RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CĂTRE CONSILIU

referitor la punerea în aplicare a Regulamentului 2038/2006 privind finanțarea multianuală a activităților Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă în domeniul combaterii poluării provocate de nave pentru perioada 2007-2009

INTRODUCERE

Regulamentul (CE) nr. 2038/2006[1] oferă un pachet financiar Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă (denumită în continuare „agenția”) pentru finanțarea acțiunilor din domeniul combaterii poluării provocate de nave.

În conformitate cu articolul 8 din regulamentul sus-menționat, Comisia formulează prin prezentul document un raport privind utilizarea acestor fonduri pentru perioada 1 ianuarie 2007 - 31 decembrie 2009.

Pregătirea prezentului raport s-a realizat în strânsă cooperare cu agenția, care și-a adus o contribuție substanțială[2], cu informații rezultate din evaluarea externă a agenției din 2008, un audit realizat de Serviciul de audit intern al Comisiei în 2009 și o consultare a părților interesate din martie 2010. Subiectul a fost de asemenea discutat în câteva întâlniri ale consiliului de administrație al agenției.

În conformitate cu articolul 15 alineatul (2) litera (g) din Regulamentul (CE) nr. 1406/2002[3], agenția a publicat rapoarte anuale privind execuția financiară a planului detaliat pentru pregătirea și acțiunile de intervenție ale agenției în situații de poluare, corespunzătoare anilor 2007-2010. Aceste rapoarte sunt disponibile pe site-ul web al agenției.

Comisia subscrie la analiza prezentată de agenție în cadrul contribuției sale. Pentru perioada 2007-2009 se pot trage următoarele concluzii principale.

SARCINILE AGENțIEI ÎN DOMENIUL COMBATERII POLUăRII

Sarcinile agenției au legătură atât cu deversările accidentale, cât și cu cele ilegale. Inițial acestea se concentrau pe poluarea cu hidrocarburi. Începând cu 2007, agenția a fost însă activă și în domeniul poluării maritime provocate de substanțe periculoase și nocive (ex. substanțe chimice).

În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2038/2006 și cu Directiva 2005/35/CE privind poluarea provocată de nave[4], cele trei sarcini principale ale agenției în domeniul combaterii poluării provocate de nave sunt următoarele:

(a) Acordarea de sprijin operațional statelor membre

Agenția pune la dispoziție o rețea de nave de intervenție pentru cazurile de deversare de hidrocarburi, pentru a suplimenta capacitatea de intervenție a statelor membre în astfel de situații. Agenția pune de asemenea la dispoziție un serviciu de detectare și monitorizare prin satelit a deversărilor de hidrocarburi, numit „CleanSeaNet”, și informații privind deversările de substanțe chimice, prin intermediul rețelei „MAR-ICE”.

(b) Cooperare și coordonare

Agenția asigură legătura cu experții în combaterea poluării din statele membre, cu aranjamentele regionale existente și cu Organizația Maritimă Internațională (OMI).

(c) Informare

Agenția culege, analizează și diseminează informații privind cele mai bune practici, tehnicile și inovațiile din domeniul pregătirii și intervenției în situații de poluare maritimă.

BUGET

Pachetul total alocat agenției pentru finanțarea acțiunilor de mai sus în perioada 1 ianuarie 2007 - 31 decembrie 2013 se ridică la 154 de milioane de euro [a se vedea articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 2038/2006]. Aproximativ 60 de milioane de euro (cu alte cuvinte aproape 40 %) din această sumă s-au angajat în primii trei ani. Această situație corespunde unei utilizări proporționale a fondurilor disponibile.

Între 1 ianuarie 2007 și 31 decembrie 2009, aproximativ 98 % din angajamente au fost dedicate finanțării sprijinului operațional, în principal a rețelei de nave de intervenție pentru cazurile de deversare de hidrocarburi. Restul de 2 % s-au utilizat pentru cooperare și informare (a se vedea tabelul din anexă).

Plățile se ridică la circa 48 de milioane de euro. Faptul că plățile sunt sub nivelul angajamentelor se poate explica printr-o serie de factori. Plățile din cadrul contractelor multianuale se pot întinde pe mai mulți ani, depășind uneori perioada de referință. În plus, întârzierile asociate contractelor noi pentru nave de intervenție sau serviciile nesatisfăcătoare ale furnizorilor de imagini prin satelit au dus de asemenea la plăți mai scăzute.

ADECVAREA CADRULUI FINANCIAR

Din informațiile culese rezultă că pachetul financiar alocat agenției este adecvat. Acesta a permis agenției ca în 2009 să aibă o rețea funcțională compusă din 13 nave de intervenție pentru cazurile de deversare de hidrocarburi, care pot fi mobilizate simultan și care acoperă cea mai mare parte din zonele de coastă ale UE[5]. Pachetul financiar a permis de asemenea agenției să dezvolte sistemul CleanSeaNet, care furnizează un serviciu de monitorizare prin satelit a deversărilor de hidrocarburi unui număr de 24 de state cu ieșire la mare (inclusiv Croația și Norvegia), în timp ce anterior numai 12 dintre aceste state cu ieșire la mare aveau experiență în acest domeniu. Reacțiile părților interesate în ceea ce privește acțiunile de coordonare și informare ale agenției finanțate din pachetul financiar sunt de asemenea pozitive.

Caracterul multianual al cadrului financiar este esențial pentru a permite încheierea de contracte multianuale cu industria de profil. Astfel de contracte sunt necesare atât în legătură cu navele de intervenție pentru cazurile de deversare de hidrocarburi, cât și pentru organizarea rețelei CleanSeaNet.

În fine, adecvarea cadrului financiar este confirmată pe termen lung de faptul că agenția anticipează angajarea unei proporții de până la 97 % din pachetul financiar global până la sfârșitul lui 2013.

EFICIENțA șI VALOAREA ADăUGATă A SISTEMULUI EXISTENT

Măsurile finanțate până în prezent ca parte a cadrului financiar existent sunt eficiente din punctul de vedere al costurilor și creează valoare adăugată. În plus, utilizarea de proceduri de achiziție publică garantează obținerea celui mai bun raport calitate/preț.

În conformitate cu planul detaliat privind acțiunile de pregătire și referitoare la poluare ale agenției, adoptat de consiliul de administrație al agenției, navele de intervenție în cazurile de deversare de hidrocarburi nu au fost construite sau achiziționate de către agenție, întrucât acest lucru nu ar fi fost eficient din punctul de vedere al costurilor, ținând cont de frecvența lor de utilizare. Soluția aleasă a fost închirierea navelor de la operatorii comercial, printr-un sistem care asigură atât echiparea adecvată, cât și disponibilitatea la cerere a acestora. Datele arată că alegerea acestui sistem în locul achiziției navelor a redus costurile cu circa 60 % pe an, în pofida unei capacități de stocare cu 60 % mai mare. Este esențială în această privință „opțiunea achiziție transferabilă” asociată echipamentelor, care permite transferul acestora pe altă navă, întrucât reduce la minim pierderile din investiții în cazul schimbării contractantului.

Responsabilitatea primară pentru intervenția în cazul unui incident este și rămâne cea a autorităților naționale, ale căror investiții în domeniu variază considerabil de la un stat la altul. Cu toate acestea, scenariile de deversare realizate de către agenție, bazându-se în principal pe incidentele majore produse în trecut (ex. cazurile Erika și Prestige), demonstrează în mod clar că statul membru afectat ar fi beneficiat de economii substanțiale dacă rețeaua de nave ar fi fost funcțională la momentele respective.

Organizarea sistemului de monitorizare și detecție a deversărilor de hidrocarburi la nivelul UE este de asemenea mai puțin costisitoare (cu aproximativ 20 %) și mai eficientă decât realizarea acestui lucru la nivel național. Într-adevăr, o imagine obținută acoperă în medie nevoile a aproape două state cu ieșire la mare (comandând un număr de 6 391 imagini, agenția a putut răspunde la 11 886 solicitări naționale). Sistemul riguros de control al calității pus în aplicare de către agenție asigură de asemenea efectuarea plăților numai atunci când se îndeplinesc integral specificațiile contractuale.

POSIBILITățI DE AMELIORARE DINCOLO DE CADRUL FINANCIAR

Comisia constată că rămân posibile o serie de ameliorări în afara cadrului financiar.

Mai întâi, ratificarea de către toate statele membre a convențiilor internaționale relevante este esențială pentru crearea unui nivel comun minim de pregătire și reacție. Este prin urmare regretabil că nu toate statele membre au ratificat Convenția internațională privind prevenirea, reacția și cooperarea în caz de poluare cu hidrocarburi din 1990 (OPRC 1990) și Protocolul la Convenția privind incidentele de poluare provocate de substanțe periculoase și nocive din 2000 (Protocol OPRC-HNS 2000). Același lucru se poate spune despre convențiile care stabilesc regimul internațional de compensații pentru victimele deversărilor provenind de la accidente în care au fost implicate tancuri petroliere (CLC 92[6], Fund 92 [7], și Supplementary Fund 2003 [8]), care nu au fost încă ratificate de toate statele membre.

În al doilea rând, disponibilitatea instalațiilor de evacuare a hidrocarburilor recuperate de pe mare pare să fie o problemă în toată Europa. „Clauza de alimbare”, inclusă de agenție în contractele de închiriere a navelor, (cu alte cuvinte prevederea potrivit căreia contractantului i se poate solicita să găsească o navă de alimbare potrivită) contribuie la rezolvarea acestei probleme, dar nu poate înlocui soluțiile adecvate la nivel național.

În fine, în unele state membre s-ar putea ameliora măsurile subsecvente deversărilor de hidrocarburi detectate de serviciul CleanSeaNet. Deși agenția este responsabilă cu furnizarea serviciului de detectare și monitorizare a deversărilor de hidrocarburi, autoritățile naționale sunt cele care trebuie să confirme deversările și să ia măsurile adecvate împotriva poluatorului. Rata globală de confirmare (27 %) ascunde dezechilibre regionale pronunțate, datorate diferențelor dintre capacitățile naționale de verificare, în special în ceea ce privește supravegherea aeriană. Există astfel riscul ca operatori de nave lipsiți de scrupule să efectueze deversări ilegale în zonele în care măsurile împotriva poluatorilor sunt mai puțin stricte.

CONCLUZII

În concluzie, bugetul dedicat combaterii poluării cu hidrocarburi de către Agenția Europeană pentru Siguranță Maritimă este adecvat, iar măsurile finanțate până în prezent în acest cadru sunt eficiente din punctul de vedere al costurilor și creează valoare adăugată.

În octombrie 2010, Comisia a propus o modificare a Regulamentului de instituire al EMSA[9], care include printre altele prevederea că statul membru afectat poate cere sprijinul EMSA și în cazul poluării maritime provocate de instalațiile pentru petrol și gaz. Comisia nu consideră însă necesar să propună modificarea cadrului financiar multianual în Regulamentul (CE) nr. 2038/2006.

Comisia va utiliza contribuția agenției la prezentul raport în contextul pregătirii pentru următoarea programare financiară.

ANEXĂ

Pregătirea și activitățile de intervenție ale EMSA în situații de poluare

Rezumat financiar 2007-2009

Angajamente (în EUR) | Plăți (în EUR) |

Rețeaua de nave de intervenție pentru cazurile de deversare de hidrocarburi | 46 363 654,42 | 34 559 298,86 |

Exerciții | 1 157 500,00 | 1 082 555,37 |

Ameliorări | 5 324 730,86 | 4 547 630,50 |

Operațiuni CleanSeaNet | 2 859 946,40 | 4 671 731,14 |

Asistență pentru utilizatorii CleanSeaNet | 358 270,53 | 223 995,50 |

Dezvoltarea serviciului CleanSeaNet | 2 673 615,53 | 2 283 212,01 |

Cooperare și coordonare | 564 458,95 | 347 445,45 |

Activități în domeniul intervențiilor HNS | 79 100,00 | 37 564,23 |

Diseminarea informațiilor | 50 054,79 | 61 138,64 |

Misiuni conexe | 475 052,70 | 379 498,10 |

Total | 59 906 384,18 | 48 194 069,80 |

Notă: În cele două domenii în care plățile depășesc angajamentele, anumite plăți corespund unor angajamente făcute înainte de 2007.

Prezentare sintetică a alocării finanțării

[pic]

[1] Regulamentul (CE) nr. 2038/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind finanțarea multianuală a acțiunilor Agenției Europene pentru Siguranța Maritimă în domeniul combaterii poluării provocate de nave și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1406/2002 (JO L 394, 30.12.2006, p. 1. A se vedea, de asemenea, rectificarea publicată în JO L 30, 3.2.2007, p. 12).

[2] Textul este disponibil pe site-ul web al EMSA la adresa:https://extranet.emsa.europa.eu/index.php?option=com_joomdoc&task=cat_view&gid=298&Itemid=100005

[3] Regulamentul (CE) nr. 1406/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unei Agenții Europene pentru Siguranță Maritimă (JO L 245, 29.3.2003, p. 10).

[4] Directiva 2005/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind poluarea cauzată de nave și introducerea unor sancțiuni în caz de încălcare (JO L 255, 30.9.2005, p. 11).

[5] Între timp, rețeaua s-a extins. Navele sunt la dispoziția tuturor statelor membre, indiferent de zona în care acționează efectiv. Se pot găsi hărți cu aceste informații în documentul conținând contribuția agenției, la care se face trimitere în nota de subsol 2.

[6] Protocolul din 1992 de modificare a Convenției internaționale din 1969 privind răspunderea civilă pentru daunele provocate de poluarea cu hidrocarburi.

[7] Protocolul din 1992 de modificare a Convenției internaționale din 1971 privind crearea unui fond internațional pentru compensarea prejudiciilor provocate de poluarea cu hidrocarburi.

[8] Protocolul din 2003 la Convenția internațională din 1992 privind crearea unui fond internațional pentru compensarea prejudiciilor provocate de poluarea cu hidrocarburi.

[9] COM(2010) 611 din 28.10.2010.