RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 159/10

AVIZUL BĂNCII CENTRALE EUROPENE

din 4 mai 2011

cu privire la o propunere de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivelor 2003/71/CE și 2009/138/CE în ceea ce privește competențele Autorității europene pentru asigurări și pensii ocupaționale și ale Autorității europene pentru valori mobiliare și piețe

(CON/2011/42)

2011/C 159/05

Introducere și temei juridic

La 2 martie 2011, Banca Centrală Europeană (BCE) a primit din partea Consiliului o solicitare de emitere a unui aviz cu privire la o propunere de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivelor 2003/71/CE și 2009/138/CE în ceea ce privește competențele Autorității europene pentru asigurări și pensii ocupaționale și ale Autorității europene pentru valori mobiliare și piețe (1) (denumită în continuare „directiva propusă”).

Competența BCE de a adopta un aviz se întemeiază pe articolul 127 alineatul (4) și pe articolul 282 alineatul (5) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, deoarece directiva propusă conține prevederi care au incidență asupra contribuției Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC) la buna desfășurare a politicilor privind supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și stabilitatea sistemului financiar, astfel cum este prevăzut la articolul 127 alineatul (5) din Tratat. În conformitate cu articolul 17.5 prima teză din Regulamentul de procedură al Băncii Centrale Europene, Consiliul guvernatorilor adoptă prezentul aviz.

Observații cu caracter general

1. În vederea funcționării eficiente a noului Sistem european de supraveghere financiară este necesar să se modifice legislația Uniunii cu privire la funcționarea celor trei Autorități europene de supraveghere (AES) (2) și a Comitetului european pentru risc sistemic (CERS) (3). În această privință, directiva propusă de modificare a legislației din sectorul asigurărilor și al valorilor mobiliare – în esență, Directiva 2009/138/CE (4) și, într-o măsură mai limitată, Directiva 2003/71/CE (5) – completează cadrul juridic deja adoptat prin Directiva 2010/78/UE (6). Prin urmare, este necesar ca prezentul aviz să fie coroborat cu Avizul CON/2010/23 al BCE (7).

2. Prezentul aviz evaluează directiva propusă din perspectiva stabilității financiare. Observațiile și propunerile de redactare cuprinse în prezentul aviz se concentrează asupra aspectelor relevante pentru reforma sistemului de supraveghere, implicarea BCE, a SEBC și a CERS, precum și asupra aspectelor relevante pentru cooperarea și acordurile privind schimbul de informații cu AES și autoritățile naționale competente. Prezentul aviz se concentrează în mod special și asupra necesității de a asigura aplicarea unor abordări consecvente în cadrul sectoarelor de servicii financiare, care să asigure condiții de concurență echitabile și să constituie un instrument pentru realizarea convergenței practicilor de supraveghere.

Observații specifice

Cadrul de reglementare european unic în sectorul financiar

3. Elaborarea unui cadru de reglementare unic la nivel european pentru toate instituțiile financiare din cadrul pieței unice (8), demers pe care BCE îl susține în totalitate (9), impune: (i) identificarea corespunzătoare a domeniilor relevante pentru actele delegate și pentru actele de punere în aplicare; (ii) implicarea corespunzătoare a AES în elaborarea acestor acte, având în vedere caracterul lor tehnic și necesitatea de a se recurge la gradul înalt de specializare al autorităților de supraveghere; și (iii) abordarea intersectorială consecventă și coordonată în ceea ce privește adoptarea acestor măsuri de punere în aplicare.

Rolul consultativ al BCE cu privire la proiectele de acte delegate și la proiectele de acte de punere în aplicare

4. Având în vedere importanța rolului pe care îl vor avea actele delegate și actele de punere în aplicare adoptate în temeiul articolelor 290 și 291 din Tratat (10) ca parte semnificativă a cadrului de reglementare unic, BCE face următoarele observații cu privire la exercitarea propriului său rol consultativ în temeiul articolului 127 alineatul (4) și al articolului 282 alineatul (5) din Tratat. În primul rând, atât proiectele de acte delegate, cât și proiectele de acte de punere în aplicare elaborate de Comisie reprezintă „act al Uniunii propus” în sensul articolului 127 alineatul (4) prima liniuță din Tratat și, respectiv, „proiect de act al Uniunii” în sensul articolului 282 alineatul (5) din Tratat. Atât actele delegate, cât și actele de punere în aplicare constituie acte juridice ale Uniunii. În mod semnificativ, majoritatea versiunilor lingvistice ale articolului 282 alineatul (5) din Tratat se referă la „proiecte” de acte ale Uniunii cu privire la care BCE trebuie să fie consultată (11). Prin urmare, obligația de a consulta BCE nu poate fi restrânsă doar la aceste proiecte de acte întemeiate pe o propunere a Comisiei. În al doilea rând, în Hotărârea OLAF (12), Curtea de Justiție a stabilit că obligația de a consulta BCE are drept scop „în esență să asigure adoptarea actului de către organul legislativ doar după consultarea acestei instituții, care, în temeiul funcțiilor specifice pe care le îndeplinește în cadrul Uniunii în domeniul vizat și în virtutea nivelului ridicat de specializare de care se bucură, este calificată în mod specific pentru a contribui în mod constructiv la procesul legislativ avut în vedere”. În acest context, pentru a beneficia de toate avantajele rolului consultativ exercitat de către BCE, aceasta ar trebui consultată în timp util cu privire la orice proiect de acte al Uniunii, inclusiv cu privire la proiectele de acte delegate și proiectele de acte de punere în aplicare care intră în sfera sa de competență. În exercitarea rolului său consultativ, BCE va acorda o importanță deosebită termenelor-limită stabilite pentru adoptarea acestor acte.

Acorduri privind schimbul de informații

5. În contextul modificărilor generale, comune pentru cea mai mare parte a legislației sectoriale și necesare pentru funcționarea noilor autorități, BCE subliniază importanța asigurării includerii unor canale adecvate pentru schimbul de informații în cadrul legislației aplicabile sectorului financiar. Prin urmare, BCE sugerează modificarea Directivei 2009/138/CE în concordanță cu dispozițiile relevante ale Directivei 2006/48/CE (13), conform cărora autoritățile competente și AEAPO nu pot fi împiedicate să transmită informații băncilor centrale din cadrul SEBC, inclusiv BCE, dacă este cazul, precum și celorlalte autorități naționale responsabile cu supravegherea sistemelor de plată și CERS, dacă aceste informații sunt relevante pentru îndeplinirea atribuțiilor lor (14). De asemenea, este necesar să se încheie acorduri corespunzătoare cu privire la schimbul de informații pentru situații de urgență.

Convergența între sectoarele de servicii financiare

6. Deși recunoaște că directiva propusă are obiective limitate, BCE apreciază că legislația Uniunii trebuie să fie consecventă, după caz, în ansamblul sectoarelor de servicii financiare, mai exact, aceasta ar trebui să evite arbitrajul de reglementare. De exemplu, BCE sugerează promovarea convergenței intersectoriale în ceea ce privește: 6.1. Tratamentul aplicat holdingurilor financiare în scopul calculării fondurilor proprii: în cazul calculării fondurilor proprii, pentru a evita orice formă de arbitraj de reglementare între persoanele juridice și/sau între entitățile din cadrul unui conglomerat financiar (15), BCE consideră că poate fi mărit gradul de coerență al tratamentului aplicat „participațiilor” din cadrul aceluiași sector, precum și în ansamblul sectoarelor de servicii financiare. BCE recomandă în special armonizarea într-o măsură mai mare a definiției participației în întreprinderile de asigurări și în instituțiile de credit din cadrul Directivei 2006/48/CE (16) și al Directivei 2009/138/CE (17) și a metodelor care trebuie utilizate la nivel de grup pentru abordarea utilizării suprapuse care rezultă din participațiile intersectoriale (18). Subcomitetul privind conglomeratele financiare înființat prin Regulamentele AES (19) ar putea avea un rol important în promovarea convergenței intersectoriale. 6.2. Asigurarea stabilității financiare: se poate realiza o evaluare suplimentară a tuturor efectelor favorabile ciclicității care rezultă din transpunerea cadrului de reglementare Solvabilitate II și, acolo unde este cazul, a contribuției mecanismelor anticiclice la asigurarea stabilității financiare, inclusiv în ceea ce privește prima de lipsă de lichiditate menționată în directiva propusă. 6.3. Politici și scheme de remunerare: în conformitate cu obiectivele recomandării Comisiei (20), BCE apreciază în general continuarea activității privind politicile și schemele de remunerare în contextul măsurilor de transpunere a Directivei Solvabilitate II (21); principiile la nivel înalt acceptate pe plan internațional cu privire la politicile de remunerare, care au fost dezvoltate pentru sectorul bancar, precum și standardele corespunzătoare de punere în aplicare (22), ar trebui să se aplice și în sectorul asigurărilor (23), luând în considerare, acolo unde este cazul, trăsăturile sale specifice. 6.4. Evaluările creditelor: potrivit directivei propuse, se vor încredința AEAPO sarcini specifice privind (i) evaluarea eligibilității instituțiilor externe de evaluare a creditului (IEEC) și (ii) clasificarea evaluărilor acestora în funcție de o scară obiectivă a nivelurilor de calitate a creditului (24), în legătură cu care Comisia va trebui să adopte criterii detaliate sub forma actelor delegate (25). Deși, în principiu, BCE sprijină aceste noi sarcini încredințate AEAPO și recunoaște că fiecare sector de servicii financiare prezintă trăsături specifice, aceasta observă și că eligibilitatea IEEC este deja reglementată în cadrul Directivei 2006/48/CE (26) și al Regulamentului (CE) nr. 1060/2009 (27). În acest context și având în vedere caracterul intersectorial al acestor aspecte, BCE sugerează ca înainte de adoptarea oricărui act legislativ să se realizeze o evaluare care să implice cele trei AES pentru a asigura o abordare consecventă și sinergică a legislației sectoriale relevante a Uniunii Europene, incluzând și posibilele măsuri de punere în aplicare ale acestei legislații. 6.5. Stabilirea unei situații de „scădere excepțională a piețelor financiare”: în cazul nerespectării cerinței de capital de solvabilitate, autoritatea de supraveghere solicită întreprinderii de asigurare sau de reasigurare să adopte măsurile necesare într-un interval de maximum nouă luni (28). În cazul unei scăderi excepționale a piețelor financiare, autoritatea de supraveghere poate prelungi acest termen cu o perioadă adecvată „ținând seama de toți factorii relevanți” (29). Potrivit directivei propuse, AEAPO identifică și declară existența unei situații de scădere excepțională a piețelor financiare, în legătură cu care Comisia adoptă acte delegate care prevăd procedurile ce trebuie urmate de AEAPO atunci când stabilește existența unor astfel de situații și „factorii” care trebuie luați în considerare, inclusiv „perioada adecvată” maximă (30). BCE sprijină rolul propus a fi atribuit AEAPO de a asigura coerența abordărilor între statele membre. De asemenea, pentru aceleași considerente, s-ar putea dovedi oportună consultarea CERS, precum și introducerea unor criterii calitative și cantitative și a unor metode și cerințe pentru constatarea unor astfel de situații. În cazul în care situația financiară a întreprinderii în cauză continuă să se deterioreze, se impun clarificări suplimentare cu privire la corelația dintre declararea de către AEAPO a unor situații de scădere excepțională a piețelor financiare, declararea de către Consiliu a unor situații de urgență în sensul Regulamentelor AES (31) și măsurile adoptate de autoritățile de supraveghere în circumstanțe excepționale (32).

Dispoziții tranzitorii

7. Deși BCE înțelege necesitatea unor cerințe tranzitorii (33), în anumite cazuri ar putea fi adecvată reducerea substanțială a perioadei maxime de 10 ani prevăzute pentru adoptarea anumitor dispoziții tranzitorii, care ar oferi stimulentele potrivite pentru aplicarea în timp util a reformei prevăzute de Directiva Solvabilitate II (34). Ca exemplu și având în vedere importanța abordării consecvente în vederea asigurării calității raportării, aplicarea metodelor și ipotezelor utilizate în evaluarea activelor și a pasivelor ar trebui să aibă loc într-o perioadă rezonabilă.

În cazul în care BCE recomandă modificarea directivei propuse, în anexă se regăsesc propuneri de redactare specifice însoțite de o explicație în acest sens.

Adoptat la Frankfurt pe Main, 4 mai 2011. Președintele BCE Jean-Claude TRICHET

(1) COM(2011) 8 final.

(2) Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea bancară europeană), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/78/CE a Comisiei (JO L 331, 15.12.2010, p. 12); Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană de asigurări și pensii ocupaționale), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/79/CE a Comisiei (JO L 331, 15.12.2010, p. 48); și Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/77/CE a Comisiei (JO L 331, 15.12.2010, p. 84) (denumite în continuare în mod colectiv „Regulamentele AES”).

(3) A se vedea Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 privind supravegherea macroprudențială la nivelul Uniunii Europene a sistemului financiar și de înființare a unui Comitet european pentru risc sistemic (JO L 331, 15.12.2010, p. 1) și Regulamentul (UE) nr. 1096/2010 al Consiliului din 17 noiembrie 2010 privind acordarea unor competențe specifice Băncii Centrale Europene referitoare la funcționarea Comitetului european pentru risc sistemic (JO L 331, 15.12.2010, p. 162).

(4) Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2009 privind accesul la activitate și desfășurarea activității de asigurare și de reasigurare (Solvabilitate II) (reformare) (JO L 335, 17.12.2009, p. 1).

(5) Directiva 2003/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind prospectul care trebuie publicat în cazul unei oferte publice de valori mobiliare sau pentru admiterea valorilor mobiliare la tranzacționare și de modificare a Directivei 2001/34/CE (JO L 345, 31.12.2003, p. 64).

(6) Directiva 2010/78/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 noiembrie 2010 de modificare a Directivelor 98/26/CE, 2002/87/CE, 2003/6/CE, 2003/41/CE, 2003/71/CE, 2004/39/CE, 2004/109/CE, 2005/60/CE, 2006/48/CE, 2006/49/CE și 2009/65/CE cu privire la competențele Autorității europene de supraveghere (Autoritatea bancară europeană), ale Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană pentru asigurări și pensii ocupaționale) și ale Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe) (JO L 331, 15.12.2010, p. 120).

(7) Avizul CON/2010/23 din 18 martie 2010 cu privire la o propunere de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivelor 1998/26/CE, 2002/87/CE, 2003/6/CE, 2003/41/CE, 2003/71/CE, 2004/39/CE, 2004/109/CE, 2005/60/CE, 2006/48/CE, 2006/49/CE și 2009/65/CE cu privire la competențele Autorității bancare europene, ale Autorității europene pentru asigurări și pensii ocupaționale și ale Autorității europene pentru valori mobiliare și piețe (JO C 87, 1.4.2010, p. 1).

(8) A se vedea, de exemplu, considerentul 22 al Regulamentului (UE) nr. 1093/2010 și considerentul 14 al Directivei 2010/78/UE.

(9) A se vedea, de exemplu, punctul 2 din Avizul CON/2009/17 din 5 martie 2009 la solicitarea Consiliului Uniunii Europene cu privire la o propunere de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE în ceea ce privește băncile afiliate instituțiilor centrale, anumite elemente ale fondurilor proprii, expunerile mari, dispozițiile de supraveghere și gestionarea crizelor (JO C 93, 22.4.2009, p. 3), punctul 2 din Avizul CON/2010/5 din 8 ianuarie 2010 cu privire la trei propuneri de regulamente ale Parlamentului European și ale Consiliului de înființare a Autorității bancare europene, a Autorității europene pentru asigurări și pensii ocupaționale și a Autorității europene pentru valori mobiliare și piețe (JO C 13, 20.1.2010, p. 1) și punctul 1.3.1 din Avizul CON/2010/23.

(10) Articolele 290 și 291 din Tratat se găsesc în partea a șasea, capitolul 2, secțiunea 1 intitulată „Actele juridice ale Uniunii”.

(11) Articolul 282 alineatul (5) se referă la proiecte de acte ale Uniunii în următoarele versiuni lingvistice: bulgară („проект на акт на Съюза”); spaniolă („proyecto de acto de la Unión”); daneză („udkast”); germană („Entwurf für Rechtsakte der Union”); estonă („ettepanekute”); greacă („σχέδιο πράξης της Ένωσης’”); franceză („projet d'acte de l'Union”); italiană („progetto di atto dell'Unione”); letonă („projektiem”); lituaniană („Sąjungos aktų projektų”); olandeză („ontwerp van een handeling van de Unie”); portugheză („projectos de acto da União”); română („proiect de act al Uniunii”); slovacă („navrhovaných aktoch Únie”); slovenă („osnutki aktov Unije”); finlandeză („esityksistä”); suedeză („utkast”). Versiunea irlandeză este „gniomh Aontais arna bheartu”, care corespunde noțiunii de acte „planificate” ale Uniunii.

(12) Hotărârea din 10 iulie 2003, Comisia Comunităților Europene/Banca Centrală Europeană (C-11/00, Rep., p. I-7147, în special punctele 110 și 111).

(13) A se vedea articolul 49 și articolul 130 alineatul (1) din Directiva 2006/48/CE.

(14) A se vedea de exemplu punctele 13-15 din Avizul CON/2009/17 și punctul 2.2 din Avizul CON/2010/23.

(15) Directiva 2002/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind supravegherea suplimentară a instituțiilor de credit, a întreprinderilor de asigurare și a întreprinderilor de investiții care aparțin unui conglomerat financiar și de modificare a Directivelor 73/239/CEE, 79/267/CEE, 92/49/CEE, 92/96/CEE, 93/6/CEE și 93/22/CEE ale Consiliului și a Directivelor 98/78/CE și 2000/12/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 35, 11.2.2003, p. 1).

(16) Directiva 2006/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 privind inițierea și exercitarea activității instituțiilor de credit (reformare) (JO L 177, 30.6.2006, p. 1). În special articolul 4 alineatul (10) și articolul 57.

(17) A se vedea articolul 92 alineatul (1) litera (b), astfel cum este modificat prin directiva propusă, coroborat cu articolul 212 alineatul (2) al treilea paragraf.

(18) Și anume, de exemplu, diferențele existente între definiția „legăturii durabile” și cea a „influenței semnificative” în contextul noțiunii „participație” sau al pragurilor de deducere – care variază într-un procentaj cuprins între 20 % în legislația privind asigurările și 10 % în legislația privind sectorul bancar.

(19) A se vedea articolul 57 alineatul (1) din Regulamentele AES.

(20) A se vedea în special considerentul 8 și punctele 1.1 și 2.1 din Recomandarea Comisiei din 30 aprilie 2009 privind politicile de remunerare în sectorul serviciilor financiare (JO L 120, 15.5.2009, p. 22).

(21) A se vedea documentul de lucru al Comisiei (DG Piața Internă și Servicii), Consultation paper on the UCITS depositary function and on the UCITS managers’ remuneration (Document de consultare privind funcția de depozitar a OPCVM și remunerarea personalului de conducere al OPCVM), 14 decembrie 2010, p. 26 (disponibil la adresa: http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/docs/2010/ucits/consultation_paper_en.pdf).

(22) A se vedea în special articolul 22 și anexa V la Directiva 2006/48/CE și Orientările CEBS privind politicile și practicile de remunerare, 10 decembrie 2010, disponibile la adresa: http://eba.europa.eu/cebs/media/Publications/Standards%20and%20Guidelines/2010/Remuneration/Guidelines.pdf

(23) A se vedea Recomandarea CEIAPO pentru măsurile de transpunere de nivel 2 ale Directivei Solvabilitate II: Remuneration Issues, CEIOPS-DOC-51/09, https://eiopa.europa.eu/fileadmin/tx_dam/files/consultations/consultationpapers/CP59/CEIOPS-DOC-51-09%20L2-Advice-Remuneration-Issues.pdf

(24) A se vedea articolul 2 alineatul (20) din directiva propusă – articolul 109a alineatul (1) litera (a) (nou) din Directiva 2009/138/CE.

(25) A se vedea considerentul 18 și articolul 2 alineatul (21) din directiva propusă – articolul 111 alineatul (1) litera (n) (nou) din Directiva 2009/138/CE.

(26) A se vedea articolele 81-83 din Directiva 2006/48/CE, precum și anexa VI, partea a doua, la aceeași directivă.

(27) Regulamentul (CE) nr. 1060/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 privind agențiile de rating de credit (JO L 302, 17.11.2009, p. 1).

(28) Articolul 138 din Directiva 2009/138/CE.

(29) Articolul 138 alineatul (4) din Directiva 2009/138/CE.

(30) Articolul 2 alineatele (30) și (31) din directiva propusă.

(31) Articolul 18 din Regulamentele AES.

(32) Articolul 138 alineatul (5) din Directiva 2009/138/CE.

(33) Potrivit directivei propuse, perioadele maxime prevăzute pentru dispozițiile tranzitorii sunt stabilite în cadrul Directivei 2009/138/CE. Cu toate acestea, perioadele reale stabilite în actele delegate pot fi mai scurte (a se vedea de asemenea considerentul 30 din directiva propusă).

(34) Articolul 75 din Directiva 2009/138/CE – a se vedea articolul 308a alineatul (5) și articolul 308b litera (e) din directiva propusă.