RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 18/24

Avizul Comitetului Economic și Social European privind accesul la credite pentru consumatori și familii: practici abuzive (aviz din proprie inițiativă)

2011/C 18/05

Raportor: dl Mario CAMPLI

La 16 iulie 2009, în conformitate cu articolul 29 alineatul (2) din Regulamentul de procedură, Comitetul Economic și Social European a hotărât să elaboreze un aviz din proprie inițiativă cu privire la

Accesul la credite pentru consumatori și familii: practici abuzive.

Secțiunea pentru piața unică, producție și consum, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 30 martie 2010.

În cea de-a 462-a sesiune plenară, care a avut loc la 28 și 29 aprilie 2010 (ședința din 28 aprilie 2010), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 75 de voturi pentru, 1 vot împotrivă și 1 abținere.

1. Concluzii și recomandări

1.1 CESE consideră că instituirea unui cadru de reglementare unitar, transparent și complet în materie de acces la credite este de o importanță strategică.

1.2 CESE solicită Comisiei Europene să studieze modalitatea optimă de rezolvare a lacunelor cadrului de reglementare actual, acordând o atenție specială ofertei de produse de credit, practicilor înșelătoare de publicitate, transparenței condițiilor, intermediarilor de credit, asimetriei informațiilor și alfabetizării financiare a părților implicate.

1.3 CESE invită statele membre să instituie o autoritate de supraveghere a practicilor comerciale neloiale, cu competențe specifice în domeniul creditului.

1.4 Comitetul recomandă ca Sistemul comunitar de informare rapidă (RAPEX) să fie extins la comercializarea produselor toxice pe piața europeană a produselor financiare și de credit.

1.5 CESE invită Comisia Europeană și statele membre să analizeze mai în profunzime fenomenele practicilor ilegale și/sau infracționale din domeniul creditării, acordând o atenție specială practicilor spoliatoare și cămătărești și inițiativelor specifice spațiului european de justiție.

1.6 Comitetul recomandă elaborarea unui regulament european special, care să cuprindă diferitele tipuri de intermediari de credit și care să stabilească: definiții, cerințe și obligații de comportament, indiferent de produsul comercializat și de natura – principală sau secundară – a activității de creditare desfășurate.

1.7 Comitetul recomandă introducerea unui regulament special de supraveghere a activităților, practicilor și comportamentelor agenților care, asemenea agenților comerciali, combină activitatea de intermediere cu alte activități, de altă natură.

1.8 CESE solicită ca stabilirea cerințelor de înregistrare a diferiților intermediari financiari și de credite într-o rețea europeană de registre naționale să se facă pe baza standardelor operaționale europene de profesionalism, de respectare a normelor prudențiale și de etică, inclusiv a dispozițiilor comunitare privind radierea intermediarilor care au lezat prin comportamentul lor interesele consumatorilor și care au adoptat practici abuzive sau ilegale.

1.9 Comitetul consideră că este important să se studieze posibilitatea extinderii la produsele financiare și de credit, cu modificările și adaptările necesare, a reglementărilor comunitare privind responsabilitatea prevăzute în Directiva 85/374/CEE și în modificările ulterioare.

1.10 Comitetul recomandă introducerea pe piața europeană a unor game corespunzătoare de produse de credit „certificate” sau „standardizate”, pe lângă oferta existentă, astfel încât să fie promovate o transparență sporită și o concurență benefică atât între practici, cât și între produsele de credit oferite consumatorilor.

1.11 CESE consideră esențiale lansarea unei campanii europene de informare și de formare a consumatorilor, a asociațiilor și specialiștilor care le acordă asistență, cu privire la drepturile dobândite de consumatori în domeniul creditării și al serviciilor, precum și consolidarea rețelelor europene din domeniul mecanismelor juridice și nejuridice de soluționare a conflictelor (Alternative Dispute Resolution – ADR) (1).

1.12 CESE consideră importante înființarea și promovarea, de comun acord cu autoritățile publice, a unor rețele ale societății civile pentru studierea, sprijinirea și monitorizarea situațiilor de excluziune socială și de sărăcie asociate creditării și îndatorării excesive.

1.13 CESE recomandă în special introducerea, la nivel european, a unor proceduri comune pentru situațiile de îndatorare excesivă, pe baza acestora urmând a fi inițiate acțiuni publice de asistență și/sau de ajutorare a persoanelor respective.

1.14 CESE recomandă Comisiei realizarea unui studiu special, prin care să analizeze posibilitatea și modalitățile introducerii unor dispoziții europene complete cu privire la creditele cu dobânzi exagerate și să stabilească principii și elemente de bază comune, în vederea determinării unui interval de rate ale dobânzii, la nivel european, în cadrul căruia dobânda poate fi considerată cămătărească.

1.15 CESE recomandă introducerea unor proceduri comune de promovare a sistemelor naționale de combatere a acordării de credite cu dobânzi exagerate, coordonate pe baza unui cadru de reglementare european.

1.16 CESE solicită o reglementare comunitară strictă pentru emiterea de cărți de credit, astfel încât să se evite comportamentele spoliatoare și care incită la îndatorare excesivă, iar posesorul și furnizorul cărții de credit să aibă obligația de a încheia un acord cu privire la limitele creditării.

1.17 Reglementarea comunitară trebuie să asigure o protecție completă și transparentă, pe întreg teritoriul UE, a utilizării datelor furnizate de client, mai ales în cadrul tranzacțiilor online.

1.18 Considerând de o importanță strategică informarea și educarea consumatorilor, inclusiv în forme și practici educative inițiate încă de la nivelul școlii primare, CESE recomandă promovarea și susținerea de către societatea civilă a unor inițiative în domeniul informării transparente și inteligibile.

1.19 În sfârșit, CESE recomandă să fie devansată data verificării eficienței Directivei 2008/48/CE (prima era prevăzută la 12 iunie 2013), iar perioadele de verificare să fie reduse de la 5 la 3 ani.

2. Introducere

2.1 În lupta împotriva crizei financiare mondiale, atenția s-a concentrat în primul rând asupra modului în care piețele financiare își pot redobândi stabilitatea și lichiditatea și, mai apoi, asupra consolidării acestei stabilități și a reînnoirii structurale a cadrului de reglementare, astfel încât să se evite noi falimente pe piață.

2.2 Odată cu continuarea și intensificarea acestei acțiuni, CESE este convins că, în prezent, trebuie depuse toate eforturile pentru recâștigarea încrederii cetățenilor europeni în sistemul financiar, astfel încât aceștia să privească din nou în liniște către diferitele forme de acces la credit.

2.3 Într-adevăr, criza financiară a antrenat, în siaj, o criză economică, iar aceasta conduce în prezent la pierderi considerabile în materie de locuri de muncă, activități economice și venituri personale și familiale.

2.4 În acest context, se constată o creștere a excluziunii sociale și financiare și a sărăciei (2).

2.5 Creditul este un instrument important pentru consumatori și familii, care le permite acestora să facă față unor cheltuieli indispensabile unei existențe normale și ordonate. Din acest punct de vedere, accesul la credit, la costuri rezonabile, este un instrument esențial de incluziune socială.

2.6 Cu toate acestea, creditul nu trebuie considerat un substitut sau un supliment al veniturilor unei persoane sau familii și nici promovat ca atare.

2.7 Cea mai mare provocare cu care se confruntă politica economică, fiscală și socială este asigurarea accesului responsabil la credite, fără a se crea o situație de dependență.

2.8 Pentru îndeplinirea acestui obiectiv, sunt necesare un cadru de reglementare orientat către evitarea activităților iresponsabile de acordare și de contractare de împrumuturi și combaterea dezechilibrului de informare, sub diferite forme, dintre furnizori și consumatori.

3. Obiectul avizului

3.1 Prezentul aviz se apleacă asupra situațiilor abuzive din domeniul ofertei de credite, precum și asupra situațiilor ilegale cu care au de-a face consumatorii și care contribuie la înmulțirea cazurilor de excluziune socială și de sărăcie. Nu se iau în considerare chestiunile specifice care au fost abordate în alte avize ale CESE.

3.2 Prin urmare, avizul își propune examinarea cadrului actual de reglementare, pentru identificarea lacunelor acestuia, care permit crearea unor situații abuzive, și pentru a pune la dispoziția autorităților publice europene și naționale posibile soluții. În plus, prezentul aviz nu dorește să se eschiveze de la o primă examinare a practicile ilegale care, pentru moment, rămân în afara domeniului de acțiune a acestui cadru de reglementare; acestea sunt fenomene puțin cunoscute și greu de rezolvat, în strânsă legătură cu practicile abuzive și care, deseori, decurg din acestea. Avizul își propune, în cele din urmă, să arate ce rol își poate asuma societatea civilă în rezolvarea problemelor identificate.

3.3 Cu ocazia unei audieri publice recente (3), Comisia Europeană afirma: „Criza financiară a demonstrat ce repercusiuni pot avea practicile iresponsabile de acordare și de contractare a împrumuturilor asupra consumatorilor și instituțiilor de credit, asupra sistemului financiar și economiei în general. Suntem hotărâți să învățăm din eventualele erori comise, pentru a avea certitudinea că activitățile de finanțare și de contractare a creditelor se desfășoară în mod responsabil” (McCreevy, comisar european pentru piața internă și servicii). Cu ocazia aceleiași audieri, Comisia preciza că „este de datoria noastră să deschidem bine ochii asupra mecanismelor vicioase care au generat activități iresponsabile de acordare și contractare de împrumuturi, care aduc prejudicii financiare unui număr important de cetățeni” (Meglena Kuneva, comisar european pentru protecția consumatorilor).

3.4 Astfel, scopul final al avizului este și de a contribui la o mai bună funcționare a pieței unice, prin stabilirea soluțiilor care pot fi propuse la nivel comunitar și a celor care ar putea fi oferite la nivelul statelor membre, însă tot în contextul unui cadru comun de reglementare. Într-adevăr, CESE consideră că, la probleme de dimensiuni supranaționale, trebuie date răspunsuri la același nivel, evitându-se astfel fragmentarea pieței unice.

4. Cadrul actual de reglementare: lacune și perspective de acțiune

4.1 În ceea ce privește contractele de credit de consum, legislația principală la nivel european este reprezentată de Directiva 2008/48/CE (CCD). Directiva CCD este o reglementare ce oferă armonizare maximă, ceea ce înseamnă că statele membre nu pot menține sau introduce reglementări naționale contrarii, chiar dacă acestea ar asigura o protecție sporită a consumatorilor lor. Directiva instituie cadrul general al drepturilor consumatorilor în domeniul creditului de consum, dar nu se aplică la creditul ipotecar.

4.2 În completarea acestui cadru, Directiva 2005/29/CE privind practicile comerciale neloiale ale întreprinderilor față de consumatori stabilește un cadru general de identificare și sancționare a practicilor comerciale neloiale. În ceea ce privește „serviciile financiare”, ea reprezintă un cadru minimal de armonizare, care permite statelor membre introducerea unor reguli mai restrictive și mai riguroase de protecție a consumatorilor.

4.3 În ceea ce privește creditul ipotecar, nu există o reglementare europeană; normele naționale diferă, în funcție de diversele culturi și de diferitele piețe interne. Cu toate acestea, există un Cod european al bunelor practici referitor la informațiile precontractuale care trebuie puse la dispoziția consumatorilor și o Fișă europeană standard de informații (FESI). Acest cod este totuși doar un instrument facultativ, cu aplicare foarte limitată.

4.4 CESE recunoaște că normele actuale oferă un evantai de soluții posibile pentru a face față comportamentelor abuzive în domeniul acordării creditelor. Cu toate acestea, persistă lacune importante, care trebuie eliminate la nivel european, iar autoritățile naționale și cele europene mai au încă multe de făcut, atât în ceea ce privește punerea în aplicare, cât și mecanismele de sancționare.

4.5 De asemenea, CESE relevă faptul că criza financiară a atins un nivel atât de ridicat și din cauza presiunilor comerciale la care au fost supuși lucrătorii din serviciile financiare și de credit. Îndeplinirea unor obiective de vânzare din ce în ce mai exigente, fără a ține seama de măsura în care produsele corespund profilului consumatorului, au dus la proliferarea metastazelor produselor toxice atât în portofoliile întreprinderilor, cât și ale consumatorilor și, în unele cazuri, ale organelor administrației locale.

4.6 CESE consideră că la apariția acestui fenomen au contribuit și mecanismele de stimulare și bonusurile acordate celor aflați în vârful ierarhiei care, în unele cazuri, au primit majorări exagerate de salarii. Într-adevăr, într-una din marile instituții financiare, s-a ajuns la un raport de 1/400 între salariul anual al unui funcționar bancar și al unui director. În pofida tuturor angajamentelor asumate și a declarațiilor solemne venite din partea șefilor de stat și de guvern din UE, CESE constată că încă nu s-au luat măsuri eficiente și concrete în această privință.

4.7 În primul rând, în cadrul legislativ actual, în privința contractelor de credit nu există nicio obligație de adaptare a ofertei la nevoile consumatorilor. Directiva 2008/48/CE (articolul 8) stabilește, în mod oportun, obligația de evaluare a solvabilității consumatorilor. Articolul 5 alineatul (6) prevede doar că, pentru a-și da seama dacă oferta de credit corespunde așteptărilor lor, consumatorilor trebuie să li se ofere explicațiile necesare de către creditori, atunci când este cazul prin explicații referitoare la informațiile precontractuale, la caracteristicile principale ale produselor oferite și la anumite efecte pe care acestea le pot avea asupra consumatorilor, oferind statelor membre o anumită marjă de punere în practică, necuprinzând însă reguli de adaptare a produsului la nevoile acestora.

4.8 Această carență a dus la apariția unor situații abuzive, când, uneori, produsele oferite consumatorilor nu au corespuns nevoilor acestora. Așa se întâmplă atunci când se oferă un singur tip de credit sau când se propun, fără discernământ, cărți de credit/debit pentru achiziționarea de produse în anumite magazine mari (agenți comerciali).

4.9 În această privință, CESE precizează că trebuie făcută o distincție clară între oferta de cărți de credit și oferta de produse comerciale sau de practici de stimulare aferente acestora.

4.10 În ceea ce privește informațiile publicitare, se observă că, potrivit reglementării actuale, există obligații referitoare la informațiile esențiale, necesare la încheierea contractelor de credit (Directiva 2008/48/CE art. 4 et seqq.), dar nu există obligații specifice, referitoare la practicile înșelătoare și agresive sau care, oricum, duc la îndatorare (4).

4.11 CESE este conștient de faptul că, într-o economie de piață, găsirea echilibrului cantitativ și calitativ dintre ofertă și cerere ar trebui să rămână pe seama pieței. Când însă se constată că piața nu reușește să găsească soluții potrivite, trebuie să intervină autoritățile publice, cărora le revine răspunderea de a da răspunsuri pe măsura nevoilor sociale.

4.12 Comitetul consideră că un răspuns posibil ar putea fi introducerea unor game adecvate de produse de credit „certificate” sau „standardizate” pe piața europeană. Astfel de produse pot veni în completarea ofertei existente. Astfel, consumatorii ar avea posibilitatea să identifice mai ușor produsul cel mai convenabil și mai adaptat nevoilor lor (5).

4.13 CESE consideră așadar că este necesar să fie aprofundate de către Comisie bazele juridice și procedurale de introducere a unei transparențe sporite pe piața europeană, cu produse de credit „certificate” sau „standardizate”, și de instituire a unui Sistem comunitar de informare rapidă, pentru a monitoriza introducerea de produse toxice pe piața europeană a produselor financiare și de credit.

4.14 Din altă perspectivă, ar fi important să se studieze în profunzime responsabilitatea furnizorilor de credite, pentru a limita numărul de produse care nu corespund nevoilor consumatorilor. În acest scop, considerăm necesară introducerea, la nivel european, a unor proceduri comune de abordare a situațiilor de îndatorare excesivă, pe baza acestora urmând a fi inițiate acțiuni publice de asistență și/sau de ajutorare a persoanelor care au ajuns în această situație și din cauza practicilor abuzive utilizate de cei de la care au obținut împrumutul.

4.15 O altă situație care nu intră în aria de acoperire a legislației europene este cea a creditelor cu dobânzi exagerate. În unele state membre (Spania, Franța, Italia, Portugalia), aceasta este reglementată, nu însă în toate țările.

4.16 În plus, conform unor studii recente (6), reglementarea creditelor cu dobânzi exagerate poate avea efecte pozitive în lupta împotriva excluziunii sociale și a sărăciei, precum și în lupta împotriva practicilor abuzive.

4.17 În opinia CESE, Comisia ar trebui să redacteze un studiu oficial, care să evalueze posibilitatea și modalitatea introducerii unor dispoziții europene complete privind creditele cu dobânzi exagerate. Mai exact, CESE consideră că se cuvine aprofundată ideea stabilirii unor principii și elemente de bază comune, în vederea determinării unui interval de rate ale dobânzii, la nivel european, în cadrul căruia dobânda să fie considerată cămătărească.

4.18 În vederea consolidării și valorificării unor experiențe de mai mulți ani, dobândite în unele state membre, CESE consideră utilă instituirea unui cadru legislativ european pentru promovarea unor sisteme naționale de combatere a creditelor cu dobânzi exagerate și de sprijinire a victimelor acestui fenomen.

4.19 Comitetul relevă faptul că majoritatea situațiilor abuzive din domeniul creditării se ivesc în relațiile dintre intermediarii (de credit) și consumatori.

4.20 În acest scop, Parlamentul European a solicitat (7) un cadru comunitar de clarificare și armonizare a responsabilităților și obligațiilor intermediarilor de credite, pe principiul „aceleași activități, aceleași riscuri, aceleași norme”, pentru a garanta protecția consumatorilor și pentru a evita practicile prea puțin transparente de vânzare și publicitatea incorectă, sub diferite forme, de pe urma cărora au de suferit mai ales categoriile mai vulnerabile și mai puțin informate de consumatori. CESE împărtășește acest punct de vedere și consideră că acesta ar putea contribui la curățarea ofertei de pe piață și la o combatere mai viguroasă a abuzurilor, a intermedierii iresponsabile de credite și a intermedierii infracționale practicate de „rechinii” de pe piața de credite.

4.21 CESE consideră că înființarea registrului intermediarilor de credite – cu criterii obligatorii de înregistrare, controlat de organisme formate din asociații profesionale ale băncilor, intermediari/brokeri financiari și din asociații ale consumatorilor, supervizate de autoritățile de supraveghere, cu precizarea cauzelor care pot duce la măsuri de suspendare, anulare sau radiere, precum și a responsabilității solidare în cazurile în care sunt dovedite daune în instanță – poate institui transparența, fiabilitatea și profesionalismul.

4.22 Fenomene precum creditele prin SMS destinate tinerilor, creditele „ușor” de obținut, prin telefon, creditele acordate pe baza unor venituri viitoare și oferta de cărți de credit/debit lipsită de discernământ reprezintă punctul de plecare al practicilor abuzive. Acestea trebuie combătute prin toate mijloacele. În astfel de situații, Directiva 2005/29/CE privind practicile comerciale neloiale oferă diverse soluții posibile pentru problemele pe care le ridică oferta iresponsabilă de credite, care ar putea fi adaptate și adoptate și în legislația privind contractele de credit pentru consumatori.

4.22.1 CESE solicită ca instituțiile financiare care emit cărți de credit să fie supuse unei reglementări stricte (oferte promoționale, niveluri maxime de îndatorare globală, vârsta posibilului posesor, transparența extraselor de cont), astfel încât să se evite comportamentele spoliatoare și care incită la îndatorare excesivă.

4.22.2 În special limitele creditului unei cărți de credit trebuie stabilite de comun acord cu posesorul. Orice creștere ulterioară a acestor limite ar trebui să intervină doar după ce posesorul și furnizorul cărții de credit ajung la un acord explicit în această privință.

4.23 Pentru a fi eficientă, legislația trebuie însă aplicată mai strict (8). Ținând seama de situația nou-creată, ca urmare a crizei financiare mondiale, CESE subliniază necesitatea ca data verificării eficienței Directivei 2008/48/CE (prima urmând să aibă loc la 12 iunie 2013) să fie devansată iar perioadele de verificare să fie reduse de la 5 la 3 ani. În domeniul practicilor comerciale neloiale privind în special oferta de credite, CESE consideră importantă instituirea, la nivelul statelor membre, a unor autorități de control al pieței, cu competențe și resurse tehnice adecvate și specifice domeniului creditării.

4.23.1 CESE solicită în special un cadru legislativ strict, pentru asigurarea unei protecții complete și transparente a utilizării datelor furnizate de client, mai ales a celor online și a celor expediate prin email.

4.24 Ținând seama de măsurile de precauție menționate în avizele precedente din acest domeniu (9), CESE consideră că, în sfera creditului ipotecar, ar trebui luată în considerare posibilitatea extinderii domeniului de aplicare obligatorie a FESI și a indicațiilor privind rata dobânzii la intermediarii de credite ipotecare, după cum prevede și Directiva privind creditele pentru consumatori, pentru o mai bună integrare a pieței creditului ipotecar european și pentru o protecție globală a consumatorilor și familiilor.

4.25 Cât privește consilierea în materie de credite de consum, CESE încurajează sprijinirea organizațiilor societății civile, în special a consumatorilor, pentru desfășurarea unor activități de consiliere care să permită persoanelor cu acces la credite să-și formeze o părere obiectivă, transparentă și profesională cu privire la măsura în care produsele oferite corespund nevoilor proprii.

4.26 CESE subliniază că activitatea de consiliere în materie de credite ar trebui să fie reglementată, pentru a asigura mai ales un nivel înalt de transparență și de independență din partea furnizorilor, precum și a intermediarilor.

4.27 Pentru a face față tuturor acestor probleme, CESE consideră necesar un cadru de reglementare unitar, armonizat și omogen la nivelul Uniunii Europene, cu principii și norme valabile pentru toate produsele de credit.

5. Practicile abuzive și/sau ilegale din domeniul creditării

5.1 CESE consideră că trebuie abordate simultan problemele acelei realități complexe care se ascunde în spatele societăților-paravan de intermediere și de servicii financiare, responsabile de practici spoliatoare și cămătărești, asociate unor practici infracționale materializate în dobânzile aplicate și în extorcare de fonduri. Astfel, fără pretenții de exhaustivitate, ne referim la:

— împrumuturi care nu sunt conforme cu reglementările acordate consumatorilor, întreprinderilor și familiilor aflate în dificultate, care au depășit nivelul maxim de îndatorare;

— acordarea de credite în scopul spolierii clientului, specifică organizațiilor criminale, ca, de pildă, cămătăria.

5.2 Creditele ilegale pot îmbrăca diferite forme:

— acordarea în avans a unor sume de bani sau a altor valori nedeclarate, în măsură să acapareze veniturile în numerar ale persoanei, și care să se întindă pe o perioadă cât mai îndelungată;

— finanțări care contravin normelor, profitul prestatorului decurgând din nerespectarea deontologiei profesionale, din aplicarea unor clauze abuzive, din lipsa de transparență a condițiilor sau din presiunea exercitată în sensul supralicitării garanțiilor cerute;

— împrumuturi având trăsăturile tipice activităților abuzive proprii instituțiilor nebancare;

— împrumuturi vădit cămătărești, sub diverse forme infracționale și în contexte specifice.

5.3 Comitetul este de părere că înmulțirea posibilă a situațiilor de credit nereglementat se datorează faptului că, în multe cazuri, familiile și consumatorii se află în situație de excludere de pe piața creditului legal și din cauza furnizării iresponsabile de credite, care i-a adus în situație de dependență sau de vulnerabilitate extremă.

5.4 CESE recunoaște că problemele legate de veniturile modeste ale familiilor și de îndemnul la consum, sub diferite forme, – care reprezintă una din cauzele vulnerabilității ce împinge consumatorii și familiile către practici de împrumut ilegale și către piețele financiare paralele – nu pot fi rezolvate doar prin reglementarea domeniului creditării.

5.5 De altfel, practicile abuzive și/sau ilegale din domeniul creditării sunt foarte adesea de natură penală și, prin urmare, ar trebui reglementate prin sancțiuni specifice, adoptate în cadrul spațiului european de justiție și puse în aplicare de autoritățile polițienești. Executarea integrală, în întreaga Uniune, a sentințelor naționale de punere sub sechestru a bunurilor obținute prin cămătărie și extorcare infracțională ar putea contribui considerabil la lupta împotriva acestor fenomene (10).

5.6 Comitetul subliniază faptul că nu există date suficiente în acest domeniu pentru toate teritoriile Uniunii, astfel încât fenomenul să fie cunoscut la nivel european sub toate aspectele, calitative și cantitative, și de aceea sugerează Comisiei să analizeze împreună cu statele membre aceste situații, în amănunt și pe bază de comparații.

6. Rolul societății civile

6.1 Societatea civilă (în special asociațiile de consumatori și organizațiile de caritate) are de jucat un rol important în identificarea, examinarea și monitorizarea problemelor pe care le ridică practicile abuzive și/sau ilegale de acordare de credite consumatorilor și familiilor.

6.2 CESE consideră importantă înființarea și promovarea, de comun acord cu autoritățile publice, a unor rețele ale societății civile pentru studierea, sprijinirea și monitorizarea situațiilor de excluziune socială și de sărăcie asociate creditării și îndatorării excesive. Aceste rețele au un rol esențial în schimbul de informații și de bune practici, inclusiv când fac parte dintr-un sistem armonizat de gestionare a reclamațiilor.

6.3 Comitetul remarcă faptul că există deja bune practici în acest domeniu ca, de pildă, „creditul social subvenționat” sau rețeaua europeană pentru incluziune financiară „EFIN”, și că astfel de bune practici trebuie stimulate și răspândite în întreaga Uniune.

6.4 CESE consideră că informarea și educarea consumatorilor reprezintă, inclusiv prin forme și practici educative pornind de la nivelul școlii primare, un domeniu de acțiune predilect pentru statele membre și societatea civilă (11). Acestea sunt acțiuni importante pentru derularea unui proces de alfabetizare financiară la nivel european, în întreaga Uniune.

6.5 CESE consideră că stimularea și desfășurarea acestor activități sunt importante, dar subliniază că informațiile despre produse cad în sarcina furnizorilor de credite, iar educația este o datorie a autorităților publice. În plus, CESE consideră că inițiativele societății civile în materie de informare transparentă și inteligibilă și de educare își vor dovedi eficiența atunci când vor veni în completarea unui cadru de reglementare unitar și atotcuprinzător.

6.6 În cadrul audierii publice pe care CESE a organizat-o la Bruxelles, la 28 ianuarie 2010, cu reprezentanți calificați ai societății civile de la nivel național și european, s-a subliniat necesitatea ca practicile abuzive și/sau ilegale să fie supuse unui control european atât din punct de vedere al reglementării și al asistenței acordate victimelor, cât și al politicilor vizând educarea, formarea și informarea tuturor părților implicate.

6.7 Pentru stimularea unei economii de piață în domeniul creditelor, CESE consideră că sunt importante crearea și dezvoltarea unor întreprinderi ale economiei sociale ca, de pildă, cooperativele (12). Autorităților publice le revine și responsabilitatea de a sprijini și de a promova înființarea și funcționarea acestor tipuri de întreprinderi (13).

Bruxelles, 28 aprilie 2010. Președintele Comitetului Economic și Social European Mario SEPI

(1) Sistemul FIN-NET (Financial Dispute Resolution Network – Rețeaua de soluționare a litigiilor din domeniul financiar).

(2) A se vedea „A doua evaluare comună a SPC și a Comisiei Europene cu privire la impactul social al crizei economice și al măsurilor politice, efectuată de Comitetul pentru protecție socială și Comisia Europeană” – SPC/2009/11/13 FINAL; sondajul Eurobarometru privind sărăcia și excluziunea socială – Anul european de luptă împotriva sărăciei și excluziunii sociale (2010); Comunicarea Comisiei „Raport comun privind protecția socială și incluziunea socială” la adresa http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=757&langId=ro

(3) Audierea publică privind „Împrumutul și finanțarea responsabile” (Responsible lending & borrowing), Bruxelles, 3.9.2009.

(4) În schimb, o bună definiție a „acțiunii înșelătoare” (articolul 6) sau „agresive” (articolul 8) este formulată în Directiva 2005/29/CE, cu trimitere la practicile comerciale neloiale dintre întreprinderi și consumatori.

(5) A se vedea, în acest sens: ISO 22222 (Planificare financiară personală – 2005), UNI-ISO (Planificare financiară, economică și a patrimoniului personal – 2008), AENOR – UNE 165001 (Etică. Condiții aplicabile produselor financiare responsabile din punct de vedere social – 2009) și ECO/266 – Produse financiare responsabile din punct de vedere social.

(6) A se vedea „Usura” – Rapporto finale dell’Osservatorio socio-economico sulla criminalità, (Cămătăria – Raport final al Observatorului socioeconomic al criminalității) CNEL (Consiliul Național al Economiei și Muncii) – Roma, 2008.

(7) Rezoluția PE din 5 iunie 2008 – Anchetă sectorială privind serviciile bancare cu amănuntul.

(8) Statele membre trebuie să respecte reglementările comunitare de dinainte de 12 iunie 2010.

(9) JO C 27, 3.2.2009, p. 18 și JO C 65, 17.3.2006, p. 13.

(10) „Confruntate cu fenomene care în prezent au devenit globale, guvernele și instituțiile se pot preface în continuare că nu văd sau pot opta pentru soluții limitate la dimensiuni naționale. Dacă însă s-ar lua notă fie și numai de impulsul dat urmăririi persoanelor care se sustrag justiției, prin instituirea unui «mandat european de arestare», s-ar face progrese, în mod coerent și rapid, pe calea instituirii unui instrumentar de investigație și juridic comun și a unui corpus de dispoziții penale împărtășite de toate statele membre, începând cu compensarea daunelor provocate prin asociere mafiotă” (a se vedea F.Forgione, Mafia export, 2009, Milano).

(11) UNI (Propunere de reglementare privind educația financiară a cetățenilor – Cerințe aplicabile serviciilor), ianuarie 2010.

(12) A se vedea „Resilience of the Cooperative Business Model in Times of Crisis” (Rezistența modelului de întreprindere cooperativă în timp de criză), OIM, 2009.

(13) A se vedea JO C 318, 23.12.2009, p. 22.