DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI REZUMAT AL EVALUĂRII IMPACTULUI Care însoțește documentul Propunere de recomandare a Consiliului privind validarea învățării non-formale și informale /* SWD/2012/0253 final */





DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI REZUMAT AL EVALUĂRII IMPACTULUI Care însoțește documentul Propunere de recomandare a Consiliului privind validarea învățării non-formale și informale Prezenta evaluare a impactului însoțește propunerea de recomandare a Consiliului privind validarea învățării non-formale și informale. 1. Definirea problemei Schimbările economice și tehnologice rapide, împreună cu un număr tot mai mare de tranziții profesionale, determină persoanele să obțină calificări superioare și mai multe competențe generice. În acest context, sistemele educaționale, de formare și ale calificărilor trebuie să recunoască întreaga gamă de experiențe de învățare (formală, non-formală, informală) prin intermediul unei abordări bazate pe rezultatele învățării. Acest lucru se poate realiza prin validarea învățării non-formale și informale. Acest principiu a fost adoptat prin Recomandarea privind Cadrul european al calificărilor (European Qualification Framework - EQF) din 2008, față de care prezenta inițiativă este complementară. Validarea experiențelor de învățare non-formală și informală are multe avantaje pentru: – Persoane: capacitate sporită de inserție profesională, îmbunătățirea perspectivelor de carieră, creșterea salariilor, oferirea unei a doua șanse pentru cei care au părăsit timpuriu școala, îmbunătățirea accesului la educația și formarea formale, creșterea motivației de a învăța și a încrederii în sine; – Economie: o populație cu un nivel mai ridicat de competențe, o mai bună corelare a competențelor pe piața forței de muncă, transferabilitatea competențelor între întreprinderi și sectoare și o mai mare mobilitate pe piața europeană a forței de muncă, toate acestea contribuie la o economie europeană mai competitivă și la o creștere economică mai accentuată; – Societate în general: o populație și o forță de muncă mai bine calificate, un acces mai bun la învățarea ulterioară pentru grupurile defavorizate și o piață a forței de muncă mai favorabilă incluziunii. Evaluarea impactului a definit două probleme principale care trebuie abordate: (1) Posibilitățile de validare sunt limitate și insuficient utilizate în majoritatea statelor membre. Conform actualizării din 2010 a Inventarului european privind validarea învățării non-formale și informale, Cipru, Grecia și Ungaria nu oferă aproape deloc posibilități de validare a învățării non-formale și informale. Bulgaria, Letonia, Malta și Polonia au luat recent măsuri pentru crearea de sisteme de validare a învățării non-formale și informale, dar sistemul de validare din aceste țări este încă în faza inițială. În Austria, Belgia, Republica Cehă, Estonia, Italia, Irlanda, Lituania, Slovacia și Slovenia există sisteme de validare într-unul sau mai multe sectoare și sunt folosite numai de către un număr mic de persoane. De asemenea, în țările cu un sistem de validare mai dezvoltat, cum ar fi Danemarca, Germania, Luxemburg, România, Spania, Suedia și Regatul Unit, nivelul de utilizare a validării este încă destul de limitat. Din cauza posibilităților de validare limitate și insuficient utilizate, competențele rămân invizibile și nu sunt utilizate la potențialul lor maxim în beneficiul persoanelor, al economiei și al societății în general. Trei cauze ale disponibilității și utilizării limitate a sistemelor de validare sunt lipsa de încredere în sistemele și procesele de validare și în rezultatele acesteia (confirmată de consultarea publică organizată în scopul prezentei inițiative), conștientizarea scăzută cu privire la posibilitățile de validare în țări în care există posibilități de validare (confirmată, de asemenea, de consultarea publică) și barierele culturale și comportamentale față de validarea învățării non-formale și informale. Primele două cauze sunt abordate de către prezenta inițiativă. (2) O lipsă de comparabilitate și coerență între abordările statelor membre față de validare. Disponibilitatea inegală și disparitățile care există în prezent între politicile și practicile naționale privind validarea reduc comparabilitatea și transparența sistemelor de validare. Astfel, cetățenilor le este greu să combine rezultatele învățării obținute în contexte, la niveluri și în țări diferite. De asemenea, se creează obstacole pentru mobilitatea transnațională a persoanelor care învață și a lucrătorilor în momente în care o astfel de mobilitate este necesară pentru a stimula creșterea economică. Strategia Europa 2020 pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii subliniază necesitatea unor parcursuri mai flexibile de învățare și consideră că validarea învățării non-formale și informale este o condiție prealabilă pentru acestea. Validarea va contribui, de asemenea, la atingerea obiectivelor principale ale UE, astfel cum sunt definite în cadrul Strategiei Europa 2020, privind abandonul școlar timpuriu, absolvirea învățământului superior, reducerea sărăciei și o rată ridicată a ocupării forței de muncă. 2. Analiza subsidiarității Articolele 165 și 166 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevăd că Uniunea va contribui la dezvoltarea unei educații de calitate și va pune în aplicare o politică de formare profesională prin încurajarea cooperării dintre statele membre și, în cazul în care este necesar, prin sprijinirea și completarea acțiunii acestora, respectând pe deplin responsabilitatea statelor membre față de conținutul învățământului și de organizarea sistemelor educaționale și de formare profesională. Prezenta inițiativă recomandă linii de acțiune care să fie puse în aplicare de statele membre cu sprijin european. Aceasta propune acțiuni care vor avea nevoie de punere în aplicare la nivelul statelor membre și la nivelul UE. Statele membre vor rămâne pe deplin responsabile de conceperea, dezvoltarea și punerea în aplicare a modalităților lor (legi, reglementări, acorduri colective) de validare a rezultatelor învățării dobândite în mod non-formal și informal. La nivelul UE se va asigura coordonarea – inclusiv, în special, coordonarea cu instrumentele europene relevante - și susținerea prin organizarea, de exemplu, a activităților de învățare reciprocă. Acțiunile la ambele niveluri sunt complementare, iar prerogativele statelor membre sunt respectate. 3. Obiectivele inițiativei Obiectivele generale, specifice și operaționale ale prezentei inițiative sunt următoarele: Obiective generale: (1) să ofere cetățenilor din toate statele membre posibilitatea să își valideze competențele obținute în afara sistemelor educaționale și de formare formale; (2) să ofere cetățenilor posibilitatea să își utilizeze competențele validate în scopul de a munci și de a învăța în întreaga Europă. Obiective specifice: (1) să instituie sisteme de validare a învățării non-formale și informale la nivel național legate de cadrul național al calificărilor; (2) să stabilească un nivel corespunzător de comparabilitate și coerență între sistemele de validare naționale legate de cadrul național al calificărilor. Obiective operaționale: (1) să promoveze cadrele naționale ale calificărilor astfel încât calificările să poată fi dobândite atât prin intermediul programelor formale, cât și prin intermediul validării învățării non-formale și informale; (2) să furnizeze mecanisme pentru identificarea, documentarea și asigurarea calității evaluării și validării competențelor dobândite prin învățare non-formală și informală, profitând de instrumentele europene comune precum Europass, ECTS și ECVET; (3) să ofere persoanelor posibilitatea de a-și identifica și documenta abilitățile și competențele, fără ca aceasta să aibă drept rezultat o calificare formală; (4) să extindă și să intensifice cooperarea și schimbul de bune practici între statele membre, susținute de activitățile de învățare reciprocă și de instrumentele europene de raportare; (5) să sporească gradul de conștientizare cu privire la posibilitățile de validare. 4. Opțiuni politice Opțiunea 1 (scenariul de bază): Această opțiune constă în continuarea situației actuale, care poate fi rezumată după cum urmează: – validarea învățării non-formale și informale este luată în considerare în politicile europene privind educația și formarea, ocuparea forței de muncă, tineretul și cetățenia activă; – instrumentele europene existente, în special Recomandarea privind EQF, solicită posibilitatea de a valida experiențele dobândite prin învățarea non-formală și informală, fără a indica modul în care să se realizeze acest lucru; – vor continua să fie relevante principiile europene comune privind validarea adoptate de Consiliu în 2004, orientările europene privind validarea ale Cedefop, precum și finanțarea disponibilă prin Programul de învățare pe tot parcursul vieții, viitorul program „Erasmus pentru toți” și Fondul social european, ca instrumente de sprijin pentru practicile și politicile de validare din statele membre; – validarea face parte din agenda politică a majorității statelor membre, dar este pusă în aplicare în mod extins numai în câteva state membre; – statele membre fac schimburi de experiență cu privire la validare în cadrul metodei deschise de coordonare (în special în cadrul Grupului consultativ EQF). Opțiunea 2 (Recomandare a Consiliului privind punerea în aplicare a validării): Opțiunea 2 propune măsuri politice și practice statelor membre, părților interesate și Comisiei, sub forma unei recomandări a Consiliului, astfel cum s-a anunțat prin inițiativele emblematice ale Strategiei Europa 2020, „Tineretul în mișcare” și „O agendă pentru noi competențe și locuri de muncă”. Recomandarea invită statele membre să instituie mecanisme de validare a învățării non-formale și informale legate de cadrele naționale ale calificărilor. Aceste mecanisme ar trebui să includă mecanisme de asigurare a calității, să faciliteze transferabilitatea rezultatelor învățării prin utilizarea instrumentelor standardizate de documentare, să sporească gradul de conștientizare cu privire la posibilitățile de validare, să faciliteze accesul la validare în special pentru grupurile defavorizate, să asigure orientare adecvată pentru persoane și, în cele din urmă, să ofere persoanelor posibilitatea să fie supuse unui audit al competențelor în termen de trei luni de la data la care a fost identificată o necesitate. Recomandarea subliniază necesitatea de a implica părțile interesate de pe piața forței de muncă (de exemplu, pentru înregistrarea rezultatelor învățării dobândite la locul de muncă), precum și furnizorii de educație și formare (de exemplu, pentru oferirea de posibilități de a dobândi acces la educația și formarea formale) și cel de-al treilea sector (de exemplu, ONG-uri/organizațiile de voluntari). Recomandarea va fi completată de cooperarea mai strânsă cu privire la validarea învățării non-formale și informale în cadrul Grupului consultativ EQF existent ca structură a metodei deschise de coordonare. Recomandarea invită Comisia să actualizeze cu regularitate Inventarul european și orientările europene privind validarea învățării non-formale și informale și să sprijine punerea în aplicare a recomandării prin organizarea de activități eficace de învățare reciprocă. Aprobarea recomandării Consiliului este prevăzută pentru 2012, iar punerea în aplicare a mecanismelor propuse de statele membre și de Comisia Europeană, începând din 2013. Opțiunea 3 (O nouă metodă deschisă de coordonare destinată validării în scopul elaborării unei Carte europene a calității validării): În cadrul opțiunii 3, statele membre vor lucra împreună, în cadrul unei noi metode deschise de coordonare (MDC) destinată special validării, în scopul creării unei Carte europene a calității privind validarea învățării non-formale și informale. Carta europeană a calității va fi formulată în jurul următoarelor axe: asigurarea calității procedurilor de validare, standarde de calitate pentru evaluatori, orientare și consiliere, acces la validare, implicarea părților interesate, grupuri-țintă specifice și dimensiunea europeană a validării. Carta europeană a calității se va baza atât pe inițiative europene (de exemplu, orientări europene și principii europene comune privind validarea), cât și pe inițiative naționale (publice și private) legate de asigurarea calității în domeniul validării. Carta europeană a calității va contribui la crearea încrederii între statele membre. Noul proces al MDC va consta într-o nouă serie de mecanisme de raportare de către statele membre și monitorizarea progreselor de către Comisie. Se prevede că mecanismele specifice MDC vor fi puse în aplicare în 2012, ducând la aprobarea cartei în 2014. Va urma punerea sa în aplicare, începând din 2015. 5. Evaluarea Impacturilor Acțiunea corespunzătoare din partea statelor membre, prin crearea mai multor posibilități de validare, permițând utilizarea cunoștințelor, abilităților și competențelor disponibile la potențialul lor maxim, va avea impacturi economice și sociale semnificative. Vor exista doar impacturi limitate asupra mediului. Impactul social, economic și celelalte impacturi au fost analizate în termeni calitativi în funcție de impacturile probabile, având în vedere că nu există date concrete disponibile. Pentru fiecare dintre impacturile probabile s-a realizat o comparație cu scenariul de bază. Cele mai importante impacturi economice și sociale ale instituirii de sisteme de validare cuprinzătoare sunt: – o contribuție pozitivă la creșterea economică și ocuparea forței de muncă printr-o mai bună utilizare a competențelor disponibile pe piața forței de muncă și prin dezvoltarea mai multor competențe; – un acces mai bun la piața forței de muncă și tranziții profesionale mai ușoare, prin includerea tuturor competențelor disponibile în deciziile privind recrutarea și cele privind schimbările profesionale; – un acces mai bun la învățarea ulterioară printr-o mai bună recunoaștere a experiențelor de învățare prealabilă de către instituțiile de educație și de formare; – o mai bună informare cu privire la competențele disponibile care devin mai vizibile datorită unui număr mai mare de posibilități de validare; – un nivel de educație mai ridicat al lucrătorilor (atât prin validarea competențelor existente, cât și prin intermediul unui acces mai bun la învățarea ulterioară); – condiții de lucru care pot să fie mai bune pentru persoane datorită calificărilor superioare; – egalitate și incluziune socială îmbunătățite prin crearea mai multor posibilități de validare a învățării non-formale și informale pentru grupurile defavorizate; – o mai mare mobilitate a lucrătorilor în Europa, benefică pentru creșterea economică. Realizarea impacturilor prevăzute va depinde de o serie de factori, cum ar fi punerea în aplicare concretă de către statele membre a măsurilor recomandate (opțiunea 2) și modul în care statele membre vor lucra efectiv pentru elaborarea unei Carte europene a calității validării (opțiunea 3). S-a presupus că seria de recomandări adresate statelor membre în cadrul opțiunii 2 va avea mai multe efecte imediate asupra creării de posibilități de validare decât nou creata MDC din cadrul opțiunii 3, care nu include o serie de recomandări către statele membre. Evoluțiile în curs ale cadrelor naționale ale calificărilor vor beneficia de măsurile propuse în cadrul opțiunii 2, care va fi în măsură să furnizeze rezultate concrete deja în 2013. Efectele imediate sunt, de asemenea, relevante pentru atingerea obiectivelor Strategiei Europa 2020 la timp și, prin urmare, impacturile imediate prevăzute au primit punctaje mai mari decât impacturile prevăzute pe termen mai lung. Costurile reale ale instituirii unor mecanisme de validare depind de o serie de factori precum gradul de pregătire a sistemului actual (infrastructura existentă: instituții, proceduri și standarde de evaluare și de certificare), dimensiunea modalităților de validare (concentrarea asupra tuturor ocupațiilor sau asupra anumitor ocupații) și grupurile țintă ale validării (toți cetățenii sau grupuri țintă specifice). Pe baza elementelor disponibile, costurile totale ale unei proceduri de validare care duce la o calificare totală sau parțială variază de la 800 la 1 800 EUR în funcție de țară și de tipul și de nivelul de calificare. Investițiile în validarea învățării non-formale și informale duc la economii de costuri în ceea ce privește educația și formarea formale pentru persoanele care vor obține o calificare pe baza a ceea ce au învățat în cadrul învățării non-formale și informale, fără să fie necesară educația și/sau formarea formală ulterioară. Costurile nete rezultate ale validării trebuie să fie ponderate în funcție de beneficiile validării. Evaluarea impactului a considerat că, în cazul tuturor celor trei opțiuni, beneficiile totale ale validării depășesc, în total, costurile nete ale validării în ceea ce privește, de exemplu, capacitatea sporită de inserție profesională, îmbunătățirea perspectivelor de carieră, mai buna corelare a competențelor, stimularea creșterii economice și îmbunătățirea incluziunii sociale. 6. Compararea opțiunilor Opțiunea 2, o recomandare a Consiliului privind punerea în aplicare a validării, reiese ca fiind opțiunea cea mai eficace și mai eficientă. Opțiunea 2 este, de asemenea, cea mai coerentă cu obiectivele politice ale UE și cu cele mai mari impacturi pozitive economice și sociale. În cadrul opțiunii 1, se prevede că situația actuală a validării se va schimba doar lent, ceea ce implică faptul că disponibilitatea și utilizarea limitată a validării experiențelor de învățare non-formală și informală, precum și lipsa unei abordări comparabile și coerente a validării în Europa, ar persista. Se prevede că opțiunea 3 (o nouă MDC) ar duce la îmbunătățiri în raport cu scenariul de bază în ceea ce privește eficacitatea, eficiența și coerența impacturilor cu obiectivele politice mai ample ale UE. Cu toate acestea, înființarea unei noi MDC creează structuri suplimentare și mecanisme de raportare suplimentare, mărind sarcina administrativă și costurile pentru statele membre. În plus, din cauza dependenței exclusive a acesteia de MDC, există mai multă nesiguranță în ceea ce privește măsurile concrete luate statele membre și în interiorul acestora, precum și în ceea ce privește intervalul de timp al unor astfel de măsuri. În afară de eficacitatea, eficiența și coerența impacturilor cu obiectivele politice ale UE, principalele atuuri ale opțiunii 2 sunt: – aceasta va elimina „lacuna validării” a actualelor instrumente europene disponibile precum EQF, Europass și sistemele de credite. În special, ea va adăuga veriga lipsă din cadrul european al calificărilor, care prevede promovarea validării învățării non-formale și informale, fără să ofere alte indicații privind punerea sa în aplicare; – ea propune măsuri practice concrete pentru punerea în aplicare a validării în statele membre; – o recomandare a Consiliului, ca instrument juridic, demonstrează angajamentul statelor membre față de măsurile indicate, dintre care majoritatea vor necesita punerea în aplicare la nivel național și adaptarea la contextul național; – ea implică în mod explicit părțile interesate (părțile interesate din domeniul pieței forței de muncă, organizațiile de tineret/voluntari, instituțiile de educație și de formare) în elaborarea sistemelor de validare; – statele membre vor continua să colaboreze în cadrul structurilor existente ale MDC, în special în cadrul Grupului consultativ EQF, care reprezintă o structură de punere în aplicare mai simplă decât cea prevăzută de opțiunea 3; – ea va reprezenta o bază politică nouă și mai puternică pentru cooperarea în domeniul validării învățării non-formale și informale. 7. Monitorizare și evaluare În cadrul inițiativei, monitorizarea va avea loc pe baza utilizării instrumentelor existente. Aceasta va limita costurile sale de monitorizare, precum și sarcina administrativă a statelor membre. Inventarul european privind validarea, sub responsabilitatea Comisiei și a Cedefop, va fi consolidat în continuare în vederea monitorizării punerii în aplicare a recomandării Consiliului de către statele membre. Raportul anual al Cedefop privind elaborarea cadrelor naționale ale calificărilor în Europa va fi utilizat pentru evaluarea progreselor realizate de statele membre în crearea validării învățării non-formale și informale ca parcurs pentru a obține o calificare. Statele membre vor prezenta rapoarte privind punerea în aplicare a recomandării, prin intermediul rapoartelor lor intermediare naționale deja planificate în contextul cadrului strategic pentru educație și formare profesională 2020 (următorul an de raportare: 2014). În cele din urmă, inițiativa prevede consolidarea învățării reciproce, implicând actori guvernamentali și părți interesate, concentrată pe schimbul de experiențe și demonstrațiile de bune practici. Având în vedere relația strânsă care există între inițiativă și recomandarea privind Cadrul european al calificărilor, Grupul consultativ EQF este organismul cel mai potrivit pentru aceste activități. O evaluare externă a punerii în aplicare a recomandării este planificată în termen de patru ani de la data adoptării sale.