Evaluarea la jumătatea perioadei a cadrului ET 2020, care oferă o bază pentru prezentul raport și a fost efectuată în 2014 cu participarea statelor membre și a principalelor părți interesate, ne-a permis să tragem trei concluzii principale referitoare la politici:

Prin urmare, educația și formarea profesională reprezintă o componentă semnificativă pentru multe din strategiile și inițiativele europene, cum ar fi Strategia Europa 2020, inițiativa privind piața digitală unică, Agenda europeană privind securitatea și Planul de investiții pentru Europa. Acest fapt nu aduce atingere competențelor statelor membre în ceea ce privește propriile sisteme de educație și formare profesională. Cadrul strategic pentru cooperarea europeană în domeniul educației și formării profesionale (ET 2020) completează acțiunile naționale și sprijină statele membre, prin schimburi colegiale, învățarea reciprocă și colectarea de date, în aplicarea unor reforme menite să le sporească performanțele.

- A fost confirmată valoarea reală a unui cadru integrat care să acopere toate nivelurile și formele de învățământ. Astăzi, nevoia de flexibilitate și permeabilitate între experiențele de învățare necesită o abordare coerentă de la grădiniță până la universitate, de la învățământul profesional și tehnic până la programele de învățare în rândul adulților.

- Cele patru obiective strategice ale cadrului ET 2020 (care constituie în prezent criterii de referință în UE) rămân valabile, întrucât au fost formulate într-o manieră cuprinzătoare și orientată spre viitor în cadrul concluziilor Consiliului privind ET 2020 din 2009. Ele furnizează o bază solidă pentru activitățile ET 2020 până în 2020. În schimb, accentul politicilor trebuie să fie regândit, pentru a include nu numai provocările presante în materie de economie și de ocupare a forței de muncă, ci și rolul educației în promovarea echității și a nediscriminării și în transmiterea valorilor fundamentale, a competențelor interculturale și spiritului civic.

- Trebuie consolidat rolul ET 2020 în cadrul agendei globale a UE privind locurile de muncă, investițiile și creșterea economică, inclusiv în cadrul semestrului european. În acest sens, trebuie intensificată colectarea de date și învățarea reciprocă pe temele problematice care țin de reforme. De asemenea, trebuie urmărită creșterea relevanței cadrului pentru fiecare țară în parte.

Ținând cont de provocările și de concluziile politice menționate mai sus și pentru a alinia ET 2020 cu mandatul și prioritățile politice ale UE, prezentul raport comun propune ca acțiunile de cooperare europeană să se realizeze în acest cadru până în 2020, crescând astfel ciclul de lucru de la 3 la 5 ani.

2. Principalele provocări și prioritățile viitoare

Plecând de la diferențele constatate între statele membre, acest capitol prezintă principalele evoluții și provocări în domeniul educației și formării în Europa și subliniază, în Anexa 1, noile domenii prioritare și aspectele concrete care trebuie abordate până în 2020.

2.1. Calitatea și relevanța rezultatelor învățării, esențiale pentru dezvoltarea competențelor

În UE, deficitul de competențe de bază împiedică progresul economic și limitează mult perspectivele de dezvoltare personală, socială și profesională. Pentru a spori șansele de angajare ale populației inactive și pentru a stimula inovarea și spiritul civic, trebuie ca predarea competențelor de bază să fie însoțită de programe menite să dezvolte și alte competențe și aptitudini, cum ar fi creativitatea, spiritul de inițiativă, spiritul antreprenorial, competențele digitale (inclusiv de programare), competențele lingvistice, gândirea critică (stimulată inclusiv prin alfabetizarea digitală și educația în domeniul mass-mediei), precum și competențele asociate sectoarelor aflate în expansiune, cum ar fi economia verde.

Trebuie urmărită calitatea rezultatelor învățării în perspectiva întregii vieți 16 state membre aplică strategii ample de învățare pe tot parcursul vieții. Este necesar ca toate țările din UE să elaboreze astfel de strategii și să asigure permeabilitatea între diferitele forme și niveluri de învățământ, de pe băncile școlii până la locul de muncă. Acest lucru necesită eforturi continue de coordonare și de parteneriat între sectoarele de învățământ.