Avizul Comitetului Economic și Social European privind propunerea de directivă a Consiliului de stabilire a unor norme pentru prevenirea utilizării abuzive în scopuri fiscale a entităților fictive și de modificare a Directivei 2011/16/UE

[COM(2021) 565 final – 2021/0434 (CNS)]

(2022/C 290/08)

Raportor: domnul Benjamin RIZZO Coraportor: domnul Javier DOZ ORRIT

Sesizare Consiliul Uniunii Europene, 10.2.2022 Temei juridic Articolul 115 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene Secțiunea competentă Secțiunea pentru uniunea economică și monetară și coeziune economică și socială Data adoptării în secțiune 3.3.2022 Data adoptării în sesiunea plenară 23.3.2022 Sesiunea plenară nr. 568 Rezultatul votului (voturi pentru/ voturi împotrivă/abțineri) 206/1/6

1. Concluzii și recomandări

1.1. CESE sprijină pe deplin propunerea Comisiei privind utilizarea în scopuri fiscale abuzive a societăților fictive și obiectivele acesteia. Asigurarea unei impozitări eficace și echitabile în întreaga piață unică este esențială pentru a favoriza o redresare reală după pandemia de COVID-19.

1.2. CESE apreciază consultarea publică amplă lansată de Comisie, care va fi deschisă tuturor părților interesate, precum și consultarea mai specifică a experților naționali, care au fost implicați pe baza expertizei lor specifice. Aceste consultări au oferit părților interesate posibilitatea de a aduce o contribuție semnificativă și ar trebui să fie incluse în continuare în discuțiile viitoare.

1.3. CESE sprijină alegerea unei directive menite să asigure un cadru juridic comun între statele membre. Natura obiectului care urmează să fie reglementat și obiectivele urmărite înseamnă că acestea nu pot fi, într-adevăr, gestionate prin inițiative individuale ale statelor membre în sistemele lor juridice respective.

1.4. CESE consideră că propunerea respectă principiul proporționalității, deoarece nu depășește asigurarea nivelului necesar de protecție a pieței unice, cu un impact aparent rezonabil asupra întreprinderilor.

1.5. CESE este de părere că, pentru a gestiona în mod corect verificările necesare și pentru a partaja informațiile rezultate legate de propunere, Comisia și autoritățile fiscale naționale ar trebui să aibă capacitatea adecvată de a face acest lucru în ceea ce privește competențele și resursele.

1.6. CESE speră ca, după efectuarea și finalizarea investigațiilor privind societățile fictive, rezultatul să fie făcut public în mod transparent, aducând la cunoștința cetățenilor rezultatele punerii în aplicare a directivei.

1.7. CESE consideră că ar trebui efectuate controale adecvate nu numai în ceea ce privește veniturile întreprinderilor, ci și în ceea ce privește activele, având în vedere că impozitele pot fi percepute chiar dacă aceste active nu generează niciun venit, cum se întâmplă, de exemplu, în cazul impozitelor pe avere.

1.8. CESE subliniază necesitatea de a stabili norme comune și clare cu privire la conținutul specific al declarațiilor solicitate întreprinderilor. Ar trebui evitată supraraportarea, care depășește obiectivele directivei, precum și costurile de conformare care derivă de aici.

1.9. CESE recomandă ca, într-un alt act normativ, să se prevadă norme specifice pentru a preveni activitatea „facilitatorilor profesioniști”, urmând astfel abordarea OCDE cu privire la acest subiect. CESE consideră că cooperarea organismelor profesionale de supraveghere în combaterea relelor practici și a eventualelor activități infracționale desfășurate de „facilitatorii profesioniști” ar fi foarte utilă.

1.10. CESE reiterează necesitatea de a avea o listă completă și cuprinzătoare la nivelul UE a jurisdicțiilor fiscale necooperante situate în afara UE, printre altele, astfel încât întreprinderile din UE să poată constata dacă fondurile și activele pe care le gestionează pot fi conectate la entități fictive situate în afara UE.

1.11. CESE sugerează Comisiei să elaboreze orientări adecvate privind testul de substanță prevăzut de directivă, acordând o atenție deosebită semnificației termenilor specifici, cum ar fi „reședință”, „director rezident” și „sediu”.

1.12. CESE observă că societățile fictive pot fi, de asemenea, înființate și utilizate pentru a facilita munca nedeclarată, precum și pentru a evita contribuțiile la asigurările sociale. Prin urmare, CESE sugerează Comisiei să ia în considerare posibilitatea de a aborda astfel de aspecte în legislația europeană, pe lângă propunerea de față, care este doar o directivă fiscală.

2. Contextul Comisiei Europene

2.1. Comunicarea Comisiei Europene intitulată „Impozitarea întreprinderilor pentru secolul XXI”, adoptată la 18 mai 2021, stabilește obiective pe termen lung și scurt vizând sprijinirea redresării în urma pandemiei de COVID-19 și asigurarea unor venituri publice adecvate în viitor.

2.2. Propunerea de directivă a Comisiei privind entitățile fictive este una dintre inițiativele specifice pe termen scurt anunțate de Comisie pentru a îmbunătăți actualul regim fiscal, cu o atenție deosebită acordată asigurării unei impozitări echitabile și eficace.

2.3. Entitățile juridice lipsite de substanță și activitate economică minimă ar putea fi utilizate în scopuri fiscale necorespunzătoare, precum evaziunea fiscală și evitarea obligațiilor fiscale sau chiar spălarea banilor. Prin urmare, este necesară combaterea situațiilor în care cei care ar trebui să plătească impozite eludează sau evită obligațiile fiscale prin intermediul unor întreprinderi care nu desfășoară nicio activitate economică reală. Întreprinderile fictive ar putea favoriza un mediu în care sarcina fiscală este distribuită inechitabil, precum și o concurență fiscală neloială în rândul jurisdicțiilor.

2.4. Propunerea prezentată de Comisie se aplică tuturor întreprinderilor care sunt considerate rezidente fiscale și care sunt eligibile pentru a primi un certificat de rezidență fiscală într-un stat membru al UE. Odată adoptate sub formă de directivă, noile norme ar trebui transpuse în diversele sisteme juridice naționale ale statelor membre până la 30 iunie 2023, urmând să intre în vigoare pe deplin la 1 ianuarie 2024.

2.5. Există o multitudine de acte legislative europene privind spălarea banilor, o infracțiune care este adesea favorizată de anumite societăți fictive, care ar putea oferi un context util propunerii Comisiei. În special, ar trebui să se facă trimitere la pachetul legislativ propus de Comisie în iulie 2021, care cuprinde trei regulamente și o directivă ( 1 )

3. Propunerile Comisiei Europene

3.1. Directiva se referă la schemele utilizate în scopul evitării obligațiilor fiscale sau al evaziunii fiscale. Schema vizată de propunere implică înființarea în UE a unor întreprinderi care se presupune că desfășoară activități economice veritabile, dar care în realitate nu desfășoară astfel de activități. Motivul real pentru care sunt înființate unele dintre aceste tipuri de întreprinderi este, într-adevăr, acela de a permite ca anumite avantaje fiscale să fie direcționate către beneficiarul real sau către grupul din care acesta face parte.

3.2. Pentru a combate aceste scheme, propunerea de directivă stabilește un test menit să ajute statele membre să identifice întreprinderile care se presupune că sunt implicate într-o activitate legitimă, dar care nu au o substanță economică minimă și, prin urmare, pot fi utilizate în mod abuziv pentru obținerea unor avantaje fiscale necuvenite. Acest test este numit „test de substanță”.

3.3. Prima etapă a testului împarte diversele tipuri de întreprinderi în întreprinderi „expuse riscului” de a fi lipsite de substanță și de a fi utilizate în mod abuziv în scopuri fiscale pe de o parte, și cele „cu un grad scăzut de risc”, pe de altă parte. Cazurile de risc se caracterizează printr-o serie de caracteristici identificate, în general, simultan în cazul întreprinderilor lipsite de substanță („criterii de prag”). În schimb, cazurile cu un grad scăzut de risc nu prezintă niciunul dintre aceste criterii sau doar o parte dintre acestea și nu depășesc criteriul de prag.

3.4. Criteriile relevante consideră ca fiind „expuse riscului” acele întreprinderi care nu sunt exceptate în mod specific de directivă și care desfășoară activități transfrontaliere, care sunt mobile din punct de vedere geografic și care, în plus, se bazează pe alte întreprinderi pentru propria lor administrare (în special prestatorii terți profesioniști de servicii). Cazurile cu un grad scăzut de risc care nu depășesc pragul sunt irelevante în sensul directivei.

3.5. În primul rând, societățile trebuie să se autoevalueze și, în cazul în care sunt considerate drept „expuse riscului”, li se solicită să declare informațiile cu privire la substanță în declarația lor fiscală. Raportarea cu privire la substanță implică furnizarea unor informații specifice menite să faciliteze evaluarea activității desfășurate de întreprindere.

3.6. În ceea ce privește a doua etapă, rezultatul testului de substanță este determinat de trei elemente: (i) un sediu disponibil pentru utilizarea exclusivă de către întreprindere; (ii) cel puțin un cont bancar propriu și activ în UE; (iii) cel puțin un administrator cu domiciliul în apropierea întreprinderii și care se ocupă de activitățile acesteia sau, alternativ, un număr suficient de angajați ai întreprinderii care au domiciliul aproape de aceasta și care sunt implicați în „activitățile generatoare de venituri” de bază ale acesteia.

3.7. A treia etapă a testului prevede evaluarea corespunzătoare a informațiilor declarate de întreprindere cu privire la substanță în cea de-a doua etapă. Despre o întreprindere care este un caz de risc – întrucât a depășit pragul – și a cărei raportare conduce, de asemenea, la identificarea faptului că îi lipsește cel puțin unul dintre elementele relevante de substanță, ar trebui să se presupună, în temeiul noii directive, că este o întreprindere fictivă și, prin urmare, nu are substanță și este, probabil, utilizată în scopuri fiscale abuzive.

3.8. În schimb, despre o întreprindere care este un „caz de risc”, dar a cărei raportare ilustrează faptul că dispune de toate elementele relevante de substanță, ar trebui să se presupună că nu este o întreprindere fictivă în sensul directivei. Însă această prezumție nu exclude posibilitatea ca o administrație fiscală să constate că o astfel de întreprindere este fictivă pentru motive care nu intră în domeniul de aplicare al directivei.

3.9. Cea de a patra etapă implică dreptul întreprinderii presupuse a fi o întreprindere fictivă și utilizată în mod abuziv pentru evitarea obligațiilor fiscale în temeiul directivei de a demonstra contrariul, făcând dovada propriei substanțe cu ajutorul unor dovezi concrete („obiecție”). Prin urmare, întreprinderea în cauză va avea un drept efectiv de a depune o declarație care să ateste că nu este o întreprindere fictivă în temeiul directivei.

3.10. Odată ce întreprinderea este considerată o întreprindere fictivă în sensul directivei și nu formulează obiecții împotriva acestei prezumții, consecințele fiscale ar trebui declanșate în consecință. Aceste consecințe ar trebui să interzică orice avantaje fiscale care au fost sau ar putea fi obținute.

3.11. Întrucât, pentru a avea dreptul la avantajele unui tratat fiscal, o întreprindere trebuie, în mod normal, să furnizeze un certificat de rezidență fiscală, statul membru de reședință fiscală al întreprinderii fictive fie nu va elibera certificatul de rezidență fiscală, fie va emite un certificat cu o declarație de avertizare, ceea ce înseamnă includerea unei declarații explicite pentru a împiedica utilizarea acestuia în scopul obținerii avantajelor menționate anterior.

3.12. În cazul în care avantajele fiscale acordate întreprinderii sunt respinse, ar trebui stabilit modul de impozitare efectiv al fluxurilor de venit către și dinspre întreprindere, precum și al oricăror active deținute de aceasta. Alocarea drepturilor de impozitare ar trebui să țină seama de toate jurisdicțiile care ar putea fi afectate de tranzacțiile care implică întreprinderea fictivă.

3.13. Normele directivei afectează în mod necesar numai statele membre, deoarece țările terțe nu intră în domeniul de aplicare al legislației UE. În aceste cazuri, acordurile privind evitarea dublei impuneri între un stat membru și o țară terță ar trebui să fie respectate în mod corespunzător în ceea ce privește alocarea drepturilor de impozitare. În absența acestor acorduri, statul membru implicat va aplica dreptul său național.

3.14. Toate statele membre vor avea acces la entitățile raportoare în temeiul directivei, în orice moment și fără a fi nevoie să depună în mod specific o cerere de informare. În acest sens, între statele membre vor exista schimburi de informații începând din prima etapă, atunci când o întreprindere este clasificată drept „expusă riscului” în sensul acestei directive. În acest scop, se va introduce un registru sau o bază de date.

3.15. Legislația propusă permite statelor membre să prevadă sancțiuni aplicabile pentru încălcarea obligațiilor de raportare consacrate în directivă, astfel cum a fost transpusă în diverse sisteme juridice naționale. Sancțiunile sunt eficace, proporționale și disuasive.

3.16. Se preconizează un nivel minim de coordonare între statele membre prin stabilirea unei sancțiuni financiare minime, conform dispozițiilor existente în sectorul financiar. Sancțiunile ar trebui să includă o sancțiune pecuniară administrativă de cel puțin 5 % din cifra de afaceri a întreprinderii.

4. Observații generale ale CESE

4.1. CESE sprijină pe deplin propunerea Comisiei și obiectivele sale generale. Asigurarea unei impozitări eficace și echitabile în cadrul pieței unice este esențială pentru a favoriza o redresare reală în urma pandemiei de COVID-19. Veniturile suficiente din surse fiscale ale statelor membre sunt într-adevăr esențiale pentru facilitarea investițiilor publice menite să asigure o piață unică mai verde și mai digitalizată. CESE este oarecum preocupat de faptul că cerințele privind substanța nu recunosc dimensiunea digitală și subliniază doar importanța activelor corporale. Acest lucru ar putea crea probleme în viitor.

4.2. Prin urmare, propunerea Comisiei este în deplin acord cu comunicarea intitulată „Impozitarea întreprinderilor pentru secolul XXI”, rezultând în acțiuni concrete și coerente vizând combaterea evaziunii fiscale și a evitării obligațiilor fiscale, asigurând astfel un mediu de echitate fiscală în întreaga Europă.

4.3. CESE observă că propunerea Comisiei este în concordanță cu inițiativele legislative anterioare întreprinse de instituțiile UE, cum ar fi Directiva împotriva evitării obligațiilor fiscale (ATAD) și Directiva privind cooperarea administrativă (DAC) între autoritățile fiscale. Este extrem de important să se urmărească coerența diferitelor norme fiscale între care se preconizează o interacțiune constantă, pentru a evita rezultate nedorite.

4.4. Propunerea Comisiei este complementară recentei propuneri privind nivelul minim global de impozitare pentru grupurile multinaționale din UE (cunoscută sub denumirea de „pilonul 2”), fără a aduce atingere diferitelor domenii de aplicare ale celor două directive, dat fiind faptul că pilonul 2 se va aplica întreprinderilor care depășesc pragul de 750 de milioane EUR al cifrei de afaceri, în timp ce Directiva privind întreprinderile fictive nu face obiectul unor astfel de limitări.

4.5. CESE apreciază consultarea publică lansată de Comisie înainte de publicarea propunerii sale. Această consultare a cuprins 32 de întrebări vizând, printre altele, delimitarea problemei și a cauzei sale și identificarea formei corespunzătoare de acțiune a UE. Prin urmare, părților interesate li s-a oferit o oportunitate semnificativă de a participa prin exprimarea observațiilor și a preocupărilor lor înainte de elaborarea noilor norme. CESE regretă că doar câteva părți interesate (50) au profitat de această oportunitate.

4.6. CESE sprijină și consultarea publică suplimentară a experților naționali, care au fost implicați într-un mod specific, pe baza expertizei lor științifice. Combinarea unei consultări mai ample destinată părților interesate și a unei consultări mai detaliate destinată experților calificați stabilește un bun echilibru, asigurând atât un proces participativ, cât și un proces legislativ avansat din punct de vedere tehnic.

4.7. Exact aceeași natură a obiectului care urmează să fie reglementat prin directivă și obiectivele stabilite – combaterea evaziunii fiscale și a evitării obligațiilor fiscale la nivel transfrontalier – necesită un cadru comun care să fie pus în aplicare de statele membre.

4.8. Într-adevăr, un cadru comun adecvat și eficace nu ar putea fi obținut prin măsuri unice puse în aplicare de fiecare stat membru cu privire la respectivele lor sisteme juridice. În acest caz, fragmentarea existentă ar putea fi, într-adevăr, replicată și eventual chiar agravată prin acțiuni multiple și necoordonate desfășurate la nivel național.

4.9. Societățile fictive care au fost înființate în statele membre trebuie să fie aliniate la directivă, iar colaborarea administrațiilor statelor membre se impune mai mult ca niciodată pentru a evita erodarea capacității fiscale a UE în ansamblu. Pentru a gestiona corect verificările și pentru a face schimb de informații, Comisia ar trebui să aibă o capacitate adecvată și resurse suficiente în acest sens.

4.10. CESE consideră, de asemenea, că propunerea este în acord cu principiul proporționalității, întrucât nu trece dincolo de asigurarea nivelului minim necesar pentru protejarea pieței unice, cu un impact aparent rezonabil asupra întreprinderilor. Într-adevăr, directiva vizează obținerea unei protecții minime pentru regimurile fiscale ale statelor membre, asigurând nivelul esențial de coordonare în cadrul UE în scopul atingerii obiectivelor sale.

4.11. Pe de altă parte, impactul asupra întreprinderilor pare, de asemenea, a fi proporțional, asigurând un echilibru adecvat între diverse obiective și valori, inclusiv: (i) eficacitatea în ceea ce privește reducerea utilizării abuzive a entităților fictive; (ii) câștiguri fiscale pentru finanțele publice; (iii) costuri de conformare pentru întreprinderi și administrații fiscale; (iv) efecte indirecte asupra pieței unice și asupra concurenței între întreprinderi.

4.12. CESE este de acord cu abordarea Comisiei conform căreia un schimb de informații eficace și transparent între autoritățile fiscale este esențial pentru a combate utilizarea necorespunzătoare a întreprinderilor fictive și, mai general, pentru a asigura un mediu de impozitare echitabil și mai eficient. Acest punct trebuie urmărit foarte atent, astfel încât să existe o cooperare între statele membre în care o întreprindere fictivă desfășoară tranzacții ce implică două state membre. După finalizarea proceselor de investigare a societăților fictive, rezultatul ar trebui să fie transparent pentru public. Autoritățile europene și naționale ar trebui să facă cunoscute rezultatele punerii în aplicare a directivei.

4.13. Societățile fictive care intră sub incidența prezentei directive pot fi utilizate atât pentru evaziune fiscală și evitarea obligațiilor fiscale, cât și, în anumite cazuri, chiar și pentru comiterea de infracțiuni, cum ar fi spălarea banilor, de care sunt adesea legate. Prin urmare, coordonarea legislativă și coordonarea diverșilor supraveghetori responsabili pentru combaterea acestor infracțiuni, atât la nivel național, cât și la nivel național, sunt esențiale. Grație UNSHELL, autoritățile fiscale vor avea acces la informații suplimentare, care le vor permite să verifice încrucișat această nouă gamă de informații cu ajutorul informațiilor furnizate de autoritățile de combatere a spălării banilor. Autoritățile naționale și europene trebuie să se asigure că aplicarea prezentei directive nu creează probleme pentru niciun tip de societate care își desfășoară activitatea în conformitate cu legislația.

4.14. Cunoștințele privind beneficiarii reali ai întreprinderilor fictive și activele lor și privind deținătorii reali ai tranzacțiilor pe care le execută sunt esențiale pentru a dezvălui adevărata natură a activităților lor și pentru a înțelege amploarea actului de evaziune fiscală sau de spălare a banilor săvârșit. Ascunderea beneficiarilor reali prin intermediul lanțurilor de întreprinderi fictive, gestionate de „facilitatori profesioniști”, este inerentă scopurilor lor infracționale. Instrumentele pentru aflarea beneficiarilor reali se regăsesc în legislația privind combaterea spălării banilor. Cu toate acestea, nu există o trimitere la această chestiune în propunerea de directivă în discuție. CESE consideră că această lacună, precum și altele legate de corelarea celor două acte legislative, ar trebui rezolvată fie prin explicarea modului în care se poate realiza acest lucru în această directivă, fie prin promovarea de urgență a unei legi-cadru europene care să o abordeze.

4.15. În afara domeniului de aplicare al prezentei directive, societățile fictive sunt, de asemenea, create și utilizate pentru a facilita munca nedeclarată și pentru a evita contribuțiile la asigurările sociale. CESE propune analizarea de către Comisie a posibilității de a aborda această chestiune în legislația europeană.

5. Observații specifice

5.1. CESE consideră că „criteriul de prag” pus în aplicare în propunerea Comisiei sub forma unor indicatori cumulativi este unul rezonabil și adecvat. În acest sens, CESE remarcă faptul că entitățile care dețin active pentru uz privat, precum bunuri imobile, iahturi, jeturi, opere de artă sau doar acțiuni pot să nu aibă venituri perioade îndelungate de timp, dar pot genera în continuare beneficii fiscale semnificative pentru entitățile care le controlează.

5.2. Prin urmare, Comitetul consideră că verificările nu ar trebui să vizeze doar veniturile, ci și activele, întrucât pot fi percepute taxe chiar dacă nu se generează venit, precum taxele pe avere, după caz. CESE consideră că, pentru a gestiona corect aceste verificări și pentru a face schimb de informații, Comisia ar trebui să aibă o capacitate adecvată și suficiente resurse în acest sens.

5.3. CESE sugerează Comisiei să elaboreze orientări adecvate privind testul de substanță prevăzut de directivă, acordând o atenție deosebită semnificației termenilor specifici, cum ar fi „reședință”, „director rezident” și „sediu”. Urmând această abordare, discrepanțele naționale și interpretările divergente care s-ar putea dovedi dăunătoare pentru piața internă ar putea fi reduse sau abordate mai bine. În special, CESE solicită Comisiei să ia în considerare în mod corespunzător noile modele digitale de afaceri în acest sens.

5.4. CESE consideră că implicarea întreprinderilor în activități transfrontaliere ar trebui evaluată cu atenție în ceea ce privește natura reală a tranzacțiilor desfășurate de aceste întreprinderi pe de o parte, și cu trimitere la proprietățile și activele lor, pe de altă parte. Întreprinderile care prezintă un nivel adecvat de transparență și care nu prezintă un risc real de a fi lipsite de substanță economică în scopul evaziunii fiscale sau al evitării obligațiilor fiscale nu ar trebui să intre în sfera de aplicare a directivei.

5.5. Directiva UNSHELL se bazează pe standardele existente la nivelul UE și la nivel internațional. CESE recomandă Comisiei să asigure compatibilitatea cu standardele internaționale și comune relevante ale UE deja în vigoare, în special cu conceptul de „activitate economică substanțială” dezvoltat în contextul regimurilor fiscale preferențiale și discutat pe larg în cadrul forumului privind practicile fiscale dăunătoare. O altă chestiune importantă care trebuie abordată vizează stabilirea unor norme comune și clare privind conținuturile specifice ale declarațiilor impuse întreprinderilor. Raportarea excesivă care depășește obiectivele directivei și costurile de conformare rezultate ar trebui evitate.

5.6. CESE solicită să se acorde o atenție deosebită rolului așa-numiților „facilitatori profesioniști”, aspect care nu este menționat în propunerea de directivă. CESE recomandă ca normele ce reglementează activitatea „facilitatorilor profesioniști” să fie stabilite într-un alt act normativ, în conformitate cu criteriile stabilite pe această temă de OCDE, care joacă adesea un rol important și în domeniul specific al societăților fictive ( 2 )

5.7. OCDE, care descrie categoriile profesionale ale căror practicieni gestionează sau colaborează cu lanțuri de societăți fictive, consideră că este esențial să se pună accentul pe „facilitatorii profesioniști” pentru a combate activitatea infracțională a societăților înființate în scopuri ilegale, inclusiv evaziunea fiscală. Profesioniștii care respectă legea ar trebui, într-adevăr, să fie diferențiați de micul grup de practicieni care își utilizează competențele în domeniul legislației fiscale și al contabilității corporative pentru a favoriza în mod activ practicile legate de evaziunea fiscală, evitarea obligațiilor fiscale și spălarea banilor.

5.8. Prin urmare, CESE subliniază nevoia de a viza facilitatorii profesioniști care oferă în mod activ oportunități de exploatare a unor practici ilegale favorizând infracțiunile fiscale și financiare. Astfel, ar fi posibilă eliminarea unui factor esențial legat de abuzurile fiscale. Reducerea oportunităților care permit elaborarea unor practici fiscale neechitabile reprezintă, într-adevăr, un pas fundamental către atingerea acelorași obiective urmărite de propunerea Comisiei.

5.9. CESE consideră că cooperarea organismelor profesionale de reglementare sau de supraveghere în combaterea neglijenței profesionale și a eventualelor activități infracționale ale „facilitatorilor profesioniști” ar fi de o imensă valoare. Aceasta ar fi o interesantă linie de dezvoltare a pactului social și politic european împotriva infracțiunilor fiscale și economice, a spălării banilor și a corupției, pe care Comitetul l-a susținut în diverse avize.

5.10. CESE sugerează, de asemenea, să se coordoneze propunerea de directivă a Comisiei cu normele existente privind prețurile de transfer, întrucât utilizarea societăților fictive în scopul evaziunii fiscale ar putea interacționa cu o astfel de practică în întreaga UE și, prin urmare, ar trebui luată în considerare în mod specific în acest sens. Și în acest context, CESE consideră că ar trebui avută în vedere, de asemenea, posibilitatea instituirii unei directive privind prețurile de transfer.

5.11. Comitetul consideră că lista întreprinderilor care nu fac obiectul raportării [articolul 6 alineatul (2)] trebuie justificată și evaluată în mod adecvat pentru a asigura faptul că nu beneficiază de avantaje fiscale necorespunzătoare și că nu sunt utilizate pentru a eluda legea.

5.12. De asemenea, CESE consideră că ar trebui instituite mai multe măsuri atunci când o întreprindere sau o entitate din afara UE desfășoară activități economice cu o întreprindere sau entitate cotată la bursă în UE. Trebuie să se înțeleagă tipul de măsuri care ar putea fi puse la dispoziție întreprinderilor sau entităților cotate la bursă în UE pentru a vedea că fondurile sau activele gestionate nu provin de la o entitate fictivă din afara UE.

5.13. Pentru a putea lua măsuri eficace împotriva societăților care desfășoară activități comerciale cu societăți cu sediul în jurisdicții necooperante în scopuri fiscale, Comitetul reiterează necesitatea ca lista UE a jurisdicțiilor fiscale necooperante să fie cât mai eficace și mai cuprinzătoare posibil.

Bruxelles, 23 martie 2022. Președinta Comitetului Economic și Social European Christa SCHWENG

(1) A se vedea Avizul CESE pe tema „Pachetul legislativ privind combaterea spălării banilor” (JO C 152, 6.4.2022, p. 89).

(2) Ending the Shell Game: Cracking down on the Professionals who enable Tax and White Collar Crimes, OCDE, Paris, 2021.