RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 4.4.2007 
COM(2007) 158 final   
 COMUNICARE A COMISIEI C ĂTRE CONSILIU, C ĂTRE PARLAMENTUL 
EUROPEAN, C ĂTRE COMITETUL ECONOMIC ŞI SOCIAL EUROPEAN ŞI 
CĂTRE COMITETUL REGIUNILOR 
De la Monterrey la Consensul European privind Dezvoltarea: respectarea 
angajamentelor asumate 
{COM(2007) 163 final} 
{COM(2007) 164 final} 
 
RO 2   RO CUPRINS 
Introducere .................................................................................................................... ............. 3 
1. Uniunea European ă şi-a onorat angajamentele globale privind cre şterea ajutorului în 
2006 – pentru a respecta termenele urm ătoare este nevoie îns ă de eforturi 
suplimentare şi ordonate .............................................................................................. 3 
2. Ajutorul pentru comer ţ va trebui s ă crească pentru a permite ţărilor în curs de 
dezvoltare s ă beneficieze de deschiderea comercial ă – va fi necesar un plan de 
punere în practic ă......................................................................................................... 5 
3. Calitatea şi eficienţa ajutorului european trebuie s ă crească – Comisia a propus un 
cod de conduit ă privind diviziunea muncii .................................................................. 6 
4. Concluzii ................................................................................................................... ... 7 
 
RO 3   RO INTRODUCERE  
Prin adoptarea Consensului European privind Dezvoltarea, în decembrie 2005, Uniunea 
European ă (UE) a a şezat dezvoltarea în centrul ac ţiunilor sale externe şi i-a conferit o 
dimensiune politic ă fără precedent. Pentru prima dat ă, o viziune comun ă la care ader ă 
Consiliul, Parlamentul, Comisia şi fiecare dintre cele dou ăzeci şi şapte de state membre ofer ă 
acţiunilor Uniunii cadrul de referin ţă necesar pentru a face fa ţă într-un mod mai eficient 
sărăciei şi creşterii inegalit ăţilor în lume şi pentru a aborda într-o manier ă mai coerent ă 
provocările globale, precum schimb ările climatice, energia, fenomenul migra ţiei, securitatea 
şi dimensiunea social ă a globaliz ării. Este vorba de o dimensiune important ă a Strategiei de 
dezvoltare durabil ă, care face parte de acum înainte din obiectivele generale ale UE. 
Recunoscând importan ţa şi diversitatea mijloacelor de ac ţiune în favoarea dezvolt ării, UE a 
decis să mărească semnificativ nivelul ajutorului acord at, considerat mai necesar ca niciodat ă 
pentru accelerarea progreselor c ătre îndeplinirea Obiec tivelor mileniului.  
În urma conferin ţei de la Monterrey din 2002 privind finan ţarea dezvolt ării, Uniunea s-a 
angajat să mărească volumul ajutorului în favoarea dezvolt ării. În special, s-a angajat s ă 
consacre în mod colectiv 0,39% din venitul s ău naţional brut ajutorului pentru dezvoltare în 
2006 şi 0,56% în 2010, pentru  a atinge un procen t de 0,7% în 2015. C ontribuind activ la 
adoptarea Declara ţiei de la Paris privind eficien ţa ajutorului, aceasta s-a angajat, de asemenea, 
să reformeze în profunzime sistemul s ău de ajutor.  
Recunoscând faptul c ă ţările partenere poart ă principala responsabilita te pentru propria lor 
dezvoltare, Uniunea European ă se angajeaz ă să furnizeze o asisten ţă adaptată, care să 
răspundă nevoilor lor specifice. UE î şi aduce îns ă contribuţia la acest proces prin investi ţiile 
sale în sectoarele sociale, în infrastructur ă, în reformele institu ţionale şi sprijinind eforturile în 
favoarea bunei guvern ări. 
Între ţările în curs de dezvoltare şi Uniunea European ă se contureaz ă astfel un cadru politic 
fără precedent, care conjug ă ajutorul şi dialogul politic. Eu ropa are datoria s ă aducă o 
contribuţie esenţială în acest sens. Influen ţa sa trebuie s ă fie la înălţimea resurselor oferite. 
Consiliul i-a încredin ţat Comisiei sarcina de a se asigura c ă sunt întreprinse toate ac ţiunile 
necesare pentru a respecta aceste angajamente. Ultimele analize o determin ă astăzi să prezinte 
trei propuneri pentru a as igura respectarea deplin ă a angajamentelor asumate.  
1. U NIUNEA EUROPEAN Ă ŞI-A ONORAT ANGAJAMENTELE GLOBALE PRIVIND 
CREŞTEREA AJUTORULUI ÎN 2006  – PENTRU A RESPECTA TERMENELE URM ĂTOARE 
ESTE NEVOIE ÎNS Ă DE EFORTURI SUPLIMENTARE ŞI ORDONATE  
În 2002, Uniunea European ă s-a angajat în primul rând s ă consacre colectiv, în 2006, 
0,39% din venitul s ău naţional brut pentru ajutor ul în favoarea dezvolt ării. Uniunea 
nu numai c ă a atins acest obiectiv, dar l-a şi depăşit. UE în ansamblu a consacrat în 
2006 0,42% din venitul s ău naţional brut ajutorului pentru dezvoltare.  
Pentru a face o apreciere a acestui efort, sunt utile urm ătoarele date comparative: 
 
RO 4   RO • În 2006, ajutorul pentru dezvoltare acordat de UE s-a ridicat la 48 de miliarde de 
euro, în cre ştere semnificativ ă faţă de 35 de miliarde de euro în 2004 şi de 45 de 
miliarde de euro în 2005. 
• Ajutorul acordat de un stat membru a dep ăşit 1% din venitul s ău naţional brut. 
• Cele zece state membre care au aderat la UE în 2004 şi care furnizau contribu ţii 
reduse de ajutor şi-au dublat între timp nivelul contribu ţiei, demonstrându- şi astfel 
angajamentul fa ţă de acquis-ul comunitar şi voinţa de a-şi atinge obiectivele 
individuale. 
• Această contribuţie reprezint ă aproape 100 de euro pe cet ăţean european pe an şi 
40 de euro de persoan ă pentru cei cu venituri de mai pu ţin de 1 dolar pe zi în ţările 
în curs de dezvoltare.  
Comparativ, ajutorul acordat de Statele Unite reprezint ă 0,17% din venitul na ţional 
brut şi echivalentul a 53 de euro pe cet ăţean american; pentru Japonia, aceste cifre 
sunt de 0,25% şi respectiv 69 de euro. 
Această contribuţie colectiv ă ascunde disparit ăţi importante între statele membre. În 
timp ce anumite state membre consacr ă dezvoltării mai mult de 0,80% din venitul lor 
naţional, dep ăşind cu mult obiectivele cele mai ambi ţioase, altele r ămân, din contr ă, 
cu mult sub medie sau la distan ţă de propriile lor obiective, contribu ţia lor scăzând în 
2006 sub valorile din 2005. Este, de asemenea, evident c ă o mare parte din ajutorul 
suplimentar o reprezint ă reducerea datoriei. În anii urm ători, dificultatea va consta în 
a creşte în continuare nivelul contribu ţiei pentru dezvoltare în ansamblul s ău, 
diminuând totodat ă partea reprezentat ă de reducerea datoriei. 
În ceea ce prive şte repartizarea ajutorului Uniunii, prioritatea acordat ă Africii începe 
să se concretizeze, cel pu ţin jumătate din ajutorul europ ean îndreptându-se deja c ătre 
acest continent care ar trebui s ă beneficieze de un ajutor suplimentar de 10 miliarde 
de euro pe an începând cu 2010.  
În ansamblu, UE se afl ă prin urmare pe calea cea bun ă din perspectiva respect ării 
angajamentelor sale pân ă în 2010, dar confirmarea acestor tendin ţe şi rezultate va 
depinde de capacitatea de mobilizare politic ă şi publică. Creşterea ajutorului acordat 
de anumite state membre, înregistrat ă până în prezent, este determinat ă, în parte, de 
operaţiunile de anulare a datoriilor sau de alte interven ţii singulare, în special în 
domeniul umanitar. Men ţinerea unei dinamici de cre ştere a bugetelor de ajutor va 
necesita în viitor mobilizarea de noi fluxuri de ajutor programabil.  
Acest bilan ţ pozitiv dar diferen ţiat şi necesitatea unei urm ăriri atente a evolu ţiei 
bugetelor de ajutor ale Uniunii determin ă Comisia s ă recomande fiec ărui stat 
membru s ă stabileasc ă, înainte de încheierea lui 2007, o foaie de parcurs care s ă 
asigure o cre ştere treptat ă a fluxurilor de aj utor public pân ă în 2010 şi până în 2015, 
pentru a preveni orice abatere în raport cu angajamentele asumate atât în plan 
colectiv, cât şi în plan individual.  
 
RO 5   RO 2. A JUTORUL PENTRU COMER Ţ VA TREBUI S Ă CREASC Ă PENTRU A PERMITE ŢĂRILOR 
ÎN CURS DE DEZVOLTARE S Ă BENEFICIEZE DE DESCHIDEREA COMERCIAL Ă – VA FI 
NECESAR UN PLAN DE PUNERE ÎN PRACTIC Ă 
Rolul celor mai s ărace ţări rămâne marginal în cadrul comer ţului interna ţional, în 
ciuda preferin ţelor tarifare de care beneficiaz ă acestea, în special pe pia ţa european ă. 
Dincolo de asisten ţa tehnică oferită pentru punerea în aplicare a politicilor 
comerciale (inclusiv, de exemplu, politicile vamale), s-a ajuns, în cursul ultimilor 
ani, la un consens privind necesitatea de a merge mai departe şi de a integra în 
strategiile de cooperare un spri jin pentru dezvoltarea capacit ăţilor productive, pentru 
infrastructurile legate de comer ţ şi pentru dep ăşirea celorlalte constrângeri legate de 
ofertă.  
În decembrie 2005, UE s-a angajat s ă mărească ajutorul colectiv pentru comer ţ la 2 
miliarde de euro pe an începând cu 2010 pentru ansamblul ţărilor în curs de 
dezvoltare, din care 1 miliard cu titlu de  ajutor comunitar, la care se vor ad ăuga 
ajutoarele bilaterale ale statelor membre, în valoare de 1 miliard de euro. 
În octombrie 2006, la invita ţia Consiliului, Comisia şi statele membre vor trebui s ă 
ajungă la un acord referitor la o strategie comun ă privind ajutorul pentru comer ţ. În 
opinia Comisiei, aceast ă strategie ar trebui s ă cuprindă următoarele elemente 
esenţiale: 
– creşterea anun ţată a volumului ajutorului aco rdat de UE pentru comer ţ pentru a 
atinge 2 miliarde de euro pe an începând cu 2010. Comisia se afl ă pe calea cea 
bună din perspectiva respect ării propriului angajament. Statele membre ar trebui 
să atingă un nivel de 600 milioane de euro în 2008 pentru a- şi respecta 
angajamentele proprii. În caz contrar, ar trebui s ă se aibă în vedere m ăsuri 
specifice pentru îndreptarea situa ţiei; 
– atribuirea unei p ărţi semnificative din aceste resurse ţărilor ACP în contextul 
acordurilor de parteneriat economic (APE). Strategia va trebui s ă precizeze suma 
preconizat ă pentru ţările ACP; 
– un proces de identificare a nevoilor ţărilor partenere, pe baza propriilor lor 
evaluări, precum şi pe baza mecanismelor interna ţionale existente. Participarea 
actorilor societ ăţii civile şi sectorului privat este fundamental ă în acest proces şi 
trebuie să fie facilitat ă. În plus, va trebui s ă se asigure caracterul durabil al 
măsurilor şi reformelor pe care UE le sprijin ă; 
– un ajutor mai eficient prin puner ea în aplicare a reformelor anun ţate, în special 
progrese c ătre o programare comun ă, diviziunea muncii, aliniere şi modalităţi de 
ajutor mai eficiente, precum ajutorul bugetar şi cofinanţările; 
– constituirea de c ătre regiunile ACP de fo nduri regionale care s ă permită 
acoperirea nevoilor care vor fi identificate în contextul APE şi care să vină în 
sprijinul integr ării regionale, prin canalizarea aj utorului european într-o manier ă 
coerentă; „Parteneriatul Infrastructur ă pentru Africa”, creat în 2006, constituie o 
primă iniţiativă de acest tip; mai multe state membre contribuie deja la acest 
parteneriat, iar celelalte sunt invitate s ă se alăture acestui efort concertat. 
 
RO 6   RO 3. C ALITATEA ŞI EFICIEN ŢA AJUTORULUI EUROPEAN TREBUIE S Ă CREASC Ă – COMISIA 
A PROPUS UN COD DE CONDUIT Ă PRIVIND DIVIZIUNEA MUNCII1 
Extinderea şi multiplicarea activit ăţilor de cooperare pentru dezvoltare în decursul 
ultimilor ani a dat na ştere unei ma şinării complexe, a c ărei gestionare presupune 
dificultăţi şi costuri considerabile pentru ţările partenere 
Efortul de armonizare, încurajat în  mod activ de Comisie, se afl ă în centrul Agendei 
de la Paris pentru eficien ţa ajutorului, la care Uniunea a subscris în totalitate.  
Trei dimensiuni sunt fundamentale din acest punct de vedere: 
– diviziunea muncii. Comisia a propus un cod de conduit ă a UE, cu caracter 
facultativ şi flexibil, menit s ă încurajeze complementaritatea între donatori în 
vederea unei mai mari eficien ţe; 
– Responsabilitatea asupra programelor de cooperare şi alinierea acestora la 
strategiile şi procedurile ţărilor partenere. Aceste principii au fost consacrate în 
Declaraţia de la Paris şi în Consensul european. În realitate, situa ţia continu ă să fie 
încă foarte diferit ă. Pe de o parte, ciclul bugetar al ţărilor nu este respectat; pe de 
altă parte, continuitatea şi previzibilitatea ajutorului  sunt subminate de impunerea 
unui num ăr excesiv de condi ţii. Comisia consider ă că a venit momentul s ă fie 
transpus în realitate conceptul de „contract ” legat de rezultate tangibile cu privire 
la Obiectivele mileniului, în locul verific ării anuale a condi ţiilor tradi ţionale 
impuse de fiecare donator; 
– modalităţile de ajutor. Ajutorul-program şi ajutorul bugetar trebuie s ă devină rapid 
modalităţi privilegiate, f ără să fie excluse totu şi alte modalit ăţi, dacă acestea se 
dovedesc mai potrivite. Fr agmentarea ajutorului şi existenţa unei multitudini de 
proiecte mici, ca de exemplu în Ta nzania, unde numai în sectorul s ănătăţii 
coexistă 600 de proiecte în valoare de mai pu ţin de un milion de euro fiecare, 
antreneaz ă costuri suplimentare evidente şi o pierdere a eficien ţei.  
Aceste reforme vor trebui realizate în  contextul unor progrese mai decisive c ătre 
programarea comun ă a ajutoarelor bilaterale şi comunitare.  
                                                 
1 COM(2007) 72. 
 
RO 7   RO 4. C ONCLUZII  
UE şi-a asumat, la cel mai înalt nivel politic, angajamente ambi ţioase pentru dezvoltare, 
hotărând să mărească treptat nivelul ajutorului  acordat pentru a atinge  procentul de 0,7% din 
venitul na ţional brut în 2015 – resp ectiv 164 de euro pe cet ăţean european pe an - şi luând 
măsurile necesare pentru cre şterea eficien ţei globale a ajutoarelor europene în ansamblu.  
Trebuie s ă trecem de la retoric ă la acţiune. Acest lucru implic ă respectarea angajamentelor şi 
voinţă politică. Nu este vorba nicidecum despre  modificarea echilibrului institu ţional în cadrul 
Uniunii, nici despre extinderea competen ţelor Comisiei în domeniul dezvolt ării. Este vorba 
despre construirea unei Europe ma i puternice, mai eficiente, care s ă ofere o perspectiv ă mai 
bună pentru cei mai fragili şi mai neajutora ţi locuitori ai acestei planete. Pentru a garanta 
această perspectiv ă, singura alegere pe care o poate f ace Europa este o alegere colectiv ă.