GLOSAR

Centrală nuclearoelectrică : Centrală de producţie a energiei electrice care utilizează drept combustibil materiale nucleare fisionabile.

Drum critic :

Practică curentă aplicată în domeniul managementului proiectelor; include elaborarea unor grafice detaliate ale proiectului, în care sunt identificate toate sarcinile care trebuie realizate pentru a îndeplini obiectivele proiectului în termenele stabilite, precum şi toate interdependenţele între sarcinile care au fost identificate.

În cadrul acestor grafice, drumul critic cuprinde acele sarcini a căror execuţie ar putea avea o influenţă asupra întregului calendar de execuţie a proiectului.

Instalaţii şi tehnologii de gestionare a deşeurilor radioactive : Instalaţiile şi tehnologiile de gestionare a deşeurilor radioactive constituie echipamentele, competențele inginerești şi instalaţiile necesare pentru recuperarea, ambalarea, procesarea, transportul, stocarea şi (ori de câte ori este posibil) eliminarea deşeurilor radioactive.

Materiale rezultate din procesul de dezafectare :

În urma procesului de dezafectare a unei centrale nuclearoelectrice rezultă diverse materiale. Se pot distinge următoarele mari categorii:

Materiale necontaminate având o valoare comercială

Această categorie cuprinde de obicei echipamente tehnologice specifice, precum şi combustibil sau materii prime precum fierul sau oţelul.

Deşeuri convenţionale

După ce se verifică absenţa contaminării radioactive, aceste deşeuri se elimină prin intermediul uzinelor şi instalaţiilor normale de tratare a deşeurilor.

Deşeuri radioactive

În această categorie se includ toate materialele afectate de contaminare radioactivă. Acestea sunt subdivizate în funcţie de nivelul de radioactivitate (foarte slab, slab, mediu sau înalt) şi de starea lor (lichide, solide sau gazoase). Fiecare categorie de deşeuri trebuie să fie eliminată prin intermediul unor fluxuri specifice de deşeuri radioactive.

Combustibil nuclear

Indiferent că este proaspăt (neuzat) sau ars (uzat), combustibilul nuclear acumulează nivelul cel mai mare de radioactivitate dintr-o centrală nuclearoelectrică. Pentru combustibil este necesară procesarea în instalaţii specializate.

Plan de dezafectare : Planul de dezafectare este documentul principal pe care se fundamentează întregul proces de dezafectare. Cuprinde informaţii cu ajutorul cărora este descris conceptul de dezafectare propus de centrala nuclearoelectrică. Este elaborat, în general, înainte ca instalaţia să îşi înceteze definitiv activitatea de exploatare şi necesită aprobarea organismului de reglementare.

Principiul "poluatorul plăteşte" :

Acest principiu îşi are originea în Conferința Organizației Națiunilor Unite pentru Mediu şi Dezvoltare (United Nations Conference on Environment and Development) din 1992, care a stabilit următoarele: Autorităţile naţionale ar trebui să depună eforturi pentru a promova internalizarea costurilor de mediu şi utilizarea instrumentelor economice, ţinând seama de ideea că, în principiu, poluatorul ar trebui să suporte costul poluării, cu respectarea interesului public şi fără să se denatureze comerțul internațional şi investiţiile.

Acest principiu este integrat în cadrul juridic al Uniunii Europene [a se vedea articolul 191 alineatul (2) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene].

Reactoare pentru care nu mai este posibilă modernizarea, acoperite de programele auditate :

În urma unui studiu realizat de Comisie în 1993 [COM(93) 635 final], s-a considerat că două tipuri anume de reactoare nu sunt suficient de sigure şi că nu mai este posibilă modernizarea lor: reactorul nuclear RBMK şi reactorul nuclear VVER 440/230:

"RBMK" este acronimul de la denumirea rusească Reaktor Bolschoi Moschnosti Kanalnij (tip de reactor de înaltă putere cu canal presurizat). Acesta este tipul de reactor care a suferit un accident nuclear la centrala nuclearoelectrică de la Cernobîl.

"VVER" este acronimul de la denumirea rusească Vodo-Vodyanoi Energetichesky Reaktor (reactor energetic răcit şi moderat cu apă).

Test de stres : Reevaluare specializată pe marjele de siguranţă ale centralelor nuclearoelectrice aflate în serviciu în Uniunea Europeană. Se axează pe ceea ce s-ar putea întâmpla în eventualitatea producerii unor incidente extreme care ar putea pune în pericol funcţiile de siguranţă ale centralei şi care ar putea conduce la producerea unui accident grav.

SINTEZĂ

I. În contextul negocierilor de aderare la Uniunea Europeană şi în scopul creşterii securităţii nucleare, Bulgaria, Lituania şi Slovacia s-au angajat să procedeze la închiderea anticipată şi la dezafectarea ulterioară a opt reactoare nucleare pentru care nu mai este posibilă modernizarea. Recunoscând că astfel de angajamente reprezintă o obligaţie excepţional de împovărătoare din punct de vedere social, economic şi financiar pentru aceste trei ţări, Uniunea Europeană a decis să le acorde o contribuţie financiară.

II. Auditul a avut drept principal obiectiv să evalueze dacă programele finanţate de la Uniunea Europeană (1999-2010) au avut o contribuţie eficace la dezafectarea reactoarelor nucleare şi la demersurile prin care sunt abordate consecinţele închiderii lor anticipate.

III. Curtea a formulat următoarele concluzii:

(a) Ca urmare a unui cadru lax al politicii în acest domeniu, programele nu beneficiază de o evaluare detaliată a necesităţilor, de stabilirea unei ordini a priorităţilor sau de stabilirea unor obiective specifice şi a rezultatelor care trebuie obţinute. Responsabilităţile stabilite au un caracter difuz, în special cu referire la monitorizare şi la îndeplinirea obiectivelor programelor în ansamblu. Supravegherea exercitată de Comisie se concentrează pe execuţia bugetară şi pe implementarea proiectelor.

(b) Nu este disponibilă nicio evaluare detaliată care să facă referire la progresele realizate în cadrul procesului de dezafectare şi de atenuare a efectelor cauzate de închiderea anticipată. Pentru proiectele majore de infrastructură, s-au observat întârzieri și depășiri de costuri.

(c) Deşi oprirea reactoarelor a avut loc între anii 2002 şi 2009, programele nu au antrenat încă schimbările de ordin organizatoric necesare pentru a permite operatorilor să devină organizaţii eficace axate pe dezafectare.

(d) Resursele financiare disponibile în prezent (printre care este inclusă o contribuţie din partea UE, până în 2013, în valoare de 2,85 miliarde de euro) se vor dovedi insuficiente, iar deficitul de finanţare este substanţial (în jur de 2,5 miliarde de euro).

IV. Curtea formulează următoarele recomandări:

(a) Comisia ar trebui să creeze condiţii care să asigure o utilizare eficace, eficientă şi economică a fondurilor UE. Ar trebui să procedeze, de asemenea, la o evaluare în detaliu a necesităţilor, care să indice progresele realizate de programe până în prezent şi activităţile care mai trebuie realizate şi care să conţină un plan global de finanţare în care să fie identificate sursele de finanţare. Înainte de a efectua alte cheltuieli, Comisia ar trebui să analizeze resursele disponibile şi beneficiile pe care le preconizează. Un astfel de demers ar trebui să conducă, la rândul său, la adaptarea obiectivelor în funcţie de bugetul pus la dispoziţie şi la stabilirea unor indicatori de performanţă pertinenţi care să poată fi ulterior monitorizaţi şi cu privire la care să se poată raporta, în funcţie de necesităţi.

(b) În eventualitatea în care Uniunea Europeană ar lua hotărârea de a continua să furnizeze asistenţă financiară şi în următorul cadru financiar multianual, aşa cum propune Comisia, acest sprijin ar trebui să fie condiţionat de realizarea unei evaluări ex ante a valorii adăugate pe care o poate aduce o astfel de intervenţie din partea Uniunii. În această evaluare ar trebui să fie identificate activităţile specifice care ar urma să primească finanţare de la bugetul UE şi să se ia în considerare şi alte instrumente de finanţare precum fondurile structurale.

INTRODUCERE

CONTEXT

1. Dezafectarea constituie etapa finală din ciclul de viaţă al unei centrale nuclearoelectrice, care, în mod normal, are o durată de viaţă de 30-40 de ani sau de până la 60 de ani, în cazul instalaţiilor celor mai noi (a se vedea anexa I). Dezafectarea cuprinde activităţile pregătitoare care se derulează înainte de oprirea definitivă (cum ar fi elaborarea unui plan de dezafectare, întocmirea documentaţiei în vederea obţinerii autorizaţiei şi proiectele de infrastructură de tratare a deşeurilor), precum şi toate activităţile care se efectuează după oprirea reactoarelor, cum ar fi îndepărtarea elementelor de combustibil uzat, decontaminarea, dezmembrarea şi/sau demolarea instalaţiilor nucleare, eliminarea materialelor radioactive uzate rămase şi restaurarea din punct de vedere ecologic a sitului contaminat. Procesul de dezafectare ia sfârşit după scoaterea instalaţiei de sub controlul de reglementare şi după eliminarea restricțiilor radiologice.

2. Procesul de dezafectare generează cantităţi mari de materiale, a căror eliminare ca deşeuri presupune costuri financiare, precum şi costuri de mediu considerabile [1]. Din acest motiv, având în vedere principiul "poluatorul plăteşte" şi în conformitate cu practicile agreate la nivel internaţional, se recomandă ca, până la data opririi definitive a unei instalaţii nucleare, operatorii acesteia să se asigure că dispun de resurse financiare adecvate pentru dezafectarea ei în condiţii de siguranţă. Aceste resurse ar trebui să aibă în vedere acoperirea tuturor aspectelor care ţin de dezafectare, de la dezafectarea tehnică a instalaţiei la gestionarea deşeurilor. În cazul în care proiectul de dezafectare se dovedeşte a fi, pe parcursul implementării sale, mai costisitor decât costul estimativ aprobat, cheltuielile suplimentare ar trebui să fie suportate de operator [2].

3. În eventualitatea unei închideri anticipate, ţările în cauză urmează să facă faţă unor consecinţe sociale, economice şi financiare, care decurg, în esenţă, din scăderea nivelului estimat de producţie şi de vânzare a energiei electrice, precum şi din necesitatea de a finanţa surse alternative.

4. Dezafectarea reactoarelor nucleare este o problemă care va căpăta o importanţă crescută în anii următori. Un număr din ce în ce mai mare de centrale nucleare din Europa sunt deja în curs de dezafectare sau vor fi dezafectate într-un termen scurt/mediu. La sfârşitul lunii iunie 2011, existau 220 de reactoare nucleare în Uniunea Europeană. Aşa cum ilustrează figura 1, 77 dintre aceste reactoare fuseseră oprite şi cea mai mare parte a lor erau în curs de dezafectare. În plus, în jur de o treime dintre cele 143 de reactoare în funcţionare din 14 state membre ale UE vor trebui să fie oprite până în 2025 [3]. Nu în ultimul rând, există posibilitatea ca statele membre şi operatorii nucleari să se confrunte cu problema închiderii anticipate a unor alte centrale ca urmare a "testelor de stres" (de rezistenţă) la care urmează să fie supuse reactoarele nucleare până la sfârşitul anului 2011 [4].

FIGURA 1

REACTOARE NUCLEAROELECTRICE DIN UNIUNEA EUROPEANĂ, DATE PENTRU IUNIE 2011

+++++ TIFF +++++

Sursa: Sistemul informaţional privind reactoarele electrice al Agenției Internaționale a Energiei Atomice (Power Reactor Information System).

ASISTENŢA FINANCIARĂ ACORDATĂ DE UNIUNEA EUROPEANĂ PENTRU DEZAFECTAREA UNOR CENTRALE NUCLEARE DIN BULGARIA, LITUANIA ŞI SLOVACIA

5. Accidentul produs la Cernobîl în 1986 şi impactul său transfrontalier au pus în lumină importanţa siguranţei nucleare la nivel mondial. Acest incident a creat preocupări pe scară largă în legătură cu funcţionarea unor reactoare nucleare pentru care nu mai este posibilă modernizarea, din Europa Centrală şi de Est. Astfel, în scopul sporirii gradului de siguranţă nucleară, comunitatea internaţională şi Uniunea Europeană în special au decis, încă de la începutul anilor ‘90, să acorde unui număr de ţări forme diverse de asistenţă financiară [5].

6. În contextul negocierilor de aderare la Uniunea Europeană, Bulgaria, Lituania şi Slovacia s-au angajat să procedeze la închiderea anticipată şi la dezafectarea ulterioară a opt reactoare (a se vedea figura 2).

FIGURA 2

CENTRALE NUCLEARE CARE AU FĂCUT OBIECTUL ÎNCHIDERII ANTICIPATE

Sursa: Curtea de Conturi Europeană, care s-a sprijinit pe Sistemul informaţional privind reactoarele electrice al Agenției Internaționale a Energiei Atomice şi pe documentația tehnică colectată în cursul auditului.

Centrală nuclearoelectrică | Unitate de reactor (şi tip) | Data începerii exploatării în scopuri comerciale | Data teoretică de închidere (proiectată) | Data reală de închidere (convenită) | Data încheierii procesului de dezafectare (prognozată în prezent) |

Kozlodui (Bulgaria) | Unitatea 1 (VVER 440/230) | 1974 | 2004 | 2002 | 2035 |

Unitatea 2 (VVER 440/230) | 1975 | 2005 | 2002 | 2035 |

Unitatea 3 (VVER 440/230) | 1981 | 2011 | 2006 | 2035 |

Unitatea 4 (VVER 440/230) | 1982 | 2011 | 2006 | 2035 |

Ignalina (Lituania) | Unitatea 1 (RBMK 1500) | 1984 | 2013 | 2004 | 2029 |

Unitatea 2 (RBMK 1500) | 1987 | 2017 | 2009 | 2029 |

Bohunice V1 (Slovacia) | Unitatea 1 (VVER 440/230) | 1980 | 2008 | 2006 | 2025 |

Unitatea 2 (VVER 440/230) | 1981 | 2010 | 2008 | 2025 |

7. Uniunea Europeană a recunoscut faptul că, dat fiind volumul semnificativ de capacitate de producţie care se pierde astfel, acest angajament reprezintă o obligaţie împovărătoare excepţională pentru ţările în cauză. În consecinţă, pentru a le ajuta să îşi respecte angajamentul luat, Uniunea Europeană a decis să le acorde o contribuţie financiară, cu un obiectiv dublu:

(a) de a sprijini eforturile depuse de ţările beneficiare pentru dezafectarea reactoarelor lor nucleare care au fost oprite ("măsuri de dezafectare") şi

(b) de a contribui la demersurile prin care sunt abordate consecinţele închiderii anticipate ("măsuri de atenuare a efectelor").

8. Schema de finanţare propusă de Comisie nu a beneficiat de o evaluare ex ante detaliată [6]. Fondurile urmau să se pună la dispoziţie sub forma unei alocări generale, bazată pe necesitățile de finanţare efective și pe capacitatea de absorbție reală a ţărilor beneficiare. Programele erau concepute să ofere sprijin pentru o serie de priorităţi definite în termeni generali: dezafectare, reabilitare a mediului, modernizare şi înlocuire cu capacități de producție convenționale, precum şi alte măsuri accesorii care să contribuie la modernizarea producţiei, a transmisiei și a distribuției energiei electrice, la garantarea alimentării cu energie şi la îmbunătăţirea eficienţei energetice. Nu au fost definite costul total şi importanţa relativă a acestor priorităţi şi nici proporţia care ar urma să fie suportată de Uniunea Europeană sau termenele în care ar urma să aibă loc intervenţia acesteia. S-au fixat plafoane pentru finanţarea disponibilă, pentru fiecare cadru financiar [7].

UTILIZAREA ŞI GESTIUNEA ASISTENŢEI FINANCIARE ACORDATE DE UE

9. După cum se arată în figura 3, suma totală la care se ridică finanţarea acordată de UE este de 2850 de milioane de euro pentru perioada 1999-2013. La 31 decembrie 2010, Comisia angajase peste 70 % din contribuţia financiară a UE (şi anume, 2066 de milioane de euro). Plăţile efectuate către contractanţi se ridicau la 1030 de milioane de euro, reprezentând aproape jumătate din sumele angajate [8]. Un procent de aproximativ 60 % şi, respectiv, de 40 % din această sumă au fost direcţio- nate către măsurile de dezafectare şi, respectiv, de atenuare a efectelor dezafectării. În anexa II se prezintă o imagine de ansamblu a fluxurilor financiare ale programelor.

10. În conformitate cu dispoziţiile relevante [9], Comisia a delegat Băncii Europene pentru Reconstrucţie şi Dezvoltare (BERD) gestiunea pentru cea mai mare parte (83 %) din asistenţa financiară acordată de UE pentru programele de ţară. BERD gestionase încă de la începutul anilor ‘90 proiecte privind securitatea nucleară şi instrumente de dezafectare. În acest scop, în 2001, au fost create, în colaborare cu anumite ţări europene, trei fonduri internaţionale de sprijin pentru dezafectare [10]. A fost semnat un acord-cadru între ţările beneficiare, BERD şi donatorii de fonduri (a se vedea nota de subsol 10).

FIGURA 3

REPARTIZAREA PE PROGRAME A SPRIJINULUI ACORDAT DE UE

Sursa: Temeiurile juridice şi evidenţele contabile ale Comisiei.

Program | Contribuţia din partea UE (în milioane de euro) | Procentaj din total |

Kozlodui | 870 | 30,5 % |

Ignalina | 1367 | 48,0 % |

Bohunice | 613 | 21,5 % |

Total | 2850 | 100 % |

11. În cadrul instituit de regulamentele Consiliului, BERD are responsabilitatea pentru gestiunea fondurilor publice alocate programelor de dezafectare a centralelor nuclearoelectrice, precum și pentru supravegherea gestiunii financiare a acestor programe, cu scopul de a optimiza utilizarea fondurilor publice. Mai mult, BERD trebuie să îndeplinească sarcinile referitoare la buget care i-au fost încredințate de către Comisie, conform cerințelor Regulamentului financiar [11].

12. În plus, în cazul Lituaniei, Comisia a delegat implementarea unei părţi din asistenţă unei structuri paralele, Agenția Centrală de Gestionare a Proiectelor (Central Project Management Agency – CPMA) [12]. Această delegare a avut loc în urma unui proces de reflecţie, prin care s-a ajuns la concluzia că Lituania deţinea o structură naţională de implementare corespunzătoare. Responsabilităţile agenţiei în materie de gestiune sunt asemănătoare celor pe care le are BERD.

13. Cele trei ţări beneficiare propun proiecte în vederea primirii de asistenţă financiară, după ce s-au consultat cu BERD sau cu CPMA. În cazul celor trei fonduri de sprijin, adunările donatorilor (în care este reprezentată şi Comisia) sunt cele care aprobă proiectele. În cazul în care canalul de finanţare este CPMA, Comisia este cea care aprobă în mod direct proiectele. În 2007, a fost instituit un Comitet de gestionare alcătuit din reprezentanţi ai statelor membre, al cărui rol era acela de a sprijini Comisia în implementarea programelor de asistență. Contribuţia se poate ridica la 100 % din costurile proiectului. Cu toate acestea, există o premisă conform căreia ar trebui să se depună toate eforturile posibile pentru a continua practica de cofinanţare instituită în cadrul furnizării de asistenţă de preaderare [13].

14. În mod normal, contractanţii externi sunt cei care execută proiectele [14], sub responsabilitatea beneficiarilor de granturi. Execuţia proiectelor este monitorizată de autorităţile naţionale competente, de BERD sau de CPMA. Pe baza rapoartelor pe care le întocmesc acestea, adunările donatorilor şi, respectiv, Comisia supraveghează implementarea proiectelor.

15. Răspunderea finală pentru utilizarea fondurilor UE, care se află sub gestiunea Direcţiei Generale Energie, revine Comisiei.

SFERA ŞI ABORDAREA AUDITULUI

16. Auditul Curţii a acoperit implementarea celor trei programe de dezafectare din perioada cuprinsă între 1999 şi sfârşitul anului 2010. Auditul a urmărit cu precădere să evalueze eficacitatea programelor de dezafectare a centralelor nucleare, programe derulate cu finanţare de la Uniunea Europeană, analizându-le în raport cu obiectivul dublu al acestora (a se vedea punctul 7). Auditul a avut ca scop să răspundă la următoarele trei întrebări:

(a) Acţiunile programelor derulate în vederea dezafectării au fost concepute luând în considerare necesităţile identificate şi au fost executate, până în prezent, conform planificării?

(b) Acţiunile programelor derulate în vederea atenuării consecinţelor închiderii anticipate a reactoarelor au fost concepute luând în considerare necesităţile identificate şi au fost executate, până în prezent, conform planificării?

(c) Mecanismele instituite pentru răspunderea de gestiune şi pentru guvernanţă au fost adecvate astfel încât să asigure o utilizare eficace a fondurilor UE?

17. Activităţile de audit au inclus:

examinarea documentaţiei pregătitoare şi a celei legislative aferente programelor şi analiza informaţiilor tehnice şi financiare relevante;

interviuri derulate la sediul Comisiei, al BERD şi al CPMA, la ministerele competente din ţările beneficiare şi la sediile centralelor nuclearoelectrice;

examinarea standardelor internaţionale şi a exemplelor de cele mai bune practici, în special procesul de dezafectare a centralei nuclearoelectrice Greifswald [15];

consultarea unor experţi în domeniul proiectelor de dezafectare;

examinarea sferei de aplicare şi a calendarului de execuţie pentru cele 149 de proiecte din portofoliile actuale în raport cu necesităţile identificate şi cu obiectivele globale ale programelor şi

evaluarea rezultatelor pentru un eşantion (selectat pe baza raţionamentului profesional) de 22 de proiecte (16 pentru "dezafectare" şi 6 pentru "atenuarea efectelor"), cu vizite efectuate în toate cele trei ţări beneficiare [16].

OBSERVAŢII

PROGRESELE REALIZATE ÎN DEZAFECTAREA REACTOARELOR

18. După cum s-a indicat la punctul 6, obiectivul de îmbunătăţire a securităţii nucleare urma să fie atins prin închiderea anticipată a opt reactoare pentru care nu mai este posibilă modernizarea, urmată de dezafectarea lor. În conformitate cu angajamentul pe care şi l-au luat, Bulgaria, Lituania şi Slovacia au închis aceste reactoare. În ceea ce priveşte dezafectarea, s-au făcut paşi importanţi, dar cea mai semnificativă parte a procesului ţine încă de viitor.

IDENTIFICAREA ACTIVITĂŢILOR DE DEZAFECTARE ESTE ÎNCĂ ÎN CURS DE REALIZARE

19. Un factor-cheie pentru succesul procesului de dezafectare este reprezentat de planificarea şi gestionarea în detaliu a tuturor activităţilor care urmează a fi derulate. Potrivit prevederilor standardelor internaţionale, este necesar ca, înainte de faza de implementare a activităţilor de dezafectare, să se întocmească un plan în acest sens care să stabilească cum va fi gestionat proiectul. Planul ar trebui să se fundamenteze pe o strategie în materie de dezafectare şi ar trebui să identifice acţiunile care urmează să fie derulate ulterior, de la oprirea reactoarelor până la eliminarea sau stocarea definitivă a deşeurilor [17].

20. În figura 4 se prezintă sintetic evaluarea documentelor de planificare a dezafectării pentru cele trei centrale nucleare. S-au constatat mai multe deficienţe:

(a) Trebuie să se procedeze la clasificarea şi la cuantificarea deşeurilor care trebuie tratate, pentru a servi ca bază pentru identificarea adecvată a activităţilor de dezafectare. În cazul centralei Bohunice V1, inventarul deşeurilor a fost finalizat în iulie 2010. În cazul centralelor Ignalina şi Kozlodui însă, inventarele deşeurilor radioactive nu erau complete, întrucât nu se cunoşteau încă cantităţile concrete pentru fiecare tip de material radioactiv care trebuia tratat (caracterizarea radiologică a centralelor nu era finalizată). Datele pe care se bazau documentele de planificare utilizate de operatorii centralelor erau în continuare date provizorii privind deşeurile radioactive.

(b) Planurile de dezafectare ar trebui să conţină planuri de gestionare a deşeurilor radioactive, în care să fie identificate activităţile specifice, instalaţiile şi tehnologiile necesare pentru dezmembrare, ambalare, transport, stocare şi eliminare definitivă a tuturor tipurilor de deşeuri, în special a materialelor "critice" (vasele de presiune ale reactoarelor, circuitele primare de răcire şi alte componente activate de mare volum şi deşeuri cu nivel ridicat de radioactivitate). Chiar şi în singurul caz în care a fost finalizat inventarul (Bohunice V1), acesta nu a fost integrat încă într-un plan detaliat de dezafectare care să definească cu precizie, pentru întreaga durată a procesului de dezafectare, cum urmează să fie tratate şi eliminate deşeurile identificate. Planul actual se axează doar pe prima fază a procesului de dezafectare, care acoperă aproape exclusiv materialele neradioactive.

(c) Planurile de dezafectare ar trebui să estimeze costul integral al procesului de dezafectare în ansamblu şi ar trebui să fie actualizate cât mai frecvent posibil, astfel încât să se asigure caracterul valid al estimărilor de costuri. Estimările cuprinse în planurile de dezafectare disponibile la sfârşitul anului 2010 nu sunt însă complete, întrucât nu există informaţii exacte privind cantităţile de fiecare tip de deşeuri radioactive care trebuie tratate şi/sau privind instalaţiile şi tehnologiile necesare pentru tratarea lor. Mai mult, aceste planuri nu iau în calcul procesele de dezafectare a centralelor în integralitatea lor.

(d) Pentru a putea monitoriza în mod adecvat procesul de deza- fectare, ar trebui să existe o corelaţie între proiectele individuale, activităţile prevăzute în planurile de dezafectare şi costul lor estimat. Niciunul dintre cele trei programe nu respectă acest standard.

FIGURA 4

EVALUAREA PLANIFICĂRII DEZAFECTĂRII

Întrebare de audit | EVALUAREA CURŢII |

PROGRAMUL KOZLODUI | PROGRAMUL IGNALINA | PROGRAMUL BOHUNICE V1 |

S-a întocmit un inventar complet al deşeurilor? | Nu | Nu | Da |

S-au definit planuri de gestionare a deşeurilor? | Parţial | Parţial | Parţial |

Costurile dezafectării au fost estimate în mod adecvat? | Parţial | Parţial | Parţial |

Existau dispoziţii satisfăcătoare pentru monitorizarea implementării planurilor de dezafectare? | Nu | Nu | Nu |

PROIECTELE MAJORE DE INFRASTRUCTURĂ SE CONFRUNTĂ CU ÎNTÂRZIERI ŞI CU DEPĂșIRI DE COSTURI

21. Până la data de 31 decembrie 2010, în cadrul programelor fuseseră lansate 101 proiecte, care au contribuit la dezafectarea celor opt reactoare. Valoarea totală a acestor proiecte, care au fost finanţate aproape în exclusivitate de Uniunea Europeană, era de 1125 de milioane de euro. În figura 5 se prezintă o imagine de ansamblu a proiectelor de dezafectare care au primit finanţare în cadrul programelor auditate.

22. Analiza proiectelor de infrastructură vizitate pe teren (a se vedea anexa III) a pus în evidenţă întârzieri și depășiri de costuri. În special, suferă de întârzieri proiectele cu importanţă majoră pentru "drumul critic" al procesului de dezafectare, de exemplu, instalaţiile pentru combustibilul uzat și pentru gestionarea deșeurilor radioactive (şi anume, instalaţiile pentru stocarea combustibilului uzat şi instalaţiile pentru tratarea, stocarea şi eliminarea definitivă a deşeurilor radioactive).

FIGURA 5

PRIVIRE DE ANSAMBLU ASUPRA PROIECTELOR DE DEZAFECTARE, ÎN FUNCŢIE DE PROGRAM ŞI DE CANALUL DE FINANŢARE

Sursa: Curtea de Conturi Europeană, pe baza informaţiilor furnizate de BERD şi de CPMA.

Program | Canal de finanţare | Număr de proiecte | Valoarea totală a proiectelor (în milioane de euro) | Cuantum total al sprijinului acordat de UE (în milioane de euro) |

Kozlodui | KIDSF | 30 | 334,1 | 318,4 |

Ignalina | IIDSF CPMA | 17 21 | 421,9 146,9 | 390,7 135,3 |

Bohunice V1 | BIDSF | 33 | 222,2 | 203,7 |

| Total | 101 | 1125,1 | 1048,1 |

DEFICITUL DE FINANŢARE ESTE SUBSTANŢIAL

23. În martie 2011, statele membre beneficiare şi-au actualizat estimările de costuri pentru dezafectare, acestea ridicându-se în consecinţă la 5,3 miliarde de euro [18]. O comparaţie cu fondurile disponibile deja pentru dezafectare la nivel naţional şi la nivel de programe sugerează că deficitul de finanţare se situează în jurul sumei de 2,5 miliarde de euro (a se vedea figura 6).

24. Slovacia s-a angajat să completeze fondurile necesare pentru dezafectare [19] şi a creat un mecanism special de finanţare (o taxă pe transportul energiei electrice) care să contribuie la reducerea deficitului de finanţare. Lituania şi Bulgaria nu au instituit niciun mecanism echivalent. Inexistenţa unor mecanisme suficiente în vederea finanţării periclitează finalizarea proceselor de dezafectare.

PROGRESELE REALIZATE ÎN CEEA CE PRIVEŞTE ATENUAREA EFECTELOR CAUZATE DE ÎNCHIDEREA CENTRALELOR

EVALUĂRI NEADECVATE ALE NECESITĂŢILOR ÎN MATERIE DE ATENUARE A EFECTELOR

25. În conformitate cu principiile bunei gestiuni financiare, orice program de cheltuieli ar trebui, ca bună practică, să îşi stabilească obiectivele pe baza unei evaluări a necesităţilor [20]. Potrivit standardelor internaţionale, aceasta presupune estimarea consecinţelor unei închideri anticipate (de exemplu, pierderea care se va înregistra în producția de energie electrică, securitatea alimentării cu energie electrică). Concepţia eventualelor măsuri care trebuie luate ca urmare a unei asemenea situaţii ar trebui să ţină seama de costul acestora în raport cu efectul lor de atenuare [21]. Este necesar să se măsoare gradul în care proiectele finanţate reuşesc să atenueze aceste efecte ale închiderii centralelor pentru a se putea stabili dacă obiectivele de atenuare se pot considera ca fiind îndeplinite.

CASETA 1

ÎNTÂRZIERI șI DEPĂșIRI DE COSTURI

La Kozlodui, în Bulgaria, a fost selectată o tehnologie experimentală de topire a deşeurilor pe bază de arc de plasmă, fără să se fi demonstrat în mod corespunzător eficacitatea acesteia şi fără să se fi luat în mod adecvat în calcul costurile de proiectare şi cele de construcţie (în jur de 30 de milioane de euro, în comparaţie cu 20 % din această sumă pentru tehnologiile clasice).

În Lituania, la data derulării vizitei de audit, proiectele majore de infrastructură, care constituie o condiţie preliminară pentru dezafectarea centralei nuclearoelectrice Ignalina, înregistraseră întârzieri considerabile faţă de datele iniţiale prevăzute pentru finalizarea contractelor. Erau afectate în special: instalaţia de stocare intermediară a combustibilul uzat – peste 32 de luni; instalaţia de recuperare a deşeurilor solide – 44 de luni; instalaţia de tratare şi de stocare a deşeurilor solide pentru gestionarea deşeurilor slab şi mediu radioactive cu durată de viață scurtă și cu durată de viaţă lungă – 34 de luni. Costul total al proiectului aferent instalaţiei de stocare intermediară a combustibilului uzat a crescut cu 22 de milioane de euro (15,6 %).

În Slovacia, instalaţia de stocare intermediară a deşeurilor radioactive de pe amplasamentul centralei Bohunice, prevăzută iniţial a fi dată în funcţiune în 2010, se afla încă în cursul procesului de achiziţie la data desfăşurării auditului. Drept rezultat, disponibilitatea zonelor de stocare tampon a fost identificată ca fiind un aspect susceptibil să creeze un blocaj în cursul procesului de dezafectare. Finalizarea instalaţiei pentru eliberarea nerestrictivă a materialelor rezultate în urma dezafectării a suferit întârzieri de peste un an. Până la darea în funcţiune a instalaţiei, nu se pot elibera materiale de la centrala nuclearoelectrică Bohunice V1.

FIGURA 6

DEFICITUL DE FINANŢARE PENTRU DEZAFECTARE

Sursa: Planurile de dezafectare şi informaţii furnizate în cursul reuniunii Comitetului programului de asistență pentru dezafectarea nucleară din luna martie 2011.

| Estimările din planurile de dezafectare (în milioane de euro) | Estimarea cea mai recentă a costurilor (în milioane de euro) | Finanţare disponibilă (toate sursele) (în milioane de euro) | Deficit de finanţare (în milioane de euro) |

Centrala Kozlodui unităţile 1-4 | 1118 | 1243 | 664 | 579 |

Centrala Ignalina unităţile 1 şi 2 | 2019 | 2930 | 1450 | 1480 |

Centrala Bohunice V1 unităţile 1 şi 2 | 950 | 1146 | 720 | 426 |

TOTAL | 4087 | 5319 | 2834 | 2485 |

26. În figura 7 se sintetizează rezultatele examinării de către Curte a evaluărilor necesităţilor, evaluări care stau la baza planurilor strategice ce au fost elaborate pentru programele auditate. Doar în cazul programului pentru centrala Kozlodui s-a realizat de la început o evaluare a necesităţilor la nivel de program, evaluare care a condus la formularea unei strategii concrete de atenuare a efectelor. Această evaluare nu mai este însă de actualitate şi nu mai prezintă relevanţă. În consecinţă, orice proiect care se încadrează în strategia energetică de la nivel naţional este considerat prin definiţie a fi o consecință a închiderii centralelor.

27. Doar în cazul centralei Kozlodui, BERD a realizat o estimare a impactului potenţial al proiectelor planificate. În ceea ce priveşte realizările efective ale acţiunilor de atenuare a efectelor şi contribuţia acestora la îndeplinirea obiectivelor programelor, nu s-a procedat la evaluarea lor nici de către organismele însărcinate cu implementarea (BERD, CPMA), nici de către Comisie.

FIGURA 7

EVALUAREA PLANIFICĂRII ACŢIUNILOR DE ATENUARE A EFECTELOR

Întrebare de audit | EVALUAREA CURŢII |

PROGRAMUL KOZLODUI | PROGRAMUL IGNALINA | PROGRAMUL BOHUNICE |

S-a realizat o evaluare a necesităţilor la nivel de program? | Da | Nu | Nu |

S-a procedat la evaluarea atenuării efectelor care a fost obţinută graţie programelor? | Parţial | Nu | Nu |

CASETA 2

CORELARE INSUFICIENTĂ ÎNTRE ACTIVITĂŢILE DE ATENUARE A EFECTELOR ŞI ÎNCHIDEREA ANTICIPATĂ A REACTOARELOR

În Bulgaria, programul a oferit finanţare pentru acţiuni de eficientizare energetică a clădirilor cu destinaţie publică (şcoli, spitale, sedii ale ministerelor, teatre). Corelaţia cu închiderea unităţilor 1 şi 4 ale centralei Kozlodui constă în faptul că modernizarea din punct de vedere energetic va compensa o mică parte a pierderii de producţie de energie electrică, cu condiţia să se menţină aceleaşi tendinţe de consum.

În Lituania, programul a furnizat o contribuţie mecanismului din cadrul Agenţiei pentru Locuinţe şi Dezvoltare Urbană destinat reamenajării blocurilor de locuinţe, mecanism creat pentru îmbunătăţirea eficienţei energetice a 24000 de clădiri rezidenţiale. Programul Ignalina a furnizat sprijin pentru o treime dintr-un număr de aproximativ 570 de proiecte individuale demarate efectiv în cadrul acestui mecanism. Corelaţia cu închiderea centralei nuclearoelectrice Ignalina constă în faptul că eficientizarea energetică va reduce consumul şi va compensa, în consecinţă, o parte din pierderea de producţie a energiei electrice. În septembrie 2009, mecanismul a fost încetat şi a fost înlocuit cu un instrument de inginerie financiară finanţat prin fondurile structurale.

În Slovacia, s-a primit finanţare în cadrul programului pentru modernizarea reţelei de transport a energiei electrice de 220 kV, argumentul fiind că Bohunice V1 reprezenta furnizorul principal de energie electrică al acestei reţele. Reţeaua era însă deja învechită la data la care se decisese închiderea centralei şi ar fi necesitat lucrări de modernizare chiar şi în cazul în care centrala ar fi fost păstrată în funcţiune. Cei care au beneficiat cu precădere de pe urma modernizării au fost ceilalţi operatori care contribuiau la reţeaua de transport a energiei electrice (de exemplu, alte centrale nuclearoelectrice).

MAREA VARIETATE A ACTIVITĂŢILOR FINANŢATE ÎN VEDEREA ATENUĂRII EFECTELOR

28. Programele au sprijinit un număr de măsuri destinate să atenueze efectele pierderii la nivelul producţiei de energie electrică ca urmare a închiderii anticipate a centralelor nucleare. Până la 31 decembrie 2010, în cadrul programelor fuseseră demarate 48 de proiecte destinate să contribuie la atenuarea efectelor cauzate de închiderea anticipată a celor trei centrale. Valoarea totală a acestor proiecte era de 1,34 miliarde de euro. Peste jumătate din această sumă a fost finanţată de Uniunea Europeană. În figura 8 se prezintă o imagine de ansamblu a proiectelor de atenuare a efectelor, proiecte care au primit finanţare în cadrul celor trei programe auditate.

29. Vizitele pe teren au confirmat faptul că diversele proiecte erau în conformitate cu priorităţile definite în termeni generali ale programelor şi că au contribuit la atenuarea efectelor cauzate de închiderea anticipată a celor opt reactoare nucleare (a se vedea anexa IV), deşi nu se cunoaşte măsura în care s-a obţinut atenuarea efectelor. Mai mult, nu se putea stabili întotdeauna o corelaţie directă cu închiderea anticipată a reactoarelor şi nu se putea demonstra faptul că s-a stabilit o ordine a priorităţilor pentru activităţile de atenuare a efectelor (a se vedea caseta 2). În contextul unui volum deja insuficient de resurse, această situaţie pune în pericol îndeplinirea obiectivelor programelor şi cauzează întârzieri în finalizarea procesului de dezafectare.

FIGURA 8

PRIVIRE DE ANSAMBLU ASUPRA PROIECTELOR DE ATENUARE A EFECTELOR, ÎN FUNCŢIE DE PROGRAM ŞI DE CANALUL DE FINANŢARE

Sursa: Curtea de Conturi Europeană, pe baza informaţiilor furnizate de BERD şi CPMA.

Program | Canal de finanţare | Număr de proiecte | Valoarea totală a proiectelor (în milioane de euro) | Cuantum total al sprijinului acordat de UE (în milioane de euro) |

Kozlodui | KIDSF | 28 | 454,8 | 241,8 |

Ignalina | IIDSF CPMA | 3 10 | 475,5 36,1 | 260,4 36,1 |

Bohunice V1 | BIDSF | 7 | 376,8 | 190,4 |

| Total | 48 | 1343,2 | 728,8 |

OBLIGAŢIA DE A RĂSPUNDE PENTRU PROGRAME ŞI ORGANIZAREA GESTIONĂRII PROGRAMELOR

DEFINIRE INSUFICIENTĂ A OBLIGAŢIEI DE A RĂSPUNDE PENTRU PERFORMANŢA PROGRAMELOR

30. O gestionare eficace presupune trasarea unor linii clare de responsabilitate pentru utilizarea resurselor programelor şi pentru îndeplinirea obiectivelor acestora. Indiferent de metoda de gestiune aleasă, Comisia ar trebui să fie în măsură să îşi exercite responsabilitatea finală pentru implementarea programelor şi să fie ţinută răspunzătoare de utilizarea fondurilor [22].

31. Gestionarea programelor cuprinde mai multe niveluri. În special, responsabilităţile pentru instituirea programelor sunt repartizate între Comisie, BERD, CPMA, Adunarea contribuabililor la fondurile internaţionale de sprijin pentru dezafectare, operatorii centralelor nucleare şi statele membre în cauză. Comisia nu s-a asigurat că priorităţile definite în termeni generali în tratatele de aderare şi în regulamentele ulterioare ale Consiliului (a se vedea punctul 8) au fost transpuse într-un ansamblu coerent de niveluri-ţintă şi de indicatori detaliaţi.

32. Niciunul dintre organismele menţionate anterior nu a instituit un sistem cu ajutorul căruia să se monitorizeze şi să se evalueze progresele realizate în îndeplinirea obiectivelor globale ale programelor, în dezafectarea celor opt reactoare şi în atenuarea efectelor cauzate de închiderea lor. Prin urmare, s-au dovedit a fi dificile atât monitorizarea realizărilor programelor, cât şi raportarea cu privire la acestea, la toate nivelurile.

33. În iulie 2011, Comisia a publicat un raport privind programele de dezafectare pentru Lituania, Slovacia şi Bulgaria, informând în special cu privire la administrarea lor, la costurile suportate şi la evoluţia proiectelor majore [23]. O anumită cantitate de informaţii privind progresele realizate de cele trei programe de dezafectare s-a furnizat, de asemenea, în sprijinul deciziilor anuale de finanţare ale Comisiei, precum şi în cadrul celor două rapoarte generale întocmite de aceasta, în 2004 şi în 2007, referitor la utilizarea resurselor financiare alocate pentru dezafectarea centralelor nuclearoelectrice în toate cele 27 de state membre [24].

34. Raportul din 2011 constituie prima evaluare consolidată a utilizării resurselor financiare alocate pentru Bulgaria, Lituania şi Slovacia, precum şi a progreselor realizate în derularea programelor, însă nu furnizează indicaţii clare în ceea ce priveşte îndeplinirea obiectivelor globale în materie de dezafectare şi de atenuare a efectelor. Înainte să fi fost publicat acest raport, singura sursă disponibilă în acest sens era o evaluare intermediară publicată în 2007 [25], care excludea programul Kozlodui pe motivul că acesta avea la bază un temei juridic diferit.

35. Lipsa de informaţii suficiente, în combinaţie cu numărul mare de niveluri de gestionare, a condus la caracterul difuz al responsabilităţilor. Nu era clar cine deţinea responsabilitatea globală pentru implementarea programului, în special responsabilitatea pentru obţinerea efectelor scontate ca urmare a acordării de fonduri din partea UE. Supravegherea exercitată de Comisie s-a concentrat mai curând pe execuţia bugetară a creditelor financiare şi pe implementarea proiectelor decât pe măsura în care s-a progresat în direcția realizării obiectivelor globale ale programelor.

36. Măsurarea insuficientă a progreselor realizate în ceea ce priveşte îndeplinirea obiectivelor programelor şi monitorizarea neadecvată a eficacităţii utilizării resurselor reflectă faptul că nimeni nu este ţinut răspunzător pentru performanţa globală a unui program dat.

CARACTERUL INCOMPLET AL SCHIMBĂRILOR DE ORDIN ORGANIZATORIC

37. Succesul procesului de dezafectare din punctul de vedere al obţinerii rezultatelor scontate la timp şi la costuri rezonabile depinde de capacitatea de adaptare la nevoile în continuă evoluție. Aceasta presupune, în special, realizarea unei tranziţii fără obstacole a centralelor nuclearoelectrice de la o organizaţie care are ca obiect de activitate exploatarea la una care are ca obiect de activitate dezafectarea [26]. În acest scop, structura de management intern ar trebui:

să stabilească o ordine a priorităţilor în vederea alocării resurselor disponibile;

să coordoneze şi să monitorizeze toate activităţile până la finalizarea procesului de dezafectare şi

să furnizeze orientări echipelor responsabile de dezafectare astfel încât să se asigure siguranţa proiectului şi un raport costuri/eficacitate optim pentru acesta.

38. O parte semnificativă a cheltuielilor aferente programelor (26 %) a fost alocată pentru a facilita planificarea şi implementarea procesului de dezafectare, în special prin:

acoperirea integrală a costurilor generate de serviciile specializate de consultanţă în domeniul dezafectării, servicii încorporate în organizaţiile operatorilor centralelor; aceste costuri erau în valoare de 125 de milioane de euro şi

finanţarea unor cheltuieli de personal în valoare de 147 de milioane de euro pentru circa 1500 de angajaţi din toate cele trei centrale nucleare.

Aceste costuri sunt în plus faţă de costurile operaţionale ale BERD (16,8 milioane de euro) şi ale CPMA (1,5 milioane de euro).

39. Oprirea reactoarelor a avut loc între anii 2002 şi 2009. Cu toate acestea, programele nu au antrenat încă schimbările de ordin organizatoric necesare pentru a transforma operatorii în organizaţii eficace axate pe dezafectare. S-au constatat, în special, următoarele:

organizaţiile care au ca obiect de activitate dezafectarea sau serviciile de dezafectare au o influenţă limitată asupra stabilirii ordinii priorităţilor şi a alocării în consecinţă a resurselor disponibile;

având în vedere lipsa unor instrumente adecvate de planificare şi de monitorizare, aceste organizaţii nu pot măsura progresele realizate în ceea ce priveşte implementarea planurilor de dezafectare şi

departamentele competente continuă să fie excesiv de dependente de activitatea consultanţilor externi, chiar şi pentru sarcini de natură pur administrativă.

CONCLUZII ŞI RECOMANDĂRI

40. Asistenţa financiară acordată de Uniunea Europeană pentru a sprijini măsuri de dezafectare şi de atenuare a efectelor în Bulgaria, Lituania şi Slovacia a permis acestor state membre să îşi respecte angajamentele pe care şi le-au luat de a închide anticipat opt reactoare nucleare. În prezent, reactoarele au fost închise și s-a eliminat parţial combustibilul din acestea, au fost implementate lucrări pregătitoare de anvergură şi au fost demarate lucrări de dezmembrare. Totuşi, după trecerea a peste zece ani în care s-a acordat asistenţă din partea UE, progresele înregistrate sunt lente, având în vedere că multe proiecte sunt încă în faza de derulare a unor activităţi pregătitoare. Mai mult, situaţia este destul de neclară în ceea ce priveşte nevoile la care ar trebui să răspundă în continuare proiectele ca urmare a închiderii anticipate a centralelor, motivul fiind că nu este disponibilă nicio evaluare detaliată a necesităţilor.

41. Ca urmare a unui cadru lax al politicii în acest domeniu, programele nu beneficiază de o evaluare detaliată a necesităţilor, de stabilirea unei ordini a priorităţilor sau de stabilirea unor obiective specifice şi a rezultatelor care trebuie obţinute. Nu există date de bază disponibile cu privire la inventarele pentru gestionarea deşeurilor radioactive (şi nici caracterizările acestora) sau, dacă există, ele nu au fost încă folosite ca bază pentru dezvoltarea unor planuri detaliate de dezafectare. Nu au fost încă definite în totalitate toate tehnologiile şi instalaţiile necesare pentru prelucrarea şi stocarea deşeurilor radioactive. Responsabilităţile stabilite au un caracter difuz. Supravegherea exercitată de Comisie se concentrează mai curând pe execuţia bugetară şi pe implementarea proiectelor decât pe îndeplinirea obiectivelor globale ale programelor.

42. Cu toate că nu se cunoaşte costul global pe care îl presupune finalizarea programelor, este clar că deficitul de finanţare este substanţial, ceea ce pune în pericol finalizarea procesului de dezafectare.

RECOMANDARE

STABILIREA NIVELULUI DE SPRIJIN ACORDAT DIN PARTEA UNIUNII AR TREBUI SĂ SE FACĂ ÎN FUNCŢIE DE REZULTATELE AVUTE ÎN VEDERE

(a) Comisia ar trebui să creeze condiţii care să asigure o utilizare eficace, eficientă şi economică a fondurilor UE. În acest scop:

ar trebui să procedeze la o evaluare în detaliu a necesităţilor, care să indice progresele realizate de programe până în prezent şi activităţile care mai trebuie realizate şi care să conţină un plan global de finanţare în care să fie identificate sursele de finanţare de la diferiţii factori interesaţi;

înainte de a efectua alte cheltuieli, ar trebui să analizeze resursele disponibile şi beneficiile pe care le preconizează. Un astfel de demers ar trebui să conducă, la rândul său, la adaptarea obiectivelor în funcţie de bugetul pus la dispoziţie şi la stabilirea unor indicatori de performanţă pertinenţi pentru implementarea programelor în ansamblu, indicatori care să poată fi ulterior monitorizaţi şi cu privire la care să se poată raporta, în funcţie de necesităţi.

(b) În eventualitatea în care Uniunea Europeană ar lua hotărârea de a continua să furnizeze asistenţă financiară şi în următorul cadru financiar multianual, aşa cum propune Comisia, acest sprijin ar trebui să se bazeze pe o evaluare ex ante a valorii adăugate pe care o poate aduce o astfel de intervenţie din partea Uniunii. În această evaluare ar trebui să fie identificate activităţile specifice care ar urma să primească finanţare de la bugetul UE, ţinând cont şi de alte instrumente de finanţare precum fondurile structurale, precum şi de condiţiile pentru plata fondurilor UE.

Prezentul raport a fost adoptat de Camera II, condusă de domnul Harald NOACK, membru al Curţii de Conturi, la Luxemburg, în şedinţa sa din 26 octombrie 2011.

Pentru Curtea de Conturi

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Preşedinte

[1] Potrivit Comisiei, suma necesară pentru reabilitarea sitului unei centrale nucleare reprezintă în jur de 10-15 % din costul iniţial al investiţiei pentru fiecare reactor care trebuie dezafectat [a se vedea COM(2004) 719 final din 26 octombrie 2004 – Report on the use of financial resources earmarked for the decommissioning of nuclear power plants (Raport privind utilizarea resurselor financiare alocate pentru dezafectarea centralelor nuclearoelectrice)].

[2] A se vedea punctele 3, 4 şi 13 din Recomandarea 2006/851/Euratom a Comisiei din 24 octombrie 2006 privind gestiunea resurselor financiare alocate pentru dezafectarea instalațiilor nucleare, a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive (JO L 330, 28.11.2006, p. 31). În iulie 2003, o declaraţie interinstituţională a Parlamentului European, a Consiliului şi a Comisiei a pus accentul pe necesitatea de a avea la dispoziţie resurse financiare adecvate pentru activităţile de dezafectare şi de gestionare a deşeurilor (a se vedea JO L 176, 15.7.2003, p. 56). A se vedea, de asemenea, Documentul tehnic nr. 1476 al Agenției Internaționale a Energiei Atomice (AIEA) intitulat Financial Aspects of Decommissioning (http://www-pub.iaea.org/MTCD/publications/PDF/te_1476_web.pdf).

[3] A se vedea COM(2007) 794 final din 12 decembrie 2007, Al doilea raport privind utilizarea resurselor financiare alocate pentru dezafectarea instalațiilor nucleare, a combustibilului ars și a deșeurilor radioactive, p. 10.

[4] În urma producerii incidentului de la centrala nucleară de la Fukushima Daiichi din martie 2011, Consiliul European a decis să se procedeze la examinarea siguranţei tuturor centralelor nucleare din UE pe baza unei evaluări detaliate şi transparente a riscurilor şi a aspectelor cu implicaţii pentru siguranţă ("teste de stres"). Consiliul European a luat hotărârea de a evalua constatările preliminare până la sfârşitul anului 2011, fundamentându-se pe un raport care urmează să fie publicat de Comisie (a se vedea Concluziile Preşedinţiei, 24- 25 martie 2011, punctul 31).

[5] Principalele instrumente de finanţare din partea UE au fost programul Tacis (care a furnizat asistenţă tehnică statelor partenere din Europa de Est şi din Asia Centrală) şi programul Phare (care a sprijinit cooperarea financiară şi tehnică cu ţările candidate din Europa Centrală şi de Est). Mai multe ţări au beneficiat de asistenţa acordată sub această formă (Bulgaria, Republica Cehă, Ungaria, Lituania, România, Slovacia, Slovenia, Armenia, Kazahstan, Rusia şi Ucraina). Curtea a elaborat un raport privind utilizarea acestor fonduri în cadrul Raportului special nr. 25/98 (JO C 35, 9.2.1999, p. 1).

[6] În Uniunea Europeană, există obligaţia juridică ca orice mobilizare de resurse acordate de UE să fie precedată de realizarea unei evaluări care să permită garantarea proporţionalităţii dintre beneficiile rezultate şi resursele implicate [a se vedea Regulamentul (CE, Euratom, CESE) nr. 2333/95 al Consiliului din 18 septembrie 1995 de modificare a Regulamentului financiar din 21 decembrie 1977 aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 240, 7.10.1995, p. 1); a se vedea, de asemenea, articolul 27 alineatul (4) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (JO L 248, 16.9.2002, p. 1).

[7] În partea I a documentului intitulat "Un buget pentru Europa 2020" [COM(2011) 500 final din 29 iunie 2011], Comisia propune, pentru perioada 2014-2020, continuarea acordării de sprijin financiar din partea UE în vederea dezafectării (rubrica "Creștere inteligentă și favorabilă incluziunii").

[8] Comisia alocă credite pentru acordurile individuale semnate cu organismele intermediare (sau, în anumite cazuri, cu beneficiarii), autorizând angajamente pentru fiecare în parte. Ulterior, pe această bază, se ordonanţează plăţi către organismele intermediare, care alocă apoi aceste resurse diferitelor proiecte şi contracte. În final, resursele în cauză sunt vărsate contractanţilor de către organismele intermediare.

[9] Regulamentul financiar nr. 1605/2002 (a se vedea articolele 53-57) prevede că, sub rezerva îndeplinirii anumitor condiţii, Comisia poate să delege sarcinile de execuţie care îi revin. Tratatele de aderare şi regulamentele relevante ale Consiliului prevăd şi ele în mod expres această posibilitate a Comisiei de a delega sarcinile de execuţie.

[10] Uniunea Europeană constituie principalul contribuabil la cele trei fonduri internaţionale de sprijin pentru dezafectare (cu o contribuţie de 96 % din total). Alţi donatori europeni au contribuit cu 60 de milioane de euro, aceştia fiind: Belgia, Danemarca, Germania, Irlanda, Grecia, Spania, Franţa, Luxemburg, Țările de Jos, Austria, Polonia, Finlanda, Suedia, Regatul Unit, Norvegia şi Elveţia. Începând cu 2004, Uniunea Europeană este singurul contribuabil la aceste fonduri.

[11] A se vedea Regulamentul nr. 647/2010 al Consiliului din 13 iulie 2010 (Bulgaria), Regulamentul nr. 1990/2006 al Consiliului din 21 decembrie 2006 (Lituania) şi Regulamentul nr. 549/2007 al Consiliului din 14 mai 2007 (Slovacia). Gestiunea fondurilor UE de către BERD are loc în cadrul modului de "gestiune în comun" a execuţiei bugetului, care presupune delegarea funcţiilor de gestiune organizaţiilor internaţionale. Delegarea acestor funcţii se supune aplicării, în materie de contabilitate, audit, control intern și achiziții publice, a unor standarde care oferă garanții echivalente cu standardele recunoscute pe plan internațional (articolul 53d din Regulamentul nr. 1605/2002).

[12] Gestiunea fondurilor UE de către CPMA are loc în cadrul modului de "gestiune centralizată indirectă" a execuţiei bugetului, care presupune delegarea de către Comisie a anumitor sarcini unei agenţii naţionale. Delegarea acestor funcţii se supune aplicării, în materie de contabilitate, audit, control intern și achiziții publice, a unor standarde care oferă garanții echivalente cu standardele recunoscute pe plan internațional (articolul 53a şi articolele 54-57 din Regulamentul nr. 1605/2002). CPMA gestionează 332 de milioane de euro, respectiv 16 % din cuantumul total al sprijinului angajat în favoarea celor trei ţări până la sfârşitul anului 2010.

[13] Regulamentele Consiliului adoptate în 2006, 2007 şi 2010 prevăd această posibilitate (a se vedea nota de subsol 11).

[14] Operatorii centralelor sunt principalii beneficiari ai granturilor acordate pentru proiectele de dezafectare. Beneficiarii principali ai granturilor care se acordă pentru proiectele de "atenuare a efectelor" sunt constituiţi din organisme publice sau din societăţi private.

[15] Dezafectarea centralei Greifswald (Germania) este considerată ca exemplu de cea mai bună practică de către mai multe organizaţii internaţionale (Agenția Internațională a Energiei Atomice, Agenţia pentru Energie Nucleară şi Comisia Europeană).

[16] Examinarea procedurilor de achiziţii publice a fost una limitată, bazându-se pe procedurile proprii ale organismelor însărcinate cu implementarea. Contractele finanţate prin intermediul fondurilor internaţionale de sprijin pentru dezafectare administrate de BERD fac obiectul unor proceduri de atribuire organizate de beneficiarii de granturi. Întreprinderile sunt selectate în conformitate cu normele de achiziţii publice ale BERD. BERD monitorizează derularea procedurii, în calitatea sa de administrator al fondurilor. CPMA organizează achiziţiile publice în conformitate cu normele naţionale de achiziţii publice.

[17] Printre acestea se numără: planul de gestionare a amplasamentului, rolurile şi responsabilităţile organizaţiilor implicate, măsurile de siguranţă şi de protecţie radiologică, asigurarea calităţii, un plan de gestionare a deşeurilor, cerinţe privind documentaţia şi ţinerea evidenţelor, evaluarea siguranţei şi evaluarea de mediu şi criteriile aferente, măsuri de supraveghere în cursul fazei de implementare, măsuri de protecţie fizică în cazul în care sunt necesare şi orice alte cerinţe stabilite de organismul de reglementare (a se vedea Norma în materie de siguranţă nr. WS-R-5 a Agenției Internaționale a Energiei Atomice, Decommissioning of facilities using radioactive material, Viena, 2006, p. 10, precum şi Documentul tehnic nr. 1394 al Agenției Internaționale a Energiei Atomice, Planning, managing and organizing the decommissioning of nuclear facilities: lessons learned, Viena, mai 2004).

[18] Contribuţiile la reuniunea Comitetului programului de asistență pentru dezafectarea nucleară (Nuclear Decommissioning Assistance Programme Committee) din 16 martie 2011.

[19] COM(2004) 624 final din 29.9.2004, p. 3.

[20] Nota de subsol 9.

[21] Recomandarea 2006/851/Euratom a Comisiei.

[22] Tratatul prevede obligaţia Comisiei de a executa bugetul UE pe propria răspundere [articolul 17 alineatul (1) TUE şi articolul 317 TFUE]. Legislaţia Uniunii Europene stabileşte, încă din 1990, obligativitatea de a cuantifica obiectivele şi de a monitoriza progresele realizate în îndeplinirea acestora [a se vedea Regulamentul (Euratom, CESE, CEE) nr. 610/90 al Consiliului din 13 martie 1990 de modificare a Regulamentului financiar din 21 decembrie 1977 aplicabil bugetului general al Comunităților Europene]. Conceptul a fost dezvoltat în 2002 cu introducerea standardului privind obiectivele de tip SMART (specific, measurable, achievable, relevant and timed – precis, măsurabil, realizabil, pertinent și delimitat în timp) [a se vedea articolul 27 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1605/2002].

[23] Raport al Comisiei către Parlamentul European şi către Consiliu privind utilizarea resurselor financiare acordate în perioada 2004-2009 Lituaniei, Slovaciei și Bulgariei în sprijinul dezafectării unor centrale nucleare oprite anticipat în temeiul tratatelor de aderare [COM(2011) 432].

[24] COM(2004) 719 şi COM(2007) 794. Un al treilea raport este în curs de elaborare.

[25] Mid-term evaluation of the decommissioning assistance to Lithuania and Slovakia provided under the protocols to the Treaty of Accession (Evaluarea intermediară a asistenţei pentru dezafectare acordate Lituaniei și Slovaciei în temeiul protocoalelor la tratatul de aderare), Raport final, septembrie 2007. Concluzia de ansamblu a acestei evaluări este că programul de asistenţă pentru dezafectare acordată de UE în ţările menţionate a avut rezultate mixte. Un aspect esenţial care a fost reliefat este că asistenţa pentru dezafectare acordată de UE nu se fundamentează pe o strategie coerentă.

[26] A se vedea Numărul 399 din Seria de rapoarte tehnice a Agenției Internaționale a Energiei Atomice, Organization and management for decommissioning of large nuclear facilities, Viena 2000; Documentul tehnic nr. 1394 al Agenției Internaționale a Energiei Atomice, Planning, managing and organizing the decommissioning of nuclear facilities: lessons learned, Viena, mai 2004; Norma în materie de siguranţă nr. WS-R-5 a Agenției Internaționale a Energiei Atomice, Decommissioning of facilities using radioactive material, Viena, 2006.

--------------------------------------------------

ANEXA I

CICLUL DE VIAŢĂ AL UNEI CENTRALE NUCLEAROELECTRICE

+++++ TIFF +++++

Sursa: Curtea de Conturi Europeană, pe baza materialelor generale orientative publicate de Agenția Internațională a Energiei Atomice şi de Agenţia pentru Energie Nucleară.

--------------------------------------------------

ANEXA II

IMAGINE DE ANSAMBLU A FLUXURILOR FINANCIARE LA 31 DECEMBRIE 2010

Programul Kozlodui (Bulgaria)

+++++ TIFF +++++

Programul Ignalina (Lituania)

+++++ TIFF +++++

Programul Bohunice V1 (Slovacia)

+++++ TIFF +++++

--------------------------------------------------

ANEXA III

EVALUAREA A 16 PROIECTE DE DEZAFECTARE

Centrală nuclearoelectrică | Proiect | Evaluarea Curţii |

Bohunice | Proiectul auditat nr. 1 Unitatea de management al proiectului – Servicii de consultanţă acordate pentru a sprijini Unitatea de management al proiectului de la centrala nuclearoelectrică Bohunice V1 în vederea implementării în condiţii de siguranţă şi la un raport cost/eficacitate optim a tuturor activităţilor de sprijin pentru dezafectare care au primit finanţare prin BIDSF (Bohunice International Decommissioning Support Fund Fondul internaţional de sprijin pentru dezafectarea centralei Bohunice) în perioada 2003-2011, precum şi pentru a continua dezvoltarea sistematică a unei rezerve de proiecte de sprijin pentru dezafectarea centralei Bohunice V1, punând îndeosebi accentul pe perioada 2007-2013. | Consultantul unităţii de management al proiectului a jucat un rol-cheie în concepţia şi în implementarea procesului de dezafectare, dar nu s-au realizat progrese suficiente în ceea ce priveşte formularea şi punerea în aplicare a strategiei de dezafectare. În plus, există deficienţe şi la nivelul structurii organizatorice. |

Proiectul auditat nr. 2 Asigurarea unui sistem fiabil de alimentare cu căldură şi aburi şi reconstrucţia staţiei auxiliare de generare de aburi la amplasamentul centralei Bohunice: modificarea sistemelor auxiliare de alimentare cu aburi pentru a asigura alimentarea de rezervă a centralei Bohunice V2 (centrala aflată în funcţiune), a centralei Bohunice A1 (o centrală diferită, în curs de dezafectare) şi a instalaţiilor existente de gestionare a deşeurilor radioactive şi a combustibilului uzat, după oprirea centralei Bohunice V1. | Proiectul şi-a atins integral obiectivele, dar nu există o corelaţie clară cu procesul de dezafectare. Este legat mai degrabă de exploatarea centralei nuclearoelectrice Bohunice V2 decât de închiderea centralei Bohunice V1. |

Proiectul auditat nr. 3 Butoaie de stocare a combustibilului uzat: furnizarea a 26 de coşuri de stocare compactă a combustibilului nuclear uzat, precum şi efectuarea oricăror servicii asociate de producţie, transport, testare şi acceptare a coşurilor. | Auditul a confirmat îndeplinirea integrală a obiectivelor proiectului în termenele stabilite şi în limitele bugetului alocat. Trebuie să se ţină seama totuşi de faptul că, în realitate, coşurile achiziţionate nu se vor utiliza pentru combustibilul nuclear uzat eliminat de fapt din unităţile centralei Bohunice V1; prin urmare, aceste coşuri nu erau necesare pentru derularea procesului de dezafectare a centralei. |

Proiectul auditat nr. 4 Studiu de fezabilitate privind extinderea Depozitului naţional de deşeuri radioactive de la Mochovce. | S-au înregistrat întârzieri semnificative în ceea ce priveşte acest proiect din cauza faptului că centrala nuclearoelectrică Bohunice V1 nu a furnizat informaţiile necesare pentru execuţia acestui studiu. Există mai mulţi factori care limitează posibilităţile de utilizare a studiului de fezabilitate. |

Proiectul auditat nr. 5 Implementarea programului de dezafectare făcând apel la resursele umane disponibile în cadrul centralei nuclearoelectrice Bohunice V1: finanţarea cheltuielilor cu personalul care participă la pregătirea şi la implementarea activităţilor de dezafectare, cu scopul de a conserva experienţa şi cunoștințele personalului centralei. | Finanţarea cheltuielilor cu personalul care a contribuit la implementarea sarcinilor prealabile dezafectării nu a antrenat schimbări pe plan organizatoric: care să permită o delimitare clară a personalului care contribuia la trecerea către o organizaţie care are ca obiect de activitate dezafectarea saucare să garanteze o monitorizare centralizată adecvată a activităţilor prealabile dezafectării. |

Ignalina | Proiectul auditat nr. 6 [Fondul internaţional de sprijin pentru dezafectarea centralei Ignalina (Ignalina International Decommissioning Support Fund – IIDSF)] Stocarea intermediară a ansamblurilor de combustibil uzat de la unităţile 1 şi 2 ale centralei nuclearoelectrice Ignalina: proiectarea şi construcţia unei instalaţii de stocare intermediară pentru 19000 de ansambluri de combustibil nuclear uzat care au rămas în unităţile 1 şi 2. Aceste ansambluri urmau să fie stocate în butoaie (proiectate şi fabricate în cadrul aceluiaşi proces). | S-au înregistrat întârzieri semnificative în ceea ce priveşte implementarea acestui proiect. Aceste întârzieri au un impact major asupra siguranţei nucleare până la plasarea tuturor elementelor de combustibil uzat în butoaie, precum şi asupra costurilor de exploatare a centralei (costuri suplimentare de mentenanţă). |

Proiectul auditat nr. 7 (IIDSF) Instalaţia de gestionare şi stocare a deşeurilor solide: proiectare, sprijin în vederea obţinerii autorizaţiei, organizarea procedurilor de achiziţii, construcţie şi dare în funcţiune a unor instalaţii noi de gestionare şi stocare a deșeurilor solide care urmau să fie construite în cadrul centralei nuclearoelectrice Ignalina. | S-au înregistrat întârzieri semnificative în ceea ce priveşte implementarea proiectului (subproiectul B2, instalaţia de recuperare a deşeurilor solide, a suferit întârzieri de 44 de luni, iar subproiectul B3/4, instalaţia de tratare şi de stocare a deşeurilor solide, a suferit întârzieri de 34 de luni). Aceste întârzieri au o importanţă critică pentru implementarea globală a programului de dezafectare, întrucât fluxurile pentru gestionarea deşeurilor sunt necesare încă de la început pentru a putea permite implementarea primelor proiecte de dezmembrare şi de decontaminare. Din cauza acestor întârzieri, este posibil ca proiectul de dezafectare să necesite o finanţare suplimentară din partea IIDSF pentru a putea fi finalizat. |

Proiectul auditat nr. 8 (IIDSF) Surse sigure de căldură şi de aburi pentru centrala nuclearoelectrică Ignalina şi pentru oraşul Visaginas: reabilitarea/înlocuirea şi extinderea staţiei temporare, de rezervă, de generare de aburi (scoasă din uz), pentru producţia de căldură şi de aburi, cu scopul de a asigura, după oprirea unităţii 2, securitatea şi continuitatea alimentării centralei Ignalina cu căldură şi aburi pe durata dezafectării acesteia, precum şi a alimentării sistemului de încălzire districtuală al oraşului Visaginas. | Proiectul şi-a îndeplinit obiectivele iniţiale din punctul de vedere al naturii proiectului, al calendarului de execuţie şi al bugetului şi contribuie la implementarea procesului de dezafectare. Proiectul a fost necesar în primul rând din cauza faptului că sistemele existente erau depăşite. Nu era necesară implicarea Unităţii de management al proiectului de dezafectare, întrucât construcţia acestui sistem nu avea o legătură directă cu chestiunile care ţin de dezafectarea nucleară. |

Proiectul auditat nr. 9 (IIDSF) Proiectarea, planificarea şi obţinerea autorizaţiei pentru activităţile de dezmembrare şi de decontaminare şi obţinerea echipamentelor necesare pentru dezmembrarea şi decontaminarea clădirii turbinei din cadrul unităţii 1 a centralei nuclearoelectrice Ignalina: elaborarea principalelor documente de proiectare, de planificare şi de obţinere a autorizaţiei, necesare în vederea obţinerii autorizaţiei pentru a derula activităţile de dezmembrare şi de decontaminare a clădirii turbinei din cadrul unităţii 1 a centralei nuclearoelectrice Ignalina, precum şi identificarea şi achiziționarea echipamentelor necesare pentru a desfăşura aceste activităţi de dezmembrare şi de decontaminare. | Externalizarea activităţilor acestui proiect nu s-a bazat nici pe o evaluare adecvată a disponibilităţii competenţelor şi a capacităţilor tehnice necesare în rândul personalului centralei, nici pe analiza raportului costuri/eficienţă a alternativei de externalizare. |

Proiectul auditat nr. 10 (IIDSF) Sprijin furnizat Unităţii de management al proiectului: furnizarea de sprijin în materie de management şi de proiectare Unităţii de management al proiectului din cadrul departamentului de dezafectare a centralei nuclearoelectrice Ignalina. | Consultantul Unităţii de management al proiectului a contribuit în mod semnificativ la evoluţia proiectului de dezafectare. Totuşi, s-au identificat o serie de deficienţe: sfera activităţii consultantului contribuie la creşterea costurilor serviciului pe care îl prestează (cuprinzând execuţia unor sarcini generale administrative şi de management al proiectului în loc să se axeze pe expertiza tehnică specifică în materie de dezafectare nucleară);dezvoltarea insuficientă a structurii organizatorice a centralei nuclearoelectrice Ignalina. |

Proiectul auditat nr. 11 (CPMA) Infrastructura de pe amplasamentul centralei nuclearoelectrice Ignalina: amenajarea amplasamentului şi dezvoltarea infrastructurii (curăţirea amplasamentului, alimentarea cu energie electrică, alimentarea cu căldură, telecomunicaţii, alimentarea cu apă) în vederea sprijinirii implementării proiectelor majore de dezafectare. | În general, proiectul a cunoscut o implementare satisfăcătoare. Cu toate acestea, întârzierile considerabile înregistrate la nivelul implementării proiectelor de dezafectare premergătoare (în special, a subproiectului B3/4 legat de instalaţia de tratare şi de stocare a deşeurilor solide, a se vedea proiectul auditat nr. 7) au avut un impact asupra implementării subproiectelor legate de infrastructura de pe amplasamentul centralei. |

Proiectul auditat nr. 12 (CPMA) Instalaţie de depozitare la suprafaţă a deşeurilor foarte slab radioactive: proiectarea, construcţia şi obţinerea autorizaţiei unei instalaţii de depozitare la suprafaţă a deşeurilor solide foarte slab radioactive cu durată de viaţă scurtă. | Trebuie să se ia notă de faptul că: sfera acestui proiect nu include toate fazele necesare pentru stocarea deşeurilor radioactive în instalaţie – sunt incluse doar proiectarea instalaţiei de depozitare la suprafaţă a deşeurilor şi construcţia zonei de stocare tampon destinate pentru acumularea şi stocarea intermediară în condiţii de siguranţă a deşeurilor radioactive în intervalele dintre campaniile de eliminare a deşeurilor;proiectul acumulase întârzieri semnificative la nivelul procesului de obţinere a autorizaţiei pentru construcţie. |

Kozlodui | Proiectul auditat nr. 13 – Unitatea de management al proiectului Servicii de consultanţă: servicii de consultanţă acordate pentru a sprijini centrala nuclearoelectrică Kozlodui în implementarea activităţilor de sprijin pentru dezafectarea unităţilor 1-4. | Consultantul unităţii de management al proiectului a jucat un rol esenţial în modificarea strategiei de dezafectare, însă s-au constatat diverse deficienţe la nivelul gestionării acestui proiect: întârzieri ale proiectului;estimări de costuri insuficient de fiabile în ceea ce priveşte dezafectarea;identificarea insuficientă a activităţilor de dezafectare care trebuiau executate;nerealizarea inventarelor deşeurilor radioactive;o parte semnificativă a activităţii de consultanţă era legată de administrarea proiectului în loc de furnizarea de consultanţă tehnică privind implementarea procesului de dezafectare. |

Proiectul auditat nr. 14 Instalaţia de stocare uscată a combustibilului uzat: proiectarea şi construcţia unei instalații de stocare uscată a combustibilului uzat pentru stocarea ansamblurilor de combustibil uzat în butoaie. | S-au constatat întârzieri considerabile şi depăşiri ale bugetului în cazul acestui proiect: finalizarea instalației de stocare uscată a combustibilului uzat se confruntă cu o întârziere de 2 ani şi jumătate;modificările aduse cerinţelor iniţiale au avut drept rezultat creşterea preţurilor şi modificarea valorii de bază a contractului, conducând, până în momentul de faţă, la o depăşire cu 19 % a bugetului. |

Proiectul auditat nr. 15 Instalaţia de tratare şi de ambalare a deşeurilor solide cu factor ridicat de reducere a volumului: proiectarea, construcţia şi darea în funcţiune a unei instalaţii de topire a deşeurilor pe bază de tehnologie cu arc de plasmă, în vederea obţinerii unui factor ridicat de reducere a volumului deşeurilor slab şi mediu radioactive. | Există un risc foarte mare de fluctuaţie a costurilor în cazul acestui proiect. A fost selectată o tehnologie experimentală fără: să se demonstreze în mod corespunzător eficacitatea acesteia şifără să se ia în considerare în mod adecvat costurile de exploatare a instalaţiei. |

Proiectul auditat nr. 16 Resurse umane: promovarea utilizării eficiente a resurselor umane disponibile în unităţile 1-4 ale centralei nuclearoelectrice Kozlodui pentru punerea în aplicare a strategiei actualizate de dezafectare, conservarea cunoştinţelor deţinute de personalul disponibil pe amplasamentul centralei şi pentru asigurarea unei tranziţii dinamice de la procesul de exploatare la cel de dezafectare. | Finanţarea cheltuielilor cu personalul care a contribuit la implementarea sarcinilor prealabile dezafectării nu a antrenat schimbări pe plan organizatoric: care să permită o delimitare clară a personalului care contribuia la trecerea către o organizaţie care are ca obiect de activitate dezafectarea sau care să garanteze o monitorizare centralizată adecvată a activităţilor prealabile dezafectării. |

--------------------------------------------------

ANEXA IV

EVALUAREA A 6 PROIECTE DE ATENUARE A EFECTELOR ÎNCHIDERII CENTRALELOR NUCLEARE

Centrală nuclearoelectrică | Proiect | Evaluarea Curţii |

Bohunice | Proiectul auditat nr. 1 Reconstrucţia substaţiei Križovany: asigurarea alimentării cu energie electrică, în condiţii de siguranţă şi de fiabilitate, a sistemului naţional de transport al energiei electrice după oprirea definitivă a centralei nuclearoelectrice Bohunice V1, graţie reconstrucţiei unei substaţii de 400 kV la Križovany, inclusiv furnizarea de echipamente, instalare, testare şi dare în funcţiune, precum şi prestarea de servicii conexe tehnice şi de inginerie în perioada 2004-2009. | Auditul a permis confirmarea finalizării efective a lucrărilor planificate de reconstrucție, în termenele stabilite şi în limitele bugetului. Totuşi, nu există decât o corelaţie slabă între acest proiect şi închiderea centralei Bohunice V1. |

Ignalina | Proiectul auditat nr. 2 (IIDSF) Modernizarea centralei electrice lituaniene şi construcţia unei turbine cu gaze cu ciclu combinat: modernizarea, din punctul de vedere al impactului asupra mediului, al eficienţei energetice şi al fiabilităţii, a centralei electrice lituaniene de 1800 MWe în vederea prelungirii duratei de viaţă a acesteia, a creşterii securităţii alimentării cu energie electrică şi a stabilităţii preţurilor energiei electrice în Lituania. | Auditul a confirmat că proiectul şi-a atins rezultatele scontate, cu toate că sfera acestuia a fost redusă (reducerea numărului de unităţi modernizate ale centralei electrice lituaniene). S-a remarcat că evenimente survenite ulterior au modificat factorii strategici iniţiali avuţi în vedere pentru proiectele de atenuare a efectelor închiderii centralei nucleare. În consecinţă, centrala electrică lituaniană va funcţiona doar ca o capacitate de producţie de rezervă, în loc să înlocuiască capacitatea de producţie, aşa cum se planificase iniţial. |

Proiectul auditat nr. 3 (CPMA) Instalarea de substaţii de încălzire districtuală în zonele rezidenţiale 1 şi 2+3 ale oraşului Visaginas: transformarea sistemului de încălzire districtuală al oraşului Visaginas din tip "deschis" în tip "închis", în vederea ameliorării eficienţei acestuia şi a securităţii alimentării cu căldură după oprirea definitivă a centralei nuclearoelectrice Ignalina. | În urma auditului, s-au constatat întârzieri semnificative în ceea ce priveşte implementarea acestui proiect. În special cea de a doua fază, referitoare la zonele rezidenţiale 2 şi 3 ale oraşului Visaginas, a acumulat o întârziere de aproape 18 luni în raport cu planul de implementare, astfel încât CPMA a luat în considerare opţiunea de a înceta proiectul în forma sa actuală. |

Proiectul auditat nr. 4 (CPMA) Contribuţie pentru mecanismul Agenţiei pentru Locuinţe şi Dezvoltare Urbană destinat să sprijine îmbunătăţirea eficienţei energetice a unor clădiri rezidenţiale cu mai multe apartamente. | Vizitele la faţa locului au confirmat rezultatele pozitive comunicate de agenţie: în cazul proiectelor cofinanţate, s-au realizat economii de energie termică cuprinse între 30 % şi 60 % din consumul iniţial. Totuşi, cota limitată a contribuţiei din partea UE alocate mecanismului (prin canalul de finanţare CPMA) în raport cu ansamblul operaţiunii (180 de blocuri cu mai multe gospodării, în comparaţie cu nivelul-ţintă de 24000 de clădiri rezidenţiale) a redus importanţa acestor rezultate pozitive. |

Kozlodui | Proiectul auditat nr. 5 Linia de credit pentru eficientizare energetică şi energie din surse regenerabile în Bulgaria: crearea unui mecanism de credit destinat să finanțeze societăţi din sectorul privat în vederea eficientizării energetice în sectorul industrial şi mici proiecte privind energia din surse regenerabile. | Linia de credit a livrat rezultate în conformitate cu obiectivele stabilite, contribuind la atenuarea efectelor închiderii anticipate convenite a unităţilor 1-4 ale centralei nuclearoelectrice Kozlodui. Cu toate acestea, nu este pe deplin justificată necesitatea de a aloca mecanismului fonduri suplimentare din partea Fondului internaţional de sprijin pentru dezafectarea centralei Kozlodui, întrucât subproiectele finanţate şi-au demonstrat viabilitatea economică şi există alte programe europene care abordează obiective similare. Autorităţile publice competente din Bulgaria nu sunt implicate în administrarea mecanismului. Externalizarea integrală a gestionării proiectului limitează coordonarea măsurilor întreprinse în cadrul liniei de credit cu cele implementate în contextul altor programe naţionale sau europene. |

Proiectul auditat nr. 6 Măsuri de eficientizare energetică, în folosul consumatorilor, a clădirilor cu destinaţie publică: îmbunătăţirea eficienţei energetice a clădirilor cu destinaţie publică (spitale, şcoli ş.a.m.d.). | Proiectul a livrat rezultate, contribuind la atenuarea efectelor închiderii anticipate a reactoarelor 1-4 ale centralei nuclearoelectrice Kozlodui. Cu toate acestea, existenţa altor programe naţionale şi europene care abordează aceleaşi obiective pune sub semnul întrebării necesitatea de a acorda finanţare din partea Fondului internaţional de sprijin pentru dezafectarea centralei Kozlodui în vederea eficientizării energetice a clădirilor cu destinaţie publică. |

--------------------------------------------------