1.Scopul raportului

Directiva privind etichetarea energetică (2010/30/UE) impune Comisiei să evalueze eficacitatea directivei și să transmită un raport în acest sens Parlamentului European și Consiliului până la 31 decembrie 2014. De asemenea, directiva impune elaborarea, până la 19 iunie 2015, a unui raport privind delegarea competențelor și a unei sinteze a rapoartelor naționale de supraveghere a piețelor, pe care statele membre trebuie să le prezinte o dată la patru ani.

Raportul din 2012 referitor la revizuirea Directivei privind proiectarea ecologică (2009/125/CE) a conchis că nu este necesară revizuirea imediată a directivei respective, dar că aspecte specifice pentru care, la momentul revizuirii, nu au fost disponibile informații suficiente, ar putea fi reevaluate în cadrul revizuirii Directivei privind etichetarea energetică, în 2014, cum ar fi eficacitatea măsurilor de punere în aplicare și a standardelor armonizate, precum și o mai strânsă coordonare la punerea în aplicare a celor două directive.

Prezentul raport îndeplinește cerințele menționate.

2.Evaluarea eficacității, a eficienței, a coerenței, a valorii adăugate de UE și a relevanței.

Obiectivele Directivelor privind etichetarea energetică și privind proiectarea ecologică sunt:

creșterea eficienței energetice a produselor și a nivelului de protecție a mediului;

libera circulație a produselor cu impact energetic în Uniunea Europeană;

furnizarea de informații către consumatori, astfel încât aceștia să poată alege produsele mai eficiente.

Evaluarea politicilor a condus la următoarele concluzii:

1.Măsurile luate privind proiectarea ecologică și etichetarea energetică sunt eficace, în sensul că duc la economii tangibile și substanțiale de ordin energetic și financiar. Evaluarea ex post realizată în timpul revizuirilor măsurilor specifice de etichetare energetică introduse în anii 1990 a indicat o trecere rapidă a pieței către modelele mai eficiente în cazul majorității grupurilor de produse etichetate. Se estimează că punerea în aplicare a celor două directive a dus la economii de 175 Mtep de energie primară pe an până în 2020 (circa 15 % din aceste economii se datorează măsurilor de etichetare energetică, ținând seama de faptul că aproximativ jumătate dintre grupurile de produse sunt acoperite doar de măsurile de proiectare ecologică). Aceasta reprezintă o economie de circa 19% față de consumul de energie obișnuit pentru produsele respective. Cele două politici vor asigura realizarea a aproape jumătate din obiectivul de eficiență energetică de 20 % propus pentru anul 2020. Dependența de importurile de energie s-ar reduce cu 23% pentru gazul natural și respectiv cu 37 % pentru cărbune. În total, se estimează că măsurile actuale legate de proiectarea ecologică și de etichetarea energetică îi vor ajuta pe consumatorii finali ai produselor să economisească 100 de miliarde EUR pe an în 2020, grație unor facturi de utilități reduse (ceea ce înseamnă economii de 400-500 EUR anual pentru fiecare gospodărie).

2.Nu există obstacole în calea circulației produselor cu impact energetic pe piața internă a Uniunii Europene.

3.Beneficiile depășesc costurile, atât pentru întreprinderi, cât și pentru societate în ansamblu. În vreme ce costurile legate de îndeplinirea cerințelor și de etichetare le vor reveni în prima etapă producătorilor, ele le vor fi trecute apoi consumatorilor finali (gospodării și alte întreprinderi), care beneficiază de economiile financiare rezultate din economiile de energie, care depășesc cu mult costurile directe de achiziționare. Nu sunt disponibile date detaliate pentru UE în ansamblu. Pentru Regatul Unit, raportul cost-beneficiu a fost estimat la 3,8 pentru reglementările în vigoare din 2012 .

4.Marea majoritate a consumatorilor (85%) recunosc și înțeleg eticheta energetică și o folosesc în deciziile lor de achiziționare.

5.Introducerea claselor energetice A+ și mai înalte în temeiul Directivei privind etichetarea energetică din 2010 a redus eficacitatea etichetei energetice în motivarea consumatorilor pentru achiziționarea de produse mai eficiente. Modificarea designului cu adăugarea de plusuri pentru a indica clase de eficiență mai înalte decât clasa A este mai puțin eficace în a motiva cumpărătorii să achiziționeze produse mai eficiente energetic decât scala inițială, de la A la G. Deși studiile efectuate în rândul consumatorilor arată că noua scală de pe etichete este inteligibilă pentru consumatori, aceasta le-a redus dorința de a plăti mai mult pentru produse mai eficiente, pentru că sunt mai puțin motivați de diferența dintre A+ și A+++ decât de diferența dintre C și A . De asemenea, unele dintre pictogramele utilizate pe etichete pentru a reprezenta alți parametri sunt greu de înțeles, de exemplu, „sigla comutatorului” de pe eticheta televizoarelor sau eficiența uscării de pe eticheta mașinilor de spălat vase.

6.Există o tendință actuală de a cumpăra produse de dimensiuni mari, dar care sunt eficiente și de a beneficia astfel de o clasă energetică înaltă; aceste produse au însă un consum total absolut de energie mai mare decât aparatele electrocasnice de același tip de mai mici dimensiuni.

7.Impunerea deficitară a normelor de către autoritățile naționale de supraveghere a piețelor contribuie la nerespectare, reducând economiile de energie preconizate cu un procent estimat la 10 %. A se vedea, de asemenea, secțiunea 3.

8.Măsurătorile au indicat că, pentru anumite produse, nivelul ambițiilor este prea mic comparativ cu ceea ce este deja fezabil tehnic și economic.

9.Deși unele măsuri au luat în considerare impactul asupra mediului și din alte perspective decât cea a energiei, pentru etapa de utilizare, există potențial pentru reducerea în continuare a acestui impact, de exemplu din perspectiva durabilității, a reparabilității, a potențialului de reutilizare, reciclare și recuperare, a conținutului reciclat și a utilizării principalelor materiale și a substanțelor periculoase.