COMISIA EUROPEANĂ Bruxelles, 20.12.2017 COM(2017) 790 final 2017/0359(COD) Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind cerințele prudențiale ale firmelor de investiții și de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 575/2013, (UE) nr. 600/2014 și (UE) nr. 1093/2010

(Text cu relevanță pentru SEE) {SWD(2017) 481 final}



EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXT • Temeiurile și obiectivele propunerii UE are nevoie de piețe de capital mai puternice pentru a promova investițiile, a mobiliza noi surse de finanțare pentru întreprinderi, a le oferi gospodăriilor oportunități mai bune, precum și pentru a consolida uniunea economică și monetară. Comisia și-a asumat angajamentul de a institui toate elementele rămase pentru a finaliza până în 2019 uniunea piețelor de capital (UPC). Firmele de investiții furnizează o serie de servicii prin care investitorii au acces la piețele titlurilor de valoare și ale instrumentelor financiare derivate (consultanță pentru investiții, administrarea portofoliilor, servicii de brokeraj, executarea ordinelor etc.). Firmele de investiții și serviciile pe care le oferă constituie o componentă vitală pentru o bună funcționare a UPC. Acestea au un rol important în facilitarea fluxurilor de economii și de investiții în întreaga UE, diverse servicii fiind utilizate pentru a sprijini alocarea capitalului și gestionarea riscurilor cu eficacitate. Există firme de investiții în toate statele membre. Conform informațiilor colectate de către Autoritatea Bancară Europeană (ABE), la sfârșitul anului 2015 existau 6 051 de firme de investiții în Spațiul Economic European (SEE). Printre acestea se numără firme care furnizează un set limitat de servicii, în principal pentru clienți cu amănuntul, dar și firme care oferă o serie de servicii unei game largi de clienți cu amănuntul, profesioniști și corporativi. Pe baza informațiilor provenite de la ABE, aproximativ 85 % din firmele de investiții din SEE își limitează activitățile la: ·oferirea de consultanță pentru investiții; ·primirea și transmiterea ordinelor; ·gestionarea portofoliilor și ·executarea ordinelor. Acționând ca un important centru nodal pentru piețele de capital și activitățile de investiții, Regatul Unit are cel mai mare număr de firme de investiții din SEE, aproximativ jumătate dintre acestea având sediul în acest stat, și este urmat de Germania, Franța, Țările de Jos și Spania. Majoritatea firmelor de investiții din SEE sunt mici sau mijlocii. ABE estimează că circa opt firme de investiții, concentrate, în mare parte, în Regatul Unit, controlează aproximativ 80 % din activele tuturor firmelor de investiții din SEE. Printre noile sale acțiuni prioritare vizând consolidarea piețelor de capital și construirea unei uniuni a piețelor de capital, Comisia a anunțat, prin urmare, în evaluarea la jumătatea perioadei a Planului de acțiune privind uniunea piețelor de capital, că va propune un cadru prudențial și de supraveghere mai eficace pentru firmele de investiții, calibrat cu dimensiunea și natura firmelor de investiții, pentru a stimula concurența și a îmbunătăți accesul investitorilor la noi oportunități și la modalități mai bune de gestionare a riscurilor. Dat fiind rolul central pe care îl îndeplinesc în prezent firmele de investiții din Regatul Unit în acest domeniu, decizia acestei țări de a se retrage din UE accentuează și mai mult necesitatea de a actualiza arhitectura de reglementare la nivelul UE pentru a sprijini această evoluție. Propunerile referitoare la prezentul regulament și directiva însoțitoare („propunerile”) au fost incluse în programul de lucru al Comisiei pentru 2017 ca exercițiu REFIT. Obiectivul propunerilor constă în a garanta faptul că firmele de investiții fac obiectul unor cerințe de capital, de lichiditate, precum și al altor cerințe prudențiale-cheie și al unor mecanisme de supraveghere corespunzătoare care sunt adaptate la activitatea lor, dar suficient de solide pentru a surprinde într-o manieră adecvată din punct de vedere prudențial riscurile pe care le înregistrează firmele de investiții, pentru a proteja stabilitatea piețelor financiare ale UE. Propunerile sunt rezultatul unei reexaminări prevăzute la articolul 493 alineatul (2), la articolul 498 alineatul (2) și la articolul 508 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 (Regulamentul privind cerințele de capital sau CRR) care, împreună cu Directiva 2013/36/UE (Directiva privind cerințele de capital IV sau CRD IV), constituie actualul cadru prudențial pentru firmele de investiții. Atunci când au convenit cu privire la aceste texte, colegiuitorii au stabilit ca întregul cadru aplicabil firmelor de investiții să facă obiectul unei reexaminări, având în vedere faptul că normele acestuia se axează, în mare măsură, pe instituțiile de credit. Spre deosebire de instituțiile de credit, firmele de investiții nu atrag depozite și nu acordă împrumuturi. În consecință, sunt mult mai puțin expuse la riscul de credit și la riscul ca deponenții să își retragă banii într-un termen scurt. Serviciile lor pun accentul pe instrumentele financiare – spre deosebire de depozite, acestea nu se plătesc la valoarea nominală, ci fluctuează în funcție de evoluția pieței. Totuși, ele se află în concurență cu instituțiile de credit pentru furnizarea de servicii de investiții, pe care instituțiile de credit le pot oferi clienților lor în temeiul licenței bancare. Instituțiile de credit și firmele de investiții sunt, prin urmare, două tipuri de instituții diferite din punct de vedere calitativ, cu două modele de afaceri principale diferite, dar cu o oarecare suprapunere a serviciilor pe care le pot oferi. Firmele de investiții au făcut obiectul normelor prudențiale ale UE alături de instituțiile de credit încă din 1993, an în care a intrat în vigoare primul cadru al UE de reglementare a activităților firmelor de investiții. Înlocuit în prezent de Directiva privind piețele instrumentelor financiare (MiFID) și, începând din ianuarie 2018, de MiFID II/MiFIR, acest cadru stabilește condițiile pentru cerințele de autorizare, organizaționale și de conduită profesională în care se pot furniza servicii de investiții investitorilor, precum și alte cerințe care reglementează buna funcționare a piețelor financiare. Cadrul prudențial pentru firmele de investiții prevăzut în CRR/CRD IV funcționează împreună cu MiFID. În general, cerințele prudențiale privind instituțiile financiare sunt concepute astfel încât (i) să se asigure că acestea dispun de resurse suficiente pentru a rămâne viabile din punct de vedere financiar și pentru a-și desfășura serviciile de-a lungul ciclurilor economice sau (ii) să permită o lichidare ordonată fără a provoca prejudicii economice nejustificate clienților lor sau stabilității piețelor în care își desfășoară activitatea. Prin urmare, cerințele prudențiale ar trebui să reflecte riscurile cu care se confruntă și pe care le reprezintă diferitele instituții financiare, să fie proporționale cu probabilitatea apariției riscurilor și, în general, să găsească un echilibru între garantarea siguranței și solidității diferitelor instituții financiare și evitarea unor costuri excesive care le-ar putea împiedica să își exercite activitatea în mod viabil. Firmele de investiții de importanță sistemică, dintre care o parte sunt identificate ca fiind globale, sau alte instituții de importanță sistemică prevăzute la articolul 131 din CRD IV ar trebui să facă în continuare obiectul cadrului CRR/CRD IV, inclusiv al modificărilor propuse de Comisie la 23 noiembrie 2016, în conformitate cu abordarea revizuită pentru identificarea acestora în propuneri. Acest lucru se datorează faptului că firmele respective își asumă și subscriu în general riscuri la o scară semnificativă în cadrul pieței unice. Activitățile lor le expun la riscul de credit, care ia în principal forma riscului de credit al contrapărții, precum și la riscul de piață corespunzător pozițiilor asumate pe cont propriu, fie pentru clienții lor, fie pentru ele însele. Prin urmare, aceste firme constituie un risc mai mare la adresa stabilității financiare, date fiind dimensiunea și gradul lor de interconectare. Având în vedere aceste riscuri și pentru a asigura condiții de concurență echitabile, astfel de firme de investiții de importanță sistemică ar trebui tratate ca instituții de credit.

După cum s-a anunțat în Comunicarea Comisiei din septembrie 2017 privind revizuirea normelor referitoare la autoritățile europene de supraveghere (ESA), acest lucru ar presupune, de asemenea, printre altele, ca activitățile lor în statele membre participante la uniunea bancară să facă obiectul unei supravegheri directe din partea BCE în cadrul mecanismului unic de supraveghere. În prezent, aceste firme se regăsesc în mare parte în Regatul Unit, dar analizează planuri de relocalizare a unor părți din activitățile lor în UE-27, în special în statele membre care participă la uniunea bancară. Deși dispozițiile în cauză nu vizează decât un număr mic de firme, acestea reprezintă o parte importantă din totalul activelor și al volumului de activitate al tuturor firmelor de investiții din UE. Pentru alte firme de investiții este mai problematic faptul că în cadrul prudențial actual se pune accentul pe instituțiile de credit și pe riscurile cu care se confruntă și pe care le prezintă acestea, mai degrabă decât pe firmele de investiții. Serviciile furnizate de aceste firme și riscurile pe care acestea le pot genera nu sunt, în mare măsură, abordate în mod explicit de normele existente. Dintre cele opt servicii de investiții pe care firmele de investiții sunt autorizate să le furnizeze conform MiFID, numai (i) tranzacționării pe cont propriu și (ii) subscrierii sau plasării de instrumente financiare cu angajament ferm le corespund în mod clar cerințe prevăzute în CRR. Pentru alte servicii de investiții (primirea și trimiterea de ordine, executarea de ordine, administrarea de portofolii, serviciile de consultanță pentru investiții, plasarea de instrumente fără angajament ferm, operarea unui sistem multilateral de tranzacționare), astfel de cerințe lipsesc, conducând la o acoperire imprecisă a riscurilor implicate. Deși limitate în unele cazuri, riscurile inerente acestor activități pentru firmă și, în consecință, pentru clienții firmei și piețele pe care își desfășoară activitatea nu sunt, prin urmare, reflectate într-un mod bine direcționat. Apar astfel trei probleme principale, care sunt evaluate în documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește propunerile. În primul rând, deși cadrul ține seama, într-o anumită măsură, sub forma unor derogări, de diferitele tipuri de profiluri comerciale ale firmelor de investiții, pentru multe firme aceasta reprezintă, în general, o sursă de o complexitate considerabilă în materie de reglementare. În al doilea rând, cerințele și derogările detaliate constituie o aproximare rudimentară și insensibilă la risc a riscurilor reale cu care se confruntă și pe care le prezintă firmele de investiții, care diferă de cele ale băncilor. În al treilea rând, din cauza complexității sale inerente și a lipsei de sensibilitate la risc, punerea în aplicare de către statele membre duce la fragmentarea peisajului general de reglementare pentru firmele de investiții, existând posibilitatea unui arbitraj de reglementare dăunător. Ar putea fi amenințate astfel integritatea și funcționarea pieței unice. Propunerile au ca obiectiv abordarea problemelor legate de cadrul existent și facilitarea în același timp a accesului la activitate și a desfășurării activității de către firmele de investiții atunci când este posibil. În special, propunerile stabilesc un cadru prudențial mai bine adaptat modelelor de afaceri ale acestor firme. Ele cuprind cerințe mai adecvate și mai sensibile la risc pentru firmele de investiții, identificând mai bine riscurile pe care acestea le prezintă și cu care se confruntă realmente în cadrul diferitelor tipuri de modele de afaceri. În cele din urmă, acestea constituie un set de instrumente de reglementare mai raționalizat, menit să le permită autorităților de supraveghere prudențială să își exercite în mod eficace controlul. Astfel cum se prevede în articolele din CRR, revizuirea cadrului prudențial pentru firmele de investiții a fost realizată în consultare cu ABE, cu Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe (ESMA) și cu autoritățile competente ale statelor membre reprezentate în aceste autorități europene de supraveghere. După o primă solicitare de aviz din partea Comisiei în decembrie 2014, ABE a publicat, în decembrie 2015, primul său raport referitor la cadrul prudențial actual pentru firmele de investiții, solicitând modificarea abordării actuale pentru toate firmele de investiții, cu excepția celor mai mari și mai importante din punct de vedere sistemic. În urma celei de a doua solicitări de aviz din partea Comisiei, care a avut loc în iunie 2016, ABE a publicat, în noiembrie 2016, un document de reflecție pentru consultare care se axează pe un potențial nou regim prudențial pentru marea majoritate a firmelor de investiții. Luând în considerare feedback-ul și datele suplimentare colectate de la firmele de investiții și de la autoritățile naționale competente, ABE a publicat recomandările sale finale în septembrie 2017. Propunerile se bazează pe aceste recomandări în toate aspectele-cheie, cu excepția identificării firmelor de investiții de importanță sistemică, din motivele explicate în documentul însoțitor de lucru al serviciilor Comisiei și sintetizate în cadrul secțiunii privind „evaluarea impactului” de mai jos. • Coerența cu dispozițiile deja existente în domeniul de politică vizat Prezenta propunere completează revizuirea în curs a regimului prevăzut în CRR/CRD IV pentru instituțiile de credit în urma propunerilor adoptate de Comisie la 23 noiembrie 2016, care au permis tuturor firmelor de investiții nesistemice să nu aplice dispozițiile sale revizuite. Această opțiune a fost introdusă ca o recunoaștere a faptului că aceste dispoziții revizuite nu au fost concepute ținând cont de majoritatea firmelor de investiții și ar fi mărit și mai mult gradul de complexitate al cadrului de reglementare existent. Revizuirea regimului prudențial pentru majoritatea firmelor de investiții, invocată, de asemenea, în prezenta propunere, era deja într-un stadiu avansat în momentul respectiv și s-a considerat disproporționată impunerea unui regim și mai complex asupra acestor firme pentru o perioadă scurtă de timp, în așteptarea punerii în aplicare a noului regim. Prin urmare, prezenta propunere instituie un nou regim pentru majoritatea firmelor de investiții, excluzându-le în totalitate din cadrul CRR/CRD IV și menținând doar firmele de investiții de importanță sistemică în domeniul de aplicare al acestuia din urmă, inclusiv al dispozițiilor sale revizuite, în conformitate cu abordarea revizuită pentru identificarea acestora în prezenta propunere. De asemenea, propunerea este în conformitate cu MiFID și MiFID II/MiFIR. Prin stabilirea unor cerințe prudențiale adaptate activității și riscurilor aferente firmelor de investiții, se clarifică situațiile în care se aplică aceste cerințe și motivele aplicării lor. Ca atare, propunerea permite evitarea anumitor cazuri de aplicare arbitrară a cerințelor prudențiale din actualul cadru, care decurg din faptul că cerințele sunt stabilite în primul rând în raport cu serviciile de investiții enumerate în MiFID, și nu în raport cu acumularea efectivă de riscuri care caracterizează tipurile și volumele de activitate exercitată de firmele de investiții. MiFID II și MiFIR au fost adoptate în urma crizei financiare și vizează piețele de titluri de valoare, intermediarii de servicii de investiții financiare și locurile de tranzacționare. Noul cadru consolidează și înlocuiește actualul cadru MiFID I. Având în vedere revizuirea cadrului prudențial pentru firmele de investiții, este, de asemenea, necesar să se asigure că firmele din țări terțe care furnizează servicii transfrontaliere în UE nu beneficiază de un tratament mai favorabil decât firmele din UE în materie de cerințe prudențiale, fiscale și de supraveghere. Prezenta propunere ar urma să aducă modificări specifice regimului de echivalență existent pentru firmele din țări terțe în temeiul articolelor 46 și 47 din MiFIR în scopul de a menține condiții de concurență echitabile între firmele din UE și firmele din țări terțe. • Coerența cu alte domenii de politică a Uniunii Firmele de investiții îndeplinesc un rol important în ceea ce privește facilitarea fluxurilor de investiții în întreaga UE. În consecință, revizuirea face parte și din inițiativele Comisiei menite să asigure o piață unică puternică și echitabilă, cu un sistem financiar și o uniune a piețelor de capital funcționale, pentru a mobiliza investiții și a stimula creșterea economică și crearea de locuri de muncă. Un cadru prudențial și de supraveghere mai adecvat, cu costuri de asigurare a conformității mai mici pentru firmele de investiții ar trebui (i) să amelioreze condițiile generale pentru întreprinderi; (ii) să stimuleze intrarea pe piață și concurența în acest proces și (iii) să îmbunătățească accesul investitorilor la noi oportunități și la modalități mai bune de gestionare a riscurilor lor. Abordarea revizuită pentru identificarea firmelor de investiții de importanță sistemică care ar trebui să rămână în cadrul CRR/CRD IV este, de asemenea, în concordanță cu obiectivul de a se evita lacunele în ceea ce privește funcționarea uniunii bancare. Evoluțiile structurale recente înregistrate pe piață indică faptul că grupurile bancare din țările terțe au structuri din ce în ce mai complexe în UE, funcționând prin intermediul unor entități care scapă de sub supravegherea exercitată de BCE în cadrul mecanismului unic de supraveghere. Astfel cum s-a subliniat în Comunicarea Comisiei din octombrie 2017 privind finalizarea uniunii bancare, asigurarea faptului că firmele de investiții de importanță sistemică rămân în cadrul CRR/CRD IV în conformitate cu abordarea utilizată pentru identificarea lor în prezenta propunere le înscrie, de asemenea, sub incidența supravegherii prudențiale exercitate de autoritățile de supraveghere bancară și, pentru activitățile lor în statele membre care participă la uniunea bancară, sub incidența supravegherii prudențiale exercitate de BCE. 2. TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE • Temeiul juridic Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene conferă instituțiilor europene competența de a stabili dispoziții corespunzătoare care au ca obiect instituirea și funcționarea pieței interne (articolul 114 TFUE). Printre aceste dispoziții se numără actele legislative referitoare la normele prudențiale și la alte norme pentru prestatorii de servicii financiare; în acest caz, furnizarea de servicii de investiții. Dispozițiile prezentei propuneri de regulament le înlocuiesc pe cele prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 575/2013, care sunt, de asemenea, bazate pe articolul 114 din TFUE, întrucât se referă la firmele de investiții. • Subsidiaritatea Propunerea revizuiește și simplifică normele existente ale UE care reglementează tratamentul prudențial al firmelor de investiții în scopul de (i) a gestiona și a aborda mai bine riscurile în modelele lor de afaceri; (ii) a asigura condiții de concurență mai echitabile în rândul firmelor și (iii) a spori convergența în materie de supraveghere. În acest scop, un nou cadru al UE ar trebui să îl înlocuiască pe cel existent, mai degrabă decât să se atribuie aceste opțiuni cadrelor de reglementare din statele membre, întrucât firmele de investiții autorizate în prezent în temeiul MiFID oferă în mod obișnuit servicii consumatorilor din alte țări ale UE. Introducerea de către statele membre a unor modificări separate și disparate ale normelor ar putea conduce la denaturări ale concurenței și la tratamente discriminatorii, care ar avea un efect de fragmentare a pieței unice. Astfel ar putea apărea mai multe cazuri de arbitraj de reglementare dăunător, cu posibile efecte de domino asupra stabilității financiare și a protecției investitorilor în alte state membre în cazul unor probleme. De asemenea, s-ar putea denatura gama și tipul de servicii de investiții care sunt disponibile într-un anumit stat membru, ceea ce ar putea dăuna eficienței generale a pieței și opțiunilor investitorilor. Normele revizuite ar trebui să evite discrepanțele nejustificate în materie de reglementare și să asigure condiții de concurență echitabile pentru toate firmele autorizate în cadrul pieței unice. • Proporționalitatea Acesta fiind un exercițiu REFIT, obiectivul principal este de a face noul cadru pentru firmele de investiții mai adecvat, mai relevant și mai proporțional decât cel existent. În consecință, prezenta propunere asigură un echilibru, garantând că cerințele sunt simultan:

·cuprinzătoare și suficient de solide pentru a surprinde riscurile firmelor de investiții într-un mod fiabil din punct de vedere prudențial și ·suficient de flexibile pentru a viza diferitele tipuri de modele de afaceri fără a afecta capacitatea acestora de a funcționa într-un mod viabil din punct de vedere comercial. Propunerea urmărește să garanteze faptul că, pentru atingerea acestui echilibru, costurile regimului sunt menținute la un nivel minim, atât în ceea ce privește cerințele de capital, cât și costurile de asigurare a conformității și costurile administrative conexe, care sunt generate de necesitatea de a gestiona personalul și sistemele în vederea aplicării noilor cerințe și de a efectua raportările referitoare la conformitate către autoritățile de supraveghere. Astfel cum s-a subliniat în documentul de lucru însoțitor al serviciilor Comisiei, se preconizează că aceste costuri conexe vor scădea permanent, la început existând unele costuri noi punctuale. În ceea ce privește capitalul, o opțiune de politică generală ce a stat la baza activității de revizuire și a influențat aspectele menționate anterior este obiectivul care constă în asigurarea faptului că, în medie, cerințele de capital de la nivelul UE aplicabile firmelor de investiții nu cresc prea mult. Acest fapt se traduce prin efecte de distribuție diferite pentru anumite tipuri de firme. Acestea sunt atenuate de dispozițiile propunerii, cele mai importante efecte fiind introduse treptat și plafonate. • Alegerea instrumentului Este ales un regulament deoarece dispozițiile sale înlocuiesc dispozițiile Regulamentului (UE) nr. 575/2013 referitoare la firmele de investiții. Se obține astfel același efect juridic direct ca în cadrul de reglementare actual, asigurându-se că obiectivele propunerii sunt atinse în mod consecvent în întreaga UE și contribuindu-se la crearea unei certitudini sporite și a unor condiții de concurență echitabile pentru firme. 3. REZULTATE ALE EVALUĂRILOR EX POST, CONSULTĂRILOR PĂRȚILOR INTERESATE ȘI EVALUĂRII IMPACTULUI • Evaluarea ex-post a legislației existente Evaluarea cadrului CRR/CRD IV existent, care se bazează pe analiza efectuată de ABE și ESMA în raportul lor din 2015 și, în special, pe activitatea și analiza paralelă a serviciilor Comisiei, este sintetizată în documentul de lucru însoțitor al serviciilor Comisiei. Evaluarea concluzionează că normele existente, care se bazează pe standardele internaționale de reglementare pentru marile grupuri bancare și sunt orientate către riscurile aferente băncilor, își ating doar parțial obiectivele în ceea ce privește (i) asigurarea unei cantități suficiente de capital pentru riscurile aferente majorității firmelor de investiții; (ii) menținerea sub control a costurilor de asigurare a conformității; (iii) asigurarea unor condiții de concurență echitabile pe întreg teritoriul UE și (iv) asigurarea unei supravegheri prudențiale eficace. Multe dintre dispozițiile cadrului existent sunt considerate ineficiente și ineficace în această privință. Excepția o reprezintă firmele de investiții mari și de importanță sistemică a căror dimensiune, profil de risc și grad de interconectare cu alți participanți de pe piețele financiare sunt „similare băncilor”. În rest, s-a apreciat că menținerea situației existente creează (i) o complexitate excesivă și sarcini disproporționate în ceea ce privește asigurarea conformității, în special pentru numeroase firme mici și mijlocii; (ii) indicatori și cerințe prudențiale care sunt prea puțin adaptate și insuficient de sensibile la risc pentru a surprinde cu precizie riscurile aferente firmelor de investiții și (iii) cazuri de punere în aplicare divergentă la nivel național a normelor și fragmentarea cadrului de reglementare din UE. • Consultările părților interesate Părțile interesate au fost consultate în mai multe rânduri în cursul revizuirii. În ceea ce privește principalele etape, după o primă solicitare de aviz din partea Comisiei în decembrie 2014, ABE a publicat, în decembrie 2015, un raport cu privire la cadrul prudențial actual pentru firmele de investiții, împreună cu propuneri de modificare. Acesta realizează o analiză cuprinzătoare a situației actuale, care este accesibilă publicului și conține date privind numărul și tipurile de firme de investiții din statele membre. Analiza a contribuit la extinderea revizuirii la părțile interesate asupra cărora este posibil ca normele respective să nu aibă efecte directe și le-a încurajat să se alăture dezbaterilor ulterioare. La 4 noiembrie 2016, ABE a publicat un document de reflecție pentru consultare, care se axează pe un potențial nou regim prudențial pentru firmele de investiții. Documentul a fost deschis pentru observații timp de 3 luni. ABE a publicat proiectul său de recomandări la 3 iulie 2017, invitând părțile interesate să formuleze observații. Activitatea ABE a fost, de asemenea, sprijinită de un exercițiu de colectare de date detaliate care a implicat firmele de investiții. Acest exercițiu a fost realizat de autoritățile naționale competente, în numele ABE, în două etape, în 2016 și 2017. Având în vedere consultarea publică detaliată și colectarea datelor întreprinse de ABE, Comisia a considerat că nu este necesar să efectueze o consultare publică generală în paralel. În schimb, serviciile Comisiei au consultat părțile interesate în mod punctual pentru a colecta opinii suplimentare cu privire la elementele principale ale revizuirii. S-au organizat: ·o masă rotundă cu părțile interesate din sectorul de profil (firme de investiții, investitori, cabinete de avocatură, consultanți) care a avut loc la 27 ianuarie 2017 și a vizat proiectele de propuneri formulate de ABE pentru un viitor regim; ·un atelier privind costurile legate de regimul actual care a avut loc la 30 mai 2017 și ·un atelier privind proiectul final de recomandări al ABE, care a avut loc la 17 iulie 2017. Revizuirea a fost discutată cu statele membre în cadrul Comitetului pentru servicii financiare în martie și octombrie 2017 și în cadrul Grupului de experți în materie de servicii bancare, asigurări și plăți, în iunie și septembrie 2017. De asemenea, au fost luate în considerare contribuțiile transmise de părțile interesate cu privire la evaluarea inițială a impactului efectuată de Comisie și publicată în martie 2017. În fine, Comisia a ținut totodată seama de contribuțiile primite anterior în cadrul cererii ample de contribuții privind eficiența, consecvența și coerența globală a cadrului UE de reglementare a serviciilor financiare; în acest context, mai mulți respondenți au subliniat diferite aspecte relevante pentru revizuire. Firmele de investiții reprezintă diferite modele de afaceri, iar opiniile lor tind să se concentreze asupra aspectelor din cadrul propunerilor care le sunt specifice. Acest lucru complică comparațiile transversale între ponderile relative ale pozițiilor exprimate de părțile interesate. Cu toate acestea, în general, marea majoritate a părților interesate salută un cadru prudențial mai bine adaptat modelelor lor de afaceri. Ele subliniază faptul că relevanța lor sistemică este limitată și că cerințele de capital ar trebui să se concentreze pe asigurarea faptului că pot fi lichidate în mod ordonat. În ceea ce privește cerințele specifice care se aplică modelului lor de afaceri specific, firmele de investiții care furnizează exclusiv servicii de agent și nu încheie tranzacții cu instrumente financiare utilizând propriile bilanțuri critică, în general, propunerile pentru crearea unei legături între cerințele de capital și dimensiunea portofoliilor clienților pe care le administrează în mod liniar. Deși multe firme care tranzacționează pe cont propriu sunt de acord că actualul cadru pentru reflectarea riscului de piață are unele avantaje în raport cu riscurile cu care se confruntă și pe care le prezintă firmele respective, alte firme de tranzacționare consideră că acesta exagerează riscurile prezentate de metodele și produsele pe care le tranzacționează. Aceste opinii au fost luate în considerare la calibrarea noilor indicatori de risc care au fost propuși (factorii K – a se vedea mai jos) și s-a prevăzut posibilitatea de a introduce treptat și de a plafona cerințe mai stricte.

• Obținerea și utilizarea expertizei Revizuirea a fost efectuată pe baza unei recomandări cuprinzătoare furnizate de ABE, în consultare cu ESMA, astfel cum se prevede la articolele relevante din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, care constituie temeiul juridic pentru revizuire [în special articolul 508 alineatele (2) și (3)]. Principalele documente publice prezentate de ABE au fost următoarele: ·raportul din decembrie 2015, care cuprinde o evaluare cuprinzătoare a situației actuale și recomandările inițiale de modificare; ·documentul de reflecție din noiembrie 2016, care a fost publicat în vederea consultării cu privire la contururile unui eventual nou regim și ·raportul final din septembrie 2017 cu recomandări detaliate. Calibrarea exactă a recomandărilor privind noile cerințe de capital a fost sprijinită de un exercițiu de colectare de date detaliate care a implicat firmele de investiții. Acest exercițiu a fost realizat de autoritățile naționale competente, în numele ABE, în două etape, în 2016 și 2017. Comisia a fost implicată de-a lungul întregului proces și a putut beneficia de discuțiile în care au fost evaluate avantajele și dezavantajele recomandărilor de politică detaliate pe măsură ce acestea interveneau. • Evaluarea impactului În conformitate cu setul de instrumente pentru o mai bună reglementare (instrumentul 9), Comisia nu trebuie să realizeze nicio evaluare a impactului atunci când o agenție a UE a fost mandatată să efectueze lucrări de elaborare a politicilor și analiza aferentă, în măsura în care propunerea Comisiei nu diferă semnificativ de recomandările agenției, iar serviciile Comisiei consideră că evaluarea agenției este de o calitate suficientă. Deși Comitetul de analiză a reglementării a examinat un proiect de evaluare a impactului pentru această inițiativă, s-a considerat că un document de lucru al serviciilor Comisiei este mai adecvat, având în vedere faptul că mandatul specific de revizuire se bazează pe consultanța oferită de ESA, pe consultarea părților interesate și pe lucrări tehnice. Documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește propunerile are, prin urmare, drept obiectiv să explice consultanța oferită de ESA, inclusiv rezultatele analizelor și consultărilor lor, oferind în același timp punctele de vedere ale serviciilor Comisiei asupra concluziilor sale, cu scopul de a orienta procesul decizional al Comisiei. În ceea ce privește cerințele de capital, ABE estimează că în urma avizului său aceste cerințe vor spori, în medie, pentru toate firmele de investiții din UE care nu sunt de importanță sistemică cu 10 % comparativ cu cerințele aferente pilonului 1 actual și vor scădea cu 16 % față de totalul cerințelor aplicate ca urmare a majorărilor din cadrul pilonului 2. Modul în care aceste efecte ar fi distribuite între firmele de investiții depinde de dimensiunea acestora, de serviciile de investiții pe care le furnizează și de modul în care li se vor aplica noile cerințe de capital. După cum se detaliază în documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește propunerile, inclusiv în anexa II la acest document, creșterea agregată de 10 % a cerințelor aferente pilonului 1 este rezultatul reducerii considerabile a cerințelor pentru anumite firme și al creșterii cu peste 10 % a cerințelor pentru alte firme. În privința fondurilor proprii disponibile, ABE constată că numai câteva firme nu ar reuși să dețină capital suficient pentru a îndeplini cu ușurință noile cerințe – este cazul unui număr mic de furnizori de consultanță de investiții, firme de tranzacționare și firme de servicii multiple. Totuși, în cazul firmelor din această categorie pentru care cerințele ar fi de peste două ori mai mari decât cerințele actuale care li se aplică, ar putea fi acordat un plafon pentru un anumit număr de ani. Documentul de lucru al serviciilor Comisiei concluzionează că, în ansamblu, recomandările ABE sunt considerate a fi un mijloc adecvat și proporțional pentru atingerea obiectivelor revizuirii într-un mod eficace și eficient în comparație cu situația actuală. În general, consultanța oferită de ABE reprezintă un pas pozitiv clar către un cadru prudențial pentru firmele de investiții care să poată garanta că acestea funcționează pe o bază financiară solidă și că, în același timp, perspectivele lor comerciale nu sunt îngrădite. Ca atare, consultanța ar trebui să sprijine obiectivele revizuirii în mod echilibrat. Pe de o parte, ar trebui să contribuie la asigurarea faptului că riscurile aferente firmelor de investiții pentru clienți și piețe sunt abordate într-o manieră mai precisă atât în cadrul operațiunilor lor în curs, cât și în cazul în care au nevoie să fie lichidate. Pe de altă parte, ar trebui să contribuie la asigurarea faptului că aceste firme pot să își îndeplinească pe deplin rolul în ceea ce privește facilitarea fluxurilor de investiții în întreaga UE, ceea ce este în conformitate cu obiectivul uniunii piețelor de capital de a mobiliza economiile și investițiile pentru a stimula creșterea economică și crearea de locuri de muncă. Singura diferență față de recomandările ABE constă în identificarea firmelor de investiții de importanță sistemică. În loc ca această identificare să fie amânată și clarificată prin criterii care urmează a fi elaborate în cadrul unor norme tehnice de punere în aplicare a propunerilor, astfel cum recomandă ABE, s-a considerat că este mai adecvat ca aceasta să se realizeze în propunerile de față, pentru a se asigura condiții echitabile de reglementare între instituțiile de credit și firmele de investiții de importanță sistemică. Cu privire la acest aspect, propunerile depășesc recomandările formulate de ABE în avizul său privind revizuirea activității firmelor de investiții. Propunerile urmează totuși avizul ABE în ceea ce privește aspectele referitoare la decizia Regatului Unit de a părăsi UE. • Adecvarea reglementărilor și simplificarea Astfel cum s-a subliniat în documentul de lucru însoțitor al serviciilor Comisiei, se preconizează că simplificarea normelor prudențiale pentru marea majoritate a firmelor de investiții le va reduce în mod considerabil sarcinile administrative și de asigurare a conformității. Ar putea fi eliminate diferite cerințe de reglementare și de raportare redundante, permițându-se utilizări mai productive ale capitalului dedicat respectării cerințelor de reglementare. Prin stabilirea unor cerințe de capital și a altor cerințe prudențiale, inclusiv în ceea ce privește remunerarea și guvernanța, care să fie proporționale în cazul firmelor de investiții, propunerile atenuează pentru prima dată costurile semnificative pe care aceste firme le suportă ca urmare a cerințelor definite în raport cu băncile în cadrul regimului actual. S-ar pune astfel capăt sarcinii complicate de corelare și reconciliere a datelor comerciale cu un cadru de reglementare și un regim de raportare neadaptate. Se preconizează că firmele de investiții care sunt IMM-uri se vor număra printre principalii beneficiari. Un cadru prudențial mai proporțional și adecvat pentru aceste firme ar trebui să contribuie la îmbunătățirea condițiilor pentru desfășurarea activității, iar barierele la intrarea pe piață ar trebui să scadă. De exemplu, raționalizarea cadrului împovărător de raportare ar reduce sarcinile administrative și costurile de asigurare a conformității pentru IMM-uri, inclusiv pentru firmele inovatoare care doresc să se dezvolte prin mijloace digitale. De asemenea, exonerând firmele de investiții mici și neinterconectate de la normele actuale în materie de guvernanță și remunerare, astfel cum se prevede în cadrul CRD IV/CRR în vigoare, propunerile ar reduce costurile administrative și de asigurare a conformității pentru aceste firme. Se estimează că vor exista unele costuri punctuale ale trecerii la noul regim, întrucât firmele trebuie să își revizuiască sistemele de gestionare a riscurilor, să actualizeze departamentele de verificare a conformității și să revizuiască contractele cu firmele de avocatură și alți furnizori de servicii cu care colaborează în prezent pentru a facilita asigurarea conformității. Cu toate acestea, economiile în materie de costuri de asigurare a conformității ar trebui să sprijine obiectivele uniunii piețelor de capital în general, ajutând firmele de investiții să își îndeplinească rolul în ceea ce privește mobilizarea economiilor din partea investitorilor în direcția utilizărilor productive. În ceea ce privește costurile de asigurare a conformității, firmele urmează să economisească de la zeci de mii la sute de mii de euro, în funcție de tipul și de dimensiunea lor. În această etapă nu se cunoaște modul în care aceste reduceri ale costurilor de asigurare a conformității se raportează la modificările cerințelor de capital și se compară cu acestea pentru diferite tipuri de firme, însă acesta ar trebui să figureze în monitorizarea și evaluarea viitoare a cadrului. • Drepturile fundamentale Prezenta propunere consolidează exercitarea dreptului diverselor firme de investiții de a-și desfășura activitatea fără a fi afectate de norme concepute în principal pentru alte tipuri de actori economici. Măsurile legislative care fac obiectul propunerilor ce stabilesc normele pentru remunerare aplicabile în firmele de investiții respectă principiile recunoscute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special libertatea de a desfășura o activitate comercială și dreptul de negociere și de acțiune colectivă. 4. IMPLICAȚII BUGETARE Propunerea nu va avea implicații asupra bugetului UE.

5. ELEMENTE DIVERSE • Planurile de implementare și mecanismele de monitorizare, evaluare și raportare Modificările avute în vedere de propuneri ar trebui să fie evaluate pentru a se stabili gradul în care au fost îndeplinite următoarele obiective: ·o clasificare mai simplă a firmelor de investiții într-un mod care reflectă diferitele profiluri de risc ale acestora; ·un set de norme prudențiale, în special cerințe privind capitalul, lichiditățile, remunerarea și guvernanța, care să fie adecvate, proporționale și sensibile la riscurile specifice la care sunt expuse firmele de investiții și care să asigure alocarea capitalului acolo unde este necesar; ·un cadru care să corespundă riscurilor inerente naturii și gamei de activități desfășurate de firmele de investiții într-un mod direct și perceptibil și care să faciliteze, astfel, accesul la activitate; și ·un set simplificat de instrumente de supraveghere care să permită o supraveghere completă și precisă a practicilor comerciale și a riscurilor asociate. În acest scop, ar putea fi colectate unele dintre următoarele informații, ca parte a unei revizuiri viitoare, pentru a servi drept indicatori pentru evaluarea impactului modificărilor propuse: (i) costurile de asigurare a conformității în termeni de personal, consiliere juridică și raportare în scopuri de reglementare; (ii) nivelurile cerințelor de capital; (iii) alte costuri noi, de exemplu aferente normelor privind lichiditatea; (iv) evoluția numărului de firme între diferitele categorii; (v) modificările ca urmare a recurgerii autorităților competente la majorările din cadrul pilonului 2; (vi) cazurile de intrare în dificultate a firmelor de investiții în noul regim și impactul acestora; și (vii) evoluția dimensiunii firmelor de investiții în ceea ce privește activele și volumele ordinelor clienților. • Explicații detaliate cu privire la prevederile specifice ale propunerii Obiect și domeniu de aplicare Propunerea stabilește cerințe în ceea ce privește fondurile proprii, nivelurile de capital minim, riscul de concentrare, lichiditatea, raportarea și publicarea informațiilor în temeiul prezentului regulament pentru toate firmele de investiții care nu au importanță sistemică. Nivelul de aplicare Toate firmele de investiții care intră în domeniul de aplicare al regulamentului trebuie să aplice dispozițiile acestuia la nivel individual. Este prevăzută o derogare pentru firmele mici și neinterconectate din cadrul grupurilor bancare ce fac obiectul aplicării și supravegherii consolidate în temeiul CRR/CRD IV. O cerință specifică de capital la nivel de grup se aplică grupurilor formate numai din firme de investiții, societatea-mamă având obligația să asigure suficient capital pentru a sprijini participațiile sale în filialele care sunt firme de investiții. Fonduri proprii Instrumentele de capital care se califică drept fonduri proprii pentru ca firmele de investiții să respecte cerințele de capital care li se aplică în temeiul prezentului regulament sunt compuse din aceleași elemente prevăzute în CRR/CRD IV. În acest scop, fondurile proprii de nivel 1 de bază (CET1) ar trebui să reprezinte cel puțin 56 % din capitalul reglementat, fondurile proprii de nivel 1 suplimentar (AT1) ar trebui să fie eligibile până la 44 % din capitalul reglementat, iar fondurile proprii de nivel 2 până la 25 % din capitalul reglementat. Cerințe de capital Toate firmele de investiții păstrează în orice moment drept capital minim permanent o sumă egală cu capitalul inițial impus pentru autorizare. Firmele de investiții mici și neinterconectate aplică drept cerință de capital fie această cerință, fie, dacă este mai mare, o cerință bazată pe un sfert din cheltuielile lor generale fixe din exercițiul precedent, calculate în conformitate cu Regulamentul delegat (UE) 2015/488 al Comisiei. Aceste firme sunt definite ca fiind cele care nu sunt autorizate să protejeze și să administreze activele clienților, să dețină fonduri ale clienților sau să tranzacționeze pe cont propriu în nume propriu sau care administrează active mai mici de 1,2 miliarde EUR, atât prin administrare discreționară a portofoliului, cât și prin mecanisme nediscreționare (de consultare), tratează ordine zilnice ale clienților în valoare de mai puțin de 100 de milioane EUR pentru tranzacțiile în numerar sau de mai puțin de 1 miliard EUR pentru instrumentele financiare derivate și au un bilanț mai mic de 100 de milioane EUR și venituri totale brute din activități de investiții care sunt mai mici de 30 de milioane EUR. Firmele de investiții care depășesc aceste praguri aplică cea mai ridicată cerință dintre cerința lor de capital minim permanent, cerința bazată pe cheltuielile generale fixe sau cerința calculată prin însumarea cerințelor bazate pe factorii K. Factorii K Factorii K reflectă riscurile pentru client (RtC), precum și pentru firmele care tranzacționează pe cont propriu și execută ordinele clienților în nume propriu, riscurile pentru piață (RtM) și riscurile pentru firmă (RtF). Riscurilor pentru client (RtC) le corespund următorii factori K: active administrate (K-AUM), fonduri ale clienților deținute (K-CMH), active protejate și administrate (K-ASA) și ordine ale clienților tratate (K-COH). Riscurilor pentru piață (RtM) le corespunde un factor K pentru riscul de poziție netă (K-NPR) pe baza cerințelor de risc de piață din CRR (partea a treia titlul IV) sau, alternativ, în cazul în care autoritatea competentă permite acest lucru, un factor K bazat pe marjele depuse la membrii compensatori pentru tranzacțiile garantate de aceștia din urmă (K-CMG). Pragul pentru ca o firmă de investiții să poată beneficia de abordarea standardizată simplificată pentru riscul de piață este modificat pentru a se referi doar la o valoare absolută a activelor totale de 300 de milioane EUR. Riscurilor pentru firmă (RtF) le corespund factorii K pentru incapacitatea de plată a contrapărții la tranzacționare (K-TCD), pentru riscul de concentrare care depășește pragurile definite (K-CON – a se vedea mai jos) și pentru fluxul zilnic de tranzacționare (K-DTF).

K-CMH, K-ASA, K-COH și K-DTF sunt calculate pe baza unei medii mobile din ultimele 3 luni, iar K-AUM pe baza unei medii mobile din anul precedent. Acești factori K se înmulțesc cu coeficienții corespunzători prevăzuți în prezentul regulament pentru a determina cerința de capital. Cerințele de capital pentru K-NPR se determină în conformitate cu CRR, iar pentru K-CON și K-TCD se utilizează o aplicare simplificată a cerințelor corespunzătoare din CRR referitoare la tratamentul expunerilor mari în portofoliul de tranzacționare, respectiv al riscului de credit al contrapărții. Riscul de concentrare Firmele de investiții ar trebui să își monitorizeze și să își controleze riscul de concentrare, inclusiv pentru clienții lor. Doar firmele care nu sunt considerate mici și neinterconectate ar trebui să informeze autoritățile competente cu privire la riscurile de concentrare, indicând, de exemplu, o eventuală stare de nerambursare a contrapărților lor, unde dețin fondurile clienților, titlurile de valoare și numerarul propriu și care este riscul de concentrare din veniturile lor. Firmele care tranzacționează pe cont propriu sau execută ordinele clienților în nume propriu nu ar trebui să aibă nicio expunere față de o singură contraparte sau față de contrapărți conectate care să depășească 25 % din capitalul lor reglementat, sub rezerva unor derogări specifice pentru expunerile față de instituțiile de credit sau alte firme de investiții. Aceste limite pot fi depășite doar în cazul în care sunt îndeplinite cerințele de capital K-CON suplimentare. Pentru firmele de investiții specializate în instrumente financiare derivate pe mărfuri sau în certificate de emisii ori instrumente financiare derivate pe acestea care pot avea expuneri concentrate mari față de grupurile nefinanciare cărora le aparțin, aceste limite pot fi depășite fără să se aplice nicio cerință de capital suplimentar, atât timp cât expunerile sunt în scopuri de gestionare a lichidităților sau a riscurilor la nivel de grup. Lichiditate Firmele de investiții ar trebui să dispună de proceduri interne pentru a-și monitoriza și a-și gestiona necesarul de lichiditate și ar trebui să dețină cel puțin o treime din cerințele de fonduri proprii calculate pe baza cheltuielilor lor generale fixe sub formă de active lichide. Acestea ar trebui să constea în active de pe lista activelor lichide de înaltă calitate în conformitate cu Regulamentul delegat al Comisiei privind rata de acoperire a necesarului de lichiditate, completate cu numerarul propriu negrevat al firmei (care nu poate include fonduri ale clienților), iar în cazul firmelor mici și neinterconectate (cele cărora nu li se aplică factorii K), cu creanțele comerciale și onorariile sau comisioanele de primit în termen de 30 de zile, sub rezerva îndeplinirii unor condiții specifice. În circumstanțe excepționale, firmele de investiții pot scădea sub pragul obligatoriu prin monetizarea activelor lor lichide pentru a-și acoperi necesarul de lichiditate, cu condiția să notifice imediat autoritatea competentă. Raportarea în scopuri de supraveghere și publicarea informațiilor Firmele de investiții au obligația de a raporta autorităților lor competente cu privire la respectarea cadrului prudențial în conformitate cu cerințele detaliate care urmează să fie definite în măsurile de punere în aplicare de nivelul 2. Firmele cărora li se aplică factorii K au cerințe de raportare mai detaliate decât cele care fac obiectul cerinței de capital minim permanent sau al cerinței de capital calculate pe baza cheltuielilor generale fixe. Aceste firme fac publice nivelurile lor de capital, cerințele lor de capital, politicile și practicile de remunerare, precum și mecanismele lor de guvernanță, în timp ce firmele mici și neinterconectate nu fac obiectul unor cerințe referitoare la publicarea informațiilor. Dispoziții tranzitorii Pentru a facilita o tranziție lină a firmelor de investiții la noul regim, cerințele de capital ar face obiectul unor dispoziții tranzitorii, după cum urmează. Pentru o perioadă de cinci ani de la data aplicării prezentului regulament, firmelor de investiții pentru care cerința de capital în cadrul noului regim ar fi de peste două ori mai mare decât cerința de capital existentă în cadrul actual ar trebui să li se permită să își limiteze cerința de capital la dublul cerinței lor de capital conform CRR/CRD IV. În plus, în această perioadă, firmele de investiții noi care nu au fost niciodată supuse cerințelor de capital în temeiul CRR/CRD IV ar putea aplica o limită egală cu dublul cerinței bazate pe cheltuielile lor generale fixe, iar firmele de investiții care au făcut doar obiectul cerinței de capital inițial în temeiul CRR/CRD IV și-ar putea limita cerința de capital la dublul acestei cerințe pentru a atenua astfel de creșteri. În sfârșit, până la data la care se împlinesc cinci ani de la punerea în aplicare a prezentului regulament sau până la data aplicării modificărilor adoptate la CRR/CRD IV în ceea ce privește cerințele de capital pentru riscul de piață în temeiul articolului 1 punctul 84 din Propunerea Comisiei de regulament de modificare a Regulamentului (UE) nr. 575/2013, oricare dintre aceste date este mai apropiată, firmele de investiții care fac obiectul dispozițiilor corespunzătoare din prezentul regulament ar trebui să continue să își calculeze cerința de capital pentru portofoliul de tranzacționare în conformitate cu actualul CRR. Firmele de investiții de importanță sistemică Prezenta propunere modifică definiția instituțiilor de credit prevăzută la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 din CRR. Se va acorda astfel statutul de instituție de credit marilor firme de investiții care desfășoară activitățile menționate la punctele 3 și 6 din anexa I secțiunea A din MiFID și care dețin active de peste 30 de miliarde EUR. În consecință, marile firme de investiții de importanță sistemică vor continua să aplice CRR/CRD IV și vor face pe deplin obiectul cerințelor prudențiale și de supraveghere aplicabile instituțiilor de credit. Sunt incluse dispoziții privind supravegherea individuală și consolidată a întreprinderii-mamă de către autoritățile competente. Aceasta va însemna, printre altele, că activitățile marilor firme de investiții cu sediul în statele membre participante la uniunea bancară vor fi supuse supravegherii directe exercitate de către BCE în cadrul mecanismului unic de supraveghere. De asemenea, această abordare ar fi în concordanță cu evoluțiile în materie de reglementare din alte jurisdicții (de exemplu, Statele Unite ale Americii, Elveția, Japonia) unde, de la începutul crizei financiare, modul de reglementare și de supraveghere a firmelor de investiții de importanță sistemică a fost din ce în ce mai mult aliniat cu cel aplicat instituțiilor de credit. 2017/0359 (COD) Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind cerințele prudențiale ale firmelor de investiții și de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 575/2013, (UE) nr. 600/2014 și (UE) nr. 1093/2010

(Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114, având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ parlamentelor naționale, având în vedere avizul Băncii Centrale Europene, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: (1)Cerințele prudențiale solide sunt parte integrantă din condițiile de reglementare în care instituțiile financiare pot furniza servicii în interiorul Uniunii. Firmele de investiții intră, împreună cu instituțiile de credit, sub incidența Directivei 2013/36/UE și a Regulamentului (UE) nr. 575/2013 în ceea ce privește tratamentul și supravegherea prudențiale, în timp ce autorizarea lor și alte cerințe organizatorice și de conduită sunt stabilite în Directiva 2004/39/CE. (2)Regimurile prudențiale existente prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și în Directiva 2013/36/UE se bazează în mare măsură pe versiunile succesive ale standardelor internaționale de reglementare stabilite pentru marile grupuri bancare de către Comitetul de la Basel pentru supraveghere bancară și abordează doar parțial riscurile specifice inerente diverselor activități ale firmelor de investiții. Vulnerabilitățile și riscurile specifice inerente firmelor de investiții ar trebui, prin urmare, să fie abordate în mod expres prin intermediul unor mecanisme prudențiale adecvate și proporționale la nivelul Uniunii. (3)Riscurile cu care se confruntă firmele de investiții și riscurile pe care le prezintă pentru clienții lor și pentru piețele pe care își desfășoară activitatea depind de natura și de volumul activităților lor, inclusiv în funcție de modul în care acționează: ca agenți pentru clienții lor, fără să fie parte la tranzacțiile rezultate, sau încheind tranzacții pe cont propriu. (4)Prin aplicarea unor cerințe prudențiale solide ar trebui să se asigure că firmele de investiții sunt gestionate în mod ordonat și în interesul clienților lor. Cerințele respective ar trebui să țină cont de potențialul ca firmele de investiții și clienții lor să își asume riscuri excesive, precum și de diferitele grade de risc pe care și-l asumă și pe care îl prezintă firmele de investiții. În egală măsură, astfel de cerințe prudențiale ar trebui să vizeze evitarea impunerii unor sarcini administrative nejustificate firmelor de investiții. (5)Multe dintre cerințele care decurg din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și din Directiva 2013/36/UE sunt concepute astfel încât să abordeze riscurile comune cu care se confruntă instituțiile de credit. Prin urmare, cerințele existente sunt, în mare măsură, calibrate pentru a menține capacitatea de creditare a instituțiilor de credit de la un ciclu economic la altul și pentru a proteja deponenții și contribuabilii de o eventuală intrare în dificultate, și nu pentru a aborda diferitele profiluri de risc ale firmelor de investiții. Firmele de investiții nu au portofolii mari de credite acordate persoanelor fizice și întreprinderilor și nu atrag depozite. Probabilitatea ca intrarea lor în dificultate să producă efecte negative asupra stabilității financiare globale este mai mică decât în cazul instituțiilor de credit. Riscurile cu care se confruntă și pe care le prezintă firmele de investiții diferă astfel în mod substanțial de riscurile cu care se confruntă și pe care le prezintă instituțiile de credit, iar această diferență ar trebui să se reflecte clar în cadrul prudențial al Uniunii. (6)Cerințele prudențiale din cadrul Directivei 2013/36/UE și al Regulamentului (UE) nr. 575/2013 care vizează firmele de investiții se bazează pe cele aplicabile instituțiilor de credit. Firmele de investiții a căror sferă de aplicare a autorizației este limitată la anumite servicii de investiții care nu sunt vizate de cadrul prudențial actual fac obiectul unui număr mare de derogări de la aceste cerințe. Se recunoaște astfel că, în această calitate, firmele respective nu se confruntă cu riscuri de aceeași natură ca instituțiile de credit. Firmele de investiții care desfășoară activități vizate de cadrul actual care implică tranzacționarea de instrumente financiare, însă în mod limitat, fac obiectul cerințelor corespunzătoare în materie de capital prevăzute de acest cadru, dar pot beneficia de derogări în alte domenii, precum lichiditățile, expunerile mari și efectul de levier. Firmele de investiții a căror sferă de aplicare a autorizației nu face obiectul unor astfel de limitări intră sub incidența cadrului complet, împreună cu instituțiile de credit. (7)Tranzacțiile cu instrumente financiare, fie că sunt încheiate în scopul gestionării riscurilor, al acoperirii riscurilor și gestionării lichidităților sau în scopul asumării unor poziții direcționale pe valoarea instrumentelor în timp, reprezintă o activitate pe care o pot desfășura atât instituțiile de credit, cât și firmele de investiții autorizate să tranzacționeze pe cont propriu și care face deja obiectul cadrului prudențial prevăzut în Directiva 2013/36/UE și în Regulamentul (UE) nr. 575/2013. Pentru a se evita crearea unui mediu concurențial inechitabil, care ar putea conduce la arbitraj de reglementare între instituțiile de credit și firmele de investiții în acest domeniu, cerințele de capital care rezultă din aceste norme pentru acoperirea riscului respectiv ar trebui, prin urmare, să se aplice în continuare firmelor de investiții în cauză. Expunerile firmelor de investiții față de contrapărțile lor în tranzacții specifice și cerințele de capital corespunzătoare sunt, de asemenea, reglementate de norme și ar trebui, prin urmare, să continue să se aplice într-o manieră simplificată. În sfârșit, normele privind expunerile mari prevăzute în cadrul actual sunt relevante și în cazul în care expunerile din tranzacții ale acestor firme de investiții față de anumite contrapărți sunt deosebit de mari și generează astfel o sursă de risc excesiv de concentrată pentru o firmă de investiții din cauza neîndeplinirii obligațiilor de plată de către contraparte. Prin urmare, ar trebui ca aceste dispoziții să continue să li se aplice firmelor de investiții într-un mod simplificat. (8)Diferențele dintre statele membre în ceea ce privește aplicarea cadrului existent pun în pericol condițiile de concurență echitabile pentru firmele de investiții din cadrul Uniunii. Aceste diferențe rezultă din complexitatea generală a aplicării cadrului în cazul unor firme de investiții diferite, în funcție de serviciile pe care le furnizează acestea, atunci când unele autorități naționale adaptează sau simplifică aplicarea în legislația sau practica națională. Având în vedere faptul că în cadrul prudențial existent nu sunt abordate toate riscurile cu care se confruntă și pe care le prezintă anumite tipuri de firme de investiții, în unele state membre au fost aplicate majorări de capital importante pentru anumite firme de investiții. Pentru a se asigura armonizarea supravegherii prudențiale a firmelor de investiții din întreaga Uniune ar trebui instituite dispoziții uniforme care să abordeze aceste riscuri. (9)Prin urmare, este necesar un regim prudențial special pentru firmele de investiții care, date fiind dimensiunea și gradul lor de interconectare cu alți actori financiari și economici, nu au importanță sistemică. În schimb, firmele de investiții de importanță sistemică ar trebui să facă în continuare obiectul cadrului prudențial existent prevăzut în Directiva 2013/36/UE și în Regulamentul (UE) nr. 575/2013. Aceste firme de investiții sunt o subclasă a firmelor de investiții cărora li se aplică în prezent cadrul prevăzut în Directiva 2013/36/UE și în Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și nu beneficiază de derogări specifice de la niciuna dintre cerințele de principiu prevăzute în acest cadru. Cele mai mari și mai interconectate firme de investiții au modele de afaceri și profiluri de risc similare cu cele ale instituțiilor de credit semnificative – ele furnizează servicii similare celor oferite de bănci și subscriu riscuri la o scară semnificativă. Prin urmare, este oportun ca firmele de investiții respective să rămână sub incidența dispozițiilor prevăzute în Directiva 2013/36/UE și în Regulamentul (UE) nr. 575/2013. În plus, firmele de investiții de importanță sistemică sunt suficient de mari și au modele de afaceri și profiluri de risc care reprezintă o amenințare la fel de importantă pentru funcționarea stabilă și ordonată a piețelor financiare ca și instituțiile de credit mari. (10)Regimul prudențial specific pentru firmele de investiții care, date fiind dimensiunea și gradul lor de interconectare cu alți actori financiari și economici, nu sunt considerate de importanță sistemică ar trebui să abordeze practicile comerciale specifice ale diferitelor tipuri de firme de investiții. Firmele de investiții cu cel mai mare potențial de a genera riscuri pentru clienți, piețe sau funcționarea ordonată a firmelor de investiții însele ar trebui, în special, să facă obiectul unor cerințe prudențiale clare și eficace, adaptate la aceste riscuri specifice. Aceste cerințe prudențiale ar trebui să fie calibrate în așa fel încât să fie proporționale cu tipul de firmă de investiții, cu interesele clienților tipului respectiv de firmă de investiții și cu promovarea funcționării armonioase și ordonate a piețelor pe care își desfășoară activitatea aceste tipuri de firme de investiții. Cerințele ar trebui să atenueze domeniile de risc identificate și să contribuie la asigurarea faptului că, în cazul în care o firmă de investiții intră în dificultate, aceasta poate fi lichidată într-o manieră ordonată, perturbând cât mai puțin posibil stabilitatea piețelor financiare. (11)Regimul prudențial pentru firmele de investiții care, date fiind dimensiunea și gradul lor de interconectare cu alți actori financiari și economici, nu sunt considerate de importanță sistemică ar trebui să se aplice fiecărei firme de investiții la nivel individual. Cu toate acestea, având în vedere faptul că riscurile suportate de firmele de investiții mici și neinterconectate sunt, în cea mai mare parte, limitate, aceste firme ar trebui să fie autorizate să beneficieze de exonerarea de la anumite cerințe prudențiale în cazul în care fac parte dintr-un grup bancar cu sediul în același stat membru și care face obiectul supravegherii consolidate în temeiul Regulamentului (UE) nr. 575/2013/Directivei 2013/36/UE în același stat membru, întrucât în aceste cazuri aplicarea consolidată a Regulamentului (UE) nr. 575/2013/Directivei 2013/36/UE la nivelul grupului ar trebui să acopere în mod adecvat aceste riscuri. Pentru a reflecta eventualul tratament existent al grupurilor de firme de investiții în temeiul Regulamentului (UE) nr. 575/2013/Directivei 2013/36/UE, întreprinderea-mamă a acestor grupuri ar trebui să aibă obligația de a deține suficient capital pentru a acoperi valoarea contabilă a participațiilor sale în filiale. În plus, pentru a ține cont de cazurile în care grupurile de firme de investiții implică un grad mai mare de risc sau de interconectare, acestea ar putea face obiectul cerințelor de capital pe baza situației consolidate a grupului. (12)Pentru ca firmele de investiții să se poată baza în continuare pe fondurile lor proprii existente în scopul de a respecta cerințele de capital care li se aplică în temeiul cadrului prudențial specific pentru firmele de investiții, definiția și structura fondurilor proprii ar trebui aliniată la Regulamentul (UE) nr. 575/2013. Aceasta include deduceri integrale din fondurile proprii, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 575/2013, a unor elemente bilanțiere cum ar fi creanțele privind impozitul amânat și deținerile de instrumente de capital emise de alte entități din sectorul financiar. Totuși, firmele de investiții ar trebui să poată scuti de la deducere deținerile nesemnificative de instrumente de capital emise de entități din sectorul financiar dacă acestea sunt deținute în vederea tranzacționării, pentru a sprijini activitățile de formare a pieței acestor instrumente. Pentru a alinia structura fondurilor proprii la Regulamentul (UE) nr. 575/2013, firmele de investiții ar trebui să acopere cel puțin 56 % din cerința de capital cu elemente de fonduri proprii de nivel 1 de bază, iar elementele de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar și elementele de fonduri proprii de nivel 2 ar putea fi eligibile în proporție de până la 44 % și, respectiv, 25 % din capitalul reglementat. (13)Pentru a se asigura că firmele de investiții acționează întotdeauna pe baza nivelului de capital necesar pentru autorizarea acestora, toate firmele de investiții ar trebui, în orice moment, să îndeplinească o cerință de capital minim permanent egală cu capitalul inițial necesar pentru acordarea autorizării de a presta serviciile de investiții relevante stabilite în conformitate cu Directiva (UE) ----/--/[IFD]. (14)Pentru a asigura o aplicare simplă a cerinței de capital minim pentru firmele de investiții mici și neinterconectate, acestea ar trebui să dispună de un capital egal cu valoarea mai ridicată dintre cerința de capital minim permanent sau un sfert din cheltuielile lor generale fixe determinate pe baza activității lor în exercițiul anterior în conformitate cu Regulamentul delegat (UE) 2015/488 al Comisiei. (15)Pentru a ține seama de riscurile mai ridicate ale firmelor de investiții care nu intră în categoria firmelor mici și neinterconectate, cerința de capital minim pentru acestea ar trebui să fie valoarea cea mai ridicată dintre cerința de capital minim permanent, un sfert din cheltuielile lor generale fixe din anul precedent sau suma cerințelor calculate pe baza setului de factori de risc adaptați firmelor de investiții („factorii K”), care stabilesc capitalul în funcție de riscurile din domeniile de activitate specifice firmelor de investiții.

(16)Firmele de investiții ar trebui să fie considerate mici și neinterconectate în sensul cerințelor prudențiale specifice pentru firmele de investiții în cazul în care acestea nu prestează servicii de investiții care prezintă un grad ridicat de risc pentru clienți, piețe sau ele însele și a căror dimensiune înseamnă că este mai puțin probabil ca aceste firme să provoace efecte negative pentru clienți și piețe în cazul în care se materializează riscurile inerente activității lor sau în cazul în care acestea intră în dificultate. În consecință, firmele de investiții mici și neinterconectate ar trebui definite ca fiind cele care nu tranzacționează pe cont propriu și nu își asumă riscuri la tranzacționarea cu instrumente financiare, nu controlează active sau fonduri ale clienților, dețin active atât în administrare discreționară a portofoliului, cât și prin mecanisme nediscreționare (de consultare) cu o valoare mai mică de 1,2 miliarde EUR, tratează ordine ale clienților în valoare de mai puțin de 100 de milioane EUR pe zi reprezentând tranzacții în numerar sau de instrumente financiare derivate de 1 miliard EUR pe zi și au un bilanț mai mic de 100 milioane EUR și totalul veniturilor anuale brute rezultate din performanțele obținute de serviciile lor de investiții de mai puțin de 30 de milioane EUR. (17)Pentru a evita arbitrajul de reglementare și a reduce motivația firmelor de investiții de a-și structura operațiunile în scopul de a evita depășirea pragurilor peste care nu se califică drept firme mici și neinterconectate, pragurile pentru activele administrate, ordinele clienților tratate, dimensiunea bilanțului și veniturile totale brute ar trebui să se aplice cumulat pentru toate firmele de investiții care fac parte din același grup. Celelalte criterii, și anume dacă o firmă de investiții deține fonduri ale clienților, administrează sau protejează active ale clienților ori tranzacționează instrumente financiare și își asumă un risc de piață sau de contraparte, sunt binare și nu permit o astfel de restructurare; prin urmare, ar trebui analizate de la caz la caz. Pentru a ține seama de evoluția modelelor de afaceri și de riscurile pe care acestea le antrenează în mod continuu, criteriile și pragurile respective ar trebui evaluate la sfârșitul fiecărei zile, cu excepția criteriului privind deținerea unor fonduri ale clienților, care ar trebui evaluat în timpul zilei (intra-day), și al celor privind dimensiunea bilanțului și veniturile totale brute, care ar trebui evaluate în funcție de situația firmei de investiții la sfârșitul ultimului exercițiu financiar. (18)O firmă de investiții care depășește pragurile de reglementare sau nu îndeplinește celelalte criterii nu ar trebui să fie considerată mică și neinterconectată și ar trebui să facă obiectul cerințelor pentru alte firme de investiții, sub rezerva dispozițiilor tranzitorii specifice prevăzute în prezentul regulament. Astfel, firmele de investiții ar fi încurajate să își planifice activitățile astfel încât să se califice clar drept firme mici și neinterconectate. Pentru ca o firmă de investiții care nu îndeplinește cerințele pentru a fi considerată mică și neinterconectată să beneficieze de un astfel de tratament, ar trebui prevăzută o fază de monitorizare în timpul căreia să se verifice dacă firma respectivă îndeplinește criteriile și se menține sub pragurile relevante timp de cel puțin șase luni consecutive. (19)Toate firmele de investiții ar trebui să își calculeze cerința de capital în raport cu un set de factori K ce reflectă riscul pentru clienți (Risk-To-Customer – „RtC”), riscul pentru piață (Risk-to-Market – „RTM”) și riscul pentru firmă (Risk-to-Firm – „RTF”). Factorii K aferenți RtC reflectă activele administrate pentru clienți și serviciile de consultanță permanente (K-AUM), activele protejate și administrate (K­ASA), fondurile deținute ale clienților (K-CMH) și ordinele clienților tratate (K­COH). (20)Factorul K aferent RtM reflectă riscul de poziție netă (K-NPR) în conformitate cu dispozițiile privind riscul de piață din CRR sau, în cazul în care autoritatea competentă permite acest lucru pentru anumite tipuri de firme de investiții care tranzacționează pe cont propriu prin membri compensatori, pe baza marjelor depuse la membrul compensator al unei firme de investiții (K-CMG). (21)Factorii K aferenți RtF reflectă expunerea unei firme de investiții la riscul de nerambursare de către contrapărțile lor de tranzacționare (K-TCD) în conformitate cu dispozițiile simplificate pentru riscul de credit al contrapărții pe baza CRR, riscul de concentrare existent la nivelul expunerilor mari ale unei firme de investiții față de contrapărți specifice pe baza dispozițiilor din CRR pentru riscul asociat expunerilor mari din portofoliul de tranzacționare (K-CON) și riscurile operaționale din fluxul zilnic de tranzacționare al unei firme de investiții (K-DTF). (22)Cerința de capital generală calculată pe baza factorilor K este suma cerințelor calculate pe baza factorilor K aferenți RtC, RtM și RtF. K-AUM, K-ASA, K-CMH, K-COH și K-DTF se referă la volumul activității reflectat de fiecare factor K. Volumele pentru K-CMH, K-ASA, K-COH și K-DTF sunt calculate pe baza unei medii mobile din ultimele trei luni, iar pentru K-AUM, pe baza unei medii mobile din anul precedent. Volumele se înmulțesc cu coeficienții corespunzători prevăzuți în prezentul regulament pentru a determina cerința de capital. Cerințele de capital pentru K-NPR rezultă din CRR, iar cerințele de capital pentru K-CON și K-TCD utilizează o aplicare simplificată a cerințelor corespunzătoare din CRR referitoare la tratamentul expunerilor mari în portofoliul de tranzacționare, respectiv al riscului de credit al contrapărții. Valoarea factorului K este zero în cazul în care o firmă nu desfășoară activitatea relevantă. (23)Factorii K aferenți RtC reprezintă substituenți care acoperă domeniile de activitate ale firmelor de investiții care, în cazul apariției unor probleme, pot în mod plauzibil să le cauzeze prejudicii clienților. K-AUM reflectă riscul de cauza un prejudiciu clienților prin administrarea discreționară incorectă a portofoliilor clienților sau executarea deficitară și oferă reasigurare și beneficii pentru clienți în ceea ce privește continuitatea serviciilor permanente de gestionare a portofoliului și de consultanță. K-ASA reflectă riscul care decurge din protejarea și gestionarea activelor clienților și garantează că firmele de investiții dețin capital proporțional cu valoarea acestor active, indiferent dacă activele figurează în bilanțul propriu sau sunt separate în alte conturi. K-ASA reflectă riscul de a cauza prejudicii în cazul în care o firmă de investiții deține fondurile clienților săi, indiferent dacă acestea figurează în bilanțul propriu sau sunt separate în alte conturi. K-COH reflectă riscul potențial pentru clienții unei firme de investiții care execută ordinele lor (în numele clientului, și nu în numele firmei înseși), de exemplu în cadrul serviciilor exclusiv de executare oferite clienților sau atunci când o firmă este parte a unui lanț pentru ordinele clienților. (24)Factorul K aferent RtM pentru firmele de investiții care tranzacționează pe cont propriu se bazează pe normele pentru riscul de piață corespunzător pozițiilor pe instrumente financiare, schimbul valutar și mărfuri, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 575/2013, astfel cum a fost modificat. Acest lucru le permite firmelor de investiții să aleagă dacă să aplice abordarea standardizată conform Regulamentului (UE) nr. 575/2013 [abordarea standardizată simplificată conform Regulamentului (UE) nr. 575/2013, astfel cum a fost modificat] în cazul în care activele lor sunt mai mici de 300 de milioane EUR sau să aplice abordarea standardizată revizuită conform Regulamentului (UE) nr. 575/2013, astfel cum a fost modificat, precum și opțiunea de a utiliza modele interne. În ultimele două cazuri, cerința de capital care rezultă poate fi redusă la 65 %, prelungind pe termen nelimitat posibilitatea, prevăzută în Regulamentul (UE) nr. 575/2013, astfel cum a fost modificat, de a o aplica cu titlu temporar timp de trei ani, în vederea luării în considerare a relevanței prudențiale generale mai reduse a firmelor de investiții. În mod alternativ, cerința de capital pentru firmele de tranzacționare a căror activitate este compensată la nivel central ar trebui, sub rezerva aprobării de către autoritatea competentă, să fie egală cu marjele depuse la membrul lor compensator. (25)Pentru firmele de investiții care tranzacționează pe cont propriu, factorii K pentru K­TCD și K-CON aferenți RtF constituie o aplicare simplificată a normelor din CRR cu privire la riscul de credit al contrapărții și, respectiv, la riscul asociat expunerilor mari. K-TCD reflectă riscul neîndeplinirii obligațiilor pe care le au față de o firmă de investiții contrapărțile la tranzacțiile cu instrumente financiare derivate extrabursiere (OTC), la tranzacțiile de răscumpărare, la operațiunile de dare sau luare cu împrumut de titluri sau mărfuri, la tranzacțiile cu termen lung de decontare și la tranzacțiile de creditare în marjă, acest factor fiind determinat prin înmulțirea valorii expunerilor, pe baza costului de înlocuire și a unei majorări pentru expunerea potențială viitoare, cu factori de risc bazați pe Regulamentul (UE) nr. 575/2013, reflectând efectele de atenuare ale unei compensări eficace și ale schimbului de garanții. K-CON reflectă riscul de concentrare în ceea ce privește contrapărțile din sectorul privat individuale sau extrem de conectate față de care firmele au expuneri ce depășesc 25 % din capitalul lor reglementat sau praguri alternative specifice în ceea ce privește instituțiile de credit sau alte firme de investiții, prin aplicarea unei majorări de capital în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 575/2013 pentru expunerile în exces care depășesc aceste limite. În cele din urmă, K-DTF reflectă riscurile operaționale pe care le presupune încheierea într-o singură zi de către o firmă de investiții, pe cont propriu sau pentru clienți în nume propriu, a unor volume mari de tranzacții ca urmare a inadecvării, inaptitudinii sau defectării unor procese, persoane sau sisteme interne sau ca urmare a unor evenimente externe, determinate pe baza valorii noționale a tranzacțiilor zilnice. (26)Toate firmele de investiții ar trebui să își monitorizeze și să își controleze riscul de concentrare, inclusiv pentru clienții lor. Cu toate acestea, numai firmele de investiții care fac obiectul unei cerințe de capital minim calculate pe baza factorilor K ar trebui să raporteze autorităților competente cu privire la riscurile lor de concentrare. Pentru firmele de investiții specializate în instrumente financiare derivate pe mărfuri sau în certificate de emisii ori instrumente financiare derivate pe acestea care au expuneri concentrate mari față de grupurile nefinanciare cărora le aparțin, limitele riscului de concentrare pot fi depășite fără să se aplice nicio cerință de capital suplimentar pe baza K-CON, atât timp cât expunerile sunt în scopuri de gestionare a lichidităților sau a riscurilor la nivel de grup. (27)Toate firmele de investiții ar trebui să dispună de proceduri interne pentru a-și monitoriza și a-și gestiona cerințele de lichiditate. Aceste proceduri ar trebui să contribuie la asigurarea faptului că firmele respective pot funcționa în mod ordonat în timp, fără să trebuiască să rezerve lichidități special pentru perioadele de criză. În acest scop, toate firmele de investiții ar trebui să dețină în orice moment cel puțin o treime din cerința bazată pe cheltuielile lor generale fixe în active lichide. Aceste active lichide ar trebui să fie de înaltă calitate și să fie aliniate la cele enumerate în Regulamentul delegat (UE) 2015/61 al Comisiei privind indicatorul de acoperire a necesarului de lichiditate, precum și la marjele de ajustare care se aplică în cazul acestor active în temeiul respectivului regulament delegat. Pentru a se lua în considerare diferența dintre profilurile de lichiditate ale firmelor de investiții și cele ale instituțiilor de credit, lista activelor lichide adecvate ar trebui completată cu numerarul propriu negrevat al firmei (care nu ar trebui să includă niciun fond aparținând clienților). Firmele mici și neinterconectate ar mai putea include ca active lichide elemente legate de creanțe comerciale și onorarii sau comisioane de primit în termen de 30 de zile, cu condiția ca acestea să nu depășească o treime din cerința de lichiditate minimă, să nu fie luate în considerare în contul cerințelor de lichiditate suplimentare impuse de autoritatea competentă și să facă obiectul unei marje de ajustare de 50 %. În circumstanțe excepționale, firmelor de investiții ar trebui să li se permită să scadă sub pragul obligatoriu prin monetizarea activelor lor lichide pentru a-și acoperi necesarul de lichiditate, cu condiția să notifice imediat autoritatea competentă. Toate garanțiile financiare furnizate clienților care pot duce la creșterea necesarului de lichiditate în cazul executării acestora ar trebui să reducă valoarea activelor lichide disponibile cu cel puțin 1,6 % din valoarea totală a garanțiilor respective. (28)În completarea noului regim prudențial ar trebui elaborat un cadru corespunzător de raportare în scopuri de reglementare care să fie proporțional și adaptat cu atenție la activitatea firmelor de investiții și la cerințele cadrului prudențial. Cerințele de raportare pentru firmele de investiții ar trebui să vizeze nivelul și structura fondurilor lor proprii, cerințele de capital, baza pentru calcularea cerințelor de capital, profilul și dimensiunea activității lor în raport cu parametrii în funcție de care firmele de investiții sunt considerate mici și neinterconectate, cerințele de lichiditate și conformitatea acestora cu dispozițiile privind riscul de concentrare. ABE ar trebui să fie însărcinată cu elaborarea unor proiecte de standarde tehnice de punere în aplicare pentru a specifica în continuare modelele detaliate și modalitățile de raportare în scopuri de reglementare; aceste standarde ar trebui să fie proporționale cu amploarea și complexitatea diferitelor firme de investiții și ar trebui, în special, să țină cont de încadrarea firmelor de investiții în categoria firmelor mici și neinterconectate. (29)Pentru a asigura transparența pentru investitorii lor și pentru piețe, firmele de investiții care nu sunt considerate mici și neinterconectate ar trebui să își facă publice nivelurile de capital, cerințele de capital, mecanismele de guvernanță și politicile și practicile de remunerare. Transparența privind remunerația persoanelor cu venituri ridicate servește interesului general de a contribui la piețe financiare solide și stabile, dat fiind rolul important pe care persoanele cu venituri ridicate îl au în conducerea activității de afaceri și în ceea ce privește performanța pe termen lung a firmelor de investiții. Din motive de confidențialitate, publicarea informațiilor cu privire la remunerația persoanelor cu venituri ridicate ar trebui să fie necesară pe bază agregată. Firmele mici și neinterconectate nu ar trebui să facă obiectul unor cerințe referitoare la publicarea informațiilor, cu excepția cazului în care acestea emit instrumente de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar, pentru a asigura transparența pentru investitorii în aceste instrumente. (30)Pentru a se facilita o tranziție lină a firmelor de investiții de la cerințele din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și Directiva 2013/36/UE la cerințele prevăzute în prezentul regulament și în Directiva (UE) ----/-- [IFD], este adecvat să se prevadă măsuri tranzitorii corespunzătoare. În special, până la data la care se împlinesc cinci ani de la punerea în aplicare a prezentului regulament, firmele de investiții pentru care cerințele de capital prevăzute în prezentul regulament ar fi de peste două ori mai mari decât cerința lor de capital în temeiul Regulamentului (UE) nr. 575/2013/Directivei 2013/36/UE ar trebui să fie în măsură să atenueze efectele creșterilor potențiale prin limitarea cerinței de capital la dublul cerinței de capital relevant conform Regulamentului (UE) nr. 575/2013/Directivei 2013/36/UE. Pentru a nu dezavantaja noile firme de investiții cu profiluri similare cu cele ale firmelor existente, firmele de investiții care nu au făcut niciodată obiectul cerințelor de capital în temeiul Regulamentului (UE) nr. 575/2013/Directivei 2013/36/UE ar trebui să fie în măsură să limiteze cerințele de capital care li se aplică în temeiul prezentului regulament la dublul cerinței bazate pe cheltuielile lor generale fixe până la data la care se împlinesc cinci ani de la punerea în aplicare a prezentului regulament. De asemenea, firmele de investiții care nu au făcut decât obiectul unei cerințe de capital inițial în temeiul Regulamentului (UE) nr. 575/2013/Directivei 2013/36/UE și pentru care cerințele de capital prevăzute în prezentul regulament ar fi mai mult decât duble față de situația lor în temeiul Regulamentului (UE) nr. 575/2013/Directivei 2013/36/UE ar trebui să fie în măsură să limiteze cerința de capital care li se aplică în temeiul prezentului regulament la dublul cerinței lor de capital inițial în temeiul Regulamentului (UE) nr. 575/2013/Directivei 2013/36/UE până la data la care se împlinesc cinci ani de la punerea în aplicare a prezentului regulament. Aceste măsuri tranzitorii ar trebui, după caz, să fie disponibile și în cazul firmelor de investiții menționate la articolul 498 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, care exclude aceste firme de la cerințele de fonduri proprii în temeiul respectivului regulament, întrucât cerințele de capital inițial aplicabile firmelor de investiții în cauză depind de serviciile sau activitățile de investiții pe care le furnizează. Până la data la care se împlinesc cinci ani de la punerea în aplicare a prezentului regulament, cerințele de capital prevăzute în temeiul dispozițiilor tranzitorii cuprinse în prezentul regulament ar trebui calculate având în vedere aceste niveluri aplicabile. Până la data la care se împlinesc cinci ani de la punerea în aplicare a prezentului regulament sau până la data aplicării modificărilor adoptate la Regulamentul (UE) nr. 575/2013/Directiva 2013/36/UE în ceea ce privește cerințele de capital pentru riscul de piață în temeiul articolului 1 punctul 84 din Propunerea Comisiei de regulament de modificare a Regulamentului (UE) nr. 575/2013, oricare dintre aceste date este mai apropiată, firmele de investiții care fac obiectul dispozițiilor corespunzătoare din prezentul regulament ar trebui să continue să își calculeze cerința de capital pentru portofoliul de tranzacționare în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 575/2013. (31)Cele mai mari firme de investiții care furnizează servicii esențiale pentru piața angro și servicii bancare de investiții (tranzacționarea pe cont propriu de instrumente financiare, subscrierea de instrumente financiare sau plasarea de instrumente financiare cu angajament ferm) au modele de afaceri și profiluri de risc care sunt similare cu cele ale instituțiilor de credit semnificative. Activitățile lor expun firmele la riscul de credit, în principal sub forma riscului de credit al contrapărții, precum și la riscul de piață corespunzător pozițiilor asumate pe cont propriu, în legătură cu clienții lor sau pentru ele însele. Ca atare, ele prezintă un risc la adresa stabilității financiare, date fiind dimensiunea și importanța lor sistemică.

(32)Aceste firme mari prezintă o provocare suplimentară pentru o supraveghere prudențială eficace din partea autorităților naționale competente. Chiar dacă cele mai mari firme de investiții furnizează la nivel transfrontalier servicii bancare de investiții la o scară semnificativă, ele fac obiectul unei supravegheri prudențiale exercitate de autoritățile desemnate în temeiul Directivei 2004/39/CE, care nu sunt neapărat aceleași autorități competente precum cele desemnate în temeiul Directivei 2013/36/UE, ceea ce poate duce la condiții de concurență inegale în ceea ce privește aplicarea dispozițiilor din Regulamentul (UE) nr. 575/2013/Directiva 2013/36/UE în cadrul Uniunii. Acest lucru împiedică autoritățile de supraveghere să obțină o perspectivă prudențială globală, care este esențială pentru a combate în mod eficace riscurile asociate marilor firme transfrontaliere. În consecință, supravegherea prudențială poate deveni mai puțin eficace și poate, de asemenea, să denatureze concurența în cadrul Uniunii. Celor mai mari firme de investiții ar trebui, prin urmare, să li se acorde statutul de instituții de credit, astfel încât să se creeze sinergii în urma supravegherii activităților transfrontaliere de pe piața angro în cadrul unei categorii de firme similare, promovându-se condiții de concurență echitabile și permițându-se o supraveghere coerentă a tuturor categoriilor de firme. (33)Respectivele firme, în temeiul noului lor statut de instituții de credit, ar trebui, prin urmare, să continue să aplice Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și Directiva 2013/36/UE și să facă obiectul supravegherii de către autoritățile competente, inclusiv de către BCE în cadrul mecanismului unic de supraveghere, responsabil de instituțiile de credit. Acest lucru ar garanta că supravegherea prudențială a instituțiilor de credit este pusă în aplicare într-un mod coerent și eficace, iar cadrul de reglementare unic privind serviciile financiare se aplică în același mod tuturor instituțiilor de credit, având în vedere importanța lor sistemică. Pentru a evita arbitrajul de reglementare și pentru a reduce riscurile de eludare, autoritățile competente ar trebui să depună eforturi în scopul de a evita situațiile în care grupurile cu importanță potențial sistemică și-ar structura operațiunile în așa fel încât să nu depășească pragurile prevăzute la articolul 4 alineatul (1) punctul (1) litera (b) și să nu se sustragă de la obligația de a solicita autorizarea ca instituții de credit în temeiul articolului 8a din Directiva 2013/36/UE. (34)În plus, supravegherea instituțiilor de credit pe bază consolidată urmărește să asigure, printre altele, stabilitatea sistemului financiar și, pentru a fi eficace, ar trebui aplicată tuturor grupurilor, inclusiv celor ale căror întreprinderi-mamă nu sunt instituții de credit sau firme de investiții. Prin urmare, toate instituțiile de credit, inclusiv cele care anterior au avut statutul de firme de investiții, ar trebui să facă obiectul normelor privind supravegherea individuală și consolidată a întreprinderii-mamă de către autoritățile competente în temeiul titlului VII capitolul 3 secțiunea I din Directiva 2013/36/UE. (35)Regulamentul (UE) nr. 600/2014 a introdus un regim armonizat la nivelul UE de acordare a accesului pentru firmele din țări terțe care furnizează servicii sau desfășoară activități de investiții în beneficiul contrapărților eligibile și al clienților profesionali stabiliți în Uniune. Accesul la piața internă este condiționat de adoptarea de către Comisie a unei decizii de echivalare și de înregistrarea de către ESMA a firmei dintr-o țară terță. Este important ca evaluarea echivalării să fie efectuată pe baza legislației aplicabile relevante a Uniunii și să fie instituite instrumente eficace care să monitorizeze condițiile în care se acordă echivalența. Din aceste motive, firmele înregistrate în țări terțe ar trebui obligate să prezinte un raport anual către ESMA cuprinzând informații privind amploarea și obiectul serviciilor prestate și al activităților desfășurate în Uniune. De asemenea, ar trebui îmbunătățită cooperarea în domeniul supravegherii în ceea ce privește monitorizarea, aplicarea și îndeplinirea condițiilor de echivalență. (36)Pentru a asigura protecția investitorilor, cât și integritatea și stabilitatea piețelor financiare din Uniune, atunci când adoptă o decizie de echivalare, Comisia ar trebui să ia în considerare riscurile potențiale prezentate de serviciile și activitățile pe care firmele din țara terță respectivă le-ar putea furniza în Uniune în urma acestei decizii. Importanța lor sistemică ar trebui examinată pe baza unor criterii precum amploarea și sfera potențială a furnizării de servicii sau a desfășurării de activități de către firmele din țara terță în cauză. În același scop, Comisia poate considera oportun să țină seama dacă țara terță este identificată ca fiind o jurisdicție fiscală necooperantă în temeiul politicii relevante a Uniunii sau ca fiind o țară terță cu grad înalt de risc în temeiul articolului 9 alineatul (2) din Directiva (UE) 2015/849. (37)Deoarece obiectivele prezentului regulament, și anume instituirea unui cadru prudențial eficace și proporțional pentru a se asigura că firmele de investiții care sunt autorizate să opereze pe teritoriul Uniunii își desfășoară activitatea pe o bază financiară solidă și sunt gestionate în mod ordonat, inclusiv, dacă este cazul, în interesul clienților lor, nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre, ci, având în vedere amploarea și efectele acțiunii, ar fi mai bine realizate la nivel european, Uniunea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum se prevede la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut la articolul respectiv, dispozițiile prezentului regulament nu depășesc ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor respective. (38)Autoritatea bancară europeană (ABE), cu participarea Autorității Europene pentru Valori Mobiliare și Piețe (ESMA), a elaborat, pe baza unei analize de fond detaliate, a colectării de date și a consultărilor, un raport privind un regim prudențial adaptat pentru toate firmele de investiții care nu au importanță sistemică, ce servește drept bază pentru revizuirea cadrului prudențial pentru firmele de investiții. (39)Pentru a asigura o aplicare armonizată a prezentului regulament, ABE ar trebui să fie însărcinată cu elaborarea de proiecte de standarde tehnice pentru a specifica modul de calcul al cheltuielilor generale fixe, calculul pentru stabilirea de cerințe de capital egale cu marja inițială depusă la membrii compensatori și modele pentru publicarea informațiilor și raportarea în scopuri de reglementare, necesare în conformitate cu prezentul regulament. (40)Pentru a se asigura aplicarea uniformă a prezentului regulament și pentru a se ține seama de evoluțiile de pe piețele financiare, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește detalierea definițiilor prevăzute în prezentul regulament și a adaptării tehnice a elementelor neesențiale ale cerințelor de capital prevăzute în prezentul regulament. Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți, și ca respectivele consultări să se desfășoare în conformitate cu principiile stabilite în Acordul interinstituțional privind o mai bună legiferare din 13 aprilie 2016. În special, pentru a se asigura o participare echitabilă la pregătirea actelor delegate, Parlamentul European și Consiliul primesc toate documentele în același timp cu experții din statele membre, iar experții acestor instituții au acces sistematic la reuniunile grupurilor de experți ale Comisiei însărcinate cu pregătirea actelor delegate. (41)Pentru a se asigura condiții uniforme pentru punerea în aplicare a prezentului regulament, în special în ceea ce privește adoptarea proiectului de standarde tehnice de punere în aplicare al ABE privind modelele de publicare a informațiilor și de raportare, ar trebui conferite competențe de executare Comisiei. (42)În vederea asigurării securității juridice și a evitării unei suprapuneri între cadrul prudențial actual aplicabil atât instituțiilor de credit, cât și firmelor de investiții și prezentul regulament, Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și Directiva 2013/36/UE se modifică pentru a elimina firmele de investiții din domeniul lor de aplicare. Cu toate acestea, firmele de investiții care fac parte dintr-un grup bancar ar trebui să rămână sub incidența dispozițiilor din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și din Directiva 2013/36/UE care sunt relevante pentru grupul bancar, cum ar fi dispozițiile cu privire la întreprinderea-mamă din UE intermediară menționată la [articolul 21b] din Directiva 2013/36/UE, și sub incidența normelor privind consolidarea prudențială prevăzute în partea întâi titlul II capitolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013. ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT: PARTEA ÎNTÂI

DISPOZIȚII GENERALE TITLUL I OBIECT, DOMENIU DE APLICARE ȘI DEFINIȚII Articolul 1 Obiect și domeniu de aplicare

Prezentul regulament stabilește cerințe prudențiale uniforme aplicabile firmelor de investiții autorizate și supravegheate în temeiul Directivei 2014/65/UE și care fac obiectul supravegherii pentru conformitatea cu cerințele prudențiale în temeiul Directivei (UE) ----/-- [IFD] în legătură cu următoarele aspecte:

(a)cerințele de capital legate de elementele cuantificabile, uniforme și standardizate ale riscului pentru firmă, ale riscului pentru clienți și ale riscului pentru piață; (b)cerințele de limitare a riscului de concentrare; (c)cerințele de lichiditate legate de elementele cuantificabile, uniforme și standardizate ale riscului de lichiditate; (d)cerințele de raportare legate de literele (a), (b) și (c); (e)cerințele referitoare la publicarea informațiilor. Articolul 2 Competențe de supraveghere Pentru a asigura conformitatea cu prezentul regulament, autoritățile competente dețin competențele și urmează procedurile prevăzute în Directiva (UE) ----/-- [IFD]. Articolul 3

Aplicarea unor cerințe mai stricte de către firmele de investiții Prezentul regulament nu împiedică firmele de investiții să dețină fonduri proprii și componente ale acestora care depășesc cerințele prezentului regulament sau să aplice măsuri mai stricte decât cele prevăzute în prezentul regulament. Articolul 4

Definiții (1)În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții: (1)„întreprindere prestatoare de servicii auxiliare” înseamnă o întreprindere prestatoare de servicii auxiliare astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 18 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (2)„client” înseamnă un client astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 9 din Directiva 2014/65/UE; (3)„comercianți de mărfuri” înseamnă comercianți de mărfuri astfel cum sunt definiți la articolul 4 alineatul (1) punctul 145 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (4)„instrumente financiare derivate pe mărfuri” înseamnă instrumente financiare derivate pe mărfuri astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (1) punctul 30 din Regulamentul (UE) nr. 600/2014; (5)„autoritate competentă” înseamnă o autoritate competentă astfel cum este definită la articolul 3 alineatul (5) din Directiva (UE) ----/-- [IFD];

(6)„instituție de credit” înseamnă o instituție de credit astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (7)„flux zilnic de tranzacționare” înseamnă valoarea tranzacțiilor din portofoliul de tranzacționare pe care firma le încheie acționând pe cont propriu, indiferent dacă face acest lucru pentru ea însăși sau în contul unui client; (8)„tranzacționare pe cont propriu” înseamnă tranzacționare pe cont propriu astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 6 din Directiva 2014/65/UE; (9)„instrumente financiare derivate” înseamnă instrumente financiare derivate astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (1) punctul 29 din Regulamentul (UE) nr. 600/2014; (10)„situație consolidată în conformitate cu factorii K” înseamnă situația obținută prin aplicarea cerințelor prezentului regulament în conformitate cu factorii K unei firme de investiții, ca și cum firma de investiții ar forma, împreună cu una sau mai multe entități din același grup, o singură firmă de investiții; (11)„executarea ordinelor în contul clienților” înseamnă executarea ordinelor în contul clienților astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 5 din Directiva 2014/65/UE; (12)„expunere” înseamnă: (a)în scopul calculării limitelor riscului de concentrare, orice activ sau element extrabilanțier care este deținut în portofoliul de tranzacționare și nu este scutit în mod explicit în temeiul articolului 40; (b)în scopul raportării riscului de concentrare, orice activ sau element extrabilanțier; (13)„instituție financiară” înseamnă o întreprindere, alta decât o instituție de credit sau o firmă de investiții, a cărei activitate principală constă în dobândirea de participații sau în desfășurarea uneia sau a mai multor activități menționate la punctele 2-12 și la punctul 15 din anexa I la Directiva 2013/36/UE, inclusiv o societate financiară holding, o societate financiară holding mixtă, o societate de investiții holding, o instituție de plată în sensul Directivei 2007/64/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind serviciile de plată în cadrul pieței interne și o societate de administrare a activelor, dar cu excluderea holdingurilor de asigurare și a holdingurilor mixte de asigurare, astfel cum sunt definite la articolul 212 alineatul (1) litera (g) din Directiva 2009/138/CE; (14)„instrument financiar” înseamnă un instrument financiar astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 50 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (15)„societate financiară holding” înseamnă o societate financiară holding astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 20 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (16)„entitate din sectorul financiar” înseamnă o entitate din sectorul financiar astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 27 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (17)„capital inițial” înseamnă capital inițial astfel cum este definit la articolul 3 alineatul (17) din Directiva (UE) ----/-- [IFD]; (18)„grup de clienți aflați în legătură” înseamnă un grup de clienți aflați în legătură astfel cum este definit la articolul 4 alineatul