Comunicarea Comisiei

Colectarea separată a deșeurilor periculoase generate de gospodării

(2020/C 375/01)

CUPRINS

1. INTRODUCERE 2

2. CELE MAI BUNE PRACTICI ÎN CE PRIVEȘTE COLECTAREA DEȘEURILOR PERICULOASE GENERATE ÎN GOSPODĂRII 3

2.1. Produse chimice de uz casnic 6

2.1.1. Produse de uz casnic pentru curățat și de îngrijire personală 7

2.1.2. Vopsele, lacuri, cerneluri și adezivi 7

2.1.3. Pesticide de uz casnic și pentru grădină 8

2.1.4. Substanțe chimice fotografice 8

2.1.5. Ambalaje 9

2.2. Deșeuri medicale generate de gospodării 9

2.2.1. Produse farmaceutice 9

2.2.2. Obiecte ascuțite și alte deșeuri potențial infecțioase 10

2.3. Deșeuri din construcții și demolări 11

2.3.1. Deșeuri de azbest 11

2.3.2. Lemn tratat 12

2.3.3. Gudronul de huilă și produsele gudronate 13

2.4. Deșeuri provenite din întreținerea autovehiculelor 13

2.4.1. Filtre de ulei și materiale absorbante contaminate 13

2.4.2. Produse auto, lacuri pentru suprafețe, lichide antigel 14

2.5. Deșeuri cu conținut de mercur (altele decât DEEE) 14

3. FACTORII DE SUCCES PENTRU COLECTAREA SEPARATĂ A DEȘEURILOR PERICULOASE GENERATE DE GOSPODĂRII 15

3.1. economice 15

3.2. Unități de colectare separată personalizate 16

3.3. Sensibilizare și comunicare 18

3.4. Aplicare 21

4. REFERINȚE 22

ANEXĂ – Linkuri către exemple de comunicare a bunelor practici 24

1. INTRODUCERE

Prezentele orientări ale Comisiei sunt redactate având în vedere articolul 20 alineatul (4) din Directiva 2008/98/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 noiembrie 2008 privind deșeurile (1) (în continuare „Directiva-cadru privind deșeurile”), potrivit căruia Comisia trebuie să adopte orientări privind colectarea separată a fracțiunilor de deșeuri periculoase provenind din gospodării pentru a ajuta statele membre și a le facilita punerea în aplicare a obligației de colectare separată prevăzută la articolul 20 alineatul (1) din Directiva-cadru privind deșeurile.

Obiectivul principal al acestor orientări este de a preveni riscurile pentru sănătatea umană și pentru mediu și, în special, pentru lucrătorii din domeniul deșeurilor, prin facilitarea punerii în aplicare a colectării separate a deșeurilor periculoase generate de gospodării. Acestea au, de asemenea, obiectivul de a îmbunătăți cantitatea și calitatea materialelor pentru pregătirea pentru reutilizare și recuperare, prin prevenirea contaminării altor fluxuri de materiale, ceea ce duce la tratarea deșeurilor care blochează resursele la nivelurile inferioare ale ierarhiei deșeurilor, în conformitate cu obiectivele Directivei-cadru privind deșeurile (2). Prezentul document urmărește să ofere o imagine de ansamblu a celor mai bune practici în ceea ce privește punerea în aplicare a obligației de colectare separată din întreaga UE, în special la nivelurile regional și local. Deși aceste orientări se referă la gestionarea eficientă a deșeurilor periculoase generate de gospodării, trebuie reținut că prevenirea și reducerea rămân prioritare, în conformitate cu ierarhia deșeurilor. Prin urmare, sunt esențiale campaniile de sensibilizare pentru a reduce la minimum utilizarea produselor periculoase la domiciliu.

Aceste orientări se adresează autorităților statelor membre la nivelurile local, regional și central și operatorilor de gestionare a deșeurilor. Scopul acestor orientări este de a sprijini și facilita sarcina operatorilor în ceea ce privește dezvoltarea și punerea în aplicare a programelor de colectare separată a deșeurilor periculoase generate de gospodării.

Sursă: pe baza datelor furnizate de Banca Mondială (2018) și Eurostat (2008) (3)

În mod normal, deșeurile periculoase generate de gospodării (hazardous household waste, HHW) reprezintă un procent de greutate de aproximativ 1 % din deșeurile municipale (excluzând deșeurile de echipamente electrice și electronice – „DEEE”) (4). Aceasta înseamnă (5) între 1 și 6 kg per locuitor pe an. Cu toate acestea, datele la nivel de țară sunt dificil de comparat, deoarece țările au proceduri și categorii de raportare diferite (de exemplu, inclusiv DEEE sau grăsimi comestibile).

Cea mai mare parte a deșeurilor municipale, dintre care deșeurile menajere reprezintă sursa principală, provin de obicei din șase fluxuri de deșeuri (a se vedea Figura 1). Deși deșeurile periculoase generate de gospodării, ca o fracțiune mică, sunt incluse în categoria „altele”, semnificația lor este relativ mai mare din cauza potențialului lor de a împiedica reciclarea de înaltă calitate a tuturor celorlalte fracțiuni și din motive de siguranță.

Aceste orientări nu vizează în mod specific fluxurile de deșeuri acoperite de alte legislații ale Uniunii privind deșeurile, precum bateriile, DEEE, uleiurile uzate sau vehiculele scoase din uz, pentru care există deja scheme de colectare și gestionare specifice. Învățămintele trase în urma aplicării acestor scheme de colectare mai specifice și potențialele sinergii cu acestea pot fi relevante, cu toate acestea, pentru colectarea separată a deșeurilor periculoase generate de gospodării.

Prezentele orientări nu sunt obligatorii. Curtea de Justiție a Uniunii Europene (CJUE) rămâne singura autoritate care are competența de a formula interpretări ale dreptului UE.

2. CELE MAI BUNE PRACTICI ÎN CE PRIVEȘTE COLECTAREA DEȘEURILOR PERICULOASE GENERATE ÎN GOSPODĂRII

Deșeurile periculoase generate de gospodării includ o varietate de materiale care prezintă diverse proprietăți periculoase. Deșeurile periculoase sunt definite în articolul 3 alineatul (2) din Directiva-cadru privind deșeurile ca „deșeuri care prezintă una sau mai multe din proprietățile periculoase enumerate în anexa III” la directivă. Exemplele de acest tip de deșeuri, generate în mod normal de gospodării, includ: vopsele și lacuri, pesticide pentru grădină, produse de curățat, anumite medicamente neutilizate, anumite deșeuri provenite din întreținerea locuinței și a autovehiculelor.

Criteriile de clasificare a deșeurilor referitoare la proprietățile care pot face periculoase deșeurile sunt descrise în această anexă și trebuie utilizate, după caz, la clasificarea deșeurilor ca periculoase sau nepericuloase, luând în considerare originea și tipul acestora și încadrarea în lista europeană a deșeurilor (Decizia 2000/532/CE) (6).

Lista deșeurilor prevede un nomenclator de referință pentru identificarea și clasificarea deșeurilor și este obligatorie pentru a determina dacă un deșeu trebuie considerat deșeu periculos. Deșeurile enumerate în documentul menționat anterior sunt grupate în diferite capitole și subcapitole, după sursă și compoziție. Deșeurile pot fi identificate complet printr-un cod din șase cifre. În această listă, deșeurile periculoase sunt marcate cu un asterisc (*).

Etapele care trebuie urmate în atribuirea unui cod de deșeuri pentru un anumit flux de deșeuri și ordinea precedenței care trebuie aplicată la consultarea diferitelor capitole sunt descrise în anexa la Decizia 2000/532/CE. Orientări suplimentare privind clasificarea deșeurilor și atribuirea codurilor de deșeuri se pot consulta în Comunicarea Comisiei privind orientări tehnice referitoare la clasificarea deșeurilor (7).

Atât caracteristicile, cât și tratamentul diferitelor tipuri de deșeuri periculoase generate de gospodării diferă substanțial între ele, dar, pe baza evaluării celor mai bune practici existente pentru colectarea deșeurilor periculoase generate de gospodării, au fost identificate următoarele sisteme separate de colectare a deșeurilor:

— ridicare periodică dintr-un anumit loc (de exemplu, un punct de colectare mobil) sau din ușă în ușă (periodicitate de două săptămâni sau mai mare),

— preluare în magazine,

— predare la centre de colectare a deșeurilor.

În UE, aproximativ două treimi din deșeurile periculoase generate de gospodării colectate separat sunt colectate la centrele de colectare a deșeurilor, iar restul de o treime sunt colectate în mare parte prin ridicări periodice, în special la punctele de colectare mobile. Există puncte de colectare situate în spațiile comerciale pentru anumite fluxuri de deșeuri, precum bateriile și DEEE (8).

Unele deșeuri periculoase generate de gospodării continuă să nu fie colectate în mod adecvat (9) și sunt aruncate la coșul de gunoi rezidual sau, într-o mică măsură, eliminate în moduri care pot prezenta un risc semnificativ pentru sănătate și mediu, cum ar fi aruncarea în conductele de drenaj (10).

Exemplu de bună practică 1 (11) Marele Ducat al Luxemburgului are un sistem integrat de colectare a deșeurilor care prevede puncte de colectare extinse și gratuite pentru deșeuri periculoase generate de gospodării: 18 puncte de colectare fixe în care cetățenii își pot aduce substanțele periculoase (și anume un punct la 35 000 de locuitori), ridicările mobile se efectuează de 4 ori pe an, iar colectarea la domiciliu se face la cerere. Sistemul colectează peste 5 kg de deșeuri periculoase generate de gospodării per locuitor pe an (12). Sunt prevăzute campanii de comunicare care utilizează instrumente digitale și servicii de asistență specifice pentru grupuri țintă, precum persoanele care locuiesc în clădiri de apartamente. În cele mai complexe sisteme de colectare, locuitorii clădirilor de apartamente pot depune separat până la 27 de tipuri diferite de deșeuri, inclusiv deșeuri periculoase generate de gospodării.

Exemplu de bună practică 2 Serviciile de mediu din regiunea Helsinki (Finlanda) au instalat 50 de containere în zona metropolitană pentru a colecta, cu titlu gratuit, o varietate de fluxuri de deșeuri, inclusiv deșeuri periculoase generate de gospodării. Containerele sunt amplasate la benzinării, supermarketuri și alte magazine pentru o accesibilitate optimă. Pentru a le asigura securitatea, containerele sunt accesibile numai în timpul programului, iar poliția locală este implicată pentru a sprijini centrele fără personal. În aceste containere se acceptă următoarele deșeuri periculoase generate de gospodării: — lichide de răcire, frână și ambreiaj, — uleiuri uzate, filtre de ulei și alte deșeuri uleioase, — solvenți precum terebentină, diluant, acetonă (de asemenea, dizolvanți pentru lac de unghii), — lichide de spălare pe bază de solvent, — vopsele, adezivi, lac, substanțe pentru conservarea lemnului, — acizi puternici, precum acidul sulfuric, — containere sub presiune care conțin gaze și care au conținut gaze, — tuburi de spray, — lichide alcaline de spălare, — pesticide și dezinfectanți, — substanțe chimice fotografice. Există și anumite deșeuri periculoase generate de gospodării care pot fi eliminate doar la centrele de colectare a deșeurilor: deșeuri electrice și electronice (cu titlu gratuit), lemn impregnat (cu titlu gratuit) și deșeuri care conțin azbest (10 EUR pentru fiecare 100 de litri, în 2015).

Exemplu de bună practică 3 (13) În Odense (Danemarca), fiecare gospodărie primește o cutie roșie de 40 de litri pentru depozitarea și transportul deșeurilor periculoase generate de gospodării. Cutia poate fi colectată în patru moduri: — colectare la cerere direct de la domiciliu, contra cost, — colectare la blocuri de apartamente cu un camion mobil personalizat pentru deșeuri periculoase generate de gospodării, — predarea de către gospodării la unul dintre cele două puncte de recepție a deșeurilor periculoase generate de gospodării, dotate cu personal, — predarea de către gospodării la centrele obișnuite de colectare a deșeurilor, în unele weekenduri. Odense colectează 300 t/an de deșeuri periculoase generate de gospodării, ceea ce înseamnă aproximativ 1,6 kg pe locuitor pe an. Cea mai mare parte a deșeurilor periculoase generate de gospodării sunt vopsele și lacuri, care reprezintă între 66 și 75 % din totalul deșeurilor periculoase generate de gospodării colectate. Restul este un amestec de acizi, pesticide, tuburi de spray și diverse alte substanțe chimice. Deoarece colectarea este gestionată de personal instruit, calitatea și omogenitatea fluxurilor colectate sunt ridicate. Colectarea deșeurilor periculoase este finanțată în principal din taxa generală pentru deșeuri plătită de toate gospodăriile din municipalitate. Costul pe locuitor este de aproximativ 3,3 EUR pe an (pe baza informațiilor raportate în 2014).

Exemplu de bună practică 4 (14) În Paris (Franța), se utilizează „trimobile” (puncte de colectare mobile montate pe vehicule cu trei roți), în plus față de centrele de colectare a deșeurilor și colectarea la domiciliu, la cerere. Aceste vehicule pot fi transformate în mai puțin de o oră într-un punct de colectare mobil. În 2012, rețeaua consta din 6 puncte de colectare mobile utilizate în 30 de locuri diferite. Frecvența serviciilor de colectare depinde de circumstanțele locale și variază de la una la șapte ori pe lună. Fiecare unitate rămâne în același loc timp de o jumătate de zi. Se colectează mai multe fracțiuni de deșeuri, inclusiv deșeuri din construcții și demolări, DEEE și lemn. În aceste puncte de colectare mobile rata de colectare este mare: 65 % din totalul deșeurile periculoase generate de gospodării sunt colectate în zonele vizate. În 2017, au fost colectate 323 de tone de deșeuri periculoase (15). Serviciile sunt furnizate numai gospodăriilor și sunt cu titlu gratuit. Sistemul este finanțat în principal de autoritățile locale, iar valoarea se ridică la aproximativ 2 EUR pe locuitor pe an atât pentru punctele mobile de colectare, cât și pentru centrele tradiționale de colectare a deșeurilor. Schema de răspundere extinsă a producătorilor pentru DEEE oferă o mică parte din finanțarea totală. În Paris, costul deșeurilor colectate prin trimobile este de aproximativ 300 EUR/tonă, în timp ce costul unui centru tradițional de colectare a deșeurilor este de aproximativ 75 EUR/tonă (potrivit raportului din 2014).

Exemplu de bună practică 5 (16) Tallinn (Estonia) folosește containere intermodale de transport maritim recondiționate, prevăzute cu rafturi, sertare și depozitare adecvată, ca puncte de colectare a deșeurilor periculoase generate de gospodării. Containerele sunt amplasate în locuri centrale pentru a asigura apropierea de cetățeni. Această practică a crescut colectarea deșeurilor periculoase generate de gospodării de la 12 tone (0,03 kg/cap de locuitor/an) în 2000 la 158 de tone (0,4 kg/cap de locuitor/an) în 2013. În 2005, costul unui astfel de container de colectare a deșeurilor a variat de la 3 700 EUR la 4 500 EUR, în funcție de dimensiunea containerului (20-30 m3). Costul pentru gestionarea unui singur punct de colectare a variat de la 46 EUR pe lună în 2004 la 70 EUR pe lună în 2013.

2.1. Produse chimice de uz casnic

În majoritatea statelor membre, municipalitățile colectează deja produsele chimice de uz casnic separat. Acest lucru se realizează de obicei prin ridicări periodice și centre de colectare a deșeurilor și prin intermediul unor mecanisme complementare, cu ajutorul distribuitorilor care fac acest lucru în mod voluntar.

Colectarea și tratarea produselor chimice periculoase de uz casnic sunt finanțate în principal de municipalități. Organizarea și finanțarea colectării și tratării pot face, de asemenea, obiectul unor scheme răspundere extinsă a producătorilor, astfel cum se întâmplă în Franța începând din 2011. În Franța, o serie de astfel de scheme sectoriale acoperă produsele chimice de uz casnic grupate sub conceptul „Deșeuri difuze specifice” [déchets diffus spécifiques (17)], menajere și care includ produse pirotehnice, hidrocarburi, stingătoare, adezivi, solvenți și produse chimice obișnuite de uz casnic. În cazul dispozitivelor pirotehnice, acestea sunt colectate printr-o rețea de furnizori de echipamente maritime, în cadrul contractului schemei sectoriale Aper Pyro.

Exemplu de bună practică 6 În Bruxelles (Belgia), cetățenii pot preda deșeurile chimice menajere la camionul mobil „Proxy Chimik”. Camionul se oprește periodic în aproximativ 100 de locuri din Bruxelles și rămâne 45 de minute în fiecare punct. Frecvența serviciului este o dată pe lună sau o dată la două luni, în funcție de loc. În 2012, cantitatea de deșeuri periculoase generate de gospodării colectate prin acest tip de colectare mobilă a fost estimată la 0,4 kg pe cap de locuitor. Deșeurile sunt verificate la fața locului înainte de acceptare pentru a evita contaminarea și pericolele pentru sănătate și pentru a spori la maximum potențialul de recuperare a acestora (și anume produsele lichide și cele solide trebuie aduse separat și în ambalajul lor original; numele produsului trebuie să fie scris pe ambalaj). Pentru a pune în aplicare criteriile de acceptare a deșeurilor, personalul beneficiază de o formare de bază în chimie. Comunicarea include: instrucțiuni clare către cetățeni, broșuri, site-uri web și aplicații mobile pentru a informa cetățenii cu privire la orarul de colectare. Se asigură finanțare publică astfel încât colectarea deșeurilor periculoase generate de gospodării să fie cu titlu gratuit pentru cetățeni.

2.1.1. Produse de uz casnic pentru curățat și de îngrijire personală

Produsele pentru curățat și produsele de îngrijire personală (produse cosmetice, vopsea de păr, lac de unghii, dizolvant pentru lac de unghii etc.), dacă sunt periculoase, sunt abordate potrivit următoarelor coduri relevante din Lista deșeurilor:

20 01 13* – solvenți; 20 01 14* – acizi; 20 01 29* – detergenți cu conținut de substanțe periculoase.

Numeroase produse de uz casnic pentru curățat, de uz zilnic, pot deveni deșeuri periculoase la eliminarea lor, deoarece conțin adesea solvenți, acizi, baze, materiale abrazive, surfactanți, înălbitori și alți constituenți periculoși. Aceste substanțe pot fi inflamabile sau corozive, printre alte pericole.

Colectarea separată facilitează următoarea tratare: În general, produsele de uz casnic pentru curățat și de îngrijire personală sunt incinerate. Reutilizarea produselor de îngrijire personală, precum produsele cosmetice, nu este o practică obișnuită, dar există unele inițiative lansate de ONG-uri.

2.1.2. Vopsele, lacuri, cerneluri și adezivi

Vopselele sunt amestecuri de solvenți, pigmenți, minerale, rășini, surfactanți și alți aditivi. O fracțiune de produs ajunge în canalizare și în apele de suprafață după curățarea periilor și a containerelor. În timpul utilizării lor și la sfârșitul ciclului de viață, vopselele pe bază de solvenți emit compuși organici volatili în aer.

Vopselele reziduale și solvenții cu conținut de substanțe periculoase reprezintă o parte substanțială a deșeurilor periculoase generate de gospodării. Codul aplicabil din lista deșeurilor este:

20 01 27* – vopsele, cerneluri, adezivi și rășini cu conținut de substanțe periculoase.

Exemplu de bună practică 7 „RePaint” este o rețea de reutilizare a vopselelor din Marea Britanie (sponsorizată de un mare distribuitor de vopsele care contribuie cu experiență, vizibilitate și finanțare) care colectează resturile de vopsea, le reprelucrează în vopsele noi și le redistribuie cu titlu gratuit sau la un preț scăzut către persoane, comunități și organizații caritabile. Se respectă criterii stricte de acceptare pentru a evita contaminarea (de exemplu, vopseaua va fi acceptată numai dacă este încă în containerul original). RePaint operează peste 74 de puncte de predare, precum centre de colectare a deșeurilor sau centre coordonate de voluntari și redistribuie peste 300 000 de litri de vopsea în fiecare an. Costul anual al exploatării unui punct de predare este de aproape 10 000 EUR, în funcție de scară și loc.

Colectarea separată facilitează următoarea tratare: Tratarea utilizată cel mai frecvent pentru vopseaua aflată la sfârșitul ciclului de viață în UE este incinerarea, dar se efectuează și reutilizarea și reciclarea. Depozitarea deșeurilor de vopsele cu solvenți (20 01 27*) nu este permisă în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) din Directiva 1999/31/CE privind depozitele de deșeuri (18) care interzice depozitarea deșeurilor lichide și a deșeurilor clasificate ca inflamabile.

2.1.3. Pesticide de uz casnic și pentru grădină

Pesticidele sunt substanțe conținute ca substanțe active în produsele fitosanitare și în biocide. Chiar dacă pesticidele de uz casnic sunt formulate special pentru uz non-profesional/uz casnic, acestea conțin substanțe active care sunt toxice pentru plante și animale, altele decât ținta lor, în special pentru plante (erbicide), insecte (insecticide) sau ciuperci (fungicide). Unele pesticide pot fi persistente și bio-acumulative și pot fi toxice dacă sunt ingerate, precum și iritante pentru ochi și piele. Evitarea riscurilor pentru sănătate și mediu în urma eliminării acestor produse depinde în mare măsură de respectarea de către consumatori a instrucțiunilor de eliminare. Sistemul de colectare cel mai frecvent aplicat în statele membre pentru aceste deșeuri este colectarea de la gospodării prin intermediul centrelor locale de colectare a deșeurilor.

Codul aplicabil pentru deșeurile de pesticide generate de gospodării din lista deșeurilor este:

20 01 19* – pesticide

Colectarea separată facilitează următoarea tratare: Deșeurile de pesticide și substanțe chimice de uz casnic sau pentru grădină nu sunt de obicei adecvate pentru reciclare. Schemele de gestionare a deșeurilor s-au concentrat în general pe reducerea utilizării acestora și pe eliminarea corectă a acestora la sfârșitul ciclului de viață. În majoritatea cazurilor, deșeurile de pesticide sunt distruse prin incinerarea la temperaturi ridicate.

2.1.4. Substanțe chimice fotografice

Această categorie de deșeuri periculoase s-a redus de la apariția fotografiei digitale, dar unele gospodării developează încă filme fotografice și produc fotografii imprimate folosind cantități mari de substanțe chimice periculoase. Deșeurile lichide rezultate din procesul fotografic conțin substanțe precum hidrochinină, sulfit de sodiu, argint, clorură de mercur, cadmiu, ferocianură, acizi și formaldehidă. Acestea se găsesc în deșeurile rezultate din baia de procesare, deșeurile de soluție de developat color, înălbitor, fixator și reziduurile de fixator. Codul aplicabil din lista deșeurilor este:

20 01 17* – substanțe chimice fotografice

Germania și Danemarca obligă proprietarii de magazine de produse fotografice să preia înapoi aceste deșeuri cu titlu gratuit de la gospodării. Acești proprietari sunt, de asemenea, responsabili de eliminarea acestor deșeuri.

Colectarea separată facilitează următoarea tratare: Deșeurile fotochimice sunt reciclate de obicei, iar reciclarea acestora este motivată financiar de extracția argintului. Electroliza este o metodă utilizată frecvent, dar este o metodă costisitoare pentru recuperarea argintului.

2.1.5. Ambalaje

Deșeurile de ambalaje care conțin substanțe și amestecuri periculoase (precum cele enumerate în secțiunile de mai sus) sunt considerate deșeuri periculoase și pot fi colectate separat prin centrele de colectare a deșeurilor sau ridicările periodice ale deșeurilor periculoase generate de gospodării. Se aplică următoarele categorii din lista deșeurilor:

15 01 10* – ambalaje care conțin reziduuri de substanțe periculoase sau sunt contaminate cu substanțe periculoase.

Orientări suplimentare privind clasificarea containerelor de substanțe și amestecuri periculoase și privind calificarea acestora ca fiind „goale” se pot consulta în Comunicarea Comisiei privind orientări tehnice referitoare la clasificarea deșeurilor (19). Ambalajele goale sunt de obicei colectate de la gospodării ca parte a schemelor de colectare separată sau ca deșeuri municipale mixte.

2.2. Deșeuri medicale generate de gospodării

2.2.1. Produse farmaceutice

O varietate de produse farmaceutice, precum analgezice, antibiotice, medicamente de substituție hormonală, medicamente pentru chimioterapie orală și antidepresive, se găsesc în mod obișnuit în gospodării și, potrivit unor estimări, o proporție semnificativă a acestora devine deșeuri (20). Directiva 2001/83/CE privind codul comunitar referitor la medicamentele de uz uman (articolul 127b) (21) obligă statele membre să se asigure că există sisteme adecvate de colectare pentru medicamentele nefolosite sau expirate. Statele membre pun în aplicare această obligație solicitând farmaciilor sau centrelor de colectare a deșeurilor (22) să accepte deșeurile de produse farmaceutice. Alte puncte de colectare utilizate în UE includ căminele pentru vârstnici și comunitățile de pensionari. Perioadele de colectare variază de la evenimentele de colectare de o zi, la colectarea continuă sau colectarea periodică.

Codurile relevante din lista deșeurilor sunt:

20 01 31* – medicamente citotoxice și citostatice; 20 01 32 – medicamente, altele decât cele specificate la 20 01 31*.

Colectarea separată a deșeurilor farmaceutice este importantă, indiferent de clasificarea anumitor produse ca deșeuri periculoase sau nepericuloase, deoarece acestea pot ajunge din gospodării în mediul înconjurător. De exemplu, evacuarea efluenților din stațiile de epurare a apelor uzate orășenești (canalizare) conține produse farmaceutice excretate, precum și produse farmaceutice nefolosite, care sunt eliminate în chiuvete și toalete (23). Stațiile de epurare a apelor uzate sunt concepute în principal pentru tratarea dejecțiilor și a altor materii organice convenționale și nu pentru eliminarea produselor farmaceutice. În consecință, produsele farmaceutice, împreună cu reziduurile lor, se găsesc din ce în ce mai mult în apele de suprafață (24) (25).

Pentru a finanța colectarea, statele membre precum Franța (26) și Spania (27) au stabilit scheme de răspundere extinsă a producătorilor pentru produsele farmaceutice expirate.

Colectarea separată facilitează următoarea tratare: medicamentele expirate colectate sunt de obicei incinerate la temperaturi ridicate.

Exemplu de bună practică 8 În Franța, o schemă de răspundere extinsă a producătorilor pentru produsele farmaceutice este pusă în aplicare prin organizația „Cyclamed”, care coordonează colectarea separată a produselor farmaceutice. Cyclamed organizează campanii de sensibilizare pentru pacienți și parteneriate cu toți actorii din lanțul de aprovizionare cu produse farmaceutice. Peste 21 000 de farmacii, 200 de distribuitori și 190 de laboratoare fac parte din sistem. Cyclamed reușește să colecteze 62 % din medicamentele neutilizate. Volumul total colectat este de 10 500 de tone, adică 162 g per locuitor pe an. Costul total al sistemului de colectare este de aproximativ 10 milioane de euro care provin dintr-o contribuție a producătorilor de 0,0032 EUR per cutie de medicamente, fără TVA. Aproximativ 50 % din cost se referă la eliminarea deșeurilor (250 EUR/tonă), inclusiv costul pentru incinerare (120 EUR/tonă), depozitare și transport (28). Achiziționarea cutiilor de colectare acordate farmaciilor reprezintă aproximativ 25 % din costurile totale, comunicarea 10 % și managementul global 5 %. Partea rămasă acoperă studii, cercetări și costuri diverse.

2.2.2. Obiecte ascuțite și alte deșeuri potențial infecțioase

Deșeurile infecțioase sunt deșeuri cu un conținut de microorganisme viabile sau de toxine ale acestora despre care se știe sau se presupune că provoacă boli la om sau la alte organisme vii (anexa III la Directiva-cadru privind deșeurile). Acest tip de deșeuri este generat în mod normal în spitale, laboratoare și instituții medicale conexe. Cu toate acestea, deșeuri similare pot rezulta din auto-tratarea și auto-monitorizarea de către pacienți la domiciliu, fără intervenția personalului medical. Aceste deșeuri pot include ace uzate folosite de pacienți pentru tratarea unor afecțiuni specifice, inclusiv diabet, și deșeuri de la dispozitive de diagnostic de tip autotest pentru boli infecțioase transmisibile. Informații privind diferite categorii de agenți infecțioși, precum și despre categorii de deșeuri medicale sunt furnizate de Organizația Mondială a Sănătății (29). Normele naționale specifice privind colectarea și tratarea acestor deșeuri se aplică, în general, deșeurilor generate în unitățile de asistență medicală, precum spitale, laboratoare și clinici veterinare, dar nu și deșeurilor medicale generate la domiciliu, pentru care, în general, nu există scheme de colectare separată, cu excepția celor pentru produse farmaceutice folosite (astfel cum este descris mai sus).

Nu există un cod adecvat în lista deșeurilor pentru deșeurile municipale infecțioase colectate separat. În prezent și cu aplicarea metodologiei din anexa la Decizia 2000/532/CE, codurile posibile din lista deșeurilor aplicabile acestor deșeuri generate în gospodării sunt:

20 03 01 – deșeuri municipale mixte 20 03 99 – alte deșeuri municipale nespecificate

Exemplu de bună practică 9 Franța a instituit o schemă de răspundere extinsă a producătorilor pentru anumite produse medicale potențial infecțioase, în special obiecte ascuțite, truse de testare și dispozitive medicale la sfârșitul ciclului de viață. Organizația „DASTRI” a fost înființată pentru a îndeplini această obligație în numele producătorilor. Această organizație pune la dispoziție containere dedicate numite „Cutii cu ace” (needle boxes) care trebuie returnate farmaciilor care colaborează cu DASTRI. În 6 ani, 12 milioane de containere pentru obiecte ascuțite au fost distribuite pacienților, iar în 2018, 83 % din obiectele ascuțite au fost colectate și tratate în siguranță. Ca urmare a pandemiei de COVID-19, care a fost declarată în martie 2020, unele state membre sau regiunile lor au instituit mecanisme specifice de colectare (30) a deșeurilor mixte din gospodăriile cu pacienți afectați de COVID-19. În general, cu toate acestea, astfel cum se menționează în orientările (31) emise de Centrul European pentru Prevenirea și Controlul Bolilor și cum se reflectă în continuare în orientările emise de serviciile Comisiei (32), astfel de deșeuri sunt colectate împreună cu fracțiunea de deșeuri municipale nesortate, în absența altor măsuri de colectare suplimentare specifice. Colectarea separată facilitează următoarea tratare: Deșeurile infecțioase sunt în general tratate prin incinerare de către operatorii de deșeuri autorizați să accepte deșeuri infecțioase. Alternativ, deșeurile infecțioase pot fi tratate prin sterilizare cu abur sau prin tratamente chimice. Organizația Mondială a Sănătății a publicat în 2019 un studiu cuprinzător (33) al tehnologiilor pentru tratarea deșeurilor medicale.

2.3. Deșeuri din construcții și demolări

2.3.1. Deșeuri de azbest

Termenul azbest descrie un grup de fibre de silicat mineral natural din grupul serpentină și amfibol. Azbestul este un mineral periculos cu o structură fibroasă, care produce efecte grave asupra sănătății, potențial letale, pe termen lung, inclusiv cancer, atunci când este inhalat. A fost utilizat pe scară largă în trecut pentru izolare și alte scopuri, datorită rezistenței sale la foc și căldură.

Azbestul este o substanță clasificată drept cancerigen de categoria 1 (34) și, în conformitate cu anexa III la Directiva-cadru privind deșeurile, deșeurile care conțin o astfel de substanță și depășesc limita de concentrație de 0,1 % sunt clasificate ca periculoase. O serie de rubrici din lista deșeurilor se aplică deșeurilor care conțin azbest care pot fi generate în gospodării, fie ca urmare a lucrărilor de demolare sau renovare, fie ca urmare a casării anumitor echipamente (vechi):

16 02 12* – echipamente casate cu conținut de azbest liber; 16 02 15* – componente periculoase demontate din echipamente casate; 17 06 01* – materiale izolante cu conținut de azbest; 17 06 05* – materiale de construcție cu conținut de azbest.

Deși producția de azbest este interzisă în UE prin restricția prevăzută la punctul 6 din anexa XVII la REACH (35), azbestul este încă larg răspândit într-o serie de materiale și produse cu cicluri de viață lungi, de exemplu materialele găsite în clădiri, precum betonul, acoperișul, izolația, țevile etc. De asemenea, cetățenii care realizează activități de bricolaj predau deșeuri de azbest (legat, nefriabil) la centrele de colectare a deșeurilor din diferite țări. Trebuie remarcat faptul că toate statele membre au legislație în vigoare care reglementează în mod strict protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la azbest la locul de muncă, potrivit Directivei 2009/148/CE (36). Lucrările care implică materiale care conțin azbest trebuie să fie efectuate doar de către profesioniști calificați și nu trebuie să fie realizate ca activitate de bricolaj.

Exemplu de bună practică 10 Londra (Regatul Unit) oferă un serviciu de colectare la cerere pentru azbest ambalat. Cetățenii pot solicita o colectare anuală subvenționată de 15 m3 de azbest (sau șapte saci de moloz) colectată de la domiciliu fără taxă. Pentru a optimiza eficiența costurilor, serviciul este externalizat către contractori privați selectați competitiv.

Exemplu de bună practică 11 Regiunea Flandra (Belgia) se străduiește să devină „sigură în ce privește azbestul” până în 2040. Una dintre măsurile de politici permite gospodăriilor să predea azbestul nefriabil (legat) generat de lucrările de renovare pe cont propriu la un centru de colectare a deșeurilor sau să solicite o ridicare de la domiciliu, folosind saci înregistrați care pot fi cumpărați în prealabil de la municipalitate. Atunci când gospodăriile predau azbest la centrul de colectare a deșeurilor, acest serviciu este cu titlu gratuit până la 200 kg/locuitor sau 1 m3 sau 10 plăci de acoperiș pe an. O formulă de cofinanțare reduce taxa serviciului pentru cetățeni la doar 30 EUR pentru un sac care are capacitatea de a colecta aproximativ 20 de plăci de acoperiș ondulate. Rezultatele arată că volumul de azbest livrat la centrele de colectare a deșeurilor rămâne același, chiar și atunci când se oferă posibilitatea ca deșeurile de azbest să fie colectate de la domiciliu, cu mențiunea că nu există trecere de la centrele de colectare a deșeurilor la colectarea din ușă în ușă. Acest fapt demonstrează că este importantă colectarea la domiciliu pentru a accelera eliminarea deșeurilor de azbest din locuințe. Colectarea separată facilitează următoarea tratare: Cu toate că există metode alternative de tratare (37), depozitarea deșeurilor de azbest este în continuare cea mai bună tehnică disponibilă. Înainte de depozitare, pot fi luate măsuri suplimentare de stabilizare pentru a reduce riscul de eliberare a fibrelor.

2.3.2. Lemn tratat

Deșeurile de lemn sunt generate de lucrări de renovare și reparație a gospodăriei care implică elemente structurale și non-structurale, de exemplu, rame de ferestre și uși, pereți de separare și elemente de acoperiș, lemn din copertine, garduri de grădină și alte structuri exterioare din lemn. Pentru a preveni degradarea lemnului, acesta este impregnat cu conservanți pentru lemn. Unii conservanți folosiți pe scară largă, precum arseniat de cupru cromat (CCA), creozot și pentaclorofenol, au fost sever limitați sau interziși, dar eliminarea lemnului care a fost tratat cu aceștia este încă necesară (38) (39). Codul corespunzător pentru acest tip de deșeuri menajere din lista deșeurilor este:

20 01 37* – lemn cu conținut de substanțe periculoase.

În mod normal, gospodăriile pot preda lemnul tratat la centrele de colectare a deșeurilor.

Colectarea separată facilitează următoarea tratare: Metoda de tratare preferată a lemnului tratat cu CCA și a altor tipuri de lemn tratat este incinerarea, cu un control al poluării atmosferice de ultimă generație, având în vedere volatilitatea arsenicului în gazele de ardere.

2.3.3. Gudronul de huilă și produsele gudronate

Gudronul de huilă a fost utilizată în mod obișnuit ca liant în construcția de drumuri, înainte de a fi înlocuită de bitum. Traversele de cale ferată din lemn au fost, de asemenea, tratate cu creozot de gudron de huilă, drept conservant, timp de mai multe decenii. În prezent, utilizarea creozotului pentru tratarea lemnului este strict restricționată și reglementată în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 (REACH) (40), anexa XVII, rubrica 31.

Deșeurile care conțin gudron de huilă sunt clasificate ca periculoase deoarece conțin cantități semnificative de hidrocarburi aromatice policiclice (HAP), un grup de compuși cancerigeni. Deșeurile de asfalt care conțin gudron de huilă sunt considerate deșeuri periculoase atunci când nivelul gudronului de huilă este > 0,1 %. Termenul gudron de huilă descrie o serie de substanțe complexe, derivate din cărbune, care sunt clasificate ca agenți cancerigeni de categoria 1A în anexa VI la Regulamentul privind CLP (41) și care, în conformitate cu anexa III la Directiva-cadru privind deșeurile, sunt clasificate ca deșeuri periculoase în situația în care concentrația este egală sau depășește 0,1 %. Se știe că traversele de cale ferată uzate sunt refolosite în grădini pentru stabilizarea pereților sau a solului și sunt tratate în secțiunea de mai sus privind deșeurile de lemn. Gudronul de huilă poate fi găsit și în produse cum ar fi plăcile gudronate sau pâsla de acoperiș folosite de exemplu ca parte a acoperișurilor magaziilor de grădină. Unele dintre acestea pot genera cantități considerabile de deșeuri periculoase, atunci când sunt reparate sau înlocuite.

Codurile aplicabile din lista deșeurilor sunt:

17 03 01* – asfalturi cu conținut de gudron de huilă; 17 03 03* – gudron de huilă și produse gudronate; 20 01 37* – deșeuri din lemn cu conținut de substanțe periculoase (a se vedea secțiunea 3.3.2 de mai sus).

În mod normal, gospodăriile pot preda acest tip de deșeuri la un centru de colectare a deșeurilor.

Colectarea separată facilitează următoarea tratare: În funcție de reglementările și infrastructura din țară, această categorie de deșeuri este fie tratată termic (incinerare), fie, deși mai puțin preferabil conform ierarhiei deșeurilor, depozitată în depozitele de deșeuri.

2.4. Deșeuri provenite din întreținerea autovehiculelor

2.4.1. Filtre de ulei și materiale absorbante contaminate

Filtrele de ulei de la mașini pot deveni parte a deșeurilor menajere atunci când șoferii își întrețin singuri propriile mașini. Aceste activități pot genera, de asemenea, alte deșeuri impregnate cu ulei, precum cârpe și mănuși. Se estimează că numai în Regatul Unit, 1 100 de tone (42) de ulei uzat sunt eliminate în fiecare an prin astfel de filtre uzate, adesea sub formă de deșeuri municipale mixte. Codurile aplicabile din lista deșeurilor sunt:

15 02 02* – absorbanți, materiale filtrante (inclusiv filtre de ulei nespecificate în altă parte), materiale de lustruire și îmbrăcăminte de protecție contaminate cu substanțe periculoase; 16 01 07* – filtre de ulei.

Aceste deșeuri pot fi aduse la unitățile autorizate care generează astfel de deșeuri ca parte a activității lor profesionale, precum ateliere de reparații auto și magazine de piese (acest lucru poate implica plata unei taxe) sau la centre de colectare a deșeurilor care utilizează containere specializate pentru colectare pentru a preveni scurgerea și a facilita transportul ulterior.

Colectarea separată facilitează următoarea tratare: Filtrele de ulei uzate sunt reciclabile deoarece sunt fabricate din oțel. Orice ulei rămas în acestea poate fi recuperat folosind prese cu filtru de ulei.

2.4.2. Produse auto, lacuri pentru suprafețe, lichide antigel

Multe dintre substanțele și amestecurile utilizate în mașini sau pentru curățarea și întreținerea acestora sunt periculoase pentru sănătatea umană și pentru mediu. De exemplu, ingredientul principal din antigel este etilenglicolul, o substanță toxică. Antigelul, la fel ca și alte lichide din mașină, precum lichidele de frână sau uleiul lubrifiant, trebuie schimbat periodic. Codurile aplicabile din lista deșeurilor sunt:

16 01 13* – lichide de frână; 16 01 14* – fluide antigel cu conținut de substanțe periculoase; 20 01 26* – uleiuri și grăsimi, altele decât cele specificate la 20 01 25.

Gestionarea necorespunzătoare a uleiului uzat include turnarea acestuia în canalele de scurgere, pe sol, arderea în focuri sau în arzătoarele de ulei și eliminarea acestuia împreună cu filtrele uzate în coșul de gunoi rezidual. Aceste deșeuri pot fi depuse la unitățile autorizate care generează astfel de deșeuri ca parte a activității lor profesionale, precum ateliere de reparații auto, magazine de piese sau benzinării.

Colectarea separată facilitează următoarea tratare: Antigelul uzat poate fi reciclat și își poate recăpăta proprietățile sale originale. Antigelul reciclat poate fi utilizat ca lichid de răcire pentru motor sau etilenglicolul poate fi extras și reutilizat în industria materialelor plastice. Uleiul de motor poate fi tratat și regenerat în petrol de bază sau utilizat drept combustibil. În orice caz, mult ulei se pierde, mai ales prin ardere în timpul fazei de utilizare.

2.5. Deșeuri cu conținut de mercur (altele decât DEEE)

Mercurul este extrem de toxic pentru oameni și animale atunci când este inhalat sau ingerat. De asemenea, este toxic pentru organismele acvatice. Deșeurile cu conținut de mercur care provin din gospodării includ baterii vechi cu mercur și termometre cu mercur. Acestea sunt acoperite de următoarele rubrici din lista deșeurilor:

20 01 21* – tuburi fluorescente și alte deșeuri cu conținut de mercur; 20 01 33* – baterii și acumulatoare incluse la 16 06 01, 16 06 02 sau 16 06 03 și baterii și acumulatoare nesortate conținând aceste baterii.

Consumul total de mercur în dispozitivele de măsurare în 2007 în UE27 a fost estimat între 7 și 17 tone. Principalele aplicații au fost sfigmomanometre, barometre casnice, termometre pentru febră și termometre pentru aplicații de laborator și industriale. Introducerea pe piață a dispozitivelor de măsurare care conțin mercur este acum interzisă în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 (REACH) (43) (anexa XVII, rubrica 18a) și consumul de mercur pentru echipamentele vândute publicului larg (precum termometre pentru febră și barometre) a încetat în 2009 (44).

Majoritatea statelor membre colectează aceste echipamente împreună cu alte tipuri de deșeuri periculoase și le separă ulterior pentru reciclare. Cu toate acestea, o parte substanțială a mercurului din termometre și alte echipamente de măsurare utilizate în gospodării continuă să fie eliminată inadecvat prin deșeuri reziduale mixte.

Colectarea separată facilitează următoarea tratare: Deșeurile cu conținut de mercur trebuie reciclate sau tratate într-o unitate autorizată pentru tratarea deșeurilor periculoase. Unități de recuperare a mercurului există, de exemplu, în Germania, Franța, Austria și Suedia. Comerțul cu mercur este reglementat și controlat în mod strict în temeiul Regulamentului (UE) 2017/852 privind mercurul (45). Deșeurile cu conținut de mercur sunt în general tratate și stabilizate înainte de a fi eliminate definitiv în depozite subterane, precum fi minele de sare sau în depozitele de deșeuri special concepute.

3. FACTORII DE SUCCES PENTRU COLECTAREA SEPARATĂ A DEȘEURILOR PERICULOASE GENERATE DE GOSPODĂRII

Abordările privind organizarea colectării separate au fost analizate în numeroase studii (46). S-a demonstrat că sistemele de colectare separată care au succes urmează o abordare integrată care abordează următoarele patru elemente: acestea oferă stimulente economice, prevăd reguli clare privind aplicarea legii, oferă o infrastructură personalizată de colectare separată și se angajează activ și periodic în comunicarea cu publicul țintă (gospodăriile care generează deșeuri). S-a observat că aceste elemente sunt comune tuturor schemelor de colectare separată, inclusiv a celor destinate deșeurilor periculoase generate de gospodării.

Analiza celor mai bune practici în statele membre a condus Comisia la identificarea următorilor factori ca având o contribuție semnificativă la eficacitatea schemelor de colectare separată, în special pentru deșeurile periculoase generate de gospodării, în ceea ce privește cantitățile de deșeuri colectate.

3.1. Stimulente economice

Instrumentele enumerate mai jos sunt de obicei evaluate ca promovând cu succes colectarea separată, inclusiv colectarea separată la sursă de către cetățeni, în Europa.

Răspunderea extinsă a producătorilor transferă responsabilitatea financiară și/sau operațională a gestionării deșeurilor de la municipalități la producătorii de bunuri. Răspunderea extinsă a producătorilor contribuie la o mai bună selectare și reciclare prin furnizarea infrastructurii adecvate și a comunicării necesare și prin finanțarea costului net al funcționării serviciului de colectare și al tratării suplimentare în conformitate cu ierarhia deșeurilor, precum și prin sensibilizare. Răspunderea extinsă a producătorilor și-a demonstrat meritele pentru reciclarea multor fluxuri de deșeuri, precum ambalaje, electronice, baterii și vehicule.

Directiva-cadru privind deșeurile, revizuită în 2018, stabilește principiile generale care trebuie urmate pentru punerea în aplicare a schemelor de răspundere extinsă a producătorilor la articolele sale 8 și 8a. O caracteristică importantă este modularea taxelor plătite de producători în funcție de criteriile de durabilitate, luând în considerare, de exemplu, durabilitatea, posibilitatea de reparare, reutilizarea, posibilitatea de reciclare sau prezența substanțelor periculoase în produsele lor. În cazul produselor periculoase de uz casnic, „eco-modularea” ar putea susține îmbunătățirile la nivelul proiectării produsului pentru a reduce gradul acestuia de periculozitate (prevenirea calitativă), pentru a crește prevenirea (cantitativă) a generării de deșeuri, posibilitatea de reciclare sau de reutilizare a acestora.

Sistemul de plată în funcție de deșeurile generate (Pay-As-You-Throw – PAYT) impune o taxă gospodăriilor atunci când elimină deșeuri mixte. Acest lucru se realizează de obicei prin saci de deșeuri etichetați, care trebuie achiziționați în prealabil, sau prin intermediul unor containere stradale care se deblochează numai după identificarea utilizatorului printr-un card personal. Este esențial ca deșeurile mixte să fie relativ scumpe, în timp ce fluxurile reciclabile și alte deșeuri separate pot fi depozitate (aproape) fără taxă. Acest sistem oferă un stimulent clar pentru separarea deșeurilor la sursă.

Datorită forței stimulentelor financiare, sistemul de plată în funcție de deșeurile generate s-a dovedit a fi un instrument eficient pentru îmbunătățirea colectării separate la sursă.

Exemplu de bună practică 12 Flandra (47) (Belgia) este lider în separarea la sursă datorită sistemului său de plată în funcție de deșeurile generate. Partea variabilă a taxei pentru deșeurile municipale plătită de gospodării trebuie să rămână între 0,1 și 0,3 EUR/kg pentru deșeurile reziduale sau între 0,75 EUR și 2,25 EUR pentru un sac de 60 de litri. Sistemul de plată în funcție de deșeurile generate funcționează de obicei prin saci înregistrați sau coșuri cu coduri de bare. Pentru clădirile de apartamente și zonele foarte dens populate, se pot utiliza containere publice (subterane) care se deschid automat după plată sau după identificarea prin card. Taxele și impozitele pentru depozitare și incinerare nu afectează direct cetățenii, ci stimulează municipalitățile și operatorii de gestionare a deșeurilor să îmbunătățească eficiența separării, colectării și reciclării deșeurilor în zona lor. Aceste taxe și impozite (48) ajută la internalizarea costurilor externe ale eliminării (emisiile de dioxid de carbon și metan, poluarea aerului și a apelor subterane) și beneficiilor externe ale reciclării (economii de energie, reducerea impactului asupra mediului și asupra sănătății cauzat de extracția resurselor virgine). Într-un sistem de returnare a garanției, consumatorul plătește o garanție atunci când cumpără un produs precum o băutură îmbuteliată și primește o rambursare la returnarea containerului (49). Sistemul este aplicat de obicei pentru ambalajele băuturilor, dar există și pentru produsele care pot fi returnate, precum buteliile de propan pentru gătit în aer liber. Datorită stimulentului financiar, sistemele de returnare a garanției generează o creștere aproape imediată a ratelor de reciclare la niveluri de peste 90 %. Dintre instrumentele de mai sus, primele trei (răspunderea extinsă a producătorilor, plata în funcție de deșeurile generate și taxele pentru depozitarea și incinerarea deșeurilor) sunt considerate instrumente economice cheie pentru a stimula punerea în aplicare a ierarhiei deșeurilor, astfel cum se reflectă în anexa IVa la Directiva-cadru privind deșeurile. Recomandări de bune practici: — Asigurarea unor opțiuni de eliminare în condiții de siguranță a deșeurilor periculoase generate de gospodării la un cost scăzut sau fără costuri pentru gospodării crește ratele de colectare. — După caz, responsabilizarea producătorilor pentru gestionarea deșeurilor periculoase generate de gospodării prin răspunderea extinsă a producătorilor asigură finanțarea durabilă a centrelor de colectare și, printr-o eco-modulare eficientă, poate stimula, de asemenea, modificările de proiectare pentru a reduce la minimum costurile de gestionare la sfârșitul ciclului de viață al produselor.

3.2. Unități de colectare separată personalizate

Există o mare varietate de metode pentru colectarea diferitelor fluxuri de deșeuri.

1. Colectarea din ușă în ușă (un singur flux sau un flux mixt) este potrivită în special pentru regiunile urbane cu o densitate mare a populației, unde distanțele de transport sunt mici. Se utilizează în mod obișnuit pentru diferite fluxuri de deșeuri, precum colectarea (frecventă) a materialelor reciclabile uscate și a deșeurilor biologice, dar rareori pentru deșeurile periculoase generate de gospodării (probabil din cauza volumelor mici, a varietății tipurilor de deșeuri și a riscului crescut al depozitării pe trotuar a deșeurilor periculoase generate de gospodării).

2. Ridicările periodice se aplică de obicei fluxurilor de deșeuri precum deșeuri vegetale, deșeuri periculoase generate de gospodării și deșeuri voluminoase. Prin organizarea ridicărilor periodice, municipalitățile oferă un serviciu gospodăriilor, menținând în același timp o frecvență scăzută a colectării, de ex. o dată pe lună. Locația poate fi flexibilă (de exemplu, camioanele mobile pot prelua periodic deșeuri periculoase generate de gospodării în locuri centrale) sau colectarea se poate face la cerere (de exemplu, colectarea la domiciliu a azbestului legat ambalat). Acestea sunt în mare parte organizate sau facilitate de municipalități, dar sunt uneori externalizate către operatori privați de gestionare a deșeurilor. Municipalitățile pot limita cantitatea de deșeuri per gospodărie care să fie colectată de serviciile municipale (de exemplu, 2 m3 de deșeuri voluminoase pe an) și pot introduce controale de identitate pentru a se asigura că se limitează colectarea la gospodăriile private, excluzând activitățile comerciale sau de altă natură.

3. Containere stradale sau „sisteme de predare”. Municipalitățile, organizațiile care pun în aplicare obligațiile de răspundere extinsă a producătorilor sau alți operatori de deșeuri amplasează containere stradale sau „sisteme de predare” pentru a colecta o serie de fluxuri de deșeuri: deșeuri reziduale, anumite deșeuri periculoase generate de gospodării, deșeuri de bucătărie, hârtie și carton, materiale plastice, metale, ambalaje din sticlă, textile. Prin amplasarea de coșuri sau containere în locuri publice centrale, gospodăriile își pot arunca deșeurile în orice moment, optimizând în același timp logistica în comparație cu colectarea din ușă în ușă.

4. Unități de preluare – organizațiile care pun în aplicare obligațiile de răspundere extinsă a producătorilor asigură unități de preluare în centrele comerciale pentru o serie de fluxuri de deșeuri: ambalaje de băuturi, DEEE, baterii și deșeuri periculoase generate de gospodării. Unitățile de preluare oferă soluții practice pentru consumatori, optimizând în același timp logistica în comparație cu colectarea din ușă în ușă.

5. Centrele de colectare a deșeurilor – oferă o soluție la care utilizatorii pot depune aproape toate deșeurile destinate recuperării sau eliminării, în timp ce personalul prezent la centrul de colectare poate oferi asistență și poate controla calitatea deșeurilor primite. Deoarece centrele de colectare a deșeurilor se axează pe colectarea deșeurilor menajere, deșeurile produse ca urmare a unei activități profesionale trebuie să fie redirecționate de la centrele de colectare a deșeurilor, de exemplu prin aplicarea obligației de identificare cu un act de identitate și interzicerea volumelor mari. Exemplu de bună practică 13 În Țările de Jos, se recomandă un număr aproximativ de 60 000 de locuitori per centru de colectare a deșeurilor (50). În regiunea Flandra (Belgia), o municipalitate poate alege între un standard de populație sau un standard de distanță. Primul presupune un centru de colectare a deșeurilor pentru o municipalitate de minimum 10 000 de locuitori și un centru de colectare a deșeurilor suplimentar pentru 30 000 de locuitori (51). Alternativ, într-o asociație inter-comunitară, toate centrele de colectare a deșeurilor sunt accesibile tuturor cetățenilor din diferitele municipalități ale asociației și 90 % dintre locuitori trebuie să aibă acces la un centru de colectare a deșeurilor la o distanță de maximum 5 km. Orașele aleg, de obicei, standardul de distanță și, prin urmare, numărul centrelor în funcție de numărul de locuitori va fi de obicei mai mic, din cauza densității mari a populației. Trebuie remarcat faptul că, deși analiza celor mai bune practici în diferite regiuni demonstrează că nu există un sistem universal de colectare separată a deșeurilor, există un număr limitat de elemente comune care, în diferite combinații, definesc un model de sistem de colectare separată. Aceste elemente sunt prezentate și discutate în prezentele orientări. Flexibilitatea modului în care aceste elemente sunt reglate și combinate permite optimizarea, luând în considerare circumstanțele locale, precum densitatea populației, tipologia locuințelor, clima, limitările spațiului de stocare, colectarea în centrele istorice ale orașelor etc. Recomandări de bune practici: — Implementarea unei combinații de sisteme diferite de colectare separată va avea ca rezultat, în general, o eficiență mai mare a colectării, adaptându-se diferitelor fluxuri de deșeuri și comportamentului/preferințelor populației legate de eliminarea deșeurilor. — Centrele de colectare a deșeurilor sunt cele mai răspândite unități de colectare pentru fluxurile de deșeuri periculoase generate de gospodării, de o mare varietate. Accesibilitatea lor este importantă pentru a crește volumele colectate de deșeuri periculoase generate de gospodării: program de funcționare lung, loc accesibil și o densitate mare a rețelei de centre de colectare a deșeurilor. — Ridicările periodice, ridicările la cerere și punctele mobile de colectare sunt o completare importantă a centrelor obișnuite de colectare a deșeurilor, deoarece le permit gospodăriilor să elimine deșeurile mai aproape de casă. Acestea sunt, de asemenea, utile pentru a depăși constrângerile de spațiu din zonele foarte populate. Unitățile de colectare inovatoare (de exemplu, trimobilele utilizate în Paris sau containerele intermodale personalizate folosite în Tallinn) pot oferi soluții de colectare eficiente și rentabile. — Colectarea din ușă în ușă atinge, în general, cele mai ridicate rate de colectare, în special în zonele foarte populate. Dar costurile sunt, de asemenea, mai mari decât pentru alte tipuri de colectare. — Punctele de colectare și obligațiile de preluare a anumitor deșeuri în magazine, farmacii și alte unități profesionale pot face parte din rețeaua de colectare pentru a facilita eliminarea corespunzătoare a deșeurilor, în loc să fie folosite deșeuri municipale mixte sau eliminarea în rețeaua de canalizare. — Pentru anumite deșeuri periculoase generate de gospodării, precum azbestul, autoritățile locale pot diminua la minimum riscurile pentru sănătate și eliminarea ilegală prin furnizarea de servicii specifice fluxului, de exemplu colectarea azbestului legat de la domiciliu, prin furnizarea de ambalaje standardizate. — Asigurarea formării adecvate a personalului care operează centrele de colectare a deșeurilor, în special cu privire la criteriile de acceptare a deșeurilor, care ar trebui furnizată în toate centrele de colectare a deșeurilor, ajută la îmbunătățirea sortării și, ulterior, a calității materialelor recuperate. — Stabilirea unui sistem pentru determinarea cantității de deșeuri periculoase generate de gospodării colectate separat și calcularea cantității colectate și a costurilor de colectare per locuitor pe an, este o modalitate eficientă de a monitoriza performanța schemei de colectare, de a stabili ținte și de a evalua evoluția acesteia în timp.

3.3. Sensibilizare și comunicare

Comunicarea este esențială pentru a informa și motiva gospodăriile să separe deșeurile la sursă. Comunicarea este necesară pentru a informa cetățenii despre modul de separare și pentru a construi o bază de sprijin, dar rareori este suficientă în sine pentru a schimba comportamentul de separare al unei comunități. Prin urmare, comunicarea trebuie să fie însoțită de stimulente economice și trebuie pusă în aplicare pentru a avea succes.

Exemplu de bună practică 14 Ljubljana (Slovenia) se remarcă printr-o rată de colectare a materialelor reciclabile de 73 %, datorită unui sistem de colectare din ușă în ușă a biodeșeurilor și a deșeurilor reciclabile, susținut de centrele de colectare a deșeurilor. Deșeurile reciclabile uscate sunt colectate mai frecvent decât deșeurile reziduale, pentru a stimula separarea la sursă. Utilizarea rețelelor sociale și a comunicării prin SMS a datelor de colectare, personalizate în funcție de profilul fiecărui cetățean, au fost importante pentru a atinge această rată ridicată de colectare. Snaga, compania publică de gestionare a deșeurilor, folosește și rețelele sociale (internet, servicii SMS, Facebook, Twitter) pentru a îmbunătăți accesibilitatea serviciilor de colectare. Punctele de colectare subterane din centrul orașului facilitează colectarea fără a crea probleme estetice.

Pentru dezvoltarea unei comunicări de impact, trebuie luate în considerare următoarele elemente. Gospodăriile pot primi informații despre separarea deșeurilor dintr-o varietate de surse, cum ar fi organizațiile de răspundere extinsă a producătorilor, autoritățile locale și guvernele naționale și regionale. Pentru a spori la maximum impactul unei astfel de comunicări și a crea sinergii, se recomandă:

— alinierea comunicărilor în ceea ce privește domeniul și conținutul;

— difuzarea simultană a campaniilor de comunicare pe mai multe canale diferite: TV, radio, rețele sociale, site-uri web, ziare, reviste locale, etc.;

— adaptarea mesajului și a limbajului pentru fiecare grup țintă și trebuie depuse eforturi speciale pentru a ajunge la gospodăriile vulnerabile care au adesea acces limitat la informații;

— definirea și utilizarea indicatorilor pentru a măsura periodic nivelul de conștientizare. Acest fapt permite evaluarea și rafinarea campaniilor și stabilirea priorităților de comunicare viitoare;

— furnizarea de indicații clare pe sacii pentru colectarea deșeurilor și la punctele de colectare a deșeurilor, pentru a reduce cantitatea de materiale care nu sunt vizate.

Exemplu de bună practică 15 După cum am indicat în exemplul 8, Cyclamed (52) este organizația de răspundere extinsă a producătorilor care coordonează și finanțează colectarea de medicamente expirate (sau nefolosite) în Franța. Strategia acesteia de comunicare are ca scop să asigure că medicamentele nefolosite sunt separate și returnate de consumatori la farmacii și că aceștia elimină ambalajele și prospectele în coșul de reciclare a hârtiei. În 2018, a fost atinsă o rată de colectare de 62 %. Activitățile de comunicare vizează consumatorii și implică farmacii, distribuitori și municipalități. Acțiunile de comunicare întreprinse în 2018 au inclus: — un film scurt (< 80de secunde) – disponibil pe internet și afișat pe ecranele TV din farmacii. Filmul explică instrucțiunile de separare într-un mod simplu și plin de umor; — spoturi (12 secunde) – pentru TV, rețele sociale și panouri publicitare electronice (de exemplu, în farmacii) pentru a menține gradul de conștientizare; — afișe, pliante și infografice – disponibile pe site-ul web și afișate în farmacii și centre municipale. Sunt furnizate cifre cheie și instrucțiuni vizuale privind sortarea pentru a motiva consumatorii să separe deșeurile; — bannere – cu un mesaj cheie pe care farmaciile sau alți actori îl pot utiliza cu ușurință pe site-urile lor web; — o carte de benzi desenate ilustrată - care include câteva „jocuri” care pot fi completate; — autocolante – cu un mesaj cheie privind sortarea (< 15 cuvinte) pentru farmacii și camionete de livrare ale distribuitorilor; — site web – cu pagini focus pentru grupurile țintă și parteneri: consumatori, farmacii, distribuitori și municipalități. Site-ul web are funcții interactive, precum o geolocalizare a farmaciilor care participă și acceptă medicamente expirate, chestionare și mărturii; — platforme de comunicare socială – un blog, prezență pe Facebook și Twitter. Numărul de urmăritori este măsurat pentru a evalua impactul; — aplicație mobilă – cu un motor de căutare pentru medicamente care este actualizat; mesaje de tip push care pot fi personalizate în funcție de nevoile utilizatorului și instrucțiunile de sortare; — buletin informativ – pentru farmacii, cu știri despre schema de colectare, dar și cu multe alte articole pentru a crește relevanța și acoperirea. Impactul este măsurat de o companie externă prin sondaje la farmacii; — publicitate – în revista farmaciștilor francezi care solicită să fie „ambasadorii colectării”; — întâlniri periodice – cu federațiile sectoriale pentru a actualiza conștientizarea, a primi feedback pentru a îmbunătăți serviciul și pentru a asigura participarea tuturor partenerilor din lanțul de aprovizionare; — alte campanii – sprijin pentru campanii și evenimente organizate de autoritățile competente relevante și alte organizații de răspundere extinsă a producătorilor pentru a sublinia importanța colectării separate a tuturor fluxurilor de deșeuri; — informații personalizate pentru municipalități și prezența la evenimente organizate de municipalități.

Recomandări de bune practici:

— Toți actorii implicați în gestionarea deșeurilor periculoase generate de gospodării (de exemplu, autoritățile locale, operatorii de deșeuri și organizațiile care implementează obligațiile de răspundere extinsă a producătorilor în numele producătorilor) trebuie să ofere instrucțiuni clare, consecvente și detaliate pentru prevenirea, identificarea, sortarea și eliminarea deșeurilor periculoase generate de gospodării (inclusiv printr-o etichetare îmbunătățită a produselor periculoase). Mesajele trebuie să fie simple pentru a evita confuzia consumatorilor care se confruntă cu o gamă largă de deșeuri periculoase generate de gospodării.

— Locul și programul de funcționare al centrelor de colectare a deșeurilor și al altor puncte de colectare a deșeurilor periculoase generate de gospodării trebuie să fie comunicate pe larg prin diferite canale, inclusiv prin rețelele sociale, asigurându-se că mesajul ajunge la toate segmentele populației.

— Implicarea părților interesate locale (de exemplu, asociații de locatari) și grupurilor sociale în colectarea deșeurilor periculoase generate de gospodării generează o mai bună conștientizare și implicare cetățenească.

— Sprijinirea programelor educaționale care vizează în special copiii, care sunt buni ambasadori pentru practici solide de gestionare a deșeurilor. Prin educarea copiilor cu privire la importanța și practica colectării deșeurilor periculoase generate de gospodării (prin cursuri, vizite la centre etc.), părinții și vârstnicii vor fi, de asemenea, stimulați indirect să separe deșeurile.

— Furnizarea de informații cetățenilor despre consecințele dăunătoare asupra sănătății publice și mediului în cazul eliminării necorespunzătoare a deșeurilor periculoase generate de gospodării poate încuraja un comportament bun de sortare și eliminare.

3.4. Aplicare

Colectarea și sortarea necorespunzătoare degradează calitatea deșeurilor colectate pentru recuperare. Deșeurile periculoase generate de gospodării, colectate ca parte a deșeurilor menajere mixte sau a altor deșeuri nepericuloase, afectează negativ potențialul reciclării de înaltă calitate a deșeurilor respective. Deși comunicarea ajută gospodăriile să știe cum să-și sorteze în mod corespunzător deșeurile, este necesar un anumit nivel de stimulente sau control și aplicare. În practică, autoritățile competente pot efectua următoarele acțiuni de control:

— Inspecția vizuală a sacilor transparenți de colectare a deșeurilor: sacii trebuie marcați ca neconformi și lăsați la punctul de preluare dacă conțin materiale care nu fac parte din sistemul relevant de colectare separată.

— Verificare pe baza greutății: greutatea care nu este caracteristică fluxului de deșeuri specific poate declanșa o verificare, de exemplu dacă containerul de colectare a deșeurilor de ambalajele din aluminiu și plastic sau a deșeurilor biologice este neobișnuit de greu, acesta poate indica prezența unor materiale nevizate, de exemplu pământ.

— Amenzi: pe lângă refuzul de a ridica saci sau pubele care conțin deșeuri separate necorespunzător, amenzile administrative sunt un instrument eficient pentru a promova colectarea separată corectă la sursă. Amenzile ajută, de asemenea, să se evite situația în care sacii refuzați rămân necolectați în spațiul public. Cu toate acestea, amenzile trebuie să completeze stimulentele economice adecvate, convingerea și comunicarea; nu le pot înlocui.

Apariția regretabilă a unei abandonări necontrolate și ilegale a deșeurilor (descărcare ilicită) eludează măsurile de stimulare a colectării corecte a deșeurilor și de prevenire a acestora, generând daune importante și daune aduse mediului și sănătății publice. Punerea în aplicare a unei strategii de punere în aplicare și de prevenire a abandonării necontrolate și ilegale a deșeurilor reprezintă o piatră de temelie a gestionării eficiente a deșeurilor. Cu ajutorul stimulentelor mai bune pentru gestionarea corespunzătoare a deșeurilor periculoase generate de gospodării, această practică este redusă, iar măsurile de aplicare a legii sunt mai eficiente.

Guvernele naționale sau regionale pot îmbunătăți și mai mult performanțele prin analiza comparativă a municipalităților și promovarea schimbului de bune practici privind aplicarea. Analiza comparativă trebuie efectuată în raport cu municipalitățile sau regiunile cu caracteristici similare. De exemplu, Flandra (Belgia) și-a grupat municipalitățile în 16 grupuri care au obiective diferite privind colectarea separată (53). Caracteristicile grupării includ, printre altele, vârsta populației, migrația, turismul și gradul de urbanizare. Metodologiile pentru compararea performanțelor sistemelor de gestionare a deșeurilor municipale se pot consulta în literatura de specialitate (54).

Exemplu de bună practică 16 În Marele Ducat al Luxemburgului, legea privind gestionarea deșeurilor din 21 martie 2012 obligă clădirile de apartamente să aibă puncte separate de colectare a deșeurilor. SuperDrecksKëscht®, sistemul integrat de colectare a deșeurilor, oferă servicii de consiliere cu titlu gratuit pentru administratorii clădirilor pentru a sprijini implementarea locală: vizite la fața locului pentru analiza situației existente, recomandări pentru infrastructura de separare și sprijin pentru comunicarea către rezidenți. Această obligație legală susținută de o abordare integrată a contribuit la rate ridicate de colectare (55). Recomandări de bune practici: — Punerea în aplicare a unei obligații legale de instituire a unei infrastructuri adecvate de separare a deșeurilor în clădirile de apartamente îi stimulează pe administratorii de clădiri și pe proprietari să ia măsuri. Combinarea unei astfel de obligații cu servicii de asistență practică (vizite la fața locului, modele de comunicare) s-a dovedit a fi un mijloc puternic de promovare a sortării deșeurilor periculoase generate de gospodării în blocurile de apartamente, pentru a evita eliminarea necorespunzătoare a acestora. — Monitorizarea concentrațiilor și tipurilor de deșeuri periculoase generate de gospodării, sortate necorespunzător în sacii de deșeuri reziduale, le permite operatorilor de deșeuri să identifice prioritățile pentru a-și concentra eforturile de aplicare și comunicare. — Prin investigarea deșeurilor descărcate ilegal, identitatea infractorului poate fi uneori descoperită și poate constitui o bază pentru acțiuni de aplicare a legii. Stabilirea amenzilor și percepția riscului de a fi amendat induc schimbări de comportament.

4. REFERINȚE

ACR+ (2019) „Deposit-refund systems in Europe”

Adamcová, D. et al. „Household Solid Waste Composition Focusing on Hazardous Waste”. Pol. J. Environ. Stud. Vol. 25, Nr. 2 (2016), 487-493. http://www.pjoes.com/Household-Solid-Waste-Composition-Focusing-on-Hazardous-Waste,61011,0,2.html

Adème (2017) „Les filières à responsabilité élargie du producteur”. https://www.conibi.fr/uploads/pdf/comm/FILIERES-REP-EDITION2017.pdf https://www.ademe.fr/sites/default/files/assets/documents/responsabilite_elargie_du_producteur_rep_memo2017_010401.pdf

Amsterdam (2015) „Afvalketen in Beeld”

Andreasi Bassi, S., Christensen, T.H., Damgaard, A. (2017) „Environmental performance of household waste management in Europe – an example of 7 countries” (Performanța de mediu a gestionării deșeurilor generate de gospodării – exemplul a 7 țări) , Waste Management, 69, 545-557. https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0956053X17305342

aus der Beek, T. et al. (2016), „Pharmaceuticals in the environment. Global occurrences and perspectives” (Produse farmaceutice în mediu. Evenimente și perspective globale), Environmental Toxicology and Chemistry, Vol. 35/4, pp. 823-835. http://dx.doi.org/10.1002/etc.3339

Bio Intelligence (2012). „Use of economic instruments and waste management performances” (Utilizarea instrumentelor economice și performanțele gestionării deșeurilor)

Cyclamed (2019) „Rapport annuel 2018”

D’emweltverwaltung (2018) „Plan national de gestion des déchets et ressources”

Dijkgraaf, E., Vollebergh, H. (2004) „Burn or bury? A social cost comparison of final waste disposal methods” (A arde sau a îngropa - o comparație a costurilor sociale ale metodelor de eliminare finală a deșeurilor), Ecological economics, 5, 233-247

Dubois, M. (2013) „Disparity in European taxation of combustible waste”, Waste Management 7, 1575-1576

Comisia Europeană (2002a), „Study on hazardous household waste (HHW) with a main emphasis on hazardous household chemicals (HHC)” [Studiu privind deșeurile periculoase generate de gospodării (HHW) cu accentul principal pe produsele chimice periculoase din gospodării (HHC)]

Comisia Europeană (2002b) „Costs for municipal waste management in the EU”

AEM (2015) „Prevention of hazardous waste in Europe”

AEM (2019) „Paving the way for a circular economy, Insights on status and potential”. https://www.eea.europa.eu/publications/circular-economy-in-europe-insights

Eurostat (2008) „Municipal solid waste composition EU 27”

Giegrich J., Mampel U., Franke B., Müller F., Knappe F. (1993) „Eintrag organischer und anorganischer Schadstoffe in den Abfall über Produkte” (Introducerea poluanților organici și anorganici în deșeuri prin intermediul produselor). Ifeu-Institut für Energie- und Umweltforschung Heidelberg GmbH. F+E-Vorhaben Nr. 10310602 under contract with Umweltbundesamt Berlin; Heidelberg, decembrie 1993

Lavigne, C., De Jaeger, S., Rogge, N. (2019) „Identifying the most relevant peers for benchmarking waste management performance: A conditional directional distance Benefit-of-the-Doubt approach”, Waste Management, 89, 418-429

Letcher, T. M., & Vallero, D. A. (editori) (2019), „Waste: A handbook for management.” Academic Press.

Nainggolan. D. et al. „Consumers in a Circular Economy: Economic Analysis of Household Waste. Sorting Behaviour”Ecological Economics 166 (2019) 106402.

OCDE (2012) „Sustainable materials management, Making better use of resources.” https://www.oecd.org/env/waste/smm-makingbetteruseofresources.htm

OVAM (2010) „Uitvoeringsplan milieuverantwoord beheer van huishoudelijke afvalstoffen”

OVAM (2018) „Huishoudelijk Afval en gelijkaardig bedrijfsafval”

OVAM (2019) „Planaanpassing Uitvoeringsplan huishoudelijk afval en gelijkaardig bedrijfsafval goedgekeurd door de Vlaamse Regering op 17 mei 2019”

START project (2008). „Management Strategies for Pharmaceuticals in Drinking Water.” http://www.start-project.de. Citat în: https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC2866706/pdf/ehp-118-a210.pdf

Programul Organizației Națiunilor Unite pentru Mediu (2016) „Guidelines for Framework legislation for Integrated Waste Management” https://stg-wedocs.unep.org/handle/20.500.11822/22098

„Besluit van de Vlaamse Regering tot vaststelling van het Vlaams reglement betreffende het duurzaam beheer van materiaalkringlopen en afvalstoffen” (Vlarema) bijlage 5.1.4 https://navigator.emis.vito.be/mijn-navigator?woId=44718 – https://www.ovam.be/sites/default/files/atoms/files/Minimum-%20en%20maximumtarieven%202019%20voor%20huisvuil%20en%20grofvuil.pdf

Banca Mondială (2018) „What a waste 2.0”

WRAP (2014) „Waste Regulations Route Map.” http://www.wrap.org.uk/sites/files/wrap/Route%20Map%20Revised%20Dec%2014.pdf

(1) JO L 312, 22.11.2008, p. 3.

(2) Directiva (UE) 2018/851 a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2018 de modificare a Directivei 2008/98/CE privind deșeurile (JO L 150, 14.6.2018, p. 109, considerentul 41).

(3) A se vedea, de exemplu, Andreasi et al. (2017) pentru o imagine de ansamblu a compoziției deșeurilor din diferite fluxuri de deșeuri.

(4) Adamcová, D. et al. (2016).

(5) EEA (2015) și D’emwelverwaltung (2018).

(6) Decizia 2000/532/CE a Comisiei din 3 mai 2000 de înlocuire a Deciziei 94/3/CE de stabilire a unei liste de deșeuri în temeiul articolului 1 litera (a) din Directiva 75/442/CEE a Consiliului privind deșeurile și a Directivei 94/904/CE a Consiliului de stabilire a unei liste de deșeuri periculoase în temeiul articolului 1 alineatul (4) din Directiva 91/689/CEE a Consiliului privind deșeurile periculoase (JO L 226, 6.9.2000, p. 3).

(7) Comunicarea Comisiei privind orientări tehnice referitoare la clasificarea deșeurilor, (JO C 124, 9.4.2018, p. 1).

(8) http://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/household_report.pdf

(9) Letcher și Vallero (2019)

(10) https://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/household_report.pdf

(11) https://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/20180227_Haz_Waste_Final_RepV5_clear.pdf

(12) D’emweltverwaltung (2018).

(13) https://www.acrplus.org/images/project/R4R/Good_Practices/GP_Odense_hazardous-waste-collection.pdf

(14) https://www.acrplus.org/images/project/R4R/Good_Practices/GP_ORDIF_mobile-civic amenity site.pdf

(15) https://cdn.paris.fr/paris/2020/06/10/4beadd723295ce69dcd7acbcbe0a582f.pdf

(16) https://www.acrplus.org/images/project/R4R/Good_Practices/GP_Tallinn_hazardous-waste-collection.pdf

(17) https://www.ecologique-solidaire.gouv.fr/dechets-diffus-specifiques-menagers

(18) Directiva 1999/31/CE a Consiliului din 26 aprilie 1999 privind depozitele de deșeuri (JO L 182, 16.7.1999, p. 1).

(19) Comunicarea Comisiei privind orientări tehnice referitoare la clasificarea deșeurilor (JO C 124, 9.4.2018, p. 1).

(20) Umweltbundesamt germană estimează că, în total, aproximativ 30 % din cantitățile vândute rămân neutilizate și sunt eliminate.

(21) Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui cod comunitar cu privire la medicamentele de uz uman (JO L 311, 28.11.2001, p. 67).

(22) Health care without harm (HCWH). Europa a creat o bază de date care are ca scop prezentarea unei imagini de ansamblu asupra inițiativelor actuale și anterioare ale ONG-urilor locale, regionale și naționale, proiectelor europene și autorităților naționale/regionale ale statelor membre ale UE pentru a lupta împotriva produselor farmaceutice din mediu și a deșeurilor farmaceutice: http://saferpharma.org/pie-initiatives-database/?_sft_area_of_interest=unused-expired-pharmaceutical-disposal-practices

(23) OCDE 2019 – https://www.oecd.org/chemicalsafety/pharmaceutical-residues-in-freshwater-c936f42d-en.htm

(24) https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/29890607 and https://doi.org/10.1016/j.scitotenv.2012.04.028

(25) aus der Beek, T. et al. (2016).

(26) Ademe (2017).

(27) https://www.sigre.es/

(28) https://www.cyclamed.org/wp-content/uploads/2019/09/CYCLAMED_INFOGRAPHIE_2018-3-1024x1024.jpg

(29) OMS, 2014. Safe management of wastes from health-care activities (Gestionarea în condiții de siguranță a deșeurilor provenite din activitățile de asistență medicală), https://www.who.int/water_sanitation_health/publications/wastemanag/en/

(30) Un studiu pe state membre/regiuni se poate consulta pe site-ul web COVID-19 al ACR+, https://www.acrplus.org/en/municipal-waste-management-covid-19

(31) https://www.ecdc.europa.eu/en/publications-data/infection-prevention-control-household-management-covid-19

(32) Waste management in the context of the coronavirus crisis (Gestionarea deșeurilor în contextul crizei provocate de coronavirus) (aprilie 2020), https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/waste_management_guidance_dg-env.pdf

(33) https://www.who.int/water_sanitation_health/publications/technologies-for-the-treatment-of-infectious-and-sharp-waste/en/

(34) Regulamentul (CE) nr. 1272/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2008 privind clasificarea, etichetarea și ambalarea substanțelor și a amestecurilor, de modificare și de abrogare a Directivelor 67/548/CEE și 1999/45/CE, precum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1907/2006 (JO L 353, 31.12.2008, p. 1).

(35) Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), de înființare a Agenției Europene pentru Produse Chimice, de modificare a Directivei 1999/45/CE și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 793/93 al Consiliului și a Regulamentului (CE) nr. 1488/94 al Comisiei, precum și a Directivei 76/769/CEE a Consiliului și a Directivelor 91/155/CEE, 93/67/CEE, 93/105/CE și 2000/21/CE ale Comisiei (JO L 396, 30.12.2006, p. 1).

(36) Directiva 2009/148/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la azbest la locul de muncă (JO L 330, 16.12.2009, p. 28).

(37) State of the art: asbestos – possible treatment methods in Flanders: constraints and opportunities (Stadiul actual al tehnologiei: azbestul – posibile metode de tratament în Flandra: constrângeri si oportunități) (2016) https://www.ovam.be/sites/default/files/atoms/files/State%20of%20the%20art%20asbestos%20waste%20treatement.pdf

(38) https://www.researchgate.net/publication/279340427_Regulations_in_the_European_Union_with_Emphasis_on_Germany_Sweden_and_Slovenia

(39) Un studiu detaliat pentru Agenția germană de mediu (Giegrich et al., 1993) a concluzionat că arsenicul este cel mai important factor care contribuie la carcinogenicitatea levigatului din depozitele de deșeuri.

(40) A se vedea nota 35.

(41) De exemplu, gudron de huilă la temperatură înaltă (CE: 266-028-2).

(42) http://ec.europa.eu/environment/waste/studies/pdf/household_report.pdf

(43) A se vedea nota 35.

(44) http://ec.europa.eu/environment/chemicals/mercury/pdf/study_report2008.pdf

(45) Regulamentul (UE) 2017/852 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 mai 2017 privind mercurul și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1102/2008 (JO L 137, 24.5.2017, p. 1).

(46) A se vedea, printre altele, OCDE (2012), WRAP (2014), Programul Organizației Națiunilor Unite pentru Mediu (2016) și AEM (2019).

(47) Besluit van de Vlaamse Regering tot vaststelling van het Vlaams reglement betreffende het duurzaam beheer van materiaalkringlopen en afvalstoffen (Vlarema) bijlage 5.1.4.

(48) Pentru o prezentare extensivă a impozitării ecologice, a se vedea https://ex-tax.com/

(49) A se vedea ACR+ (2019) pentru o prezentare a sistemelor existente de returnare a garanției din Europa.

(50) Amsterdam (2015).

(51) OVAM (2010).

(52) Cyclamed (2019).

(53) OVAM (2019).

(54) Lavigne et al. (2019).

(55) Agenția de mediu din Luxemburg, 2015.