[pic] | COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE |

Bruxelles, 21.12.2007

COM(2007) 844 final

2007/0286 (COD)

Propunere de

DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI

privind emisiile industriale (prevenirea şi controlul integrat al poluării)

(reformare)

(prezentată de Comisie) [COM(2007) 843 final] [SEC(2007) 1679] [SEC(2007) 1682]

EXPUNERE DE MOTIVE

1) C ONTEXTUL PROPUNERII

Motivele şi obiectivele propunerii

Agenda de la Lisabona, cel de-al şaselea program comunitar de acţiune pentru mediu, precum şi strategia pentru dezvoltare durabilă a Uniunii Europene au influenţat în mod decisiv decizia de a revizui directiva privind prevenirea şi controlul integrat al poluării (IPPC) şi legislaţia conexă privind emisiile industriale. Unul dintre principalele obiective ale acestor iniţiative vizează ameliorarea protecţiei mediului, asigurând în acelaşi timp eficacitatea costurilor şi încurajând inovarea tehnică. Pe lângă aceasta, revizuirea se înscrie în cadrul iniţiativei „o mai bună legiferare” şi a fost inclusă în programul permanent al Comisiei de simplificare a legislaţiei, care acoperă perioada 2006-2009.

Contextul general

Activităţile industriale reprezintă o parte importantă a economiei noastre, însă, în acelaşi timp, ele contribuie la poluarea mediului şi la producerea de deşeuri şi consumă energie. În pofida reducerii emisiilor care a avut loc în ultimele decenii, activităţile industriale rămân o sursă majoră de poluare.

Aproximativ 52 000 de instalaţii intră sub incidenţa Directivei IPPC. Emisiile în atmosferă provenind de la aceste instalaţii reprezintă o parte importantă a emisiilor totale de poluanţi majori şi depăşesc cu mult obiectivele stabilite în Strategia tematică privind poluarea aerului. În lipsa unei reduceri suplimentare a emisiilor provenind de la instalaţiile IPPC, efectele pozitive pe care aceste obiective ar trebui să le aibă asupra sănătăţii şi asupra mediului nu se vor putea materializa.

Activităţile industriale au şi alte efecte notabile asupra mediului, de exemplu emisiile în apă, în sol, producerea de deşeuri. Prin urmare, este esenţial ca, pentru acordarea autorizaţiilor, să se adopte o abordare integrată, care să ia în considerare efectele dintre diversele medii.

Elementul central al unei astfel de abordări este implementarea celor mai bune tehnici disponibile (BAT). Este vorba de utilizarea tehnicilor stabilite care sunt cele mai eficiente pentru atingerea unui nivel ridicat de protecţie a mediului în ansamblul său şi care pot fi implementate în sectorul relevant în condiţii viabile din punct de vedere economic şi tehnic, ţinându-se seama de costuri şi avantaje.

Comisia organizează un schimb de informaţii privind BAT cu statele membre şi cu alte părţi interesate, în vederea stabilirii documentelor de referinţă BAT (BREF), care indică tehnicile considerate drept BAT la nivel comunitar pentru fiecare sector industrial.

Instalaţiile industriale intră, de asemenea, sub incidenţa directivelor sectoriale, care stabilesc condiţiile de exploatare şi alte cerinţe de ordin tehnic. În raport cu Directiva IPPC, aceste dispoziţii trebuie interpretate ca cerinţe minime.

Dispoziţii existente în domeniul vizat de propunere

Propunerea de faţă are ca obiectiv revizuirea şi reformarea într-un act juridic unic a următoarelor instrumente.

Directiva 78/176/CEE a Consiliului din 20 februarie 1978 privind deşeurile din industria dioxidului de titan, JO L 54, 25.2.1978, p. 19

Directiva 82/883/CEE a Consiliului din 3 decembrie 1982 privind modalităţile de supraveghere şi control al zonelor în care există emisii provenind din industria dioxidului de titan, JO L 378, 31.12.1982, p. 1

Directiva 92/112/CEE a Consiliului din 15 decembrie 1992 privind procedurile de armonizare a programelor de reducere, în vederea eliminării, a poluării cauzate de deşeurile din industria dioxidului de titan, JO L 409, 31.12.1992, p. 11 (aceste trei directive fiind cunoscute sub denumirea comună de „Directive TiO2”).

Directiva 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind prevenirea şi controlul integrat al poluării („Directiva IPPC”) JO L 257, 10.10.1996, p. 26

Directiva 1999/13/CE a Consiliului din 11 martie 1999 privind reducerea emisiilor de compuşi organici volatili datorate utilizării solvenţilor organici în anumite activităţi şi instalaţii („Directiva solvenţi COV”), JO L 85, 29.3.1999, p. 1

Directiva 2000/76/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 4 decembrie 2000 privind incinerarea deşeurilor („Directiva privind incinerarea deşeurilor”), JO L 332, 28.12.2000, p. 91

Directiva 2001/80/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 23 octombrie 2001 privind limitarea emisiilor în atmosferă a anumitor poluanţi provenind de la instalaţiile de ardere de dimensiuni mari („Directiva privind instalaţiile mari de ardere”), JO L 309, 27.11.2001, p. 1

Coerenţa cu celelalte politici şi obiective ale Uniunii

Prezenta propunere este conformă cu articolul 175 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, având obiectivul de a asigura un nivel ridicat de protecţie a sănătăţii umane şi a mediului.

2) C ONSULTAREA PĂRŢILOR INTERESATE ŞI STUDIUL DE IMPACT

Consultarea părţilor interesate

Metode de consultare utilizate, principalele sectoare vizate şi profilul general al respondenţilor Procesul de revizuire a fost iniţiat la sfârşitul anului 2005 şi are la bază un program vast de studii şi consultări continue cu părţile interesate, care a inclus crearea unui grup consultativ, organizarea unei audieri a părţilor interesate şi o consultare prin internet.

Sinteza răspunsurilor primite şi modul în care acestea au fost luate în considerare

În perioada 17 aprilie – 18 iunie 2007 a fost organizată o consultare pe internet. Aproximativ 450 de răspunsuri au fost primite şi analizate.

Marea majoritate a respondenţilor au fost de acord asupra următoarelor aspecte:

- legislaţia comunitară trebuie să acopere în continuare, în mod integrat, toate efectele majore asupra mediului ale instalaţiilor IPPC;

- BAT trebuie să rămână principiul esenţial pentru prevenirea sau reducerea la minim a riscului de poluare prezentat de instalaţiile industriale, iar BREF trebuie să joace un rol central în implementarea BAT;

- este necesar ca la nivelul Uniunii Europene să se instituie anumite norme minime în ceea ce priveşte inspecţiile şi să se întreprindă acţiuni suplimentare în materie de monitorizare şi raportare a emisiilor;

- cercetări specifice pot contribui la identificarea unor noi tehnici care s-ar putea impune ca viitoare BAT;

- cerinţele inutile în materie de monitorizare şi raportare aplicabile operatorilor trebuie eliminate şi toate obligaţiile de raportare ale statelor membre faţă de Comisie trebuie combinate şi raţionalizate.

Toate informaţiile generale pot fi consultate pe site-ul web public CIRCA[1] consacrat acestei iniţiative.

Obţinerea şi utilizarea expertizei

Domenii ştiinţifice/ de expertiză vizate

La elaborarea prezentei propuneri s-au utilizat următoarele domenii de expertiză: (1) evaluarea efectelor emisiilor industriale (în aer, apă, sol) asupra sănătăţii şi a mediului (2) tehnologii ecologice pentru prevenirea sau limitarea emisiilor industriale (3) analiză şi modelare economică (4) estimarea efectelor asupra sănătăţii, inclusiv cuantificare monetară (5) estimarea avantajelor pentru ecosisteme (6) expertiză în domeniul autorizării şi al controlului instalaţiilor industriale.

Metodologia utilizată

Principalele metodologii utilizate au fost reuniunile de experţi şi comandarea unui program vast de studii, incluzând studii de modelare, colectarea de informaţii detaliate privind aplicarea legislaţiei prin studii de caz, precum şi o evaluare sectorială şi geografică.

Principalele organizaţii/ principalii experţi consultaţi

Au fost consultaţi o serie de experţi din statele membre, experţi ştiinţifici, reprezentanţi ai industriei, ONG-uri pentru protecţia mediului şi consultaţi specializaţi.

Sinteza avizelor primite şi utilizate

Informaţiile primite de Comisie pot fi rezumate după cum urmează: (i) emisiile industriale pot conduce la riscuri grave pentru sănătatea umană şi pentru mediu, însă ele pot fi prevenite şi controlate într-un mod rentabil prin aplicarea celor mai bune tehnici disponibile, (ii) este necesară consolidarea dispoziţiilor actuale pentru a exploata întregul potenţial al BAT în beneficiul mediului şi pentru a sprijini statele membre la aplicarea acestor dispoziţii, (iii) este necesar să se raţionalizeze interacţiunile dintre diversele texte legislative şi să se simplifice anumite dispoziţii privind monitorizarea, pentru a reduce sarcinile administrative inutile şi pentru a ameliora practicile curente de punere în aplicare.

Mijloace utilizate pentru punerea avizelor experţilor la dispoziţia publicului

Toate rapoartele (atât în stadiul de proiect, cât şi cele finale) experţilor şi ale persoanelor contactate, precum şi comentariile şi contribuţiile părţilor interesate au fost puse la dispoziţia publicului în mod sistematic pe internet.

Studiul de impact

Principalele probleme identificate în studiul de impact se referă la (1) deficienţele legislaţiei actuale, care conduc la o punere în aplicare nesatisfăcătoare a acesteia şi îngreunează acţiunile comunitare de control al aplicării, ceea ce are ca rezultat pierderea beneficiilor pentru sănătate şi pentru mediu şi (2) la complexitatea şi lipsa de coerenţă a părţilor din care se compune cadrul juridic actual. Aceste probleme nu doar îngreunează atingerea obiectivelor prevăzute în strategia pentru dezvoltare durabilă a Uniunii Europene şi în special în strategiile tematice, ci pot duce, de asemenea, la denaturarea concurenţei din cauza diferenţelor considerabile dintre standardele de mediu şi la sarcini administrative inutile.

Pe baza acestor constatări, în studiul de impact s-au evaluat o serie de opţiuni strategice, în vederea identificării unui pachet de măsuri rentabile pentru soluţionarea problemelor descrise mai sus. Această evaluare a determinat Comisia să formuleze următoarele propuneri:

În ceea ce priveşte incoerenţa şi complexitatea legislaţiei actuale, Comisia propune o directivă unică în care se combină, prin reformare, Directiva IPPC şi şase directive sectoriale.

Pe lângă aceasta, este necesară o revizuire a anumitor dispoziţii ale legislaţiei actuale pentru a soluţiona deficienţele aplicării actuale a BAT, problemele pe care le ridică anumite cerinţe neclare (de exemplu, în ceea ce priveşte sistemul de autorizare sau revizuire a autorizaţiilor pe baza BAT), lipsa unor dispoziţii privind controlul aplicării şi limitele legislaţiei în ceea ce priveşte îndeplinirea obiectivelor strategiilor tematice. Printre principalele modificări recomandate ale legislaţiei se numără:

- clarificarea şi consolidarea conceptului de BAT;

- revizuirea valorilor limită de emisie pentru instalaţiile mari de ardere şi pentru instalaţiile producătoare de dioxid de titan, în vederea alinierii acestora la standardele BAT;

- înfiinţarea unui comitet însărcinat cu adaptarea cerinţelor tehnice neesenţiale existente la progresul ştiinţific şi tehnic sau cu stabilirea tipului şi a formatului rapoartelor care urmează să fie prezentate de către statele membre;

- introducerea unor dispoziţii privind inspecţiile şi ameliorarea protecţiei mediului;

- stimularea inovării şi a dezvoltării şi utilizării de noi tehnici;

- simplificarea şi clarificarea anumitor dispoziţii privind autorizarea, monitorizarea şi raportarea, în vederea eliminării sarcinilor administrative inutile;

- extinderea şi clarificarea domeniului de aplicare şi ale dispoziţiilor legislaţiei pentru a contribui mai bine la obiectivele strategiilor tematice.

Raportul privind studiul de impact este disponibil la adresa http://ec.europa.eu/environment/ippc/index.htm.

3) E LEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII

Rezumatul acţiunii propuse

Obiectivul prezentei propuneri este revizuirea şi fuzionarea într-o directivă unică a şapte directive separate existente privind emisiile industriale.

Utilizarea tehnicii reformării face posibilă combinarea într-un singur text atât a modificărilor de fond propuse ale directivelor, cât şi a dispoziţiilor iniţiale ale acestora care rămân neschimbate.

Pe lângă aceasta, propunerea va consolida sau va adăuga anumite dispoziţii pentru a asigura ameliorarea punerii în aplicare şi a controlului aplicării legislaţiei de către autorităţile naţionale, în vederea atingerii unui nivel ridicat de protecţie a mediului, simplificând legislaţia şi reducând în acelaşi timp sarcinile administrative inutile. Dispoziţiile mai clare vor permite ameliorarea monitorizării şi a controlului aplicării legislaţiei prin intermediul acţiunilor comunitare.

Temeiul juridic

Principalul obiectiv al directivei este protecţia mediului. Prin urmare, propunerea se bazează pe articolul 175 din Tratatul CE.

Principiul subsidiarităţii

Principiul subsidiarităţii se aplică în măsura în care propunerea nu intră în competenţa exclusivă a Comunităţii.

Obiectivele propunerii nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre din următoarele motive:

Legislaţia actuală prevede standarde minime de prevenire şi control al emisiilor industriale în Comunitate. Acest principiul este respectat în propunerea de faţă. Pe lângă aceasta, majoritatea emisiilor industriale (de exemplu în aer sau în apă) au un caracter transfrontalier. În consecinţă, toate statele membre trebuie să ia măsuri în vederea reducerii riscurilor pentru public şi pentru mediu din fiecare stat.

Obiectivele propunerii pot fi realizate mai bine printr-o acţiune comunitară din următoarele motive:

Obiectivul major al acestei propuneri este modificarea şi simplificarea legislaţiei existente referitoare la emisiile industriale care aplică standarde minime de prevenire şi control al emisiilor industriale pe teritoriul Comunităţii. Emisiile industriale contribuie în mod considerabil la emisiile totale în aer, apă şi sol, precum şi la generarea de deşeuri şi la consumul de energie. În general, emisiile industriale au, de asemenea, puternice efecte transfrontaliere, ceea ce înseamnă că poluanţii emişi în aer sau în apă contribuie la poluarea măsurată în alte state membre. Amploarea problemei necesită o acţiune la nivel comunitar. Statele membre nu pot soluţiona singure această problemă, de aceea este necesară o acţiune concertată la nivelul întregii Uniuni Europene.

Propunerea se concentrează asupra simplificării legislaţiei existente şi consolidării anumitor dispoziţii în vederea ameliorării punerii în aplicare de către statele membre, precum şi a controlului aplicării legislaţiei prin acţiuni comunitare. Propunerea oferă autorităţilor competente ale statelor membre posibilitatea de a decide cu privire la mijloacele de punere în aplicare, de control al aplicării legislaţiei şi de conformare, asigurând astfel standarde minime de protecţie pentru mediu şi pentru toţi cetăţenii Uniunii Europene.

Prin urmare, propunerea respectă principiul subsidiarităţii.

Principiul proporţionalităţii

Propunerea respectă principiul proporţionalităţii din următoarele motive:

Instrumentul juridic ales este directiva, deoarece (1) propunerea vizează reformarea şi simplificarea unor directive existente; şi (2) aceasta stabileşte obiectivele, lăsând detaliile punerii în aplicare la latitudinea statelor membre.

332

Propunerea introduce mai multe inovaţii care vor reduce sarcinile administrative şi financiare inutile, în special prin încurajarea, la nivelul statelor membre, a autorizării combinate a instalaţiilor care intră sub incidenţa diverselor texte legislative la nivelul UE, prin simplificarea cerinţelor de monitorizare şi raportare şi prin adoptarea progresivă a unui sistem de schimb de informaţii şi de transmitere electronică a informaţiilor privind emisiile industriale. În plus, anumite cerinţe de raportare vor fi abrogate.

Deşi propunerea introduce dispoziţii mai specifice privind controlul aplicării, respectarea legislaţiei şi revizuirea autorizaţiilor, aceasta lasă suficientă flexibilitate autorităţilor statelor membre pentru stabilirea celor mai rentabile sisteme de punere în aplicare în vederea îndeplinirii obiectivelor legislaţiei. Pe lângă aceasta, propunerea va clarifica domeniul de aplicare actual al legislaţiei, pentru a evita interpretările divergente date în prezent de statele membre. De asemenea, se propune includerea în legislaţie a unui număr limitat de sectoare suplimentare, pe baza unei analize amănunţite a efectelor din care rezultă necesitatea, valoarea adăugată şi proporţionalitatea unei astfel de extinderi.

Prin urmare, propunerea respectă principiul proporţionalităţii.

Alegerea instrumentelor

Instrumente propuse: directivă.

2

Alte instrumente nu ar fi adecvate din următoarele motive:

Obiectivul prezentei propuneri este fuzionarea şi simplificarea într-un instrument unic a şapte directive existente. În acest context şi ţinând cont de faptul că legislaţia actuală stabileşte obiective comunitare, lăsând la latitudinea statelor membre alegerea măsurilor pentru a se conforma acesteia, instrumentul cel mai adecvat este directiva.

4) I MPLICAŢII BUGETARE

Propunerea nu are implicaţii pentru bugetul Comunităţii.

5) I NFORMAŢII SUPLIMENTARE

Simplificare

Propunerea prevede o simplificare a legislaţiei şi a procedurilor administrative în sarcina autorităţilor publice (comunitare sau naţionale).

Reformarea va simplifica şi va raţionaliza dispoziţiile existente. Dispoziţiile redundante şi obligaţiile inutile vor fi abrogate, iar cerinţele de raportare şi de monitorizare vor fi simplificate prin trecerea la un sistem electronic de raportare. Se preconizează că aceste modificări vor contribui la reducerea sarcinilor administrative inutile ale statelor membre, întrucât cele mai mari economii sunt determinate de modificarea practicilor de punere în aplicare a legislaţiei de către statele membre. Această abordare reflectă natura legislaţiei, care fixează cadrul şi principiile mai degrabă decât detaliile punerii în aplicare. 515

Propunerea este inclusă în programul permanent al Comisiei de simplificare a acquis -ului comunitar şi în programul său de lucru şi legislativ cu referinţa CLWP 2007/ENV/002.

Abrogarea legislaţiei existente

Adoptarea propunerii va duce la abrogarea a şapte directive existente.

Reexaminare/revizuire/clauza de caducitate

Comisia va revizui punerea în aplicare a legislaţiei şi va raporta din trei în trei ani Consiliului şi Parlamentului European.

Tabel de corespondenţă

Statele membre trebuie să comunice Comisiei textele dispoziţiilor interne care transpun directiva, precum şi un tabel de corespondenţă între acestea şi prezenta directivă.

Spaţiul Economic European

Actul propus vizează un aspect ce ţine de SEE şi, prin urmare, domeniul său de aplicare trebuie extins la Spaţiul Economic European.

Explicarea detaliată a propunerii

Domeniul de aplicare al prezentei directive nu a fost modificat. Propunerea se aplică activităţilor enumerate în anexa I (care corespund domeniului de aplicare al actualei Directive IPPC) şi în partea 1 din anexa VII (care corespund domeniului de aplicare al actualei Directive solvenţi COV), instalaţiilor de ardere, instalaţiilor de incinerare a deşeurilor şi instalaţiilor de coincinerare a deşeurilor, precum şi instalaţiilor producătoare de dioxid de titan. Cu toate acestea, domeniul de aplicare actual al anexei I s-a modificat uşor, pentru a include anumite activităţi suplimentare, cum ar fi instalaţiile de ardere cu o putere termică între 20 şi 50 MW, păstrarea lemnului şi a produselor din lemn şi producţia de panouri din lemn.

Propunerea este structurată în şapte capitole. Capitolul I este partea generală, care stabileşte dispoziţiile comune aplicabile tuturor activităţilor industriale care intră sub incidenţa prezentei directive. Capitolul II cuprinde activităţile prevăzute în anexa I şi stabileşte dispoziţii speciale aplicabile acelor activităţi prin modificarea cerinţelor actuale ale Directivei IPPC. Capitolele III-VI conţin cerinţele tehnice minime pentru instalaţiile mari de ardere, instalaţiile de incinerare a deşeurilor, instalaţiile care utilizează solvenţi şi, respectiv, instalaţiile care produc dioxid de titan. Capitolul VII conţine dispoziţii privind autorităţile competente, raportarea de către statele membre, comitetul, sancţiunile şi dispoziţiile finale standard.

Observaţii privind articolele

Observaţiile nu se referă decât la articolele noi sau care au suferit modificări substanţiale.

- Determinarea condiţiilor de autorizare pentru activităţile enumerate în anexa I (articolele 14-17)

Pentru atingerea unui nivel înalt de protecţie a mediului în ansamblul său, autorizaţia trebuie să cuprindă toate măsurile necesare şi, de asemenea, să stabilească valori limită de emisie pentru substanţele poluante, să prevadă cerinţele adecvate pentru protejarea solului şi a apelor subterane, precum şi dispoziţii referitoare la monitorizare. Condiţiile autorizaţiei trebuie stabilite pe baza celor mai bune tehnici disponibile.

Pentru a defini cele mai bune tehnici disponibile şi a limita dezechilibrele din cadrul Comunităţii în ceea ce priveşte nivelul de emisii din activităţile industriale, Comisia adoptă documentele de referinţă pentru cele mai bune tehnici disponibile, denumite în continuare „documente de referinţă BAT” ( best available techniques ), care sunt rezultatul unui schimb de informaţii cu părţile interesate.

O analiză detaliată a arătat că implementarea celor mai bune tehnici este afectată de deficienţe considerabile, din cauza dispoziţiilor imprecise din legislaţia actuală privind BAT, a gradului ridicat de flexibilitate de care dispun autorităţile competente pentru a deroga de la legislaţie în procesul de autorizare şi de rolul neclar al documentelor de referinţă BAT (BREF). Prin urmare, autorizaţiile emise în aplicarea Directivei IPPC includ adesea condiţii care nu se bazează pe BAT, astfel cum acestea sunt descrise în BREF, fără a oferi o justificare pentru această abatere, sau oferind justificări insuficiente în acest sens.

Drept consecinţă a acestor deficienţe, beneficiile de ordin ecologic avute iniţial în vedere nu s-au materializat, iar denaturarea pieţei interne rămâne semnificativă.

Pentru a remedia aceste deficienţe, propunerea prevede dispoziţii pentru consolidarea şi clarificarea utilizării BAT. Propunerea precizează, aşadar, că documentele de referinţă BAT constituie referinţa pentru stabilirea condiţiilor de autorizare şi că valorile limită de emisie nu trebuie să depăşească nivelurile de emisii asociate cu cele mai bune practici disponibile, astfel cum sunt descrise în respectivele documente de referinţă BAT.

Pentru a ţine cont de anumite circumstanţe specifice, propunerea permite autorităţilor competente să acorde derogări pentru ca valorile limită de emisie să poată depăşi nivelurile de emisie asociate celor mai bune tehnici disponibile descrise în documentele de referinţă BAT. Astfel de derogări trebuie însă să se bazeze pe criterii bine definite şi nu trebuie să depăşească valorile limită de emisie stabilite în capitolele III-VI din prezenta directivă. În plus, aceste derogări, împreună cu motivarea lor, trebuie puse la dispoziţia publicului.

Pe lângă aceasta, pentru a permite operatorilor să testeze tehnicile emergente care ar putea asigura un nivel mai înalt de protecţie a mediului, propunerea introduce posibilitatea ca autoritatea competentă să acorde derogări temporare de la nivelurile de emisie asociate celor mai bune tehnici disponibile descrise în documentele de referinţă BAT.

Propunerea introduce, în plus, o nouă cerinţă de monitorizare periodică a solului şi a apelor subterane de la amplasamentul instalaţiilor pentru a asigura existenţa unor informaţii adecvate în vederea protejării acestor medii împotriva contaminării cu substanţe periculoase.

- Dispoziţii privind respectarea condiţiilor de autorizare şi ameliorarea protecţiei mediului pentru activităţile enumerate în anexa I (articolele 22, 24 şi 25)

Dispoziţiile legislaţiei actuale privind raportarea informaţiilor referitoare la respectarea condiţiilor de autorizare, inspecţiile şi revizuirea autorizaţiilor sunt imprecise şi au determinat mari discrepanţe în ceea ce priveşte aplicarea legislaţiei de către statele membre şi, în consecinţă, niveluri nesatisfăcătoare de protecţie a mediului şi denaturarea pieţei interne.

Propunerea prevede, aşadar, dispoziţii mai specifice pentru a garanta punerea în aplicare şi controlul eficient al aplicării prezentei directive. Astfel, se introduce o nouă dispoziţie conform căreia operatorii au obligaţia de a raporta regulat autorităţii competente informaţii privind respectarea condiţiilor de autorizare. Este necesar ca statele membre să se asigure că operatorul şi autoritatea competentă iau măsurile necesare în caz de nerespectare a prezentei directive.

Propunerea introduce, de asemenea, o cerinţă privind reexaminarea condiţiilor de autorizare şi, dacă este cazul, actualizarea acestora în urma adoptării unui nou document de referinţă BAT sau a unei actualizări a unui astfel de document pentru a lua în considerare evoluţia celor mai bune tehnici disponibile sau alte modificări în exploatarea unei instalaţii.

În plus, propunerea introduce obligaţia statelor membre de a institui un sistem de inspecţii de mediu. Aceste noi dispoziţii se bazează într-o mare măsură pe Recomandarea 2001/331/CE care prevede criteriile minime aplicabile inspecţiilor de mediu în statele membre.

Modificările introduse vor permite garantarea şi, în anumite cazuri, accelerarea implementării BAT, contribuind, astfel, la atingerea obiectivelor strategiilor tematice şi la reducerea denaturării concurenţei.

- Închiderea şi remedierea amplasamentului pentru activităţile enumerate în anexa I (articolul 23)

Activităţile industriale pot avea efecte negative considerabile asupra calităţii solului şi a apelor subterane din cauza utilizării, producerii sau emisiei de substanţe periculoase. Dispoziţiile acquis -ului actual privind închiderea şi remedierea amplasamentului la încetarea activităţii sunt vagi.

Pentru a clarifica aceste cerinţe şi a contribui la atingerea obiectivelor strategiei tematice privind protecţia solului, propunerea prevede obligaţia întocmirii de către operatori a unui raport privind situaţia de referinţă, în vederea furnizării de informaţii cuantificate privind nivelul de contaminare a solului şi a apelor subterane. La încetarea definitivă a activităţii, operatorul trebuie să remedieze amplasamentul şi să-l readucă la starea iniţială.

- Valori limită de emisie pentru instalaţiile de ardere (articolele 33 şi 35, părţile 1 şi 2 ale anexei V)

Emisiile în aer provenind de la instalaţiile mari de ardere reprezintă o parte importantă a emisiilor totale de poluanţi majori şi depăşesc cu mult obiectivele stabilite în Strategia tematică privind poluarea aerului. În lipsa unei reduceri suplimentare a emisiilor provenind de la aceste instalaţii, efectele pozitive pe care aceste obiective ar trebui să le aibă asupra sănătăţii şi asupra mediului nu se vor putea materializa. Prin urmare, este necesar să se stabilească valori limită de emisie mai stricte, conform celor mai bune tehnici disponibile, pentru anumite categorii de instalaţii de ardere şi poluanţi.

- Cerinţe de monitorizare aplicabile instalaţiilor de incinerare a deşeurilor şi instalaţiilor de coincinerare a deşeurilor (articolele 43 şi 35, partea 6 a anexei VI)

Pentru simplificarea legislaţiei şi reducerea costurilor administrative inutile fără a aduce atingere nivelului de protecţie a mediului, propunerea introduce noi derogări de la cerinţele minime actuale de monitorizare a anumitor emisii generate de instalaţiile de incinerare a deşeurilor şi de instalaţiile de coincinerare a deşeurilor. Aceste derogări pot fi acordate de autoritatea competentă numai în condiţiile speciale prevăzute de propunere.

- Valori limită de emisie şi obligaţii de raportare pentru instalaţiile care produc dioxid de titan (articolele 63 şi 64, părţile 1, 3 şi 4 ale anexei VIII)

Instalaţiile care produc dioxid de titan pot fi responsabile de poluarea semnificativă a aerului şi apei. Pentru a reduce aceste efecte, propunerea introduce valori limită de emisie mai stricte, conform celor mai bune tehnici disponibile, pentru anumite substanţe poluante.

- Măsuri de punere în aplicare

Directiva conferă Comisiei competenţe de executare. Cazurile în care se conferă Comisiei competenţe de executare sunt enumerate explicit la fiecare articol relevant. Măsurile care urmează a fi adoptate de Comisie vor face obiectul procedurii de reglementare cu control, în conformitate cu articolul 5a alineatele (1)-(4) şi cu articolul 7 din Decizia 1999/468/CE.

Măsurile de punere în aplicare vor fi utilizate, în special, pentru stabilirea criteriilor de acordare a derogărilor de la nivelurile de emisie asociate celor mai bune tehnici disponibile, astfel cum acestea sunt descrise în documentele de referinţă BAT şi pentru adaptarea cerinţelor minime neesenţiale prevăzute în anexele V-VIII la progresul ştiinţific şi tehnic.

ê 96/61/CE (adaptat)

ð nou

2007/0286 (COD)

Propunere de

DIRECTIVĂ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI

ð privind emisiile industriale ï privind (prevenirea şi controlul integrat al poluării)

(Text cu relevanţă pentru SEE)

ð PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI ï CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 130s √ 175 Õ alineatul (1),

având în vedere propunerea Comisiei[2],

având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social √ European Õ[3],

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[4],

hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 189c √ 251 Õ din tratat[5],

întrucât:

ò nou

1. Este necesar să se aducă o serie de modificări substanţiale următoarelor directive: Directiva 78/176/CEE a Consiliului din 20 februarie 1978 privind deşeurile din industria dioxidului de titan[6], Directiva 82/883/CEE a Consiliului din 3 decembrie 1982 privind modalităţile de supraveghere şi control al zonelor în care există emisii provenind din industria dioxidului de titan[7], Directiva 92/112/CEE a Consiliului din 15 decembrie 1992 privind procedurile de armonizare a programelor de reducere, în vederea eliminării, a poluării cauzate de deşeurile din industria dioxidului de titan[8], Directiva 96/61/CE a Consiliului din 24 septembrie 1996 privind prevenirea şi controlul integrat al poluării[9], Directiva 1999/13/CE a Consiliului din 11 martie 1999 privind reducerea emisiilor de compuşi organici volatili datorate utilizării solvenţilor organici în anumite activităţi şi instalaţii[10], Directiva 2000/76/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 4 decembrie 2000 privind incinerarea deşeurilor[11] şi Directiva 2001/80/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 23 octombrie 2001 privind limitarea emisiilor în atmosferă a anumitor poluanţi provenind de la instalaţii de ardere de dimensiuni mari[12]. Din motive de claritate, aceste directive trebuie reformate.

2. Pentru a preveni, reduce şi, pe cât posibil, elimina poluarea provenind din activităţile industriale în conformitate cu principiul „poluatorul plăteşte” şi cu principiul prevenirii poluării, este necesar să se stabilească un cadru general pentru controlul principalelor activităţi industriale, acordând prioritate intervenţiilor la sursă şi asigurând o gestionare prudentă a resurselor naturale.

3. Diversele strategii distincte pentru controlarea emisiilor în aer, apă sau, respectiv, sol pot favoriza trecerea poluării de la o componentă a mediului la alta, mai degrabă decât protecţia mediului în ansamblu. Prin urmare, este necesar să se prevadă o strategie integrată de prevenire şi control al emisiilor în aer, apă sau sol, de management al deşeurilor, de utilizare eficientă a energiei şi de prevenire a accidentelor.

4. Este necesar să se revizuiască legislaţia privind instalaţiile industriale, în vederea simplificării şi clarificării dispoziţiilor existente, a reducerii sarcinilor administrative inutile şi a punerii în aplicare a concluziilor comunicărilor Comisiei referitoare la Strategia tematică privind poluarea aerului[13], la Strategia tematică pentru protecţia solului[14] şi la Strategia tematică pentru prevenirea şi reciclarea deşeurilor[15], adoptate ca urmare a Deciziei nr. 1600/2002/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 22 iulie 2002 de stabilire a celui de-al şaselea program comunitar de acţiune pentru mediu[16]. Aceste strategii tematice stabilesc obiective de protecţie a sănătăţii umane şi a mediului care nu pot fi atinse în lipsa unor reduceri suplimentare a emisiilor provenind din activităţile industriale.

5. Pentru a garanta prevenirea şi controlul poluării, este necesar ca fiecare instalaţie să funcţioneze numai pe baza unei autorizaţii sau, în cazul anumitor instalaţii sau activităţi care utilizează solvenţi organici, numai pe baza unei autorizaţii sau a unei înregistrări.

6. Pentru a facilita eliberarea autorizaţiilor, statele membre trebuie să poată stabili cerinţe aplicabile anumitor categorii de instalaţii în cadrul unor norme generale cu caracter obligatoriu.

7. În vederea evitării dublei reglementări, autorizaţia unei instalaţii care intră sub incidenţa Directivei 2003/87/CE a Parlamentului European şi a Consiliului de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunităţii şi de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului[17] trebuie să includă o valoare limită pentru emisii de gaze cu efect de seră numai în cazul în care este necesar să se garanteze că nu este provocată o poluare locală semnificativă sau dacă instalaţia respectivă este exclusă temporar din sistem.

8. Este necesar ca operatorii să depună la autoritatea competentă o cerere de autorizare care să conţină informaţiile necesare pentru stabilirea condiţiilor de acordare a autorizaţiei. Este necesar ca operatorii care depun o cerere de autorizare să poată utiliza informaţiile care decurg din aplicarea Directivei 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice şi private asupra mediului[18] şi a Directivei 96/82/CE a Consiliului din 9 decembrie 1996 privind controlul asupra riscului de accidente majore care implică substanţe periculoase[19].

9. Autorizaţia trebuie să cuprindă toate măsurile necesare pentru atingerea unui nivel înalt de protecţie a mediului în ansamblul său şi, de asemenea, să stabilească valori limită de emisie pentru substanţele poluante, să prevadă cerinţele adecvate pentru protejarea solului şi a apelor subterane, precum şi dispoziţii referitoare la monitorizare. Condiţiile autorizaţiei trebuie stabilite pe baza celor mai bune tehnici disponibile.

10. Pentru a defini cele mai bune tehnici disponibile şi a limita dezechilibrele din cadrul Comunităţii în ceea ce priveşte nivelul de emisii din activităţile industriale, se impune adoptarea de către Comisie a documentelor de referinţă pentru cele mai bune tehnici disponibile, denumite în continuare „documente de referinţă BAT” ( best available techniques ), care să fie rezultatul unui schimb de informaţii cu părţile interesate. Aceste documente de referinţă BAT ar trebui să servească drept referinţă pentru stabilirea condiţiilor de autorizare. Ele pot fi completate de alte surse.

11. Pentru a ţine cont de anumite circumstanţe specifice, este necesar ca autorităţile competente să fie în măsură să acorde derogări pentru ca valorile limită de emisie să poată depăşi nivelurile de emisie asociate celor mai bune tehnici disponibile descrise în documentele de referinţă BAT. Astfel de derogări trebuie să se bazeze pe criterii bine definite şi nu trebuie să depăşească valorile limită de emisie stabilite în prezenta directivă.

12. Pentru a permite operatorilor să testeze tehnicile noi care ar putea asigura un nivel mai înalt de protecţie a mediului, este necesar ca autorităţile competente să fie, de asemenea, în măsură să acorde derogări temporare de la nivelurile de emisie asociate celor mai bune tehnici disponibile descrise în documentele de referinţă BAT.

13. Modificările aduse unei instalaţii pot duce la creşterea nivelului de poluare. În consecinţă, autoritatea competentă trebuie să fie înştiinţată asupra oricărei schimbări planificate care ar putea afecta mediul. Este necesar ca modificările substanţiale ale instalaţiilor care pot avea efecte negative semnificative asupra populaţiei sau a mediului să presupună reexaminarea autorizaţiei, în vederea garantării faptului că instalaţiile în cauză îndeplinesc în continuare cerinţele prezentei directive.

14. Împrăştierea gunoiului de grajd şi a dejecţiilor poate avea un impact semnificativ asupra calităţii mediului. Pentru a asigura prevenirea şi controlul integrat al acestui impact, este necesar ca gunoiul de grajd şi dejecţiile generate de activităţile care intră sub incidenţa prezentei directive să fie împrăştiate de către operator sau de terţe părţi prin utilizarea celor mai bune tehnici disponibile. În scopul de a asigura statelor membre o anumită flexibilitate în ceea ce priveşte îndeplinirea acestor cerinţe, obligaţia de a recurge la cele mai bune tehnici disponibile pentru împrăştierea gunoiului de către operator sau o terţă parte poate fi specificată în autorizaţie sau în cadrul altor măsuri.

15. Pentru a lua în considerare evoluţia celor mai bune tehnici disponibile sau alte schimbări aduse prin modificarea instalaţiilor, condiţiile de autorizare trebuie reexaminate cu regularitate, iar dacă este necesar ele trebuie actualizate, în special atunci când Comisia adoptă un document de referinţă BAT nou sau o actualizare a acestor documente.

16. Este necesar să se garanteze faptul că exploatarea unei instalaţii nu duce la deteriorarea calităţii solului şi a apelor subterane. Prin urmare, condiţiile de autorizare trebuie să includă monitorizarea solului şi a apelor subterane, iar operatorul trebuie, la încetarea definitivă a activităţii, să readucă amplasamentul la starea iniţială.

17. Pentru a asigura punerea în aplicare eficientă şi controlul aplicării prezentei directive, operatorii trebuie să raporteze în mod regulat autorităţii competente cu privire la respectarea condiţiilor de autorizare. Este necesar ca statele membre să se asigure că operatorul şi autoritatea competentă iau măsurile necesare în caz de nerespectare a prezentei directive şi să prevadă un sistem de inspecţii de mediu.

18. Participarea efectivă a publicului la luarea deciziilor este necesară pentru a-i permite acestuia să îşi exprime opinii şi preocupări care ar putea fi relevante pentru deciziile în cauză şi pentru a permite factorilor de decizie să ţină seama de acestea, conducând astfel la creşterea gradului de responsabilitate şi transparenţă a procesului de luare a deciziilor şi contribuind la conştientizarea de către public a problemelor de mediu şi la câştigarea sprijinului acestuia pentru deciziile adoptate. Este necesar ca publicul interesat să aibă acces la justiţie pentru a contribui la protejarea dreptului de a trăi într-un mediu adecvat pentru sănătatea şi bunăstarea personală.

19. Instalaţiile de ardere de dimensiuni mari contribuie într-o măsură semnificativă la emisiile de substanţe poluante în atmosferă, ceea ce are drept rezultat un impact major asupra sănătăţii umane şi a mediului. Pentru a reduce acest impact şi a contribui la respectarea cerinţelor Directivei 2001/81/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 23 octombrie 2001 privind plafoanele naţionale de emisie pentru anumiţi poluanţi atmosferici[20], precum şi a obiectivelor stabilite în comunicarea Comisiei referitoare la Strategia tematică privind poluarea aerului, este necesar să se stabilească valori limită de emisie mai stricte la nivel comunitar pentru anumite categorii de instalaţii de ardere şi de poluanţi.

20. În cazul unei întreruperi neaşteptate a aprovizionării cu combustibil cu conţinut scăzut de sulf sau gaz din cauza unei penurii grave, autoritatea competentă trebuie să poată acorda derogări temporare pentru a permite instalaţiilor de ardere în cauză să depăşească valorile limită de emisie stabilite în prezenta directivă.

21. Este necesar ca operatorul în cauză să nu exploateze o instalaţie de ardere timp de peste 24 de ore după defectarea sau întreruperea echipamentului de împrăştiere, iar pentru a limita efectele negative ale poluării asupra mediului, timpul de funcţionare în lipsa unui dispozitiv de împrăştiere nu trebuie să depăşească 120 de ore pe o perioadă de 12 luni. Cu toate acestea, în cazul în care există o nevoie stringentă de a menţine alimentarea cu energie sau pentru a evita o creştere globală a emisiilor prin punerea în funcţiune a unei alte instalaţii de ardere, autorităţile competente trebuie să poată acorda o derogare de la aceste termene limită.

22. Pentru a asigura un nivel ridicat de protecţie a mediului şi a sănătăţii umane şi pentru a evita deplasările transfrontaliere de deşeuri către instalaţii care funcţionează la standarde de mediu mai puţin riguroase, este necesară stabilirea şi menţinerea unor condiţii de exploatare, cerinţe tehnice şi valori limită de emisie stricte în instalaţiile de incinerare sau coincinerare a deşeurilor din Comunitate.

23. Utilizarea solvenţilor organici în anumite activităţi şi instalaţii cauzează emisii în aer de compuşi organici care contribuie la formarea locală şi transfrontalieră de oxidanţi fotochimici care pun în pericol resursele naturale şi au efecte nocive pentru sănătatea umană. Prin urmare, este necesar să se ia măsuri preventive împotriva utilizării de solvenţi organici şi să se stabilească cerinţa de a respecta valorile limită de emisie pentru compuşii organici, precum şi condiţii de exploatare adecvate. Este necesar să existe posibilitatea de a acorda operatorilor anumite derogări de la respectarea valorilor limită de emisie atunci când alte măsuri, precum utilizarea produselor sau tehnicilor fără solvenţi sau cu conţinut scăzut de solvenţi, permit respectarea unei limite echivalente de emisie.

24. Instalaţiile care produc dioxid de titan pot fi responsabile de poluarea semnificativă a aerului şi apei. Pentru a reduce aceste efecte, este necesar să se stabilească, la nivel comunitar, valori limită de emisie mai stricte pentru anumite substanţe poluante.

25. Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive trebuie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei[21].

26. În special, Comisiei trebuie să i se confere competenţa de a stabili criteriile de acordare a derogărilor de la nivelurile de emisie asociate celor mai bune tehnici disponibile, astfel cum acestea sunt descrise în documentele de referinţă BAT, şi de a determina frecvenţa controalelor periodice şi conţinutul raportului privind situaţia de referinţă, precum şi criteriile care urmează să fie utilizate pentru evaluarea riscurilor de mediu. De asemenea, este necesar să i se acorde Comisiei competenţa de a adopta măsuri privind dezvoltarea şi aplicarea tehnicilor emergente, de a stabili în anumite cazuri o valoare limită de emisie pentru dioxidul de sulf, de a stabili data de la care se efectuează măsurători continue ale emisiilor în aer de compuşi de metale grele, dioxine şi furani, de a stabili tipul şi formatul informaţiilor pe care statele membre trebuie să le pună la dispoziţia Comisiei cu privire la punerea în aplicare a prezentei directive şi de a adapta anexele V-VIII la progresul ştiinţific şi tehnic. În cazul instalaţiilor de incinerare a deşeurilor şi al instalaţiilor de coincinerare a deşeurilor, competenţele Comisiei pot include stabilirea criteriilor de acordare a derogărilor de la monitorizarea continuă a emisiilor totale de pulberi. Întrucât respectivele măsuri au caracter general şi vizează modificarea unor elemente neesenţiale ale prezentei directive sau completarea acesteia prin adăugarea unor elemente noi neesenţiale, ele trebuie adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE.

27. Statele membre trebuie să stabilească norme privind sancţiunile aplicabile în cazul încălcării dispoziţiilor prezentei directive şi să se asigure că acestea sunt puse în aplicare. Aceste sancţiuni trebuie să fie eficiente, proporţionale şi cu caracter de descurajare.

28. Pentru a permite instalaţiilor existente suficient timp pentru a se adapta din punct de vedere tehnic la cerinţele prezentei directive, este necesar ca anumite cerinţe noi să se aplice acestor instalaţii după scurgerea unei perioade de timp stabilite de la data de aplicare a prezentei directive. Instalaţiile de ardere au nevoie de timp suficient pentru a pune în aplicare măsurile de împrăştiere necesare pentru a respecta valorile limită de emisie prevăzute în anexa V.

29. Întrucât obiectivele acţiunii necesare pentru asigurarea unui nivel ridicat de protecţie a mediului şi pentru îmbunătăţirea calităţii mediului nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre şi, prin urmare, datorită caracterului transfrontalier al poluării provenind din activităţile industriale, pot fi realizate mai bine la nivelul Comunităţii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarităţii, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporţionalităţii, astfel cum este enunţat în respectivul articol, prezenta directivă nu depăşeşte ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective.

30. Prezenta directivă respectă drepturile fundamentale şi principiile recunoscute în special de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. Aceasta vizează, în special, promovarea aplicării articolului 37 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

31. Obligaţia de a transpune prezenta directivă în dreptul naţional trebuie să se limiteze la dispoziţiile care constituie o modificare de fond în raport cu directivele precedente. Obligaţia de a transpune dispoziţiile nemodificate decurge din directivele anterioare.

32. Prezenta directivă nu trebuie să aducă atingere obligaţiilor statelor membre în ceea ce priveşte termenele de transpunere în legislaţia naţională şi de aplicare a directivelor menţionate în anexa IX partea B,

ê 96/61/CE (adaptat)

ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:

CAPITOLUL I

√ Dispoziţii comune Õ

Articolul 1

Scopul şi domeniul de aplicare √ Obiectul Õ

Scopul Pprezentaei directivăe este de a realiza √ prevede norme referitoare la Õ prevenirea şi controlul integrat al poluării care rezultă din activităţile √ industriale Õ enumerate la anexa I.

Prezenta directivă stabileşte √ , de asemenea, Õ măsurile √ normele Õ destinate prevenirii sau, în cazul în care aceasta nu este posibilă, reducerii emisiilor în aer, apă sau sol care provin din activităţile menţionate anterior, inclusiv măsurile referitoare la √ şi pentru prevenirea generării de Õ deşeuri, pentru a se atinge un nivel înalt de protecţie a mediului în ansamblul său, fără a aduce atingere Directivei 85/337/CEE şi altor prevederi comunitare relevante.

ò nou

Articolul 2

Domeniul de aplicare

1. Prezenta directivă se aplică activităţilor industriale responsabile de poluare, menţionate în capitolele II-VI.

2. Prezenta directivă nu se aplică activităţilor de cercetare şi dezvoltare sau testării de noi produse şi procese.

ê 96/61/CE (adaptat)

Articolul 32

Definiţii

În sensul prezentei directive, √ se aplică următoarele definiţii Õ:

(1)1. „substanţă” înseamnă orice element chimic şi compuşii acestuia, cu excepţia √ următoarelor substanţe: Õ

(a) substanţelor radioactive în sensul √ , astfel cum sunt definite în Õ Directivaei 80/836/Euratom 96/29/Euratom a Consiliului din 13 mai 1996 de stabilire a normelor de securitate de bază privind protecţia sănătăţii lucrătorilor şi a populaţiei împotriva pericolelor prezentate de radiaţiile ionizante[22]. şi

(b) a √ microorganisme Õ modificate genetic în sensul √ astfel cum sunt definite în Õ Directivaei 90/219/CEE a Consiliului (OMG) din 23 aprilie 1990 privind utilizarea în condiţii de izolare a microorganismelor modificate genetic[23]. şi

√ (c) organisme modificate genetic, astfel cum sunt definite în Directiva Õ al Directivei 90/220/CEE[24]2001/18/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 12 martie 2001 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic şi de abrogare a Directivei 90/220/CE a Consiliului[25];

(2)2. „poluare” înseamnă introducerea directă sau indirectă, ca rezultat al activităţii umane, de substanţe, vibraţii, căldură sau zgomot în aer, apă sau sol, care poate avea efect nociv asupra sănătăţii umane sau asupra calităţii mediului, care poate duce la efecte dăunătoare asupra proprietăţii materiale sau poate altera sau afecta mediul sau alte utilizări legitime ale mediului;

(3)3. „instalaţie” înseamnă o unitate tehnică √ staţionară Õ fixă în care √ în cadrul căreia Õ se desfăşoară una sau mai multe dintre activităţile enumerate înla anexa I √ sau în partea 1 a anexei VII Õ, precum şi alte activităţi direct asociate, √ desfăşurate pe acelaşi amplasament Õ, care au o conexiune tehnică cu activităţile desfăşurate în amplasamentul respectiv √ enumerate în anexele respective Õ şi care ar putea avea un efect asupra emisiilor şi a poluării;

4. „instalaţie existentă” înseamnă o instalaţie în funcţiune sau, în conformitate cu legislaţia existentă până la data de intrare în vigoare a acestei directive, o instalaţie autorizată sau, din perspectiva autorităţii competente, o instalaţie care face obiectul unei cereri complete de autorizare, cu condiţia ca instalaţia respectivă să intre în funcţiune în termen de un an de la data intrării în vigoare a prezentei directive;

(4)5. „emisie” înseamnă √ evacuarea Õ eliberarea directă sau indirectă de substanţe, vibraţii, căldură sau zgomot din surse √ punctiforme Õ individuale sau difuze din instalaţie în aer, apă sau sol;

(5)6. „valori limită de emisie” înseamnă masa, exprimată prin anumiţi parametri determinaţi, concentraţia şi/sau nivelul unei anumite emisii, care nu pot fi depăşite pe parcursul unueia sau al mai multor intervale de timp. Valorile limită de emisie mai pot fi stabilite pentru anumite grupe, familii sau categorii de substanţe, în special pentru cele menţionate la anexa III. Valorile limită de emisie pentru substanţe se determină în mod normal în punctul în care emisiile părăsesc instalaţia, la această determinare neluându-se în considerare nici o diluare. În ceea ce priveşte evacuările indirecte în apă, se poate lua în considerare efectul unei instalaţii de tratare a apei la determinarea valorilor limită de emisie ale instalaţiei vizate, cu condiţia ca un nivel echivalent să fie asigurat pentru protecţia mediului în ansamblul său şi ca acest fapt să nu ducă la niveluri mai înalte de poluare a mediului, fără a aduce atingere Directivei 76/464/CEE sau directivelor de punere în aplicare a acesteia;

(6)7. „standard de calitate a mediului” înseamnă totalitatea cerinţelor care trebuie îndeplinite la un moment dat de către un anumit mediu sau de către o anumită parte a acestuia, după cum se prevede în legislaţia comunitară;

8. „autoritate competentă” înseamnă autoritatea sau autorităţile sau organismele responsabile, în conformitate cu prevederile legale din statele membre, de îndeplinirea obligaţiilor ce rezultă din prezenta directivă;

(7)9. „autorizaţie” înseamnă o parte sau totalitatea unei decizii √ autorizaţie Õ scrisăe (sau a mai multor decizii de acest tip) prin care se acordă autorizaţia de a exploata o instalaţie √ , o instalaţie de ardere, o instalaţie de incinerare a deşeurilor sau o instalaţie de coincinerare a deşeurilor Õ, în totalitate sau parţial, dacă se îndeplinesc anumite condiţii care garantează faptul că instalaţia se conformează cerinţelor prezentei directive. O autorizaţie poate viza una sau mai multe instalaţii sau părţi ale instalaţiilor din acelaşi amplasament, exploatate de către acelaşi operator;

(8)10. (a)„modificare a exploatării” înseamnă o modificare a naturii sau a funcţionării instalaţiei sau o extindere a acesteia, cu consecinţe asupra mediului;

(b)„modificare √ substanţială Õ importantă” înseamnă o modificare a exploatării √ caracteristicilor sau a funcţionării, sau o extindere a unei instalaţii sau a unei instalaţii de ardere, a unei instalaţii de incinerare a deşeurilor sau a unei instalaţii de coincinerare a deşeurilor Õ care, în opinia autorităţii competente, poate avea efecte negative semnificative asupra fiinţelor umane √ populaţiei Õ sau asupra mediului;

În sensul acestei definiţii, orice modificare sau extindere a unei operaţiuni este considerată substanţială atunci când o astfel de modificare sau extindere îndeplineşte limitele prevăzute, după caz, în anexa I.

(9)11. „cele mai bune tehnici disponibile” înseamnă stadiul cel mai eficient şi mai avansat în dezvoltarea activităţilor şi a metodelor lor de operare care să indice √ posibilitatea Õ adecvarea practică a anumitor tehnici depentru a √ constitui Õ se asigura în principiu √ referinţa Õ baza pentru √ stabilirea Õ valorilore limită de emisie √ şi a altor condiţii de autorizare Õ, proiectate pentru a preveni şi, acolo unde nu este posibil, pentru a reduce în general emisiile şi impactul asupra mediului în ansamblul său:

(a) „tehnici” înseamnă atât tehnologia utilizată, cât şi modul în care instalaţia este proiectată, construită, întreţinută, exploatată şi scoasă din funcţiune;

(b) tehnici „disponibile” înseamnă acele tehnici care sunt dezvoltate la un nivel care permite punerea lor în aplicare în sectorul industrial relevant, în condiţii economice şi tehnice viabile, luându-se în considerare costurile şi avantajele, fie că aceste tehnici sunt sau nu produse şi utilizate în statul membru respectiv, atât timp cât acestea sunt accesibile operatorului în condiţii acceptabile;

(c) tehnicile „cele mai √ bune Õ performante” înseamnă la tehnicile cele mai eficiente pentru atingerea unui nivel general înalt de protecţie a mediului în ansamblul său.

La determinarea celor mai performante tehnici disponibile, trebuie acordată o atenţie specială elementelor menţionate în anexa IV;

(10)12. „operator” înseamnă orice persoană fizică sau juridică care exploatează sau deţine controlul asupra instalaţiei √ sau a instalaţiei de ardere, a instalaţiei de incinerare a deşeurilor sau a instalaţiei de coincinerare a deşeurilor Õ sau, dacă acest lucru se specifică în legislaţia internă, căreia i-a fost delegată o putere de decizie economică √ decisivă Õ asupra funcţionării instalaţiei din punct de vedere tehnic;

ê 2003/35/CE articolul 4 alineatul (1) litera (b) (adaptat)

(11)13. „public” înseamnă una sau mai multe persoane fizice sau juridice şi, în conformitate cu legislaţia sau practica naţională, asociaţiile, organizaţiile sau grupurile constituite de acestea;

(12)14. „public interesat” înseamnă publicul afectat sau care ar putea fi afectat de sau care este interesat de procedurile de adoptare a unei decizii privind emiterea sau actualizarea √ unei autorizaţii Õ unui permis sau a condiţiilor de acordare a √ unei autorizaţii Õ unui permis; în sensul prezentei definiţii, se consideră că sunt interesate organizaţiile nonguvernamentale care promovează protecţia mediului şi care îndeplinesc toate condiţiile prevăzute de legislaţia internă.

ò nou

(13) „tehnică emergentă” înseamnă o tehnică nouă pentru o activitate industrială care, dacă s-ar dezvolta la scară comercială, ar asigura un nivel general mai ridicat de protecţie a mediului sau economii de costuri mai mari decât cele mai bune tehnici disponibile existente;

(14) „substanţe periculoase” înseamnă substanţe sau preparate periculoase, astfel cum sunt definite în Directiva 67/548/CEE a Consiliului din 27 iunie 1967 privind apropierea actelor cu putere de lege şi a actelor administrative referitoare la clasificarea, ambalarea şi etichetarea substanţelor periculoase[26] şi în Directiva 1999/45/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 31 mai 1999 privind apropierea actelor cu putere de lege şi a actelor administrative ale statelor membre referitoare la clasificarea, ambalarea şi etichetarea preparatelor periculoase[27].

(15) „raport privind situaţia de referinţă” înseamnă informaţii cuantificate privind nivelul contaminării solului şi a apelor subterane cu substanţe periculoase;

(16) „inspecţie de rutină” înseamnă o inspecţie de mediu efectuată în cadrul unui program de inspecţii planificat;

(17) „inspecţie neprogramată” înseamnă o inspecţie de mediu efectuată în urma unor reclamaţii sau în cadrul investigării unor accidente, incidente sau cazuri de nerespectare a legislaţiei;

ê 2001/80/CE articolul 2 (adaptat)

(18)6. „combustibil” înseamnă orice material combustibil solid, lichid sau gazos utilizat pentru consumul instalaţiei de ardere, cu excepţia deşeurilor care intră sub incidenţa Directivei 89/369/CEE a Consiliului din 8 iunie 1989 privind prevenirea poluării atmosferice provenite de la noile instalaţii de incinerare a deşeurilor municipale[28], a Directivei 89/429/CEE a Consiliului din 21 iunie 1989 privind reducerea poluării atmosferice provenind de la instalaţiile existente de incinerare a deşeurilor municipale[29] şi a Directivei 94/67/CE a Consiliului din 16 decembrie 1994 privind incinerarea deşeurilor periculoase[30] sau a oricărui alt act comunitar ulterior de abrogare sau de înlocuire a uneia sau mai multor directive dintre acestea;

(19)(7) „instalaţie de ardere” înseamnă orice aparat tehnic în care combustibilii se oxidează complet pentru a se folosi energia termică astfel generată;

(20)(11) „biomasă” înseamnă √ oricare dintre următoarele: Õ

(a) produsele care constau îdintr-o materie vegetală întreagă sau dintr-o parte a acesteia, din agricultură sau activităţi forestiere, care poate fi folosită pe post de combustibil în scopul recuperării conţinutului său de energie; şi

(b) următoarele a deşeurilor rezultate folosite pe post de combustibil:

(ai) deşeuri vegetale din agricultură şi activităţi forestiere;

(bii) deşeuri vegetale din industria alimentară, dacă se recuperează energia termică generată;

(ciii) deşeuri vegetale fibroase din producţia de celuloză primară şi din producţia hârtiei din celuloză, în cazul în care sunt incinerate împreună în locul de producţie şi energia termică generată este recuperată;

(div) deşeuri de plută;

(ev) deşeuri lemnoase cu excepţia deşeurilor lemnoase care pot conţine compuşi organici halogenaţi sau metale grele, ca rezultat al tratării cu conservanţi pentru lemn sau al acoperirii, şi care cuprind mai ales deşeuri lemnoase care provin din deşeuri din construcţii şi demolări;

(21)8. „ √ instalaţie de ardere Õ arzător cu combustibil multiplu” înseamnă orice instalaţie de ardere care poate fi pusă în funcţiune simultan sau alternativ prin utilizarea a două sau mai multe tipuri de combustibil;

(22)12. „turbină cu gaz” înseamnă orice mecanism rotativ care converteşte energia termică în lucru mecanic, fiind alcătuită în esenţă dintr-un compresor, un dispozitiv termic în care combustibilul este oxidat pentru a încălzi fluidul de lucru şi o turbină;

ê 2000/76/CE articolul 3 (adaptat)

(231) „deşeu” înseamnă orice deşeu solid sau lichid astfel cum este definit la articolul 31 litera (a) din Directiva 20../…/CE a Parlamentului European şi a Consiliului privind deşeurile [31] 75/442/CEE;

(242) „deşeu periculos” înseamnă orice deşeu √ periculos Õ solid sau lichid astfel cum este definit la articolul 31 alineatul (4) litera (b) din Directiva 20../…/CE 91/689/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1991 privind deşeurile periculoase;

(25)3. „deşeuri urbane în amestec” înseamnă deşeurile menajere precum şi deşeuri provenind din activităţi comerciale, industriale şi administrative care, prin natura şi compoziţia lor sunt similare deşeurilor menajere, cu excepţia fracţiunilor prevăzute de anexa la Decizia 94/3/CE a Comisiei, la poziţia 20 01 din anexa la Decizia 2000/532/CE a Comisiei din 3 mai 2000 de stabilire a listei europene de deşeuri[32], care sunt colectate separat la sursă şi cu excepţia altor deşeuri menţionate la poziţia 20 02 din anexa respectivă;

(26)4. „instalaţie de incinerare √ a deşeurilor Õ ” înseamnă orice echipament sau unitate tehnică √ staţionară Õ fixă sau mobilă destinată în mod specific tratamentului termic al deşeurilor, cu sau fără recuperarea căldurii produse prin ardere. √, prin Õ Prin tratament termic se înţelege incinerarea prin oxidare sau orice alt procedeu de tratament termic, de exemplu, piroliza, gazificarea sau transformarea plasmatică, în măsura în care substanţele rezultate sunt apoi incinerate;

(27)5. „instalaţie de coincinerare √ a deşeurilor Õ ” înseamnă o instalaţie √ unitate tehnică Õ √ staţionară Õ fixă sau mobilă al cărei obiectiv esenţial este producerea de energie sau de produse materiale şi: care utilizează deşeuri drept combustibil obişnuit sau suplimentar; sau în care deşeurile sunt supuse unui tratament termic în vederea eliminării lor √ prin incinerare prin oxidare, precum şi prin alte procedee de tratament termic, în măsura în care substanţele care rezultă în urma tratamentului sunt ulterior incinerate Õ ;

(28)7. „capacitate nominală” înseamnă suma capacităţilor de incinerare ale cuptoarelor care compun √ o Õ instalaţiea de incinerare √ a deşeurilor Õ √ sau o instalaţie de coincinerare a deşeurilor Õ, specificată de constructor şi confirmată de operator, ţinându-se seama, în special, de valoarea calorifică a deşeurilor, exprimată sub forma cantităţii de deşeuri incinerate într-o oră;

(29)10. „dioxine şi furani” înseamnă toate dibenzo-p-dioxinele şi dibenzofuranii policloruraţi enumeraţi la anexa I în anexa VI partea 2;

(30)13. „reziduu” înseamnă orice materie √ deşeu Õ lichidă sau solidă (inclusiv cenuşa şi zgura; cenuşa volantă şi prafuri de cazane; produsele solide de reacţie provenind din tratarea gazelor; nămolurile de epurare provenite din tratarea apelor reziduale; catalizatorii uzaţi şi carbonul activ uzat) corespunzând definiţiei de „deşeu” prevăzute la articolul 1 litera (a) din Directiva 75/442/CEE, care √ este generat de Õ rezultă din procesul √ o instalaţie Õ de incinerare √ a deşeurilor Õ sau √ o instalaţie de Õ coincinerare √ a deşeurilor Õ, din tratarea gazelor de eşapament sau a apelor reziduale sau din orice altă operaţie realizată în instalaţia de incinerare sau de coincinerare;

ê 1999/13/CE articolul 2 (adaptat)

(3116) „compus organic” înseamnă orice compus care conţine cel puţin elementul carbon şi unul sau mai multe dintre elementele următoare: hidrogen, halogeni, oxigen, sulf, fosfor, silicon sau azot, cu excepţia oxizilor de carbon şi carbonaţilor şi bicarbonaţilor anorganici;

(32)17. „compus organic volatil” (COV) înseamnă orice compus organic √ , precum şi fracţiunea de creozot, Õ având o presiune a vaporilor de minimum 0,01 kPa, la o temperatură de 293,15 K sau având o volatilitate corespunzătoare în condiţii speciale de utilizare. În sensul prezentei directive, fracţiunea de creozot care depăşeşte această valoare a presiunii vaporilor la temperatura de 293,15 K este considerată un COV;

(33)18. „solvent organic” înseamnă orice COV √ compus organic volatil Õ folosit √ pentru una dintre utilizările următoare: Õ

(a) separat sau în combinaţie cu alţi agenţi, fără a suferi modificări chimice, pentru a dizolva materii prime, produse sau deşeuri;

(b) sau utilizat ca agent de curăţare pentru a dizolva impurităţi;

(c) sau ca dizolvant;

(d) ca mediu de dispersie;

(e) ca regulator de viscozitate;

(f) ca regulator de tensiune superficială;

(g) ca plastifiant;

(h) sau conservant;

(34)20. „preparat de acoperire” înseamnă orice preparat, inclusiv toţi solvenţii organici şi preparatele care conţin solvenţi organici necesari pentru o aplicare corespunzătoare, utilizat pentru a obţine un efect decorativ, protector sau alt efect funcţional pe o suprafaţă √ un preparat de acoperire, astfel cum este definit la articolul 2 alineatul (8) din Directiva 2004/42/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind limitarea emisiilor de compuşi organici volatili cauzate de utilizarea de solvenţi organici în anumite vopsele şi lacuri şi în produsele de refinisare a vehiculelor Õ ;

Articolul 5

Cerinţe pentru acordarea autorizaţiilor pentru instalaţiile existente

1. Statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta că autorităţile competente se asigură, prin intermediul autorizaţiilor emise în conformitate cu articolele 6 şi 8 sau, după caz, prin revizuirea şi, dacă este necesar, prin actualizarea condiţiilor, că instalaţiile existente funcţionează conform cerinţelor din articolele 3, 7, 9, 10, 13, articolul 14 prima şi a doua liniuţă şi articolul 15 alineatul (2), în termen de maximum opt ani de la intrarea în vigoare a prezentei directive, fără a aduce atingere legislaţiei comunitare speciale.

2. Statele membre iau măsurile necesare pentru punerea în aplicare, la instalaţiile existente, a dispoziţiilor articolelor 1, 2, 11, 12, ale articolului 14 a treia liniuţă, ale articolului 15 alineatele (1), (3) şi (4), ale articolelor 16 şi 17 şi ale articolului 18 alineatul (2) cu începere de la data intrării în vigoare a prezentei directive.

ê 96/61/CE articolul 4 (adaptat)

Articolul 4

Autorizaţii pentru noile instalaţii √ Obligaţia de autorizare Õ

1. Statele membre trebuie să ia măsurile necesare pentru a garanta că nicio instalaţie nouă √ sau instalaţie de ardere, instalaţie de incinerare a deşeurilor sau instalaţie de coincinerare a deşeurilor Õ nu este exploatată fără autorizaţie eliberată în conformitate cu prezenta directivă, fără a aduce atingere excepţiilor prevăzute de Directiva 88/609/CEE a Consiliului din 24 noiembrie 1988 privind limitarea emisiilor în aer de poluanţi provenind de la instalaţii de ardere de dimensiuni mari[33].

ê 1999/13/CE articolul 3 (adaptat)

√Prin derogare de la primul paragraf, statele membre pot stabili o procedură de înregistrare a instalaţiilor care intră numai sub incidenţa capitolului V.Õ

ê 1999/13/CE articolul 2 (adaptat)

8. înregistrare înseamnă o procedură √ Procedura de înregistrare este Õ definită într-un act juridic √ cu caracter obligatoriu Õ, √ şi include Õ care presupune cel puţin √ o Õ notificare la autoritatea competentă a intenţiei √ operatorului Õ agentului de a pune în funcţiune o instalaţie sau activitate ce intră în domeniul de aplicare a prezentei directive; .

ê 96/61/CE articolul 2 alineatul (9) (adaptat)

2. O autorizaţie poate viza √ două Õ una sau mai multe instalaţii sau părţi ale instalaţiilor din acelaşi amplasament, exploatate de către acelaşi operator √ pe acelaşi amplasament sau pe amplasamente diferite Õ .

ò nou

În cazul în care o autorizaţie vizează două sau mai multe instalaţii, fiecare instalaţie trebuie să îndeplinească cerinţele prezentei directive.

Articolul 5

Operatori

Două sau mai multe persoane fizice sau juridice pot exploata în comun o instalaţie sau o instalaţie de ardere, o instalaţie de incinerare a deşeurilor sau o instalaţie de coincinerare a deşeurilor, sau pot exploata separat părţi diferite ale unei instalaţii.

ê 96/61/CE (adaptat)

Articolul 6 8

Decizii √ Acordarea autorizaţiei Õ

1. Fără a aduce atingere altor cerinţe stabilite în legislaţia internă sau comunitară, Aautoritatea competentă eliberează o autorizaţie care cuprinde condiţiile prin care se garantează faptul că √ în cazul în care Õ instalaţia îndeplineşte cerinţele prezentei directive sau, în cazul contrar, refuză acordarea autorizaţiei.

Toate autorizaţiile acordate şi toate autorizaţiile modificate trebuie să cuprindă norme de aplicare referitoare protecţia aerului, a apei şi a solului, astfel cum prevede prezenta directivă.

Articolul 7

Abordarea integrată a eliberării de autorizaţii

2. Statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta că procedura √ procedurile Õ şi condiţiile de acordare a autorizaţiei sunt complet coordonate în cazul în care sunt implicate mai multe autorităţi competente √ sau mai mulţi operatori Õ, √ sau dacă se eliberează mai mult de o autorizaţie, Õ pentru a se asigura o abordare integrată eficientă de către toate autorităţile competente implicate în această procedură.

ê 96/61/CE articolul 9 (adaptat)

3.2. În cazul unei instalaţii noi sau a unei modificări importante când se aplică articolul 4 din Directiva 85/337/CEE, pentru acordarea autorizaţiei se vor √ examinează şi utilizează Õ lua în considerare toate informaţiile relevante sau toate concluziile obţinute în temeiul articolelor 5, 6, şi 7 şi 9 din respectiva directivă.

Articolul 7

√ Norme generale obligatorii Õ

8. Fără a aduce atingere obligaţiei de a √ deţine Õ pune în aplicare o autorizaţie procedură de autorizare în conformitate cu prezenta directivă, statele membre pot stabili √ include Õ anumite cerinţe pentru anumite categorii de instalaţii √ , de instalaţii de ardere, de instalaţii de incinerare a deşeurilor sau de instalaţii de coincinerare a deşeurilor Õ în cadrul unor norme √ generale Õ obligatorii generale, în loc să le includă în condiţiile individuale de autorizare, cu condiţia de a se garanta o abordare integrată şi un nivel la fel de înalt de protecţie a mediului în ansamblul său.

ê 96/61/CE (adaptat)

√În cazul adoptării unor norme generale obligatorii, autorizaţia poate include o simplă trimitere la acestea.Õ

ò nou

Articolul 8

Rapoarte privind respectarea condiţiilor de autorizare

Statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta următoarele:

(1) că operatorul furnizează autorităţii competente un raport privind respectarea condiţiilor de autorizare cel puţin o dată la douăsprezece luni;

ê 96/61/CE articolul 14 (adaptat)

(2) √că Õ operatorul informează periodic autoritatea competentă cu privire la rezultatele obţinute prin monitorizarea eliberărilor şi fără întârziere asupra oricărui incident sau accident care afectează mediul în mod semnificativ.

Articolul 914

√ Încălcări Õ Respectarea condiţiilor de autorizare

1. Statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta că: operatorul √ sunt Õ respectateă condiţiile de autorizare pentru exploatarea instalaţiei.;

ê 1999/13/CE articolul 10 (adaptat)

ð nou

2. În cazul în care se constată încălcarea cerinţelor prezentei directive, statele membre iau măsurile corespunzătoare pentru a garanta că √ următoarele Õ :

(a) √că operatorul Õ agentul informează √ fără întârziere Õ autoritatea competentă; şi

(b) √că operatorul Õ ð şi autoritatea competentă ï ia √ iau Õ măsurile necesare pentru a restabili, în cel mai scurt termen, conformitatea cu prezenta directivă.;

(b) Îîn cazul uneide neconformitate, √ încălcări Õ care ar reprezenta un pericol direct pentru sănătatea umană √ sau pentru mediu Õ şi atâta timp cât conformitatea nu este restabilită conform condiţiilor prevăzute la litera (a), în conformitate cu alineatul (1) litera (b), executarea activităţii √ exploatarea instalaţiei, a instalaţiei de ardere, a instalaţiei de incinerare a deşeurilor sau a instalaţiei de coincinerare a deşeurilor Õ este suspendată.

ê 2003/87/CE articolul 26 (adaptat)

Articolul 10

√ Emisii de gaze cu efect de seră Õ

1. În cazul în care emisiile de gaz cu efect de seră dintr-o instalaţie sunt specificate în anexa I la Directiva 2003/87/CE în legătură cu o activitate desfăşurată în instalaţia respectivă, permisul √ autorizaţia Õ include o valoare limită pentru emisii directe de astfel de gaz numai în cazul în care este necesar să se garanteze că nu este provocată o poluare locală semnificativă.

2. Pentru activităţile enumerate în anexa I la Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunităţii şi de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului[34], statele membre pot opta să nu impună cerinţele privind randamentul energetic pentru unităţile de ardere sau pentru alte unităţi care emit dioxid de carbon la faţa locului.

3. După caz, autorităţile competente modifică permisul √ autorizaţia Õ în mod adecvat.

4. Cele trei paragrafe precedente Alineatele (1)-(3) nu se aplică instalaţiilor care sunt excluse temporar din sistemul de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră din cadrul Comunităţii în conformitate cu articolul 27 din Directiva 2003/87/CE.

ê 96/61/CE (adaptat)

CAPITOLUL II

√Dispoziţii speciale aplicabile activităţilor enumerate în anexa IÕ

ò nou

Articolul 11

Domeniul de aplicare

Prezentul capitol este aplicabil activităţilor enumerate în anexa I şi care ating, după caz, pragurile de capacitate stabilite în anexa respectivă.

ê 96/61/CE (adaptat)

Articolul 123

Principii generale care reglementează obligaţiile fundamentale ale operatorului

Statele membre trebuie să adopte măsurile necesare pentru ca autorităţile competente să garanteze că instalaţiile sunt să fie exploatate √ în conformitate cu următoarele principii Õ astfel încât:

(1)(a) să fie sunt luate toate măsurile adecvate de prevenire a poluării;,

(2) în special prin punerea în aplicare a celor √ sunt aplicate Õ cele mai performante √ bune Õ tehnici disponibile;

(3)(b) să nu se genereze generează un nivel considerabil de poluare;

(4)(c) să se evităe producerea de deşeuri în conformitate cu Directiva 20../…/CE Directiva 75/442/CEE a Consiliului din 15 iulie 1975 privind deşeurile;

(5) în cazul în care se produc deşeuri, acestea trebuie sunt recuperate sau, dacă acest lucru este imposibil din punct de vedere tehnic şi economic, eliminate, evitându-se sau reducându-se orice impact asupra mediului;

(6)(d) energia să fie este utilizată eficient;

(7)(e) să se iau măsurile necesare pentru a se preveni accidentele şi pentru a se limita consecinţele acestora;

(8)(f) să se iau măsurile necesare pentru la încetarea definitivă a activităţilor pentru a se evita riscul de poluare şi pentru restabilirea unei condiţii satisfăcătoare a amplasamentului unde a funcţionat respectiva instalaţie √ în starea definită în conformitate cu articolul 23 alineatele (2) şi (3) Õ .

În scopul conformării la dispoziţiile prezentului articol, este suficient ca statele membre să se asigure că autorităţile competente iau în considerare principiile generale stabilite la prezentul articol în momentul în care determină condiţiile de acordare a autorizaţiei.

Articolul 136

Cererile de autorizare

1. Statele membre iau măsurile necesare pentru a se asigura că cererile înaintate autorităţilor competente pentru de autorizare cuprind o descriere a următoarelor:

(a) a instalaţiei şi a activităţilor acesteia;

(b) a materiilor prime şi auxiliare, a altor substanţe şi a energiei utilizate în cadrul instalaţiei sau generate de aceasta;

(c) a surselor de emisie din instalaţie;

(d) a caracteristicilor amplasamentului instalaţiei;

ò nou

(e) dacă este cazul, a raportului privind situaţia de referinţă;

ê 96/61/CE

(f) a naturii şi a cantităţilor emisiilor previzionale din instalaţie în fiecare mediu, precum şi a identificării efectelor semnificative ale emisiilor asupra mediului;

(g) a tehnologiei propuse şi a altor tehnici pentru prevenirea sau, dacă nu este posibil, pentru reducerea emisiilor din instalaţie;

(h) dacă este necesar, a măsurilor pentru prevenirea şi recuperarea deşeurilor generate de instalaţie;

(i) a măsurilor planificate ulterior pentru a respecta principiile generale asupra obligaţiilor fundamentale ale operatorului, aşa cum sunt prevăzute la articolul 123;

(j) a măsurilor planificate pentru monitorizarea emisiilor în mediu;

ê 2003/35/CE articolul 4 alineatul (2) (adaptat)

(k) √ a Õ principalelore alternative √ la tehnologia, tehnicile şi măsurile propuse Õ , atunci când există, prezentate de solicitant în rezumat.

ê 96/61/CE

O cerere de autorizare cuprinde şi un rezumat netehnic al detaliilor menţionate la alineatul (1) liniuţele anterioare.

2. În cazul în care informaţiile furnizate în conformitate cu cerinţele prevăzute de Directiva 85/337/CEE sau în care un raport asupra siguranţei realizat în conformitate cu Directiva 96/82/CE 82/501/CEE a Consiliului din 24 iunie 1982 privind pericolul de accidente majore din anumite sectoare industriale sau alte informaţii furnizate conform cerinţelor altor acte legislative îndeplinesc oricare dintre cerinţele de la alineatul (1) acestui articol, acele informaţii pot fi incluse în cererea de autorizare sau anexate la aceasta.

ò nou

Articolul 14

Documente de referinţă BAT

1. Comisia adoptă documente de referinţă BAT pe baza rezultatelor schimbului de informaţii menţionat la articolul 29.

2. Documentele de referinţă BAT descriu în special cele mai bune tehnici disponibile, nivelurile de emisie asociate şi monitorizarea corespunzătoare, monitorizarea solului şi a apelor subterane, măsurile de remediere a amplasamentului şi tehnicile emergente, acordând o atenţie specială criteriilor enumerate în anexa III. Comisia revizuieşte şi actualizează documentele de referinţă BAT, dacă este cazul.

ê 96/61/CE (adaptat)

Articolul 159

Condiţiile de acordare a autorizaţiei

1. Statele membre se asigură că autorizaţia cuprinde toate măsurile necesare pentru îndeplinirea cerinţelor de ladin articolele 123 şi 1910 pentru acordarea autorizaţiilor, pentru a atinge un nivel înalt de protecţie a mediului în ansamblul său, prin protecţia aerului, a apei şi a solului.

2. În cazul unei instalaţii noi sau a unei modificări importante când se aplică articolul 4 din Directiva 85/337/CEE, pentru acordarea autorizaţiei se vor lua în considerare toate informaţiile relevante sau toate concluziile obţinute în temeiul articolelor 5, 6 şi 7 din respectiva directivă.

3. √Aceste măsuri Õ Autorizaţia prevede includ √ cel puţin următoarele: Õ

(a) valorile limită de emisie pentru agenţi poluanţi √ substanţele poluante Õ, în special pentru cei menţionateţi înla anexa III II, √ şi pentru alte substanţe poluante Õ care pot fi emiseşi de instalaţia respectivă în cantităţi semnificative, luându-se în considerare natura acestora şi potenţialul lor de a transfera poluarea dintr-un mediu în altul (apă, aer, sol). ;

(b) Dacă este necesar, autorizaţia cuprinde cerinţele adecvate pentru protecţia solului şi a apelor subterane, precum şi măsurile privind managementul deşeurilor generate de instalaţie;. După caz, valorile limită pot fi suplimentate sau înlocuite cu parametri sau cu măsuri tehnice echivalente.

(c) 5. Autorizaţia cuprinde cerinţe adecvate de monitorizare a eliberărilor, specificându-se metodologia de măsurare, frecvenţa, procedura de evaluare şi obligaţia de a furniza autorităţii competente √ , cu regularitate, rezultatele monitorizării eliberărilor şi alte Õ datele solicitate √ necesare Õ pentru a verifica conformarea la cerinţele autorizaţiei;.

Pentru instalaţiile menţionate la punctul 6.6 din anexa I, măsurile prevăzute de prezentul alineat ţin seama de costuri şi beneficii.

ò nou

(d) cerinţe de monitorizare periodică a substanţelor periculoase care se pot găsi pe amplasament, ţinând seama de posibilitatea de contaminare a solului şi a apelor subterane de la amplasamentul instalaţiei;

ê 96/61/CE (adaptat)

(e) 6. Autorizaţia cuprinde măsuri privind anumite condiţii altele decât condiţiile normale de exploatare. Astfel, în cazul în care există riscul ca mediul să fie afectat, trebuie incluse prevederi adecvate asupra pornireaii, a defecţiunilor de scurgerilee, √ defecţiunile, Õ a opririleor momentane şi a întrerupereaii definitivăe a funcţionării;

(f) În toate situaţiile, condiţiile autorizaţiei cuprinde prevederi √ dispoziţii Õ asupra reducerii poluării la distanţă sau transfrontaliere şi asigură un nivel înalt de protecţie a mediului în ansamblul său.

Autorizaţia mai poate cuprinde derogări temporare de la cerinţele alineatului (4), în cazul în care un plan de reabilitare aprobat de către autoritatea competentă garantează că aceste cerinţe vor fi îndeplinite în termen de şase luni şi în care proiectul conduce la o reducere a poluării.

7. Autorizaţia mai poate cuprinde alte condiţii specifice în contextul acestei directive, în cazul în care acestea sunt considerate necesare de către statul membru sau de către autoritatea competentă.

2. După caz, √ În sensul alineatului (1) litera (a), Õ valorile limită √ de emisie Õ pot fi suplimentate sau înlocuite cu parametri sau cu măsuri tehnice echivalente.

Pentru instalaţiile menţionate la punctul 6.6 din anexa I, valorile limită de emisie stabilite în conformitate cu prezentul alineat ţin seama de consideraţiile practice adecvate pentru categoriile de instalaţii respective.

ò nou

3. Documentele de referinţă BAT servesc drept referinţă pentru stabilirea condiţiilor de autorizare.

4. În cazul în care o instalaţie sau o parte a unei instalaţii nu este acoperită de documentele de referinţă BAT sau dacă aceste documente nu iau în considerare toate efectele potenţiale ale activităţii asupra mediului, autoritatea competentă determină cele mai bune tehnici disponibile pentru instalaţia sau pentru activitatea în cauză, pe baza criteriilor enumerate în anexa III, şi stabileşte condiţiile de autorizare în consecinţă.

5. Pentru instalaţiile menţionate la punctul 6.6 din anexa I, alineatele (1) – (4) se aplică fără a aduce atingere legislaţiei referitoare la bunăstarea animalelor.

ê 96/61/CE articolul 2 (adaptat)

Articolul 16

Valori limită de emisie, parametri şi măsuri tehnice echivalente

1.6. Valorile limită de emisie pentru substanţe √ poluante Õ se determină în mod normal în punctul în care emisiile părăsesc instalaţia, √ şi Õ la această determinarea √ acestor valori Õ neluându-se nu se ia în considerare nicio diluare √ care intervine înainte de acest punct Õ .

În ceea ce priveşte evacuările indirecte √ de substanţe poluante Õ în apă, se poate lua în considerare efectul unei instalaţii de tratare a apei la determinarea valorilor limită de emisie ale instalaţiei √ în cauză Õ vizate, cu condiţia ca un nivel echivalent să fie asigurat un nivel echivalent √ de Õ pentru protecţie a mediului în ansamblul său şi ca acest fapt să nu ducă la niveluri mai înalte de poluare a mediului, fără a aduce atingere Directivei 76/464/CEE sau directivelor de punere în aplicare a acesteia;.

ê 96/61/CE articolul 9 (adaptat)

24. Fără a aduce atingere articolului 1910, valorile limită de emisie şi parametrii şi măsurile tehnice echivalente menţionate la articolul 15 alineatele (1) şi (2) alineatul (3) se vor baza pe cele mai performante tehnici disponibile, fără a se solicita utilizarea unei anumite tehnici sau tehnologii, dar luându-se în considerare caracteristicile tehnice ale instalaţiei respective, localizarea geografică a acesteia, precum şi condiţiile locale de mediu. În toate situaţiile, condiţiile autorizaţiei cuprinde prevederi asupra reducerii poluării la distanţă sau transfrontaliere şi asigură un nivel înalt de protecţie a mediului în ansamblul său.

ò nou

Autoritatea competentă stabileşte valori limită de emisie care nu depăşesc nivelurile de emisie asociate celor mai bune tehnici disponibile, astfel cum sunt descrise în documentele de referinţă BAT.

3. Prin derogare de la alineatul (2) al doilea paragraf, autoritatea competentă poate stabili, în cazuri specifice, pe baza unei evaluări a costurilor şi beneficiilor ecologice şi economice şi luând în considerare caracteristicile tehnice ale instalaţiei în cauză, amplasarea geografică a acesteia şi condiţiile locale de mediu, valori limită de emisie care depăşesc nivelurile de emisie asociate celor mai bune tehnici disponibile, astfel cum acestea sunt prezentate în documentele de referinţă BAT.

Aceste valori limită de emisie nu depăşesc însă valorile limită de emisie stabilite în anexele V-VIII, după caz.

Comisia poate stabili criterii pentru acordarea derogării prevăzute la acest alineat.

Respectivele măsuri, care vizează modificarea unor elemente neesenţiale ale prezentei directive prin completarea acesteia, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menţionată la articolul 69 alineatul (2).

4. Alineatele (2) şi (3) se aplică împrăştierii de gunoi de grajd şi dejecţii în afara amplasamentului instalaţiei menţionate la punctul 6.6 din anexa I. Statele membre pot include aceste cerinţe în alte dispoziţii decât o autorizaţie.

5. Autoritatea competentă poate acorda derogări temporare de la cerinţele alineatului (2) şi de la articolul 12 primul paragraf punctele (1) şi (2) în caz de creştere a emisiilor din cauza testării şi utilizării unor tehnici emergente, cu condiţia ca în termen de şase luni de la acordarea derogării utilizarea respectivelor tehnici să fie întreruptă sau emisiile generate de activitatea în cauză să respecte cel puţin nivelurile de emisie asociate celor mai bune tehnici disponibile.

Articolul 17

Cerinţe de monitorizare

1. Cerinţele de monitorizare menţionate la articolul 15 alineatul (1) literele (c) şi (d) se bazează, dacă este cazul, pe concluziile activităţii de monitorizare descrise în documentele de referinţă BAT.

2. Frecvenţa monitorizării periodice menţionate la articolul 15 alineatul (1) litera (d) se stabileşte de către autoritatea competentă în autorizaţia eliberată fiecărei instalaţii sau în cadrul unor norme generale obligatorii.

Fără a aduce atingere dispoziţiilor alineatului (1), monitorizarea periodică se efectuează cel puţin o dată la şapte ani.

Comisia poate stabili criterii pentru determinarea frecvenţei monitorizării periodice.

Respectivele măsuri, care vizează modificarea unor elemente neesenţiale ale prezentei directive prin completarea acesteia, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menţionată la articolul 69 alineatul (2).

Articolul 18

Norme generale obligatorii

ê 96/61/CE articolul 9 alineatul (8) (adaptat)

1. √La adoptarea Õ Fără a aduce atingere obligaţiei de a pune în aplicare o procedură de autorizare în conformitate cu prezenta directivă, statele membre pot stabili anumite cerinţe pentru anumite categorii de instalaţii în cadrul unor normelor √ generale Õ obligatorii generale, în loc să le includă în condiţiile individuale de autorizare, cu condiţia de a se garanta √ statele membre asigură Õ o abordare integrată şi un nivel la fel de înalt de protecţie a mediului în ansamblul său, √ echivalent celui care poate fi atins datorită condiţiilor de autorizare individuale Õ .

ò nou

2. Normele generale obligatorii se bazează pe cele mai bune tehnici disponibile, fără a recomanda utilizarea unei anumite tehnici sau tehnologii.

Statele membre se asigură că normele generale obligatorii conţin valori limită de emisie, sau parametri sau măsuri tehnice echivalente, care nu depăşesc nivelurile de emisie asociate celor mai bune tehnici disponibile, astfel cum sunt descrise în documentele de referinţă BAT.

3. Statele membre se asigură că normele generale obligatorii sunt actualizate în funcţie de evoluţia celor mai bune tehnici disponibile.

Atunci când Comisia adoptă un nou document de referinţă BAT sau o actualizare a unui astfel de document, în termen de patru ani de la publicarea acestora, statele membre trebuie să reexamineze şi să actualizeze, după caz, normele generale obligatorii pentru instalaţiile în cauză.

4. Normele generale obligatorii adoptate în conformitate cu alineatele (1)-(3) cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoţite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale.

ê 96/61/CE (adaptat)

ð nou

Articolul 1910

Cele mai performante tehnici disponibile şi Sstandardele de calitate a mediului

În cazul în care un standard de calitate a mediului implică cerinţe mai stricte decât cele care pot fi îndeplinite prin utilizarea celor mai performante √ bune Õ tehnici disponibile, autorizaţia prevede √ include Õ măsuri suplimentare specifice, fără a aduce atingere altor măsuri care pot fi luate pentru a se respecta standardele de calitate a mediului.

Articolul 2011

Progresul celor mai performante √ bune Õ tehnici disponibile

Statele membre se asigură că autoritatea competentă urmăreşte sau este informată cu privire la progresul înregistrat în legătură cu cele mai performante √ bune Õ tehnici disponibile. ðşi la publicarea oricărui nou document de referinţă BAT sau a unui astfel de document revizuit.ï

Articolul 2112

Modificări aduse instalaţiilor de către operatori

1. Statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta că operatorul informează autoritatea competentă cu privire la orice modificări planificate în √ ceea ce priveşte caracteristicile sau funcţionarea sau o extindere a Õ exploatarea instalaţiei, √ care pot avea consecinţe asupra mediului Õ în sensul articolului 2 punctul 10 litera (a). După caz, autorităţile √ autoritatea Õ competentăe actualizează autorizaţia sau condiţiile prevăzute.

2. Statele membre adoptă măsurile necesare pentru a garanta că nicio modificare importantă √ substanţială Õ planificată de către operator în funcţionarea instalaţiei, în sensul articolului 2 punctul 10 litera (b), nu este efectuată fără eliberarea unei autorizaţii în conformitate cu prezenta directivă.

Cererea unei autorizaţii √ de autorizare Õ şi decizia luată de către autoritatea competentă trebuie să acoperăe acele părţi ale instalaţiei şi acele aspecte √ detalii Õ menţionate la articolul 136 care pot fi afectate de modificarea √ substanţială Õ . Dispoziţiile relevante ale articolelor 3 şi 6-10 şi ale articolului 15 alineatele (1), (2) şi (4) se aplică mutatis mutandis.

ê 96/61/CE articolul 2 alineatul (10) litera (b) (adaptat)

În sensul acestei definiţii, Oorice modificare √ în ceea ce priveşte caracteristicile sau funcţionarea Õ sau √ o Õ extindere a unei √ instalaţii Õ operaţiuni este considerată substanţială atunci când o astfel de modificare sau extindere √ permite atingerea Õ îndeplineşte limitele √ pragurilor de capacitate Õ prevăzute, după caz, în anexa I.

ê 96/61/CE (adaptat)

Articolul 2213

Revizuirea şi actualizarea condiţiilor de autorizare de către autoritatea competentă

1. Statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta că autorităţile √ autoritatea Õ competentăe revizuieştesc periodic √ toate condiţiile de autorizare Õ şi le actualizează, condiţiile de autorizare, dacă √ acest lucru Õ este necesar √ pentru a asigura respectarea dispoziţiilor prezentei directive Õ .

ò nou

2. La cererea autorităţii competente, operatorul prezintă toate informaţiile necesare în scopul reexaminării condiţiilor de autorizare.

La reexaminarea condiţiilor de autorizare, autoritatea competentă utilizează toate informaţiile obţinute în urma monitorizării sau a inspecţiilor.

3. Atunci când Comisia adoptă un nou document de referinţă BAT sau o actualizare a unui astfel de document, în termen de patru ani de la publicarea acestora, statele membre se asigură că autoritatea competentă reexaminează şi actualizează, după caz, condiţiile de autorizare pentru instalaţiile în cauză.

Primul paragraf se aplică tuturor derogărilor acordate în conformitate cu articolul 16 alineatul (3).

ê 96/61/CE (adaptat)

ð nou

42. Revizuirea are loc în oricare dintre situaţiile următoare √ Condiţiile de autorizare sunt reexaminate şi, după caz, actualizate, cel puţin în următoarele cazuri Õ :

(a) poluarea provocată de instalaţie este atât de semnificativă încât valorile limită de emisie din autorizaţie trebuie să fie revizuite sau dacă noi valori de acest tip trebuie incluse în autorizaţie;

(b) anumite modificări semnificative asupra ð evoluţia ï celor mai performante √ bune Õ tehnici disponibile √ permite reducerea considerabilă a Õ dau posibilitatea de a reduce considerabil emisiilore, fără a implica costuri excesive;

(c) este necesară utilizarea unor alte tehnici din motive de siguranţă funcţională în cadrul procesului sau al activităţii;

(d) ðatunci când este necesară respectarea unui standard de calitate a mediului, în conformitate cu articolul 19. ï

unele noi prevederi ale legislaţiei comunitare sau interne impune acest lucru.

ò nou

Articolul 23

Închiderea şi remedierea amplasamentului

1. Fără a aduce atingere Directivei 2004/35/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea şi repararea daunelor aduse mediului[35] şi Directivei 20../…/CE a Parlamentului European şi a Consiliului de stabilire a unui cadru pentru protecţia solului şi de modificare a Directivei 2004/35/CE[36], autoritatea competentă veghează la îndeplinirea condiţiilor de autorizare impuse pentru a asigura respectarea principiului enunţat la articolul 12 punctul (8) în momentul încetării definitive a activităţii.

2. În cazul în care activitatea implică utilizarea, producerea sau eliberarea de substanţe periculoase, ţinând seama de posibilitatea de contaminare a solului şi a apelor subterane de la amplasamentul instalaţiei, operatorul întocmeşte un raport privind situaţia de referinţă înainte de punerea în funcţiune a instalaţiei sau înainte de actualizarea autorizaţiei acordate unei instalaţii. Raportul conţine informaţii cuantificate necesare pentru determinarea stării iniţiale a solului şi a apelor subterane.

Comisia stabileşte criterii referitoare la conţinutul raportului privind situaţia de referinţă.

Respectivele măsuri, care vizează modificarea unor elemente neesenţiale ale prezentei directive prin completarea acesteia, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menţionată la articolul 69 alineatul (2).

3. La încetarea definitivă a activităţii, operatorul evaluează nivelul contaminării solului şi a apelor subterane cu substanţe periculoase. În cazul în care instalaţia a provocat o poluare cu substanţe periculoase a solului sau a apelor subterane în raport cu starea iniţială prezentată în raportul privind situaţia de referinţă menţionat la alineatul (2), operatorul remediază amplasamentul şi îl readuce în respectiva stare iniţială.

4. Dacă operatorul nu are obligaţia de a întocmi raportul privind situaţia de referinţă menţionat la alineatul (2), acesta ia măsurile necesare la încetarea definitivă a activităţii pentru a se asigura că amplasamentul nu prezintă riscuri semnificative pentru sănătatea umană şi pentru mediu.

ò nou

Articolul 24

Rapoarte privind respectarea condiţiilor de autorizare

Raportul privind respectarea condiţiilor de autorizare menţionat la articolul 8 alineatul (1) cuprinde o comparaţie între funcţionarea instalaţiei, inclusiv nivelul emisiilor, şi cele mai bune tehnici disponibile, astfel cum acestea sunt descrise în documentele de referinţă BAT.

Articolul 25

Inspecţii

1. Statele membre instituie un sistem de inspecţii ale instalaţiilor.

Acest sistem include inspecţii la faţa locului.

ê 96/61/CE (adaptat)

Articolul 14

Respectarea condiţiilor de autorizare

Statele membre iau măsurile necesare pentru a garanteazăa că:

- operatorul respectă condiţiile de autorizare pentru exploatarea instalaţiei.;

- operatorul informează periodic autoritatea competentă cu privire la rezultatele obţinute prin monitorizarea eliberărilor şi fără întârziere asupra oricărui incident sau accident care afectează mediul în mod semnificativ;

operatorii instalaţiilor acordă reprezentanţilor autorităţii √ autorităţilor Õ competente întreaga asistenţă necesară pentru a le da posibilitatea realizării inspecţiilor √ la faţa locului Õ în cadrul instalaţiei, pentru a preleva probe şi pentru a obţine orice informaţii necesare pentru îndeplinirea obligaţiilor ce decurg din prezenta directivă.

ò nou

2. Statele membre se asigură că toate instalaţiile fac obiectul unui plan de inspecţii.

3. Fiecare plan de inspecţii include următoarele elemente:

(a) o evaluare generală a aspectelor de mediu care trebuie luate în considerare;

(b) zona geografică acoperită de planul de inspecţii;

(c) un registru al instalaţiilor acoperite de planul de inspecţii şi o evaluare generală a nivelului de conformare a acestora la cerinţele prezentei directive;

(d) dispoziţii privind revizuirea planului de inspecţii;

(e) o schemă a programelor inspecţiilor de rutină în conformitate cu alineatul (5);

(f) procedurile aplicabile inspecţiilor neprogramate în conformitate cu alineatul (6);

(g) dacă este cazul, dispoziţii privind cooperarea între diverse autorităţi responsabile de efectuarea inspecţiilor.

4. Pe baza planului de inspecţii, autoritatea competentă întocmeşte în mod regulat programe de inspecţie şi stabileşte frecvenţa vizitelor la faţa locului pentru diversele tipuri de instalaţii.

Aceste programe includ cel puţin o vizită la faţa locului la fiecare douăsprezece luni, pentru fiecare instalaţie, cu excepţia cazului în care programele respective se bazează pe o evaluare sistematică a riscurilor de mediu asociate instalaţiilor individuale în cauză.

Comisia stabileşte criterii referitoare la evaluarea riscurilor de mediu.

Respectivele măsuri, care vizează modificarea unor elemente neesenţiale ale prezentei directive prin completarea acesteia, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menţionată la articolul 69 alineatul (2).

5. Inspecţiile de rutină trebuie să permită examinarea întregii game de efecte ecologice relevante produse de instalaţia în cauză.

Inspecţiile de rutină garantează faptul că operatorul respectă condiţiile de autorizare.

Inspecţiile de rutină contribuie, de asemenea, la evaluarea eficacităţii condiţiilor de autorizare.

6. Inspecţiile neprogramate se desfăşoară cu scopul de a investiga, în cel mai scurt timp posibil şi, dacă este cazul, înainte de eliberarea, reexaminarea sau actualizarea unei autorizaţii, reclamaţii serioase şi accidente, incidente sau cazuri grave de încălcare a legislaţiei de mediu.

7. După fiecare inspecţie, fie de rutină fie neprogramată, autoritatea competentă întocmeşte un raport în care sunt prezentate constatările cu privire la nivelul de conformare a instalaţiei la cerinţele prezentei directive şi concluziile privind eventuala necesitate a unei acţiuni ulterioare.

Raportul se comunică operatorului în cauză şi se pune la dispoziţia publicului în termen de două luni de la efectuarea inspecţiei.

Autoritatea competentă se asigură că toate măsurile necesare identificate în raport sunt întreprinse într-un interval de timp rezonabil.

ê 96/61/CE

Articolul 2615

Accesul la informaţie şi participarea publicului la procedura de autorizare

ê 2003/35/CE articolul 4 alineatul (3) (adaptat)

1. Statele membre se asigură că publicul în cauză beneficiază de şanse timpurii şi efective de a participa la procedura √ următoarele proceduri Õ :

(a) de emitere a permiselor √ autorizaţiilor Õ pentru instalaţii noi;

(b) de emitere a unui permis √ unei autorizaţii Õ pentru orice modificare substanţială în funcţionarea unei instalaţii;

(c) de actualizare a unui permis √ unei autorizaţii Õ sau a condiţiilor unui permis √ unei autorizaţii Õ pentru o instalaţie în conformitate cu articolul 13 alineatul (2) prima liniuţă articolul 22 alineatul (4) litera (a).

ò nou

(d) de adoptare a normelor generale obligatorii prevăzute la articolele 7 şi 18.

ê 2003/35/CE articolul 4 alineatul (3) (adaptat)

Procedura prevăzută în anexa IV V se aplică în scopul acestei participări.

ò nou

2. Alineatul (1) literele (a) şi (b) nu se aplică atunci când sunt îndeplinite toate condiţiile următoare:

(a) noua instalaţie sau modificare substanţială intră sub incidenţa Directivei 85/337/CEE;

(b) normele generale obligatorii acoperă toate condiţiile de autorizare necesare;

(c) este inutilă impunerea unor cerinţe mai stricte pentru respectarea articolului 19.

ê 2003/35/CE articolul 4 alineatul (3) (adaptat)

35. După luarea unei decizii √ privind acordarea, reexaminarea sau actualizarea unei autorizaţii sau adoptarea sau actualizarea normelor generale obligatorii Õ, autoritatea competentă informează publicul în co