I.INTRODUCERE

Uniunea Europeană trasează în prezent traiectoria strategică pentru a deveni primul continent neutru din punct de vedere climatic până în 2050, profitând de oportunitățile erei digitale, construind o economie în serviciul cetățenilor, promovând modul de viață european, consolidându-și poziția unică de lider mondial responsabil și stimulând, protejând și consolidând democrația noastră.

Deschiderea, precum și cooperarea internațională și multilaterală bazată pe norme constituie alegeri strategice. Acestea stimulează prosperitatea, echitatea, stabilitatea, competitivitatea și dinamismul atât în interiorul UE, cât și în afara sa. Istoria proiectului european ilustrează beneficiile unei interdependențe bine gestionate și ale unei autonomii strategice deschise bazate pe valori comune, coeziune, guvernanță multilaterală puternică și cooperare bazată pe norme. Pandemia nu a făcut decât să întărească argumentele în favoarea cooperării internaționale pentru a aborda provocările globale.

Raportul de analiză prospectivă strategică din 2021 prezintă o perspectivă multidisciplinară și orientată spre viitor asupra capacității și libertății de acțiune a UE în următoarele decenii. Pe baza unui proces de analiză prospectivă transsectorial și condus de experți, raportul prezintă tendințele, incertitudinile și opțiunile la nivel mondial care vor contura viitorul Europei. Raportul oferă contextul pentru posibilele răspunsuri politice. Acesta se bazează pe Raportul de analiză prospectivă strategică din 2020, care a introdus reziliența ca nou principiu călăuzitor pentru elaborarea politicilor UE.

Secțiunea II identifică principalele tendințe structurale la nivel mondial în perspectiva anului 2050 care vor afecta capacitatea și libertatea de acțiune a UE: schimbările climatice și alte provocări legate de mediu; hiperconectivitatea digitală și transformările tehnologice; presiunea asupra democrației și valorilor; schimbările în ordinea și demografia mondială. Secțiunea III stabilește zece domenii în care UE și-ar putea consolida autonomia strategică deschisă și poziția de lider mondial. Raportul subliniază că viitoarea capacitate și libertate de acțiune a UE va depinde de capacitatea UE de a face alegeri ambițioase în prezent, ghidate de valorile și interesele sale, în toate domeniile de politică identificate.

II.PRINCIPALELE TENDINȚE GLOBALE

1.Schimbările climatice și alte provocări legate de mediu

Schimbările climatice au afectat deja fiecare regiune de pe Pământ în moduri fără precedent și ireversibile. Conform traiectoriei actuale, încălzirea globală va depăși probabil 1,5℃ în următoarele două decenii și se va apropia de 2℃ până în 2050. Primul an în care temperatura globală va înregistra acest nivel ar putea să apară deja în următorii cinci ani. Fiecare 0,5℃ suplimentar va mări intensitatea și frecvența fenomenelor meteorologice extreme, ale secetelor, ale incendiilor forestiere sau ale inundațiilor, inclusiv în zonele în care acestea erau neobișnuite în trecut. Creșterea temperaturilor înseamnă, de asemenea, o topire accelerată a gheții și creșterea nivelului mării. Aceste schimbări vor avea consecințe importante pentru mediu, sănătate, securitatea alimentară și a apei, precum și pentru siguranța și dezvoltarea umană. Conform estimărilor, în ultimul deceniu, evenimentele legate de condițiile meteorologice au provocat strămutarea a circa 23 de milioane de persoane în medie în fiecare an, iar presiunea migrației nu va face decât să crească. Până în 2050, peste 200 de milioane de persoane ar putea avea nevoie de asistență umanitară în fiecare an, în parte ca urmare a dezastrelor cauzate de schimbările climatice .

Presiunea asupra securității apei și a securității alimentare va continua să crească. Unele părți ale Europei înregistrează deja niveluri medii spre ridicate de stres hidric (figura 1) și se preconizează că acest fenomen se va agrava în timp. Deficitul de apă va deveni deosebit de problematic în vecinătatea sudică a UE, ceea ce ar putea agrava conflictele și presiunea asupra migrației. Această situație ar putea avea, de asemenea, un efect indirect asupra UE, ca urmare a insecurității alimentare și a șocurilor legate de prețuri. Peste 40 % din importurile agricole ale UE ar putea deveni extrem de vulnerabile la secetă până în 2050 , provocând concurență pentru apă și terenuri fertile. În ansamblu, impactul secetelor asupra economiei UE ar putea ajunge la peste 65 de miliarde EUR pe an până în 2100. Zonele de activitate agricolă nu se vor deplasa spre nord, având în vedere că temperaturile medii mai ridicate din nordul Europei vor fi însoțite de riscul creșterii valurilor de frig din cauza scăderii intensității Curentului Golfului.

Provocările legate de mediu merg cu mult dincolo de schimbările climatice, iar situația este deosebit de alarmantă în ceea ce privește pierderea biodiversității și schimbarea ciclului azotului. Ecosistemele naturale ale UE sunt supuse unor presiuni cumulate, care nu se limitează la schimbările climatice, ci includ poluarea, utilizarea terenurilor, extracția resurselor, speciile invazive și dispariția polenizatorilor. În plus, activitățile umane au modificat substanțial ciclul azotului, în principal din cauza utilizării sale agricole. Amploarea acestei schimbări este mult mai mare decât modificarea ciclului carbonului care rezultă din emisiile de gaze cu efect de seră. Aceasta afectează apa dulce, zonele de coastă și sănătatea umană. Astfel de provocări de mediu au consecințe economice care adesea sunt trecute cu vederea: la nivel mondial, în perioada 1997-2011 s-au înregistrat pierderi estimate la 3,5-18,5 mii de miliarde EUR pe an în ceea ce privește serviciile ecosistemice, din cauza schimbărilor survenite în acoperirea terenurilor, și de 5,5-10,5 mii de miliarde EUR pe an din cauza degradării terenurilor.

Există o interconexiune importantă între schimbările climatice, declinul biodiversității, degradarea mediului și sănătatea publică. Pierderea biodiversității, presiunea asupra habitatelor animalelor, utilizarea excesivă a antibioticelor, riscurile legate de cercetarea biologică a microbilor înalt patogeni, stilurile de viață nesănătoase – toți acești factori măresc probabilitatea apariției unor viitoare pandemii sau boli. Consecințele vor afecta oamenii, principalele culturi alimentare și sănătatea animală. Printre provocări se numără bolile infecțioase, rezistența antimicrobiană avansată, bolile netransmisibile (cancer, diabet sau obezitate) și problemele de sănătate mintală. În plus, odată cu schimbările climatice, anumite boli (malaria sau febra denga) se vor extinde spre nord.

2.Hiperconectivitatea digitală și transformările tehnologice

Pentru a fi suverană din punct de vedere tehnologic și digital, UE va trebui să sprijine dezvoltarea și adoptarea cunoștințelor și a tehnologiilor centrate pe factorul uman. UE este un actor puternic în ceea ce privește cunoașterea și inovarea, reprezentând aproape 20 % din totalul activităților mondiale în materie de cercetare și dezvoltare, publicații și brevetare. Cu toate acestea, UE se află în urma concurenților mondiali în ceea ce privește investițiile private în cercetare și alți indicatori. UE înregistrează un decalaj de performanță față de Australia, Canada, Japonia, Coreea de Sud și Statele Unite. Din 2014, poziția UE s-a îmbunătățit în raport cu Australia, Canada, Brazilia, India, Rusia și Africa de Sud, dar s-a înrăutățit în raport cu Japonia, Coreea de Sud, SUA și China.

În ciuda incertitudinii care însoțește tehnologiile emergente, este clar că o serie de inovații radicale pot fi cruciale pentru dubla tranziție și pentru competitivitate. UE este un campion tehnologic în domeniul producției și al materialelor avansate, iar întreprinderile sale furnizează mulți factori esențiali pentru liniile de producție globale. UE este lider în ceea ce privește mobilitatea inteligentă și durabilă a viitorului și tehnologiile cu emisii scăzute de dioxid de carbon. Capacitățile UE în domeniul inteligenței artificiale, al volumelor mari de date și al roboticii sunt similare cu cele ale Japoniei, dar trebuie să ținem pasul cu liderii: SUA și China. În ceea ce privește tehnologiile cuantice esențiale, SUA, Japonia și China ocupă în prezent pozițiile de lideri. Până în 2025, UE va dispune de primul său calculator cu accelerație cuantică și, dacă vor fi realizate investițiile aferente necesare, ar putea fi în avangarda capacităților cuantice până în 2030.

Printre alte tehnologii promițătoare se numără microelectronica, materialele noi pentru produse electronice biodegradabile, electronica flexibilă și imprimată și tehnologiile bazate pe materiale 2D, cum ar fi grafenul. În plus, multe tehnologii-pilot au un potențial ridicat de decarbonizare. Printre acestea se numără hidrogenul curat, combustibilii cu emisii scăzute de dioxid de carbon, captarea și stocarea/utilizarea dioxidului de carbon, bateriile durabile de nouă generație, tehnologiile și materialele biologice, cracarea metanului, supraconductivitatea la temperatură înaltă, energia geotermală și energia oceanică avansată, generarea de energie eoliană la altitudine ridicată și reactoarele nucleare avansate bazate pe fuziune. Diverse soluții bazate pe natură, cum ar fi reîmpădurirea pe scară largă, au, de asemenea, un potențial major în acest context.

Dincolo de tehnologiile specifice, hiperconectivitatea impulsionează transformarea. Aceasta determină o convergență sporită a industriilor, a produselor, a tehnologiilor și a serviciilor. Numărul dispozitivelor conectate la nivel mondial ar putea crește de la 30,4 miliarde în 2020 la 200 de miliarde în 2030. Conectivitatea sporită a obiectelor, a locurilor și a persoanelor va avea ca rezultat noi produse, servicii, modele de afaceri, stiluri de viață și de muncă. În același timp, aceasta are ca rezultat creșterea riscului de atacuri cibernetice și de întreruperi ale rețelelor, atât în lumea digitală, cât și în cea fizică, de exemplu în ceea ce privește infrastructuri esențiale precum conductele și spitalele. De asemenea, ar putea crește riscul încălcării drepturilor de proprietate intelectuală și al pierderii și furtului de date. Pandemia nu a făcut decât să accelereze hiperconectivitatea, iar impactul său social trebuie monitorizat cu atenție.