(Text cu relevanță pentru SEE)

·Eficiența procedurii – Propunerea va impune statelor membre obligația de a asigura „celeritatea cuvenită” a procedurilor și de a evita transformarea costurilor procedurale într-un obstacol financiar în calea introducerii acțiunilor de reprezentare. Consumatorii vor fi informați în mod adecvat cu privire la rezultatul acțiunilor de reprezentare și la modul în care urmează să beneficieze de pe urma acestora. Propunerea promovează, de asemenea, soluționarea alternativă colectivă a litigiilor, sub controlul unei instanțe judecătorești sau al unei autorități administrative. Deciziile definitive pronunțate de o instanță sau de o autoritate, prin care se stabilește că un comerciant a săvârșit o încălcare, vor constitui probe incontestabile în acțiunile în despăgubire (în același stat membru) sau o prezumție juris tantum că încălcarea a avut loc (pentru acțiunile introduse într-un alt stat membru).

Rapoartele Comisiei din 2008 și 2012 referitoare la aplicarea Directivei privind acțiunile în încetare și verificarea adecvării 2016-2017 au confirmat importanța acestei directive. Verificarea adecvării a ajuns totuși la concluzia că directiva are lacune considerabile care, dacă nu sunt corectate, vor continua să îi afecteze eficacitatea deplină și vor conduce la o utilizare a acesteia sub nivelul optim. Chiar și în statele membre în care acțiunile în încetare sunt considerate a fi eficace și sunt utilizate pe scară largă, potențialul directivei nu este pe deplin exploatat din cauza unui anumit număr de elemente pe care aceasta nu le abordează suficient. Principalele lacune ale directivei sunt: domeniul său de aplicare limitat, caracterul limitat al efectelor deciziilor de încetare asupra măsurilor reparatorii pentru consumatorii prejudiciați și costul și durata procedurii (a se vedea secțiunea 3 pentru o prezentare generală a rezultatelor).

În acest context, prezenta propunere are drept obiectiv modernizarea și înlocuirea Directivei 2009/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind acțiunile în încetare în ceea ce privește protecția intereselor consumatorilor (denumită în continuare „Directiva privind acțiunile în încetare”). Aceasta este prezentată împreună cu propunerea privind efectuarea unor modificări specifice în patru directive ale UE în materie de drept al consumatorilor ca parte a pachetului „Noi avantaje pentru consumatori”, care este inclus în Programul de lucru al Comisiei pentru 2018, astfel încât să se îmbunătățească eficacitatea procedurii în încetare și să se contribuie la eliminarea consecințelor încălcărilor dreptului Uniunii care afectează interesele colective ale consumatorilor.

În ceea ce privește asigurarea respectării normelor de către autoritățile publice, încălcările pe scară largă au fost abordate în Regulamentul CPC revizuit, care prevede un cadru procedural pentru cooperarea dintre organismele naționale de asigurare a respectării normelor. Cu toate acestea, în ceea ce privește asigurarea respectării normelor la nivel privat, nu toți consumatorii din statele membre au deja acces la modalități eficace de a obține reparații. Disparitățile importante dintre statele membre în ceea ce privește eficacitatea actualei Directive privind acțiunile în încetare fac necesară intervenția UE, în special având în vedere implicațiile transfrontaliere. În plus, actualele mecanisme colective naționale de despăgubire variază în mod semnificativ în ceea ce privește eficacitatea și modalitățile, iar nouă state membre nu au prevăzut încă niciun astfel de mecanism. Definirea la nivelul Uniunii a unui cadru comun pentru acțiunile de reprezentare în încetare și în despăgubire pentru protecția intereselor colective ale consumatorilor va asigura tratarea eficace și eficientă a încălcărilor dreptului Uniunii care rezultă din tranzacții comerciale naționale sau transfrontaliere. Utilizarea sporită, de către comercianții care își desfășoară activitatea pe teritoriul UE, a strategiilor comerciale la scara UE, adâncește caracterul european al problemei, având în vedere riscul sporit de apariție a unor situații de prejudiciu colectiv care afectează consumatori din mai multe state membre în același timp.

·Prezenta propunere asigură un echilibru între, pe de o parte, facilitarea accesului la justiție pentru a apăra interesele consumatorilor și, pe de altă parte, asigurarea unor garanții suficiente împotriva abuzului de procedură. Modelul propus de acțiune de reprezentare, în cadrul căruia entitățile calificate trebuie să fie desemnate de către statele membre pe baza unor criterii minime de reputație, reprezintă o protecție bună împotriva acțiunilor abuzive. Alte state membre sau Comisia vor avea posibilitatea de a-și exprima preocupările legate de entitățile calificate care au calitate procesuală în alte state membre. În cadrul acțiunilor în despăgubire, entitățile calificate trebuie să fie transparente în ceea ce privește sursa lor de finanțare pentru a permite instanței judecătorești sau autorității administrative să se asigure că nu există conflicte de interese sau riscuri de abuz într-un caz dat. În plus, dacă acțiunea de reprezentare se încheie cu o tranzacție judiciară, instanța judecătorească sau autoritatea va examina legalitatea și corectitudinea rezultatului respectiv pentru a se asigura că acesta ia în considerare interesele tuturor părților implicate.

•Alegerea instrumentului

La fel ca în cazul Directivei privind acțiunile în încetare, singurul instrument adecvat pentru abordarea dreptului procedural având în vedere obiectivele menționate mai sus este o directivă.

3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

•Evaluările ex post/verificarea adecvării legislației existente

Raportul din 2008 privind aplicarea Directivei privind acțiunile în încetare a concluzionat că procedura în încetare a fost utilizată cu un oarecare succes în legătură cu încălcările legislațiilor naționale, însă a fost mai puțin eficace pentru stoparea încălcărilor transfrontaliere, în principal pentru că entitățile calificate nu au dispus de resursele necesare, sub formă de fonduri și de cunoștințe de specialitate, pentru a se ocupa de diferitele proceduri care variază de la un stat membru la altul. Raportul din 2012 a concluzionat că, în ciuda limitelor lor, acțiunile în încetare au fost utile pentru protejarea intereselor consumatorilor din UE și că acestea ar putea avea un potențial considerabil dacă deficiențele identificate ar fi eliminate, mai ales costurile procedurale ridicate, durata și complexitatea procedurilor, efectele relativ limitate ale hotărârilor pronunțate în această materie și dificultatea de a le executa. Aceste dificultăți erau chiar mai prezente în cazul acțiunilor în încetare cu o dimensiune transfrontalieră. În evaluarea cuprinzătoare a Directivei privind acțiunile în încetare, ca parte a verificării adecvării legislației UE în materie de protecție a consumatorilor și de marketing întreprinsă de Comisie în 2017, au fost analizate eficacitatea, eficiența, coerența, relevanța și valoarea adăugată europeană, după cum urmează:

·Eficacitatea

Verificarea adecvării a confirmat faptul că Directiva privind acțiunile în încetare constituie o parte necesară a pachetului de instrumente ale UE în materie de asigurare a respectării normelor privind protecția consumatorilor. Aceasta este, în continuare, adecvată scopului ca instrument de asigurare a respectării normelor destinat combaterii încălcărilor săvârșite de comercianți care dăunează intereselor colective ale consumatorilor, în special în contextul digitalizării și globalizării economiei care sporesc riscul producerii unor prejudicii colective la nivelul UE. Cu toate acestea, procedura în încetare nu este utilizată la întreaga sa capacitate; eficacitatea sa este afectată de o serie de deficiențe, cum ar fi costurile și complexitatea sa, în timp ce rezultatele obținute pentru consumatorii care suferă prejudicii sunt limitate. Evaluarea a arătat că ar trebui sporită eficacitatea directivei, de exemplu, prin armonizarea în continuare a procedurii în încetare și extinderea domeniului său de aplicare la mai multe instrumente ale UE relevante pentru protecția intereselor colective ale consumatorilor. Orice modificare care urmează să fie efectuată ar trebui să faciliteze accesul la justiție, să reducă costurile pentru entitățile calificate care protejează interesele colective ale consumatorilor și să sporească efectul disuasiv al acțiunilor în încetare. Directiva privind acțiunile în încetare ar trebui modificată, de asemenea, pentru ca aceasta să aibă un impact mai util asupra consumatorilor prejudiciați în urma unei încălcări, chiar dacă și în prezent statele membre au obligația să pună la dispoziție, acolo unde este necesar, măsuri de eliminare a efectelor persistente ale încălcărilor care fac obiectul directivei respective. Nu este întotdeauna clar dacă măsurile de eliminare a efectelor persistente ale încălcării care sunt acoperite de directivă înglobează și acțiunile în despăgubire aflate la dispoziția consumatorilor. Această incertitudine este în general considerată a fi unul dintre principalele motive pentru care directiva nu este suficient de eficace. Consumatorii nu se pot baza pe ordinul de încetare pentru a obține măsuri reparatorii, ci trebuie să intenteze o acțiune în justiție în vederea obținerii de măsuri reparatorii pentru aceleași motive și să dovedească din nou încălcarea.

Astfel cum s-a arătat în verificarea adecvării, atunci când solicită măsuri reparatorii individuale, consumatorii europeni se confruntă și în prezent cu aceleași obstacole ca în urmă cu10 ani; printre acestea se numără durata excesivă a procedurilor, percepția că probabilitatea de a obține măsuri reparatorii este scăzută, experiența anterioară legată de depunerea de plângeri fără a obține rezultate, incertitudinea cu privire la drepturile lor, faptul de a nu ști unde și cum să depună o plângere, precum și reticența psihologică. Nu există nicio obligație de a publica rezultatul cauzei, consumatorii nefiind așadar informați cu privire la încălcare și comercianții care au săvârșit încălcarea nefiind descurajați de efectul de denunțare și dezaprobare publică al unei astfel de publicități. În plus, acțiunile în încetare nu sunt utilizate des pentru infracțiuni transfrontaliere, iar entitățile calificate din diferite state membre nu cooperează suficient între ele în ceea ce privește schimbul de bune practici sau elaborarea de strategii comune de combatere a încălcărilor de mare amploare.

·Eficiența

Directiva privind acțiunile în încetare nu impune comercianților care respectă dispozițiile legale niciun fel de obligații specifice, deoarece scopul său este de a pune capăt încălcărilor dreptului material al UE săvârșite de comercianți. De asemenea, acțiunea nu generează niciun cost pentru consumatorii individuali, întrucât aceștia nu sunt părți la procedura inițiată de entitatea calificată. Dimpotrivă, în cazurile în care încălcarea are efecte pe scară extinsă și consumatorii individuali nu inițiază acțiuni în justiție din diferite motive, cum ar fi lipsa de informare cu privire la drepturile lor, lipsa de fonduri sau reticența psihologică, acțiunea colectivă introdusă de o entitate pentru a pune capăt încălcării și a o interzice pe viitor este în beneficiul tuturor consumatorilor afectați. Una dintre concluziile verificării adecvării este că niciun cost derivat din aplicarea directivei nu a fost suportat de comercianții care respectă normele, în afară de costurile legate de normele de fond. Singurele costuri suplimentare ar proveni de la acțiunile abuzive aduse în fața justiției. Cu toate acestea, verificarea adecvării nu a găsit nicio dovadă care să arate că entitățile calificate ar fi introdus în UE, în temeiul directivei, acțiuni în justiție abuzive.

·Coerența

Verificarea adecvării a confirmat faptul că domeniul de aplicare al Directivei privind acțiunile în încetare ar trebui extins pentru a include mai multe acte legislative ale UE relevante pentru protecția consumatorilor, cel puțin prin alinierea acestuia la domeniul de aplicare al Regulamentului CPC, ceea ce ar contribui la sporirea coerenței dintre directivă și alte proceduri în încetare prevăzute la nivelul UE.

·Relevanța

Datele colectate și consultarea părților interesate confirmă faptul că Directiva privind acțiunile în încetare continuă să fie relevantă. Obiectivele și conținutul acesteia sunt în concordanță cu evoluțiile pieței și cu nevoile și tendințele actuale ale comportamentului consumatorilor. Evaluarea a arătat că obiectivele urmărite, și anume protecția consumatorilor și integrarea pieței interne, continuă să fie extrem de relevante.

·Valoarea adăugată europeană

În cadrul verificării adecvării s-a constatat că, în mai multe state membre, nivelul de protecție a consumatorilor ar fi mai scăzut dacă UE nu ar fi introdus obligația de a proteja interesele colective ale consumatorilor prin intermediul unui mecanism colectiv de asigurare a respectării normelor sub forma procedurii în încetare. Părțile interesate au confirmat valoarea adăugată a Directivei privind acțiunile în încetare în statele membre, atât în cazul în care procedurile în încetare au fost introduse pentru prima dată, cât și în cazul în care mecanismele existente au fost îmbunătățite după adoptarea directivei. Deși câteva state membre prevăzuseră deja proceduri în încetare în legătură cu anumite tipuri de încălcări, cum ar fi legislația privind practicile comerciale neloiale sau clauzele contractuale abuzive, legislația acestora nu se extindea, la momentul respectiv, la toate domeniile legislației privind protecția consumatorilor care sunt în prezent enumerate în anexa I la directivă.

În plus, în concluziile Raportului privind acțiunile colective în despăgubire s-a arătat că Recomandarea Comisiei din 2013 a fost un punct de referință pentru principiile unui model european de acțiune colectivă în despăgubire. Cu toate acestea, s-a constatat și faptul că s-au luat puține măsuri legislative prin care să se dea curs acestei recomandări. Așadar, potențialul de a facilita accesul la justiție este încă departe de a fi exploatat pe deplin. În timp ce recomandarea are o dimensiune orizontală, având în vedere diferitele domenii în care se pot produce prejudicii colective, absența unui mecanism colectiv de despăgubire la nivelul UE are o relevanță practică deosebită pentru protecția consumatorilor, așa cum o arată o serie de cazuri concrete, printre care se numără și cazul emisiilor diesel. Ca o măsură subsecventă acestei evaluări, Comisia Europeană a anunțat că se va axa pe consolidarea acelor aspecte din Directiva privind acțiunile în încetare care sunt legate de asigurarea respectării normelor și de măsurile reparatorii.

•Consultările cu părțile interesate

Propunerea de directivă se bazează pe consultările ample desfășurate pentru verificarea adecvării din 2016-2017, pe cererile de contribuții din 2017 privind acțiunile colective în despăgubire și pe consultările suplimentare specifice ale rețelelor relevante ale autorităților din statele membre, practicienilor din domeniul dreptului, asociațiilor de consumatori și organizațiilor profesionale, care au fost întreprinse în cadrul evaluării impactului pentru această inițiativă.