Procesul decizional și acțiunea în fața incertitudinii climatice pot fi facilitate prin utilizarea celor mai recente cunoștințe științifice ca bază pentru luarea deciziilor. Dispunem deja de o bază solidă de cunoștințe pentru a acționa, dar sunt necesare eforturi în continuare în ceea ce privește adaptarea, costurile, beneficiile și efectele distributive ale acesteia. În plus, trebuie să ne bazăm pe date științifice pentru a înțelege mai bine legătura dintre pericolele legate de schimbările climatice și vulnerabilitățile și inegalitățile socioeconomice. Trebuie să dezvoltăm mecanisme de guvernanță eficace și favorabile incluziunii care să asigure dialogul între factorii de decizie politică și oamenii de știință, de exemplu prin intermediul Conferinței europene bienale privind adaptarea la schimbările climatice. UE are o poziție potrivită pentru a facilita acest lucru, servindu-se de experiența sa din programele-cadru de cercetare și inovare, programul spațial și mecanismul de protecție civilă al Uniunii. Vor fi necesare progrese, de exemplu în ceea ce privește modelarea, astfel încât să se poată realiza estimări mai precise ale viitoarelor pagube și să se elaboreze măsuri de adaptare specifice, sau pentru a ne permite să înțelegem mai bine implicațiile asupra sănătății, efectele în cascadă ale incidențelor simultane sau secvențiale ale fenomenelor climatice sau punctele de basculare din sistemele terestre.

Cadrele bugetare naționale din UE acoperă doar într-o măsură limitată riscurile bugetare legate de schimbările climatice și de dezastrele naturale. Ajutorul și reconstrucția în urma unor fenomene meteorologice extreme și a unor fenomene cu declanșare lentă vor duce la creșterea cheltuielilor publice, inclusiv prin compensarea pierderilor neasigurate. Efectele asupra capacității de producție pot avea consecințe negative asupra creșterii economice. Gestionarea riscurilor de dezastre include procese și instrumente de abordare ex ante a riscurilor climatice și de reducere ex post a consecințelor dezastrelor. Acest lucru trebuie să se reflecte atât în planificarea bugetară, cât și în guvernanță și în acordurile instituționale. Finanțarea riscului de dezastre poate fi completată printr-o combinație de instrumente de gestionare a riscurilor și de partajare a riscurilor furnizate de sectorul privat, adaptate în funcție de gravitatea și frecvența dezastrelor. Dat fiind efectul posibil asupra stabilității fiscale, este nevoie, totodată, să fie gestionate riscurile la adresa sustenabilității datoriei publice pe termen lung.

Realizarea rezilienței într-un mod just și echitabil este esențială pentru ca beneficiile adaptării la schimbările climatice să fie distribuite în mod amplu și echitabil. Regiunile și cetățenii europeni sunt afectați în mod direct de schimbările climatice, de exemplu prin pierderea de locuri de muncă în sectoarele afectate în mod direct de schimbările climatice cum ar fi agricultura, pescuitul și turismul. Expunerea inegală și vulnerabilitatea diferitelor regiuni și grupuri socioeconomice la consecințele schimbărilor climatice face și mai dramatice inegalitățile și vulnerabilitățile preexistente. Consecințele schimbărilor climatice nu sunt neutre. Bărbații și femeile, persoanele mai în vârstă, persoanele cu dizabilități, persoanele strămutate sau marginalizate social dispun de capacități de adaptare diferite. Măsurile de adaptare trebuie să ia în considerare situația acestora. Este din ce în ce mai necesar sprijinul pentru inițiative în domeniile educației, formării și reconversiei care să conducă la locuri de muncă verzi. UE va promova strategii și politici de diversificare economică pe termen lung care să le permită lucrătorilor să se recalifice și să se orienteze către sectoare de creștere verde, asigurând în același timp o forță de muncă suficientă și înalt calificată. Acest lucru va necesita o mai bună înțelegere a efectelor schimbărilor climatice asupra lucrătorilor, a condițiilor de muncă, a sănătății și siguranței, prin evaluarea efectelor distributive aferente și implicarea partenerilor sociali. Se poate obține sprijin prin intermediul Agendei pentru competențe în Europa, al Garanției pentru tineret, al Fondului social european Plus (fondurile ESI +) sau al Mecanismului de redresare și reziliență.

Decalajul în ceea ce privește adaptarea la schimbările climatice este semnificativ și în creștere, astfel încât trebuie să îl atenuăm mai rapid. Agenția Europeană de Mediu a subliniat în mod constant acest aspect în rapoartele sale de evaluare privind adaptarea. Progresele în ceea ce privește planificarea adaptării rămân lente, iar punerea în aplicare și monitorizarea sunt și mai lente. Măsurile actuale se concentrează în principal pe creșterea gradului de conștientizare, pe organizarea instituțională sau pe elaborarea de politici, dar, de fapt, introducerea unor soluții fizice, cum ar fi crearea mai multor spații verzi pentru a reduce impactul valurilor de căldură sau ajustarea sistemelor de canalizare pentru a face față mai bine deversărilor de ape pluviale, a rămas în urmă. Prin urmare, scopul acestei strategii este de a reorienta atenția către dezvoltarea și introducerea unor soluții, pentru a contribui la reducerea riscului climatic, pentru a spori protecția climei și pentru a proteja accesul la apă dulce.

13.Accelerarea introducerii soluțiilor de adaptare

Lipsa accesului la soluții care pot fi puse în aplicare reprezintă unul dintre principalele obstacole în calea adaptării. Programul-cadru al UE și Comunitatea de cunoaștere și inovare în domeniul climeisprijină deja inovarea în materie de adaptare, dar analizele recente arată necesitatea intensificării acesteia . Una dintre misiunile propuse în cadrul programului Orizont Europa va fi „Adaptarea la schimbările climatice, inclusiv transformarea societății” . Misiunea va testa soluții integrate care pot realiza viziunea privind reziliența la schimbările climatice până în 2050, punând accentul pe implicarea cetățenilor. Aceste soluții ar putea fi apoi aplicate la scară largă și introduse în Europa și în afara acesteia. Obiectivul propunerii de misiune este de a sprijini 200 de comunități în vederea dezvoltării de soluții pentru adaptarea transformatoare și de a aplica la scară largă 100 de demonstrații aprofundate de reziliență la schimbările climatice. De asemenea, Orizont Europa a planificat misiuni privind sănătatea solului, orașele neutre din punct de vedere climatic și oceanele, care sunt direct relevante pentru acțiunile de adaptare .

Sunt necesare de urgență soluții pentru a-i ajuta pe fermieri și pe administratorii de terenuri să facă față riscurilor climatice. Limitele regiunilor biogeografice de astăzi vor evolua spre nord și în amonte, schimbând modelele de vegetație și ecosistemele și generând schimbări majore în păduri și în terenurile agricole. Este posibil ca copacii și culturile să nu fie în măsură să țină pasul cu aceste schimbări, în special atunci când habitatele adecvate sunt fragmentate. Una dintre soluții este o mai bună utilizare a diversității genetice și a resurselor genetice nedăunătoare vegetale pentru adaptare, pe baza celor mai recente date științifice. Acest lucru poate fi realizat, de exemplu, printr-o mai bună integrare a considerațiilor legate de adaptare în modul în care sunt gestionate pădurile. Comisia va facilita extinderea ofertei de material adecvat de reproducere a plantelor de înaltă calitate pentru a sprijini adaptarea în agricultură, în silvicultură și în gestionarea ecosistemelor terestre. Sunt necesare eforturi suplimentare pentru a încuraja producția și transferul de semințe și de material de plantare colaborative și transnaționale prin politici și măsuri active, prin modificarea Directivei privind comercializarea materialului forestier de reproducere și a directivelor privind comercializarea semințelor și a altor materiale de înmulțire.

Sistemele de sprijin și consultanța tehnică pentru luarea deciziilor privind reziliența la schimbările climatice trebuie să devină mai accesibile și mai rapide pentru a încuraja adoptarea lor. Comisia va sprijini dezvoltarea unor soluții de reacție rapidă pentru responsabilii de elaborarea politicilor și practicienii din domeniul adaptării. Aceste soluții ar trebui să respecte un calendar și să utilizeze resursele disponibile pentru sectorul financiar, IMM-uri sau micii fermieri și să se bazeze pe date esențiale din programul Copernicus și din alte surse. Autoritățile publice și administratorii de zonă responsabili de siturile Natura 2000 au nevoie de orientări privind abordări de conservare și strategii de adaptare adecvate. Investițiile majore ale sectorului privat în soluții de adaptare vor spori, de asemenea, gama de opțiuni disponibile și le vor face mai accesibile pentru toți. Taxonomia UE pentru activități durabile acoperă adaptarea și va acționa ca un catalizator și un stimulent pentru canalizarea finanțării private în favoarea sporirii rezilienței la schimbările climatice.

Comisia: ova pune în aplicare misiunea planificată a programului Orizont Europa privind „Adaptarea la schimbările climatice” și alte misiuni relevante pentru adaptare, inclusiv privind sănătatea solurilor, orașele neutre din punct de vedere climatic și oceanele, odată ce acestea sunt aprobate; ova sprijini dezvoltarea unor soluții de adaptare suplimentare, inclusiv a unor instrumente de sprijin pentru luarea rapidă a deciziilor, pentru a îmbogăți setul de instrumente pentru profesioniștii din domeniul adaptării; ova integra adaptarea în actualizarea orientărilor privind Natura 2000 și schimbările climatice, precum și în orientările privind împădurirea și reîmpădurirea favorabile biodiversității, precum și în viitoarea Strategie pentru păduri; oîși va consolida sprijinul pentru protejarea potențialului resurselor genetice pentru adaptare, inclusiv prin propunerea de legislație privind producția și comercializarea semințelor; ova dezvolta în continuare taxonomia UE pentru activități durabile în materie de adaptare la schimbările climatice.

14.Reducerea riscurilor legate de schimbările climatice

Investițiile în infrastructuri reziliente la schimbările climatice sunt rentabile. Infrastructurile durează adesea mai multe decenii, dar o mare parte dintre ele nu se acomodează bine la schimbările climatice. Pentru a reduce la minimum riscul de dezastre și pentru a fi eficiente din punctul de vedere al costurilor pe toată durata lor de viață, investițiile în infrastructură ar trebui să fie reziliente la schimbările climatice. Acest lucru poate necesita un cost inițial suplimentar de aproximativ 3 % dintr-un proiect, dar investițiile în reziliență prezintă un raport costuri-beneficii de aproximativ 1:4 . Comisia a elaborat orientări detaliate privind reziliența la schimbările climatice pentru noile proiecte majore de infrastructură. Aceste orientări au fost actualizate și vor fi extinse la alte fonduri ale UE , acordând o atenție deosebită infrastructurii critice. Comisia va continua să actualizeze aceste orientări și să le extindă la infrastructurile existente și va promova utilizarea acestora în alte domenii decât cele finanțate de UE. De asemenea, Comisia va utiliza instrumente de politică externă pentru a promova adoptarea acestora la nivel internațional. Comisia a colaborat cu organizațiile europene de standardizare pentru a actualiza standardele care reglementează siguranța și performanța infrastructurilor într-un climat în schimbare. Această colaborare a dus la crearea de orientări pentru cei care elaborează standarde și la actualizarea a 12 standarde de infrastructură, în cadrul unui proiect-pilot. Această acțiune va acoperi o gamă mai largă de standarde și va contribui la accelerarea standardizării soluțiilor de adaptare . Comisia va încuraja statele membre să asocieze organisme de standardizare națională la punerea în aplicare a strategiilor lor naționale de adaptare, în complementaritate cu activitatea de standardizare de la nivelul UE.

Acțiunile de adaptare la schimbările climatice trebuie să exploateze mai bine sinergiile cu activități mai ample de reducere și prevenire a riscului de dezastre. Ambele oferă o serie de abordări complementare pentru gestionarea riscurilor climatice în vederea construirii unor societăți reziliente. O mai bună coerență în ceea ce privește practicile, standardele, orientările, obiectivele, resursele și cunoștințele ar putea fi obținută printr-o coordonare mai strânsă la nivel național, la nivelul UE (în cadrul mecanismului de protecție civilă al Uniunii) și la nivel internațional (în temeiul Cadrului de la Sendai pentru reducerea riscurilor de dezastre). Comisia va elabora o evaluare a riscurilor climatice la nivelul UE, bazându-se pe documentul de lucru al serviciilor Comisiei intitulat Overview of natural and man-made disaster risks the European Union may face („Privire de ansamblu asupra riscurilor de catastrofe naturale și de catastrofe produse de om cu care s-ar putea confrunta Uniunea Europeană”) , pe proiecte de cercetare relevante, pe seria sa de rapoarte PESETA și ținând seama de reglementările sectoriale existente. Această evaluare va acorda o atenție deosebită amenințărilor la adresa sănătății, vulnerabilităților ecosistemelor, infrastructurilor critice, proiectelor TEN-E de interes comun, precum și punctelor nevralgice ale coridoarelor TEN-T și ale rețelelor. Comisia va contribui la remedierea revărsărilor de ape pluviale și a scurgerilor urbane în cadrul revizuirii Directivei privind tratarea apelor urbane reziduale și va face schimb de bune practici privind prevenirea poluării apei prin accidente industriale cauzate de inundații și secete.

Trebuie să depunem mai multe eforturi pentru a pregăti parcul imobiliar al Europei pentru a face față efectelor schimbărilor climatice. Condițiile meteorologice extreme și schimbările climatice de lungă durată pot deteriora clădirile și potențialul lor de atenuare, de exemplu panourile solare sau izolarea termică în urma căderilor de grindină. Cu toate acestea, clădirile pot contribui, de asemenea, la o adaptare la scară largă, de exemplu grație acoperișurilor și pereților verzi care facilitează local retenția de apă, reducând astfel efectul de insulă termică urbană. Inițiativa „Valul de renovări ale clădirilor” și Planul de acțiune pentru economia circulară identifică reziliența la schimbările climatice ca fiind un principiu­cheie. Comisia va analiza opțiunile de a anticipa mai bine stresul provocat de schimbările climatice asupra clădirilor și de a integra aspectele legate de reziliența la schimbările climatice în construcția și renovarea clădirilor prin intermediul criteriilor de achiziții publice verzi pentru clădirile publice, al registrului digital al clădirilor și ca parte a procesului de revizuire a Directivei privind performanța energetică a clădirilor și a Regulamentului privind produsele pentru construcții.

Comisia: ova consolida orientările în materie de reziliență la schimbările climatice și va promova utilizarea acestora în Europa și în afara acesteia; ova elabora o evaluare a riscurilor climatice la nivelul UE și va consolida considerentele climatice în cadrul prevenirii și gestionării riscurilor de dezastre la nivelul UE; ova aborda pregătirea și capacitatea sa de reacție la amenințările la adresa sănătății legate de schimbările climatice, inclusiv prin intermediul Cadrului UE privind amenințările la adresa sănătății și, după caz, prin intermediul Autorității pentru pregătire și răspuns în situații de urgență sanitară, care urmează să fie înființată; ova consolida cooperarea cu organizațiile de standardizare în vederea asigurării unor standarde reziliente la schimbările climatice și a elaborării de noi standarde pentru soluțiile de adaptare la schimbările climatice; ova sprijini integrarea considerațiilor privind reziliența la schimbările climatice în criteriile aplicabile construcției și renovării clădirilor și infrastructurilor critice.

15.Eliminarea decalajului în materie de protecție climatică

Decalajul în materie de protecție climatică este procentul pierderilor economice neasigurate cauzate de dezastre legate de schimbările climatice. Acest decalaj pare să se accentueze din cauza măsurilor lente de adaptare și a fenomenelor meteorologice extreme mai frecvente în absența unor rate mai ridicate de penetrare a asigurărilor împotriva schimbărilor climatice . În plus, pierderile cunoscute sunt estimări inferioare, care nu reflectă tendințele. Efectele schimbărilor climatice prezintă riscuri destabilizatoare pentru active și pentru întreprinderi. Într-o anumită măsură, întreprinderile pot atenua riscurile atunci când pierderile rezultate sunt acoperite, inclusiv prin instrumente de reciprocitate a riscurilor, atât la nivel național, cât și la nivel transfrontalier. În prezent, doar 35 %, în medie, din pierderile economice legate de schimbările climatice sunt asigurate, iar în unele părți ale Europei, până la 5 % sau mai puțin.

Utilizarea asigurărilor ca mecanism de transfer al riscurilor pentru a absorbi pierderile financiare legate de riscurile climatice poate fi un prim pas de la reacția la criză către gestionarea și anticiparea riscurilor. Potrivit unui raport al sectorului asigurărilor, o creștere cu 1 % a acoperirii asigurării ar putea reduce costul global al dezastrelor legate de schimbările climatice pentru contribuabili sau guverne cu 22 %. Atât sectorul asigurărilor din UE, cât și Autoritatea Europeană de Asigurări și Pensii Ocupaționale (EIOPA), au avertizat cu privire la problemele legate de posibilitatea de asigurare și de accesibilitate inerente într-o lume afectată de schimbările climatice. Prin urmare, este important să se examineze și să se promoveze penetrarea asigurărilor împotriva dezastrelor naturale în statele membre și să se promoveze sistemele naționale de asigurare împotriva dezastrelor care încurajează utilizatorii să investească în adaptare. Acest lucru va fi sprijinit prin dezvoltarea tabloului de bord al EIOPA privind dezastrele naturale și prin publicarea de orientări pentru acțiunile guvernamentale . În sfârșit, mecanismul pus în aplicare de această strategie va conduce la evaluări la nivel național ale ratelor de penetrare a asigurărilor și la recomandări de îmbunătățire a acestora.

Dialogul și inovarea pot spori considerabil potențialul de reziliență la schimbările climatice al regimurilor de asigurări. Comisia va facilita cooperarea și discuțiile privind cele mai bune practici între părțile interesate din sectorul asigurărilor și va consolida dialogul între asigurători, reasigurători, autoritățile publice și alte părți interesate, cum ar fi dezvoltatorii imobiliari și operatorii de infrastructură în cazul mediului construit. În cadrul viitoarei strategii reînnoite privind finanțarea durabilă, Comisia va analiza noi acțiuni în domeniul furnizării de produse de asigurare legate de climă. Aceasta va include cele mai bune practici în materie de instrumente financiare pentru gestionarea riscurilor temporare, generate fie de piață, fie de climă, precum și examinarea potențialului unor soluții noi și inovatoare de transfer al riscurilor .

În contextul Strategiei reînnoite privind finanțarea durabilă, Comisia: ova contribui la analizarea penetrării asigurărilor împotriva dezastrelor naturale în statele membre și la promovarea acesteia, de exemplu prin intermediul unor orientări, și va invita EIOPA să își dezvolte tabloul de bord privind dezastrele naturale pentru a permite evaluări la nivel național; ova consolida dialogul dintre asigurători, responsabilii de elaborarea politicilor și alte părți interesate; ova identifica și va promova cele mai bune practici în materie de instrumente financiare pentru gestionarea riscurilor, în strânsă cooperare cu EIOPA; ova examina utilizarea pe scară mai largă a instrumentelor financiare și a soluțiilor inovatoare pentru a face față riscurilor generate de schimbările climatice.

16.Asigurarea disponibilității și durabilității apei dulci

Asigurarea disponibilității apei dulci într-un mod durabil este fundamentală pentru reziliența la schimbările climatice. Apa stă la baza multor sectoare ale economiei, iar accesul la apă potabilă este o necesitate umană de bază, însă ploile torențiale și inundațiile pot avea efecte devastatoare asupra comunităților și a infrastructurii. Europa se confruntă din ce în ce mai mult cu situații de exces sau de penurie de apă. Utilizarea inteligentă și durabilă a apei necesită schimbări radicale în toate sectoarele. Comisia va acorda prioritate acestui aspect, după cum demonstrează implicarea sa sporită în cadrul strategiei comune de implementare a Directivei-cadru privind apa și a Directivei privind inundațiile. Soluțiile bazate pe natură sunt deosebit de adecvate pentru a remedia problemele legate de apă în vederea asigurării rezilienței la schimbările climatice. Schimbările climatice exacerbează provocarea reprezentată de partajarea resurselor de apă și necesită o cooperare mai strânsă între autoritățile responsabile cu acțiunile de adaptare și cele de gestionare a apei, inclusiv la nivel transfrontalier.

De asemenea, trebuie să reducem drastic consumul de apă. În acest scop, Comisia va promova utilizarea pe scară mai largă a planurilor de gestionare a secetei, a măsurilor de creștere a capacității solurilor de reținere a apei și a reutilizării în condiții de siguranță a apei. Comisia va aborda îmbunătățirea eficienței și a reutilizării apei sporind nivelul exigențelor aplicabile produselor care fac obiectul proiectării ecologice și al etichetării energetice, producției de energie, locuințelor și clădirilor, precum și agriculturii și va examina modalitățile de îmbunătățire a economiilor de apă în instalațiile industriale. Comisia și statele membre trebuie, de asemenea, să promoveze tranziția către tehnologiile și practicile de economisire a apei prin stabilirea unui preț care să reflecte în mod corect valoarea apei. Acest lucru poate fi realizat prin promovarea unor instrumente precum sistemele de alocare a resurselor de apă și sistemele de autorizare a apei și prin luarea în considerare a externalităților de mediu. În agricultură, este necesară o abordare bazată pe cunoaștere, precum și soluții bazate atât pe înalta tehnologie, cât și pe natură, pentru a asigura o utilizare durabilă a apei. Statele membre pot sprijini agricultura de precizie prin intermediul planurilor strategice naționale privind politica agricolă comună. Statele membre trebuie, de asemenea, să se asigure că prețul apei este corect, în conformitate cu Directiva-cadru privind apa, astfel încât consumatorii să nu fie induși în eroare cu privire la costul real al alimentelor.

Schimbările climatice amenință, de asemenea, calitatea apei. O aprovizionare stabilă și sigură cu apă potabilă este de cea mai mare importanță și trebuie garantată. Schimbările climatice vor crește riscul de contaminare și de poluare acută a apei dulci din cauza unor impacturi precum debitele scăzute ale râurilor, creșterea temperaturilor apei, inundațiile și pierderea suprafețelor forestiere. Este important să se includă impactul climatic în analizele de risc ale planurilor de gestionare a apei (potabile), să se dezvolte tehnologii de monitorizare a apei și să se asigure un debit minim al cursurilor de apă. Acestea vor juca un rol important în asigurarea calității apei și în menținerea unor cantități suficiente de apă pentru mediu și pentru populație în ansamblu. În mod similar, este important să se maximizeze capacitatea solurilor de a purifica apa și de a reduce poluarea.