[pic] | COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE |

Bruxelles, 14.7.2008

COM(2008) 451 final

RAPORT AL COMISIEI

către autoritatea bugetară privind garan țiile acoperite de la bugetul general Situația la data de 31 decembrie 2007 {SEC(2008) 2249}

CUPRINS

1. Introducere și tipuri de operațiuni acoperite 3

2. Noi temeiuri juridice 3

3. Evenimente survenite de la ultimul raport din 30 iunie 2007 4

4. Date privind riscurile acoperite de la buget 4

4.1. Definiția riscului 4

4.2. Riscul legate de statele membre 5

4.3. Riscul legat de țări terțe 6

4.4. Riscul global acoperit de la buget 7

4.5. Evoluția riscului 7

5. Neplăți, activarea garanțiilor bugetare și arierate 8

5.1. Plăți din trezorerie 8

5.2. Plăți de la buget 8

5.3. Intervenția Fondului de garantare pentru acțiuni externe 9

6. Fondul de garantare pentru acțiuni externe 9

6.1. Recuperări 9

6.2. Active 9

6.3. Suma-țintă 9

7. Evaluarea riscurilor: Situația financiară și economică a țărilor terțe care beneficiază de cele mai importante operațiuni de împrumut ale UE 9

7.1. Introducere 9

7.2. Țările candidate 10

7.3. Țările potențial candidate 10

7.4. Noile state independente 11

7.5. Alte țări terțe 12

7.5.1. Țări mediteraneene 12

7.5.2. Țări din America de Sud 14

7.5.3. Africa de Sud 14

INTRODUCERE Ș I TIPURI DE OPERA Ț IUNI ACOPERITE

Prezentul raport este prezentat în temeiul articolului 130 din Regulamentul financiar, prin care Comisia trebuie să prezinte de două ori pe an Parlamentului European și Consiliului un raport cu privire la situația garanțiilor bugetare și a riscurilor corespunzătoare [1]. Acesta este însoțit de un document de lucru al serviciilor Comisiei care conține un set de tabele detaliate și de note explicative („anexa”)[2].

Riscurile acoperite de la bugetul Uniunii Europene („bugetul”) provin dintr-o serie de operațiuni de creditare și garantare care pot fi împărțite în două categorii: împrumuturi acordate de Comunitățile Europene în scopuri macroeconomice, adică împrumuturi de asistență macrofinanciară („AMF”) acordate țărilor terțe, precum și împrumuturi acordate în scopuri microeconomice [împrumuturi Euratom și, mai ales, finanțarea externă acordată de Banca Europeană de Investiții („BEI”)[3]]. Aceste operațiuni au fost acoperite începând din 1994 din Fondul de garantare pentru acțiuni externe („fondul”)[4], care a fost creat, între altele, în vederea limitării impactului bugetar al executării garanțiilor acordate de la buget pentru operațiuni de împrumut în țări terțe. În cazul în care resursele fondului sunt insuficiente, se va recurge la buget.

Regulamentul Consiliului privind constituirea fondului („Regulamentul privind fondul”[5]), adoptat în 1994, a fost modificat pentru prima dată în 1999. În urma celei de-a doua modificări a regulamentului Consiliului, adoptată în 2004 de către Consiliu, acoperirea fondului încetează în momentul în care țările terțe devin state membre. Bugetul acoperă în mod direct împrumuturile către statele membre acordate sau garantate de Comunitate.

NOI TEMEIURI JURIDICE

În cadrul Deciziei Consiliului din 2006[6] privind acordarea unei noi garanții comunitare către BEI în cazul pierderilor care derivă din împrumuturi și garanții la împrumuturi acordate unor proiecte din afara Comunității (mandatul extern al BEI 2007 - 2013, denumit în continuare „noul mandat general”), Comisia și BEI au semnat o convenție de garantare și un acord de recuperare în august 2007[7], prin care se stabilesc normele și procedurile detaliate referitoare la garanția comunitară și la recuperarea creanțelor în urma executării garanției. Convenția de garantare reglementează operațiunile de finanțare ale BEI semnate după 17 aprilie 2007, dată la care noul mandat general a fost aprobat de Consiliul guvernatorilor BEI.

În ceea ce privește asistența macrofinanciară acordată țărilor terțe, la 10 decembrie 2007 a fost adoptată o nouă decizie a Consiliului de acordare de asistență macrofinanciară Libanului[8].

EVENIMENTE SURVENITE DE LA ULTIMUL RAPORT DIN 30 IUNIE 2007

Decizia Consiliului privind un împrumut de asistență macrofinanciară pentru Liban a fost aprobată. Nu s-au efectuat plăți în cadrul împrumuturilor de asistență macrofinanciară și Euratom în a doua jumătate a anului 2007.

Astfel cum se indică în secțiunea 2 de mai sus, noua convenție de garantare cu BEI reglementează operațiunile de finanțare semnate după 17 aprilie 2007. Începând cu 31 decembrie 2007, BEI a semnat o sumă totală de 3 165 de milioane EUR, reprezentând operațiuni de finanțare ale BEI, din care 1 267 de milioane EUR în cadrul mandatului general care a expirat la 31 iulie 2007[9] și 1 898 de milioane EUR în cadrul noului mandat general.

DATE PRIVIND RISCURILE ACOPERITE DE LA BUGET

Definiția riscului

Riscurile suportate de la buget derivă din capitalul împrumutat și dobânzile restante corespunzătoare operațiunilor garantate.

Operațiunile neachitate sunt acoperite din fond în cazul în care sunt implicate țări terțe (72% din suma totală restantă garantată la data de 31 decembrie 2007), precum și direct de la buget în cazul în care sunt implicate state membre (împrumuturile către sau în beneficiul proiectelor din statele membre reprezintă restul de 28% suma totală restantă). Cea mai mare parte din împrumuturile garantate acordate statelor membre este rezultatul recentelor runde de extindere. În conformitate cu articolul 1 alineatul (3) din Regulamentul privind fondul, în momentul în care o țară devine stat membru, riscul legat de împrumuturi se transferă de la fond la buget.

În sensul prezentului raport, se utilizează două metode de evaluare a riscurilor suportate de la buget (fie în mod direct, fie indirect prin intermediul fondului):

- metoda de calcul a sumei totale a capitalului împrumutat restant pentru operațiunile în cauză la o dată anume, inclusiv dobânzile produse. Prezenta metodologie permite stabilirea nivelului de risc suportat de la buget la o anumită dată;

- abordarea bugetară definită drept „riscul anual suportat de la buget” se bazează pe calculul sumei maxime pe care Comunitatea ar trebui să o plătească în cursul unui exercițiu financiar, presupunând că toate împrumuturile garantate sunt neplătite[10].

Tabelul nr. 1: Totalul sumelor restante acoperite la 31 decembrie 2007, în milioane EUR |

Capital împrumutat restant | Dobânzi produse | Total | % |

State membre* |

Asistență macrofinanciară | 253 | 2 | 255 | 1% |

Euratom | 435 | 7 | 442 | 3% |

BEI | 4 060 | 38 | 4 098 | 24% |

Subtotal state membre* | 4 748 | 48 | 4 795 | 28% |

Țări terțe |

Asistență macrofinanciară | 534 | 7 | 540 | 3% |

Euratom | 39 | 1 | 40 | <1% |

BEI | 11 729 | 118 | 11 848 | 69% |

Subtotal țări terțe | 12 302 | 126 | 12 428 | 72% |

Total | 17 050 | 173 | 17 223 | 100% |

* Acest risc este acoperit direct de la buget și include Bulgaria și România, întrucât aceste țări au aderat la UE la 1.1.2007. |

Tabelele A1, A2, A3 și A4 din anexă oferă informații mai detaliate cu privire la aceste sume restante, în special în ceea ce privește plafoanele, sumele achitate sau ratele de garanție.

Riscul legate de statele membre

Riscurile actuale în ceea ce privește statele membre rezultă din împrumuturile acordate anterior aderării.

În anul 2008, riscul suportat de la buget în ceea ce privește statele membre va fi de 769 de milioane EUR, sumă care va acoperi Bulgaria și România, care au aderat la UE la 1 ianuarie 2007. În tabelul 2 se arată că aceste două state se situează pe primele două locuri în ceea ce privește sumele restante.

Tabelul nr. 2: Clasificarea statelor membre în funcție de expunerea privind riscul maxim suportat de la buget în anul 2008 (milioane EUR) |

Clasificare | Țara | 2008 | % |

1 | România | 257,5 | 33,5% |

2 | Bulgaria | 158,1 | 20,6% |

3 | Polonia | 89,0 | 11,6% |

4 | Republica Cehă | 88,8 | 11,5% |

5 | Slovacia | 71,7 | 9,3% |

6 | Ungaria | 38,2 | 5,0% |

7 | Slovenia | 30,4 | 4,0% |

8 | Cipru | 15,3 | 2,0% |

9 | Letonia | 8,0 | 1,0% |

10 | Lituania | 6,9 | 0,9% |

11 | Estonia | 4,3 | 0,6% |

12 | Malta | 0,8 | 0,1% |

Total | 768,9 | 100,0% |

Riscul asociat statelor membre se referă la toate statele membre care au aderat la UE în ultimele două valuri de extindere, având împrumuturi cu scadența în 2031.

Riscul legat de țări terțe

În anul 2008, riscul maxim suportat de fond în ceea ce privește țările terțe va fi de 1 322 de milioane EUR. Primele zece țări clasificate în funcție de totalul sumelor restante sunt enumerate în tabelul de mai jos. Acestea reprezintă 78% din marja de risc suportată de fond în anul 2008. Situația economică din aceste țări este analizată și comentată în secțiunea 7 de mai jos.

Tabelul nr. 3: Clasificarea primelor zece țări terțe în funcție de expunerea privind riscul maxim suportat din fond în anul 2008 (milioane EUR) (milioane EUR) |

Clasificare | Țara | 2008 | % din riscul total maxim |

1 | Turcia | 255,6 | 19,3% |

2 | Egipt | 199,3 | 15,1% |

3 | Maroc | 127,1 | 9,6% |

4 | Tunisia | 121,9 | 9,2% |

5 | Brazilia | 86,1 | 6,5% |

6 | Africa de Sud | 84,3 | 6,4% |

7 | Serbia și Muntenegru[11] | 55,0 | 4,2% |

8 | Croația | 38,5 | 2,9% |

9 | Bosnia și Herțegovina | 30,0 | 2,3% |

10 | Siria | 27,9 | 2,1% |

Totalul celor 10 țări | 1 025,6 | 77,6% |

Fondul acoperă împrumuturile garantate acordate la 54 de țări, cu scadențe până în 2037. Tabelul A2 din anexă conține detalii privind fiecare țară.

Riscul global acoperit de la buget

În total, bugetul va acoperi în 2008 o sumă de 2 091 de milioane EUR, reprezentând sumele datorate în cursul perioadei respective, din care 37% sunt datorate de statele membre (a se vedea tabelul A2 din anexă).

Evoluția riscului

Riscul în ceea ce privește statele membre ar trebui să scadă pe viitor, pe măsură ce împrumuturile acordate statelor membre în cadrul Euratom, al asistenței macrofinanciare sau al finanțării garantate de BEI sunt rambursate (a se vedea graficul A1 din secțiunea 1.3 din anexă).

Împrumuturile din cadrul asistenței macrofinanciare acordate țărilor terțe fac obiectul unor decizii individuale ale Consiliului. Asistența financiară oferită în temeiul Deciziei 2007/860/CE a Consiliului din 10 decembrie 2007 de acordare de asistență macrofinanciară Libanului constă în împrumuturi de 50 de milioane EUR și finanțări nerambursabile de până la 30 de milioane EUR. Intenția este ca partea de împrumuturi să fie plătită în două tranșe egale, începând cu 2008.

Împrumuturile Euratom acordate statelor membre sau anumitor țări terțe eligibile (Federația Rusă, Armenia, Ucraina) ating un plafon de 4 miliarde EUR, din care s-au folosit deja aproximativ 85%. Marja rămasă este de aproximativ 600 de milioane EUR. În temeiul convenției de împrumut din 2004 existente în favoarea proiectului K2R4 din Ucraina (convenție de împrumut pentru un echivalent în EUR a 83 de milioane USD), din care 39 de milioane EUR au fost deja plătite, alte tranșe pot fi plătite în 2008.

Precedentul mandat general al BEI a expirat la 31 iulie 2007. La acea dată, fuseseră semnate contracte care corespund unui total de 98% din plafonul global în cadrul acestui mandat (20 060 de milioane EUR – a se vedea tabelul A5 din anexă). O sumă totală de 7 663 de milioane EUR rămâne de plătit în cadrul precedentelor mandate de BEI, din care 93% se referă la precedentul mandat general[12] și ar trebui plătită în termen de 10 ani de la încheierea acestui mandat, deoarece garanția Comunității expiră la sfârșitul acestei perioade[13].

Garanția comunitară acordată recent BEI în cadrul noului mandat general reprezintă articolul determinant pentru riscul bugetar viitor. Garanția comunitară este limitată la 65% din suma totală a creditului plătit și a garanțiilor acordate în cadrul operațiunilor de finanțare ale BEI, după scăderea sumelor rambursate și adăugarea tuturor sumelor conexe, cu un plafon maxim de 27 800 de milioane EUR[14]. O sumă de 1 898 de milioane EUR a fost semnată în cursul anului 2007 în cadrul acestui nou mandat, din care 1 820 de milioane EUR au rămas neplătite la sfârșitul lui 2007.

În secțiunea 1.3 din anexă, graficul A2 prezintă simulări ale unor scenarii de plată în temeiul mandatelor anterioare noului mandat general, precum și în temeiul noului mandat general, întrucât aceste plăți au un impact puternic asupra resurselor fondului.

NEPLă Ț I, ACTIVAREA GARAN Ț IILOR BUGETARE Ș I ARIERATE

Plăți din trezorerie

Comisia recurge la trezoreria sa pentru a evita întârzierile și costurile aferente în gestionarea operațiunilor sale de împrumut atunci când un debitor al Comisiei se află în întârziere de plată[15].

Plăți de la buget

Nu a fost solicitat niciun credit în temeiul articolului 01 04 01 din buget, „Garanțiile Comunității Europene pentru operațiunile de credit”, deoarece nu s-a înregistrat nicio neplată în a doua jumătate a anului 2007.

Intervenția Fondului de garantare pentru acțiuni externe

În eventualitatea unei rambursări cu întârziere din partea unui beneficiar (țări terțe) al unui împrumut acordat sau garantat de Comunitate, se face apel la Fondul de garantare pentru acoperirea întârzierii în termen de trei luni de la data scadentă a plății[16].

Fondul nu a fost solicitat în a doua jumătate a anului 2007.

Totalul arieratelor la 31 decembrie 2007, reprezentând dobânzile de penalizare datorate de Republica Argentina, se ridică la 1 718 493,12 USD; din această sumă, 1 448 433,44 USD (echivalentul a 983 923,27 EUR) nu au fost încă recuperați de fond. Întrucât nu s-a recurs la fond pentru restul sumei, aceasta trebuie plătită către BEI. Comisia și BEI au reamintit în mai multe rânduri autorităților argentiniene necesitatea de a lichida complet aceste arierate înainte de începerea noilor operațiuni de creditare ale BEI în această țară .

FONDUL DE GARANTARE PENTRU AC Ț IUNI EXTERNE

Recuperări

În 2007 nu s-a recuperat nicio sumă.

Active

La 31 decembrie 2007, activele nete ale fondului erau în valoare de 1 026 515 043,63 EUR.

Suma-țintă

Fondul trebuie să atingă un nivel corespunzător (suma-țintă), stabilit la 9% din totalul capitalului împrumutat restant care rezultă din fiecare operațiune, la care se adaugă dobânda produsă. Raportul dintre resursele fondului (1 026 515 043,63 EUR) și capitalul împrumutat restant[17] (12 427 584 330,13 EUR), în sensul regulamentului privind fondul era de 8,26%.

La sfârșitul anului 2007, resursele fondului erau mai scăzute decât suma-țintă. În conformitate cu noile privind rezervele adoptate de Consiliu la 30 ianuarie 2007[18], o rezervă de 91,60 de milioane EUR a fost introdusă în proiectul preliminar de buget pe 2009 împreună cu o sumă de 500 000 de EUR pentru evaluarea externă în cadrul analizei intermediare a mandatului extern al BEI în temeiul Deciziei 2006/1016/CE a Consiliului din 19 decembrie 2006[19].

EVALUAREA RISCURILOR: SITUA Ț IA FINANCIARă Ș I ECONOMICă A Ț ăRILOR TER Ț E CARE BENEFICIAZă DE CELE MAI IMPORTANTE OPERA Ț IUNI DE ÎMPRUMUT ALE UE

Introducere

Secțiunile anterioare ale raportului conțin informații privind aspectele cantitative ale riscului suportat de la buget. Cu toate acestea, calitatea riscurilor, care depinde de tipul de operațiune și de situația debitorilor (a se vedea secțiunea 4.3) ar trebui, de asemenea, evaluată. Documentul de lucru al serviciilor Comisiei prezintă separat tabelele privind evaluarea riscului de țară. Un rezumat al acestei analize este prezentat în continuare pentru cele zece țări care înregistrau cel mai ridicat grad de risc pentru buget în 2008 (a se vedea secțiunea 4.3.) și pentru țările care înregistrau o expunere directă în raport cu bugetul comunitar.

Țările candidate

În Croația , creșterea PIB-ului real a crescut la 5,6% în 2007, de la 4,8% în 2006. Creșterea a fost determinată mai ales de o accelerare a creșterii consumului public și privat, alimentată de o creștere puternică, deși în scădere, a creditelor, de plăți unice în favoarea pensionarilor și de cheltuieli preelectorale. Creșterea investițiilor a înregistrat o încetinire, fiind de 6,5%, comparativ cu 10,9% în 2006, ceea ce reflectă o finalizare treptată a marilor proiecte de investiții în rețeaua de transport. În același timp, investițiile private au devenit mai dinamice, reflectând în parte anumite îmbunătățiri din mediul general de afaceri. Deficitul de cont curent s-a adâncit, ajungând la 8,6% din PIB, comparativ cu 7,9% în anul anterior, în special din cauza deficitului mai ridicat al balanței de mărfuri, ca urmare a importurilor ridicate și încetinirii creșterii exporturilor în cel de-al patrulea trimestru. Intrările nete de ISD (investiții străine directe) au crescut în mod semnificativ, atingând 9,1% din PIB și compensând astfel în mare măsură deficitul de cont curent. Datoria externă brută a continuat să crească, ca urmare a intensificării împrumuturilor directe ale întreprinderilor, în timp ce administrația centrală și sectorul bancar și-au redus datoriile externe restante. Rata datoriei externe brute a crescut de la 85,5% din PIB la sfârșitul lui 2006 la 88,9% la sfârșitul lui 2007.

În Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei , creșterea producției a înregistrat o accelerare puternică ajungând la aproximativ 5% (în termeni reali) în 2007, comparativ cu 4% în 2006. Factorii importanți care au contribuit la această creștere au fost exporturile de produse din oțel și consumul privat. Deficitul de cont curent s-a accentuat în ultimele luni ale anului, ajungând la aproape 3% din PIB la sfârșitul lui 2007. Intrările brute de ISD au scăzut la 4,8% din PIB la sfârșitul lui 2007, după ce un singur proiect de privatizare în sectorul energetic determinase creșterea fluxurilor de ISD la aproape 6% din PIB în 2006. Rambursările anticipate au condus la reducerea datoriei externe a țării la aproximativ 50% din PIB.

În Turcia , creșterea anuală a PIB-ului se ridica la 4,5% în 2007, după ce atinsese 6,9% în 2006. Inflația ridicată și înăsprirea politicii monetare a Băncii Centrale la mijlocul lui 2006 au încetinit creșterea cererii interne. Deficitul de cont curent a rămas constant la aproape 6% din PIB. Intrările brute de investiții străine directe au atins 3% din PIB în 2007 și aproximativ două treimi din aceste investiții au fost destinate sectorului financiar. În anul precedent, datoria externă a țării a scăzut cu aproape 2 puncte procentuale, până la 37% din PIB la sfârșitul lui 2007. De asemenea, datoria publică a scăzut la 39% din PIB, de la 46% în 2006. Băncile turcești se împrumută frecvent în străinătate pentru a finanța creditarea internă, astfel încât se așteaptă ca treptat să se facă simțit efectul înăspririi condițiilor de creditare la nivel mondial.

Țările potențial candidate

În Bosnia și Herțegovina , creșterea PIB-ului real a înregistrat o încetinire, scăzând de la 6,7% în 2006 la 6% în 2007. În 2007, adâncirea deficitului balanței comerciale a contribuit la creșterea deficitului de cont curent de la 8,4% din PIB în 2006 la 13,1% din PIB în 2007. Deficitul de cont curent a fost finanțat în întregime din ISD nete deoarece marile privatizări din Republica Serbia și relativa îmbunătățire a rezultatelor investițiilor de tip greenfield au condus la creșterea ISD până la 13,8% din PIB. Datoria publică externă a scăzut la 18,5% din PIB la sfârșitul lui 2007, în timp ce datoria externă totală este estimată la mai puțin de 50% din PIB.

În Serbia PIB-ul real a crescut cu 7,5% în 2007. Deficitul de cont curent s-a adâncit, ajungând la 16% din PIB, din cauza unui deficit al balanței comerciale în creștere și unei scăderi a transferurilor curente nete. Intrările nete de ISD au scăzut la 5,1% din PIB, iar împrumuturile externe au crescut la 10,3% din PIB. Ca urmare a încetinirii intrărilor de capital, rezervele valutare ale Băncii Naționale a Serbiei au scăzut la 3% din PIB. Rezervele valutare ale Băncii Naționale reprezentau echivalentul a 7,5 luni de importuri de mărfuri și servicii la sfârșitul anului. Datoria externă era în continuare de 62% din PIB, datoria externă a sectorului privat fiind de 41%, iar cea a sectorului public de 21% din PIB, la sfârșitul lui 2007.

În Muntenegru , estimările PIB-ului arată o creștere economică de 7% în 2007 sprijinită de un sezon turistic excepțional și de creșterea venitului disponibil al gospodăriilor susținută de dezvoltarea rapidă a creditării. Deficitul de cont curent s-a deteriorat foarte mult, ajungând la 44,2% din PIB, ca urmare a deficitului considerabil al balanței comerciale și în special a scăderii exporturilor. Cu toate acestea, intrările de ISD au crescut cu 56% în decursul anului. Însă, ieșirile enorme de capital au condus la ISD nete de 23% din PIB. Datoria publică a crescut la 32,4% din PIB din cauza creșterii nivelului îndatorării interne. În schimb, datoria publică externă a scăzut în medie cu 8,3% pe an, ajungând la 20,3% din PIB, ca urmare a mai multor rambursări anticipate către creditori multilaterali, facilitate de bunele rezultate fiscale.

Noile state independente

În Georgia , deficitul de cont curent a continuat să se deterioreze în 2007, ajungând la aproape 20% din PIB, cu un deficit al balanței comerciale de aproximativ 26% din PIB. Se înregistrează o diversificare a exporturilor ca urmare a embargoului comercial instituit de Rusia, dar creșterea globală a exporturilor nu a fost suficient de importantă pentru a contrabalansa creșterea cererii de importuri în general și impactul creșterii prețurilor gazului natural. Cu toate acestea, deficitul de cont curent a fost finanțat de intrările de capital străin, inclusiv de investițiile străine directe care au atins 1 584 de milioane USD în 2007 (1 076 de milioane USD în 2006). De asemenea, sectorul bancar a contractat mai multe împrumuturi pe piețele străine de capital. Creșterea economică a fost solidă, atingând 12,4%, fiind susținută de creșterea puternică a creditelor, privatizare, investițiile străine directe și de reformele structurale. Cheltuielile publice (în special în domeniul militar) au înregistrat o creștere în 2007, deficitul fiscal fiind estimat la 4,7% din PIB. Deoarece încasările din privatizare au finanțat deficitul, datoria publică a rămas constantă în termeni nominali, scăzând ca procent din PIB la aproximativ 25% (datoria publică externă fiind de aproximativ 17% din PIB). Principala provocare din punctul de vedere al politicii economice a fost de a menține inflația sub pragul de 10%. În decembrie 2007, inflația pe ultimele 12 luni a fost de 11%, în condițiile în care prețurile materiilor prime la nivel internațional continuă să supună unei presiuni prețurile de consum. Standard & Poor's a menținut ratingul pentru împrumuturi suverane la nivelul B+ cu perspectivă pozitivă. În iulie 2007, Fitch a atribuit Georgiei ratingul pentru împrumuturi suverane BB- cu perspectivă stabilă, acesta reflectând în special scăderea sarcinii datoriei publice.

În Ucraina , creșterea PIB-ului real s-a menținut la 7,3% în 2007, susținută de o creștere puternică a creditelor și de sporirea veniturilor reale. Deficitul de cont curent s-a deteriorat într-o oarecare măsură, atingând nivelul de 4,2% din PIB. Deficitul balanței comerciale a fost de 5,6% din PIB, fiind generat de cererea puternică de importuri și de creșterea prețurilor importurilor de energie. În general, condițiile comerciale au rămas totuși pozitive pentru Ucraina datorită prețurilor ridicate ale oțelului pe piețele mondiale (principalul sector de exporturi al Ucrainei, reprezentând 40% din totalul exporturilor). Deficitul fiscal a fost menținut la 1,5% deoarece creșterea economică solidă a sprijinit colectarea veniturilor de către administrație. Datoria publică externă a Ucrainei a scăzut la aproximativ 10% din PIB, în timp ce împrumuturile contractate de sectorul bancar pe piețele străine de capital au condus la o datorie externă totală de aproximativ 60% din PIB. Inflația pe ultimele 12 luni a continuat să crească la sfârșitul lui 2007, atingând 16,6% în decembrie, din cauza prețurilor produselor alimentare care reprezintă aproape 50% din coșul de consum al indicelui. Principalele riscuri sunt încă legate de situația politică agitată, care a culminat cu alegeri parlamentare anticipate în septembrie 2007. Majoritatea parlamentară fragilă a guvernului care a venit la putere după alegeri și continua luptă politică dintre principalii actori politice nu sunt propice reformelor structurale necesare. Cu toate acestea, Standard & Poor’s a confirmat pentru Ucraina ratingul pentru împrumuturi suverane pe termen lung de BB-, în special pe baza nivelului scăzut al îndatorării sectorului public.

Economia Tadjikistanului a continuat să crească în mod considerabil în 2007, înregistrând o rată de creștere de 7,8% din PIB. După un excedent bugetar de 1,7% în 2006, se estimează că bugetul administrației va înregistra un deficit de 14,1% din PIB în 2007 (estimare FMI). Datorită succesului acordurilor bilaterale privind datoria încheiate în special cu Rusia, cel mai mare creditor al Tadjikistanului, și anulării datoriilor prin Inițiativa multilaterală privind anularea datoriilor a FMI în 2006, datoria externă a scăzut inițial la 33,6% din PIB în 2006, pentru a reveni totuși la aproximativ 41,9% din PIB în 2007 ca urmare a creșterii bruște a deficitului bugetar în 2007. Deteriorarea deficitului balanței comerciale este contrabalansată doar parțial de creșterea rapidă a transferurilor de fonduri din străinătate. Deficitul de cont a crescut brusc trecând de la 3% în 2006 la aproximativ 9,5% în 2007. Acoperirea rezervelor oficiale brute din importuri rămâne relativ scăzută, reprezentând aproape două luni de importuri. Facilitatea de Reducere a Sărăciei și Creștere Economică a FMI a fost finalizată cu succes în 2006. Autoritățile au început pregătirea unei facilități care să îi urmeze, eventual în cadrul programului Instrumentul de susținere a politicii FMI.

Alte țări terțe

Țări mediteraneene

Economia Marocului a fost puternic afectată de seceta din 2007; scăderea producției agricole a determinat reducerea creșterii economice de la 8% în 2006 la 2,2% în 2007. Creșterea constantă a PIB-ului neagricol (5,5% la sfârșitul lui 2007, comparativ cu 5,2% în 2006) și diversificarea în curs contribuie la creșterea rezistenței economiei marocane la șocuri. Creșterea PIB-ului este generată în principal de cerea internă: consumul privat a fost alimentat de creșterea salariilor în mediul urban, de dezvoltarea rapidă a creditelor, de evoluția pozitivă a pieței muncii și de nivelul ridicat al transferurilor de fonduri din străinătate; consumul public s-a accelerat în mod puternic din cauza creșterii cu 8% a cheltuielilor recurente. Mediul extern este caracterizat în continuare de un deficit al balanței comerciale substanțial și în curs de adâncire (21% din PIB în 2007). În 2007, pentru prima dată, acesta nu a fost compensat în totalitate de veniturile din turism și de transferurile de fonduri din străinătate, Marocul înregistrând un deficit de cont curent. Se consideră că datorită creșterii PIB-ului se va consolida reducerea constantă a ratei datoriei externe în raport cu PIB-ul la 22% din PIB la sfârșitul lui 2007. Se estimează că deficitul fiscal global a scăzut în mod semnificativ în 2007, ajungând la 0,2% din PIB (excluzând încasările din privatizări). Presiunile inflaționiste au fost păstrate la un nivel scăzut, rata medie a inflației fiind de 2% la sfârșitul lui 2007. Creșterile moderate ale prețurilor reflectă de asemenea puterea monedei marocane (MAD). Regimul actual de curs de schimb care leagă MAD de un coș de monede dominat de euro a condus la deteriorarea condițiilor schimburilor comerciale datorită aprecierii MAD în funcție de evoluția cursului de schimb EUR-USD. Autoritățile au hotărât să liberalizeze în mod treptat contul de capital extern, ceea ce ar însemna abandonarea sistemului actual de legare a MAD de coșul de monede dominat de euro și trecerea la un regim de curs de schimb mai flexibil și care fixează obiective în materie de nivel al inflației.

Creșterea economică a Tunisiei s-a accelerat de la 5,5% în 2006 până la 6,3% în 2007, datorită sectorului producției alta decât cea textilă, sectorului energetic, al transporturilor și al serviciilor de telecomunicații În ciuda creșterii economice susținute, rata șomajului a rămas ridicată, situându-se la aproximativ 14%. Un număr ridicat de șomeri posedă o diplomă universitară. Deficitul administrației publice centrale, cu excepția privatizărilor, s-a stabilizat la aproximativ 3%. Politica bugetară prudentă și politica monetară riguroasă au fost benefice pentru economia tunisiană, inflația rămânând moderată în 2007, la 3,1%. Disciplina fiscală și cele două creșteri ale prețurilor petrolului intern au contribuit la reducerea sarcinii fiscale a subvențiilor petroliere. Ținând seama de accelerarea creșterii economice și de încasările din privatizări utilizate în special pentru amortizarea datoriei, datoria administrație publice centrale a scăzut, iar această tendință ar trebui să continue în viitorul apropiat. Datoria, în mare parte externă, depășește în prezent, în continuare, 50% din PIB. Cu toate acestea, Tunisia demonstrează rezistență la șocurile externe datorită structurii pe termen lung a datoriei externe. Se estimează că datoria publică va continua să scadă ca urmare a perspectivei economice favorabile pe termen scurt.

Creșterea economică în Egipt s-a accelerat de la 6,8% în exercițiul financiar 2006 la un nivel record de 7,1% în exercițiul financiar 2007. Creșterea este susținută de investiții, în special de investițiile străine directe și de consumul privat (și prin turism). Inflația, care reflectă atât cheltuielile publice, cât și creșterea prețurilor produselor alimentare importate, a crescut din nou, atingând peste 10% în exercițiul financiar 2007. În prezent, inflația ridicată pare a reprezenta riscul principal la adresa stabilității macroeconomice. Un semnal pozitiv a fost constituit de reducerea ratei șomajului, chiar dacă aceasta rămâne relativ ridicată, la aproape 10%. În ciuda puternicei creșteri economice și a vânzării întreprinderilor (parțial) de stat, deficitul general al administrației publice nu s-a diminuat decât foarte puțin (7,7% în exercițiul financiar 2007 față de 9,2% în exercițiul financiar 2006). Prin urmare, datoria publică brută a rămas ridicată, atingând aproape 90% din PIB. Reformele din sectorul financiar înregistrează progrese. Politica fiscală sănătoasă, împreună cu stabilitatea prețurilor vor avea efecte pozitive aspra creării de locuri de muncă.

Economia Libanului se reface de pe urma conflictului cu Israelul din 2006 într-un context de impas politic continuu și de acte de violență repetate. În 2007, creșterea PIB-ului real este estimată la 4%, un nivel cu mult mai bun decât se prognozase inițial. Inflația a scăzut în ciuda deprecierii dolarului american de care este legată lira libaneză. Ca o reflectare a nevoilor privind reconstrucția, se estimează că deficitul de cont curent a crescut la 10,7% din PIB. Cu toate acestea, el este finanțat în mare parte din intrările de fonduri publice și din investiții străine directe. Deficitul fiscal a rămas sub control ca urmare a colectării de venituri la un nivel mai important decât se prevăzuse. Raportul dintre datoria publică și PIB a înregistrat o ușoară scădere (la 171% la sfârșitul lui 2007), dar rămâne foarte ridicat. Guvernul continuă să mențină un echilibru atent pe de o parte între nevoile privind reconstrucția și nevoile sociale și dificultățile care decurg din datoria publică semnificativă –pe de altă parte. Politica fiscală vizează menținerea sub control a deficitului primar, permițând în același timp reconstrucția și cheltuielile menite să reducă datoria. Acordul de finanțare încheiat de Liban cu FMI în aprilie 2007 în cadrul programului de ajutor de urgență post-conflict al Fondului (EPCA) a fost finalizat cu succes la începutul lui 2008.

Creșterea economică a Siriei a încetinit la 3,9% în 2007 față de 4,4% în 2006, în mare parte din cauza scăderii producției de petrol și condițiilor meteorologice defavorabile care au afectat recoltele. Se estimează că aceste tendințe negative vor fi contrabalansate în viitor de dezvoltarea continuă a sectorului serviciilor, stimulată de creșterea susținută din turism și de cererea de bunuri și servicii, parțial din partea numărului mare de refugiați irakieni. Relansarea prevăzută a sectorului agricol va sprijini la rândul său creșterea economică. Rata inflației a crescut în medie cu 5,5% în 2007, în special din cauza prezenței refugiaților irakieni, dar și ca rezultat a cererii de alimente în legătură cu turismul și creșterii prețurilor alimentelor și petrolului. Scăderea producției de petrol și costul în creștere al subvențiilor au condus la un deficit fiscal de 5% din PIB în 2007. În ciuda veniturilor sporite din sectorul telecomunicațiilor și ușoarei îmbunătățiri a veniturilor fiscale, se estimează că situația fiscală se va deteriora în 2008 deoarece nu a fost hotărâtă eliminarea subvențiilor, iar punerea în aplicare a TVA a fost amânată pentru 2009. Ca urmare, datoria publică a crescut la 37,8% din PIB în 2007 și se estimează că va atinge 41% din PIB în 2008. Rezultatele slabe în materie de plăți, deficitele bugetare și producția de petrol în scădere, precum și ritmul lent al reformelor economice și riscul unor sancțiuni internaționale afectează ratingul de țară al Siriei.

Țări din America de Sud

Sprijinită de creșterea prețurilor la materii prime și de o conjunctură economică globală încă foarte favorabilă, Brazilia a înregistrat o rată de creștere a PIB de 5,4% în 2007. Creșterea economică a fost determinată în primul rând de cererea internă, formarea de capital înregistrând o creștere de peste 10% (+13,4%). De asemenea, consumul privat a înregistrat valori ridicate, având o rată de creștere de 6,5%. În condițiile unei cereri interne foarte puternice, excedentul de cont curent a scăzut de la 1,3% din PIB în 2006 la 0,3% anul trecut. Datorită intrărilor ridicate de investiții directe și de portofoliu, balanța de plăți a înregistrat un excedent de 87,5 de miliarde USD. Având în vedere că în 2006 s-a reușit rambursarea tuturor datoriilor restante ale Braziliei către FMI și Clubul de la Paris, rata datoriei externe a acesteia a înregistrat o scădere semnificativă. De asemenea, țara a acumulat rezerve valutare în valoare de 180 de miliarde USD sau 14% din PIB. Toate aceste elemente au făcut ca Brazilia să fie în mod clar mai puțin vulnerabilă decât în trecut la perturbările economice provocate din exterior.

Datorită nivelului ridicat al investițiilor și consumului interne, economia argentiniană a continuat să înregistreze o creștere puternică în 2007, PIB-ul înregistrând o evoluție de 8,7%. Datorită cererii finale puternice, importurile au crescut cu 19,5% în cursul anului, comparativ cu o rată de creștere a exporturilor de 7,5%. Deoarece intrările nete de ISD au rămas la aproximativ 2½% din PIB, rezerva valutară a Argentinei a crescut la 46,9 de miliarde USD (18,6% din PIB), iar datoria externă totală a scăzut de la 51,5% din PIB în 2006 la 45,2% din PIB anul trecut. Cu toate acestea, situația finanțelor publice s-a deteriorat într-o anumită măsură în 2007 deoarece consumul sectorului public a depășit 10% în anul alegerilor prezidențiale. Având în vedere că este probabilă revenirea la normal a consumului sectorului public, se prevede pentru anul acesta încetinirea creșterii economice în Argentina la aproximativ 6% din PIB. Aceste evoluții pozitive sunt umbrite de deteriorarea perspectivei inflației, care parțial reflectă soliditatea cererii interne și o politică de menținere a unui peso relativ subevaluat. Argentina are în continuare un arierat față de BEI, având în vedere că nu a reușit să plătească dobânzile de penalizare (1,7 milioane USD) provenite din arierate anterioare pe un proiect de transport rutier regional. De asemenea, aceasta nu și-a normalizat încă relațiile cu Clubul de la Paris.

Africa de Sud

În Africa de Sud creșterea PIB-ului real a atins 5,1% în 2007 datorită contribuțiilor importante ale sectoarelor construcțiilor și financiar. Volumul exporturilor a înregistrat o creștere puternică la sfârșitul lui 2007, determinată de produsele miniere pentru care stocurile au scăzut foarte mult, prețurile la export fiind ridicate. Importurile reale au rămas ridicate, în timp ce prețurile medii la import au înregistrat o anumită evoluție, reflectând creșterea prețurilor țițeiului. În 2007 deficitul de cont curent a continuat să crească, ajungând la 7,3% din PIB. Intrările nete de capital au fost suficiente pentru a determina creșterea suplimentară a rezervelor valutare în raport cu importurile (13,5 săptămâni). Cursul de schimb valutar nominal al randului s-a depreciat cu 3,5% în 2007 și cu 13,5% în primele două luni din 2008 datorită perspectivelor de creștere economică, având în vedere volumul exporturilor ca urmare a penuriei de energie electrică. Alături de creșterea prețurilor internaționale ale energiei și produselor alimentare, această evoluție a cursului de schimb a continuat să deterioreze perspectivele inflației, IPC crescând la 9,4% pe an în februarie 2008. Se estimează că inflația va atinge un nivel record în prima jumătate a lui 2008. Adâncirea deficitului de cont curent și dependența de intrările de investiții de portofoliu au condus la creșterea vulnerabilității la șocurile externe. Cu toate acestea, fundamentele solide ale țării ar trebui să limiteze efectele negative ale acestor șocuri asupra economiei. Ar putea apărea presiuni interne din cauza penuriei de energie, ratei ridicate a șomajului, inegalităților considerabile, gradului mare de răspândire a HIV/SIDA și a ratei ridicate a delicvenței.

[1] COM(2008)2 și SEC(2008)18 reprezintă raportul anterior privind garanțiile acoperite din buget la 30 iunie 2007.

[2] SEC(2008)[…].

[3] Cifrele privind mandatele BEI figurează în tabelul A1, iar referințele la temeiul juridic sunt enumerate în tabelul A4 din anexă.

[4] Pentru cel mai recent raport privind funcționarea fondului, a se vedea COM(2006)695 „Raport general privind funcționarea Fondului de garantare” și documentul de lucru al serviciilor Comisiei anexat la acesta [SEC(2006)1460].

[5] Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2728/94 al Consiliului din 31 octombrie 1994 privind constituirea Fondului de garantare pentru acțiuni externe, JO L 293, 12.11.1994, p. 1 modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1149/1999 al Consiliului din 25 mai 1999, JO L 139, 2.6.1999, p. 1, Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2273/2004 al Consiliului din 22 decembrie 2004, JO L 396, 31.12.2004, p. 28 și prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 89/2007 al Consiliului din 30 ianuarie 2007, JO L 22, 31.1.2007, p. 1.

[6] Decizia nr. 2006/1016/CE a Consiliului din 19 decembrie 2006, JO L 414, 30.12.2006, p. 95.

[7] C/2007/3592.

[8] Decizia nr. 2007/860/CE a Consiliului din 10 decembrie 2007, JO L 337, 21.12.2007, p. 111.

[9] Mandatul general a fost hotărât în cadrul perspectivelor financiare 2000-2006, a se vedea Decizia 2000/24/CE a Consiliului din 22 decembrie 1999, JO L 9, 13.1.2000, p. 24, modificată (denumit în continuare „precedentul mandat general”).

[10] În scopul acestui calcul, se presupune că, în cazul împrumuturilor neplătite, se iau în considerare numai sumele scadente și nu soldul total (a se vedea, de asemenea, secțiunea 1 din anexă).

[11] În prezent, Republica Serbia și Republica Muntenegru.

[12] A se vedea secțiunea 1.3 din anexă.

[13] A se vedea articolul 1.06 din convenția de garantare confirmată și modificată, semnată între CE și BEI la 30 august/2 septembrie 2005.

[14] Defalcat într-un plafon de bază cu o valoare maximă fixă de 25 800 de milioane EUR și un mandat opțional de 2 000 de milioane EUR, care urmează să fie supus aprobării Consiliului.

[15] A se vedea articolul 12 din Regulamentul (CE, Euratom) Nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000, modificat, privind punerea în aplicare a Deciziei 94/728/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților.

[16] Pentru mai multe detalii, a se vedea secțiunea 1.4.3 din anexă.

[17] Inclusiv dobânzile produse.

[18] Regulamentul (CE, Euratom) nr. 89/2007 al Consiliului din 30 ianuarie 2007, JO L 22, 31.1.2007, p. 1.

[19] JO C 414, 30.12.2006, p.102.