EXPUNERE DE MOTIVE

1. În conformitate cu articolul 191 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, unul dintre obiectivele politicii de mediu a UE este promovarea de măsuri la nivel internațional pentru soluționarea problemelor regionale sau mondiale privind mediul înconjurător. Acest obiectiv include conservarea speciilor la nivel mondial, inclusiv a balenelor. Uniunea Europeană s-a angajat să protejeze balenele și alte cetacee și a stabilit dispoziții legislative în domeniul mediului care să asigure o protecție eficace în acest sens.

2. În anexa IV la Directiva Habitate[1] figurează toate speciile de cetacee. Aceasta înseamnă că toate speciile de balene sunt protejate împotriva perturbării, capturării sau uciderii deliberate în apele UE. Aceeași directivă interzice, de asemenea, deținerea, transportul și vânzarea sau schimbul de exemplare luate din natură. În temeiul acestor dispoziții, nu este permisă reluarea vânătorii în scopuri comerciale a populațiilor de balene prezente în totalitate sau parțial în apele UE. Având în vedere caracterul migrator al populațiilor de balene, este evident că obiectivul Directivei Habitate nu poate fi îndeplinit pe deplin decât dacă se instituie un cadru de reglementare comparabil la nivel internațional.

3. Regulamentul (CE) nr. 338/97 al Consiliului privind protecția speciilor faunei și florei sălbatice prin controlul comerțului cu acestea[2], care a implementat în UE dispozițiile Convenției privind comerțul internațional cu specii sălbatice de faună și floră pe cale de dispariție (CITES), interzice introducerea cetaceelor în Uniune în scopuri preponderent comerciale[3]. Acest nivel înalt de protecție este consolida și mai mult prin Strategia UE pentru mediul marin[4] și prin Directiva-cadru privind Strategia pentru mediul marin[5], care se preconizează că va spori protecția balenelor în UE prin promovarea obiectivului general de a asigura o bună stare ecologică a apelor marine și oceanice ale UE.

4. În consecință, obiectivul prioritar al politicii de mediu a UE în ceea ce privește balenele este acela de a asigura o protecție eficace a acestora. Legislația de mediu menționată anterior asigură un nivel ridicat de protecție prin armonizarea extinsă a normelor.

5. Politica UE privind balenele nu va fi eficace în apele UE decât dacă este sprijinită printr-o acțiune coerentă la nivel internațional. În contextul politicii maritime integrate pentru UE, Comisia va acționa pentru coordonarea intereselor europene cu privire la aspectele de ordin internațional.

6. Comisia internațională pentru vânătoarea de balene (IWC), instituită prin Convenția internațională privind reglementarea vânării balenelor (ICRW, denumită în continuare „Convenția”) semnată în 1946, este organizația internațională competentă în ceea ce privește conservarea și gestionarea populațiilor de balene la nivel mondial. Scopul Convenției este acela de „a asigura conservarea și gestionarea corespunzătoare a populațiilor de balene și de a face astfel posibilă dezvoltarea organizată a industriei vânătorii de balene” (preambulul Convenției). Numai guvernele care aderă la Convenție pot face parte din componența IWC. O modificare a Convenției care să permită UE să devină membră ar necesita ratificarea unui protocol de către toți membrii IWC. Comisia Europeană a adoptat în 1992[6] o propunere privind negocierea aderării Uniunii la Convenție, însă Consiliul nu a dat curs acestei propuneri. Cu toate acestea, Uniunea are statut de observator în cadrul IWC. În contextul discuțiilor actuale pe marginea reformării IWC, Comisia propune sprijinirea propunerilor care tratează revizuirea Convenției, cu includerea posibilității ca UE să devină membră a IWC.

7. Vânătoarea de balene în scopuri comerciale a fost suspendată în 1986 ca urmare a unui moratoriu convenit de majoritatea țărilor reprezentate în IWC. Incertitudinile din cadrul analizelor științifice privind situația diverselor populații de balene au reprezentat motivul principal al acestei întreruperi a vânătorii de balene în scopuri comerciale. De atunci, principala chestiune discutată cu regularitate în cadrul întrunirilor IWC este dacă populațiile de balene s-au refăcut suficient pentru a permite ridicarea în mod controlat a interdicției privind vânătoarea de balene în scopuri comerciale.

8. Mandatul dublu al IWC, atât de gestionare a vânătorii de balene, cât și de conservare a balenelor, a dus de-a lungul timpului la adoptarea unor poziții diametral opuse de către țările favorabile vânătorii de balene și de către țările care se opun acestei practici. Principalele țări favorabile vânătorii de balene (de exemplu Japonia, Islanda și Norvegia) s-au opus sistematic moratoriului și încă practică vânătoarea de balene în scopuri pe care le denumesc științifice sau în baza altor derogări.

9. Interdicția generală privind vânătoarea de balene în scopuri comerciale stabilită în cadrul IWC este conformă cu politicile UE, astfel cum au fost definite în legislația menționată anterior. Este important ca IWC să asigure o protecție eficace a balenelor pe plan mondial. Prin urmare, la fiecare reuniune a IWC, UE trebuie să își exprime poziția cu privire la astfel de propuneri.

10. Conform principiului cooperării loiale consacrat la articolul 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană și principiului unității în reprezentarea pe plan extern a UE, este esențial ca statele membre să se pregătească pentru reuniunile IWC convenind asupra unei poziții comune în cadrul Consiliului. Din cauza limitărilor intrinsece ale statutului de observator al UE, o astfel de poziție în cadrul IWC trebuie exprimată de statele membre acționând împreună în interesul UE. De asemenea, este esențial ca cele două state membre care nu sunt încă părți la IWC să își accelereze procedura de aderare. Statele membre vor avea posibilitatea de a asigura elaborarea și aplicarea unui cadru de reglementare internațional adecvat și eficace pentru protecția balenelor numai dacă acționează împreună și construiesc o poziție a UE.

11. În acest scop, Comisia propune Consiliului o decizie având următoarele temeiuri juridice: articolul 192 (politica de mediu) și articolul 218 alineatul (9) în scopul stabilirii poziției care urmează să fie adoptată în numele UE în cadrul unui organism creat în temeiul unui acord, atunci când organismul respectiv adoptă decizii cu efecte juridice. Având în vedere obiectivele, eminamente de mediu, pe care Uniunea Europeană ar trebui să le urmărească referitor la IWC în acest moment, articolul 43 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene nu este propus ca parte a cadrului juridic operațional al prezentei decizii. Acest lucru nu aduce atingere competenței exclusive a Uniunii Europene în domeniul conservării resurselor biologice marine conform dispozițiilor articolului 3 alineatul (1) litera (d) coroborat cu articolul 38 și anexa I la tratat și, așadar, a tuturor resurselor acvatice vii care intră sub incidența politicii comune în domeniul pescuitului în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului[7]. Acest fapt nu creează un precedent pentru nicio viitoare negociere cu privire la conservarea si gestionarea resurselor acvatice vii care fac obiectul regulamentului amintit.

12. Deciziile IWC de modificare a Programului anexat la Convenție au efecte juridice intrând în vigoare într-un termen stabilit, fără a fi necesară ratificarea lor[8]. La aproape toate reuniunile IWC organizate de la intrarea în vigoare a interdicției, Japonia a propus modificări ale „Programului” anexat la Convenție în vederea autorizării vânătorii de balene în anumite condiții și a ridicării de facto a interdicției pentru anumite populații de balene. Uniunea nu poate iniția și finaliza procedurile sale interne de stabilire a poziției după prezentarea de propuneri de modificare de către ceilalți membri ai IWC, întrucât astfel de propuneri pot fi prezentate cel târziu cu 60 de zile înaintea fiecărei întruniri a IWC. În plus, întrucât obiectivul propus al Uniunii este să sprijine dezvoltarea unui cadru internațional cuprinzător care să acopere toate activitățile legate de vânătoarea balenelor și să se opună în general inițiativelor de ridicare a moratoriului privind vânătoarea balenelor în scopuri comerciale, Consiliul este deja în măsură să stabilească poziția Uniunii pentru viitoarele reuniuni ale IWC.

13. Mai mult, Uniunea ar trebui să sprijine de asemenea modificările Programului care au ca scop înființarea de sanctuare pentru balene.

14. Prezenta propunere de decizie a Consiliului se bazează pe Decizia Consiliului adoptată de Consiliul Mediu la 2 martie 2009 în baza unei propuneri a Comisiei[9]. Adoptarea Deciziei din 2009 a Consiliului a permis Uniunii să își coordoneze poziția cu privire la o serie de aspecte dezbătute în cursul a trei reuniuni anuale ale IWC, inclusiv în cadrul reuniunilor intersesionale conexe.

Având în vedere cele de mai sus, în cadrul următoarelor cinci reuniuni ale Comisiei internaționale pentru vânătoarea de balene (IWC), inclusiv al reuniunilor intersesionale conexe, poziția Uniunii va fi conformă cu anexa la prezenta decizie.

2011/0221 (NLE)

Propunere de

DECIZIE A CONSILIULUI

de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul următoarelor cinci reuniuni ale Comisiei internaționale pentru vânătoarea de balene, inclusiv al reuniunilor intersesionale conexe, în ceea ce privește propunerile de modificare a Convenției internaționale privind reglementarea vânării balenelor și a Programului anexat la aceasta

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 191 alineatul (1), coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

având în vedere propunerea Comisiei Europene[10],

întrucât:

1. Articolul 191 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene precizează că unul dintre obiectivele politicii de mediu a UE este promovarea de măsuri la nivel internațional pentru soluționarea problemelor regionale sau mondiale privind mediul înconjurător.

2. În Uniune, Directiva 92/43/CEE privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (Directiva Habitate)[11] menționează toate speciile de cetacee ca fiind specii de interes UE și impune statelor membre să mențină aceste specii într-o stare de conservare favorabilă sau să le readucă la o stare de conservare favorabilă, în acele părți ale teritoriilor lor cărora li se aplică tratatul. Toate cetaceele sunt enumerate în anexa IV la aceasta. Prin urmare, toate populațiile de balene sunt protejate împotriva perturbării, capturării sau uciderii deliberate în apele UE. Aceeași directivă interzice, de asemenea, deținerea, transportul și vânzarea sau schimbul de exemplare luate din natură.

3. Regulamentul (CE) nr. 338/97 al Consiliului privind protecția speciilor faunei și florei sălbatice prin controlul comerțului cu acestea[12], care a implementat în UE dispozițiile Convenției privind comerțul internațional cu specii sălbatice de faună și floră pe cale de dispariție (CITES), interzice introducerea cetaceelor în Uniune în scopuri preponderent comerciale[13].

4. Balenele sunt specii migratoare. În consecință, politicile și legislația UE privind balenele vor fi mai eficace în apele UE dacă sunt sprijinite de o acțiune coerentă la nivel mondial.

5. Comisia internațională pentru vânătoarea de balene (IWC), instituită prin Convenția internațională privind reglementarea vânării balenelor (ICRW) semnată în 1946, este organizația internațională competentă în ceea ce privește conservarea și gestionarea populațiilor de balene la nivel mondial. Doar guvernele pot fi membri ai IWC. În prezent, 25 de state membre ale Uniunii Europene fac parte din IWC[14]. Uniunea Europeană are statut de observator în cadrul IWC și este reprezentată de Comisie.

6. Vânătoarea de balene în scopuri comerciale a fost suspendată în 1986 ca urmare a unui moratoriu convenit de majoritatea țărilor reprezentate în IWC. Principalele țări favorabile vânătorii de balene s-au opus sistematic moratoriului și încă practică vânătoarea de balene în scopuri pe care le denumesc științifice sau în baza altor derogări.

7. Începând cu cea de-a 60-a reuniune anuală a IWC, care a avut loc la Santiago de Chile în iunie 2008, în cadrul IWC se discută pe marginea unei posibile reformări a organizației. Statele membre trebuie să se străduiască să participe în mod constructiv la toate discuțiile, ținând cont de obiectivul de a asigura un cadru de reglementare internațional eficace.

8. Având în vedere situația în schimbare din cadrul IWC și, așadar, necesitatea ca poziția UE să țină seama de noile evoluții, Comisia va prezenta propuneri suplimentare de modificare a prezentei decizii, atunci când este cazul.

9. Activitatea IWC se bazează pe un Program care reglementează practica vânătorii de balene în întreaga lume. Programul este anexat la Convenție și este definit ca făcând parte integrantă din aceasta. El conține reglementări detaliate aplicabile vânătorii de balene în ceea ce privește conservarea și utilizarea resurselor de balene. Dispozițiile acestuia și modificările care i-au fost aduse sunt obligatorii pentru părți, cu excepția cazului în care una dintre părți obiectează oficial cu privire la o modificare în conformitate cu articolul V alineatul (3) din ICRW.

10. Propunerile de decizii de modificare a Programului adoptate de IWC pot avea efecte juridice și pot afecta îndeplinirea obiectivelor politicilor și legislației UE referitoare la cetacee. Unele dintre propunerile prezentate în mod regulat spre aprobare în cadrul reuniunilor IWC au ca scop autorizarea vânătorii de balene, prin stabilirea unor cote și aplicarea unor măsuri de gestionare, sau crearea unor sanctuare pentru balene și necesită stabilirea unei poziții a UE.

11. Având în vedere obiectivele, eminamente de mediu, pe care Uniunea Europeană ar trebui să le urmărească referitor la IWC în acest moment și din motive de pragmatism în lumina discuțiilor aferente care au avut loc în 2008, articolul 43 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene nu este propus ca parte a cadrului juridic operațional al prezentei decizii. Acest lucru nu aduce atingere competenței exclusive a Uniunii Europene în domeniul conservării resurselor biologice marine conform dispozițiilor articolului 3 alineatul (1) litera (d) coroborat cu articolul 38 și anexa I la tratat și, așadar, a tuturor resurselor acvatice vii care intră sub incidența politicii comune în domeniul pescuitului în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului[15]. Acest fapt nu creează un precedent pentru nicio viitoare negociere cu privire la conservarea si gestionarea resurselor acvatice vii care fac obiectul regulamentului amintit.

12. În temeiul articolului 4 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană, statele membre au datoria de a coopera în mod loial și nu își pot asuma în afara cadrului legislativ al UE obligații care ar putea afecta normele UE sau modifica domeniul de aplicare al acestora. Este esențial ca Uniunea să adopte o atitudine unitară pe baza pozițiilor convenite la nivelul UE, pentru a urmări în mod eficient interesele Uniunii vizavi de terți. Credibilitatea UE depinde de capacitatea de a prezenta o poziție puternică și coordonată la nivelul întregii UE.

13. Întrucât Uniunea Europeană este observator în cadrul IWC, poziția UE cu privire la chestiuni care intră în sfera sa de competență trebuie să fie decisă de Consiliu și exprimată de statele membre acționând împreună în interesul Uniunii.

14. Pentru a consolida poziția Uniunii în cadrul IWC, trebuie să se sprijine revizuirea Convenției internaționale privind reglementarea vânării balenelor (ICRW), semnată în 1946, cu posibilitatea ca UE să devină membră a IWC.

15. La următoarele cinci reuniuni ale IWC, inclusiv la reuniunile intersesionale conexe, Uniunea și statele membre trebuie să coopereze îndeaproape pentru a asigura compatibilitatea oricărei modificări a ICRW și a Programului acesteia cu politica și legislația UE,

ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

Articolul 1

Poziția Uniunii Europene la următoarele cinci reuniuni ale Comisiei internaționale pentru vânătoarea de balene (IWC), inclusiv la reuniunile intersesionale conexe, este conformă cu anexa la prezenta decizie și este exprimată de statele membre acționând împreună în interesul Uniunii.

Articolul 2

Atunci când noi informații științifice sau tehnice, prezentate înainte de reuniunile IWC sau în cursul acestora, sunt susceptibile de a afecta poziția menționată la articolul 1 sau când se formulează pe loc propuneri cu privire la aspecte care nu fac încă obiectul unei poziții a UE, se stabilește prin coordonare o poziție cu privire la propunerea în cauză, inclusiv pe loc, înainte ca propunerea să fie supusă la vot.

Adoptată la Bruxelles,

Pentru Consiliu

Președintele

ANEXĂ

1. Obiectivul primordial al Uniunii Europene cu privire la IWC este de a asigura un cadru de reglementare internațional eficace pentru conservarea și gestionarea populațiilor de balene, garantând o îmbunătățire semnificativă a stării de conservare a balenelor pe termen lung și punând toate activitățile de vânare a balenelor sub controlul IWC.

2. Statele membre, acționând împreună în interesul Uniunii, trebuie să adopte următoarea poziție cu privire la propunerile de decizii ale IWC în cadrul următoarelor cinci reuniuni ale acesteia și al reuniunilor intersesionale conexe:

16. să sprijine menținerea moratoriului privind vânătoarea de balene în scopuri comerciale din Program;

17. să se opună oricărei propuneri referitoare la noi tipuri de vânare a balenelor, care nu sunt prevăzute în prezent în Convenție, cu excepția cazului în care propunerile respective presupun doar consumul local, să interzică comerțul internațional, să garanteze o ameliorare semnificativă a stării de conservare a balenelor pe termen lung, să asigure un rol central pentru Comitetul științific în ceea ce privește stabilirea unor condiții suplimentare pentru astfel de activități de vânare a balenelor și să aducă toate activitățile de vânare a balenelor desfășurate de membri ai IWC sub controlul IWC;

18. să sprijine propunerile referitoare la crearea de sanctuare pentru balene;

19. să sprijine propunerile privind gestionarea vânătorii de balene aborigenă de subzistență, cu condiția de a nu se compromite conservarea populațiilor relevante, ținând cont în mod corespunzător de principiul precauției și de avizul Comitetului științific, precum și cu condiția ca activitățile de vânare a balenelor să fie reglementate în mod adecvat, iar capturile să rămână durabile în contextul nevoilor de subzistență pentru uz local;

20. să sprijine propunerile destinate încetării „vânătorii de balene în scopuri științifice” din afara controlului IWC;

21. să sprijine propunerile de specificare a unui mecanism și a unui calendar pentru abordarea revizuirii Convenției internaționale privind reglementarea vânării balenelor (ICRW), inclusiv aspectele referitoare la vânătoarea de balene în scopuri științifice, vânătoarea de balene în temeiul unor obiecții, precum și noi amenințări emergente la adresa cetaceelor, pentru a se asigura că toate activitățile de vânare a balenelor se află efectiv sub controlul IWC. Propunerile de revizuire a ICRW ar trebui de asemenea să includă un mecanism de examinare și de verificare regulată a conformității, precum și o foaie de parcurs detaliată pentru implementarea revizuirii;

22. să solicite ca propunerile de revizuire a ICRW să includă posibilitatea ca UE să devină membră a IWC, astfel încât UE să se poată reprezenta în cadrul reuniunilor.

[1] Directiva 92/43/CEE privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică, JO L 206, 22.7.1992, p. 7.

[2] JO L 61, 3.3.1997, p. 1.

[3] De asemenea, Regulamentul (CEE) nr. 348/81 al Consiliului privind regimul comun aplicabil importurilor de produse derivate din cetacee permite importurile de produse enumerate numai dacă acestea nu sunt folosite în scopuri comerciale.

[4] Comunicare a Comisiei către Consiliu și către Parlamentul European: Strategia tematică privind protecția și conservarea mediului marin COM(2005) 504 final.

[5] Directiva 2008/56/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 2008 de instituire a unui cadru de acțiune comunitară în domeniul politicii privind mediul marin.

[6] Proiect de Decizie a Consiliului de autorizare a Comisiei pentru a negocia, în numele Comunității, un protocol de modificare a Convenției Internaționale privind Reglementarea Vânării Balenelor semnate la Washington la 2 decembrie 1946, COM(92) 316.

[7] Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului, JO L 358, 31.12.2002, p. 59-80.

[8] A se vedea articolul V din Convenție. În temeiul alineatului (3), modificările aduse anexei devin obligatorii pentru părți în termen de nouăzeci de zile, cu excepția cazului în care părțile ridică obiecții.

[9] COM(2008) 711 final.

[10] JO C , , p. .

[11] JO L 206, 22.7.1992, p. 7.

[12] JO L 61, 3.3.1997, p. 1.

[13] De asemenea, Regulamentul (CEE) nr. 348/81 al Consiliului privind regimul comun aplicabil importurilor de produse derivate din cetacee permite importurile de produse enumerate numai dacă acestea nu sunt folosite în scopuri comerciale.

[14] Austria, Belgia, Cipru, Republica Cehă, Danemarca, Estonia, Finlanda, Franța, Germania, Grecia, Ungaria, Irlanda, Italia, Luxemburg, Țările de Jos, Polonia, Portugalia, Republica Slovacă, Slovenia, Spania, Suedia, Regatul Unit, România. Bulgaria, Lituania (aprilie 2011).

[15] Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului, JO L 358, 31.12.2002, p. 59-80.