REZUMATUL EVALUĂRII IMPACTULUI

1.Contextul strategic

1.În 2007, Consiliul European a stabilit obiectivul de a economisi 20 % energie primară până în 2020 (în comparație cu proiecțiile din 2007). Directiva privind eficiența energetică (DEE) stabilește un cadru comun de măsuri pentru promovarea eficienței energetice, pentru a se asigura îndeplinirea obiectivului. Conform acestuia, se solicită Comisiei ca, până în iunie 2014, să evalueze dacă UE are șanse să atingă obiectivul și să propună măsuri suplimentare, dacă este necesar.

2.Recenta strategie europeană pentru securitate energetică (SESE) evidențiază moderarea cererii de energie ca fiind „unul dintre instrumentele cele mai eficace de reducere a dependenței UE de energia externă și a expunerii sale la creșterile prețurilor”.

3.Comunicarea 2030 stabilește modalitățile generale ale cadrului UE în materie de schimbări climatice și energie în perioada 2020-2030 . Deși comunicarea menționează că „un obiectiv de reducere cu 40 % a emisiilor de gaze cu efect de seră ar necesita un nivel cu aproximativ 25 % mai ridicat al economiilor de energie în 2030”, aceasta indică și faptul că ambiția exactă a viitoarelor măsuri și politici de economii de energie necesare pentru a-l realiza trebuie să fie stabilită în revizuirea DEE, bazându-se pe analiza care stă la baza cadrului pentru 2030 și pe țintele și obiectivele pentru reducerea gazelor cu efect de seră și energia din surse regenerabile propuse în comunicarea 2030.

2.Învățămintele desprinse și definirea problemei

4.După ce a crescut de la 1 618 Mtep în 2000 la 1 721 Mtep în 2006, consumul de energie primară al UE este în scădere începând cu acel moment. În timp ce criza economică care a început în 2008 a avut un impact important asupra cererii de energie, efectul de creștere a eficienței (cauzat de prețuri și politici) a fost mai mare. Eficiența s-a îmbunătățit începând cu 2000 și rata de îmbunătățire s-a accelerat începând cu 2008. Cu toate acestea, dacă tendințele actuale continuă până în 2020, aproximativ 1/3 din reducerea consumului de energie în comparație cu scenariul de referință din 2007 va fi generată de o creștere mai redusă decât se prevăzuse, iar doar aproximativ 2/3 din creșterea ameliorărilor eficienței energetice

5.Între 2008 și 2012, consumul de energie primară a scăzut în majoritatea statelor membre. Modificările la nivelul activității economice au avut un rol important în această privință, precum și variațiile mixului energetic aferent producției de energie electrică și modificările structurii industriale. În anumite țări, efectul acestor factori a fost contracarat de modificări ale nivelului de consum (de exemplu, creșterea dimensiunilor medii ale locuințelor).

6.Cadrul politicii în materie de eficiență energetică s-a dezvoltat considerabil în ultimii ani. Obiectivul UE de economisire a energiei de 20 % a fost definit clar acum, oferind un impuls politic, orientări pentru investitori și un criteriu de referință pentru a măsura progresele realizate la nivel european, cele mai eficiente politici până în prezent au fost standardele de eficiență privind produsele, inclusiv proiectarea ecologică și etichetarea energetică a produselor și legislația referitoare la CO2 pentru autoturisme și furgonete. Directiva privind performanța energetică a clădirilor (reformată în 2010) și Directiva privind eficiența energetică din 2012 au potențialul de a promova în continuare eficiența energetică în UE, cu condiția ca acestea să fie puse în aplicare în mod corespunzător de statele membre. Potențialul pe termen lung al DEE este totuși limitat într-o oarecare măsură de faptul că anumite dispoziții esențiale nu se mai aplică începând cu 2020.

7.La nivel național, statele membre raportează succese referitoare la diverse măsuri de politică. Informațiile actualizate prezentate de statele membre în cadrul planurilor lor naționale de acțiune pentru eficiență energetică 2014 indică o consolidare sporită a politicilor naționale, inclusiv noi măsuri de punere în aplicare a Directivei privind eficiența energetică, în multe state membre.

8.În ciuda acestui progres, analiza sugerează că, în ritmul actual, obiectivul UE în materie de eficiență energetică de a economisi 20 % din energie până în 2020 nu va fi atins, lipsind între 1 și 2 puncte procentuale.

9.Diverse analize care se referă la perioada de după 2020, inclusiv cele realizate de către AIE și Fraunhofer ISI, indică faptul că actualul cadru de politică nu va fi suficient pentru a realiza întregul potențial de economisire a energiei în condiții de rentabilitate. De asemenea, din evaluarea impactului care însoțește comunicarea 2030 reiese în mod clar faptul că politicile actuale (astfel cum se descrie în scenariul de referință) nu ar asigura o tranziție eficientă din punct de vedere al costurilor către o economie cu emisii scăzute de dioxid de carbon, realizând doar economii de 21 % până în 2030 în raport cu proiecțiile din 2007.

10.Principalul motiv pentru care se așteaptă ca obiectivul pentru 2020 să nu fie realizat este că, în ciuda evoluțiilor recente pozitive, există uneori insuficient angajament la nivelul statelor membre pentru punerea în aplicare a cadrului legislativ existent. În ceea ce privește perspectiva pentru perioada de după 2020, unele instrumente esențiale de politică au fost concepute în intervalul 2020 și, prin urmare, nu oferă stimulente pe termen lung pentru investiții în eficiența energetică. În plus, chiar cu normele actuale, se mențin bariere importante în calea eficienței energetice.

11.Din cauza acestor factori determinanți, problema generală este că potențialul de reducere rentabilă a consumului de energie (atât pe termen scurt, cât și pe termen lung) nu este exploatat pe deplin și, prin urmare, eficiența energetică nu contribuie suficient la obiectivele politicii energetice a UE. Acest lucru are următoarele consecințe: (a) cererea mare de energie duce la creșterea dependenței UE de importurile de energie, în special de gaze; (b) potențialul de eficiență energetică nefolosită are un impact negativ asupra accesibilității prețurilor la energie și limitează competitivitatea economiei UE; (c) cererea mare de energie face tranziția către o economie cu emisii scăzute de dioxid de carbon mai costisitoare din cauza faptului că multe măsuri legate de eficiența energetică sunt printre opțiunile de reducere a GES cu cele mai mici costuri.

3.Subsidiaritatea

12.Statele membre stau la baza realizării politicii de eficiență energetică, iar intervenția UE ar trebui să fie bine direcționată și să sprijine acțiunile lor. Rolul UE constă în: (a) instituirea unui cadru comun care stă la baza unor mecanisme coerente, care să se consolideze reciproc, lăsând în același timp în responsabilitatea statelor membre fixarea mijloacelor pentru a atinge obiectivele convenite; (b) crearea unei platforme pentru schimbul de bune practici și stimularea consolidării capacităților; (c) stabilirea de cerințe minime în domenii în care există riscul denaturării pieței interne dacă statele membre iau măsuri la nivel individual; (d) utilizarea instrumentelor UE pentru a promova eficiența energetică, de exemplu prin finanțare.

4.Domeniu de aplicare și obiective

13.Obiectivul general este de a se asigura că eficiența energetică contribuie la dezvoltarea unui sistem energetic al UE competitiv, durabil și sigur.

14.Obiectivele specifice sunt: