[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 16.10.2008

COM(2008) 651 final

COMUNICARE A COMISIEI

PROGRESE ÎNREGISTRATE ÎN DIRECȚIA ÎNDEPLINIRII OBIECTIVELOR PROTOCOLULUI DE LA KYOTO

(în conformitate cu articolul 5 din Decizia 280/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind un mecanism de monitorizare a emisiilor de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de punere în aplicare a Protocolului de la Kyoto)

{SEC(2008) 2636}

CUPRINS

1. REZUMAT 3

2. PROGRESE EFECTIVE ÎNREGISTRATE ÎNTRE 1990 ȘI 2006 5

2.1. Evoluția emisiilor de GES 5

2.2. Emisii și intensități ale GES pe cap de locuitor în 2006 6

2.3. Emisiile de GES din 2006, comparativ cu cele din 2005 7

2.4. Evoluția emisiilor în principalele sectoare 8

3. PROGRESE PREVĂZUTE PENTRU ATINGEREA OBIECTIVULUI DE LA KYOTO 10

3.1. Proiecții ale statelor membre 10

3.1.1. UE-27 10

3.1.2. UE-15 10

3.1.3. UE-12 10

3.1.4. Țările candidate 10

3.2. Implementarea Programului european privind schimbările climatice (European Climate Change Programme - ECCP) 14

3.3. Implementarea schemei UE de comercializare a certificatelor de emisii (EU ETS) 15

3.3.1. Prima perioadă de comercializare (2005 – 2007) 15

3.3.2. A doua perioadă de comercializare (2008 – 2012) 15

3.3.3. Utilizarea mecanismelor de execuție comună și de dezvoltare curată (JI/CDM) de către operatori 15

3.4. Utilizarea proiectată a mecanismelor de la Kyoto de către autoritățile publice 16

3.5. Utilizarea proiectată a rezervoarelor de carbon 16

1. REZUMAT

Către atingerea obiectivelor de la Kyoto, 2008-2012

În temeiul Protocolului de la Kyoto, statele UE-15 au convenit să își reducă emisiile de gaze cu efect de seră (GES), până în 2008-2012, cu 8% față de nivelul din anul de referință1. Pe baza celor mai recente date de inventar din 20062, emisiile totale de GES în UE-15 au scăzut cu 2,7% față de nivelurile din anul de referință, fără emisiile provenite din activitățile legate de utilizarea terenurilor, schimbarea utilizării terenurilor și silvicultură ( Land Use, Land Use Change and Forestry - LULUCF). Începând cu 1990, economia statelor UE-15 (exprimată ca PIB) a crescut cu aproape 40%. În 2006, emisiile de GES ale UE-15 au scăzut cu 0,8% față de anul 2005, în timp ce economia UE-15 a înregistrat o creștere de 2,8%.

Proiecțiile3 arătate în figura 1 indică faptul că Comunitatea își va atinge obiectivele de la Kyoto. Pe lângă aceasta, se preconizează că sectoarele acoperite de schema EU ETS vor contribui cu 3,3% din reduceri – în prezent, acestea nu sunt pe deplin reflectate în estimările proiectate (pentru detalii, a se vedea tabelul 11 din documentul de lucru al serviciilor Comisiei).

Figura 1: Emisii efective și proiectate pentru UE-15

[pic]

Până în 2010, se preconizează că opt state membre din UE-15 (Belgia, Germania, Grecia, Irlanda, Țările de Jos, Portugalia, Suedia și Regatul Unit) își vor atinge obiectivele cu ajutorul politicilor și măsurilor existente, al rezervoarelor de carbon și al mecanismelor de la Kyoto. Se preconizează că alte patru state membre (Austria, Finlanda, Franța și Luxemburg) își vor atinge obiectivele dacă se ține seama de politicile și măsurile suplimentare planificate. În prezent există trei state membre (Danemarca, Italia și Spania) care se preconizează că nu își vor îndeplini obiectivele de la Kyoto. Cu toate acestea, diferențele dintre proiecțiile referitoare la aceste țări și obiectivele lor respective s-au redus în mod substanțial față de anul trecut, în special în cazul Spaniei și al Italiei. Mai mult, schema EU ETS și efectul său asupra emisiilor naționale ale Danemarcei și Spaniei, care nu au fost luate în calcul la proiecțiile pentru anul acesta, ar trebui să contribuie în mod semnificativ la sprijinirea acestor țări în vederea îndeplinirii obiectivelor proprii.

În 2006, emisiile totale de GES din UE-27 au fost cu 10,8% sub nivelul din anul de referință, fără emisiile și îndepărtările aferente activităților LULUCF, și cu 0,3% sub nivelul din 2005. Economia UE-27 a înregistrat o creștere de 3,0% în 2006.

În ciuda faptului că în majoritatea noilor state membre UE-12 emisiile ar trebui, conform proiecțiilor, să crească între 2006 și 2010, nouă dintre acestea, care și-au asumat îndeplinirea unui obiectiv în cadrul Protocolului de la Kyoto, ar trebui să atingă sau chiar să depășească acest obiectiv exclusiv pe baza politicilor și măsurilor existente. Slovenia preconizează că își va atinge obiectivul de la Kyoto prin intermediul unor politici și măsuri suplimentare și prin utilizarea mecanismelor de la Kyoto și a rezervoarelor de carbon.

Noi măsuri necesare pentru atingerea ambițiosului obiectiv al UE pentru anul 2020

În primăvara anului 2007, Consiliul European s-a angajat unilateral să reducă emisiile GES din UE-27, până în 2020, cu cel puțin 20% față de nivelurile din 1990 și cu 30% dacă și alte țări dezvoltate se angajează pe calea unor reduceri similare de emisii și dacă țările în curs de dezvoltare cu o economie mai avansată contribuie în mod adecvat, în conformitate cu responsabilitățile și capacitățile proprii.

Ca urmare a acestui angajament, Comisia Europeană a prezentat în ianuarie 2008 pachetul de măsuri privind schimbările climatice și energia, care cuprinde noi măsuri legislative vizând principalele sectoare ale economiei UE. Printre măsurile propuse figurează: (a) îmbunătățirea schemei de comercializare a certificatelor de emisii (ETS), (b) un obiectiv de reducere a emisiilor pentru sectoarele care nu sunt acoperite de ETS (de exemplu agricultura, construcțiile, transportul, deșeurile) – emisiile acoperite de EU ETS urmând să fie reduse cu 21% până în 2020 față de 2005, iar cele neacoperite de EU ETS cu 10%, existând obiective diferențiate pentru fiecare stat membru în parte, în conformitate cu nivelurile relative actuale și prognozate ale PIB pe cap de locuitor, (c) obiective care pot fi impuse pe cale juridică, vizând creșterea ponderii energiilor regenerabile în cadrul gamei de energii și (d) noi norme privind captarea și stocarea carbonului și subvențiile ecologice.

Pe lângă acest pachet, Comisia Europeană a mai prezentat și o propunere de strategie nouă și cuprinzătoare vizând reducerea emisiilor de CO2 de la automobilele și furgonetele noi vândute în Uniunea Europeană. Noua strategie va permite UE să își atingă obiectivul de mult stabilit de limitare a mediei emisiilor de CO2 la 120 de grame pe km4 până în 2012 - o reducere de circa 25% față de nivelurile actuale. Noua strategie este urmată de o revizuire a normelor UE privind calitatea carburanților. Directiva privind calitatea carburanților5 nu numai că va duce la „curățarea” carburanților, ci va permite și introducerea de vehicule și utilaje mai puțin poluante. Se preconizează că directiva va genera reduceri de 10% a emisiilor de GES între 2011 și 2020. Aceasta ar reduce cu 500 Mt emisiile de CO2 până în 2020.

Figura 2 ilustrează decalajul considerabil care există între proiecțiile statelor membre pentru 2020 și obiectivele UE pentru același an, din care rezultă că UE va trebui să-și reducă emisiile mult mai rapid după 2012 față de ritmul de după 1990. În funcție de obiectivul efectiv, reducerile de emisii în 2020 vor trebui să se ridice la 1 000 – 1 500 Mt echivalent CO2 față de proiecțiile actuale. Aceasta evidențiază necesitatea ca UE și statele sale membre să adopte și să implementeze cât mai curând posibil noua legislație.

Figura 2: Emisii efective și proiectate pentru UE-27

[pic]

2. PROGRESE EFECTIVE ÎNREGISTRATE ÎNTRE 1990 ȘI 2006

2.1. Evoluția emisiilor de GES

Evolu ția la nivel general a emisiilor de GES ale Uniunii Europene este puternic influențată de cei mai mari doi producători de emisii, Germania și Regatul Unit, care reprezintă aproximativ o treime din emisiile totale de GES ale UE-27. Aceste două state membre au reușit să reducă emisiile de GES cu 339 Mt echivalent CO2 față de 1990.

Principalele motive ale acestei evoluții pozitive în Germania sunt creșterea randamentului centralelor electrice și termice și restructurarea economică a celor cinci noi landuri după reunificarea Germaniei. Reducerea emisiilor de GES în Regatul Unit s-a datorat unor ameliorări semnificative în domeniul eficienței energetice, generate de o gamă largă de politici în principalele sectoare utilizatoare de energie și, parțial, de liberalizarea pieței energetice, de trecerea majoră de la utilizarea combustibililor cu conținut ridicat de carbon, cum ar fi cărbunele și petrolul, la generarea de electricitate cu emisii de carbon mai scăzute sau chiar zero, pe bază de gaz, energie nucleară și energii regenerabile, precum și de măsuri de reducere a emisiilor de N2O în sectorul producției de acid adipic.

Italia și Franța ocupă locurile trei și patru în clasamentul celor mai mari producători de emisii, fiecare cu 11%. În 2006, emisiile de GES ale Italiei au fost cu aproximativ 10% peste nivelul din 1990. Creșterile observate, începând din 1990, în ceea ce privește emisiile de GES ale Italiei se datorează în primul rând transportului rutier, producerii de energie electrică și termică și rafinării petrolului. În 2006, emisiile de GES ale Franței au fost cu aproximativ 4% sub nivelul din 1990. Franța a înregistrat reduceri importante ale emisiilor de N2O cauzate de producerea acidului adipic, însă emisiile de CO2 generate de transportul rutier au crescut considerabil între 1990 și 2006.

Spania și Polonia ocupă locurile cinci și șase în clasamentul principalelor țări producătoare de emisii din UE-27, cu câte aproximativ 8% din totalul emisiilor de GES din UE-27. În Spania, emisiile au crescut cu 51% între 1990 și 2006. Acest fapt s-a datorat în mare parte creșterii emisiilor generate de transportul rutier, de producerea de energie electrică și termică și de industriile producătoare. Emisiile de GES ale Poloniei au scăzut cu 12% între 1990 și 2006 (-29% începând din anul de referință care, în cazul Poloniei, este 1988). Principalii factori care au determinat reducerea emisiilor Poloniei, ca în cazul altor state membre din Europa Centrală și de Est, au fost declinul industriei grele, caracterizate de ineficiență energetică, și restructurarea generală a economiei la sfârșitul anilor '80 și începutul anilor '90. Excepția notabilă o constituie transporturile (în special transportul rutier), sector în care emisiile au crescut.

În 2006, emisiile de GES din 10 state membre au fost superioare nivelurilor din anul de referință, în timp ce în celelalte 15 state membre emisiile s-au situat sub aceste niveluri. Cipru și Malta nu au angajamente privind reducerea emisiilor în temeiul Protocolului de la Kyoto. În aceste țări, emisiile din 2006 s-au situat peste nivelurile din 1990. Variațiile procentuale ale emisiilor de GES dintre anul de referință și anul 2006 sunt cuprinse între -55,7% (Estonia) și +49,5% (Spania).

2.2. Emisii și intensități ale GES pe cap de locuitor în 2006

În 2006, un cetățean al UE a emis în medie 10,4 tone echivalent CO2. În UE-15, media a fost de 10,7 tone echivalent CO2 pe cap de locuitor, o scădere de 0,2 tone echivalent CO2 față de 2005. Cu toate acestea, emisiile de GES pe cap de locuitor în țările europene prezintă diferențe semnificative de la țară la țară. Emisiile pe cap de locuitor sunt corelate cu intensitatea energetică (consumul de energie primară pe cap de locuitor) și cu gama de energii din fiecare țară (care afectează nivelul emisiilor pe unitate de energie produsă).

În condițiile economice actuale, creșterea emisiilor pe cap de locuitor poate fi explicată prin creșterea consumului de energie pe cap de locuitor datorată, la rândul său, creșterii nivelului de trai, în timp ce scăderea emisiilor pe cap de locuitor poate fi explicată prin ameliorarea eficienței energetice și creșterea ponderii surselor de energie regenerabile în cadrul gamei energetice a unei țări.

În anii '90, evoluția emisiilor pe cap de locuitor a urmat tendința descendentă generală pentru totalul emisiilor de GES. Cu toate acestea, după 2000 emisiile pe cap de locuitor au continuat să scadă în UE-15, însă au înregistrat creșteri în statele membre din Europa Centrală și de Est (-3,2% și respectiv +4,2% în perioada 2000-2006). În UE, emisiile de GES pe cap de locuitor au crescut cel mai mult după 1990 în Spania, Portugalia, Cipru și Malta - deși nu au atins încă media UE.

Figura 3 arată că emisiile, atât din UE-15, cât și din UE-27, au urmat o tendință descendentă, în timp ce economia a cunoscut o creștere semnificativă. Aceasta ar putea indica apariția unei disocieri relative, începând cu 1993 în UE-15 și cu 1996 în UE-27. Între 1990 și 2006, PIB-ul în UE-27 a crescut cu 40%, în timp ce emisiile au scăzut cu 7,7% și, în aceeași perioadă, în UE-15 PIB-ul a crescut cu aproape 39%, iar emisiile de GES au scăzut cu 2,2%.

Toate statele membre ale UE, cu excepția Portugaliei, și-au redus în mod semnificativ emisiile în timp ce economiile lor au cunoscut o creștere puternică între 1990 și 2006. O puternică creștere economică însoțită de scăderea emisiilor s-a observat în special la statele membre din Europa Centrală și de Est, datorită transformărilor din sectorul producției, bazat pe o industrie grea ineficientă.

Figura 3: Intensitatea GES pentru UE-15 și UE-27, PIB, consumul de energie și emisiile de CO2 pentru UE-15

[pic]

2.3. Emisiile de GES din 2006, comparativ cu cele din 2005

Între 2005 și 2006, emisiile din UE-27 au scăzut cu 14 Mt echivalent CO2 (0,3%). Această scădere globală este consecința a două tendințe divergente - în timp ce în UE-15 emisiile au scăzut cu 35 Mt echivalent CO2 (0,8%), în celelalte state membre emisiile au crescut cu 21 Mt echivalent CO2 (2,2%). Emisiile de GES au scăzut sau s-au menținut la aceleași cote în toate statele membre UE-15, cu excepția Finlandei și Danemarcei. Emisiile au crescut în majoritatea statelor membre, cu excepția Estoniei, Ungariei și Republicii Slovace.

Emisiile de GES din sectorul aviatic și din cel naval au continuat să crească accentuat în 2006, atât pe plan internațional, cât și pe plan intern. Contribuțiile din aceste sectoare, care în prezent nu sunt cuprinse integral în Protocolul de la Kyoto, au crescut în UE-15 cu aproape 5,2 Mt CO2 (sectorul aviatic) și 11,4 Mt CO2 (sectorul naval).

Emisiile generate de transportul rutier au continuat să crească în majoritatea țărilor, în special în Spania și Polonia, în timp ce în Germania au înregistrat o scădere notabilă. În Spania, creșterea a reflectat o utilizate sporită a motorinei (5,1%), care a anulat de departe efectele scăderii utilizării de benzină (-4,6%). În Polonia, au crescut atât consumul de benzină, cât și cel de motorină, cu 6,1%, respectiv 7,2%. Reducerile emisiilor din Germania reflectă în principal un consum mai scăzut de benzină (-4,3%).

Patru state membre UE-15 au contribuit în mod semnificativ la reducerea generală a emisiilor: Franța (14 Mt echivalent CO2), Italia (10 Mt echivalent CO2), Spania (8 Mt echivalent CO2) și Belgia (5 Mt echivalent CO2). Reducerea emisiilor s-a datorat în special scăderii consumului de gaz și petrol în gospodării și în sectorul serviciilor. Aceasta este rezultatul scăderii necesităților de încălzire în Europa, datorită faptului că anul 2006 a fost mai cald, precum și creșterii prețurilor la gaz. Cererea de electricitate a rămas în general stabilă la nivelul gospodăriilor. Pe lângă aceasta, Italia a realizat reduceri semnificative ale emisiilor de N2O din sectorul producției acidului adipic, datorită tehnicilor de reducere a emisiilor (5 Mt echivalent CO2).

Reducerea emisiilor UE-15 din 2006 s-a datorat în special unei scăderi a nivelului emisiilor de CO2 provenite din sectorul public al producției de energie electrică și termică, de la gospodării și servicii și mai ales din transporturile rutiere.

Emisiile totale de GES au cunoscut cea mai mare creștere în Polonia (14 Mt echivalent CO2), Finlanda (11 Mt echivalent CO2) și Danemarca (7 Mt echivalent CO2). Aceste creșteri au avut loc în principal în sectorul aprovizionării cu energie și reflectă:

• în Polonia, creșterea producției de electricitate a termocentralelor și un consum sporit de combustibili fosili de către gospodării, precum și creșterea emisiilor de CO2 din industria siderurgică;

• în Finlanda, creșterea producției de electricitate a centralelor electrice pe bază de cărbune, reducerea producției de electricitate a hidrocentralelor și scăderea importurilor nete de electricitate;

• în Danemarca, creșterea producției de electricitate a centralelor electrice pe bază de cărbune și scăderea importurilor nete de electricitate;

România (5 Mt echivalent CO2) și Republica Cehă (2 Mt echivalent CO2) s-au confruntat de asemenea cu creșteri substanțiale ale emisiilor totale de GES, care au avut loc în principal în sectorul aprovizionării cu energie (România) și în industria chimică (Republica Cehă). Aceste două țări, ca și Italia, au cunoscut creșteri ale emisiilor de CO2 provenind din industria siderurgică.

2.4. Evoluția emisiilor în principalele sectoare

Cel mai important sector, după cum se evidențiază în figura 4, este sectorul energetic (inclusiv transporturile) care în 2006 era responsabil pentru 80% din totalul emisiilor UE-15. Transporturile au generat 21% din totalul emisiilor de GES, agricultura 9%, procesele industriale 8%, iar deșeurile 3%.

Creșterea din sectorul transporturilor a fost contracarată de scăderi semnificative în alte categorii de surse de emisii în afara transporturilor (pentru mai multe detalii, a se vedea și documentul de lucru al serviciilor Comisiei). Pe scurt, în comparație cu 1990, emisiile din UE-15 au cunoscut următoarea evoluție:

- în sectorul energetic (cu excepția transporturilor), emisiile au scăzut cu 4%,

- în sectorul transporturilor, emisiile au crescut cu 26%,

- în cadrul proceselor industriale, emisiile au scăzut cu 12%, în principal datorită scăderii emisiilor din sectoarele de producție ale acidului adipic, hidrocarburilor halogenate și hexafluorurii de sulf, dar si datorită scăderii emisiilor din sectorul producției acidului azotic și din siderurgie,

- în agricultură, emisiile au scăzut cu 11% datorită reducerii numărului de vite și scăderii utilizării îngrășămintelor minerale și a gunoiului de grajd,

- în sectorul deșeurilor, emisiile au scăzut cu 39% datorită reducerii emisiilor de CH4 generate de depozitele controlate.

Figura 4: Modificarea emisiilor de GES ale UE-15 pe sectoare și ponderea fiecărui sector în 2006

[pic]

Sursă: AEM.

3. PROGRESE PREVĂZUTE PENTRU ATINGEREA OBIECTIVULUI DE LA KYOTO

3.1. Proiecții ale statelor membre

3.1.1. UE-27

Se preconizează că până în 2010 emisiile totale de GES ale UE-27 vor scădea cu aproximativ 10,1% fa ță de nivelurile din anul de referință (a se vedea tabelele 7 și 8 din anexă). Această proiecție se bazează pe compilarea estimărilor proprii ale statelor membre, care iau în considerare toate politicile și măsurile existente la nivel național. Scăderea preconizată este de 13,4% dacă se ține cont de efectul mecanismelor de la Kyoto și al rezervoarelor de carbon și ar putea atinge 16,3% dacă politicile și măsurile naționale suplimentare dezbătute în prezent ar fi aplicate la timp și ar avea rezultatele scontate.

3.1.2. UE-15

Proiec țiile cumulate, stabilite pe baza politicilor și măsurilor naționale existente, arată că, până în 2010, emisiile de GES ale UE-15 vor fi cu 3,6% sub nivelurile din anul de referință (cu un decalaj de 4,4% față de obiectivul de la Kyoto). Dacă se ține cont de

1. recursul autorităților publice la mecanismele de la Kyoto, care ar trebui să determine o reducere suplimentară cu 3% a emisiilor și de

2. îndepărtarea totală datorată activităților desfășurate în UE-15 și prevăzute la articolul 3 alineatele (3) și (4), corespunzând unei reduceri de 1,3%,

se preconizează că statele UE-15 își vor reduce emisiile cu 8,0% până în 2010, atingând astfel obiectivul de la Kyoto. Cu toate acestea, date fiind incertitudinile existente și obiectivul ambițios al UE de reducere a emisiilor cu 20% până în 2020, este absolut necesar ca statele membre nu doar să asigure realizarea la timp de reduceri de emisii cu ajutorul politicilor și măsurilor existente, ci și să accelereze elaborarea și implementarea integrală a politicilor și măsurilor planificate. Presupunând că toate aceste măsuri au efectele scontate, reducerea generală proiectată de emisii de GES ar putea să fie de până la 11,3% față de nivelurile din anul de bază.

Mai mult, se estimează că deciziile privind planurile naționale de alocare a certificatelor de emisii pentru cea de-a doua perioadă de comercializare în cadrul EU ETS vor contribui cu aproximativ 3,3% la realizarea obiectivului de la Kyoto al UE-15, contribuție care până în prezent nu a fost pe deplin luată în considerare în proiecțiile tuturor statelor membre.

3.1.3. UE-12

Se preconizează că emisiile cumulate ale celorlalte 12 state membre vor cre ște după 2006, însă vor rămâne cu 28,4% sub nivelurile din anul de referință până în 2010. Dacă se iau măsuri suplimentare, se preconizează că emisiile se vor reduce totuși cu 2%. Slovenia este singurul stat membru din UE-12 care intenționează să investească în mecanismele de la Kyoto. Slovenia, Republica Cehă și Polonia intenționează să ia în calcul rezervoarele de carbon.

3.1.4. Țările candidate

În 2006, emisiile Croației erau de aproape 31 Mt echivalent CO2, cu 14,4% mai puțin decât emisiile din anul de referință. Se preconizează că Croația își va depăși ușor obiectivul de la Kyoto, având în vedere măsurile existente și rezervoarele de carbon, dar cu ajutorul unor măsuri (suplimentare) planificate, și-ar atinge și chiar depăși obiectivul.

În 2006, emisiile Turciei erau de 332 Mt echivalent CO2, față de 170 Mt echivalent CO2 în 1990 – o creștere de 95,1%. Turcia este parte inclusă în anexa I la Convenția-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice, însă nu și-a asumat angajamente de reducere a emisiilor în temeiul anexei B la Protocolul de la Kyoto. Turcia nu a ratificat încă Protocolul de la Kyoto.

Între 1990 și 2006, emisiile de GES pe cap de locuitor au crescut atât în Turcia, cât și în Croația. Cu toate acestea, cu 4,6 tone pe an, emisiile pe cap de locuitor din Turcia reprezintă mai puțin de jumătate din media emisiilor pe cap de locuitor din UE-27. În ambele țări, nivelul emisiilor în raport cu PIB a scăzut de asemenea, indicând o disociere între creșterea economică și consumul de resurse.

În prezent nu sunt disponibile informații privind Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei.

Figura 5: Diferența relativă (depășire sau neîndeplinire) între proiecțiile emisiilor de GES pentru 2010 și obiectivele corespunzătoare pentru 2010, pe baza politicilor și măsurilor naționale „existente” și „suplimentare”, a utilizării mecanismelor de la Kyoto și a rezervoarelor de carbon și, parțial, pe baza efectelor EU ETS.

[pic]

3.2. Implementarea Programului european privind schimbările climatice (European Climate Change Programme - ECCP)

La nivelul UE-27, o evaluare a politicilor și măsurilor statelor membre a identificat opt politici și măsuri comune și coordonate (PMCC) cu largă răspândire și preconizate a genera reduceri semnificative de emisii de GES în UE. Acestea sunt directiva EU ETS (efect estimat de către statul membru raportor: 123 Mt echivalent CO2), directiva privind energiile regenerabile (privind promovarea energiei electrice produse din surse de energie regenerabile) în sectorul aprovizionării cu energie, directiva privind biocarburanții și Acordul ACEA cu constructorii de automobile la nivel comunitar în sectorul transporturilor, directivele privind performanța energetică a clădirilor, impozitarea energiei și promovarea cogenerării (generarea combinată de energie electrică și termică) în sectorul cererii de energie și, în fine, mecanismele flexibile ale Protocolului de la Kyoto.

Pe lângă aceste opt politici și măsuri de bază, s-au identificat alte cinci PMCC care se preconizează că vor genera, de asemenea, reduceri importante la nivelul întregii UE (între 4 și 7 Mt echivalent CO2 pentru fiecare politică în parte). Aceste cinci politici sunt directiva privind depozitele de deșeuri, cerințele de eficiență aplicabile noilor cazane de apă caldă, directiva privind prevenirea și controlul integrat al poluării (IPPC), directiva privind etichetarea aparatelor și programul Motor Challenge , care vizează îmbunătățirea eficienței energetice a motoarelor electrice industriale.

Cele opt politici principale sunt responsabile pentru 86% din totalul reducerilor atribuite PMCC în UE-27. Aceasta evidențiază importanța politicilor de bază respective în sprijinirea îndeplinirii de către statele membre a angajamentelor privind reducerea emisiilor.

Estimările pentru 2007 și 2008 sunt similare. În 2007, 95% din toate reducerile datorate PMCC au fost generate de principalele 13 politici, în timp ce în 2008 această cifră a fost de 94%.

Evoluții recente

Pachetul de măsuri privind schimbările climatice și energia a fost introdus în ianuarie 2008 și cuprinde:

3. EU ETS: o propunere legislativă6 de extindere, consolidare și îmbunătățire a funcționării EU ETS după 2012.

4. Partajarea eforturilor : o propunere legislativă7 privind un cadru pentru angajamentele naționale de reducere a emisiilor care se află în afara sferei EU ETS.

5. Surse de energie regenerabile : o propunere legislativă8 vizând creșterea cu 20%, până în 2020, a ponderii energiilor regenerabile în cadrul consumului final de energie din UE și cu 10% a ponderii biocarburanților în transporturi.

6. CSC: politici9 de încurajare a demonstrării timpurii a captării și stocării geologice a carbonului, inclusiv o propunere legislativă de cadru de reglementare10.

Printre alte evoluții importante s-au numărat:

7. Aviație: adoptarea de către Parlamentul European, la 8 iulie 2008, a unei propuneri legislative de integrare a transportului aerian în EU ETS. Se estimează că reducerile totale se vor ridica la 183 Mt CO2 anual în cazul zborurilor vizate de schemă, ceea ce echivalează cu o reducere de 46% până în 2020 față de statu-quo.

8. Gaze fluorurate : adoptarea unui regulament și a unei directive (iulie 2006) vizând limitarea emisiilor de gaze fluorurate, inclusiv a celor generate de sistemele de aer condiționat din automobile. Efectul estimat al acestui regulament și al acestei directive, până în 2020, se situează în jurul a 40-50 Mt echivalent CO2 pe an, plus beneficiile integrale ale eliminării treptate a HFC-134a din sistemele de aer condiționat.

9. CO 2 și automobilele: comunicare privind stabilirea unei strategii de reducere a emisiilor (februarie 2007) și propunere legislativă de stabilire a unor norme pentru emisiile de CO2 generate de automobile (decembrie 2007).

10. Carburanți : propunere legislativă vizând revizuirea directivei privind calitatea carburanților (ianuarie 2007), care include obiective de reducere a emisiilor de GES asociate cu producerea benzinei și motorinei.

11. Eficiența energetică : Plan de acțiune pentru eficiența energetică (octombrie 2006) care stabilește 10 acțiuni prioritare pentru realizarea până în 2020 a unor economii de energie de până la 20%.

12. Cercetare: Planul strategic european în domeniul tehnologiilor energetice (planul SET)11 (noiembrie 2007), care are ca principal scop accelerarea dezvoltării și implementării de noi tehnologii cu emisii scăzute de carbon, întrucât acestea vor juca un rol vital în atingerea obiectivelor noastre privind energia și schimbările climatice.

3.3. Implementarea schemei UE de comercializare a certificatelor de emisii (EU ETS)

În 2007, volumul total de emisii verificate generate de instalațiile EU ETS din UE-27 a fost de 2 050 miliarde tone de CO2, cu 0,8% mai mult decât cele 2 034 miliarde tone înregistrate în 2006. Cu toate acestea, dacă ajustăm această cifră pentru a reflecta intrarea și închiderea de instalații începând din 2006, care au dus la adăugarea netă a 581 de instalații la sistem, creșterea globală de emisii de anul trecut a fost de numai 0,68%.

3.3.1. Prima perioadă de comercializare (2005 – 2007)

În medie, la prima perioadă de comercializare au participat 10 675 de instalații. Aceste instalații au primit drepturi de emisie pentru 2 155 Mt CO2 pe an și au emis în medie cu 3%12 mai puțin (2 084 Mt CO2 pe an). Ponderea EU ETS în 2005 a fost de circa 41% din totalul emisiilor de GES ale UE-25. Aproape două treimi din totalul instalațiilor sunt clasificate ca instalații de ardere13, acestea fiind responsabile pentru 72% din totalul emisiilor. Emisiile verificate au fost mai mari decât nivelurile alocate doar în șase state membre (Austria, Irlanda, Italia, Slovenia, Spania și Regatul Unit).

3.3.2. A doua perioadă de comercializare (2008 – 2012)

În urma evaluării planurilor naționale de alocare, plafonul comunitar pentru 2008-2012 este de 2,08 miliarde de certificate pe an, cu 10,4% sau 243 Mt CO2 mai puțin decât se propusese inițial în planurile naționale de alocare prezentate Comisiei spre aprobare de către statele membre. Aceasta implică o reducere de 6% față de media emisiilor din 2005-2007, corespunzând unei reduceri medii reale de 12,7% a totalului certificatelor pentru 23 de state membre și acceptării fără modificări a planurilor naționale de alocare ale patru state membre (Danemarca, Franța, Slovenia și Regatul Unit).

3.3.3. Utilizarea mecanismelor de execuție comună și de dezvoltare curată (JI/CDM) de către operatori

În cadrul planurilor naționale de alocare pentru a doua perioadă, fiecare stat membru a stabilit o limită pentru utilizarea de către operatori a creditelor bazate pe proiecte (JI și CDM). În total, instalațiile aflate sub incidența ETS din toate statele membre pot utiliza până la 278 de milioane de CER-uri sau de ERU-uri în cea de-a doua perioadă de comercializare. Această cifră este egală cu 13,4% din plafonul comunitar pentru a doua perioadă de comercializare. În practică, pare puțin probabil ca întreaga cantitate să fie exploatată.

3.4. Utilizarea proiectată a mecanismelor de la Kyoto de către autoritățile publice

Într-un chestionar care le-a fost adresat în temeiul deciziei referitoare la mecanismul comunitar de monitorizare, treisprezece state membre au actualizat sau confirmat informațiile privind planurile lor de utilizare a mecanismelor de la Kyoto în 2008. Pentru celelalte state membre s-au folosit informațiile furnizate anterior prin chestionarul privind utilizarea mecanismelor de la Kyoto astfel se indica în cel de-al doilea plan național de alocare în temeiul directivei ETS (2003/87/CE) (tabelul 12 din documentul de lucru al serviciilor Comisiei).

Zece state membre din UE-15 și Slovenia au decis să utilizeze mecanismele de la Kyoto pentru a-și atinge obiectivele prevăzute în Protocol. Împreună, aceste state membre UE-15 ar achiziționa 126,5 Mt echivalent CO2 pe an pentru respectarea obligațiilor care le revin în prima perioadă de angajament în temeiul Protocolului de la Kyoto. Aceasta reprezintă aproximativ 3 puncte procentuale din obiectivul de -8% asumat de UE-15 în temeiul Protocolului de la Kyoto.

Aceste 11 state membre au decis să investească împreună aproximativ 2,95 miliarde EUR pentru achiziționarea de unități prin JI, CDM sau comercializarea certificatelor de emisii. Austria, Luxemburg, Țările de Jos, Portugalia și Spania au alocat cele mai importante bugete (531 milioane EUR, 400 milioane EUR, 505 milioane EUR, 354 milioane EUR și, respectiv, 384 milioane EUR) pentru perioada de angajament de cinci ani.

3.5. Utilizarea proiectată a rezervoarelor de carbon

Pe lângă politicile și măsurile vizând diversele surse de emisii de GES, statele membre pot utiliza rezervoare de carbon (a se vedea tabelul 13 din documentul de lucru al serviciilor Comisiei). În 2008, 11 state membre au prezentat estimări actualizate, informațiile pentru alte nouă state membre fiind deja prezentate în anii anteriori. Șapte state membre nu au răspuns niciodată la chestionarul cu participare voluntară.

Informațiile furnizate până în prezent indică faptul că volumul net total de CO2 captat în decursul perioadei de angajament prin activitățile de împădurire și reîmpădurire prevăzute la articolul 3 alineatul (3) din Protocolul de la Kyoto va fi de aproximativ 23,9 Mt CO2 pe an; Slovenia a raportat un volum suplimentar de 0,4 Mt CO2 captate pe an. În plus, se preconizează că realizarea activităților prevăzute la articolul 3 alineatul (4) va contribui cu 25,7 Mt CO2 pe an la obiectivul din perioada de angajament în UE-15. Aceste cifre țin seama de limitele maxime permise pentru gestionarea forestieră, dar nu includ Spania, din cauza lipsei unor date detaliate. Împreună cu valorile cumulate ale Spaniei, ansamblul activităților din statele membre ale UE-15 în temeiul articolului 3 alineatele (3) și (4) sunt preconizate să reducă emisiile cu 57,5 Mt CO2 pe an pe durata perioadei de angajament, adică echivalentul a aproape 17% din reducerea pe care și-au asumat-o statele UE-15 în raport cu emisiile din anul de referință, și anume 341 Mt CO2 pe an pe durata perioadei de angajament. Republica Cehă, Polonia și Slovenia estimează o reducere suplimentară de 5,9 Mt CO2 pe an în decursul perioadei de angajament.