·Consolidarea comunicării cu părțile interesate;

·Intensificarea eforturilor pentru colectarea de date fiabile despre stadiul de conservare a habitatelor și a speciilor protejate, precum și despre apariția acestora la nivel de sit și îmbunătățirea calității datelor raportate și a procedurilor de autorizare;

·Consolidarea colaborării dintre Ministerul Mediului și Ministerul Apelor și Pădurilor în ceea ce privește coordonarea dintre conservarea siturilor Natura 2000, pe de o parte, și, pe de altă parte, activitățile forestiere, inclusiv exploatarea forestieră ilegală. Prin urmare, autoritățile române trebuie să sporească coordonarea și coerența dintre planurile de gestionare a siturilor Natura 2000 și planurile de gestionare a pădurilor;

·Ministerul Apelor și Pădurilor trebuie să pună la dispoziția Ministerului Mediului planurile de gestionare a pădurilor pentru a sprijini elaborarea planurilor de gestionare a siturilor Natura 2000.

Menținerea și refacerea ecosistemelor și a serviciilor ecosistemice

Strategia UE privind biodiversitatea urmărește să mențină și să refacă ecosistemele și serviciile acestora prin includerea infrastructurii verzi în amenajarea teritoriului și refacerea, până în 2020, a cel puțin 15 % din ecosistemele degradate. Strategia UE privind infrastructura ecologică promovează integrarea infrastructurilor verzi în planurile și programele conexe.

UE a formulat orientări cu privire la dezvoltarea în continuare a infrastructurii verzi și albastre din România și la crearea unei pagini de țară referitoare la Sistemul european de informații privind biodiversitatea (BISE) . Aceste informații vor contribui, de asemenea, la evaluarea finală a Strategiei UE în domeniul biodiversității pentru 2020.

România dispune de o serie de politici și strategii pentru dezvoltarea și îmbunătățirea infrastructurii verzi. De exemplu, strategia națională și planul de acțiune privind biodiversitatea pentru perioada 2014-2020 se referă implicit la infrastructura verde, în timp ce strategia de dezvoltare teritorială pentru 2035 conține măsuri specifice privind infrastructura verde, cum ar fi dezvoltarea spațiilor verzi în zonele urbane și a centurilor verzi în jurul marilor orașe. Totuși, nu este clar în ce măsură acestea au fost puse în aplicare. Conectivitatea prin intermediul infrastructurii verzi este, de asemenea, o acțiune prioritară în cadrul Strategiei Uniunii Europene pentru regiunea Dunării. Nu în ultimul rând, Convenția Carpatică cuprinde mai multe obiective referitoare la infrastructura verde.

În ceea ce privește includerea principiilor privind infrastructura verde în elaborarea politicilor, acestea au fost incluse în politicile sectoriale. Și principiile gestionării durabile a pădurilor promovează practicile în materie de infrastructură verde, însă lipsesc informațiile cu privire la stadiul punerii în aplicare. În agricultură, planul de dezvoltare rurală a României a contribuit la protejarea terenurilor agricole de mare valoare naturală. 1,2 milioane ha din cele 2,4 milioane ha de pajiști cu înaltă valoare naturală din România au fost protejate prin acordarea de compensații financiare fermierilor care aplică cerințele de gestionare.

Dat fiind că abordarea privind infrastructura verde din România este strâns legată de zonele protejate, unul dintre principalele obstacole în calea implementării depline a acesteia este pregătirea și aprobarea cu întârziere a planurilor și a normelor de gestionare, din cauza procesului de aprobare care este îndelungat și dificil. Alte obstacole sunt: (i) procesul decizional complex, (ii) deficitul de capacitate administrativă în cadrul ministerului responsabil cu acest domeniu, (iii) lipsa resurselor necesare pentru evaluarea planurilor, (iv) calitatea slabă a unora dintre planuri și (v) faptul că măsurile restrictive ale planurilor prevăd necesitatea acordării de compensații pentru proprietarii de terenuri. Utilizarea asistenței tehnice ar putea contribui la stimularea implementării infrastructurii verzi.

România este încurajată: (i) să continue eforturile de implementare a infrastructurii verzi și albastre și de integrare a acesteia în alte politici în conformitate cu cadrul MAES (Mapping and Assessment of Ecosystems and their Services - cartografierea și evaluarea ecosistemelor și a serviciilor acestora), (ii) să țină seama de recomandările din raportul de analiză a strategiei privind infrastructura verde și (iii) să utilizeze pe deplin orientările UE privind un cadru strategic pentru sprijinirea în continuare a implementării infrastructurii verzi și albastre la nivelul UE. României i se solicită, de asemenea, să furnizeze actualizări periodice cu privire la evoluția infrastructurii verzi prin intermediul paginii de țară de pe platforma BISE. Aceste informații vor contribui, de asemenea, la evaluarea finală a Strategiei UE în domeniul biodiversității pentru 2020, care va fi comunicată Consiliului și Parlamentului în 2020.

Raportarea României către Convenția privind diversitatea biologică referitoare la mobilizarea resurselor este încă așteptată. Raportarea cu privire la fluxurile financiare este importantă pentru poziția UE și a statelor membre individuale în cadrul Convenției privind diversitatea biologică și contribuie la încurajarea bunelor practici în rândul altor țări.

Estimarea capitalului natural

Strategia UE în domeniul biodiversității invită statele membre să cartografieze și să evalueze starea ecosistemelor și a serviciilor aferente de pe teritoriul lor național până în 2014, să calculeze valoarea economică a respectivelor servicii și să integreze aceste valori în sistemele contabile și de raportare de la nivelul UE și la nivel național până în 2020.

România a înregistrat progrese substanțiale în 2016 și 2017, dar nu a furnizat, începând cu 2015, informații noi privind activitatea sa de cartografiere și de evaluare a ecosistemelor și a serviciilor aferente pe pagina web a MAES de pe platforma BISE.

În cadrul reuniunii grupului de lucru privind MAES, care a avut loc la Bruxelles în septembrie 2018, s-a arătat că România a înregistrat progrese substanțiale în punerea în aplicare a MAES începând cu ianuarie 2016 (figura 10). Această evaluare a fost realizată de proiectul ESMELALDA și s-a bazat pe 27 de întrebări referitoare la punerea în aplicare. Evaluarea este actualizată la fiecare 6 luni.

Figura 10: Punerea în aplicare a MAES (septembrie 2018)

Platformele comerciale și de biodiversitate, rețelele și comunitățile de practici sunt instrumente esențiale pentru promovarea și facilitarea evaluărilor capitalului natural în rândul furnizorilor de servicii financiare și al întreprinderilor, de exemplu prin intermediul protocolului Coaliției privind capitalul natural. Evaluările contribuie la strategia UE în domeniul biodiversității, ajutând întreprinderile private să înțeleagă și să valorifice mai bine atât impactul, cât și dependența acestora de natură. La nivelul UE și în mai multe state membre au fost instituite platforme în domeniul biodiversității.

România nu a înființat încă o astfel de platformă.