–Rapoartele anuale privind rezultatele evaluărilor efectuate și situația actuală a măsurilor de remediere adoptate de statele membre, care sunt prevăzute în prezentul regulament, ar trebui să facă parte din „Raportul privind starea spațiului Schengen” elaborat anual. Este esențial ca discuțiile politice să acopere în mod cuprinzător toate elementele arhitecturii complexe care sprijină buna funcționare a spațiului Schengen. În acest scop, Comisia va relansa adoptarea „Raportului privind starea spațiului Schengen”, care va servi drept bază pentru discuțiile din cadrul Forumului Schengen recent creat. Evaluările Schengen, situația cu privire la absența controalelor la frontierele interne și stadiul punerii în aplicare a recomandărilor vor constitui o parte importantă a acestui raport.

(2) Scurtarea și simplificarea procedurilor, pentru a face procesul mai eficace și mai eficient și pentru a crește presiunea inter pares

–Accelerarea semnificativă a procesului de evaluare, cu termene procedurale clare. Ca regulă generală, Comisia va adopta rapoartele de evaluare și recomandările într-un singur act, în termen de patru luni de la activitatea de evaluare (și chiar mai rapid în cazul în care evaluarea identifică o deficiență gravă). Acest lucru ar asigura nu doar o mai mare claritate cu privire la legătura cauzală dintre constatările din raport și recomandări, ci și accelerarea procesului. Astfel s-ar evita întârzierile în adoptarea recomandărilor, care survin în prezent ca urmare a unui proces decizional în două etape (rapoartele de evaluare sunt adoptate de Comisie, iar recomandările sunt adoptate de Consiliu). Implicarea deplină a Consiliului în procesul de evaluare și în formularea recomandărilor este asigurată în continuare prin procedura de examinare (aviz pozitiv al Comitetului Schengen, la care participă toate statele membre și votează cu privire la actul unic care cuprinde atât constatările evaluării, cât și recomandările).

–Creșterea presiunii inter pares prin concentrarea competențelor decizionale ale Consiliului asupra cazurilor relevante din punct de vedere politic și prin creșterea rolului acestuia în cadrul acțiunilor ulterioare și în procesul de monitorizare a punerii în aplicare a recomandărilor. Deși actuala procedură în două etape a fost menită să promoveze discuțiile politice la nivelul Consiliului și să exercite presiune inter pares în cazul unor deficiențe grave sau atunci când un stat membru nu pune în aplicare recomandările, experiența de până acum a arătat în mod clar că adoptarea acestei abordări în toate cazurile și pentru toate rapoartele nu a atins obiectivul urmărit, ci a crescut considerabil durata și complexitatea procesului, compromițându-i eficacitatea.

Statele membre sunt deja puternic implicate în procesul de evaluare (efectuarea de evaluări împreună cu Comisia, elaborarea în comun a rapoartelor de evaluare și a proiectelor de recomandări) și în procesul de adoptare a raportului de evaluare prin procedura de examinare a comitetului. În plus, majoritatea aspectelor identificate în cursul evaluărilor au mai degrabă un caracter tehnic decât unul politic. Volumul mare de muncă din cadrul Consiliului (examinarea a 40 de rapoarte pe an și deciziile de punere în aplicare ale Consiliului rezultate, cu sute de recomandări), precum și natura foarte detaliată și localizată a recomandărilor au împiedicat orice discuție reală. Reexaminarea la 5 ani a arătat faptul că recomandările adoptate de Consiliu în fiecare caz nu au generat presiunea inter pares preconizată și că mecanismul nu a oferit baza pentru o discuție politică privind starea spațiului Schengen. Chiar și atunci când mecanismul a identificat deficiențe grave, discuțiile referitoare la constatările respective au ajuns la nivel ministerial o singură dată. În plus, Consiliul are un rol foarte limitat în ceea ce privește acțiunile ulterioare și monitorizarea punerii în aplicare a planurilor de acțiune ale statelor membre.

Revizuirea propusă urmărește să remedieze aceste deficiențe prin asigurarea faptului că Consiliul adoptă recomandări în cazurile considerate a avea cea mai mare valoare adăugată și cel mai mare impact pentru a conduce discuțiile politice cu privire la chestiuni de interes general pentru funcționarea spațiului Schengen. Aceste cazuri constau în: evaluări tematice, „evaluări pentru prima dată” (atunci când se decide dacă un stat membru este pregătit să aplice acquis-ul Schengen integral sau într-un anumit domeniu), precum și în cazul unei deficiențe grave în vederea creșterii presiunii inter pares și a discuțiilor politice la nivelul Consiliului. În același timp, se propune simplificarea procedurilor pentru cazurile cu caracter mai tehnic.

De asemenea, propunerea consolidează în mod semnificativ rolul Consiliului în ceea ce privește acțiunile ulterioare și monitorizarea progreselor înregistrate în aceste cazuri, prevăzând, de asemenea, un mecanism de escaladare în cazul lipsei de progrese. În special, în cazul unei deficiențe grave, Consiliul va stabili termene pentru punerea în aplicare a recomandărilor și va preciza frecvența rapoartelor intermediare pe care statul membru în cauză va trebui să le elaboreze și să le prezinte atât Comisiei, cât și Consiliului. Consiliul va trebui să își exprime poziția cu privire la raportul elaborat de Comisie în urma unei noi vizite, precum și cu privire la închiderea planurilor de acțiune. Dispoziții similare se aplică pentru închiderea planurilor de acțiune legate de „evaluările pentru prima dată”.

De asemenea, în etapa de monitorizare, Consiliului i se va acorda, în toate cazurile, un rol mai important: propunerea prevede că Comisia va informa Parlamentul European și Consiliul cel puțin de două ori pe an cu privire la stadiul punerii în aplicare a planurilor de acțiune. În plus, Comisia va adopta anual un raport cuprinzător privind evaluările efectuate, care ar trebui să fie discutat de Consiliu în vederea adoptării de concluzii cu privire la această chestiune. În cele din urmă, Comisia va informa Consiliul atunci când un stat membru nu înregistrează progrese adecvate în ceea ce privește punerea în aplicare a planului de acțiune.

–Consolidarea dispozițiilor referitoare la cazurile în care evaluările identifică o deficiență gravă și includerea de dispoziții de accelerare: se introduce o procedură accelerată pentru o deficiență gravă, pentru a se asigura că deficiențele identificate sunt remediate cu promptitudine. Propunerea include în textul normativ definiția deficiențelor grave prevăzută în prezent în Ghidul de evaluare Schengen, pentru a spori securitatea juridică și pentru a asigura o înțelegere comună a acestei noțiuni. Statul membru evaluat va trebui să înceapă imediat punerea în aplicare a acțiunilor de remediere a deficienței, chiar înainte de adoptarea raportului, și va trebui să informeze fără întârziere Comisia și statele membre cu privire la măsurile luate. În cazul unei deficiențe grave, recomandările ar trebui să fie adoptate de Consiliu în termen de 2 luni și jumătate de la încheierea activității de evaluare; o nouă vizită pentru a verifica punerea în aplicare a măsurilor de remediere va avea loc în termen de cel mult un an de la evaluare (ar putea fi efectuată mai devreme, în funcție de termenele de punere în aplicare a măsurilor de remediere stabilite de Consiliu); Comisia va informa imediat Consiliul și Parlamentul European cu privire la existența unei deficiențe grave, în vederea unui control politic mai strict, astfel cum se arată la punctul de mai sus.

–Eliminarea și simplificarea dispozițiilor care creează obstacole procedurale inutile. Propunerea nu mai impune ca rapoartele de evaluare să fie tratate ca documente „EU Restricted”. Această modificare „va spori transparența, va simplifica și va accelera procedura, permițând o gestionare mai rapidă a rapoartelor și facilitând transmiterea acestora către parlamentele naționale și către Parlamentul European. Totuși, rapoartele de evaluare ar fi considerate «sensibile», iar statele membre ar avea în continuare posibilitatea de a solicita clasificarea lor. Propunerea simplifică evaluarea adecvării planurilor de acțiune ale statelor membre: Comisia nu va mai adopta o comunicare privind evaluările, dar va continua să aducă la cunoștința statului membru în cauză (și a Consiliului) observațiile sale, de exemplu printr-o scrisoare administrativă. În cele din urmă, o frecvență redusă a rapoartelor privind acțiunile ulterioare [articolul 16 alineatele (3) și (4)], prin solicitarea unui raport intermediar o dată la șase luni, nu o dată la trei luni cum se prevede în prezent, ar reduce sarcina administrativă globală suportată de statele membre.

(3) Consolidarea evaluării respectării drepturilor fundamentale în conformitate cu acquis-ul Schengen

–Consolidarea în continuare a evaluării drepturilor fundamentale în cadrul punerii în aplicare a acquis-ului Schengen (în plus față de protecția datelor, care este evaluată ca domeniu de politică specific) în întregul mecanism, inclusiv transmiterea mai frecventă de analize de risc de către Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene; consolidarea trimiterii la drepturile fundamentale din dispoziția privind cursurile de formare și includerea unei dispoziții specifice în regulament cu privire la utilizarea elementelor de probă furnizate de terți, inclusiv a mecanismelor naționale de monitorizare, precum și posibilitatea de a efectua evaluări neanunțate fără notificare prealabilă, în cazul în care există indicii ale unor încălcări grave ale drepturilor fundamentale.

(4) Optimizarea participării experților din statele membre și a cooperării cu organele, oficiile și agențiile Uniunii, precum și a sinergiilor cu alte mecanisme de evaluare și monitorizare, pentru obținerea unor evaluări mai bine orientate, mai strategice și mai bine adaptate

–Crearea unui grup de experți de rezervă. În prezent, Comisia transmite invitații în vederea nominalizării experților înainte de fiecare evaluare (cu trei luni înainte de evaluarea respectivă). Acest exercițiu necesită foarte mult timp, iar statele membre nu sunt întotdeauna în măsură să desemneze un număr suficient de experți calificați, deoarece procedura actuală le oferă foarte puțin timp pentru planificare. În astfel de cazuri, Comisia este nevoită să prelungească de mai multe ori cererile de propuneri de experți pentru evaluări. În plus, există un deficit cronic de experți în anumite domenii de politică.

Acest sistem va fi înlocuit cu o cerere anuală de nominalizări de experți în cadrul unui grup de rezervă. Statele membre vor trebui să desemneze cel puțin un expert pentru fiecare domeniu de politică identificat în programul multianual de evaluare (de exemplu, vize, gestionarea frontierelor externe, returnare, protecția datelor) pe an și să asigure disponibilitatea acestora pentru evaluări. Comisia va confirma selecția experților care vor alcătui grupul de rezervă și va actualiza în permanență lista acestora. Apoi, grupul de rezervă va reprezenta principala sursă de evaluatori Schengen pentru evaluări specifice (adică pentru constituirea de echipe pentru evaluări specifice) și, de asemenea, va facilita în mare măsură organizarea de vizite neanunțate. La constituirea echipelor, se va ține seama în mod corespunzător de capacitatea administrațiilor naționale, precum și de necesitatea de a asigura echilibrul geografic. Faptul că un expert este numit în cadrul grupului de rezervă nu înseamnă că prezența fiecărui expert va fi necesară tot timpul. Grupul de rezervă va asigura constituirea echipelor într-un mod mai simplu și, de asemenea, va oferi mai multă predictibilitate și flexibilitate atât pentru Comisie, cât și pentru experții din statele membre, întrucât și planificarea evaluărilor va fi distribuită tuturor statelor membre cu suficient timp înainte. Înainte de fiecare evaluare, Comisia poate apela direct la membri individuali din cadrul grupului de rezervă pentru a înființa echipe, ceea ce înseamnă că procesul va fi mult mai rapid și mai simplu. La constituirea echipelor specifice, Comisia ar trebui, pe cât posibil, să asigure și echilibrul geografic. În cazul în care, pentru o evaluare specifică, este necesar un anumit profil și nu este posibilă mobilizarea unui expert din grupul de rezervă, Comisia poate recurge în continuare la cereri specifice de experți. Crearea unui grup de experți de rezervă ar permite, pe termen lung, înființarea unei echipe interdisciplinare care să evalueze toate domeniile relevante ale acquis-ului Schengen.

–Consolidarea cooperării cu Frontex, eu-LISA, Europol, Agenția pentru Drepturi Fundamentale a Uniunii Europene și Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor. Propunerea prevede că cooperarea ar trebui să fie reciprocă, astfel încât agențiile și organele respective să poată să și utilizeze informațiile colectate prin procesul de evaluare. În același timp, Comisia va putea să obțină o gamă mai largă de informații și produse de analiză a riscurilor de la aceste organe și agenții.

Propunerea sporește, de asemenea, sinergiile cu mecanismele de evaluare și monitorizare puse în aplicare de agențiile și organele Uniunii. În ultimii ani, la nivelul UE și la nivel național au fost instituite și alte mecanisme de control al calității și de monitorizare, care pot completa mecanismul de evaluare și monitorizare Schengen. Propunerea prevede o mai mare coerență și sinergii cu activitățile desfășurate de Frontex, în special cu procesul de evaluare a vulnerabilității. Evaluarea vulnerabilității efectuată de Frontex este un instrument complementar mecanismului de evaluare și monitorizare Schengen pentru garantarea controlului calității la nivelul UE și pentru asigurarea unei pregătiri constante atât la nivel european, cât și la nivel național pentru a răspunde oricăror provocări la frontiera externă. Evaluarea vulnerabilității oferă o imagine a capacității operaționale a unui stat membru în domeniul frontierelor externe, în vederea identificării potențialelor puncte slabe existente în sistem. Aceasta este o abordare orientată spre viitor, menită să prevină crizele. Comisia partajează deja rezultatele procesului de evaluare a vulnerabilității cu echipa de experți ai statelor membre înainte de efectuarea unei evaluări în conformitate cu articolul 33 din Regulamentul (UE) 2019/1896 și a stabilit canale oficiale pentru schimbul de informații cu Frontex. Pentru a spori și mai mult sinergiile, propunerea prevede dispoziții specifice pentru maximizarea volumului de informații colectate prin procesul de evaluare a vulnerabilității, în vederea creării unui tablou situațional îmbunătățit privind funcționarea spațiului Schengen. Scopul este, de asemenea, de a evita, în măsura posibilului, suprapunerea eforturilor și recomandările contradictorii.

Exemple relevante, în alte domenii de politică în care vor fi posibile sinergii sporite în temeiul noilor dispoziții prevăzute în propunere, sunt Platforma multidisciplinară europeană împotriva amenințărilor infracționale (EMPACT) sau supravegherea efectuată de Comisie cu sprijinul eu-LISA în ceea ce privește pregătirea statelor membre pentru punerea în aplicare a sistemelor informatice relevante. Mecanismele naționale de control al calității [încurajate în temeiul Regulamentului (UE) 2019/1896] ar putea deveni la fel de importante în viitor, iar propunerea stabilește baza pentru asigurarea sinergiilor și a schimbului de informații. În plus, evaluările ar lua în considerare și rezultatele mecanismului independent de monitorizare elaborat în temeiul propunerii de introducere a unei proceduri de verificare a resortisanților țărilor terțe la frontierele externe.

Propunerea prevede un termen ambițios pentru aplicarea integrală a regulamentului (de la [1 septembrie 2022]).

Analiza Comisiei, furnizată în evaluarea impactului care însoțește prezenta propunere și sintetizată în secțiunea 3, stă la baza prezentei propuneri de revizuire cuprinzătoare a regulamentului.