[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 14.8.2007

COM(2007) 470 final

2007/0169 (CNS)

Propunere de

DECIZIE A CONSILIULUI

de aprobare, în numele Comunităţii Europene, a primului şi a celui de-al doilea amendament la Convenţia CEE/ONU de la Espoo privind evaluarea impactului asupra mediului în context transfrontieră

(prezentată de Comisie)

EXPUNERE DE MOTIVE

1. La 26 februarie 1991, Comunitatea şi statele membre au semnat Convenţia de la Espoo a Comisiei Economice pentru Europa a Organizaţiei Naţiunilor Unite - CEE/ONU privind evaluarea impactului asupra mediului în context transfrontieră (denumită în cele ce urmează „convenţia”). Documentul a fost aprobat de Comunitate la 27 iunie 1997[1].

2. La cea de-a doua reuniune a părţilor, în 2001, a fost adoptată decizia II/14 privind introducerea unui amendament la Convenţia de la Espoo. Amendamentul vizează extinderea definiţiei termenului „public” din articolul 1 alineatul (x) din convenţie, astfel încât să includă şi societatea civilă, în special organizaţiile neguvernamentale, printre categoriile de public care pot lua parte la proceduri în cadrul convenţiei. De asemenea, amendamentul permite aderarea la convenţie a ţărilor care nu sunt membre ale CEE/ONU, cu condiţia ca aceasta să fie aprobată în cadrul reuniunii părţilor. Atât extinderea sensului termenului „public”, cât şi posibilitatea oferită statelor din afara regiunii CEE/ONU de a adera la convenţie reprezintă instrumente esenţiale pentru a asigura o bună informare a publicului cu privire la aspectele legate de mediu şi pentru a promova o mai bună aplicare şi respectare a legislaţiei în domeniu. Astfel, primul amendament adus convenţiei contribuie la consolidarea politicilor de protecţie a mediului şi la îmbunătăţirea eficienţei acestora.

3. Definiţia termenului „public” se regăseşte la nivelul legislaţiei comunitare în dispoziţiile relevante din Directiva 85/337/CEE privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice şi private asupra mediului [Directiva EIA (Environmental Impact Assessment)][2], astfel cum a fost modificată de Directivele 97/11/CE[3] şi 2003/35/CE[4] şi este în conformitate cu textul modificat al convenţiei.

4. La cea de-a treia reuniune a părţilor, în 2004, a fost adoptat, prin decizia III/7, un al doilea amendament la Convenţia de la Espoo. Acest amendament permite părţilor afectate să participe la delimitarea domeniului de evaluare, revizuieşte lista de activităţi cuprinse în anexa I la convenţie şi abordează aspecte instituţionale reglementate de aceasta, precum evaluarea gradului de respectare a dispoziţiilor, prerogativele acordate reuniunii părţilor şi intrarea în vigoare a amendamentelor. Dispoziţiile comunitare relevante (Directiva EIA) sunt compatibile cu acest amendament la Convenţia de la Espoo; în aceste condiţii, nu se impune revizuirea legislaţiei comunitare.

5. În perspectiva Conferinţei ministeriale „Un mediu pentru Europa” din octombrie 2007, este important ca statele membre şi Comunitatea Europeană să-şi exprime angajamentul faţă de politica internaţională de mediu şi să acţioneze împreună pentru promovarea obiectivelor convenţiilor de mediu adoptate în cadrul CEE/ONU. Este necesar ca buna coordonare de care a dat dovadă Comunitatea în cursul procesului de negociere să fie reluată şi în ceea ce priveşte adoptarea amendamentelor la Convenţia de la Espoo, astfel încât să se asigure, simultan dacă este posibil, depunerea instrumentelor de ratificare, aprobare sau acceptare de către Comunitate şi statele membre.

6. Este, aşadar, necesar ca aceste amendamente la Convenţia de la Espoo să fie aprobate de către Comunitate.

2007/0169 (CNS)

Propunere de

DECIZIE A CONSILIULUI

de aprobare, în numele Comunităţii Europene, a primului şi a celui de-al doilea amendament la Convenţia CEE/ONU de la Espoo privind evaluarea impactului asupra mediului în context transfrontieră

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 175 alineatul (1), coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză, precum şi cu articolul 300 alineatul (3) primul paragraf,

având în vedere propunerea Comisiei[5],

având în vedere avizul Parlamentului European[6],

întrucât:

1. Convenţia CEE/ONU de la Espoo privind evaluarea impactului asupra mediului în context transfrontieră (denumită în cele ce urmează „Convenţia de la Espoo”) are drept obiectiv stabilirea obligaţiilor părţilor de a evalua impactul anumitor activităţi asupra mediului într-un stadiu incipient de planificare şi impune statelor obligaţia generală de notificare şi consultare privind toate proiectele importante care pot avea un impact negativ considerabil asupra mediului la nivel transfrontalier.

2. Convenţia de la Espoo a fost aprobată de Comunitate la 27 iunie 1997.

3. La reuniunea părţilor din 2001 a fost adoptat un amendament la Convenţia de la Espoo care vizează modificarea definiţiei termenului „public” astfel încât să includă şi organizaţiile neguvernamentale şi alte asociaţii, precum şi aderarea la convenţie a ţărilor din afara regiunii CEE/ONU. Legislaţia comunitară relevantă, în special Directiva 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice şi private asupra mediului[7], cuprinde dispoziţii compatibile cu acest amendament la Convenţia de la Espoo.

4. Cel de-al doilea amendament la Convenţia de la Espoo, adoptat în cadrul reuniunii părţilor în 2004, permite părţilor afectate să participe la delimitarea domeniului de evaluare, revizuieşte lista de activităţi cuprinse în anexa I la convenţie şi abordează aspecte instituţionale reglementate de aceasta. Acest amendament nu schimbă natura obligaţiilor părţilor; lista activităţilor este deja acoperită de legislaţia comunitară relevantă, şi anume de Directiva 85/337/CEE.

5. Amendamentele la Convenţia de la Espoo sunt deschise spre ratificare, aprobare sau acceptare de către părţi. Comunitatea Europeană si statele membre trebuie să ia măsurile necesare pentru a asigura, simultan dacă este posibil, depunerea instrumentelor de ratificare, aprobare sau acceptare.

6. Cele două amendamente la Convenţia de la Espoo menţionate mai sus trebuie să fie aprobate de către Comunitate,

DECIDE:

Articolul 1

Primul şi al doilea amendament la Convenţia CEE/ONU de la Espoo privind evaluarea impactului asupra mediului în context transfrontieră sunt, prin prezenta, aprobate în numele Comunităţii.

Textul amendamentelor se anexează la prezenta decizie.

Articolul 2

Preşedintele Consiliului este autorizat să numească persoana sau persoanele abilitate să depună instrumentul de aprobare a amendamentelor la Secretarul General al Organizaţiei Naţiunilor Unite, în calitate de depozitar, în conformitate cu articolul 17 din Convenţia de la Espoo.

Adoptată la Bruxelles, […]

Pentru Consiliu

Preşedintele

[…]

AMENDAMENTE LA CONVENŢIA DE LA ESPOO PRIVIND EVALUAREA IMPACTULUI ASUPRA MEDIULUI ÎN CONTEXT TRANSFRONTIERĂ

PRIMUL AMENDAMENT

La sfârşitul Articolului 1 alineatul (x), după cuvântul „juridice” se introduce următorul text:

„precum şi asociaţii, organizaţii sau grupuri ale acestora, în conformitate cu legislaţia sau practicile naţionale”

La articolul 17 , după alineatul (2), se introduce un nou alineat, după cum urmează:

„3. Orice alt stat care nu este menţionat la alineatul (2) al prezentului articol şi care este membru al Organizaţiei Naţiunilor Unite poate adera la convenţie dacă acest lucru este aprobat în cadrul reuniunii părţilor. Reuniunea părţilor nu ia în considerare şi nu aprobă nicio cerere de aderare din partea unui astfel de stat înainte de intrarea în vigoare a dispoziţiilor cuprinse în acest alineat pentru toate statele şi organizaţiile care erau părţi la convenţie la 27 februarie 2001.”

Alineatele următoare se renumerotează.

La sfârşitul articolului 17 se introduce un nou paragraf, după cum urmează :

„7. Se consideră că orice stat sau organizaţie care ratifică, acceptă sau aprobă prezenta convenţie ratifică, acceptă sau aprobă în acelaşi timp şi amendamentul la convenţie menţionat în decizia II/14 adoptată la cea de-a doua reuniune a părţilor.”

AL DOILEA AMENDAMENT

La articolul 2 , după alineatul (10), se adaugă un nou paragraf, după cum urmează:

„11. În cazul în care partea de origine intenţionează să desfăşoare o procedură pentru a determina conţinutul documentaţiei de evaluare a impactului asupra mediului, partea afectată trebuie să aibă posibilitatea de a participa la această procedură, în limitele corespunzătoare.”

La articolul 8 , după cuvântul „convenţie” se introduce următorul text:

„precum şi prin oricare dintre protocoalele aferente la care sunt semnatare”

La articolul 11 , alineatul (2) litera (c) se înlocuieşte cu următorul text:

„(c) vor solicita, acolo unde este cazul, serviciile şi colaborarea organismelor competente care au expertiză pertinentă pentru realizarea obiectivelor prezentei convenţii;”

La sfârşitul articolului 11 se introduc două noi paragrafe, după cum urmează :

„(g) vor elabora, acolo unde este cazul, protocoale la prezenta convenţie;

(h) vor înfiinţa organismele subsidiare pe care le consideră necesare pentru punerea în aplicare a prezentei convenţii.”

La articolul 14 alineatul (4) teza a doua se înlocuieşte cu următorul text:

„Ele vor intra în vigoare pentru părţile care le-au ratificat, le-au aprobat sau le-au acceptat în a 90-a zi după primirea de către depozitar a notificării ratificării, aprobării sau acceptării de către cel puţin trei pătrimi din numărul părţilor la momentul adoptării lor.”

După articolul 14 se introduce un nou articol, după cum urmează:

„Articolul 14a

Evaluarea gradului de respectare a dispoziţiilor

1. Părţile evaluează gradul de respectare a dispoziţiilor prezentei convenţii pe baza procedurii de analiză, neconflictuală şi orientată către asistenţă, adoptată în cadrul reuniunii părţilor. Analiza se bazează, printre altele, pe rapoartele periodice elaborate de către părţi. Reuniunea părţilor decide asupra frecvenţei rapoartelor periodice solicitate de părţi şi asupra informaţiilor pe care trebuie să le cuprindă acestea.

2. Procedura de analizare a gradului de respectare a dispoziţiilor poate fi aplicată pentru orice protocol adoptat în temeiul prezentei convenţii.”

Anexa I la convenţie se înlocuieşte cu apendicele la prezenta decizie;

La anexa VI, după alineatul (2), se adaugă un nou alineat, după cum urmează:

„3. Alineatele (1) şi (2) pot fi aplicate, mutatis mutandis, oricărui protocol la convenţie.”

Apendice

LISTĂ DE ACTIVITĂŢI

1. Rafinării de ţiţei (cu excepţia întreprinderilor care fabrică doar lubrifianţi din ţiţei) şi instalaţii de gazeificare şi lichefiere a minimum 500 tone de cărbune sau şist bituminos pe zi.

2. (a) Centrale termoelectrice şi alte instalaţii de combustie cu o putere termică de minimum 300 megawaţi şi

(b) Centrale nucleare şi alţi reactori nucleari, inclusiv dezafectarea sau dezasamblarea acestor centrale sau reactori 1 / (cu excepţia instalaţiilor de cercetare pentru producerea şi transformarea materialelor fisionabile şi fertile, a căror putere maximă nu depăşeşte 1 kilowatt de sarcină termică continuă).

3. (a) Instalaţii pentru retratarea combustibililor nucleari iradiaţi;

(b) Instalaţii destinate:

- Producerii sau îmbogăţirii combustibililor nucleari;

- Tratării combustibililor nucleari iradiaţi sau deşeurilor cu un nivel înalt de radioactivitate;

- Depozitării finale a combustibililor nucleari iradiaţi;

- În exclusivitate depozitării finale a deşeurilor radioactive; sau

- În exclusivitate depozitării intermediare (pe o perioadă mai mare de 10 ani) a combustibililor nucleari iradiaţi sau a deşeurilor radioactive într-un loc diferit de cel de producţie.

4. Instalaţii de mari dimensiuni pentru producerea primară a fontei şi a oţelului şi pentru producerea metalelor neferoase.

5. Instalaţii pentru extragerea azbestului şi pentru prelucrarea şi transformarea azbestului şi a produselor care conţin azbest: pentru produse din azbociment, cu o producţie anuală de peste 20 000 tone de produse finite; pentru garnituri de fricţiune, cu o producţie anuală de peste 50 tone de produse finite; şi pentru alte utilizări ale azbestului, cu cantităţi utilizate de peste 200 tone pe an.

6. Instalaţii chimice integrate.

7. (a) Construirea de autostrăzi, şosele 2 / şi linii pentru traficul feroviar de lungă distanţă şi aeroporturi 3 / cu o lungime minimă a pistei de 2 100 m;

(b) Construirea unei şosele cu patru sau mai multe benzi sau realinierea şi/sau lărgirea unei şosele existente cu două sau mai puţine benzi pentru a o transforma într-o şosea cu patru sau mai multe benzi, în cazul în care şoseaua nou constituită sau porţiunea de şosea realiniată şi/sau lărgită se întinde pe o lungime de cel puţin 10 km.

8. Conducte cu diametrul mare pentru transportul petrolului, gazului sau al produselor chimice.

9. Porturi comerciale şi, de asemenea, căi navigabile interne şi porturi pentru traficul navigabil intern care să permită accesul ambarcaţiunilor de peste 1 350 tone.

10. (a) Instalaţii de eliminare a deşeurilor toxice şi periculoase prin incinerare, tratare chimică sau îngropare;

(b) Instalaţii de eliminare a deşeurilor nepericuloase prin incinerare sau tratare chimică cu o capacitate de peste 100 tone pe zi.

11. Baraje şi rezervoare de mari dimensiuni.

12. Activităţi de captare a apei subterane sau sisteme de reîncărcare artificială a apei subterane în care volumul anual de apă captată sau reîncărcată atinge sau depăşeşte 10 milioane de metri cubi.

13. Fabricarea pastei de hârtie, a hârtiei şi a cartonului cu o capacitate de producţie de cel puţin 200 de tone uscate la aer pe zi.

14. Exploatarea la scară mare a minelor şi a carierelor, extragerea şi prelucrarea minereurilor metalice sau a cărbunelui.

15. Producţia de hidrocarburi pe platforma continentală. Extracţia petrolului şi a gazelor naturale în scopuri comerciale, în cazul în care cantitatea extrasă depăşeşte 500 tone de petrol pe zi sau 500 000 metri cubi de gaz pe zi.

16. Instalaţii mari de depozitare a petrolului, a produselor petrochimice şi chimice.

17. Despădurirea unor suprafeţe mari.

18. (a) Lucrări de transfer al resurselor de apă între bazine fluviale, în cazul în care respectivul transfer vizează prevenirea eventualelor penurii de apă şi în care volumul anual de apă transferată depăşeşte 100 de milioane metri cubi; şi

(b) În toate celelalte cazuri, lucrări de transfer al resurselor de apă între bazine fluviale, în cazul în care debitul mediu anual, prevăzut pentru mai mulţi ani, al bazinului de captare depăşeşte 2 000 de milioane metri cubi şi în cazul în care volumul apei transferate este mai mare decât 5 % din acest debit.

Din ambele situaţii se exclude transferul apei potabile furnizate în reţea.

19. Instalaţii de tratare a apei reziduale cu o capacitate superioară celei prevăzute pentru un echivalent de 150 000 de locuitori.

20. Exploataţii de creştere intensivă a păsărilor de curte şi a porcinelor cu o capacitate care poate primi mai mult de:

- 85 000 de pui maturi;

- 60.000 de găini;

- 3 000 de porci de producţie (cu o greutate mai mare de 30 kg); sau

- 900 de scroafe.

21. Construirea cablurilor electrice suspendate cu o tensiune minimă de 220 kV şi o lungime mai mare de 15 km.

22. Instalaţii mari destinate transformării energiei eoliene în energie electrică (parcuri eoliene).

____________________

1. În sensul prezentei convenţii, centralele nucleare şi alţi reactori nucleari nu mai sunt considerate instalaţii nucleare din momentul în care toţi combustibilii nucleari, precum şi alte elemente contaminate radioactiv, au fost retrase permanent de la locul instalaţiei.

2. În sensul prezentei convenţii:

- „Autostradă” înseamnă o şosea proiectată şi construită special pentru traficul autovehiculelor, care nu deserveşte proprietăţile de pe margine şi care:

(a) Este prevăzută, cu excepţia punctelor speciale sau temporar, cu părţi carosabile separate pentru două direcţii de trafic, separate între ele printr-o bandă despărţitoare care nu este destinată traficului sau, în mod excepţional, prin alte mijloace;

(b) Nu intersectează la acelaşi nivel o şosea, o cale ferată sau o linie de tramvai, sau o cale pietonală; şi

(c) Este indicată ca fiind autostradă printr-un semn special.

- „Şosea” înseamnă un drum rezervat traficului autovehiculelor, accesibil numai din noduri rutiere sau intersecţii controlate, pe care în special oprirea şi parcarea sunt interzise pe partea carosabilă.

3. În sensul prezentei convenţii, „aeroport” înseamnă un aeroport care corespunde definiţiei formulate în Convenţia de la Chicago din 1944 de înfiinţare a Organizaţiei Internaţionale de Aviaţie Civilă (anexa 14).

[1] Decizia Consiliului din 27 iunie 1997 referitoare la încheierea, în numele Comunităţii, a Convenţiei privind evaluarea impactului asupra mediului în context transfrontieră (Convenţia Espoo) (propunere publicată în JO C 104, 24.4.1992, p. 5; decizie nepublicată).

[2] JO [L175], [5.7.1985], p. [40].

[3] JO [L73], [14.3.1997], p. [5].

[4] JO [L156], [25.6.2003], p. [17].

[5] JO C […], […], p. […].

[6] JO C […], […], p. […].

[7] JO L 175, 5.7.1985, p. 40. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2003/35/CE a Parlamentului European şi a Consiliului (JO L 156, 25.6.2003, p. 17).