[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 27.6.2007

SEC(2007) 862

DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI

Anexă la COMUNICAREA COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ŞI SOCIAL EUROPEAN ŞI COMITETUL REGIUNILOR Către principii comune ale flexisecurităţii Rezumatul evaluării impactului Rezumatul evaluării impactului {COM(2007) 359 final}{SEC(2007) 861}

REZUMAT

Această evaluare a impactului însoţeşte Comunicarea privind flexisecuritatea adoptată de către Comisie la 27 iunie 2007, ca răspuns la o solicitare a Consiliului European din primăvara 2006. În vederea pregătirii comunicării, Comisia a organizat consultări vaste, inclusiv dezbateri în cadrul Comitetului pentru ocuparea forţei de muncă, precum şi o serie de întâlniri cu statele membre, cu membri ai Parlamentului European, cu partenerii sociali, cu organizaţiile nonguvernamentale şi cu alţi parteneri.

Flexisecuritatea este o noţiune largă care cuprinde diferite politici reciproc coerente în cadrul unei acţiuni politice deliberate. Aceste intervenţii politice implică modificări ale cadrului de reglementare a contractelor, precum şi a învăţării pe întreaga durată a vieţii, a politicilor active ale pieţei forţei de muncă şi a sistemelor de securitate socială (a se vedea rubrica 5). Flexisecuritatea face parte din Strategia de la Lisabona pentru creştere şi ocuparea locurilor de muncă şi liniile directoare integrate şi contribuie la îndeplinirea obiectivelor Strategiei europene pentru ocuparea forţei de muncă în vederea creării unor locuri de muncă mai numeroase şi mai bune, sporirii productivităţii şi calităţii muncii şi consolidării coeziunii sociale.

Existenţa unei abordări a flexisecurităţii se justifică prin necesitatea realizării obiectivelor strategiei pentru creştere şi ocuparea locurilor de muncă şi în acelaşi timp pentru păstrarea şi modernizarea modelului social european şi a valorilor sale în contextul unei mondializări şi a unei îmbătrâniri demografice, esenţială fiind elaborarea unor politici care soluţionează în acelaşi timp flexibilitatea pieţelor muncii, organizarea muncii şi a relaţiilor la locul de muncă, securitatea locurilor de muncă şi securitatea socială.

Opţiunile politice abordate în evaluarea impactului sunt trei: Prima variantă analizată este: „nicio acţiune suplimentară la nivel UE” . Impactul unei astfel de variante ar fi că numeroase din problemele actuale ale pieţelor forţei de muncă la nivelul UE constatate în Strategia de la Lisabona ar rămâne nesoluţionate, în special în ceea ce priveşte segmentarea pieţei muncii, şomajul pe termen lung şi, mai general, adaptarea la mondializare şi la schimbare. În conformitate cu părerile exprimate de către ansamblul statelor membre şi de către principalele părţi interesate, varianta niciunei acţiuni suplimentare la nivel UE nu este reţinută.

O a doua variantă este „ legislaţie globală privind flexisecuritatea la nivelul UE”. Această variantă nu este realistă din punct de vedere politic, ţinând cont de principiul subsidiarităţii şi al proporţionalităţii şi din cauza complexităţii intrinseci a unei abordări privind flexisecuritatea. Prin urmare, impactul său nu a fost analizat în mod explicit. A treia variantă este cea a „ abordării flexisecurităţii în cadrul metodei deschise de coordonare” . Această variantă propune o abordare integrată care include prevederile contractuale, sisteme credibile de învăţare pe toată durata vieţii şi politici active ale pieţei forţei de muncă şi sisteme moderne de securitate socială. În locul propunerii unei soluţii „unice”, statele membre ar adopta principii comune şi abordări diferite.

Evaluarea impactului concluzionează prin evidenţierea celei de-a treia variante ca fiind cea mai bună opţiune. Această variantă ar demara un proces politic între Comisie, statele membre şi ceilalţi participanţi, care s-ar înscrie pe deplin în cadrul Strategiei de la Lisabona şi a metodei deschise de coordonare . Această abordare ar contribui la reducerea segmentării şi a şomajului pe termen lung şi, la nivel mai general, ar spori adaptabilitatea la mondializare. Ea ar contribui la atingerea obiectivelor Strategiei de la Lisabona pentru locuri de muncă mai numeroase şi mai bune, o productivitate şi o calitate a muncii mai ridicate şi coeziune socială sporită. Impactul precis al flexisecurităţii va depinde de maniera în care statele membre vor defini propria lor abordare şi de modul în care politicile vor fi puse în aplicare. Dat fiind că flexisecuritatea se înscrie în contextul mai larg al Strategiei de la Lisabona, ea va face obiectul unei monitorizări şi evaluări în acel cadru.