RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 277/30

Avizul Comitetului Economic şi Social European privind implicarea societăţii civile în Parteneriatul estic

(aviz exploratoriu)

(2009/C 277/06)

Raportor: dl VOLEŠ

Prin scrisoarea sa din 12 ianuarie 2009, dna Milena VICENOVÁ, ambasador şi reprezentant permanent al Republicii Cehe pe lângă Uniunea Europeană, a solicitat Comitetului Economic şi Social European să elaboreze un aviz exploratoriu cu privire la

Implicarea societăţii civile în Parteneriatul estic.

Secţiunea pentru relaţii externe, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, şi-a adoptat avizul la 16 aprilie 2009. Raportor: dl VOLEŠ.

În cea de-a 453-a sesiune plenară, care a avut loc la 13 şi 14 mai 2009 (şedinţa din 13 mai 2009), Comitetul Economic şi Social European a adoptat prezentul aviz cu 160 de voturi pentru, 15 voturi împotrivă şi 18 abţineri.

1. Concluzii şi recomandări

1.1. CESE întâmpină cu satisfacţie şi sprijină propunerea de creare a unui Parteneriat estic, care reprezintă o modalitate calitativ superioară de cooperare cu ţările estice incluse în politica europeană de vecinătate (PEV). Acest parteneriat trebuie să se bazeze pe împărtăşirea unor valori democratice comune şi pe respectarea drepturilor omului, de care depind dialogul social şi civil şi recunoaşterea rolului important al organizaţiilor societăţii civile în societăţile democratice.

1.2. Programul de cooperare înscris în Parteneriatul estic trebuie să se concentreze pe un ajutor concret acordat ţărilor partenere, în special acum, când economiile lor resimt repercusiunile dure ale crizei economice mondiale, cu grave consecinţe sociale. Parteneriatul estic ar trebui, de asemenea, să contribuie la consolidarea instituţiilor şi la rezolvarea paşnică a conflictelor existente.

1.3. Parteneriatul estic nu rezolvă problema perspectivei de aderare la UE, la care aspiră câteva dintre ţările respective. După armonizarea legislaţiilor lor cu normele europene din sectoarele respective, ţările partenere ar trebui să aibă posibilitatea de a obţine un statut privilegiat care să le permită, cum este cazul ţărilor membre ale Spaţiului Economic European, să participe la elaborarea acquis-ului comunitar în anumite sectoare, fără a dispune, totuşi, de drept de vot.

1.4. Este necesar ca în Parteneriatul estic să se ţină seama de învăţămintele celor cinci ani de punere în aplicare a politicii europene de vecinătate:

— este necesară îmbunătăţirea cooperării dintre UE şi ţările partenere, în ceea ce priveşte elaborarea de măsuri de aplicare a planurilor de acţiune la nivel naţional;

— societatea civilă, inclusiv partenerii sociali, ar trebui să fie implicaţi în elaborarea planurilor de acţiune şi în monitorizarea punerii în aplicare a acestora;

— în ceea ce priveşte cooperarea privind chestiunile sectoriale bazate pe acordurile de parteneriat şi de cooperare, datele şedinţelor subcomitetelor mixte ar trebui respectate, iar punerea în aplicare a concluziilor acestora ar trebui să facă obiectul unei monitorizări care să implice societatea civilă;

— condiţiile de participare la programele instituţiilor şi ale agenţiilor comunitare ar trebui să fie definite în mod clar, pentru a stimula partenerii să se alinieze la legislaţia comunitară corespunzătoare;

— societatea civilă ar trebui să fie implicată în alegerea temelor ce vor fi analizate în cadrul platformelor tematice; ar trebui abordate teme cum ar fi buna guvernanţă, statul de drept, principiile economiei sociale de piaţă şi ale cadrului de reglementare al acesteia, dialogul social şi civic, migraţiile, protecţia drepturilor de proprietate intelectuală, securitatea aprovizionării cu energie, eradicarea sărăciei, obstacolele din calea schimburilor comerciale, cooperarea transfrontalieră, protecţia mediului, contactele interumane etc.

1.5. Ar trebui condiţionată participarea ţărilor partenere la Parteneriatul estic de voinţa şi dorinţa lor de a împărtăşi valori comune cu UE, de a respecta drepturile omului şi libertăţile fundamentale, precum şi de a dezvolta şi susţine dialogul social şi civic. Aceasta priveşte în special Republica Belarus.

1.6. Este indispensabil ca Parteneriatul estic să nu ducă la apariţia unor noi linii de fractură în Europa de Est şi să permită participarea ţărilor terţe în domenii în care au interese comune cu UE şi Parteneriatul estic; este vorba în special de securitatea energetică, migraţii, protecţia mediului etc. Multe dintre priorităţile Parteneriatului estic fac obiectul unui parteneriat strategic între UE şi Rusia. CESE propune ca, în cadrul Forumului societăţii civile şi al platformelor tematice, să fie implicate organizaţiile societăţii civile din Rusia, Turcia şi din alte ţări în negocierea chestiunilor de interes comun.

1.7. Pentru a îndeplini obiectivele Parteneriatului estic, este fundamentală promovarea mobilităţii şi a contactelor interpersonale. CESE pledează pentru flexibilizarea regimurilor de acordare a vizelor pentru anumite grupuri de resortisanţi din ţările partenere, în perspectiva unei eliminări treptate a regimurilor de acordare a vizelor, respectându-se interesele în materie de securitate ale celor două părţi.

1.8. CESE este dispus să contribuie la realizarea Parteneriatului estic, prin sprijinirea societăţii civile din ţările partenere, precum şi să pună la dispoziţie experienţa dobândită prin crearea de reţele ale societăţii civile organizate în numeroase ţări şi regiuni, inclusiv în ţările vecine din est. Comitetul îndeamnă Comisia Europeană şi Consiliul să îi încredinţeze un rol central în înfiinţarea Forumului societăţii civile din cadrul Parteneriatului estic. Acest forum ar deveni o reţea flexibilă şi deschisă a societăţii civile din UE şi din ţările incluse în Parteneriatul estic, s-ar întruni o dată pe an şi şi-ar desfăşura activităţile prin intermediul unor grupuri de lucru şi echipe, care ar aborda teme concrete pentru a elabora propuneri pe marginea programelor şi proiectelor care vizează îndeplinirea obiectivelor Parteneriatului estic. O finanţare corespunzătoare ar trebui să încurajeze societatea civilă să participe pe deplin şi în mod eficient la acest forum.

1.9. La nivel bilateral, CESE va susţine crearea de structuri în ţările partenere, pentru a permite participarea partenerilor sociali şi a altor organizaţii ale societăţii civile la procesul consultativ, la punerea în aplicare a programelor bilaterale pe care le desfăşoară UE cu ţările partenere, inclusiv la elaborarea planurilor naţionale de punere în aplicare, la aplicarea acestora şi la monitorizarea rezultatelor obţinute.

1.10. Pentru ca societatea civilă să îşi poată îndeplini sarcina, CESE îndeamnă Comisia Europeană să vegheze la includerea organizaţiilor societăţii civile în programul global de consolidare instituţională şi în programele de parteneriat, în cadrul finanţării prin capitolul corespunzător al Instrumentului european de vecinătate şi parteneriat (IEVP).

1.11. CESE este dispus să ia parte, împreună cu organizaţiile societăţii civile din ţările partenere, la fiecare dintre cele patru platforme tematice. Într-adevăr, în cadrul acestora sunt abordate chestiuni asupra cărora Comitetul lucrează în mod activ şi asupra cărora a elaborat deja numeroase avize şi a formulat numeroase observaţii.

2. Introducere şi conţinutul propunerii privind crearea unui Parteneriat estic

2.1. Comitetul a răspuns favorabil solicitării Preşedinţiei cehe de elaborare a unui aviz exploratoriu care să examineze posibilităţile şi formele de implicare a societăţii civile în Parteneriatul estic, pe baza propunerii prezentate în comunicarea Comisiei Europene din 3 decembrie 2008 (1).

2.2. Politica europeană de vecinătate, creată cu ocazia extinderii UE din 2004, a permis intensificarea relaţiilor bilaterale ale UE cu ţările vecine de la frontiera de est (2) şi obţinerea de numeroase realizări în ceea ce priveşte consolidarea legăturilor reciproce. Aceasta nu a fost, totuşi, la înălţimea aşteptărilor, în special ale ţărilor care nutresc ambiţii mai mari în ceea ce priveşte UE.

2.3. Polonia şi Suedia au luat iniţiativa prezentând Consiliului „Afaceri generale şi relaţii externe”, desfăşurat la 26 mai 2008, o propunere menită să creeze un „Parteneriat estic”, care reprezintă o formă calitativ superioară a PEV. Propunerea s-a bucurat de sprijinul Preşedinţiei cehe, care a făcut din această temă una dintre priorităţile sale.

2.4. La 3 decembrie 2008, Comisia Europeană a publicat o comunicare privind Parteneriatul estic. După adoptarea de către Consiliu în cadrul summitului din martie (3), Parteneriatul estic va fi lansat la 7 mai 2009, la Praga, în cadrul unui summit cu ţările incluse în Parteneriatul estic.

2.5. Parteneriatul estic este menit să susţină cu mai multă fermitate decât în trecut ţările partenere în eforturile lor de a se apropia de Uniune şi să le furnizeze tot ajutorul necesar pentru punerea în aplicare a reformelor pentru democraţie şi economie de piaţă, aplicarea principiilor statului de drept, bună guvernanţă, respectarea drepturilor omului, respectarea şi protecţia minorităţilor, precum şi punerea în aplicare a principiilor călăuzitoare ale economiei de piaţă şi ale dezvoltării durabile.

2.6. Parteneriatul estic se concretizează în special la scară bilaterală, în scopul încheierii de acorduri de asociere (4), cu condiţia ca partenerii să fi înregistrat progrese în materie de democraţie, respectarea statului de drept şi a drepturilor omului (5). Fiecare acord de asociere va cuprinde, printre altele, crearea unei zone de liber schimb aprofundate şi cuprinzătoare.

2.7. Nivelul multilateral prevede crearea a patru platforme consacrate următoarelor teme: 1) democraţie, bună guvernanţă şi stabilitate, 2) integrare economică şi convergenţă cu politicile UE, 3) securitate energetică, şi 4) contacte interpersonale. Cadrul multilateral va întări legăturile dintre ţările partenere în perspectiva unei viitoare comunităţi economice de vecinătate. S-ar putea obţine progrese concrete în domeniul cooperării multilaterale prin iniţiativele emblematice (6). Aceste iniţiative ar fi finanţate de instituţiile financiare internaţionale, de sectorul privat şi de diverşi comanditari.

2.8. Şefii de stat şi de guvern din UE şi din ţările din cadrul Parteneriatului estic se vor întruni o dată la doi ani, miniştrii afacerilor externe în fiecare an, iar şedinţele înalţilor funcţionari din fiecare platformă, precum şi cele ale experţilor din grupurile de lucru vor avea loc de două ori pe an.

2.9. Comisia Europeană şi Consiliul îşi pun speranţa în participarea societăţii civile la realizarea obiectivelor Parteneriatului estic şi propun instituirea unui forum al societăţii civile însărcinat cu dialogul cu autorităţile publice. Comisia a invitat CoR şi CESE să ia parte la lucrările realizate în cadrul platformelor tematice consacrate democraţiei, bunei guvernanţe şi stabilităţii, precum şi contactelor interpersonale.

2.10. Sursele de finanţare ale Parteneriatului estic vor creşte, de la 450 de milioane de euro pentru exerciţiul 2008, la 600 de milioane de euro în 2013, ceea ce va face necesare fonduri suplimentare, pe care vor trebui să le furnizeze rezervele bugetului Instrumentului european de vecinătate şi parteneriat.

3. Cum poate deveni Parteneriatul estic un instrument care să permită îmbunătăţirea punerii în aplicare a politicii europene de vecinătate

3.1. CESE consideră Parteneriatul estic un nou cadru strategic al dimensiunii estice a PEV şi o manifestare a solidarităţii cu popoarele Europei de Est. Acesta trebuie să se bazeze pe valori comune, susţinerea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale, buna guvernanţă şi construirea unei societăţi democratice din care face parte integrantă societatea civilă. Voinţa politică a guvernelor ţărilor partenere de a dezvolta dialogul cu societatea civilă şi de a susţine dialogul dintre partenerii sociali ar trebui să fie unul dintre indicatori pentru utilizarea instrumentelor şi programelor de cooperare existente în cadrul Parteneriatului estic.

3.2. Criza financiară şi economică mondială care se adânceşte ameninţă dezvoltarea economică şi stabilitatea vecinilor din est ai UE. În opinia CESE, este important ca programul de cooperare al Parteneriatului estic şi mijloacele financiare alocate în cadrul IEVP să susţină reformele structurale şi să fie orientate în aşa fel încât să ajute guvernele ţărilor partenere să stabilizeze situaţia economică şi socială şi să elimine repercusiunile negative ale crizei asupra celor mai vulnerabile categorii de populaţie.

3.3. Parteneriatul estic vizează ajutorarea ţărilor din Europa de Est să se modernizeze în conformitate cu normele UE, fără a da, totuşi, o perspectivă directă de aderare, ceea ce nu ar trebui să limiteze ambiţiile diverselor ţări în legătură cu viitoarele lor relaţii cu UE. În vederea sporirii motivaţiei ţărilor partenere de a aplica în mod mai activ reformele şi normele UE, CESE recomandă să li se propună acestor ţări posibilitatea de a obţine un statut privilegiat, după transpunerea acquis-ului comunitar în sectoare precise şi stabilite. În acest sens, acestea ar putea, precum ţările din Spaţiul Economic European (7), să fie integrate pe piaţa internă, să participe la programele instituţiilor şi agenţiilor comunitare, precum şi la elaborarea, la nivel de experţi, de noi acte legislative comunitare, fără a avea drept de vot.

3.4. Parteneriatul estic ar trebui să fie perceput ca un instrument prin care UE va permite Azerbaidjanului şi, pe termen lung, Republicii Belarus să îndeplinească condiţiile de aderare la OMC. Faptul că toate celelalte ţări din Parteneriatul estic sunt deja membre ale OMC ar trebui să furnizeze un cadru adecvat pentru instaurarea unui dialog multilateral care să nu vizeze doar liberalizarea schimburilor bilaterale dintre UE şi diversele ţări partenere, ci şi o liberalizare regională a comerţului dintre ţările incluse în Parteneriatul estic. Încă de la lansarea acestui parteneriat, prioritatea UE ar trebui să fie crearea unei Comunităţi economice de vecinătate, după modelul Spaţiului Economic European (8).

CESE recomandă ca punerea în practică a politicii Parteneriatului estic să ţină seama de învăţămintele desprinse din aplicarea PEV în perioada 2004-2008 (9). Aceste învăţăminte se pot sintetiza după cum urmează:

3.5.1. Societatea civilă ar trebui să fie consultată în timpul viitoarelor negocieri privind acordurile de asociere dintre UE şi ţările partenere, în special cu privire la rolul societăţii civile şi la posibilitatea creării, în cadrul acordurilor respective, a unor comitete consultative mixte, formate din reprezentanţi ai societăţii civile din ţările partenere şi din statele membre ale UE.

3.5.2. Este necesar ca guvernele ţărilor partenere să planifice şi să pună în aplicare acţiunile prioritare din cadrul planurilor naţionale de acţiune, în colaborare cu Comisia Europeană şi cu celelalte părţi interesate (factorii politici, partenerii sociali, societatea civilă, autorităţile locale şi regionale), astfel încât punerea în aplicare a acestor acţiuni să beneficieze de un sprijin cât mai larg. Planurile de acţiune ar trebui să cuprindă dispoziţii care să permită societăţii civile să participe în mod mai eficace la procesul de consultare, în special prin garantarea traducerii documentelor europene în limbile naţionale.

3.5.3. Subcomitetele comune responsabile cu colaborarea în chestiuni sectoriale, create prin acordurile de parteneriat şi cooperare, sunt cele chemate să difuzeze informaţiile şi să permită colectarea de informaţii în cadrul PEV; ele nu-şi exercită însă funcţia decât parţial, dat fiind că se reunesc rar şi în mod neregulat. Este necesar ca şedinţele acestor comitete şi controlul lor să capete caracter obligatoriu. Reprezentanţii platformelor instituţionale prevăzute în cadrul Parteneriatul estic (cooperarea parlamentară EuroNest, forumul societăţii civile, adunarea locală şi regională) ar trebui să fie invitaţi să supravegheze lucrările subcomitetelor şi activităţile organelor naţionale în ceea ce priveşte punerea în aplicare a acţiunilor prioritare definite în cadrul planurilor de acţiune. Evaluarea progreselor realizate ar trebui să se efectueze pe baza unor criterii de referinţă clare, stabilite de comun acord, transparente şi măsurabile, iar societatea civilă ar trebui să aibă posibilitatea de a participa la definirea acestor criterii şi la monitorizare aplicării lor.

3.5.4. Iniţiativa Parteneriatului estic ar trebui să cuprindă o definiţie mai explicită a instrumentelor sectoriale. Este necesară definirea cu precizie a criteriilor care le vor permite ţărilor partenere să participe la un program sectorial sau la o agenţie anume, pentru ca fiecare ţară să ştie ce condiţii trebuie să îndeplinească pentru a putea fi asociată programelor şi agenţiilor Comunităţii.

3.5.5. Platformele tematice ar trebui să permită realizarea cu regularitate de schimburi de bune practici între UE, statele membre şi ţările partenere, precum şi identificarea de proiecte multilaterale comune în domeniile de interes. În cadrul platformelor, negocierile ar putea avea loc pe teme ca:

— principiile statului de drept;

— principiile economiei sociale de piaţă şi cadrul de reglementare al acesteia;

— buna guvernanţă;

— combaterea corupţiei şi a economiei informale;

— problemele sociale, inclusiv egalitatea între bărbaţi şi femei;

— migraţia şi relaţiile interumane;

— promovarea dialogului social şi civic;

— eliminarea obstacolelor din calea schimburilor comerciale;

— protejarea drepturilor de proprietate intelectuală;

— eradicarea sărăciei;

— securitatea şi eficienţa energetică;

— respectarea normelor în materie de siguranţă alimentară;

— protecţia împotriva importurilor de produse periculoase provenite din ţări terţe;

— protecţia mediului, a sănătăţii publice, a plantelor şi a animalelor;

— cooperarea transfrontalieră etc.

Ar trebui ca organizaţiile societăţii civile reprezentate în cadrul forumului societăţii civile să fie implicate în alegerea temelor de dezbătut, precum şi în examinarea lor. Pentru a putea îndeplini acest rol, organizaţiile societăţii civile trebuie să beneficieze de finanţare adecvată.

3.6. CESE este de părere că ţările partenere nu ar trebui să poată participa la programul de cooperare din cadrul Parteneriatului estic decât dacă adoptă şi asigură respectarea deplină a valorilor comune, cum sunt drepturile omului şi libertăţile fundamentale, buna guvernanţă şi dialogul cu societatea civilă independentă şi cu partenerii sociali. CESE aminteşte că aceste precizări privesc în special Republica Belarus şi participarea acesteia la Parteneriatul estic.

3.7. În opinia CESE, este esenţial ca Parteneriatul estic să nu ducă la apariţia unor noi linii de demarcaţie în Europa de Est, ci să rămână deschis participării reprezentanţilor ţărilor terţe pe temele de interes comun. Dintre priorităţile Parteneriatului estic, sunt numeroase cele care fac obiectul unui parteneriat strategic între UE şi Rusia. Putem menţiona în special exemplul dialogului pe tema securităţii energetice, a problemelor legate de migraţie, a mediului sau pe alte teme de interes regional sau mondial, care nu poate avea rezultate concrete decât dacă participă la el şi Rusia, Turcia sau chiar reprezentanţi ai ţărilor din Asia Centrală. CESE sugerează ca reprezentanţii acestor ţări să fie implicaţi în negocierile asupra acestor teme din cadrul forumului societăţii civile sau din cadrul altor platforme.

3.8. Parteneriatul estic ar trebui să completeze iniţiativa Sinergia Mării Negre. Cele două iniţiative urmăresc obiective diferite şi nu utilizează aceleaşi instrumente, dar au în comun mai multe domenii de intervenţie fundamentale. Prin urmare, este indispensabilă coordonarea abordărilor adoptate în cadrul lor, pentru a evita suprapunerea inutilă sau redundanţa anumitor activităţi.

3.9. Pentru a îndeplini obiectivele Parteneriatului estic, este fundamentală promovarea contactelor interpersonale. Mobilitatea este un element crucial în cadrul relaţiilor bilaterale, precum şi în context multilateral. Pentru a atinge obiectivul final de instaurare a unui regim de scutire de vize în cazul acestor ţări, este util să se treacă treptat la relaxarea regimului vizelor pentru studenţi, oameni de afaceri, persoane care călătoresc cu regularitate în statele membre ale UE şi membrii familiilor acestora, precum şi la reducerea taxelor de viză. În prealabil, este necesară încheierea de acorduri corespunzătoare cu ţările partenere.

3.10. CESE propune iniţierea unui dialog cu ţările partenere, cu statele membre, cu partenerii sociali şi cu societatea civilă organizată cu privire la chestiunile legate de piaţa forţei de muncă, şi în special la evoluţia şi mobilitatea forţei de muncă, precum şi la modul în care putem lupta împreună împotriva muncii fără forme legale şi împotriva încălcării convenţiilor importante ale OIM.

4. Caracteristicile organizaţiilor societăţii civile din ţările din cadrul Parteneriatului estic

4.1. Deşi contextul istoric, politic şi socioeconomic al celor şase ţări membre ale Parteneriatului estic diferă, societatea civilă din aceste ţări prezintă numeroase similitudini, din cauza evoluţiei societale a acestor ţări în perioada Uniunii Sovietice; pe atunci, organizaţiile societăţii civile erau doar „curele de transmisie” ale partidului comunist aflat la putere.

4.2. Prăbuşirea Uniunii Sovietice le-a permis acestor ţări să acceadă la independenţă, însă a antrenat, în acelaşi timp, şi prăbuşirea economiilor lor. Reformele economice menite să facă trecerea de la un model centralizat la economia de piaţă s-au făcut încet şi fără o viziune de ansamblu. Situaţia a fost complicată şi mai mult de instabilitatea politică şi de luptele pentru putere. În cel puţin patru dintre aceste ţări (Moldova, Armenia, Azerbaidjan şi Georgia), situaţia s-a deteriorat din cauza conflictelor armate cu ţările vecine sau cu regiuni secesioniste.

4.3. În ciuda creşterii economice de la sfârşitul anilor 1990 şi de după anul 2000, aceste ţări continuă să aibă o situaţie instabilă, ceea ce agravează şi mai mult lucrurile în situaţia de criză economică actuală. Există diferenţe sociale profunde, iar o mare parte din populaţie trăieşte din economia informală sau a emigrat pentru a căuta de lucru în străinătate. Principalele obstacole în calea modernizării şi a dezvoltării rămân birocraţia, reglementările hipertrofiate şi corupţia care le însoţeşte pe primele două.

4.4. În toate ţările partenere, domeniul de acţiune al societăţii civile s-a extins treptat în ultimii ani; se observă o uşoară ameliorare chiar şi în Belarus, sub presiunea UE şi a opiniei publice internaţionale. Politica europeană de vecinătate şi instrumentele sale, precum şi Organizaţia Internaţională a Muncii (OIM) contribuie la instaurarea treptată a dialogului social şi la instituţionalizarea sa în ţările partenere. Normele comunitare sunt deocamdată departe de a fi respectate în ceea ce priveşte independenţa justiţiei, împărţirea autorităţii şi a responsabilităţii între puterea centrală şi autorităţile locale, interpretarea şi aplicarea corectă a drepturilor şi libertăţilor civice şi independenţa mass-media. Guvernele ezită să accepte pluralismul societăţii, independenţa partenerilor sociali şi a organizaţiilor societăţii civile sau dreptul acestora la dialogul social şi civic, care ar trebui să consolideze societatea în ansamblul său.

4.5. De cinci ani, CESE studiază situaţia societăţii civile din toate ţările partenere, în special în ceea ce priveşte libertatea de asociere, înregistrarea, normele şi procedurile fiscale, libertatea de exprimare şi funcţionarea consultărilor tripartite şi a elaborat, pe această temă, avize ce cuprind numeroase recomandări (10).

4.6. Participanţii la conferinţa privind dialogul social şi civic în cadrul Sinergiei Mării Negre şi al Parteneriatului estic, organizată în comun de CESE şi OIM la 2 şi 3 martie 2009, au confirmat faptul că, în toate ţările partenere, există oficial un dialog tripartit, dar că acesta este departe de a avea substanţa care să-i permită să-şi ducă la bun sfârşit misiunea. În plus, nu se reuşeşte instaurarea unui dialog social la nivel regional sau a unui dialog sectorial. Toţi participanţii au indicat că este necesară implicarea efectivă a societăţii civile în cele două iniţiative regionale.

4.7. Situaţia diferitelor grupuri ale societăţii civile

4.7.1. Organizaţiile angajatorilor

În toate ţările partenere există actori tradiţionali care îi reprezintă pe angajatori şi le furnizează serviciile necesare, cum ar fi camerele de comerţ sau asociaţiile întreprinzătorilor. Reformele în curs şi necesitatea stabilirii, în ceea ce îi priveşte pe angajatori, a unor parteneriate în cadrul dialogului social au dus la crearea unor organizaţii a angajatorilor care aduc laolaltă marile întreprinderi şi asociaţiile profesionale. Aceste organizaţii se confruntă încă cu numeroase dificultăţi, multe dintre ele nu sunt suficient de reprezentative, sunt adesea fragmentate şi îşi fac concurenţă una alteia. În anumite ţări, în special acolo unde sectorul public continuă să domine economia, ca în Belarus, Moldova sau Azerbaidjan, acestea sunt strâns legate de putere, ceea ce le limitează capacitatea de a critica politica guvernamentală sau de a i se opune. Acest lucru le restrânge considerabil interesul şi dispoziţia de a participa la dialogul social.

4.7.2. Organizaţiile sindicale

4.7.2.1. În majoritatea ţărilor partenere, sindicatele tradiţionale de tip sovietic au trecut printr-un proces de reformă şi au adoptat, cu mai mult sau mai puţin succes, principiile democraţiei, independenţei şi libertăţii pe care le apără mişcările sindicale internaţionale şi europene. În Belarus şi Ucraina, au luat naştere noi organizaţii sindicale. Cu toate acestea, principiul independenţei organizaţiilor lucrătorilor este departe de a fi general respectat, după cum o demonstrează, în anumite ţări, diversele ingerinţe guvernamentale, care fac obiectul plângerilor privind încălcarea libertăţii sindicale depuse pe lângă OIM.

4.7.2.2. Deşi toate ţările partenere au ratificat principalele convenţii ale OIM, convenţia privind dreptul de negociere colectivă şi libertatea de asociere face obiectul a numeroase încălcări, care iau forma dificultăţii înregistrării sau a restricţiilor în ceea ce priveşte dreptul la grevă. În întreprinderi, drepturile fundamentale sunt încălcate, iar anumiţi lideri sindicali sunt concediaţi.

4.7.2.3. În ansamblu, s-au realizat totuşi progrese, care le permit sindicatelor să joace un rol pozitiv în consolidarea procesului democratic din ţările partenere.

4.7.3. Organizaţiile neguvernamentale

4.7.3.1. Numărul organizaţiilor societăţii civile a crescut considerabil în toate ţările partenere. Activităţile acestor organizaţii privesc în principal integrarea europeană, chestiuni sociale precum migraţia, educaţia, sănătatea, economia socială, lupta împotriva sărăciei, protecţia mediului, drepturile omului şi ale cetăţeanului, lupta împotriva corupţiei, apărarea drepturilor consumatorilor sau reprezentarea intereselor agricultorilor şi artizanilor. Aceste organizaţii fac parte din reţele europene sau internaţionale şi au contribuit activ la apărarea valorilor democratice în timpul revoluţiilor din Ucraina şi Georgia.

4.7.3.2. În toate ţările partenere, organizaţiile neguvernamentale se confruntă cu numeroase probleme generate de neîncrederea guvernelor faţă de societatea civilă. Aşa se întâmplă în special atunci când guvernele nu pot controla ONG-urile şi, drept urmare, încearcă să le limiteze prin legislaţie marja de manevră. Organizaţiile neguvernamentale independente cunosc în special dificultăţi legate de finanţare, ceea ce le obligă să solicite ajutor în străinătate. Acest lucru le expune însă criticilor interne şi acuzaţiilor de favorizare a intereselor străine în faţa celor naţionale. În multe ţări partenere există organizaţii neguvernamentale apropiate de guverne şi impuse astfel în cadrul diferitelor forumuri ale dialogului civic.

4.7.3.3. Cu toate acestea, situaţia şi conştiinţa necesităţii desfăşurării unui dialog civic se îmbunătăţesc treptat, în special graţie schimburilor de informaţii şi de experienţă şi creării de reţele ale societăţii civile. În Ucraina s-au realizat progrese considerabile în ceea ce priveşte dialogul dintre guvern şi organizaţiile neguvernamentale, care susţin activ integrarea europeană.

5. Rolul CESE în cadrul Parteneriatului estic

5.1. CESE doreşte să continue să-şi joace rolul de a consolida situaţia, capacităţile şi dezvoltarea reţelelor regionale şi naţionale ale societăţii civile din ţările partenere, pentru a le permite să participe cât mai eficient la programele şi la instrumentele bilaterale şi multilaterale, contribuind astfel la îndeplinirea obiectivelor Parteneriatului estic.

5.2. În ultimii ani, CESE a dobândit o experienţă valoroasă în ceea ce priveşte crearea de reţele ale societăţii civile la scară regională şi naţională, de exemplu la nivelul Euromed, în ţările ACP, în America Centrală, în cadrul Mercosur, în China, în India şi în Brazilia. În plus, Comitetul este partener european în comitetele consultative mixte create prin acordurile de asociere cu Turcia, Croaţia şi, pe viitor, cu FYROM. Activităţile CESE au contribuit la consolidarea societăţii civile în ansamblul regiunilor şi ţărilor în discuţie.

5.3. CESE şi-a asumat, de asemenea, un rol asemănător în relaţiile cu ţările din Europa de Est şi din Caucazul de Sud. În 2004, a creat Grupul de contact „Vecinii UE din est”, a făcut o analiză de bază a statutului şi domeniului de acţiune al organizaţiilor societăţii civile din ţările partenere şi a stabilit contacte directe cu ele. Comitetul a organizat de asemenea mai multe evenimente, printre care conferinţa privind dialogul social şi civic în cadrul Sinergiei Mării Negre şi al Parteneriatului estic, menţionată anterior.

5.4. Comitetul îndeamnă Comisia Europeană şi Consiliul să îi încredinţeze un rol central pentru garantarea participării active a societăţii civile în cadrul structurii instituţionale a Parteneriatului estic. În vederea creării forumului societăţii civile din cadrul acestuia, se poate profita de experienţa şi de cunoştinţele de care dispune CESE în acest domeniu, precum şi de contactele pe care le are în cadrul societăţii civile, printre partenerii sociali şi în reţelele naţionale şi regionale din ţările partenere, precum şi din UE. Forumul societăţii civile din cadrul Parteneriatului estic ar trebui creat imediat după prezentarea oficială a iniţiativei, în cursul celui de-al doilea semestru din 2009.

5.5. Este necesar să i se confere forumului societăţii civile din cadrul Parteneriatului estic un caracter funcţional şi flexibil; el ar trebui să regrupeze organizaţii reprezentative, democratice şi independente ale societăţii civile din UE şi din ţările partenere, reprezentanţi ai angajatorilor, ai salariaţilor, precum şi alte organizaţii ale societăţii civile, care ar aduce o valoarea adăugată concretă acestei iniţiative. Forumul societăţii civile ar putea să se reunească cel puţin o dată pe an, alternativ în UE şi într-una dintre ţările partenere, ar putea să creeze grupuri de lucru şi echipe care să abordeze chestiuni problematice concrete (a se vedea punctul 3.5.5) la al patrulea nivel operaţional al Parteneriatului estic prin crearea unor grupuri specifice, şi ar putea să emită propuneri şi recomandări adresate reprezentanţilor UE şi ai guvernelor ţărilor partenere. Aspectele organizaţionale şi administrative ar putea fi asigurate de secretariat în cadrul CESE, cu o contribuţie financiară din capitolul bugetar corespunzător din IEVP.

5.6. CESE va continua să susţină crearea de structuri care să reunească organizaţiile societăţii civile din ţările partenere, printre care şi partenerii sociali, pentru ca acestea să se poată integra în mod activ în procesul consultativ pentru elaborarea priorităţilor comune ale planurilor de acţiune şi ale Instrumentului european de vecinătate şi parteneriat (IEVP), pentru definirea acţiunilor indispensabile la nivel naţional, pentru monitorizarea şi colectarea informaţiilor şi pentru evaluarea ulterioară a progreselor realizate. Forumul societăţii civile ar putea fi platforma adecvată pentru schimbul de bune practici în ceea ce priveşte rolul societăţii civile în cadrul proceselor decizionale naţionale şi pentru dezvoltarea dialogului social.

5.7. Comitetele consultative mixte care reunesc societatea civilă din UE şi din ţările interesate ar putea fi, de asemenea, implicate în acest proces, după ce vor fi create pe baza acordurilor de asociere.

5.8. Pentru ca organizaţiile societăţii civile să poată duce la bun sfârşit sarcinile dificile menţionate, este necesar să li se acorde sprijinul şi asistenţa necesare. Astfel, CESE face apel la Comisie să includă în programul global de consolidare instituţională, pe lângă administraţiile publice, şi organizaţiile societăţii civile, care ar putea astfel profita de experienţa omoloagelor lor din statele membre ale UE în cadrul programelor de parteneriat.

5.9. Comisia Europeană a invitat CESE să participe la platformele tematice „democraţie, bună guvernanţă şi stabilitate” şi „contacte între persoane”. CESE este convins că dispune de capacitatea şi experienţa necesare pentru a fi invitat să participe şi la celelalte două platforme, „integrare economică” şi „securitate energetică”. În afară de aceasta, CESE pledează şi pentru implicarea în aceste platforme şi a societăţii civile din ţările partenere, precum şi a forumului societăţii civile.

Bruxelles, 13 mai 2009 Preşedintele Comitetului Economic şi Social European Mario SEPI

(1) Comunicarea Comisiei către Consiliu şi Parlamentul European „Parteneriatul estic” - COM(2008) 823 final, 3.12.2008.

(2) Partenerii din est (sau „partenerii”) despre care este vorba în prezentul aviz sunt ţările din Europa de Est şi din Caucazul de Sud implicate în Politica europeană de vecinătate, şi anume Armenia, Azerbaidjan, Republica Belarus, Georgia, Republica Moldova şi Ucraina.

(3) Concluziile Preşedinţiei Consiliului European de la Bruxelles (19 şi 20 martie 2009) 7880/09.

(4) Au fost deja lansate negocierile pe tema unui acord de asociere cu Ucraina, care ar putea deveni un model pentru celelalte ţări partenere.

(5) Aceasta priveşte în special Republica Belarus, unde progresele în acest sens sunt insuficiente.

(6) Acestea ar privi, de exemplu, un program integrat de gestionare a frontierelor, un instrument pentru întreprinderile mici şi mijlocii, sprijinirea pieţelor regionale ale energiei electrice, precum şi a eficienţei energetice şi a energiei regenerabile, dezvoltarea coridorului energetic sud sau cooperarea în materie de prevenire a catastrofelor naturale.

(7) Norvegia, Lichtenstein şi Islanda.

(8) COM(2008) 823 final, p. 10.

(9) A se vedea concluziile proiectului Centrului de cercetări al Asociaţiei slovace pentru politica externă, cu sprijinul Fundaţiei Friedrich-Ebert-Stiftung, publicate în The reform of the European Neighbourhood Politic Tools, Institutions and a Regional Dimension (Reforma instrumentelor politicii europene de vecinătate, instituţiile şi dimensiunea regională), autori: Duleba, Najšlová, Benč şi Bilčík, 2009.

(10) Avizele Comitetului Economic şi Social European privind „O Europă mai extinsă – vecinătatea: un nou cadru pentru relaţiile cu vecinii noştri de la est şi de la sud”, JO C 80, 30.3.2004, „Societatea civilă din Belarus”, JO C 318, 23.12.2006; „Relaţiile UE - Republica Moldova: care este rolul societăţii civile organizate?”, JO C 120, 16.5.2008; „Relaţiile UE-Ucraina: un nou rol dinamic pentru societatea civilă”, JO C 77, 31.3.2009, p. 157; „Crearea de reţele ale organizaţiilor societăţii civile în regiunea Mării Negre”, JO C 27, 3.2.2009; şi REX/241 „Implicarea societăţii civile în punerea în aplicare a planurilor de acţiune ale politicii europene de vecinătate (PEV) în ţările din Caucazul de Sud (Armenia, Azerbaidjan şi Georgia)”, raportor: dl ADAMCZYK, mai 2009, care nu a fost încă publicat în Jurnalul Oficial.