GLOSAR

Agenţie de plăţi : Organizaţia responsabilă, în cadrul unui stat membru, de evaluarea, calcularea, inspecţia şi plata corectă a subvenţiilor agricole. O parte din activităţile agenţiei de plăţi pot fi desfăşurate de organisme delegate.

AGRI : Direcția Generală Agricultură și Dezvoltare Rurală din cadrul Comisiei Europene.

Anexa III şi anexa IIIa : Tabele sinoptice privind sumele care trebuie recuperate de la beneficiarii finali, furnizate de agenţia de plăţi Comisiei în vederea întocmirii conturilor anuale.

Debitor preliminar : "Debitorii preliminari" îndeplinesc criteriile Comisiei de a fi incluşi în conturi (tabelele din anexele III şi IIIa) şi reprezintă rezultatul unei prenotificări prin care debitorul este informat de către agenţia de plăţi cu privire la o potenţială creanţă care poate da naştere unei somaţii de recuperare. Intervalul de timp care poate trece între informarea cu privire la o potenţială creanţă şi somaţia de recuperare se poate întinde pe câteva luni sau chiar ani. A se vedea, de asemenea, "PACA".

FEADR : Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală.

FEGA : Fondul european de garantare agricolă.

FEOGA : Fondul european de orientare şi garantare agricolă.

Grupul de acţiune pentru recuperare : A fost înfiinţat în 2002 pentru a examina cazuri vechi de creanţe legate de neregularităţi, întrucât mai multe sute de cazuri vechi nu făcuseră obiectul niciunei urmăriri. Obiectivul acestui grup era de a decide dacă creanţa putea fi anulată, costul urmând să fie suportat de bugetul UE, sau dacă creanţa ar trebui să fie imputată statului membru în cauză, în acele cazuri în care statul respectiv se făcuse vinovat de neglijenţă.

Neregularităţi : Constituie neregularitate orice încălcare a unei dispoziții de drept comunitar, ca urmare a unei acțiuni sau a unei omisiuni a unui agent economic, care poate sau ar putea prejudicia bugetul general al Comunităților sau bugetele gestionate de acestea, fie prin diminuarea sau pierderea veniturilor acumulate din resurse proprii, colectate direct în numele Comunităților, fie prin cheltuieli nejustificate. A se vedea articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95.

OLAF : Oficiul European de Luptă Antifraudă.

Organism de certificare : Persoană juridică publică sau privată desemnată de statul membru în vederea certificării veridicității, a caracterului exhaustiv și a exactităţii conturilor agenției de plăți acreditate.

PACA : Premier acte de constat administratif ou judiciaire. Acronim provenind din limba franceză, utilizat pentru a denota data la care beneficiarul este notificat pentru prima dată, în scris, de către o autoritate din statul membru cu privire la faptul că un anumit cuantum de subvenţie agricolă nu ar fi trebuit să fie plătit. Aceasta este data la care ar trebui să fie înregistrată creanţa în conturi (tabelele din anexele III şi IIIa), dar nu – în cazul debitorilor preliminari – şi în registrul debitorilor ţinut de agenţia de plăţi. A se vedea, de asemenea, articolul 35 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005.

RAA : Raport anual de activitate. Raport elaborat de un director general din cadrul Comisiei, în care se prezintă informaţii cu privire la realizările în materie de obiective-cheie ale politicii şi în materie de activităţi esenţiale ale direcţiei generale pe care o conduce.

Rata de recuperare : Curtea a calculat mai multe rate de recuperare în vederea elaborării raportului, comparând sumele recuperate cu creanţa neachitată înregistrată şi exprimând acest raport sub forma unui procent.

"Regula 50/50" : În cadrul procesului de revizuire, din 2006, a legislaţiei europene privind creanţele şi recuperările, a fost introdusă aşa-numita "regulă 50/50", care dă Comisiei posibilitatea de a recupera în mod automat de la statele membre un procent de 50 % din creanţele care au rămas ca nerecuperate în conturile de debitori după trecerea unei perioade de patru ani sau, în cazul în care creanţa face obiectul unei proceduri judiciare în curs, a unei perioade de opt ani.

"Recuperări" şi "corecţii financiare" : Prin recuperare, se redobândesc de la beneficiar sume plătite în mod necuvenit, prin intermediul unei somaţii de recuperare emise de agenţia de plăţi. Corecţiile financiare se aplică statelor membre şi pot fi impuse de Comisie 1) în cadrul procedurii de verificare şi validare din punct de vedere financiar (fiabilitatea conturilor anuale) şi/sau 2) în cadrul procedurii de verificare şi validare din punctul de vedere al conformităţii (legalitatea şi regularitatea operaţiunilor subiacente) a conturilor anuale ale agenţiei de plăţi. Sumele care fac obiectul corecţiilor financiare sunt finanţate de bugetele naţionale.

Verificarea şi validarea conturilor : Procedura prin care Comisia acceptă conturile statelor membre şi, în consecinţă, cheltuielile agenţiilor de plăţi care au vărsat fonduri fermierilor şi beneficiarilor. În cursul primei etape, conturile agențiilor de plăţi sunt controlate din punctul de vedere al exactității de către organisme de certificare din statele membre și apoi fac obiectul unei decizii anuale de validare financiară adoptate de Comisie. Cea de a doua etapă constă în efectuarea de către Comisia însăși a procedurii de verificare și validare a conturilor din punctul de vedere al conformității, pe baza unor audituri care îi dau posibilitatea să identifice și (în cursul anilor ulteriori) să excludă plățile care nu au fost efectuate în conformitate cu normele.

SINTEZĂ

I. Fondurile cheltuite de Uniunea Europeană pentru agricultură şi dezvoltare rurală se ridică la aproximativ 55 de miliarde de euro pe an, o parte din aceste fonduri fiind plătite în mod incorect din cauza unor cereri de plată neconforme cu reglementările ori incorecte sau din cauza erorilor. Prezentul raport vizează să examineze procedurile de recuperare a plăţilor efectuate în mod necuvenit, concentrându-se, în special, pe recuperările la care procedează autorităţile statelor membre şi pe rolul de monitorizare al Comisiei.

II. Curtea a mai examinat anterior mecanismele create pentru recuperarea plăţilor neconforme cu reglementările în cadrul Raportului special nr. 3/2004, prilej cu care a constatat existenţa unor deficienţe semnificative în mecanismele pentru raportarea, recuperarea şi anularea plăţilor neconforme cu reglementările. Ulterior, Comisia a adus o serie de modificări importante modului în care se înregistrează, se raportează şi se certifică creanţele în statele membre. În plus, aceasta a transferat responsabilitatea pentru urmărirea financiară de la OLAF către DG AGRI. Raportul analizează şi impactul acestor modificări. Curtea a examinat modul în care recuperările sunt raportate de statele membre către Comisie, precum şi cifrele prezentate cu referire la recuperări în conturile anuale ale UE.

III. Curtea a constatat că mecanismele introduse în 2006 au condus la îmbunătăţirea situaţiei prin furnizarea, la nivelul statelor membre, a unor informaţii mai exacte şi mai detaliate cu privire la creanţe şi la recuperări şi prin prezentarea unui număr mai mare de informaţii în conturile anuale. De asemenea, s-au constatat îmbunătăţiri şi în cazul ratelor de recuperare a creanţelor înregistrate începând cu anul 2006. Cu toate acestea, continuă să existe anumite deficiențe:

- noile proceduri, care au drept rezultat rambursarea automată către Comisie a unei proporţii de 50 % din sumele aferente creanţelor vechi, îmbunătăţesc protecția intereselor financiare ale UE, asigurând o aşa-numită "recuperare", care constă în transferul de fonduri de la bugetul statului membru în cauză către bugetul Uniunii Europene. Sistemul implică anumite dezavantaje, de exemplu, poate atrage riscul de a încuraja statele membre să anuleze cât mai repede posibil creanţele sau să le raporteze cât mai târziu posibil, ceea ce e de natură să facă posibilă eludarea procedurii pentru anumite sume;

- diferenţele de tratament între statele membre conduc la o situaţie în care creanţele sunt recunoscute la momente diferite, cifrele raportate nu sunt comparabile, dobânda se aplică în mod inconsecvent, iar momentul la care se consideră că se poate proceda la anularea creanţelor variază considerabil de la un stat membru la altul, ceea ce conduce la un impact financiar negativ asupra bugetului UE;

- şansele de recuperare a unei plăţi necuvenite sunt afectate de duratele îndelungate necesare pentru lansarea de către statele membre a procedurilor de recuperare, de deficienţele prezente în măsurile pe care le iau acestea în vederea recuperării şi de mijloacele limitate care le stau la dispoziţie în vederea executării acestor măsuri;

- atunci când există întârzieri în ceea ce priveşte prima înregistrare a creanţei, poate fi întârziată în consecinţă şi transmisia informaţiilor privind neregularităţile către OLAF.

IV. Prin urmare, Curtea recomandă Comisiei să continue să îmbunătăţească modul în care se gestionează şi se raportează creanţele în statele membre şi să asigure un tratament uniform al acestor creanţe între diferitele state membre, sugerându-i acesteia:

- să ceară statelor membre să înregistreze neregularităţile şi alte creanţe atunci când devin exigibile sumele aferente acestora, şi anume la data la care s-a întocmit somaţia de recuperare;

- să clarifice anumite concepte-cheie în materie de raportare şi de contabilitate care au fost aplicate până în prezent în mod inconsecvent prin publicarea de orientări în acest sens, în timp util;

- să stabilească o limită de timp uniformă între detectarea unei neregularităţi potenţiale şi notificarea debitorului cu privire la ordinul de recuperare, ceea ce ar spori gradul de armonizare între statele membre şi ar asigura transmisia la timp a informaţiilor privind neregularităţile către OLAF;

- să stabilească norme explicite cu privire la aplicarea dobânzii;

- să ofere clarificări suplimentare cu privire la condiţiile în care creanţele pot fi declarate ca fiind nerecuperabile, în special în ceea ce priveşte normele pentru anularea creanţelor în cazurile în care se declară starea de insolvabilitate;

- să reexamineze aplicarea noii reguli privind recuperarea automată a unei proporţii de 50 % din creanţă, astfel încât să se asigure aplicarea ei eficace;

- să se ducă la bun sfârşit urmărirea cazurilor vechi ale Grupului de acţiune pentru recuperare, care ar fi trebuit să fi fost încheiate cu aproximativ trei ani în urmă.

V. În cursul perioadei 2006-2008, care a făcut obiectul auditului Curţii, în jur de 90 % din sumele raportate în conturile anuale ale UE ca fiind "recuperări de plăţi necuvenite" au fost sume obţinute de Comisie prin scăderi aplicate statelor membre şi nu au constituit recuperări efective de la beneficiari de ajutoare plătite în mod necuvenit. Fără îndoială, aceste măsuri au capacitatea de a proteja interesele financiare ale UE, dar nu au efectul deplin de descurajare pe care l-ar avea o recuperare efectuată de la un beneficiar care a fost plătit în mod necuvenit.

VI. Comisia ar trebui, prin urmare, să exploreze modalităţile care i-ar permite să reducă proporţia de aşa-numite "recuperări" aplicate bugetelor statelor membre şi să crească, în schimb, proporţia de plăţi necuvenite recuperate de la beneficiarii care le-au primit.

INTRODUCERE

1. Fondurile cheltuite de Uniunea Europeană pentru agricultură şi dezvoltare rurală se ridică la aproximativ 55 de miliarde de euro pe an. În tabelul 1 se prezintă defalcat repartiţia cheltuielilor între Fondul de garantare (FEGA) şi dezvoltarea rurală pentru perioada 2006-2009.

2. Gestiunea acestor cheltuieli este partajată, în cea mai mare parte dintre cazuri, între statele membre și Comisie. Ajutorul este plătit fermierilor şi beneficiarilor de către agenţiile de plăţi (autorităţi naţionale desemnate), aceste plăţi de ajutor fiind ulterior rambursate agenţiilor de către Comisie. Unele dintre aceste plăţi se efectuează fără respectarea reglementărilor sau pot fi afectate de erori. În cazul în care sunt detectate, sumele aferente acestor plăţi incorecte trebuie să fie recuperate. Prezentul raport vizează examinarea mecanismelor create pentru efectuarea acestor recuperări.

3. În vederea protejării intereselor financiare ale Uniunii, statele membre au obligaţia de "a adopta toate actele cu putere de lege și actele administrative şi de a lua orice alte măsuri necesare pentru:

(a) a verifica veridicitatea şi corectitudinea operațiunilor finanțate de FEGA şi de FEADR;

(b) a preveni și a urmări neregulile;

(c) a recupera sumele pierdute ca rezultat al neregulilor sau al neglijenței [1]."

TABELUL 1

FONDURILE CHELTUITE ÎN DOMENIUL AGRICULTURII ÎN PERIOADA 2006-2009 (ÎN MILIOANE DE EURO) [9999]

| 2006 [8888] | 2007 | 2008 | 2009 |

FEGA | 42116 | 42446 | 43011 | 46120 |

Dezvoltarea rurală | 11543 | 11154 | 10671 | 8992 |

Total | 53659 | 53620 | 53682 | 55112 |

4. Statele membre au obligaţia de a efectua verificări (în mod obişnuit, pe baza unui eşantion) cu privire la regularitatea diverselor plăţi efectuate. O parte dintre aceste verificări se realizează înainte de efectuarea plăţii, caz în care sumele care corespund neregularităţilor identificate se pot scădea direct din suma aferentă plăţii care urmează a fi efectuată. În cazul verificărilor care au loc după ce s-a realizat plata, statele membre au obligaţia de a înregistra drept creanţă orice plată efectuată în mod necuvenit pe care au detectat-o, urmând ca ulterior să solicite de la beneficiar rambursarea sumei plătite în exces.

5. Mulţi beneficiari rambursează aceste sume conform solicitărilor. Există însă cazuri în care aceştia depun contestaţie; dacă agenţia de plăţi îşi menţine poziţia cu privire la suma datorată, se iniţiază o măsură de executare a recuperării, care, în unele cazuri, presupune deschiderea unei acţiuni în justiţie. În anumite condiţii (în cazul declarării stării de insolvabilitate a beneficiarului sau în cazul în care costul acţiunii de recuperare este mai mare decât suma datorată), agenţia de plăţi poate lua decizia de a suspenda recuperarea şi de a declara suma ca fiind nerecuperabilă pentru bugetul UE, drept care creanţa este anulată.

6. În tabelul 2 sunt prezentate totalurile sumelor pentru care recuperarea este în curs şi sumele care au fost recuperate, pentru anii 2006-2009, aşa cum apar acestea în conturile de debitori ale statelor membre:

TABELUL 2

SUMELE ÎNSCRISE ÎN CONTURILE DE DEBITORI ALE STATELOR MEMBRE (ÎN MILIOANE DE EURO)

Exerciţiu financiar FEGA, care se încheie la 15 octombrie | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Sumele pentru care recuperarea este în curs, la 15 octombrie | 1267 [9001] | 1437 [9002] | 1246 | 1115 |

Sume recuperate în cursul exerciţiului financiar FEGA în cauză | 104 [9003] | 152 | 113 | 111 |

Procentaj recuperat [9004] | 8,2 % | 10,6 % | 9,1 % | 10 % |

7. După cum se poate observa, nivelul sumelor pentru care recuperarea este în curs, aşa cum apar în conturile statelor membre, s-a menţinut la un nivel relativ stabil, efectul recuperărilor şi al anulărilor de creanţe (a se vedea tabelul 4) fiind în mare măsură compensat de noile creanţe constatate. Anexa I prezintă o defalcare a noilor creanţe înregistrate între 2006 şi 2009. În cazul creanţelor înregistrate începând cu anul 2006 însă, s-au constatat îmbunătăţiri ale ratelor de recuperare (a se vedea tabelul 3).

8. Dispoziţiile care reglementează finanţarea politicii agricole comune (PAC) prevăd, de asemenea, obligaţia Comisiei de a verifica și valida conturile aferente domeniului agricultură şi dezvoltare rurală: Comisia acceptă sumele care au fost vărsate de statele membre sau, în cazul contrar, poate reduce plăţile care se efectuează către statele membre în acele cazuri în care a constatat că acestea nu au aplicat corect dispoziţiile care reglementează PAC. Deşi de foarte multe ori Comisia face referire la aceste reduceri ca şi cum ar fi vorba de "recuperări", majoritatea operaţiunilor în cauză iau forma unor corecţii, care nu recuperează de la beneficiari sumele plătite în mod necuvenit, ci, mai degrabă, transferă sarcina de a suporta o parte a costului PAC către contribuabilii naţionali. În contextul procedurii de verificare și validare a conturilor, doar o mică parte din deciziile de validare adoptate de Comisie privesc recuperarea unor creanţe specifice.

UN CADRU NOU INTRODUS ÎN 2006

9. Ultimul raport elaborat de Curte cu privire la recuperarea plăţilor neconforme cu reglementările datează din 2004 (Raportul special nr. 3/2004). La acea dată, Curtea a atras atenția asupra următoarelor aspecte: rata scăzută de recuperare a creanţelor raportate, neconcordanţele din cadrul datelor raportate, volumul mare al creanţelor vechi care nu erau nici recuperate, nici anulate şi lipsa de claritate în ceea ce priveşte repartizarea responsabilităţilor între Direcţia Generală Agricultură şi OLAF.

10. În 2006, Consiliul a introdus un nou cadru de reglementare [2]. Cea mai importantă schimbare a fost introducerea așa-numitei "reguli 50/50", care repartizează în mod egal consecinţa financiară a creanţei nerecuperate între bugetul UE şi statul membru în care s-a înregistrat creanţa. Această regulă are rolul de a proteja interesele financiare ale Uniunii. Un procent de 50 % din sumele nerecuperate este trecut în sarcina statelor membre, după trecerea unei perioade de patru ani de la data recunoaşterii creanţei sau a unei perioade de opt ani, în cazul în care procesul de recuperare este continuat în faţa unei instanţe judecătoreşti. Data la care are loc recunoaşterea creanţei prezintă deci importanţă pentru aplicarea regulii. Dacă există însă o hotărâre judecătorească definitivă care confirmă că creanţa nu era exigibilă, suma imputată potrivit regulii "50/50" trebuie să fie restituită statului membru de către Comisie.

11. "Regula 50/50" are menirea de a oferi statelor membre un stimulent care să le încurajeze să procedeze la recuperarea creanţelor în termene rezonabile. Această regulă reprezintă un pas înainte faţă de situaţia anterioară, când se putea întâmpla ca creanţele nerecuperate să fie lăsate în conturi pentru perioade foarte lungi de timp, în unele cazuri chiar decenii, până ce se adopta în cele din urmă o decizie ad hoc de anulare a creanţei în cauză. Aplicarea eficace a acestei reguli trebuie să facă faţă la două riscuri principale: (i) amânarea datei la care are loc recunoaşterea creanţelor, ceea ce atrage întârzierea datei la care se poate imputa statului membru în cauză procentul de 50 % în caz de nerecuperare, şi (ii) anularea creanţelor pe motiv că acestea sunt nerecuperabile înainte de a se fi epuizat toate posibilităţile de recuperare, scopul fiind de a evita aplicarea regulii în cazul anumitor creanţe.

12. Noul cadru a introdus modificări suplimentare şi în ceea ce priveşte comunicarea de către statele membre către Comisie a neregularităţilor şi a progreselor înregistrate în procesul de recuperare a sumelor corespunzătoare acestora. Înainte de 2006, astfel de informaţii se trimiteau Oficiului de Luptă Antifraudă al UE, OLAF. În prezent, serviciul competent din cadrul Comisiei, DG Agricultură şi Dezvoltare Rurală, este cel căruia i se transmit informaţii detaliate în legătură cu acest aspect, astfel încât creanţele să poată fi monitorizate îndeaproape. În plus, pragul de la care se poate comunica către OLAF o neregularitate a fost ridicat de la 4000 la 10000 de euro.

CUM SUNT RAPORTATE CREANŢELE ŞI RECUPERĂRILE

13. Informaţiile privind situaţia creanţelor şi a recuperărilor în statele membre sunt comunicate anual Comisiei de către agenţiile de plăţi în tabele separate (datele prezentate în anexa III şi anexa IIIa), care se ataşează la conturile anuale ale agenţiilor [3]. Aceste date sunt utilizate, de asemenea, ca sursă de informaţii pentru situaţia recuperărilor prezentată în raportul anual de activitate (RAA) al directorului general pentru agricultură şi dezvoltare rurală.

14. Pe baza informaţiilor primite de la statele membre, Comisia publică, în notele la situaţiile financiare ale Uniunii Europene, date cu privire la nivelul creanţelor şi la cel al recuperării plăţilor necuvenite. Sumele raportate în conturile UE sunt cu mult mai mici decât totalul cumulat al sumelor înregistrate în contabilitatea statelor membre, deoarece ţin seama de sumele pe care Comisia le estimează ca fiind recuperabile (a se vedea punctele 59-61). Pe lângă aceasta, Comisia transmite un raport anual Parlamentului European şi Consiliului cu privire la protecţia intereselor financiare ale Uniunii Europene şi la lupta împotriva fraudei, în care sunt incluse recuperările plăţilor necuvenite efectuate în domeniul agriculturii.

SFERA ŞI ABORDAREA AUDITULUI

15. Curtea a evaluat eficacitatea sistemelor create şi operate de statele membre în vederea recuperării creanţelor identificate, precum şi supravegherea acestui proces asigurată de Comisie. Curtea a căutat să obțină răspunsuri la următoarele întrebări:

(i) Statele membre prelucrează şi înregistrează în mod corect creanţele?

(ii) Statele membre reuşesc să recupereze plăţile identificate ca fiind necuvenite?

(iii) Anularea de către statele membre a creanţelor pe motiv că sunt nerecuperabile se face în mod corespunzător?

(iv) Supravegherea şi monitorizarea de către Comisie a recuperărilor sunt eficace?

16. Auditul a acoperit recuperările aferente Fondului european de garantare agricolă pentru exerciţiile financiare 2006, 2007 şi 2008, exerciţii care se supun noilor reglementări introduse în 2006.

Auditul a constat în:

- analiza unui eşantion de 14 agenţii de plăţi din opt state membre, accentul fiind pus pe acele agenţii care au înregistrat cele mai mari creanţe;

- testarea unui eşantion de 670 de operaţiuni (494 de creanţe individuale şi 176 de alte operațiuni);

- examinarea orientărilor furnizate de Comisie, a auditurilor desfăşurate de aceasta şi a corecţiilor financiare pe care le-a aplicat.

In formaţii mai detaliate privind activităţile de audit desfăşurate se prezintă la începutul fiecărei secţiuni din cadrul părţii referitoare la observaţii. Auditul nu a evaluat eficacitatea statelor membre în procesul de identificare a neregularităţilor care atrag acţiunile de recuperare.

OBSERVAŢII

STATELE MEMBRE PRELUCREAZĂ ŞI ÎNREGISTREAZĂ ÎN MOD CORECT CREANŢELE?

17. După identificarea neregularităţilor şi a erorilor, statele membre au un număr de obligaţii pe care trebuie să le respecte în legătură cu creanţa rezultată. Printre aceste obligaţii se numără:

- înregistrarea exactă a sumei datorate şi a datei la care s-a consta- tat creanţa şi raportarea acestor informaţii către Comisie, printre altele în vederea furnizării unei baze corespunzătoare pentru aplicarea "regulii 50/50";

- clasificarea corectă a creanţei, demers care poate avea, de asemenea, un impact asupra aplicării "regulii 50/50", şi

- calculul dobânzii, imputarea acesteia şi înregistrarea ei.

18. Pentru a examina modul în care s-au îndeplinit aceste obligaţii în cadrul agenţiilor de plăţi selectate, Curtea a evaluat sistemele instituite şi a testat un eşantion de operaţiuni. De asemenea, au fost analizate conturile de debitori şi a fost verificată exactitatea tabelelor puse la dispoziţia Comisiei. De asemenea, Curtea a evaluat măsura în care reglementările permit diferenţe în interpretare, fapt care ar putea conduce la diferenţe de tratament de la un stat membru la altul (şi care ar putea, inclusiv, să aibă un impact potenţial asupra sumelor recuperate).

INEXACTITĂŢI ÎN CONTURILE DE DEBITORI

19. Sumele care trebuie recuperate pot fi clasificate ca neregularităţi, ca erori în procedurile administrative sau ca alte sume de recuperat. Pentru fiecare categorie se aplică norme diferite într-o anumită măsură, după cum se explică la punctele 29 şi 30. Curtea a verificat, pentru un eşantion de operaţiuni, exactitatea datelor prezentate în tabelele în care se raportează creanţele către Comisie. Principalele inexactităţi constatate de Curte erau legate de cazuri care au fost incorect clasificate ori de cazuri pentru care nu exista documentaţie justificativă la dosar pentru sumele înscrise sau această documentaţie era inadecvată [4]. Erorile identificate în cadrul eşantionului Curţii corespundeau unui cuantum total de 8,3 milioane de euro şi afectau 89 de cazuri dintr-un total de 670 de operaţiuni care au fost examinate. În cazul neregularităţilor, aceste inexactităţi pot avea un impact financiar, dat fiind că pot afecta aplicarea obişnuită a mecanismului "50/50" pentru verificare şi validare şi pot avea un efect direct asupra sumelor care fac obiectul corecţiilor aplicate de Comisie şi care sunt recuperate de la statele membre.

20. Conturile de debitori întocmite de fiecare agenţie de plăţi fac, de asemenea, obiectul unor verificări de către auditori independenţi (organisme de certificare), care transmit Comisiei rapoarte privind fiabilitatea conturilor prezentate. Cu toate acestea, au existat cazuri în care cifrele certificate au cunoscut, în anii ulteriori, modificări semnificative, operate chiar de către organismele de certificare. De exemplu, în cazul Italiei, valoarea totală a creanţelor restante la sfârşitul exerciţiului 2006, valoare care fusese certificată de organismul de certificare italian, a fost ajustată în 2009 prin scăderea sumei de 182 de milioane de euro [5]. În cazul Danemarcei, sumele recuperate aferente exerciţiului 2008, care fuseseră deja certificate de organismul de certificare danez, au trebuit să fie ulterior corectate, prin adăugarea sumei de 4,7 milioane de euro, în timp ce sumele aferente exerciţiului 2009 au trebuit să fie corectate prin scăderea sumei de 14,1 milioane de euro. Aceste ajustări semnificative pun sub semnul întrebării fiabilitatea cifrelor certificate. După cum se poate observa din exemplul prezentat în caseta 1, organismele de certificare au întâmpinat şi ele dificultăţi în ceea ce priveşte certificarea exactităţii cifrelor înregistrate de statele membre.

CASETA 1

DATE LIPSĂ SAU CARE NU MAI POT FI CITITE LA RURAL PAYMENTS AGENCY – RPA (UK)

În cadrul auditului efectuat la RPA, Curtea nu a reuşit să realizeze, pentru exerciţiile 2006 şi 2007 [6], o reconciliere între cifrele raportate Comisiei şi sumele înregistrate în conturile de debitori ale agenţiei, întrucât datele acesteia referitoare la debitori fuseseră corupte. Pentru exerciţiul 2006, s-au constatat diferenţe care se ridică, în total, la 8,8 milioane de lire sterline [7], din care 81 % au drept cauză corecţii. Au fost identificate probleme şi în urma auditului desfăşurat de organismul de certificare: recompilarea de către acesta a conturilor de debitori a furnizat doar un anumit grad de asigurare, şi nu o asigurare absolută, astfel încât concluzia organismului de certificare a fost că exactitatea creanţelor înregistrate nu era fiabilă pentru exerciţiul 2007.

INCONSECVENŢE ÎN CEEA CE PRIVEŞTE DATA LA CARE SUNT CONSTATATE CREANŢELE

21. Data la care trebuie înregistrate neregularităţile în conturile de debitori ale statelor membre (anexa III) constituie un factor-cheie pentru aplicarea regulamentului, întrucât ea determină punctul în timp de la care curg termenele de patru ani şi, respectiv, de opt ani pentru aplicarea "regulii 50/50". Regulamentul defineşte această dată ca fiind "prima evaluare scrisă a unei autorități competente, administrative sau juridice, care concluzionează pe baza faptelor concrete dacă a fost comisă o neregularitate, fără a aduce atingere posibilității ca această concluzie să poată să fie ulterior modificată sau retrasă ca rezultat al evoluției procedurii administrative sau judiciare." [8] Data primei înregistrări a creanţelor este astfel reglementată de conceptul de constatare primară administrativă sau judiciară, cunoscută în mod curent sub acronimul provenit din limba franceză, PACA (premier acte de constat administratif).

22. Comisia Europeană a dezvoltat această definiţie în orientările sale [9], care prevăd, de asemenea, ca, începând cu 2008 [10], toate cazurile de neregularitate să fie trecute în conturile anuale ale agenţiilor de plăţi, chiar şi atunci când creanţa nu a fost notificată pe cale oficială prin intermediul unei somaţii de recuperare [11], astfel încât aceste cazuri să fie înregistrate ca "debitori potenţiali" sau "debitori preliminari". În pofida eforturilor de armonizare, data PACA continuă să aibă interpretări diferite în funcție de stat membru, iar Comisia, în instrucţiunile oferite diferitelor state membre, nu a dat întotdeauna dovadă de consecvenţă. În practică, data PACA variază între, cel mai devreme, data constatării în urma unui control efectuat de un organism de control şi, cel mai târziu, data emiterii somaţiei de recuperare. Conform constatărilor Curţii, poate exista o diferenţă de până la şase ani între aceste două dăţi. Cu toate că reglementările nu stabilesc o limită de timp pentru notificarea unei creanţe constatate în urma unui control, hotărârea Curţii de Justiţie a Uniunii Europene în cauza C-54/95 stipulează că procedura de recuperare ar trebui să fie demarată în termen de un an de la luarea la cunoştinţă a tuturor datelor relevante cu privire la neregularitatea în cauză.

23. Statele membre care utilizează cea mai tardivă dată posibilă, considerând că PACA este reprezentată de data emiterii în scris a somaţiei de recuperare, câştigă un interval în plus de timp până la aplicarea mecanismului "50/50" pentru verificare şi validare şi nu înregistrează întotdeauna creanţa potenţială la rubrica "debitori preliminari", aşa cum prevăd orientările Comisiei. În consecinţă, înregistrarea unei neregularităţi detectate şi eventuala corecţie aplicată ulterior de Comisie pot avea loc în ani diferiţi de la un stat membru la altul, în funcţie de politica adoptată de statul membru în cauză.

24. Autorităţile spaniole consideră, în general, că data PACA este data primei evaluări (acuerdo de inicio) transmise beneficiarului înainte de somaţia de recuperare. Cu toate acestea, două agenţii de plăţi (FEGA şi AVFGA) [12] care au făcut obiectul auditului Curţii au luat în considerare, începând din 2008, data emiterii somaţiei de recuperare, fapt ce, în condiţiile date, nu este în conformitate cu legislaţia actuală. Agenţiile de plăţi franceze au respectat, până în 2008, regulamentul şi orientările Comisiei, însă, pentru exerciţiul 2009, şi-au schimbat sistemul de raportare, utilizând o dată operativă mai tardivă, şi anume data somaţiei de recuperare, intenţia fiind de a evita dezavantajul unei înregistrări timpurii a creanţelor la rubrica "debitori preliminari". La sfârşitul exerciţiului 2009, Comisia a solicitat autorităţilor franceze să treacă din nou la vechiul sistem.

25. S-a detectat un număr redus de cazuri (în DE, BE, HU şi UK [13]) în care se transmiseseră evaluări prealabile în scris debitorilor potenţiali: data transmisiei ar fi trebuit să constituie data înregistrării creanţei în conturi, însă înregistrarea respectivă nu s-a efectuat.

26. Problema interpretărilor diferite cu privire la data PACA a fost ridicată în raportul din 2004 al Curţii, iar Comisia a admis că este o problemă care necesită atenţie. Cu toate acestea, orientările publicate de Comisie nu au promovat încă o abordare armonizată a acestei probleme, amploarea ei intensificându-se odată cu introducerea "regulii 50/50".

INCONSECVENŢE REZULTATE ÎN URMA INTERPRETĂRILOR DIFERITE CARE SE DAU TIPURILOR SPECIFICE DE CREANŢE

27. Curtea a constatat, de asemenea, că există inconsecvenţe în ceea ce priveşte interpretarea de către agenţiile de plăţi a conceptelor de "neregularitate", de "eroare apărută în cadrul procedurilor administrative" sau de "alt tip de recuperare". Este important ca statele membre să interpreteze aceste concepte în acelaşi mod, astfel încât să se asigure o raportare consecventă şi comparabilă; în plus, diferenţele de interpretare pot avea şi un impact financiar asupra bugetului UE.

28. În 2006 şi 2007, toate cazurile de creanţe (indiferent că sunt clasificate ca neregularităţi, erori administrative sau creanţe "de alt tip") au fost raportate Comisiei [14] în conturile de debitori întocmite de statele membre şi au făcut obiectul mecanismului "50/50" pentru verificare şi validare.

29. Începând cu 2008, sumele plătite în mod necuvenit ca urmare a unor erori administrative nu mai sunt incluse în conturile de debitori ale statelor membre (în tabelele din anexa III), deoarece ele trebuie restituite bugetului UE la sfârşitul fiecărui exerciţiu financiar, în contextul procedurii de verificare și validare a conturilor din punct de vedere financiar.

CASETA 2

AGENŢIA DE PLĂŢI ONIEP, FRANŢA [15]: CREANŢE "DE ALT TIP"

În 2008, agenţia de plăţi a raportat un caz dat (fiind prima dată când acest caz era adus la cunoştinţă) în acea parte a conturilor care nu făcea obiectul "regulii 50/50" pentru verificare şi validare, justificându-şi decizia cu argumentul că neregularitatea era acoperită de garanţii bancare. Cazul data din 1997, impactul financiar potenţial al acestuia cifrându-se la 8,5 milioane de euro. Dacă ar fi fost clasificat ca neregularitate în loc de creanţă "de alt tip", acest caz ar fi făcut obiectul procedurii de verificare şi validare în 2006, când a fost introdusă "regula 50/50", ceea ce înseamnă că s-ar fi restituit suma de 4,3 milioane de euro bugetului UE, fără să se aducă atingere eventualelor execuţii ulterioare ale garanţiilor.

30. În plus, conceptul de eroare administrativă a fost aplicat de statele membre în mod inconsecvent. Curtea a identificat 15 cazuri, cu o valoare totală de 7 milioane de euro [16], care au fost comunicate ca neregularităţi, dar care, în opinia sa, ar fi trebuit să fie clasificate ca erori administrative şi deci creditate imediat în bugetul UE.

31. Agenţiile de plăţi au interpretări diferite a ceea ce constituie o neregularitate [17]. De exemplu, cazurile identificate care nu au fost detectate în urma unui control sau cazurile de sume care sunt acoperite de o garanţie nu sunt considerate ca reprezentând neregularităţi şi nu sunt înregistrate ca atare în anumite state membre (DE şi FR). Aceste cazuri sunt clasificate drept creanţe "de alt tip" şi, prin urmare, nu sunt luate în considerare în vederea aplicării mecanismului "50/50" pentru verificare şi validare. Dacă aceste creanţe sunt declarate în cele din urmă ca fiind nerecuperabile, riscul de neîncasare a garanţiei este suportat de bugetul UE.

Caseta 2 descrie un exemplu de neregularitate care a fost clasificată incorect ca recuperare "de alt tip" şi indică impactul pe care îl are această clasificare incorectă asupra bugetului UE:

INCONSECVENŢELE ÎN CEEA CE PRIVEŞTE APLICAREA DOBÂNZILOR SUNT DE NATURĂ SĂ GENEREZE PIERDERI FINANCIARE

32. Având în vedere intervalele uneori lungi de timp între efectuarea unei plăţi necuvenite şi eventuala detectare a acesteia şi recuperarea ulterioară, ar trebui să se perceapă dobândă pentru aceste creanţe neplătite [18], astfel încât să se protejeze interesele financiare ale UE. Având în vedere că creanţa restantă totală se ridică, în medie, la circa 1200 de milioane de euro, dobânda care ar reveni anual bugetului UE ar avea o valoare substanţială – luându-se în considerare o rată prudentă de 3 % pe an, suma anuală este estimată la 36 de milioane de euro. Atunci când se percepe dobânda în totalitate, nu are loc nicio pierdere pentru bugetul UE.

33. Curtea a constatat că aplicarea dobânzii pentru creanţe încă nu era pe deplin armonizată. Pentru cea mai mare parte a măsurilor, rata dobânzii trebuie să se calculeze aşa cum prevede legislaţia naţională, însă nu s-a stabilit o rată anume, deşi aceasta nu poate fi mai mică decât rata dobânzii care se aplică pentru recuperarea sumelor în conformitate cu prevederile naţionale. Anexa II cuprinde o sinteză a diferitelor metode la care recurg pentru aplicarea dobânzii agenţiile de plăţi ce au făcut obiectul auditului Curţii.

34. Majoritatea agenţiilor de plăţi auditate aplică un mecanism de calcul automat, care se bazează pe rata dobânzii calculată în conformitate cu legislaţia naţională, deşi, în practică, s-au constatat variaţii foarte mari în ceea ce priveşte metodele aplicate.

35. Curtea de Justiţie a Uniunii Europene a susţinut punctul de vedere al Comisiei, conform căruia în anexa III trebuie să se includă şi dobânda, chiar dacă valoarea principalului nu a fost recuperată sau nu a fost constatată în cadrul unor proceduri judiciare [19]. Cu toate acestea, în sistemul actual, dobânda datorată nu este întotdeauna comunicată debitorului prin transmiterea unei somaţii de recuperare actualizate la data de 15 octombrie a fiecărui exerciţiu, dată care reprezintă sfârşitul exerciţiului pentru plăţile agricole efectuate de UE.

CASETA 3

TRATAMENTUL APLICAT DE SPANIA PENTRU DOBÂNZILE ACUMULATE

La cererea Comisiei, AVFGA (agenţia de plăţi din Valencia) a integrat, în anexa III, şi dobânzile acumulate, calculate la data de 15.10.2008, actualizând suma datorată pentru 575 de cazuri. Dobânda acumulată calculată de AVFGA, până la data de 15.10.2008, utilizând o formulă de calcul pentru dobândă compusă, se ridica la 11,6 milioane de euro. Curtea a identificat erori în acest calcul, erori care conduc la o subestimare în valoare totală de 1,4 milioane de euro. Calculul realizat de agenţia de plăţi a fost făcut doar în scopul raportării către Comisie, debitorii nefiind facturați, în realitate.

STATELE MEMBRE REUŞESC SĂ RECUPEREZE PLĂŢILE IDENTIFICATE CA FIIND NECUVENITE?

36. În eventualitatea detectării de neregularităţi, este important ca autorităţile statelor membre să recurgă la toate mijloacele posibile pentru a recupera sumele în cauză de la beneficiari. Curtea a evaluat, pentru perioada 2006-2009:

- măsura în care se recuperează creanţele;

- rapiditatea cu care statele membre lansează proceduri de recuperare după detectarea unei neregularităţi;

- în ce măsură nerecuperările pot fi considerate ca reprezentând o "neglijenţă" din partea autorităţilor naţionale, ceea ce le face răspunzătoare pentru întreaga sumă datorată, şi

- metodele aflate la dispoziţia statelor membre pentru executarea recuperărilor şi modul în care aceste metode sunt puse în practică.

RATE RELATIV SCĂZUTE DE RECUPERARE, DAR EXISTĂ SEMNE DE AMELIORARE A SITUAțIEI

37. Aşa cum se arată în tabelul 2, rata anuală de recuperare a sumei pentru care recuperarea este în curs este relativ scăzută, ridicându-se la aproximativ 10 % din valoarea totală a creanţei înregistrate. În încercarea de a evalua impactul modificărilor aduse sistemului, Curtea a calculat, pentru fiecare an, ratele de recuperare a noilor creanţe constatate în perioada 2006-2009. În cazurile înregistrate începând cu anul 2006 însă, s-au constatat îmbunătăţiri ale ratelor de recuperare (tabelul 3).

38. Tabelul 3 arată că proporţia cea mai mare din recuperare se obţine în cursul anului în care este constatată creanţa. În cursul anilor ulteriori, rata de recuperare scade semnificativ. O analiză mai detaliată pune în lumină faptul că ratele de recuperare pentru cazurile administrative sunt sensibil mai ridicate decât cazurile care fac obiectul unor proceduri judiciare (o rată globală de recuperare de 54 %, în primul caz, în comparaţie cu o rată de 8,3 %, în al doilea caz, în decursul perioadei 2006-2009).

LANSAREA CÂT MAI DIN TIMP A PROCEDURILOR DE RECUPERARE SPOREŞTE ŞANSELE DE RECUPERARE, DAR S-AU IDENTIFICAT ÎNTÂRZIERI SEMNIFICATIVE

39. Eficacitatea procedurii de recuperare depinde în largă măsură de rapiditatea măsurilor adoptate în fazele de început. După detectarea unei neregularităţi potenţiale de către organismele de control, este important să se ia cât mai repede posibil o decizie definitivă prin care să se stabilească dacă există o creanţă şi dacă ar trebui să se emită un ordin de recuperare.

40. Însă Curtea a identificat un număr de agenţii de plăţi, în special în FR, IT, EL, în cazul cărora creanţele au fost înregistrate cu o întârziere nejustificat de mare faţă de momentul în care a fost detectată neregularitatea. Dintre cele 494 de cazuri examinate în statele menţionate anterior, 39 erau afectate de întârzieri nejustificate.

TABELUL 3

RECUPERAREA CREANŢELOR ÎNREGISTRATE DUPĂ INTRODUCEREA "REGULII 50/50"

Exerciţiu financiar | Creanţa constatată aferentă exerciţiului financiar (în milioane de euro) | Recuperată în cursul primului an | Recuperată în cursul celui de al doilea an | Recuperată în cursul celui de al treilea an | Recuperată în cursul celui de al patrulea an | Total recuperat |

2006 | 155 | 24,1 % | 17,7 % | 6,0 % | 2,7 % | 50,6 % |

2007 | 257 | 33,3 % | 12,7 % | 3,6 % | | 49,5 % |

2008 | 135 | 33,7 % | 16,8 % | | | 50,6 % |

2009 | 135 | 35,5 % | | | | 35,5 % |

DEFICIENŢE CONSTATATE ÎN ACțIUNILE DE RECUPERARE ÎNTREPRINSE DE AUTORITĂŢILE NAŢIONALE

41. Comisia are responsabilitatea de a supraveghea diligenţa cu care autorităţile naţionale procedează la recuperarea creanţelor. În cazurile în care se constată că autorităţile au dat dovadă de neglijenţă în această privinţă, statul membru în cauză trebuie să restituie bugetului UE suma aferentă creanţei neglijate. Curtea a identificat mai multe astfel de cazuri în care Comisia ar trebui să stabilească dacă a fost sau nu vorba de neglijenţă. Cazurile cele mai relevante care au fost identificate sunt:

- cazuri în care autorităţile judiciare au anulat procedura de recuperare deoarece autorităţile administrative nu au respectat una sau mai multe proceduri obligatorii din punct de vedere juridic, în special nu au iniţiat procedura contradictorie pe care, în funcţie de legislaţia naţională, agenţia de plată are obligaţia de a o organiza cu beneficiarul [20];

- cazuri în care autorităţile judiciare au anulat procedurile de recuperare deoarece au considerat că respectivele cazuri erau prescrise, cu alte cuvinte, că procedurile administrative duraseră o perioadă prea îndelungată, şi că această prescripţie se putea imputa întârzierilor excesive înregistrate de autorităţile administrative în derularea acţiunilor lor de recuperare [21];

- cazuri în care autorităţile administrative nu au înregistrat în timp util datoria pe care o are beneficiarul faţă de ele în cadrul unei proceduri colective privind declararea stării de insolvabilitate, practic excluzând astfel suma care trebuia recuperată [22];

CASETA 4

ÎNTÂRZIERI NEJUSTIFICATE ÎN GRECIA ŞI ÎN ITALIA

În Grecia, s-au identificat, în urma auditului, şapte cazuri în care s-au înregistrat întârzieri cuprinse între patru şi şase ani în legătură cu evaluarea rapoartelor de investigaţie. Tot în Grecia, s-au descoperit 18 cazuri în care perioada necesară pentru adoptarea unei decizii finale a ministerului de a valida recuperarea a fost cuprinsă între doi şi şapte ani de la prima somaţie de recuperare transmisă beneficiarului. Valoarea corespunzătoare acestor cazuri se ridică la 10,3 milioane de euro. În Italia, s-au constatat, în urma auditului, şapte cazuri, implicând o sumă totală de 2,5 milioane de euro, în care intervalul de timp scurs între raportul de investigaţie şi înregistrarea creanţei a fost cuprins între doi şi patru ani.

- cazuri în care autorităţile administrative dispuneau de ceea ce se considera a fi un temei suficient pentru a introduce recurs sau pentru a prezenta cauza în faţa unei instanţe superioare, dar nu au făcut acest lucru [23] şi

- cazuri în care s-au înregistrat întârzieri excesive în efectuarea paşilor în vederea recuperării după lansarea procedurii, în special în ceea ce priveşte iniţierea acţiunilor de executare a recuperării [24].

PROCEDURILE DE EXECUTARE AFLATE LA DISPOZIŢIA AUTORITĂŢILOR DIN STATELE MEMBRE SUNT LIMITATE

42. Procedurile de executare intră sub incidența exclusivă a dreptului intern. O excepţie de la acest principiu general a intrat în vigoare începând cu exerciţiul financiar 2008 [25]; această excepţie autorizează statele membre, fără a aduce atingere niciunei măsuri executorii prevăzute de legislația națională, "să rețină orice sumă încă datorată de către un beneficiar, care a fost stabilită în conformitate cu legislația națională, din orice plată viitoare care urmează să fie efectuată de către agenția de plăți responsabilă cu recuperarea creanței de la respectivul beneficiar."

CASETA 5

EXEMPLU DE LIPSĂ DE DILIGENŢĂ DIN PARTEA AUTORITĂŢILOR NAŢIONALE: SPANIA (ANDALUZIA)

În Spania (Andaluzia), Curtea a detectat 252 de cazuri, aferente exerciţiilor 2006, 2007 şi 2008, pentru care se împlinise deja termenul de prescripţie [26] de patru ani dintre momentul descoperirii neregularităţii şi momentul în care agenţia de plăţi a luat la cunoştinţă de situaţia în cauză şi ar fi putut demara procesul de recuperare. Agenţia de plăţi a decis să şteargă suma de 5,8 milioane de euro corespunzătoare datoriei faţă de bugetul UE. În eventualitatea în care Comisia va stabili ulterior că este vorba de un caz de neglijenţă, aceasta s-ar imputa autorităților spaniole.

43. În urma auditului, Curtea a constatat însă că eficacitatea procedurii de executare este limitată de următoarele aspecte:

- începând cu 2008, agenţiile de plăţi auditate au recurs la recuperarea prin reţinere, acolo unde legislaţia naţională permitea acest lucru, însă reţinerile nu se pot aplica până ce creanţa nu este recunoscută din punct de vedere legal;

- în afară de reţineri sau de cererile de executare a garanţiilor (acolo unde este cazul), niciuna dintre agenţiile de plăţi auditate nu dispune de alte mijloace de executare directă;

- numai unele dintre agenţiile de plăţi auditate [27] au posibilitatea, pe cale juridică sau în temeiul unor convenţii, de a executa recuperarea creanţelor comunitare prin intermediul altor organisme, de exemplu prin intermediul autorităţilor fiscale/vamale naţionale sau regionale. Această posibilitate sporeşte şansele de recuperare;

- în toate statele membre auditate, cu excepţia Belgiei şi a Greciei, ordinele de recuperare emise de agenţiile de plăţi sunt puse în executare direct, prin intermediul unei autorităţi judiciare;

- executarea unei somaţii de notificare ar trebui să fie suspendată doar dacă suma care face obiectul litigiului este garantată cu mijloace suficiente (prin scrisoare de garanţie bancară sau depozit în numerar etc.), cu excepția cazului în care debitorul furnizează motive bine întemeiate care să justifice renunţarea la prezentarea unei garanţii. Acest principiu nu a fost însă aplicat în toate statele membre auditate.

ANULAREA DE CĂTRE STATELE MEMBRE A CREANŢELOR PE MOTIV CĂ SUNT NERECUPERABILE SE FACE ÎN MOD CORESPUNZĂTOR?

44. Atunci când creanţele sunt considerate a fi nerecuperabile (în cazul în care beneficiarul este declarat în stare de insolvabilitate sau în cazul în care costul acţiunii de recuperare este posibil să fie mai mare decât suma care s-ar recupera), regulamentul autorizează statele membre să anuleze aceste creanţe. În astfel de cazuri, creanţele sunt şterse din conturile de debitori care se transmit Comisiei. Dacă această anulare are loc înainte să se împlinească termenele de patru şi de opt ani, nu se mai aplică "regula 50/50", consecinţa fiind că bugetul UE va suporta în întregime cuantumul aferent creanţei în cauză. Această situaţie favorizează riscul anulării premature a creanţelor – adică anularea are loc înainte să se fi parcurs toţi paşii posibili în vederea recuperării – scopul urmărit fiind evitarea aplicării "regulii 50/50" şi, astfel, a trecerii sumelor aferente creanţelor în sarcina bugetelor statelor membre.

45. Curtea a examinat un eşantion de 138 de cazuri de creanţe anulate în perioada 2006-2008, cu o valoare totală de 176,5 milioane de euro, pentru a evalua dacă anularea a fost o măsură adecvată în condiţiile respective. De asemenea:

- a analizat sumele anulate în perioada 2006-2009 şi a stabilit care este costul pe care îl reprezintă acestea pentru bugetul UE;

- a examinat definiţia de lucru a stării de insolvabilitate şi impactul ei asupra anulărilor şi

- a evaluat celelalte situaţii în care se pot anula creanţe.

46. Conform analizei întreprinse de Curte cu privire la cifrele aferente creanţelor anulate, majoritatea sumelor declarate de agenţiile de plăţi ca fiind nerecuperabile au fost suportate de bugetul UE (a se vedea tabelul 4). Situaţia din 2006 este considerată a fi excepţională, deoarece în anul respectiv au fost anulate creanţele acumulate în cursul anilor din trecut, mergând înapoi până în anii ’80.

TABELUL 4

SUMELE ANULATE ÎN PERIOADA 2006-2009 (ÎN MILIOANE DE EURO)

| 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Total |

Cazuri de creanţe "anulate" | 225,8 | 166,0 [8002] | 32,4 | 64,4 | 488,6 |

Suma suportată în total de bugetul UE | 207,2 | 154,4 | 25,3 | 42,0 | 428,9 |

Procentajul suportat de bugetul UE din suma aferentă creanţelor anulate | 91,8 % | 93 % | 78,1 % | 65,1 % | 87,8 % |

LIPSĂ DE CLARITATE ÎN CEEA CE PRIVEŞTE CRITERIILE CARE TREBUIE SĂ SE APLICE PENTRU JUSTIFICAREA ANULĂRILOR DE CREANŢE

47. Dispoziţia de reglementare referitoare la conceptul de insolvabilitate [28] – argumentul care a fost invocat pentru peste 90 % din valoarea creanţelor anulate – nu este suficient de explicită. În principiu, agenţiile de plăţi anulează sume în următoarele condiţii:

Pentru cazurile care fac obiectul unor proceduri judiciare:

- proceduri privind declararea stării de insolvabilitate de către instanţe naţionale şi puse în aplicare de către lichidatori. Curtea a constatat că, în funcţie de agenţia de plăţi, cazul putea fi anulat la începutul, pe parcursul sau la încheierea procedurii privind declararea stării de insolvabilitate, situaţie de natură să conducă la variaţii considerabile în ceea ce priveşte aplicarea perioadei de opt ani acordate înainte de verificarea şi validarea sumelor în conformitate cu "regula 50/50". În general, sumele recuperate în cele din urmă prin intermediul procedurii de lichidare reprezintă o proporţie relativ scăzută din creanţă (între 0,14 % şi 6 % din totalul creanţei).

Pentru cazurile care nu fac obiectul unor proceduri judiciare (cazurile standard):

- imposibilitatea de a localiza debitorul, decesul debitorului sau neobţinerea niciunor bunuri în urma aplicării sechestrului (nulla bona) constituie motivele invocate de cele mai multe ori pentru a justifica anulările. Nu s-a definit nicio abordare comună pentru aplicarea acestor criterii, ceea ce a condus la diferenţe între practicile utilizate de agenţiile de plăţi auditate şi la variaţii semnificative în ceea ce priveşte aplicarea perioadei de patru ani acordate înainte de verificarea şi validarea sumelor în conformitate cu "regula 50/50".

48. De asemenea, s-a remarcat că anumite agenţii de plăţi anulează creanţele în cadrul tabelelor din anexa III, deşi le menţin în registrul debitorilor care intră sub incidenţa dreptului intern, dată fiind existenţa unor posibilităţi suplimentare de recuperare oferite de legislaţia naţională (agenţiile de plăţi din Germania). În cazul măsurilor cu cofinanţare, această practică conduce la un tratament diferit al debitorilor, şi anume procedurile de recuperare pentru partea naţională a creanţei continuă să se afle în curs, în timp ce partea aferentă creanţei Uniunii a fost anulată.

49. Având în vedere că majoritatea anulărilor se datorează declarării stării de insolvabilitate a debitorului, este important să se clarifice criteriile care se aplică în statele membre, astfel încât să se asigure recuperarea unei sume maxime în favoarea bugetului UE şi să se asigure egalitatea de tratament pentru cazuri similare din diferitele state membre.

50. În caseta 6 se prezintă un exemplu de anulare nejustificată şi de neglijenţă potenţială din partea autorităţilor administrative.

ANULAREA CREANŢELOR MOTIVATĂ DE COSTURILE RIDICATE DE RECUPERARE – SUMELE IMPLICATE SUNT ÎNTR-ADEVĂR MAI MICI, ÎNSĂ ESTE NECESARĂ O CLARIFICARE A CONDIțIILOR DE APLICARE

51. Agenţiile de plăţi nu au recurs de multe ori la practica de anulare a creanţelor pe motivul că suma care urma să fie recuperată era apreciată ca fiind mai mică decât costurile pe care le presupunea recuperarea ei. Curtea a constatat că, în cea mai mare parte a cazurilor, se recurgea la această practică pentru sume mai mici de 100 de euro, deşi în Regatul Unit (RPA), se consideră, în general, că este rentabil să se iniţieze proceduri judiciare doar pentru creanţele în cuantum mai mare de 2000 de lire sterline [29]. În Germania (agenţia de plăţi Hamburg-Jonas), acest prag este fixat la 1000 de euro. Comisia nu a oferit orientări suplimentare cu privire la această chestiune, astfel încât continuă să existe diferenţe între statele membre. Între 2006 şi 2009, agenţiile de plăţi au anulat creanţe în valoare de aproximativ 880000 de euro invocând acest motiv.

CASETA 6

ANULARE NEJUSTIFICATĂ A UNOR CREANŢE DE CĂTRE AGENŢIA DE PLĂŢI DIN SAXONIA INFERIOARĂ (GERMANIA), PIERDEREA AFERENTĂ ACESTOR CREANŢE FIIND ÎN CELE DIN URMĂ SUPORTATĂ DE BUGETUL UE

În cazul în speţă, s-au emis somaţii de recuperare pentru un cuantum de 4,9 milioane de euro la data de 6.8.2003. Procedura juridică privind declararea stării de insolvabilitate a fost declanşată la data de 1.8.2003. Suma a fost declarată de agenţia de plăţi ca fiind nerecuperabilă la data de 15.10.2006, înainte să se fi aplicat mecanismul "50/50" pentru verificare şi validare, consecinţa fiind că suma a fost anulată în întregime, creanţa urmând a fi suportată de bugetul UE. Cu toate acestea, la data la care cazul a fost declarat ca fiind nerecuperabil, procedura juridică privind încasarea unei garanţii care acoperea cuantumul creanţei era încă în curs de soluţionare, ceea ce înseamnă că nu fuseseră epuizate toate posibilităţile de recuperare. Anularea nejustificată a creanţei în cauză a implicat deci o pierdere pentru bugetul UE de 4,9 milioane de euro.

CAZURI ANULATE DE AUTORITĂŢI CU COMPETENŢE ÎN ACEST SENS

52. Statele membre pot anula creanţe ca urmare a hotărârilor adoptate de o autoritate administrativă sau judiciară, în mod normal în acele cazuri în care o neregularitate raportată nu este ulterior confirmată de o instanţă de judecată. Astfel de hotărâri au ca efect anularea creanţei şi ştergerea ei din conturile de debitori. În cazurile în care s-a aplicat deja "regula 50/50", suma care fusese deja suportată de statul membru trebuie să fie rambursată acestuia de la bugetul UE. Prin urmare, este important să se urmărească modul în care se soluţionează aceste cazuri şi să se analizeze dacă anularea creanţei, raportată de statul membru, este pe deplin justificată şi dacă statul membru a explorat toate căile de atac posibile.

53. Comisia a raportat că a urmărit 23 de astfel de cazuri cu valori de peste 1 milion de euro fiecare, pentru exerciţiile financiare 2006 şi 2007 [30]. Însă, pentru cazurile care nu se soluţionează pe cale judiciară, Comisia nu evaluează temeiul pentru anularea creanţei, iar pentru cazurile care fac obiectul unei proceduri judiciare, nu analizează posibilităţile de a face recurs la instanţe judecătoreşti superioare şi nici nu verifică dacă s-a făcut uz de aceste eventuale posibilităţi. Organismele de certificare din statele membre examinează astfel de cazuri, însă sfera analizei lor se limitează doar la verificarea existenţei unui temei care să justifice anularea de către autorităţi a cazurilor respective (de exemplu, existenţa unei hotărâri în acest sens), neurmărind să verifice dacă se putea face recurs sau dacă ar fi trebuit să se facă recurs împotriva hotărârii respective la o instanţă superioară. Orientările relevante elaborate de Comisie în atenţia organismelor de certificare nu detaliază în mod suficient activităţile pe care ar trebui să le desfăşoare acestea. În total, între 2006 şi 2009, statele membre au anulat creanţe în valoare de 455 de milioane de euro, dintre care 261 de milioane corespundeau unui număr relativ redus de cazuri (46) cu valori mari, de peste un milion de euro.

SUPRAVEGHEREA ŞI MONITORIZAREA DE CĂTRE COMISIE A RECUPERĂRILOR SUNT EFICACE?

54. Comisia are responsabilitatea de a supraveghea modul în care statele membre gestionează şi administrează cheltuielile agricole, ceea ce include şi măsurile pe care le iau acestea pentru recuperarea creanţelor. Comisia are obligaţia:

- de a publica, în conturile anuale, informaţii exhaustive şi exacte cu privire la creanţe şi la recuperări, pe baza datelor transmise de autorităţile naţionale;

- de a publica orientări clare şi lipsite de ambiguitate privind aplicarea legislaţiei;

- de a aplica mecanisme eficace pentru verificare şi validare – dintre care face parte şi "regula 50/50" – care să permită identificarea nerespectării reglementărilor şi impunerea în consecință a unor corecţii pentru statele membre;

- de a finaliza activităţile Grupului de acţiune pentru recuperare în legătură cu creanţele de dinainte de 2006 şi

- de a da un uz adecvat informaţiilor furnizate de statele membre cu privire la creanţele individuale.

Curtea a evaluat funcţionarea acestor diverse mecanisme şi a verificat dacă ele erau aplicate conform prevederilor şi dacă erau eficace în ceea ce priveşte protecţia intereselor financiare ale Uniunii.

CE RAPORTEAZĂ COMISIA?

55. Comisia publică în notele anexate conturilor anuale ale Uniunii Europene informaţii cu privire la recuperarea plăţilor efectuate în mod necuvenit. De asemenea, Comisia transmite un raport anual Parlamentului European şi Consiliului cu privire la protecţia intereselor financiare ale Uniunii Europene şi la lupta împotriva fraudei, în care este inclusă o secţiune cu privire la recuperările efectuate în domeniul agriculturii.

56. Agenţiile de plăţi raportează anual cu privire la situaţia recuperărilor în statele membre, comunicând informaţii în tabele separate (anexa III şi anexa IIIa) ce se includ în conturile lor anuale [31]. Aceste date sunt utilizate, de asemenea, ca sursă de informaţii pentru situaţia recuperărilor prezentată în raportul anual de activitate (RAA) al directorului general pentru agricultură şi dezvoltare rurală.

57. Tabelul 5 cuprinde cifrele prezentate în conturile anuale ale Uniunii Europene, care permit conturarea unei imagini a creanţei aferente FEGA:

58. Valorile prezentate în conturile anuale sunt considerabil mai mici decât cele înregistrate în conturile de debitori ale statelor membre, întrucât pentru cele dintâi se practică ajustări în sensul reducerii acestora în conformitate cu politicile contabile recunoscute şi cu principiul prudenţei. Cifrele ajustate se explică prin faptul că statele membre pot aplica, pentru fiecare recuperare, o reţinere de 20 %, precum şi prin faptul că sunt implicate sume care au făcut deja obiectul mecanismului "50/50" pentru verificare şi validare. În plus, aceste cifre ţin seama de ceea ce Comisia consideră că nu se va putea recupera. Atunci când realizează această ajustare anuală, Comisia aplică un algoritm care ţine cont, printre altele, de vechimea creanţelor neachitate (restante). Anexa III cuprinde un tabel care indică diferitele ajustări aplicate acestor cifre.

59. Tabelul 6 prezintă analiza cifrelor corespunzând "recuperării" plăţilor necuvenite, cifre publicate în conturile anuale ale Uniunii Europene

TABELUL 5

CREANŢA RESTANTĂ, AŞA CUM APARE ÎN CONTURILE ANUALE (ÎN MILIOANE DE EURO)

Exerciţiu | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Creanţe FEGA, în valoare brută, restante la data de 31/12 | 1009 | 902 | 684 | 627 |

Reducerea valorii contabile a creanţelor | (477) | (483) | (392) | (350) |

Valoarea netă | 532 | 419 | 292 | 277 |

60. S-a constatat existenţa unor diferenţe semnificative între cifrele prezentate anterior pentru creanţe (a se vedea tabelul 5) şi pentru recuperări (a se vedea tabelul 6), astfel cum apar în conturile anuale ale UE, şi totalul obţinut prin însumarea sumelor corespunzătoare astfel cum apar în evidenţele statelor membre (a se vedea tabelul 2). Această situaţie se explică în parte prin faptul că aceste cifre s-au determinat fiecare la date diferite. Deşi, pentru o mare parte din aceste diferenţe, serviciile Comisiei au fost în măsură să furnizeze o explicaţie, continuă să existe diferenţe importante pentru care nu se poate da nicio explicaţie, cauza fiind faptul că nu se procedează cu regularitate la o procedură de reconciliere. În plus, tratamentul anumitor creanţe care au rezultat în urma restructurării sectorului zahărului a condus la supraestimarea cu aproximativ 104 milioane de euro a conturilor aferente exerciţiului 2007 (a se vedea anexa III).

61. Marea majoritate a "recuperărilor" de plăţi necuvenite raportate în conturile anuale (în jur de 87 % în decursul acestor patru ani) constituie rezultatul corecţiilor aplicate de Comisie prin intermediul procedurilor de verificare şi validare a conturilor. În general, aceste corecţii nu sunt legate de creanţe individuale sau de plăţi detectate a fi neconforme cu reglementările. Ele sunt suportate, de fapt, de contribuabilii din statele membre în cauză şi nu consti- tuie rambursarea efectivă a fondurilor de către beneficiarul care a primit plata necuvenită. În consecinţă, era inadecvată descrierea lor în conturi, până în 2008, ca "recuperări".

TABELUL 6

"RECUPERAREA" PLĂŢILOR NECUVENITE ASTFEL CUM APARE ÎN CONTURILE ANUALE (ÎN MILIOANE DE EURO)

Exerciţiul financiar | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Sume recuperate de la beneficiari şi rambursate de statele membre | 108 (11 %) | 115 (13 %) | 129 (10 %) | 132 (21 %) |

Corecţii aplicate de Comisie şi recuperate de la autorităţile naţionale | 839 (89 %) | 739 (87 %) | 1148 (90 %) | 493 [8001] (79 %) |

Total | 947 | 854 | 1277 | 625 |

62. De exemplu, în notele la Conturile anuale ale UE aferente exerciţiului financiar 2008 (nota 2.10 privind creanţele şi nota 6 privind recuperarea plăţilor necuvenite), totalul creanţei în ceea ce priveşte FEGA a fost raportat ca fiind de 684 de milioane de euro, iar suma raportată ca fiind recuperată în cursul exerciţiului respec- tiv se ridica la circa 1277 de milioane de euro. În urma analizei acestei sume de 1277 de milioane de euro, s-a observat că 129 de milioane corespundeau recuperărilor de la beneficiari, iar restul aşa-numitelor "recuperări" – 1148 de milioane de euro – cuprindea corecţiile impuse statelor membre prin intermediul procedurilor de verificare şi validare a conturilor. Cu toate acestea, în urma examinării conturilor statelor membre, s-a constatat că suma datorată diverselor agenţii de plăţi era de 1246 de milioane de euro, iar suma recuperată în realitate de la beneficiari era de 113 milioane de euro. Pentru exerciţiul 2009, deşi Comisia face o distincţie mai clară între corecţiile financiare şi recuperările efective, încă nu este posibil să se determine din notele la conturi care este suma exactă recuperată efectiv de la beneficiarii finali.

COMISIA FURNIZEAZĂ ORIENTĂRI, DAR ACESTEA SUNT UNEORI PUSE LA DISPOZIŢIE TARDIV ŞI SUNT INCOMPLETE

63. În orientările elaborate pentru statele membre în contextul procedurii de verificare şi validare a conturilor, Comisia a clarificat modul în care ar trebui să se aplice legislaţia. Cu toate acestea, actua- lizările anuale aplicabile pentru exerciţiile financiare 2006, 2007, 2008 şi 2009 nu au permis agenţiilor de plăţi să îşi adapteze în întregime sistemele, astfel încât statele membre au întâmpinat probleme în ceea ce priveşte asigurarea respectării depline a orien- tărilor respective.

64. Curtea a identificat cazuri în unele state membre în care autoritățile responsabile nu aveau o idee clară cu privire la modul în care ar trebui să fie tratate anumite situaţii speciale care pot surveni în urma aplicării mecanismului "50/50". Ca urmare a acestor situaţii, statele membre pot să nu fie rambursate [32] sau bugetul poate să fie creditat cu un cuantum mai mare decât ar fi trebuit.

VERIFICAREA șI VALIDAREA CONTURILOR DIN PUNCT DE VEDERE FINANCIAR – COMISIA ACCEPTĂ CONTURILE DE DEBITORI ŞI APLICĂ STATELOR MEMBRE IMPUTĂRI ÎN CONFORMITATE CU "REGULA 50/50"

65. Prin adoptarea deciziei anuale de verificare și validare a conturilor din punct de vedere financiar, Comisia trebuie să determine cheltuielile pe care le acceptă (sub rezerva efectuării unor audituri ulterioare) din fiecare stat membru, pe baza conturilor transmise de agenţiile de plăţi.

66. Fiabilitatea conturilor anuale ale agenţiilor de plăţi, inclusiv a conturilor de debitori, este verificată de organisme de certificare independente, care elaborează rapoarte pe care le înaintează Comisiei şi care emit un certificat de audit. Acest sistem a fost actualizat şi îmbunătăţit în mod constant de către Comisie, astfel încât conturile de debitori sunt acum mai exhaustive şi verificate cu o mai mare rigurozitate decât erau la momentul la care Curtea a elaborat raportul anterior pe aceeaşi temă.

67. Începând cu exerciţiul financiar 2006, decizia de validare financiară a inclus sumele care urmau să se impute bugetelor statelor membre în urma aplicării mecanismului "50/50" pentru verificare şi validare [33]. Sumele care au fost imputate statelor membre sunt indicate în tabelul 7. Tabelul demonstrează că, până acum, impactul predominant al sistemului a constat în eliminarea creanţelor vechi din evidenţe. Impactul mecanismului a avut cea mai mare amploare la începutul procedurii, când un număr mare de creanţe vechi au fost supuse "regulii 50/50" şi sumele corespunzătoare au fost imputate statelor membre în consecinţă.

TABELUL 7

SUMELE IMPUTATE STATELOR MEMBRE ÎN CONFORMITATE CU "REGULA 50/50" (ÎN MILIOANE DE EURO)

| Pentru 2006 | Pentru 2007 | Pentru 2008 | Pentru 2009 |

Imputate statelor membre, în conformitate cu mecanismul "50/50", prin decizii ale Comisiei | 231,9 | 137,6 | 31,4 | 22,8 |

SUMELE POT "ELUDA" PROCEDURA DE VERIFICARE ŞI VALIDARE ÎN CONFORMITATE CU "REGULA 50/50"

68. Este posibil să apară situaţii în care suma iniţială a creanţei trebuie să fie ajustată prin creşterea ei, odată cu pronunţarea unei hotărâri definitive de către o autoritate administrativă sau judiciară. Aceste ajustări ar trebui şi ele să fie supuse mecanismului "50/50" pentru verificare şi validare. Cu toate acestea, dacă sumele înregistrate iniţial cu titlu de creanţă au fost deja supuse mecanismului respectiv, ajustările aduse acestora pot "eluda" sau evita procedura de verificare şi validare a conturilor, în special în cazurile în care sunt contabilizate cu acelaşi număr de identificare şi pentru acelaşi exerciţiu financiar ca şi constatarea primară a neregularităţii. Acelaşi lucru este valabil şi pentru dobânda care se calculează la creanţa în cauză.

69. Curtea a constatat că, în perioada 2006-2009, o sumă care se ridică în total la 37,9 milioane de euro a reuşit să "eludeze" sau să evite în acest fel procedura de verificare şi validare a conturilor. Dacă s-ar fi aplicat "regula 50/50" pentru suma respectivă, s-ar fi obţinut 18,9 milioane de euro suplimentari în beneficiul bugetului UE. Potrivit analizei Curţii, sumele care "eludează" în acest fel procedura de verificare şi validare a conturilor sunt mai substanţiale decât eventualele ajustări care se pot face în sensul opus, în speţă cazurile în care suma creanţei înregistrate în conturile statului membru este redusă ulterior aplicării regulii "50/50". La originea eludării de către aceste cazuri a mecanismului de verificare şi validare se află, parţial, lipsa de claritate a orientărilor Comisiei şi, chiar dacă aceste situaţii sunt cunoscute de către Comisie, aceasta nu a reacţionat în timp util pentru a remedia acest fenomen. Aceste constatări au fost confirmate în urma auditurilor desfăşurate de Curte la faţa locului.

TABELUL 8

IMPACTUL APLICĂRII MECANISMULUI "50/50" ASUPRA DIFERITELOR STATE MEMBRE

Stat membru | BE | DE | EL | ES | FR | IT | NL | PT | UK | alte state membre | Total |

Sume (în mii de euro) | 8046 | 31975 | 15954 | 44611 | 43944 | 245963 | 7158 | 9644 | 10618 | 5874 | 423787 |

% | 1,9 | 7,5 | 3,8 | 10,5 | 10,4 | 58,0 | 1,7 | 2,3 | 2,5 | 1,4 | 100,0 |

AUDITURI SPECIFICE DERULATE DE COMISIE CU PRIVIRE LA CREANŢE ÎN CADRUL PROCEDURII DE VERIFICARE șI VALIDARE A CONTURILOR DIN PUNCTUL DE VEDERE AL CONFORMITĂțII

70. Cadrul juridic actual [34] oferă Comisiei posibilitatea de a iniţia o procedură de recuperare de la statele membre în urma activităţilor de audit pe care le desfăşoară ea însăşi în cadrul procedurii de verificare şi validare a conturilor din punctul de vedere al conformităţii. Motivele care pot justifica o astfel de recuperare trebuie să fie legate de modul în care se gestionează creanţele.

71. Curtea a examinat activităţile Comisiei desfăşurate în cadrul procedurilor de verificare şi validare a conturilor din punctul de vedere al conformităţii, dar numai în acele cazuri în care deciziile acesteia vizau în mod specific gestionarea creanţelor în perioada 2006-2009. Aceste proceduri nu s-au finalizat încă în întregime şi, în consecinţă, nu s-a propus nicio recuperare de la statele membre prin intermediul aplicării de corecţii.

72. Auditurile desfăşurate de Comisie s-au axat în principal pe examinarea sistemelor, însă au acoperit, de asemenea, şi un eşantion de 207 cazuri. Pentru o parte dintre acestea, conform evaluării iniţiale a serviciilor Comisiei, comunicată statelor membre [35], anumite sume care nu au fost recuperate puteau să facă obiectul aplicării unor eventuale corecţii şi să fie recuperate de Comisie direct de la statul membru în cauză. Impactul financiar este estimat la 27,2 milioane de euro şi corespunde unui număr de opt state membre (BE, DK, DE, EL, ES, FR, IT, UK).

TABELUL 9

STATELE MEMBRE ÎN CARE S-AU IDENTIFICAT SUME CARE AU "ELUDAT" PROCEDURA DE VERIFICARE ŞI VALIDARE

Stat membru | DE | EL | ES | FR | IT | alte state membre | Total |

Total (în mii de euro) | 535 | 1129 | 17127 | 8070 | 10637 | 381 | 37879 |

% | 1,4 | 3,0 | 45,2 | 21,3 | 28,1 | 1,0 | 100,0 |

TREBUIE SĂ SE DUCĂ LA CAPĂT SOLUŢIONAREA CAZURILOR "MOŞTENITE" DIN TRECUT, INCLUSIV A CAZURILOR VECHI PRELUATE DE GRUPUL DE ACŢIUNE PENTRU RECUPERARE

73. Raportul anterior publicat de Curte pe această temă (în 2004) a identificat o serie de deficienţe grave în ceea ce priveşte tratamentul creanţelor şi al recuperărilor. Mii de cazuri vechi fuseseră neglijate din cauza existenţei unor deficienţe în procedurile anterioare. Comisia urma să ia o decizie cu privire la aceste cazuri, sarcina financiară a acestora urmând să fie preluată fie de bugetul UE, fie de statul membru în cauză.

74. În 2002, Comisia a înfiinţat Grupul de acţiune pentru recuperare (iniţiativă comună OLAF-DG AGRI), al cărui scop era lichidarea cazurilor de neregularitate care fuseseră semnalate în temeiul cadrului vechi de reglementare. Dat fiind numărul vast de cazuri nesoluţionate, Comisia a decis să îşi concentreze eforturile asupra cazurilor care implicau sume mai mari de 500000 de euro.

- La momentul respectiv, existau 431 de cazuri care se situau deasupra pragului respectiv şi 3227 de cazuri care se situau sub acest prag. Până la data de 3 octombrie 2006 [36], cu puţin înainte de intrarea în vigoare a noului regulament, fuseseră lichidate 349 de cazuri cu valori peste acest prag.

- S-a raportat că toate cazurile nesoluţionate la data de 15 octombrie 2006, inclusiv cele 82 (431–349) de cazuri ale Grupului de acţiune pentru recuperare care nu fuseseră tratate, precum şi cele 3227 de cazuri cu valori mai mici au făcut obiectul procedurii de verificare şi validare în conformitate cu noua "regulă 50/50" derulate pentru exerciţiul 2006.

- O decizie ulterioară privind verificarea conformităţii, adoptată la 13 februarie 2009, a acoperit alte 22 de cazuri ale Grupului de acţiune pentru recuperare (din cele 82 rămase nelichidate) [37]; două dintre ele au fost recuperate de două ori (atât în conformitate cu "regula 50/50", cât şi prin intermediul deciziei privind verificarea conformităţii).

- În schimb, şapte cazuri ale Grupului de acţiune pentru recuperare (1DE, 3EL, 1FR, 1IT, 1PT) în valoare de 16,3 milioane de euro nu au fost incluse în tabelul din anexa III şi nu au fost deci supuse mecanismului de verificare şi validare în conformitate cu "regula 50/50"; ele fac obiectul unor proceduri de verificare şi validare aflate în derulare, aşteptându-se o decizie finală a Comisiei în acest sens.

- Comisia a solicitat, în 2009, informaţii suplimentare de la statele membre în legătură cu 49 de cazuri vechi nesoluţionate de Grupul de acţiune pentru recuperare, întrucât aceste cazuri nu au putut fi identificate de Comisie în tabelele din anexa III. Procedurile aferente acestor cazuri sunt încă în curs.

75. În afară de cele 49 de cazuri vechi ale Grupului de acţiune pentru recuperare care nu au făcut încă obiectul unei decizii a Comisiei, Curtea a constatat, de asemenea, în cursul auditului, că aplicarea "regulii 50/50" pentru cazurile care iniţial fuseseră prevăzute a fi tratate de către grupul de acţiune, dar care nu erau încă soluţio- nate la data de 16 octombrie 2006, a condus la un tratament neomogen al debitorilor în raport cu acele cazuri care fuseseră deja închise. Anexa IV oferă mai multe detalii cu privire la aceste cazuri.

INFORMAŢIILE CU PRIVIRE LA NEREGULARITĂŢI SUNT TRANSMISE PREA TÂRZIU CĂTRE OLAF

76. Ulterior auditului anterior desfăşurat de Curte pe aceeaşi temă şi după adoptarea noului cadru de reglementare, DG AGRI a devenit responsabilă pentru urmărirea financiară a cazurilor, iar comunicările referitoare la creanţe şi la neregularităţi au fost direcţionate către OLAF via acest DG. Această modificare a procedurilor avea drept scop să transfere către DG AGRI responsabilitatea pentru urmărirea financiară, întrucât acesta este serviciul care varsă de fapt fondurile care trebuie recuperate, direcționând totodată către OLAF fluxul de informaţii referitor la neregularităţi. Datele puse la dispoziţia OLAF sunt destinate scopurilor de obţinere de informaţii strategice, şi anume pentru analiza riscurilor, pentru protecţia împotriva fraudei şi prevenirea acesteia, şi nu scopurilor de urmărire financiară ca atare.

77. Curtea a constatat că informaţiile puse la dispoziţia OLAF sunt utilizate în mare măsură în scopul raportării, în special în contextul raportului anual de activitate al OLAF, al raportului Comisiei către Parlamentul European şi Consiliu cu privire la protecţia intereselor financiare ale Uniunii Europene şi la lupta împotriva fraudei, precum şi în contextul altor publicaţii care sunt distribuite statelor membre. Totuşi, la nivel operaţional, atât OLAF, cât şi Comisia nu fac uz de această bază de date, în scopul analizei şi al obţinerii de informaţii strategice, decât într-o măsură limitată. Acest lucru este cauzat, parţial, de intervalele lungi de timp care pot exista în practică între detectarea unei neregularităţi potenţiale şi notificarea acesteia către Comisie în conformitate cu noul cadru de reglementare.

78. În prezent, OLAF, conştient de limitările menţionate anterior, analizează posibilitatea de a propune o modificare a Regulamentului (CE) nr. 1848/2006 al Comisiei, vizând îndeplinirea a două obiective diferite:

- reducerea sensibilă a intervalelor lungi de timp care există în prezent între detectarea unei neregularităţi şi notificarea acesteia de statele membre către OLAF via DG AGRI;

- îmbunătăţirea conţinutului comunicărilor, în special în ceea ce priveşte anumite informaţii-cheie necesare în scopul analizei riscurilor, al protecţiei împotriva fraudei şi al prevenirii acesteia.

CONCLUZII ŞI RECOMANDĂRI

79. În urma auditului cu privire la sistemele create şi operate de statele membre în vederea recuperării creanţelor identificate, precum şi cu privire la supravegherea acestui proces de către Comisie, Curtea a concluzionat că, per ansamblu, acestea au înregistrat îmbunătăţiri faţă de 2004. Sistemele au în prezent o eficacitate mai mare în ceea ce priveşte protecţia intereselor financiare ale Uniunii, în special graţie introducerii unor mecanisme prin care statele membre rambursează către UE o parte din creanţele nerecuperate ("regula 50/50"). Totuşi, este necesar să se aducă îmbunătăţiri suplimentare sistemelor prin clarificarea normelor, ceea ce ar fi de natură să reducă marja de interpretare şi să limiteze practicile divergente adoptate de statele membre.

80. În mare, statele membre prelucrează şi înregistrează creanţele în conformitate cu normele şi cu cerinţele aplicabile. Uneori, există însă diferenţe notabile de interpretare: creanţele sunt recunoscute la momente diferite; cifrele raportate nu sunt comparabile; dobânda se aplică în mod inconsecvent, iar data şi condiţiile în care se anulează creanţele variază considerabil. În general, marja de interpretare acordată statelor membre le dau acestora posibilitatea de a lua decizii care au un impact financiar negativ asupra bugetului UE.

81. În prezent, statele membre reuşesc să recupereze o proporţie mai mare de creanţe noi, deşi Curtea a observat că, în schimb, numărul sumelor înregistrate cu titlu de creanţe noi s-a redus. Curtea a constatat că şansele de recuperare a unei plăţi necuvenite sunt afectate în mod negativ de duratele de cele mai multe ori îndelungate necesare pentru lansarea de către statele membre a procedurilor de recuperare, de deficienţele prezente în măsurile pe care le iau acestea şi de mijloacele limitate care le stau la dispoziţie în vederea executării acestor măsuri.

82. În general, statele membre anulează creanţe în conformitate cu normele; totuşi, lipsa de claritate a acestor norme conduce la diferenţe considerabile în ceea ce priveşte condiţiile în care se realizează aceste anulări. Diferenţele dintre statele membre se manifestă, în special, în ceea ce priveşte etapa din cadrul procedurii de declarare a stării de insolvabilitate în care se procedează la anularea creanţei. Aceste aspecte prezintă o importanţă deosebită, deoarece creanţele anulate nu mai fac obiectul rambursării către bugetul UE în conformitate cu "regula 50/50".

RECOMANDAREA 1

Comisia ar trebui să continue să îmbunătăţească modul în care se gestionează şi se raportează creanţele în statele membre şi să asigure un tratament uniform al acestor creanţe între diferitele state membre. În special, Comisia ar trebui:

- să ceară statelor membre să raporteze neregularităţile şi alte recuperări atunci când devin exigibile sumele aferente acestora, şi anume la data la care s-a întocmit somaţia de recuperare;

- să publice în timp util orientări care să vizeze rezolvarea inconsecvenţelor actuale în ceea ce priveşte conceptele-che- ie în materie de raportare şi de contabilitate;

- să stabilească o limită de timp uniformă între detectarea unei neregularităţi potenţiale şi notificarea debitorului cu privire la ordinul de recuperare, sporind astfel gradul de armonizare între statele membre şi asigurând transmisia la timp a informaţiilor privind neregularităţile către OLAF;

- să elaboreze norme clare şi lipsite de ambiguitate cu privire la aplicarea dobânzii la creanţele restante;

- să clarifice condiţiile în care creanţele pot fi declarate ca fiind nerecuperabile, în special în ceea ce priveşte cazurile în care se declară starea de insolvabilitate.

83. În ceea ce priveşte supravegherea şi monitorizarea pe care trebuie să le asigure Comisia, Curtea a constatat că informaţiile prezentate în conturile anuale s-au ameliorat, cu toate că distincţia dintre recuperările de la beneficiarii individuali – care reprezintă în prezent doar 13 % din total – şi sumele care sunt rambursate de autorităţile statelor membre (finanţate deci de contribuabilii naţionali) nu este încă suficient de clară. Comisia nu reconciliază sistematic diversele surse de informaţii, în special datele agregate prezentate în evidenţele statelor membre cu cifrele furnizate în conturile UE, ceea ce reduce transparenţa şi scade posibilitatea de identificare a erorilor în cadrul datelor. În prezent, Comisia furnizează statelor membre mai multe îndrumări, dar acestea sunt uneori puse la dispoziţie tardiv şi sunt incomplete. Grupul de acţiune înfiinţat în 2002 în vederea definitivării prelucrării creanţelor din trecut nerecuperate şi-a finalizat activitatea, însă urmează să fie dusă la bun sfârşit urmărirea anumitor cazuri.

84. Introducerea "regulii 50/50", un element fundamental al cadrului intrat în vigoare în2006, era destinată să stimuleze statele membre să îşi accelereze procedurile de recuperare a creanţelor raportate. Această regulă reprezintă un pas înainte faţă de situaţia anterioară, când se putea întâmpla ca creanţele nerecuperate să fie lăsate în conturi timp de mai mulţi ani. Însă această regulă este susceptibilă să creeze riscul ca statele membre să manipuleze procesul de raportare şi de anulare a creanţelor în favoarea lor, în special cu scopul de a evita sau de a amâna aplicarea ei (precum şi imputarea aplicată în consecinţă bugetului naţional). Auditul Curţii a pus în lumină că acest risc este real în ceea ce priveşte următoarele posibilităţi:

- anularea creanţei, în cazul declarării stării de insolvabilitate, înainte să existe suficiente motive care să justifice anularea;

- întârzierea datei la care se recunoaşte creanţa, amânând astfel aplicarea regulii.

RECOMANDAREA 2

Prin urmare, Comisia ar trebui:

- să reexamineze anumite aspecte ale aplicării "regulii 50/50", de exemplu, sumele care pot reuşi să "eludeze" procedura de verificare şi validare, astfel încât să se asigure aplicarea ei eficace;

- să se asigure că activităţile organismelor de certificare, prin testele pe care le realizează acestea asupra conturilor de debitori ale statelor membre, acoperă riscurile semnalate;

- să analizeze modalităţile prin care ar putea să recupereze de la beneficiari o proporţie mai mare din plăţile necuvenite;

- să ducă la bun sfârşit, cât mai repede posibil, urmărirea cazurilor vechi ale Grupului de acţiune pentru recuperare.

Prezentul raport a fost adoptat de Camera I, condusă de domnul Olavi ALA-NISSILÄ, membru al Curţii de Conturi, la Luxemburg, în şedinţa sa din 8 iunie 2011.

Pentru Curtea de Conturi

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Preşedinte

[1] Articolul 9 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (JO L 209, 11.8.2005, p. 1).

[9999] Sumele reprezintă plăţile efectuate pentru capitolele 05 02 şi 05 03 (FEGA) şi pentru capitolele 05 04 şi 05 05 (dezvoltare rurală), astfel cum sunt prezentate în volumul II anexa A (ii) din Conturile anuale finale pentru exerciţiul 2006, paginile 356-379 şi în volumul II anexa B: Cheltuieli (i) din Conturile anuale ale Comunităților Europene pentru exercițiul financiar 2007, paginile 306-315, precum şi în tabelul 5.1 şi în tabelul 3.1 din Raportul anual privind exerciţiul 2008 şi, respectiv, Raportul anual privind exerciţiul 2009.

[8888] Înainte de 2007, nu exista decât un singur fond, şi anume FEOGA.

[9001] În RAA privind 2009, Comisia a corectat cifra pe care a comunicat-o în primă fază pentru 2006, de 1449 de milioane de euro, deoarece ulterior a luat în considerare corecţiile operate pentru AGEA - Italia.

[9002] Potrivit analizei Curţii, această sumă aferentă exerciţiului financiar 2007 a fost supraestimată cu 209 milioane de euro, deoarece au fost incluse sumele facturate pentru măsurile temporare de restructurare a sectorului zahărului. Dacă s-ar ţine cont de această supraestimare de 209 milioane de euro, procentajul recuperat s-ar ridica la 12,8 %.

[9003] Cifră calculată pe baza totalurilor comunicate de organismele de certificare în cadrul datelor pe care le furnizează în "tabelele 1 şi 2".

[9004] Acest procentaj se calculează pe baza cifrelor de la sfârşitul exerciţiului. Dacă s-ar utiliza valoarea medie a creanţei, atunci procentajele ar fi 6,8 %, 11,2 %, 8,4 % şi 9,4 % pentru exerciţiile 2006, 2007, 2008 şi, respectiv, 2009.

[2] Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului, Regulamentul (CE) nr. 883/2006 al Comisiei (JO L 171, 23.6.2006, p. 1) şi Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei, completate de orientări ale Comisiei, şi Regulamentul (CE) nr. 1848/2006 al Comisiei (JO L 355, 15.12.2006, p. 56).

[3] A se vedea Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei din 21 iunie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului în ceea ce privește autorizarea agențiilor de plăți și a altor entități precum și lichidarea conturilor FEGA și FEADR (JO L 171, 23.6.2006, p. 90).

[4] Exemplu: La RPA (UK), nu s-a putut pune la dispoziție documentaţia justificativă în şapte cazuri dintr-un eşantion de 66 de operaţiuni, suma implicată ridicându-se la 4,3 milioane de lire sterline.

[5] În RAA privind 2009, Comisia a corectat cifra pe care a comunicat-o în primă fază pentru 2006, de 1449 de milioane de euro, deoarece ulterior a luat în considerare corecţiile operate pentru AGEA – Italia.

[6] Tabelul 5 din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei.

[7] Suma de 8,8 milioane de lire sterline se referă la diferenţe constatate în urma reconcilierii realizate de Curte, şi nu la erori detectate în eşantionul ales de Curte, aşa cum sunt cele descrise la punctul 19.

[8] Articolul 35 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului.

[9] Secţiunea 5.3.5 din orientarea nr. 2.

[10] Punctul 2.7 din orientarea nr. 1: coloana (g) din anexa III.

[11] Somaţiile de recuperare pot fi considerate drept creanţe, în timp ce "debitorii potenţiali", nu.

[12] FEGA: Fondo Español de Garantía Agraria. AVFGA: Agencia Valenciana de Fomento y Garantía Agraria.

[13] Confirmare generală din partea agenţiei de plăţi germane (HZA Hamburg-Jonas): "în unele cazuri"; agenţia de plăţi germană (Hanovra): două cazuri din 12; agenţia de plăţi belgiană (BIRB): un caz din 11; agenţia de plăţi maghiară (ARDA): un caz din 12; agenţia de plăţi din Regatul Unit (RPA): patru cazuri din şapte.

[14] Tabelele 1, 2 şi 5 din anexa III la Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei.

[15] ONIEP: Office National Interprofessionnel de l’Elevage et de ses Productions.

[16] Situaţia descrisă în caseta 6 este un exemplu de un astfel de caz.

[17] Pentru definiţia juridică a acestui concept, a se vedea articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, 23.12.1995, p. 1), definiţie preluată în glosar.

[18] Articolul 32 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului prevede că "sumele recuperate ca urmare a existenţei unei nereguli sau neglijențe și dobânda aferentă acestora vor fi vărsate agenției de plăți și păstrate de aceasta ca venit destinat FEGA în luna în care au fost încasați banii."

[19] Hotărârea Tribunalului din 22 aprilie 2010: Italia/Comisia (cauzele T-274/08 și T-275/08), în care Comisia a impus corecţii în valoare de 214 milioane de euro ca urmare a aplicării mecanismului "50/50" pentru verificare şi validare, luând în considerare şi dobânda.

[20] Cinci cazuri, cu un impact financiar de 2,2 milioane de euro.

[21] Patru cazuri, cu un impact financiar de 1,6 milioane de euro.

[22] Un caz, cu un impact financiar de 0,2 milioane de euro.

[23] Şase cazuri, cu un impact financiar de 5,3 milioane de euro.

[24] 492 de cazuri, cu un impact financiar de 7,3 milioane de euro, în principal în Spania, aşa cum se arată în caseta 5.

[25] Regulamentul (CE) nr. 1034/2008 al Comisiei din 21 octombrie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 885/2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1290/2005 în ceea ce privește autorizarea agențiilor de plăți și a altor entități, precum și lichidarea conturilor FEGA și FEADR (JO L 279, 22.10.2008, p. 13), care introduce articolul 5b în Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei.

[26] După împlinirea termenului de prescripţie, cazul este prescris şi nu mai poate fi urmărit şi nu se mai poate continua urmărirea lui.

[27] Agenţiile de plăţi auditate din Germania, Spania, Grecia şi Ungaria.

[8002] Din totalul de 166 de milioane de euro, 117,1 milioane de euro se referă la o creanţă unică, declarată a fi nerecuperabilă, din Italia.

[28] Articolul 32 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului.

[29] RPA Debt Recovery – High Level Guidance/Procedures (versiunea 2.4 din 24.11.2008), punctul 8.1.3.

[30] Răspunsul nr. 632128 al Comisiei din 15 septembrie 2010 la scrisoarea de observaţii PF-3814 a Curţii, din 2 iunie 2010.

[31] A se vedea Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei.

[8001] Conform explicaţiei furnizate de Comisie, scăderea sensibilă înregistrată în ceea ce priveşte corecţiile în conturile aferente exerciţiului 2009 este cauzată de faptul că, la sfârşitul exerciţiului 2008, "nu au fost puse în aplicare" deciziile privind verificarea conformităţii pentru o sumă de 368 de milioane de euro (a se vedea nota 6.2.2. la Conturile anuale ale UE aferente exerciţiului financiar 2009).

[32] Exemplu: agenţia de plăţi din Saxonia Inferioară: 508000 de euro pentru sume care au fost verificate şi validate de două ori de Comisie şi care, după 20 de luni de la cererea agenţiei de plăţi, încă nu au fost rambursate (situaţia în ianuarie 2011).

[33] Articolul 32 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului.

[34] Articolul 32 alineatele (4) şi (8) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului.

[35] Prin comunicare oficială în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 885/2006 al Comisiei.

[36] Decizia 2006/678/CE a Comisiei din 3 octombrie 2006 (JO L 278, 10.10.2006, p. 24): aproximativ 98 % din sumele imputate statelor membre au fost aplicate Italiei, şi anume 311 milioane de euro corespunzând unui număr de 157 de cazuri de neregularităţi. La 11 decembrie 2006, Italia a deschis o acţiune în justiţie împotriva Comisiei (cauza T-394/06); cauza este în curs de soluţionare în faţa Curţii de Justiţie a Uniunii Europene.

[37] La data de 14.4.2009, Grecia a deschis o acţiune în justiţie împotriva Comisiei în legătură cu 13 cazuri de neregularităţi, cu o valoare totală de 13,3 milioane de euro, invocând, printre altele, că Regulamentul nr. 1290/2005 al Consiliului nu se aplica pentru cazurile vechi (cauza T-158/09); cauza este în curs de soluţionare în faţa Curţii de Justiţie a Uniunii Europene.

--------------------------------------------------

ANEXA I

NOILE CREANŢE ÎNREGISTRATE – INCLUSIV DEBITORII PRELIMINARI – ÎN PERIOADA 2006-2009

Pentru ultimii patru ani, statele membre au raportat creanţe noi – inclusiv "debitori preliminari", înregistraţi în principal în Franţa şi în Italia – în valoare medie de 199 de milioane de euro pe an.

NOILE CREANŢE ÎNREGISTRATE ÎN PERIOADA 2006-2009 (ÎN %) SUMA TOTALĂ: 795 DE MILIOANE DE EURO

+++++ TIFF +++++

Stat membru | BE | DE | ES | FR | IT | UK | alte state membre | Total |

Suma (în milioane de euro) | 52,5 | 55,1 | 157,3 | 150,5 | 121,8 | 69,5 | 188,4 | 795,1 |

--------------------------------------------------

ANEXA II

APLICAREA DOBÂNZII ÎN AGENŢIILE DE PLĂŢI CARE AU FĂCUT OBIECTUL AUDITULUI

Cod | Denumirea autorităţii | Dobândă aplicată pentru perioada dintre data plăţii necuvenite şi data ordinului de recuperare | Dobândă aplicată pentru perioada dintre data ordinului de recuperare şi data restituirii | Norme naţionale aplicabile pentru toate măsurile | Dobândă acumulată la sfârşitul exerciţiului financiar |

BE01 | BIRB | Nu s-a aplicat | Rar | Da | Nu |

BE03 | OP Regiunea Valonă | Sistematic | Ocazional | Da | Nu |

DE02 | HZA Hamburg-Jonas | Sistematic | Nu se aplică | Da | Nu [1] |

DE12 | Saxonia Inferioară | Nu se aplică | Sistematic | Da | Nu |

ES01 | Andaluzia | Sistematic | Rar | Da | Da |

ES17 | AVFGA | Sistematic | Rar | Da | Da |

ES18 | FEGA | Sistematic | Rar | Da | Da |

FR14 | ONIEP | Nu s-a aplicat | Rar | Nu | Nu |

FR16 | ONIGC | Nu s-a aplicat | Rar | Nu | Nu |

GB09 | RPA | Sistematic | Nu s-a aplicat | Da | Nu |

GR01 | OPEKEPE | Ocazional | Sistematic | Da | Nu |

HU01 | ARDA | Ocazional | Ocazional | Da | Nu |

IT01 | AGEA | Ocazional | Sistematic | Da | Da |

IT02 | SAISA | Ocazional | Sistematic | Da | Da |

[1] Calculele dobânzilor se realizează sistematic o dată la trei ani şi se comunică debitorilor pentru a se evita prescrierea sumelor.

--------------------------------------------------

ANEXA III

DIFERENŢELE DINTRE CREANŢELE ÎNREGISTRATE ÎN CONTURILE DE DEBITORI ALE STATELOR MEMBRE ŞI CREANŢELE ÎN VALORI BRUTE AŞA CUM SUNT PREZENTATE ÎN CONTURILE ANUALE

(în milioane de euro) |

Exerciţiu | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Sumele înregistrate în conturile de debitori ale statelor membre la 15 octombrie (tabelul 2) | 1267 | 1437 | 1246 | 1115 |

Plus: Ajustarea pentru Italia (a se vedea nota 1 de la sfârşitul tabelului 2) | 182,0 | | | |

Plus: Suma corespunzătoare creanţelor neachitate (restante) raportate de agențiile de plăţi în anexa IIIa | | | 39,9 | 59,3 |

Plus: Ajustările pentru sfârşitul exerciţiului octombrie-decembrie | 18,1 | 31,5 | 2,6 | -2,0 |

Minus: Debitori preliminari | | | (152,9) | (163,4) |

Subtotalul sumelor nominale estimate aferente creanţelor neachitate (restante) la 31 decembrie | 1467,1 | 1468,5 | 1135,6 | 1008,9 |

Minus: Sumele care au făcut obiectul procedurii de verificare şi validare în conformitate cu "regula 50/50" | (274,4) | (330,1) | (288,9) | (233,8) |

Minus: o reţinere de 20 % permisă statelor membre | (203,0) | (227,6) | (163,1) | (148,0) |

Subtotalul sumelor brute calculate pentru bilanţ | 989,8 | 910,8 | 683,6 | 627,1 |

Diferenţele rămase: neexplicate [1] | 19,0 | -9,0 | | |

Creanţele în valori brute, aşa cum sunt prezentate în conturile anuale (tabelul 5), la 31 decembrie | 1009 | 902 [2] | 684 | 627 |

[1] În acest rând al tabelului sunt indicate diferenţele rămase neexplicate, menţionate la punctul 60.

[2] Cifra indicată include suma supraestimată legată de sectorul zahărului, despre care se dau mai multe detalii la punctul 60.

--------------------------------------------------

ANEXA IV

PROBLEME NEREZOLVATE, EXISTENTE DE MAI MULT TIMP, ÎN CEEA CE PRIVEŞTE TRATAMENTUL NEUNIFORM AL NEREGULARITĂŢILOR ŞI AL RECUPERĂRILOR

Cu referire la pragul de 500000 de euro care a fost fixat în contextul activităţii Grupului de acţiune pentru recuperare, exemplul prezentat în continuare demonstrează tratamentul neuniform al cazurilor vechi:

- cazul nr. DE/92/001 al OLAF: neregularitate căreia îi corespunde o valoare de 739092 de mărci germane (< 500000 de euro);

- cazul nr. DE/92/002 al OLAF: neregularitate căreia îi corespunde o valoare de 4247763 de mărci germane (> 500000 de euro).

Cu toate că ambele cazuri decurg din aceeaşi neregularitate, cazul nr. DE/92/001, precum şi dobânda aferentă au făcut obiectul procedurii de verificare şi validare în conformitate cu "regula 50/50" derulate pentru 2006, sumele corespunzătoare fiind ulterior declarate ca fiind nerecuperabile de către agenţia de plăţi Hamburg-Jonas. Cel de al doilea caz, nr DE/92/002, este în continuare în curs de soluţionare la Comisie, deocamdată nefiind supus unei proceduri de verificare şi validare, întrucât suma aferentă a fost exclusă – fără a se baza însă pe o decizie a Comisiei – de agenţia de plăţi dintre cifrele pe care le prezintă aceasta în tabelul din anexa III. Indiferent care va fi decizia finală a Comisiei, primul caz a avut drept efect trecerea unui procent de 50 % din valoarea cazului în sarcina bugetului UE, în timp ce cel de al doilea caz va fi trecut fie 100 % în sarcina bugetului naţional, fie 100 % în sarcina bugetului UE.

Mai mult, aceste două cazuri, care au fost eliminate cu titlu provizoriu din decizia de validare cu privire la 1991, au intrat sub incidenţa unei linii bugetare care a fost exclusă în proporţie de 100 % de la finanţarea comunitară, excludere care a fost confirmată printr-o hotărâre pronunţată de Curtea de Justiţie a Uniunii Europene la 21 ianuarie 1999. Se poate considera că hotărârea Curţii de Justiţie prevalează şi că ea nu ar trebui eludată de dispoziţiile referitoare la raportare din Regulamentul (CE) nr. 595/91 al Consiliului. Prin urmare, sumele aferente celor două cazuri ar fi trebuit să fi fost deja excluse în întregime de la finanţarea comunitară încă din 1999. Impactul financiar asupra bugetului UE este calculat la 2,35 milioane de euro.

CAZ IMPLICÂND RESTITUIRI LA EXPORT ÎN ITALIA

În 1996, Comisia a respins o sumă de 118,1 milioane de euro de la finanțarea comunitară, invocând neglijenţa autorităţilor italiene în legătură cu un beneficiar anume (Decizia nr. 96/311/CE a Comisiei). În 2006, mai multe creanţe aparţinând aceluiaşi beneficiar, în valoare de 2,9 milioane de euro, au făcut obiectul unei proceduri de verificare şi validare în conformitate cu "regula 50/50", întrucât nu au fost declarate ca fiind nerecuperabile de agenţia de plăţi italiană (SAISA). Această sumă face obiectul unei investigaţii desfăşurate de către Comisie. În 2007, contrar abordării pe care a aplicat-o în 2006, agenţia de plăţi italiană a anulat, cu acordul Comisiei, o sumă de 117 milioane de euro, acţiune motivată de procedura de declarare a stării de insolvabilitate a beneficiarului. Modul în care Comisia a tratat acest caz, şi anume, faptul că a acceptat anularea sumei de 117 milioane în 2007 şi că a decis investigarea situaţiei legate de suma de 2,9 milioane de euro, o sumă cu o valoare mai mică, fără a ţine seama de elementul de neglijenţă invocat în 1996, este de natură să ridice semne de întrebare.

--------------------------------------------------