RAPORT AL COMISIEI privind implementarea asistenței macrofinanciare acordate țărilor terțe în 2012 /* COM/2013/0426 final */





CUPRINS 1. Introducere. 3 2. Context. 3 2.1. Evoluțiile din ultimii ani 3 2.2. Regulamentul-cadru privind asistența macrofinanciară. 5 2.3 Depășirea impasului privind aprobarea unor noi operațiuni de asistență macrofinanciară 5 3. Operațiunile de asistență macrofinanciară în 2012. 6 3.1. Prezentare generală. 6 3.2. Operațiuni individuale în țările beneficiare în 2012. 7 3.2.1. Bosnia și Herțegovina. 7 3.2.2. Armenia. 7 3.2.3. Georgia. 8 3.2.4. Republica Moldova. 9 3.2.5. Ucraina. 9 3.2.6. Republica Kârgâzstan. 10 4. Asigurarea utilizării adecvate a fondurilor pentru asistența macrofinanciară: evaluări operaționale și evaluări ex-post. 11 4.1. Evaluări operaționale. 11 4.2. Evaluări ex-post 11 5. Solicitări de asistență și viitoare propuneri ale Comisiei; situația bugetară 12 RAPORT AL COMISIEI privind implementarea asistenței macrofinanciare acordate țărilor terțe în 2012 1. Introducere Prezentul raport oferă o prezentare generală a implementării asistenței macrofinanciare (AMF) acordate de UE țărilor terțe în 2012. Ca parte a cadrului de asistență externă al UE, AMF este un instrument destinat țărilor apropiate de UE din punct de vedere geografic, economic și politic, care răspunde unor nevoi excepționale de finanțare externă sub forma unui sprijin pentru balanța de plăți. Obiectivul acestui instrument este consolidarea stabilității macroeconomice și financiare în țările candidate și potențial candidate, precum și în țări din vecinătatea europeană, încurajând în același timp implementarea unor reforme structurale adecvate. Instrumentul vine în completarea unui program de ajustare și reformă convenit cu FMI și este în același timp condiționat de existența unui astfel de program. AMF poate lua două forme: credite, pentru care Comisia împrumută fondurile necesare de pe piețele de capital și le oferă apoi cu titlu de împrumut țării beneficiare și/sau granturi finanțate din bugetul UE, acordate în condiții speciale. Anul 2012 s-a caracterizat prin continuarea implementării operațiunilor de asistență macrofinanciară existente, cei doi colegislatori, Consiliul și Parlamentul, neaprobând însă nicio operațiune de asistență macrofinanciară nouă. În același timp, colegislatorii au continuat discuțiile legate de noul regulament-cadru privind asistența macrofinanciară, care a fost propus de Comisie în iulie 2011, fără a ajunge însă la un acord. În cele din urmă, în mai 2013, Comisia a decis să își retragă propunerea, deoarece acordul rezultat din discuțiile celor doi colegislatori nu ar fi condus la atingerea obiectivelor stabilite de Comisie în propunerea sa. Prezentul raport este elaborat în conformitate cu deciziile Consiliului și cu deciziile comune ale Parlamentului European și ale Consiliului privind operațiunile de asistență macrofinanciară. Raportul vine în continuarea rapoartelor prezentate în anii precedenți. Acesta este însoțit de un document de lucru al serviciilor Comisiei care oferă informații mai detaliate și o analiză a contextului macroeconomic și a implementării operațiunilor individuale de asistență macrofinanciară. 2. Context 2.1. Evoluțiile din ultimii ani Criza economică și financiară mondială din 2008-2009, care a afectat profund economiile emergente ale țărilor din vecinătatea Uniunii Europene, a condus la creșterea accentuată a cererilor de sprijin financiar acordat de UE, inclusiv sub forma asistenței macrofinanciare. Patru astfel de programe au fost aprobate de Consiliul de Miniștri al UE la sfârșitul anului 2009, având ca beneficiari Bosnia și Herțegovina, Serbia, Armenia și Georgia, iar asistența macrofinanciară pentru Kosovo[1], aprobată anterior, a fost extinsă cu un an în 2009. În 2010, colegislatorii UE au aprobat – de data aceasta în comun, după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona – alte două programe destinate Ucrainei și Republicii Moldova. Operațiunile vizând Georgia și Kosovo s-au finalizat în 2010. În 2011 și la începutul lui 2012, Comisia a finalizat implementarea programelor de AMF pentru Serbia, Armenia și Republica Moldova și a continuat pregătirile pentru implementarea programelor pentru Bosnia și Herțegovina și pentru Ucraina. Situația economică globală s-a ameliorat semnificativ în 2010 și la începutul anului 2011, ceea ce a condus la o anumită relaxare a presiunii asupra balanței de plăți a țărilor eligibile pentru asistență macrofinanciară. Prin urmare, doar două noi propuneri au fost adoptate de Comisie în 2011: una pentru Georgia în ianuarie 2011 și una pentru Republica Kârgâzstan în decembrie 2011. Cu toate acestea, adoptarea deciziilor cu privire la aceste propuneri a fost întârziată de dezacordurile dintre Parlament și Consiliu privind procedurile care ar trebui folosite pentru punerea lor în aplicare. Mai concret, cei doi colegislatori nu se pun de acord asupra procedurii care trebuie urmată pentru adoptarea memorandumului de înțelegere (MoU) care, pentru fiecare operațiune de asistență macrofinanciară, stabilește măsurile de politică economică care trebuie luate de țara beneficiară a asistenței macrofinanciare (a se vedea secțiunea 2.3). Începând cu a doua jumătate a anului 2011, condițiile de finanțare de pe piețele globale de capital au cunoscut o deteriorare semnificativă, fapt care reflectă parțial efectele crizei datoriei suverane din zona euro. În plus, „primăvara arabă” și tulburările politice și economice din țările arabe partenere din zona Mediteranei[2] au intensificat presiunea asupra bugetelor și asupra poziției externe a acestor economii. Aceste evoluții au condus la creșterea cererii de asistență macrofinanciară în 2012. Un prim caz a fost cererea guvernului egiptean privind acordarea de asistență macrofinanciară în valoare de 500 de milioane EUR; aceasta a fost transmisă inițial în iunie 2011 și a fost reînnoită în februarie și în noiembrie 2012. Un al doilea caz a fost cererea autorităților iordaniene, transmisă în decembrie 2012, privind acordarea de asistență macrofinanciară sub forma unor împrumuturi în valoare de până la 200 de milioane EUR. După ce, în colaborare cu FMI, a estimat nevoile reziduale de finanțare externă ale Iordaniei, Comisia a adoptat, în aprilie 2013, o propunere de decizie a Parlamentului European și Consiliului privind acordarea unei asistențe macrofinanciare pentru Iordania, în valoare de până la 180 de milioane EUR, sub formă de împrumuturi care urmează să fie vărsate în perioada 2013-2014. În plus, autoritățile armene au transmis de asemenea, în februarie 2013, o cerere pentru o nouă operațiune de asistență macrofinanciară, Comisia studiind posibilitatea de a adopta o propunere în a doua parte a anului 2013. 2.2. Regulamentul-cadru privind asistența macrofinanciară Începând din 2003, Parlamentul European a identificat procesul decizional greoi drept una din deficiențele AMF (deciziile privind operațiunile individuale de asistență macrofinanciară erau luate de Consiliu, de la caz la caz, după consultarea Parlamentului). Parlamentul a subliniat, de asemenea, necesitatea unui temei juridic transparent pentru instrumentul de asistență macrofinanciară în ansamblul său. De la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona la 1 decembrie 2009, deciziile legislative privind operațiunile individuale de asistență macrofinanciară au fost luate de Parlament și Consiliu prin procedura legislativă ordinară (codecizie), ceea ce a condus la un proces decizional și mai lung. Acest lucru a făcut să crească numărul apelurilor la simplificarea procedurii de adoptare a deciziilor privind asistența macrofinanciară. Așa cum a demonstrat criza financiară și a datoriilor suverane, abordarea eficientă a situațiilor macroeconomice și financiare de urgență necesită un instrument de reacție în situații de criză care să poată fi implementat rapid și eficient. Răspunzând acestor evoluții, Comisia a adoptat la 4 iulie 2011 o propunere de regulament-cadru de stabilire a dispozițiilor generale privind acordarea de asistență macrofinanciară țărilor terțe[3]. Principalele obiective ale propunerii sunt: (i) creșterea eficacității asistenței macrofinanciare, printr-un proces decizional mai rapid și mai eficient; (ii) alinierea procesului decizional la cel al altor instrumente de finanțare, în special al celor referitoare la relațiile externe; (iii) formalizarea normelor care reglementează instrumentul și conferirea statutului de colegislator în materie Parlamentului European; și (iv) actualizarea și simplificarea unora dintre norme. De la prezentarea sa de către Comisie în iulie 2011, regulamentul-cadru propus a fost discutat pe larg, atât în Consiliu, cât și în Parlament. Cu toate acestea, adoptarea regulamentului-cadru de către cei doi colegislatori a fost întârziată de existența unor dezacorduri privind aspectele procedurale. Parlamentul și Consiliul au insistat să fie menținută procedura legislativă ordinară pentru deciziile privind operațiunile individuale de asistență macrofinanciară. În opinia Comisiei, acest lucru ar fi însemnat că niciunul dintre obiectivele principale ale Comisiei nu ar fi fost atins. Mai concret, procesul decizional, în loc să devină mai rapid, mai eficient și mai transparent, ar fi devenit mai lent, mai greoi și mai imprevizibil. De asemenea, nu ar fi existat un set de norme general aplicabil, colegislatorii putând să se abată oricând de la regulamentul-cadru în deciziile ulterioare privind asistența macrofinanciară. În fine, Comisia a identificat importante probleme de natură constituțională. Prin urmare, la 8 mai 2013, Comisia a decis să își retragă propunerea. 2.3 Depășirea impasului privind aprobarea unor noi operațiuni de asistență macrofinanciară De la intrarea în vigoare a noului „regulament privind comitologia”[4] la 1 martie 2011, Parlamentul European și Consiliul sunt în dezacord cu privire la propunerile Comisiei pentru acordarea de asistență macrofinanciară pentru Georgia și Republica Kârgâzstan. Deși există un acord general cu privire la fondul propunerii, cele două instituții au puncte de vedere diferite cu privire la procedura de comitologie care trebuie urmată pentru adoptarea memorandumului de înțelegere (MoU). Memorandumul de înțelegere stabilește măsurile de politică economică care urmează să fie convenite de Comisie și de țara beneficiară în vederea punerii în aplicare a asistenței macrofinanciare. Parlamentul insistă pentru utilizarea procedurii de consultare (aviz cu caracter neobligatoriu al statelor membre), în timp ce Consiliul susține că trebuie să fie utilizată procedura de examinare (aviz cu caracter obligatoriu al statelor membre). Comisia a propus diverse opțiuni de compromis, iar cele două părți au făcut progrese către convenirea unei soluții bazate pe prag. Au avut loc discuții atât în contextul regulamentului-cadru privind asistența macrofinanciară, cât și în contextul procedurii de conciliere privind asistența macrofinanciară pentru Georgia. Este de așteptat ca Parlamentul și Consiliul să ajungă la un acord cu privire la această chestiune în al doilea trimestru al anului 2013, ceea ar face posibilă adoptarea unor decizii privind asistența macrofinanciară pentru Georgia și Republica Kârgâzstan, precum și privind alte operațiuni viitoare de asistență macrofinanciară. 3. Operațiunile de asistență macrofinanciară în 2012 3.1. Prezentare generală În 2012 a fost finalizată operațiunea de asistență macrofinanciară destinată Armeniei, adoptată în 2009. Componenta de împrumut a celei de a doua și ultime tranșe, în valoare de 39 de milioane EUR, a fost plătită autorităților armene în februarie 2012. Prima tranșă și partea de grant a celei de a doua tranșe au fost plătite în 2011. Prin aceasta, s-a încheiat operațiune de asistență macrofinanciară în valoare de 100 de milioane EUR, care a fost compusă din împrumuturi în valoare de 65 de milioane EUR și granturi în valoare de 35 de milioane EUR. În ceea ce privește asistența macrofinanciară pentru Moldova, compusă dintr-un grant în valoare de 90 de milioane EUR, Comisia a eliberat cea de-a treia și ultimă tranșă (30 de milioane EUR) în aprilie 2012. Implementarea asistenței macrofinanciare pentru Ucraina, care a fost aprobată în 2010 și care constă în împrumuturi cu o valoare totală de 610 milioane EUR, sumă ce include fondurile disponibile dintr-o operațiune anterioară aprobată în 2002, a fost întârziată în 2012 ca urmare a necesității de a conveni cu autoritățile ucrainene anumite condiții din memorandumul de înțelegere (MoU), precum și a faptului că programul FMI nu s-a desfășurat conform planului, iar apoi a expirat în 2012. La jumătatea anului 2012, s-a ajuns la un acord privind memorandumul de înțelegere, iar acesta din urmă a fost semnat în cadrul unei reuniuni la nivel înalt UE-Ucraina, în februarie 2013. Cu toate acestea, prima plată din cadrul acestei operațiuni de asistență macrofinanciară se va efectua doar după ce autoritățile ucrainene și FMI convin un nou program de asistență financiară. În ceea ce privește asistența macrofinanciară pentru Bosnia și Herțegovina, aprobată în 2009 (împrumuturi în valoare totală de 100 de milioane EUR), valabilitatea memorandumului de înțelegere și a acordului de împrumut a fost prelungită cu un an, până în noiembrie 2013. Prima tranșă a acestei operațiuni, care se ridică la 50 de milioane EUR, a fost plătită în luna februarie 2013. În 2012, Parlamentul European și Consiliul au discutat două propuneri legislative privind noi operațiuni de asistență macrofinanciară adoptate de Comisie în 2011: propunerea de extindere a asistenței macrofinanciare pentru Georgia (împrumuturi în valoare de 23 de milioane EUR și granturi în valoare de 23 de milioane EUR); și propunerea de extindere a asistenței macrofinanciare excepționale[5] pentru Republica Kârgâzstan (împrumuturi în valoare de 15 milioane EUR și granturi în valoare de 15 milioane EUR). Adoptarea deciziilor privind aceste propuneri a fost întârziată de un dezacord cu privire la procedura de urmat, astfel cum s-a explicat în secțiunea 2.3. 3.2. Operațiuni individuale în țările beneficiare în 2012 3.2.1. Bosnia și Herțegovina Asistența macrofinanciară pentru Bosnia și Herțegovina (împrumuturi de până la 100 de milioane EUR) a fost aprobată de Consiliu în 2009[6]. Memorandumul de înțelegere și acordul de împrumut aferente au fost semnate în noiembrie 2010, în timp ce președinția bosniacă a ratificat acordul de împrumut abia în august 2011, în parte din cauza procesului îndelungat de formare a unui guvern în urma alegerilor generale din octombrie 2010. Nu s-au plătit fonduri din asistența macrofinanciară în 2012, ca urmare a nerespectării de către autorități a condițiilor convenite în memorandumul de înțelegere. În urma încheierii unui nou acord stand-by cu FMI și a măsurilor întreprinse de autorități în vederea îmbunătățirii sustenabilității finanțelor publice, Comisia Europeană a prelungit cu un an perioada de disponibilitate a asistenței macrofinanciare pentru Bosnia și Herțegovina (până la 7 noiembrie 2013). Plata primei tranșe din cadrul asistenței macrofinanciare, în valoare de 50 de milioane EUR, a avut loc în februarie 2013. Plata celei de-a doua tranșe este prevăzută să aibă loc în a doua parte a anului 2013, dacă programul FMI se desfășoară conform planului și sunt îndeplinite toate condițiile de politică stabilite în memorandumul de înțelegere. După o ușoară revenire din primele efecte ale crizei economice mondiale (creșterea PIB-ului a atins 1% în 2010 și 2011), economia a reintrat într-o zonă negativă în 2012, PIB-ul real contractându-se cu 0,7%, fiind afectat de deteriorarea mediului extern. Dezechilibrele externe sunt din nou în creștere, deficitul de cont curent atingând 9,4% din PIB. Pe fondul creșterii dezechilibrelor macroeconomice și al sporirii îngrijorărilor legate de stabilitatea macroeconomică, autoritățile au convenit, în septembrie 2012, un nou acord stand-by cu FMI, în valoare de aproximativ 400 de milioane EUR. 3.2.2. Armenia La începutul anului 2012, Comisia a finalizat implementarea programului de asistență macrofinanciară pentru Armenia, decis la sfârșitul anului 2009[7]. În cadrul acestui program, UE a pus la dispoziția Armeniei un sprijin financiar în valoare totală de 100 de milioane EUR (35 de milioane EUR sub formă de granturi și 65 de milioane EUR sub formă de împrumuturi), care a fost vărsat în două tranșe. Asistența a fost extinsă în contextul unui program de reformă economică susținut de un acord de finanțare de trei ani cu FMI în cadrul mecanismului de finanțare extinsă (Extended Fund Facility, EFP) și al mecanismului extins de creditare (Extended Credit Facility, ECF), aprobat de Consiliul director al FMI în iunie 2010. Prima tranșă din asistența macrofinanciară, în valoare de 40 de milioane EUR, a fost eliberată în iunie 2011, în timp ce eliberarea celei de a doua, în valoare de 60 de milioane EUR, s-a produs în decembrie 2011 pentru componenta de grant și în februarie 2012 pentru cea de împrumut.[8] În 2012, economia armeană a continuat să se redreseze. Rata de creștere a PIB a atins 7,2% în 2012, după ce în 2011 a fost 4,7%. Creșterea mai puternică din 2012 a fost determinată în principal de creșterea consumului privat (plus 10,2% în 2012, față de 2,4% în 2011) și a exporturilor nete. De asemenea, condițiile meteorologice favorabile au condus la o producție agricolă superioară. Ca aspecte negative, investițiile, atât cele interne, cât și cele străine, au continuat să scadă, ceea ce indică o perspectivă de încetinire a creșterii economice pentru Armenia. Având în vedere perspectivele mai pesimiste ale economiei, autoritățile armene au transmis Comisiei, în februarie 2013, o cerere privind un nou program de asistență macrofinanciară. Asistența solicitată vizează să completeze fondurile furnizate în cadrul unui nou acord de finanțare cu FMI, aflat în pregătire. Cererea este analizată de Comisie. 3.2.3. Georgia În urma conflictului militar cu Rusia, din august 2008, UE s-a angajat în cadrul unei conferințe a donatorilor să pună la dispoziție un pachet cuprinzător de până la 500 de milioane EUR pentru a sprijini redresarea economică a Georgiei. Acesta includea două posibile programe de asistență macrofinanciară, în valoare de 46 de milioane EUR fiecare. Primul a fost finalizat cu succes în perioada 2009-2010. Pentru al doilea, Comisia a adoptat o propunere în ianuarie 2011. Cu toate acestea, adoptarea deciziei legislative privind acest program a fost întârziată de dezacordurile dintre Parlamentul European și Consiliu în ceea ce privește procedura care trebuie utilizată pentru adoptarea memorandumului de înțelegere (a se vedea secțiunea 2.3). Propunerea de asistență macrofinanciară în valoare de 46 de milioane EUR (sprijinul urmează să fie furnizat în mod egal sub formă de împrumuturi și granturi) are ca obiectiv principal să acopere nevoile de finanțare externă ale Georgiei și să diminueze nevoile sale financiare bugetare, sprijinind în același timp consolidarea fiscală a țării și eforturile de stabilizare externă și încurajând reformele structurale. Chiar dacă Georgia a înregistrat un nou an de creștere economică puternică în 2012 (o rată preliminară de 6,1 %)[9], vulnerabilitățile sale externe rămân ridicate, după cum o demonstrează ponderea deficitului său de cont curent în PIB (exprimată în două cifre), nivelul ridicat al datoriei externe brute și investițiile străine directe în scădere. Aceste deficiențe, alături de un mediu global instabil, au determinat autoritățile să solicite un nou program FMI. Astfel, în aprilie 2012, a fost aprobat un nou acord cu Fondul: o combinație între un acord stand-by (Stand-By Arrangement, SBA) și o facilitate de credit stand-by (Stand-By Credit Facility, SCF). Având în vedere natura preventivă a acordului, programul de asistență macrofinanciară poate fi activat doar în cazul în care Georgia trage efectiv bani din programul FMI. 3.2.4. Republica Moldova În 2012, Comisia a finalizat implementarea programului de asistență macrofinanciară pentru Republica Moldova, aprobat de Parlamentul European și de Consiliu în octombrie 2010[10]. În cadrul acestui program, UE a pus la dispoziția Moldovei o asistență macrofinanciară în valoare de 90 de milioane EUR, sub formă de granturi, plătibilă în trei tranșe. Asistența a fost extinsă în contextul unui program economic beneficiind de sprijinul unui mecanism de finanțare EFF-ECF cu o durată de trei ani, aprobat de Consiliul director al FMI în ianuarie 2010. Primele două tranșe, în valoare de 40 și respectiv 20 de milioane EUR, au fost plătite în decembrie 2010 și în septembrie 2011. Plata celei de a treia tranșe din asistența macrofinanciară (30 de milioane EUR) a fost efectuată în aprilie 2012[11]. Creșterea economică s-a redus semnificativ în 2012 ca urmare a șocurilor externe (inclusiv o cerere mai slabă de exporturi din partea UE) și a condițiilor meteorologice nefavorabile (o iarnă dură și o vară secetoasă) care au afectat sectorul agricol. În 2012, s-a înregistrat o creștere negativă a PIB-ului, -0,8%[12], ceea ce reprezintă o încetinire semnificativă față de 2011 (6,8%). Pe plan extern, deficitul de cont curent a scăzut ușor, reflectând în parte reducerea importurilor ca urmare a nivelului scăzut al cererii interne, dar și creșterea surplusului de venituri nete și transferuri unilaterale nete, o reflectare a rezilienței remiterilor din străinătate. În pofida acestor evoluții pozitive, deficitul de cont curent este încă mare și va rămâne principala sursă de vulnerabilitate în 2013. O altă sursă de vulnerabilitate este datoria externă mare, care a ajuns în 2012 la 84,5% din PIB, față de 77,6% la sfârșitul anului 2011. Aceste riscuri externe au fost într-o anumită măsură atenuate de intervențiile pe piață ale băncii centrale în al doilea și al treilea trimestru pentru a reface rezervele oficiale. Analiza finală a acordului de finanțare EFF-ECF cu FMI, planificată inițial pentru ianuarie 2013 și ulterior amânată pentru aprilie 2013, nu a putut fi finalizată din cauza crizei politice declanșate de căderea guvernului de coaliție în februarie 2013, fiind amânată pentru iulie 2013. Perspectivele unui nou acord nu erau clare la momentul publicării. 3.2.5. Ucraina Pe fundalul unui deficit de finanțare externă persistent și pentru a sprijini procesul de reformă economică, UE a adoptat, în iulie 2010, o decizie prin care pune la dispoziția Ucrainei o asistență macrofinanciară de până la 500 de milioane EUR[13]. Dacă se iau în considerare și cele 110 milioane EUR încă disponibile ca urmare a deciziei de asistență macrofinanciară adoptate în 2002[14], rezultă un pachet potențial de asistență macrofinanciară de până la 610 milioane EUR. Memorandumul de înțelegere (MoU) care stabilește condițiile de politică pentru plata asistenței și pentru acordul de împrumut (LA) a fost semnat în martie 2013. Memorandumul de înțelegere cuprinde măsuri de politică în domenii cheie: gestionarea finanțelor publice, comerțul și fiscalitatea, reforma sectorului energetic și armonizarea reglementărilor financiare. Efectuarea în 2013 a plăților din asistența macrofinanciară este condiționată de reluarea tragerii de fonduri de către Ucraina în cadrul unui nou acord de asistență cu FMI, pe care autoritățile ucrainene îl negociază în prezent cu FMI după expirarea, în decembrie 2012, a precedentului acord stand-by în valoare de 15,4 miliarde USD. Pentru a doua și a treia tranșă, plata va fi condiționată, în plus, de existența unor progrese satisfăcătoare în implementarea condițiilor de politică structurală stabilite în memorandumul de înțelegere. În 2012, creșterea PIB-ului real al Ucrainei s-a diminuat, ajungând la 0,2%, comparativ cu 5,2% în 2011, în principal ca urmare a deteriorării mediului extern, a reducerii cererii pentru exporturile ucrainene de metale, precum și a scăderii investițiilor. În ciuda încetinirii creșterii și a tendințelor deflaționiste, Banca Națională a Ucrainei a continuat să aplice o politică monetară strictă în încercarea de a împiedica devalorizarea monedei locale. Deficitul bugetar a crescut în 2012 până la o valoare estimată de 6% din PIB, de la 4,2% în 2011, în special ca urmare a relaxării fiscale (înaintea alegerilor parlamentare) și a creșterii nivelului subvențiilor din domeniul energiei. Vulnerabilitățile externe se accentuează, dat fiind că deficitul de cont curent a crescut la 8,4% din PIB, iar rezervele valutare au scăzut cu aproape un sfert în 2012. În ceea ce privește reformele structurale, s-au înregistrat unele progrese în domeniul politicii energetice, în vreme ce reforma gestionării finanțelor publice stagnează, iar sistemul de achiziții publice nu este încă transparent. 3.2.6. Republica Kârgâzstan În urma violențelor etnice și politice, care au condus la o puternică scădere a activității economice și la un deficit considerabil de finanțare externă, UE s-a angajat, în cadrul unei conferințe internaționale a donatorilor organizată la Bișkek, în iulie 2010, să sprijine redresarea Republicii Kârgâzstan. Aceasta a dus la adoptarea de către Comisie, la 20 decembrie 2011, a unei propuneri de decizie prin care să se pună la dispoziția Republicii Kârgâzstan o asistență macrofinanciară de până la 30 de milioane EUR (15 milioane EUR sub formă de împrumuturi și 15 milioane EUR sub formă de granturi). Această operațiune de asistență macrofinanciară cu un caracter excepțional (datorită situării în afara perimetrului geografic normal al asistenței macrofinanciare) a fost justificată de intensitatea angajamentului în direcția reformelor politice și economice prodemocratice din țară și de poziția acesteia într-o regiune cu importanță economică și politică pentru UE. În paralel, FMI a convenit cu autoritățile kârgâze, în iunie 2011, un program pe trei ani susținut de un mecanism extins de creditare (Extended Credit Facility, ECF). Cu toate acestea, adoptarea deciziei privind operațiunea de asistență macrofinanciară pentru Republica Kârgâzstan a fost întârziată de dezacordurile dintre cei doi colegislatori în ceea ce privește procedura care trebuie utilizată pentru adoptarea memorandumului de înțelegere (a se vedea secțiunea 2.3). În 2012, creșterea economică a Republicii Kârgâzstan a fost limitată la 0,9%, fiind semnificativ mai mică decât previziunile, ca urmare a faptului că producția din sectorul mineritului aurifer s-a contractat semnificativ din cauza unor probleme geologice. Cu excepția sectorului mineritului aurifer, creșterea a atins aproximativ 4,8% în 2012, fiind susținută de industrie, construcții și servicii, revenindu-și treptat după încetinirea semnificativă din 2009 și 2010, cauzată de recesiunea globală și de conflictele politice și etnice interne. Deficitul de cont curent a crescut în 2012 până la aproximativ 9% din PIB, reflectând o scădere a exporturilor de aur și o creștere a prețului petrolului. În ciuda unei politici monetare stricte, inflația a atins 7,5% până la sfârșitul anului 2012, din cauza creșterii prețurilor la alimente și la combustibili la nivel internațional. Deficitul fiscal global a scăzut până la o valoare estimată de 5,3% din PIB (excluzând proiectele de infrastructură energetică), în special datorită unei mai bune colectări a veniturilor. Progresele realizate în cadrul mecanismului extins de creditare (ECF) au fost consistente până în prezent, Kârgâzstan îndeplinind la sfârșitul lunii iunie 2012 toate obiectivele cantitative ale programului și parcurgând toate etapele structurale, cu excepția unuia. 4. Asigurarea utilizării adecvate a fondurilor pentru asistența macrofinanciară: evaluări operaționale și evaluări ex-post 4.1. Evaluări operaționale În conformitate cu prevederile Regulamentului financiar al UE, Comisia, cu ajutorul consultanților externi, realizează evaluări operaționale (EO) pentru a se asigura în mod rezonabil de funcționarea procedurilor administrative și a circuitelor financiare în țările beneficiare. Evaluările operaționale vizează sistemele de gestionare a finanțelor publice, în particular procedurile și organizarea ministerului de finanțe și a băncii centrale și, mai precis, gestionarea conturilor alimentate cu fonduri UE. În plus, se acordă o atenție specială modului de funcționare a instituțiilor de audit extern, independenței, programelor de lucru și eficacității controlului acestora. În cele mai recente evaluări operaționale, s-a realizat de asemenea o analiză a procedurilor existente în cadrul agențiilor pentru achiziții publice. În 2012, Comisia a finalizat evaluarea operațională din Kârgâzstan. Având în vedere posibila desfășurare a unor noi operațiuni de asistență macrofinanciară în Egipt și Iordania, s-a efectuat o evaluare operațională în aceste două țări în februarie și respectiv aprilie 2013. 4.2. Evaluări ex-post În conformitate cu regulamentul financiar al UE, Comisia realizează evaluări ex-post ale programelor de asistență macrofinanciară pentru a evalua impactul acestora. Principalele obiective ale evaluărilor ex-post sunt: (i) analiza impactului economic al asistenței macrofinanciare asupra economiei țării beneficiare, în particular asupra sustenabilității poziției sale externe, și (ii) evaluarea valorii adăugate a intervenției UE. Concluziile evaluărilor sunt utilizate pentru consolidarea practicilor de gestionare a asistenței macrofinanciare. Cele două evaluări ex-post lansate în 2011 pentru a evalua operațiunile de asistență macrofinanciară pentru Liban și Georgia au fost finalizate în 2012. O nouă evaluare ex-post a programului de asistență macrofinanciară pentru Kosovo a fost inițiată și finalizată în 2012.[15] Evaluarea ex-post privind programul de asistență macrofinanciară pentru Liban a concluzionat că, deși obiectivul de stabilizare macroeconomică a țării a fost în mare măsură atins, impactul asupra reformelor structurale a fost limitat, ca urmare a unui context politic deosebit de complex și instabil. În ceea ce privește impactul programului de asistență macrofinanciară asupra reformelor structurale din Georgia, evaluarea ex-post a concluzionat că, deși au fost realizate progrese semnificative în domeniul elaborării și execuției bugetului, sunt necesari pași suplimentari în ceea ce privește controlul intern, auditul și, în general, transparența și responsabilitatea. Concluzia evaluării ex-post privind programul de asistență macrofinanciară pentru Kosovo a fost că cele mai importante rezultate ale acestuia sunt următoarele: (i) le-a oferit autorităților din Kosovo un instrument suplimentar pentru a determina realizarea unor reforme extrem de importante; și (ii) a oferit guvernului de la Kosovo credibilitate internațională în perioada sa inițială. Evaluările ex-post pentru cele trei operațiuni de asistență macrofinanciară pentru Serbia, Armenia și Republica Moldova, care au fost finalizate recent, vor avea loc în 2013. 5. Solicitări de asistență și viitoare propuneri ale Comisiei; situația bugetară Printre operațiunile de asistență macrofinanciară avute în vedere pentru 2013 se numără: (i) două programe în desfășurare (Bosnia și Herțegovina și Ucraina); (ii) două programe propuse de Comisie în 2011, a căror implementare ar începe în urma așteptatei adoptări a deciziilor de către colegislatori (Georgia și Republica Kârgâzstan); și (iii) până la trei programe noi, pe baza cererilor primite până în prezent de la țările vizate de PEV (Egipt, Iordania, Armenia). În ceea ce privește implementarea operațiunilor existente de asistență macrofinanciară, eliberarea ultimei tranșe din cadrul programului pentru Bosnia și Herțegovina, dacă este confirmată, va avea loc nu mai târziu de luna noiembrie. În cadrul programului pentru Ucraina, plățile efective, inclusiv eliberarea primei tranșe, sunt condiționate de încheierea unui nou acord de finanțare cu FMI, precum și de respectarea condițiilor de politică din memorandumul de înțelegere. Comisia intenționează, de asemenea, ca în 2013 să înceapă plățile în cadrul programului de asistență macrofinanciară pentru Georgia și Republica Kârgâzstan, în urma așteptatei adoptări a deciziilor legislative de către Parlamentul European și Consiliu. Planul actual este ca prima tranșă din cadrul programelor să fie eliberată în 2013, iar cea de a doua în 2014. În cazul Georgiei, după cum s-a menționat, eliberarea asistenței macrofinanciare va fi posibilă doar dacă Georgia decide să tragă efectiv bani din acordul SBA-SCF încheiat cu FMI, un acord care este în prezent tratat ca având o natură preventivă. După cum s-a menționat mai sus, în noiembrie 2012, Egipt și-a reînnoit cererea privind acordarea de asistență macrofinanciară în valoare de 500 de milioane EUR. Comisia ia în considerare adoptarea unei propuneri de asistență macrofinanciară, care ar fi condiționată de un acord între FMI și autoritățile egiptene privind un program FMI. Este probabil ca asistența macrofinanciară să fie constituită dintr-un împrumut de 450 de milioane EUR, la care s-ar adăuga un grant de 50 de milioane EUR. Asistența macrofinanciară ar contribui la sprijinirea balanței de plăți a Egiptului și la consolidarea eforturilor de reformă într-o perioadă de tranziții politice dificile. În funcție de calendarul propunerii și de adoptarea deciziei, o primă tranșă ar putea fi plătită în 2013, iar restul asistenței macrofinanciare în 2014. În decembrie 2012, autoritățile iordaniene au solicitat asistență macrofinanciară, sub forma unor împrumuturi în valoare de până la 200 de milioane EUR. În colaborare cu FMI, Comisia a estimat nevoile reziduale de finanțare externă ale Iordaniei și ia în considerare prezentarea, în 2013, a unei propuneri de asistență macrofinanciară de 180 de milioane EUR, sub formă de împrumuturi. De asemenea, în acest caz, o primă tranșă ar putea fi plătită în 2013. În plus, poate fi anticipată o nouă operațiune pentru Armenia, dat fiind că Comisia a primit de la autoritățile armene, în februarie 2013, o cerere de asistență macrofinanciară. Aceasta ar urma programului de asistență macrofinanciară finalizat în 2012 și ar avea ca obiectiv să ajute această țară să-și acopere deficitul rezidual de finanțare externă anticipat pentru 2013-2014, completând resursele puse la dispoziție de FMI în cadrul unui nou acord de finanțare, aflat în prezent în pregătire. În fine, operațiunile de asistență macrofinanciară prevăzute pentru 2014 includ un posibil program pentru Kosovo, în cazul în care se stabilește clar un deficit de finanțare. După expirarea în 2010 a programului precedent, o nouă operațiune ar corespunde angajamentului condiționat al UE, asumat la conferința finanțatorilor referitoare la Kosovo din iulie 2008, privind acordarea unei sume de până la 100 de milioane EUR. Tabelul 1 de mai jos oferă o prezentare generală a angajamentelor și a plăților aferente granturilor de asistență macrofinanciară pentru 2011, 2012 și 2013 (valori indicative). Previziunea pentru 2013 are un caracter preliminar și va depinde de diverși factori care sunt în afara controlului Comisiei. Operațiunile de acordare de granturi prevăzute pentru 2013 sunt, în general, compatibile cu plafoanele bugetare pentru 2013. În ceea ce privește împrumuturile, suma totală a operațiunilor de asistență macrofinanciară nerambursate era de 545 de milioane EUR la sfârșitul anului 2012. Această sumă este acoperită de Fondul de garantare pentru acțiuni externe[16], care este menținut la nivelul de 9% din suma rămasă de rambursat. Fondul acoperă nu numai împrumuturile din cadrul AMF, ci și împrumuturile Euratom și împrumuturile acordate de BEI unor țări terțe și este alimentat de la bugetul UE. Pentru operațiunile de asistență macrofinanciară prevăzute în 2013, aceasta ar corespunde unei provizionări a Fondului de garantare cu aproximativ 72,3 milioane EUR. [1] Această desemnare nu aduce atingere pozițiilor privind statutul și respectă RCSONU 1244 și Avizul CIJ privind declarația de independență a Kosovo. [2] Pentru informații generale privind evoluția economică în țările din vecinătatea sudică, a se vedea, de asemenea, „The EU's neighbouring economies: coping with new challenges”, Occasional Papers nr. 86/noiembrie 2011, DG ECFIN, Comisia Europeană. Un nou număr al Occasional Papers, cu titlul: „The EU's Neighbouring Economies: Managing economic policies amid increased global uncertainty” urmează să fie publicat la jumătatea anului 2013. (http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/occasional_paper/2011/index_en.htm). [3] Propunere a Comisiei de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a dispozițiilor generale privind acordarea de asistență macrofinanciară țărilor terțe – COM(2011) 396 final, 4.7.2011. [4] Regulamentul (CE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011. [5] „Excepțională”, în sensul că se acordă unei țări aflate în afara perimetrului geografic normal al asistenței macrofinanciare, și anume țări candidate/potențial candidate și țări din vecinătate. [6] Decizia 2009/891/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009. [7] Decizia 2009/890/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009. [8] Pentru detalii privind implementarea programului, a se vedea raportul Comisiei privind implementarea AMF din 2011 - COM(2012) 339 final, 28.6.2012. [9] Teritoriile Abhaziei și Osetiei de Sud sunt excluse din analiză ca urmare a lipsei de date fiabile. [10] Decizia nr. 938/2010/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 octombrie 2010. [11] A se vedea nota de subsol 5. [12] Datele exclud teritoriul separatist Transnistria, pentru care nu există cifre fiabile. [13] Decizia nr. 646/2010/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 iulie 2010. [14] Decizia 2002/639/CE a Consiliului din 12 iulie 2012. [15] Toate evaluările ex-post sunt disponibile pe site-ul web al DG ECFIN: http://ec.europa.eu/economy_finance/evaluation/completed/index_en.htm [16] Pentru mai multe informații a se consulta Raportul Comisiei către Parlamentul European și către Consiliu privind garanțiile acoperite de la bugetul general (publicat de două ori pe an).