potsdam, cuprinzând acțiuni specifice în vederea atingerii obiectivului pentru 2010 privind biodiversitatea și au adoptat „Apelul de la Kobe de a acționa în favoarea biodiversității”.

UE continuă să promoveze acțiuni internaționale în cadrul ONU, al organizațiilor regionale de gestionare a resurselor piscicole (RFMO) și al convențiilor internaționale în domeniu în vederea protejării habitatelor marine vulnerabile. UE a participat activ la procesul angajat în cadrul Convenției UNCLOS, care a dus la adoptarea în decembrie 2006 a rezoluției privind pescuitul sustenabil pentru protejarea ecosistemelor vulnerabile din adâncul mării.

- Eforturile fără precedent care au fost invocate în evaluarea ecosistemelor pentru mileniu nu au dat încă rezultatele scontate. Este încă necesară o intensificare majoră a acțiunii mondiale pentru a reduce semnificativ, până în 2010, ratele actuale ale pierderii biodiversității la nivel mondial.

- Pentru a promova sensibilizarea publicului cu privire la biodiversitate și a angaja o acțiune la nivel mondial în favoarea acesteia, este oportună exploatarea la maximum a anului 2010 care a fost decretat de către ONU drept anul internațional al biodiversității.

7. Îmbunătă țirea substanțială a promovării biodiversității și a serviciilor ecosistemice în domeniul asistenței externe a UE.

Asistența anuală externă medie a UE în favoarea biodiversității se ridica la aproximativ 740 milioane EUR în 2003-2006, reprezentând 48% din ajutorul pentru biodiversitatea mondială. Statele membre donează, de asemenea, sume importante Fondului global de mediu. Aceste fonduri reprezintă mai puțin decât a cincizecea parte din bugetele totale anuale pentru sprijin pentru dezvoltare. Nu există nicio dovadă că fondurile pentru biodiversitate au crescut de la adoptarea planului de acțiune pentru biodiversitate.

Va fi foarte dificil să se garanteze luarea în calcul a biodiversității în cadrul bugetelor pentru cooperare în vederea dezvoltării atât în țările donatoare, cât și în țările beneficiare. Aceasta se datorează în parte tendinței de a limita numărul sectoarelor de intervenție[12], de unde slaba importanță acordată chestiunilor de mediu în comparație cu alte nevoi stringente. Printre alți factori se numără dificultatea de a aloca fonduri.

Documentele de strategie națională ale CE țin seama cum se cuvine de îngrijorările cu privire la mediu în momentul definirii domeniilor de cooperare prioritare. Acest fapt s-ar putea traduce prin realizarea de evaluări strategice de mediu (ESM) și evaluări de impact asupra mediului (EIM) în legătură cu programe și proiecte efectuate în sectoare sensibile din punct de vedere ecologic.

- O mai bună informare asupra economiei biodiversității și asupra legăturilor acesteia cu sărăcia ar ajuta factorii de decizie din țările donatoare și din cele beneficiare să acorde o mai mare atenție chestiunii.

- Este nevoie de mai multe progrese în ceea ce privește garantarea faptului că evaluările de mediu (ESM/EIM) sunt realizate în mod sistematic în cadrul operațiunilor de sprijin sensibile din punct de vedere ecologic finanțate de statele membre și de CE, pentru a preveni și a minimiza impactul negativ asupra biodiversității și pentru a spori beneficiile de mediu ori de câte ori acest lucru este posibil.

8. Reducerea substan țială a efectelor comerțului internațional asupra biodiversității și a serviciilor ecosistemice la nivel mondial.

UE a sprijinit adoptarea unor decizii importante, inclusiv cu privire la comerțul cu fildeș și la planul strategic al CITES la cea de-a paisprezecea Conferință a părților la Convenția privind comerțul cu specii pe cale de dispariție.

Comisia continuă să abordeze impactul potențial al comerțului asupra biodiversității prin intermediul evaluărilor de impact privind sustenabilitatea realizate în ceea ce privește negocierile comerciale majore. Comisia a demarat evaluările de impact privind sustenabilitatea pentru toate acordurile sale regionale și bilaterale de liber-schimb sau de parteneriat.

Cu ocazia COP9-MOP4 la CBD, UE a contribuit la evoluția negocierilor în curs pentru un regim internațional de acces la resursele genetice și la împărțirea echitabilă a avantajelor care decurg din acestea.

S-au înregistrat progrese în implementarea planului de acțiune comunitar privind aplicarea legislației, guvernanța și schimburile comerciale în domeniul forestier (FLEGT). Primul acord de parteneriat voluntar (VPA) a fost semnat cu Ghana la 3 septembrie 2008. Negocieri privind FLEGT sunt în curs de desfășurare cu Malaezia, Indonezia, Camerun și Congo Brazaville și se preconizează că ele vor demara și cu alte țări în curs de dezvoltare. Comisia a propus și un regulament de stabilire a obligațiilor operatorilor care introduc pe piață lemn și produse din lemn[13].

- O provocare esențială va consta în garantarea faptului că recomandările făcute în evaluările de impact privind sustenabilitatea sunt urmate și într-un mai mare grad de conștientizare de către public a impactului consumului de produse de bază alimentare și nealimentare (de exemplu, carne, soia, ulei de palmier, minereuri metalice), în sensul că acesta contribuie foarte probabil la pierderea biodiversității. Acest lucru ar putea duce la examinarea opțiunilor strategice în vederea reducerii acestui impact.

C. DOMENIUL DE POLITICĂ 3: Biodiversitatea șI SCHIMBăRILE CLIMATICE

Obiectiv

9. Susținerea adaptării biodiversității la schimbările climatice.

Ca urmare a Cărții verzi din 2007[14], Comisia elaborează o Carte albă privind adaptarea la schimbările climatice. Aceasta va aborda, printre altele, legătura dintre biodiversitate și schimbările climatice.

O comunicare a Comisiei privind defrișările[15] propune ca, în cadrul negocierilor privind viitorul regim al schimbărilor climatice din Convenția-cadru a ONU privind schimbările climatice, UE să ceară stoparea procesului de diminuare a suprafeței mondiale împădurite cel târziu până în 2030 și reducerea defrișării tropicale brute cu cel puțin 50% din nivelul actual până în 2020. Acest obiectiv ar duce la obținerea unor beneficii majore în ceea ce privește schimbările climatice și biodiversitatea până în 2020.

- Este necesară o mai bună recunoaștere a rolului critic jucat de ecosistemele sănătoase în consolidarea rezistenței la presiunile exercitate asupra mediului înconjurător, care va reduce, la rândul său, expunerea la pericolele pe care le constituie schimbările climatice.

- Sinergiile dintre măsurile de atenuare a schimbărilor climatice și măsurile de adaptare, precum și conservarea și utilizarea sustenabilă a biodiversității trebuie optimizate.

D. DOMENIUL DE POLITICĂ 4: BAZA DE CUNOșTINțE

Obiectiv

10. Îmbunătățirea substanțială a bazei actuale de cunoștințe pentru conservarea și utilizarea sustenabilă a biodiversității în UE și la nivel mondial.

Cercetările întreprinse în cadrul celui de-al șaselea program-cadru de cercetare al Comunității (2002-2006) contribuie deja la elaborarea politicii UE cu privire la biodiversitate. Cele opt proiecte privind biodiversitatea care urmează a fi finanțate în cazul primelor două apeluri de propuneri din cadrul celui de-al șaptelea program-cadru însumează o contribuție totală a CE în valoare de 23 milioane EUR, aproximativ 7% din totalul cheltuielilor pentru proiectele de mediu. Cel puțin 14 state membre dețin un program la nivel național sau subnațional dedicat susținerii cercetării în domeniul biodiversității.

Ca parte a inițiativei Potsdam aprobată de G8 în 2007, Comisia Europeană și Germania, în colaborare cu Agenția Europeană de Mediu au inițiat în comun un studiu privind „Economia ecosistemelor și biodiversitatea” [ The economics of ecosystems and biodiversity (TEEB)] Rezultate evaluării primei faze au fost prezentate cu ocazia COP9 la CBD .

- Este necesar să se garanteze că finanțarea cercetării de către statele membre și Comunitate sprijină în mod adecvat politica privind biodiversitatea.

- O a doua fază a studiului TEEB va oferi concluzii privind politica din domeniu în 2009.

- CE este, de asemenea, implicată în strategia mondială de acțiune în urma Evaluării ecosistemelor mileniului [ Millennium Ecosystem Assessment (MEA)] și s-a angajat să elaboreze o evaluare regională pentru Europa. Șase state membre au proiecte de acțiune ca urmare a MEA.

- În cadrul COP9 la CBD, UE și statele membre au susținut propunerea UNEP de înființare a unei Platforme interguvernamentale științifico-politice privind biodiversitatea și serviciile ecosistemice [ Intergovernmental Science-Policy Platform on Biodiversity and Ecosystems Services (IPBES)], în vederea îmbunătățirii contribuției avizelor științifice independente la elaborarea politicii mondiale.

E. CELE PATRU MĂSURI PRINCIPALE DE SPRIJIN

1. Asigurarea resurselor financiare necesare.

În oricare dintre regulamentele corespunzătoare de finanțare din partea CE pentru perioada 2007-2013 există oportunități de cofinanțare a costurilor Natura 2000. În cadrul unui contract CE au fost asigurate liniile directoare și pregătirea necesare sprijinirii statelor membre în utilizarea acestor fonduri. A fost elaborat un instrument informatic pentru finanțarea programului Natura 2000.

Pentru multe țări, se pare că cea mai importantă sursă de finanțare pentru Natura 2000 și biodiversitate este reprezentată de Axa 2 a Politicii de dezvoltare rurală. Pentru alte țări, Fondul European de Dezvoltare Regională reprezintă o sursă semnificativă de finanțare comunitară. Totuși, una dintre problemele sistematice întâmpinate în multe domenii politice este dificultatea de a obține cifre fiabile reprezentând suma de bani cheltuită efectiv în domeniul biodiversității. În multe cazuri, aceasta se datorează în principal unor proceduri de înregistrare și de raportare inadecvate.

- Este necesar să se elaboreze noi metode de cuantificare a părții din fondurilor comunitare pe care statele membre o alocă protecției naturii și să se stabilească dacă aceste resurse sunt suficiente pentru sprijinirea gestionării și restaurării siturilor Natura 2000, precum și pentru a răspunde nevoilor legate de biodiversitate în general.

- Trebuie continuată elaborarea de planuri de gestionare a siturilor. În absența acestor instrumente, garantarea finanțării adecvate a rețelei Natura 2000 poate fi drastic limitată. Un nou studiu al Comisiei are ca obiectiv consolidarea legăturilor dintre finanțarea și gestionarea programului Natura 2000.

2. Consolidarea procesului de luare a deciziilor și de implementare în UE

Structura guvernanței în UE în ceea ce privește problemele legate de natură și biodiversitatea a fost reexaminată. Întrunirile curente ale directorilor programului Natura pentru statele membre UE includ în prezent, în mod sistematic, aspecte legate de progresele înregistrate în cadrul planului de acțiune pentru biodiversitate și legate de implementarea directivelor privind protecția naturii. Un nou grup de coordonare pentru biodiversitate și natură supervizează programul tehnic comun de lucru pe probleme de natură și biodiversitate în UE. Grupul intern interservicii pentru biodiversitate al Comisiei lucrează în strânsă colaborare cu acest grup de coordonare.

S-a înființat o nouă rețea de specialiști denumită „GreenForce”, care se ocupă cu politicile și legislația privind conservarea naturii și sectorul silviculturii în statele membre, în vederea facilitării comunicării și a schimbului de experiențe legate de implementarea în practică, respectarea și aplicarea acestora.

Printre evoluțiile importante se numără acordarea de către Curtea Europeană de Justiție, pentru prima dată în 2007, a unor măsuri provizorii de blocare a activităților potențial dăunătoare în unul din siturile Natura 2000 din Polonia. Comisia a utilizat instrumentul măsurilor provizorii în cererea sa adresată Curții pentru a evita daunele ireversibile iminente în cazul siturilor protejate. Cererea de măsură provizorie a fost retrasă când Polonia a fost de acord să stopeze lucrările respective în așteptarea hotărârii Curții de Justiție în cauza respectivă[16].

- Este necesară îmbunătățirea în continuare a mecanismelor de cooperare în cadrul Comunității și între aceasta și statele membre în vederea realizării planului de acțiune, în special în ceea ce privește sectoarele politice care au o influență asupra biodiversității.

3. Crearea de parteneriate.

În noiembrie 2007, președinția portugheză a organizat la Lisabona o conferință privind afacerile și biodiversitatea, în cadrul căreia s-a lansat o inițiativă a UE pe aceeași temă. Douăzeci de state membre au semnalat existența unor inițiative naționale destinate promovării parteneriatelor pentru biodiversitate.

- Comisia lucrează în prezent la crearea unei platforme UE de sprijin tehnic în domeniul afacerilor și biodiversității.

- Este în curs de instituire un „Program de recompensare a partenerilor Natura 2000” pentru a promova gestionarea rețelei Natura 2000 și acțiunile de comunicare aferente acesteia.

4. Îmbunătă țirea educației, sensibilizării și participării publicului.

Conform unui sondaj de opinie Eurobarometru Flash din decembrie 2007, doar o mică parte a cetățenilor europeni consideră că sunt bine informați pe tema pierderii biodiversității. Recomandările formulate în cadrul unui studiu de definire a domeniului de aplicare pentru o campanie de comunicare la nivelul UE au fost integrate în cererea de propuneri din 2008 aferentă componentei LIFE+ Informare și comunicare. Unele state membre au lansat deja campanii de creștere a gradului de conștientizare a publicului cu privire la biodiversitate.

- Pentru ca acțiunea comunitară de stopare a pierderii biodiversității să beneficieze de sprijinul publicului, Comisia reflectează în prezent asupra unor acțiuni prioritare în cadrul unei campanii de comunicare publică ce urmează să fie lansată în sprijinul campaniilor naționale și de altă natură.

- Biodiversitatea trebuie, de asemenea, să fie mai bine integrată în campanile de comunicare destinate promovării unor stiluri de viață viabile din punct de vedere ecologic și a unui consum și producții sustenabile.

F. MONITORIZARE

Inițiativa SEBI 2010 a înregistrat progrese constante. Există o serie de 26 de indicatori paneuropeni privind biodiversitatea care vor sta la baza primei evaluări europene bazate pe indicatori a progreselor în direcția atingerii obiectivului 2010 privind biodiversitatea care urmează să fie publicată de AEM în prima jumătate a anului 2009. În statele membre sunt în curs de elaborare indicatori naționali compatibili cu cadrul SEBI 2010.

- Este necesar ca inițiativa SEBI 2010 să fie completată cu alte serii de indicatori, în special cu indicatori destinați evaluării progreselor înregistrate în sectoarele de intervenție.

- Fondurile alocate monitorizării biodiversității sunt cu mult mai mici decât investițiile naționale destinate altor probleme de mediu; este necesar ca aceste fonduri să crească semnificativ pentru a permite realizarea unor evaluări viitoare complete.

C ONCLUZII

ÎN CIUDA REAC țiilor pozitive pe care le-a stârnit comunicarea din 2006 privind biodiversitatea și deși există anumite progrese în realizarea planului de acțiune pentru biodiversitate al CE, este foarte puțin probabil – raportat la eforturile actuale – să se atingă obiectivul global de stopare a pierderii diversității din UE până în 2010. Acest lucru va necesita angajamente suplimentare însemnate din partea Comunității Europene și a statelor membre UE în următorii doi ani, dacă se dorește măcar apropierea de realizarea acestui obiectiv.

La nivel global, pierderea biodiversității este catastrofică, ecosistemele fiind în mod frecvent degradate până la punctul în care procesele naturale sunt perturbate, având efecte economice și sociale grave. Noi subiecte, precum expansiunea sectorului agricol pentru a răspunde cererii din ce în ce mai mari de alimente și apariția unor piețe de desfacere alternative cum ar fi biocombustibilii, se profilează drept provocări majore.

Este necesară continuarea consolidării cadrului politicii UE privind biodiversitatea deoarece încă există lacune mari, de exemplu, în ceea ce privește abordarea speciilor invazive. De asemenea, trebuie să se creeze un cadru juridic eficace în domeniul conservării structurii și a funcțiilor solului.

Integrarea considerentelor privind biodiversitatea în alte sectoare de politică continuă să fie o provocare-cheie. Există totodată nevoia de a crea sisteme de evaluare a serviciilor ecosistemice din diferite sectoare de politică.

Comisia va continua să monitorizeze îndeaproape implementarea planului de acțiune pentru biodiversitate în vederea realizării, în 2010, a unei evaluări complete atât la nivel comunitar, cât și la nivelul statelor membre.

[1] COM(2006) 216.

[2] Science : Vol. 317, nr. 5839, pp. 810 – 813.

[3] www.europe-aliens.org

[4] http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/economics/pdf/teeb_report.pdf

[5] COM(2008) 306.

[6] JO L 288, 6.11.2007, p. 27.

[7] JO L 164, 25.6.2008, p. 19.

[8] COM(2008) 187.

[9] COM(2007) 136.

[10] JO L 60, 5.3.2008, pp. 1-12.

[11] Regulamentul 708/2007 al Consiliului.

[12] Nu se aplică țărilor participante la „Instrumentul European de Vecinătate și de Parteneriat”.

[13] COM(2008) 644/3.

[14] COM(2007) 354.

[15] COM(2008) 645.

[16] Cauza C-193/07.