RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 370/10

Publicarea unei cereri în temeiul articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 510/2006 al Consiliului privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare

2012/C 370/07

Prezenta publicare conferă dreptul de opoziție la cererea de înregistrare în temeiul articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 510/2006 al Consiliului (1). Declarațiile de opoziție trebuie să parvină Comisiei în termen de șase luni de la data prezentei publicări.

DOCUMENT UNIC

REGULAMENTUL (CE) NR. 510/2006 AL CONSILIULUI

„WEIDEOCHSE VOM LIMPURGER RIND”

NR. CE: DE-PDO-0005-0881-17.06.2011

IGP ( ) DOP ( X )

1. Denumire:

„Weideochse vom Limpurger Rind”

2. Statul membru sau țara terță:

Germania

3. Descrierea produsului agricol sau alimentar:

3.1. Tip de produs:

Clasa 1.1. Carne proaspătă (și organe comestibile)

3.2. Descrierea produsului căruia i se aplică denumirea de la punctul 1:

Produsul este carne obținută din sacrificarea boilor sau tranșarea carcaselor de boi din rasa autohtonă de bovine Limpurger Rind, care au fost născuți și crescuți în aria geografică și hrăniți cu produse și subproduse ale agriculturii regionale, în timpul perioadei de vegetație practicându-se pășunatul extensiv și tradițional.

Datorită hrănirii cu cereale în perioada de îngrășare, carnea aparținând „Weideochse vom Limpurger Rind” (bou de pășune din rasa Limpurger Rind), care în mod natural are fibre scurte și prin urmare este fragedă, își capătă marmorarea fină și obține acoperirea cu grăsime dorită. Animalele de culoare uni, galbenă, în nuanțe de la galben-deschis la galben-roșiatic, sunt sacrificate după ce ating o vârstă minimă de mai mult de 30 de luni, o înălțime la crupă de peste 140 cm și o greutate a carcasei de circa 340 până la 450 kg. Carnea este foarte suculentă, are o textură fragedă însă fermă la mușcătură și o netezime la degustare, precum untul sau smântâna. Conformația, pe baza clasificării SEUROP, corespunde clasei U+ până la R–: profiluri în general convexe până la rectilinii; dezvoltare foarte bună până la bună a musculaturii; pulpă: pronunțată până la bine dezvoltată; spinare: bombată până la ușor bombată; spată: pronunțată până la destul de bine dezvoltată; șoldul este pronunțat până la ușor pronunțat. Acoperirea cu grăsime și partea de grăsime corespund claselor referitoare la straturile de grăsime 2– până la 4+: acoperire cu grăsime redusă, ușoară, cu o musculatură fermă, vizibilă peste tot, până la o acoperire cu grăsime puternică a musculaturii, care pe pulpă și spată este însă încă vizibilă parțial. Gustul specific, tipic pentru rasă, se caracterizează printr-o aromă clară și pură de carne de vită și este bogat, armonios și complex, fiind rotunjit prin arome de pajiște și o dulceață subtilă. Atunci când produsul este prăjit, se dezvoltă un miros clar, puternic, foarte aromatic și persistent de carne de vită, cu note caramelizate și condimentate. Bucățile provenite din pulpă și spinare, care sunt deosebit de potrivite pentru biftec și pentru o prăjire rapidă, trebuie să se matureze cel puțin trei săptămâni pe os, excluzând maturarea sub vid.

3.3. Materii prime (numai pentru produsele prelucrate):

—

3.4. Hrană pentru animale (numai pentru produsele de origine animală):

Singurele furaje autorizate sunt următoarele, cu condiția să fie produse în aria geografică delimitată: furajele disponibile pe pășune, iarba, furajele verzi, furajele neprelucrate, iarba de siloz, fânul, sfecla și cerealele. Furajele trebuie să îndeplinească cerințe de înaltă calitate și să provină cu precădere din producția întreprinderii proprii. Cerealele cultivate în aria geografică delimitată nu pot fi utilizate decât pentru alimentația animalelor tinere și pentru hrănirea animalelor în cursul ultimelor patru luni înainte de sacrificare. Utilizarea ingredientelor pentru furaje sau a furajelor modificate genetic este exclusă, precum și adăugarea de porumb însilozat, de soia sau de produse derivate din acestea. Creșterea animalelor se practică într-un mod tradițional și extensiv, în timpul perioadei de vegetație fiind obligatoriu pășunatul. Conform practicilor tradiționale de pășunat și în funcție de creșterea vegetației pe pășuni, pășunatul în aria geografică începe între 15 aprilie și 5 mai, în funcție de condițiile meteorologice, și se încheie cel mai devreme la 15 octombrie. Pe lângă aceste furaje, animalele sunt hrănite cu un furaj mineral sub formă de bulgări de sare mineralizați pentru lins. Furajul mineral poate să fie produs și în afara ariei geografice, iar procentul acestui furaj raportat la alimentația totală nu trebuie să depășească 0,5 % din aportul total de substanță uscată a hranei.

3.5. Etape specifice ale producției care trebuie să se desfășoare în aria geografică delimitată:

Pentru a garanta calitatea bazată pe origine a cărnii, toate etapele producției, fabricării și prelucrării cărnii, și anume nașterea, creșterea, îngrășarea și sacrificarea boilor, precum și tranșarea carcaselor, trebuie să aibă loc în aria geografică. Este practicată creșterea animalelor după metoda tradițională a pășunatului extensiv în timpul perioadei de vegetație: astfel, prezența animalelor și-a lăsat amprenta asupra peisajului în care își au originea, ele constituind totodată un element tipic al acestui peisaj. În contextul conservării peisajului, pășunatul animalelor este încurajat în mod explicit, în vederea utilizării pășunilor și fânețelor din zone de pantă ca măsură de conservare a mediului.

3.6. Norme specifice privind felierea, răzuirea, ambalarea etc.:

—

3.7. Norme specifice privind etichetarea:

În toate etapele de comercializare, etichetarea trebuie să includă mențiunea „Weideochse vom Limpurger Rind”. În plus, eticheta trebuie să indice numele și adresa producătorului și/sau numărul său de înregistrare în cadrul Asociației pentru protecția produselor (Schutzgemeinschaft) și să cuprindă toate indicațiile pe care asociația respectivă le consideră necesare pentru a se asigura trasabilitatea.

Membrii Asociației pentru protecția produselor trebuie să utilizeze, de asemenea, însemnul verbal/figurativ al asociației, care cuprinde mai multe elemente: inscripția „Weideochse vom Limpurger Rind”, un cap de bou stilizat și trunchiul coarnelor de cerb, simbolul regiunii Württemberg.

4. Delimitarea concisă a ariei geografice:

Aria geografică acoperă districtele (Landkreise) Ostalb, Schwäbisch Hall, Hohenlohe, Rems-Murr și Main Tauber. În plus, în aria aceasta mai sunt cuprinse, urmând văile râurilor și văile secundare ale acestora, comunele învecinate Wüstenrot și Löwenstein din districtul Heilbronn, precum și comuna Hardheim din districtul Neckar-Odenwald-Kreis.

5. Legătura cu aria geografică:

5.1. Specificitatea ariei geografice:

Regiunea Albvorland este deluroasă și secționată de râurile Rems și Lein, care au săpat adânc, împreună cu văile lor secundare, în teren. Solurile ariei de răspândire sunt în principal soluri erodate sub influența agenților atmosferici, provenite din formațiuni geologice din Keuper, precum și din Jurasicul negru și cel brun. Solurile predominant grele și sărace în substanțe nutritive sunt utilizate mai ales ca pășuni și fânețe permanente. Încă din secolele trecute și până în prezent, silvicultura a reprezentat și reprezintă un factor economic important în regiune, ca urmare a preponderenței solurilor nepotrivite pentru practicarea agriculturii. În timp ce în nord se găsesc și soluri ușoare, nisipoase, pe pantele văilor predomină o formațiune geologică alcătuită din marne (denumită Knollenmergel), care este grea și ușor erodabilă. Aria de răspândire este situată la o altitudine cuprinsă între 320 și peste 500 m. Clima se caracterizează prin cantități mari de precipitații, vânturi de vest calde și umede și o temperatură medie anuală de 9 °C. Pajiștile sunt situate de obicei pe teren deluros, iar în perioadele de secetă solul prezintă fisuri adânci. Plantele caracteristice pentru structura taxonomică a tipurilor de pajiști și a pășunilor și fânețelor din arie sunt trifoiul roșu, gălbenușii, priboiul și planta Centaurea. Pășunile și fânețele, bogate în specii, dau o recoltă de fân scăzută până la medie. Prezența micilor exploatații agricole este caracteristică pentru această arie geografică.

5.2. Specificitatea produsului:

„Limpurger Rind” este cea mai veche dintre rasele de bovine din regiunea Württemberg care mai există în prezent. Această bovină autohtonă aparține unei rase domestice care este pe cale de dispariție, iar prezența acestor animale, care fac parte din patrimoniul istorico-cultural regional, și-a lăsat amprenta până în prezent asupra peisajului în care își au originea.

Numele rasei derivă din denumirea fostului comitat Limpurg. Această rasă locală aparține categoriei vitelor galbene și a fost obținută din încrucișări între vitele care încă mai existau în regiunea Jagst după Războiul de Treizeci de Ani (1618-1648) și vitele de Allgäu. Primele mențiuni înscrise în documente oficiale datează din secolul al XIX-lea: astfel, August von Weckherlin descrie „soiul gălbui și șarg […] originar din Limpurg” [„Die Rindviehzucht Württembergs, mit Vorschlägen zu deren weiterem Emporbringen- ein Beitrag zur landwirtschaftlichen Beschreibung des Königreichs” („Creșterea bovinelor în Württemberg, cu sugestii de îmbunătățire a acesteia – o contribuție la descrierea agriculturii din regat”), J. G. Cottaschen Buchhandlung, 1839, p. 20] și menționează în același timp „boii pentru îngrășare care au fost mânați la Paris pentru a fi comercializați sub denumirea de «vite pentru îngrășare suabe» […] și care au reputația de a fi de calitate excelentă” – „Abbildungen der Rindvieh- und anderen Hausthier-Racen auf den Privatgütern Seiner Majestät des Königs von Württemberg nebst angehängter Beschreibung” („Ilustrații ale raselor de bovine și ale altor rase de animale domestice de pe domeniile Maiestății Sale Regele din Württemberg împreună cu o descriere alăturată”, F. C. Löflund und Sohn, 1827, S. 19).

Spre sfârșitul secolului al XVIII-lea, carnea de vită din regiunea Hohenlohe, cunoscută sub denumirea de „Boeuf de Hohenlohe”, era foarte apreciată la Paris datorită frăgezimii sale și a gustului său excelent. Cirezi întregi ale raselor locale răspândite la vremea respectivă, precum rasa „Haller Braunblässenschlag”, care între timp a dispărut, și rasa „Limpurger Rind”, au fost mânate în Franța. Ultimul mânat al vitelor către Paris a avut loc în anul 1913.

Calitatea excelentă a cărnii de Limpburg a fost lăudată încă din secolul al XIX-lea: H. Sieglin o descrie ca fiind „o carne excepțional de fragedă, suculentă și gustoasă” [„Die Rinderzucht in Württemberg” („Creșterea bovinelor în Württemberg”), A. Müller, 1888, p. 28 și următoarele], iar August Lydtin și H. Werner laudă această carne „cu fibre fine, marmorată, fragedă și savuroasă, care este foarte apreciată din toate aceste motive” [„Das deutsche Rind: Beschreibung der in Deutschland heimischen Rinderschläge” („Bovina germană: Descrierea raselor de bovine autohtone din Germania”), Arbeiten der Deutschen Landwirtschafts- Gesellschaft, Heft 41, Deutsche Landwirtschafts- Ges. Berlin, 1899, p. 487].

Proprietățile organoleptice se bucură și în prezent de aceeași apreciere [Hans H. Sambraus, „Gefährdete Nutztierrassen: Ihre Zuchtgeschichte, Nutzung und Bewahrung” („Rase domestice pe cale de dispariție: istoria creșterii, utilizarea și conservarea acestora”), Ulmer Verlag, 1999, pp. 176 și 177; Werner Abele, „Der Heutige Stand der Zucht des Limpurger Rindes” („Situația actuală a creșterii bovinelor din rasa Limpburger Rind”), teză de doctorat, Landwirtschaftliche Hochschule Hohenheim, 1953, p. 41 și următoarele]. În prezent, carnea cu fibre fine, de calitate excelentă a boilor de rasă pură „Weideochse vom Limpburger Rind” este foarte căutată în înalta gastronomie.

Carnea a „Weideochse vom Limpburger Rind”, care în mod natural are fibre scurte și prin urmare este fragedă, prezintă o marmorare fină și o acoperire cu grăsime adecvată. Carnea este foarte suculentă, are o textură fragedă însă fermă la mușcătură și o netezime la degustare, precum untul sau smântâna. Gustul specific, tipic pentru rasă, se caracterizează printr-o aromă clară și pură de carne de vită și este bogat, armonios și complex, fiind rotunjit prin arome de pajiște și o savoare dulce. Atunci când produsul este prăjit, se dezvoltă un miros clar, puternic, foarte aromat și persistent de carne de vită, cu note caramelizate și condimentate.

Datorită calităților sale gustative excepționale bazate pe origine și a metodelor sustenabile utilizate la producția sa (spre exemplu pășunile naturale, dar și durata scurtă a transportului, sacrificarea fără a provoca stres animalului, maturarea cărnii pe os), în noiembrie 2005, „Weideochse vom Limpurger Rind” a fost inclus de către asociația Slow Food Deutschland e.V. în catalogul „Arca gustului” („Arche des Geschmacks”). În aprilie 2009, „Weideochse vom Limpurger Rind” a fost recunoscut de către fundația Slow Food Foundation for Biodiversity ca „Slow Food Presidio” (proiect de protecție/cerc de promovare).

5.3. Legătura cauzală dintre aria geografică și calitatea sau caracteristicile produsului (pentru DOP) sau o calitate anume, reputația sau alte caracteristici ale produsului (pentru IGP):

Clima aspră și vegetația solurilor erodate sub influența agenților atmosferici, precum și prezența micilor exploatații agricole, au condus la crearea unei rase locale rezistente, cu necesități de întreținere reduse, ale cărei caracteristici sunt adaptate în mod optim la solurile sărace în calcar și în substanțe nutritive. Deja în anul 1878, publicația specializată Württembergisches Wochenblatt für Landwirtschaft relata: „Atunci când sunt mutate în alte regiuni, animalele din rasa «Limpurger Rind» își păstrează timp de mai mulți ani productivitatea de lapte ridicată, însă urmașii acestei generații inițiale de animale își pierd – chiar dacă provin din încrucișarea unor exemplare de rase pură, care prezintă cele mai bune trăsături – atât productivitatea de lapte ridicată, cât și formele delicate, frumoase” (Kgl. Württ. Zentralstelle für Landwirtschaft Stuttgart, 1878, p. 335).

Particularitățile condițiilor pedoclimatice din aria geografică și caracterul autohton al acestei rase influențează calitatea cărnii aparținând „Weideochse vom Limpurger Rind”. Animalele crescute în regim extensiv sunt deosebit de bine adaptate la clima aspră, la condițiile neprimitoare din aria geografică și la furajele produse aici. Calitatea specifică a cărnii, fibrele sale fine, numărul și distribuirea depunerilor de grăsime, precum și gustul și aroma cărnii sunt determinate în mod direct de metoda de creștere și de alimentația animalelor. Condițiile pedoclimatice din aria geografică, caracterul autohton al acestei rase, pășunatul în timpul perioadei de vegetație, furajele produse în aria geografică, vârsta minimă de 30 de luni de viață în momentul sacrificării și maturarea cărnii pe os timp de aproximativ trei săptămâni conferă cărnii acestor animale proprietăți organoleptice proprii și recunoscute.

Condiția conform căreia bovinele „Weideochsen” trebuie să fie de rasă pură, să îndeplinească criteriile de înregistrare în registrul genealogic și să fie înregistrate în registrul genealogic pentru rasa „Limpurger Rind” recunoscut și supravegheat de autoritățile publice garantează menținerea pe viitor a fondului genetic care a jucat și trebuie să joace în continuare un rol determinant în ceea ce privește dezvoltarea caracteristicilor specifice ale rasei.

Trimitere la publicarea caietului de sarcini:

[Articolul 5 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 510/2006]

Markenblatt, vol. 14 din 9 aprilie 2010, partea 7a-aa/c, p. 5753

http://register.dpma.de/DPMAregister/geo/detail.pdfdownload/14400

(1) JO L 93, 31.3.2006, p. 12.