RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 21/44

Avizul Comitetului Economic și Social European privind raportul Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor: „Opțiuni de etichetare în domeniul bunăstării animale și stabilirea unei rețele europene de centre de referință pentru protecția și bunăstarea animalelor”

COM(2009) 584 final

2011/C 21/08

Raportor: dl Leif E. NIELSEN

La 28 octombrie 2009, în conformitate cu articolul 262 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, Comisia Europeană a hotărât să consulte Comitetul Economic și Social European cu privire la

Raportul Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor: Opțiuni de etichetare în domeniul bunăstării animale și stabilirea unei rețele europene de centre de referință pentru protecția și bunăstarea animalelor

COM(2009) 584 final

Secțiunea pentru agricultură, dezvoltare rurală și protecția mediului, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 6 mai 2010.

În cea de-a 463-a sesiune plenară, care a avut loc la 26 și 27 mai 2010 (ședința din 26 mai), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 106 voturi pentru, 2 voturi împotrivă și 1 abținere.

1. Concluzii și recomandări

1.1 Este nevoie de un sistem de etichetare care, pe o bază obiectivă, să ofere consumatorilor posibilități mai bune de alegere a produselor animaliere care, în materie de bunăstare animală, depășesc cerințele minime ale UE. Această etichetare trebuie să ofere o garanție vizibilă, pe baza unor informații fiabile, care să poată fi înțelese de consumatori.

1.2 Scopul sistemului este evaluarea și compararea normelor pe o bază științifică. Sistemul ar trebui să aibă un caracter voluntar, să fie armonizat, orientat spre piață, bazat pe certificare și să poată fi combinat cu etichete private și alte etichete de calitate, cu respectarea unor criterii stabilite mai în detaliu. În același timp, sistemul de etichetare trebuie să se conformeze și obligațiilor internaționale și trebuie să poată fi aplicat în condiții identice produselor importate în UE.

1.3 CESE apreciază studiile detaliate realizate la inițiativa Comisiei, pe baza cărora se evaluează consecințele diverselor opțiuni de etichetare și de stabilire a unei rețele europene de centre de referință. Studiile par să indice clar posibilitatea realistă a unui sistem de etichetare în conformitate cu specificațiile menționate mai sus, ceea ce corespunde, totodată, recomandărilor anterioare ale CESE (1).

1.4 Cu toate acestea, Comisia nu examinează cerințele pentru un așa-numit „sistem de garanție” și nu stabilește prioritățile pentru aceste opțiuni, ci le lasă nedefinitivate, deși ele pot fi considerate în mare parte nerealiste. Ar fi fost mai util și ar fi contribuit la avansarea procesului dacă s-ar fi formulat o propunere concretă de către Comisie, ca bază pentru considerații ulterioare. Această observație este corectă în special dacă se are în vedere faptul că acum doi ani Consiliul solicitase Comisiei să țină seama de recomandările CESE ca bază pentru considerații ulterioare.

1.5 Discuția nu trebuie prelungită inutil, cu atât mai mult cu cât rezultatele proiectului „Welfare Quality” (calitatea bunăstării) (2) trebuie puse cât mai curând în practică. În plus, rețeaua existentă între instituțiile participante și angajamentul cercetărilor trebuie menținute și exploatate fără a pierde prea mult timp cu continuarea discutării unor posibilități teoretice, fără propuneri concrete.

1.6 Odată cu proiectul „Welfare Quality” a fost, prin urmare, creată o bază solidă pentru dezvoltarea de indicatori științifici, care se concentrează în primul rând pe bunăstarea și comportamentul animalelor – dar și, indirect, pe sistemele și metodele de producție utilizate – și care pot fi utilizați în continuare pentru elaborarea unei clasificări cu informații transparente și sigure pentru consumatori.

1.7 De aceea, CESE sprijină crearea unei rețele europene ca o formă de continuare a dezvoltării proiectului „Welfare Quality”. În concordanță cu recomandările sale anterioare, CESE este de părere că cea mai bună soluție este combinarea unui sistem de etichetare cu o rețea coordonată central în cadrul opțiunilor menționate. Părțile implicate trebuie să poată influența din timp și substanțial modul de funcționare al sistemului și stabilirea normelor.

1.8 Reglementarea propusă se dorește a fi o completare la sistemele de calitate ale UE, care utilizează în prezent mențiuni rezervate pentru produsele ecologice și sistemele de producție a ouălor, și la reglementările privind indicațiile geografice și specialitățile tradiționale, care fac referire în primul rând la sistemele de producție și la origine, nu la bunăstarea animală.

2. Context

2.1 Aplicarea unor indicatori cuantificabili și a unor norme mai stricte de protecție a animalelor, etichetarea și stabilirea unei rețele europene reprezintă elementele esențiale ale Planului de acțiune al Comisiei pentru bunăstarea animală (3). Obiectivul este de a oferi consumatorilor o bază mai bună de alegere a produselor animaliere, în conformitate cu standarde de bunăstare animală mai stricte decât cerințele minime ale UE. Aceasta se poate realiza prin furnizarea unor informații îmbunătățite, prin sensibilizarea privind bunăstarea animală, prin elaborarea de norme și prin schimbul și aplicarea de bune practici în cadrul rețelei europene pentru protecția și bunăstarea animală. În calitate de reprezentant al societății civile și datorită componenței sale variate, CESE își asumă ca sarcină evidentă contribuția la crearea unui sistem flexibil și funcțional.

2.2 Raportul pleacă de la o solicitare a Consiliului din mai 2007 privind efectuarea unei evaluări a posibilităților pentru o etichetare privind bunăstarea animală. Ca bază pentru aceasta au servit avizul exploratoriu al CESE și conferința ulterioară (4). Consiliul a solicitat Comisiei să examineze posibilitățile pentru o etichetare în materie de bunăstare animală, având în vedere recomandările formulate de CESE, care se bazează pe explorarea posibilităților practice de creare a unui sistem de etichetare pe baza unor indicatori de bunăstare animală, în concordanță cu atingerea obiectivelor proiectului „Welfare Quality”. Pe lângă aceasta, atât Consiliul cât și CESE au recomandat o campanie de informare ulterioară, la nivelul UE, despre bunăstarea animală și sistemul de etichetare.

2.3 Anexele prezentului raport cuprind studii externe ample privind opțiunile atât pentru etichetarea în materie de bunăstare animală și comunicarea privind bunăstarea animală, cât și pentru aspectele implicate de crearea unei rețele europene. O discuție interinstituțională pe tema raportului și studiilor trebuie să formeze, în concordanță cu cerințele Consiliului, baza reflecțiilor ulterioare ale Comisiei.

2.4 În raport și în anexa cu rezumatul studiilor întocmite de serviciile Comisiei sunt cuprinse opțiunile existente pentru diverse sisteme de etichetare obligatorii și voluntare, fără a pune în mod deosebit accentul pe o anumită opțiune. Totuși, din acestea reiese că viitorul sistem ar trebui să se bazeze pe informații orientate spre consumator, pe o bază științifică, pe implicarea organismelor de certificare independente, pe evitarea denaturării concurenței și pe respectarea obligațiilor internaționale.

2.5 Conform Comisiei, o rețea europeană de centre de referință poate armoniza norme și indicatori, poate coordona resursele existente, poate contribui la schimbul de bune practici, poate asigura informații imparțiale și poate contribui la evitarea unor interferențe. Posibilitățile între care se poate opta sunt menținerea situației actuale, fără luarea de alte măsuri, o abordare centralizată sau o strategie bazată mai degrabă pe sarcini precise, cu stabilirea unor elemente centralizate și descentralizate.

2.6 În acest sens, Comisia va lua în considerare printre altele dezavantajele de natură administrativă, costurile, precum și relația dintre sistemele de etichetare și calitatea produselor, de exemplu în agricultura ecologică. Pentru aceasta, ar trebui utilizate rezultatele proiectului „Welfare Quality” și ar trebui analizate posibilele consecințe sociale, economice și ecologice. Pe lângă aceasta, Comisia va comanda și alte studii, pentru a stabili dacă opiniile exprimate în sondajele anterioare s-au modificat și, dacă da, de ce.

3. Observații

3.1 CESE sprijină în continuare Planul de acțiune al Comisiei pentru bunăstarea animală (5) și consideră pozitiv faptul că în cadrul Tratatului de la Lisabona este acordată importanță protocolului privind protecția și bunăstarea animală, o dovadă a interesului în creștere manifestat față de acest subiect (6).

3.2 Analizele efectuate demonstrează necesitatea unei abordări mai coerente și mai bine coordonate a protecției și bunăstării animale în UE. Numeroasele sisteme de etichetare și sisteme de calitate voluntare din țările membre pot duce la confuzie și la o diferențiere nejustificată și necorespunzătoare a produselor. În plus, ele generează condiții inegale pentru operatorii implicați din cadrul lanțului de producție și de comercializare.

3.3 Consumatorii pot decide să susțină bunăstarea animală din motive etice, calitative sau de altă natură, însă, în lipsa unei documentații, nu au încredere în temeinicia și fiabilitatea argumentelor utilizate în strategia de marketing. Prin urmare, o documentație obiectivă și întemeiată științific este o bază indispensabilă pentru o mai bună comercializare a produselor animaliere care depășesc standardele minime ale UE. Este evident și că o etichetare are efectul scontat numai atunci când specificațiile sunt ușor de înțeles, iar consumatorii sunt suficient de bine informați despre semnificația acestora și manifestă interes în acest sens.

3.4 Prin urmare, este necesară o garanție vizibilă, bazată pe informații obiective și sigure. În urma avizului său din 2007, CESE sprijină fără rezerve eforturile în acest sens și salută eforturile foarte susținute depuse între timp, conștient fiind de consumul de timp pe care acestea l-au implicat.

3.5 Totuși, ar fi fost util dacă Comisia ar fi clasificat opțiunile existente în ordinea priorității și ar fi schițat una sau mai multe propuneri relevante ca punct de plecare pentru procesul politic ulterior, care să includă și o propunere formulată pe baza recomandărilor CESE. După toate aparențele, analizele cuprinzătoare sprijină clar recomandările CESE, care susțin că, pentru a fi realist, un sistem de etichetare trebuie să fie voluntar, armonizat și orientat spre piață, astfel încât să ofere o posibilitate practică și realistă de comercializare a produselor animaliere care depășesc cerințele minime.

3.6 Comisia ar trebui să consulte și lucrările ample elaborate la nivel european în acest domeniu – sisteme bazate pe cunoștințe, despre care sunt informați atât furnizorii, cât și producătorii de mărfuri și servicii și care stimulează luarea unor măsuri orientate spre piață și un comportament corespunzător al consumatorilor. Exemple în acest sens sunt eticheta Fairtrade, certificările Forest Stewardship Council, Marine Stewardship Council și Rainforest Alliance. Administrarea sistemului, amploarea, obiectivele și stabilirea normelor trebuie considerate drept cele mai importante elemente; trebuie asigurate o verificare independentă, evaluarea impactului și analiza costuri/beneficii, precum și monitorizarea comunicatelor oficiale și a publicității (7).

3.7 O coordonare a cercetării ar asigura o mai bună utilizare a resurselor iar, în acest context, CESE consideră ca fiind foarte importantă promovarea discuțiilor interinstituționale. Acest aspect este important mai ales în contextul proiectului „Welfare Quality”, ale cărui rezultate trebuie să fie puse curând în practică, iar angajamentul cercetătorilor trebuie menținut și lucrările continuate pe baza rezultatelor de până acum, fără a pierde prea mult timp cu continuarea discutării unor posibilități teoretice fără propuneri concrete. Pe lângă aceasta, o rețea de cercetători din țări terțe relevante este decisivă pentru a continua extinderea rezultatelor cercetării și pentru o mai bună înțelegere a politicii UE. Aceasta are o importanță deosebită pentru relațiile comerciale viitoare.

Sistemul de etichetare

3.8 Chiar dacă studiul nu ajunge la nicio concluzie clară privind sistemul de etichetare, pare totuși să sugereze indirect că un sistem simplu și flexibil ar fi cea mai realistă opțiune. În toate aspectele esențiale, aceasta corespunde recomandărilor și sugestiilor CESE, care presupun o bază științifică, condiții de piață, un caracter voluntar și posibilitatea unei utilizări în corelație cu etichetări și etichete de calitate private.

3.9 De aceea, CESE își menține în continuare părerea că sistemul ar trebui să se bazeze în esență pe următoarele elemente:

— centrul sau centrele de referință propuse stabilesc criteriile obiective necesare, având în vedere speranța de viață a animalului, și le transpun în condiții de producție practice și realiste, astfel încât interacțiunea dintre cercetare, dezvoltare și utilizarea unor tehnologii noi să fie susținută în mod optim (8);

— criteriile se transpun în norme (9) destinate utilizării în cadrul sistemului de etichetare. În acest sens, ar trebui avute în vedere – printre altele – aspectele cuantificării și controalele efectuate de către un organ independent, luând în considerare grupurile de interese implicate;

— în producție și comerț, ar putea fi atunci implementată pe bază voluntară o etichetă recunoscută de UE, care certifică standarde ce se ridică peste cerințele minime ale UE;

— standardele ar putea, de exemplu, să fie echivalentul a trei niveluri diferite peste cerințele minime, în funcție de gradul de relevanță pentru specia de animale în cauză, respectiv pentru produsul în cauză (10);

— respectarea cerințelor specifice și controlarea utilizării etichetării se asigură prin autocontrol și printr-o verificare independentă (11).

3.10 Pe baza acestui model au loc aplicarea și controlul, precum și utilizarea respectivei etichete în condiții de piață și independent de autorități. Prin adăugarea voluntară a etichetei (în combinație cu un sistem compus din stele, culori sau puncte) la etichetările existente se rezolvă în plus și problema unei supraaglomerări cu etichete. Consumatorul interesat și motivat ar avea la dispoziție aceste informații; încrederea în sistem se clădește pe o bază științifică și pe o certificare independentă.

3.11 Ritmul de introducere trebuie să fie neapărat armonizat cu cerințele pieței, însă organizațiile producătorilor, companiile și operatorii din comerțul cu amănuntul ar avea posibilitatea de a aplica sistemul la gama lor de produse, în măsura în care aceasta depășește cerințele minime, și de a-și comercializa produsele în mod corespunzător. Sistemul ar trebui, de exemplu, aplicat în combinație cu tendința crescătoare de „branding”, în cadrul căreia, spre deosebire de cazul etichetării, operatorii din comerțul cu amănuntul oferă informații despre nivelul de bunăstare animală al produselor.

3.12 Sistemul ar putea fi aplicat în condiții similare pe produse deja introduse pe piață și nu ar prezenta o problemă în ceea ce privește reglementările Organizației Mondiale a Comerțului (OMC), deoarece practica OMC permite sistemele de etichetare voluntare, în măsura în care acestea sunt adecvate și accesibile, în aceleași condiții, și producătorilor din țări terțe.

3.13 Abordarea orientată spre piață presupune – printre altele – că sistemul este suficient de atrăgător pentru consumatori și pentru comerțul cu amănuntul, iar costurile producătorilor sunt compensate printr-un acces mai bun pe piață și prețuri mai ridicate.

Rețeaua europeană de centre de referință

3.14 O evoluție orientată spre practică și obiectivă a dispozițiilor privind bunăstarea animalelor trebuie să aibă loc prin implicarea instituțiilor de cercetare relevante, existente în UE. Acesta este motivul pentru care CESE se exprimă în favoarea creării unei rețele europene în acest domeniu, coordonată de unul sau mai multe centre de referință și organizată similar centrelor de referință existente în domeniul sănătății animale (12).

3.15 Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (AESA), Centrul Comun de Cercetare (CCC) și laboratoarele de referință naționale se ocupă într-o anumită măsură de aspectele privind bunăstarea animală, însă nu sunt adecvate pentru coordonarea acestora în cadrul UE. Rețeaua are rolul de a completa activitățile instituțiilor UE – aici trebuie neapărat evitată o suprapunere. În principiu, trebuie tratată orice formă de utilizare a animalelor în scopuri economice, iar acest lucru trebuie să aibă loc independent de interese externe.

3.16 Rețeaua trebuie să preia următoarele sarcini corelate între ele:

— stabilirea și actualizarea de indicatori pentru evaluarea bunăstării animale pe o bază științifică și având în vedere propunerile prezentate de către părțile interesate;

— realizarea unor evaluări de impact pentru măsuri și îmbunătățiri în materie de bunăstare animală;

— dezvoltarea continuă a cercetării și a bazei științifice pentru actualizarea normelor;

— furnizarea de informații și întreținerea unui dialog privind punerea în practică a normelor și contribuția la o protejare mai activă a animalelor la nivel global.

3.17 Varianta cea mai bună de organizare ar presupune menținerea în continuare a rețelei „Welfare Quality” existente, în corelație cu rețeaua mai mare din țări terțe relevante. Prin urmare, odată cu proiectul „Welfare Quality”, au fost puse bazele dezvoltării unui sistem de etichetare prin elaborarea unor indicatori științifici pentru animale, care poate fi utilizat în continuare pentru informații transparente și sigure pentru consumatori cu privire la clasificarea menționată.

3.18 Normele propuse de rețea ar trebui adoptate de către o instituție independentă. Deoarece participarea activă a partenerilor este o premisă evidentă pentru funcționarea sistemului, aceștia trebuie implicați cât mai mult posibil în procesul decizional, de exemplu în ceea ce privește elaborarea strategiei și programul de lucru.

Alte aspecte

3.19 Propunerea de etichetare în materie de bunăstare animală prezentată de CESE se bazează pe cele mai actuale cunoștințe științifice și evaluări disponibile în prezent. Cerințele armonizate permit consumatorului să ia decizii avizate în momentul cumpărării, cu stimulente pentru producători. Condiția ar fi totuși ca bunăstarea animală, normele și etichetările să fie făcute cunoscute în mai mare măsură prin campanii de informare și programe de instruire. În ciuda necesității evidente de coordonare la nivel european, conceperea și punerea în practică ar trebui să reprezinte o preocupare regională, respectiv națională, deoarece experiența a dovedit că măsurile de informare centrale lansate în UE au un impact redus în țările membre.

3.20 Prin propunerea menționată mai sus, nu se produce niciun conflict cu actualul sistem de agricultură ecologică din UE, care conține, în mai multe puncte, aspecte privind bunăstarea animală. Se pleacă de la premisa că, în cazul produselor ecologice, bunăstarea animală va fi avută în vedere într-o măsură adecvată prin aplicarea treptată a normelor, imediat ce acestea vor fi disponibile și va fi, astfel, parte componentă a sistemului de control pentru produse ecologice, fără a genera costuri suplimentare de administrare. Consumatorii asociază agricultura ecologică cu norme mai stricte de bunăstare animală, premisa fiind că aceștia sunt familiarizați cu produsele ecologice ce poartă eticheta UE.

3.21 Prin reglementarea propusă privind etichetarea în materie de bunăstare animală se dorește în principiu și aducerea unei completări la sistemele UE de etichetare a calității, valabile momentan sub forma unor mențiuni rezervate pentru ouă, precum și la reglementările privind indicațiile geografice și specialitățile tradiționale, care fac referire în egală măsură la sistemele de producție și la origine, însă nu și la bunăstarea animală, deși aceasta este înțeleasă ca atare într-o anumită măsură. Dar ele trebuie păstrate, deoarece îi sunt familiare consumatorului. În schimb, trebuie evitate alte cerințe obligatorii sau voluntare privind utilizarea unor „mențiuni rezervate” bazate pe sisteme de producție, deoarece – așa cum devine evident, de exemplu, în contextul stabilirii unor standarde minime – anumite condiții de producție specifice nu sunt adecvate pentru o reglementare prin intermediul complicatului proces de legiferare al UE.

3.22 Comunicarea Comisiei privind politica de calitate pentru produse agricole include o propunere de elaborare a unor linii directoare pentru reglementările private și publice de certificare a alimentelor (13). Liniile directoare propuse au, pe de o parte, rolul de a proteja consumatorul de confuzii, iar, pe de altă parte, permit pieței să reacționeze la preocupările consumatorilor privind bunăstarea animală. În același timp, prin intermediul lor, certificarea este introdusă ca element esențial în politica alimentară a UE.

3.23 În ceea ce privește problemele deosebite de natură religioasă, sistemul propus este neutru, avându-se în vedere că, prin etichetare, se asigură numai îndeplinirea cerințelor de bunăstare animală la un nivel specificat mai detaliat și situat peste cerințele minime ale UE.

3.24 Rețelei europene de centre de referință pentru protecția și bunăstarea animală ar trebui să îi revină rolul central în ceea ce privește asigurarea bunăstării vertebratelor crescute în scopuri economice. Printre aceste animale se numără și peștii și animalele cu blană, care trebuie integrate în aceeași categorie cu celelalte animale de producție. Același lucru este valabil și pentru animalele de laborator, deși Centrul European pentru Validarea Metodelor Alternative (ECVAM) evaluează alternative la utilizarea de animale în scopuri științifice.

Bruxelles, 26 mai 2010 Președintele Comitetului Economic și Social European Mario SEPI

(1) Avizul exploratoriu al CESE privind bunăstarea animală și etichetarea, din 15.3.2007, a fost elaborat la solicitarea Președinției germane a Consiliului (JO C 161, 13.7.2007, p. 54).

(2) Welfare Quality®, un proiect de cercetare finanțat de UE, s-a derulat din 2004 până în 2009 cu participarea a cca 250 de cercetători de la 39 de institute și universități din 13 țări europene și țări terțe relevante. În cadrul proiectului, au fost elaborate pe o bază științifică standarde de bunăstare animală și strategii practice de integrare a bunăstării animale în lanțul de producție agricolă și în elementele ulterioare din cadrul lanțului de producție și de comercializare incluzând și informații corespunzătoare pentru consumatori.

(3) COM(2006) 13, 23.1.2006.

(4) Conferința „Bunăstarea animală – ameliorarea prin etichetare” a fost organizată în 28.3.2009 de către CESE, Comisie și Președinția germană a Consiliului; Consiliul a subliniat că „trebuie avute în vedere recomandările formulate de Comitetul Economic și Social European în avizul său exploratoriu adoptat în 15 martie 2007 privind bunăstarea animală și etichetarea” (Concluzii, a 2797-a reuniune a Consiliului Agricultură și Pescuit, Bruxelles, 7 mai 2007).

(5) Vezi avizul CESE privind Planul de acțiune comunitară pentru protecția bunăstării animale pentru perioada 2006-2010, JO C 324, 30.12.2006, p. 18.

(6) Conform articolului 13, „Uniunea și statele membre țin seama de toate cerințele bunăstării animalelor ca ființe sensibile și respectă actele cu putere de lege și normele administrative, precum și obiceiurile statelor membre în privința riturilor religioase, a tradițiilor culturale și a patrimoniilor regionale”. Această dispoziție obligatorie înlocuiește anteriorul „Gentlemen's agreement” sub forma unui protocol și acordă de ex. CEJ competența de a decide în cazul litigiilor.

(7) Pentru un astfel de sistem, s-ar putea avea în vedere și o acreditare în cadrul standardului ISO 65 (cerințe generale pentru organizații care oferă certificări de produse).

(8) Conform proiectului WQ, evaluarea trebuie să se bazeze în primul rând pe comportamentul animalelor („welfare outcomes”) și nu pe sistemele de producție („input and resources”). Astfel, evaluarea sistemului de producție are loc prin intermediul comportamentului animalelor. În ceea ce privește indicatorii, se presupune că aceștia cuprind toate circumstanțele importante pentru respectiva specie de animale: caracteristici de creștere, spațiu exterior și condițiile din grajd, posibilitatea unui comportament natural, controlul zilnic, aspecte privind sănptatea și bolile, separarea de mamă, intervențiile chirurgicale, plus transportarea la abator, tranchilizarea și sacrificarea. În plus, sistemul oferă stimulente pentru inovații voluntare și îmbunătățiri individuale.

(9) Termenul „norme” trebuie utilizat pentru a evita confuzia cu termenul „standarde”, acestea fiind elaborate de către organele normative europene pe baza unor proceduri specifice.

(10) Conform clasificării proiectului „Welfare Quality” pe trei niveluri: excelent (nivelul maxim), avansat (bunăstare bună) și peste normele minime.

(11) Un institut, o organizație sau o autoritate de certificare specializată, care lucrează în conformitate cu standardele ISO europene și internaționale aplicabile EN – ISO – 17000 sau care este autorizată să funcționeze ca autoritate de certificare conform EN – ISO - 45011.

(12) Comisia utilizează denumirea „rețea europeană de centre de referință” (ENRC) deși, de fapt, este vorba de o rețea de instituții de cercetare. Similar organizațiilor pentru bunăstarea animalelor de producție, aceasta este coordonată de unul sau mai multe centre de referință (eventual, unul pentru fiecare specie de animale) care, pe baza unor indicatori, propun norme de bunăstare animală care să fie adoptate de o organizație independentă. Deși se sugerează implicarea partenerilor în cauză, nu se oferă detalii privind organizarea acestor instituții.

(13) COM(2009) 234, 28.5.2009.