[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 28.11.2007

COM(2007) 746 final

Propunere de

REGULAMENT AL CONSILIULUI

de stabilire a dispoziţiilor de aplicare a Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată în ceea ce priveşte tratamentul aplicat serviciilor financiare şi de asigurări

(prezentată de Comisie)

EXPUNERE DE MOTIVE CONTEXTUL PROPUNERII |

110 | Motivele şi obiectivele propunerii Propunerea de regulament include dispoziţii de aplicare a articolului 135 alineatul (1) literele (a)-(g) şi alineatul (1a) şi a articolului 135a din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată. Aceste articole clarifică normele privind scutirea de taxa pe valoarea adăugată (TVA) a serviciilor financiare şi de asigurări, având drept obiectiv garantarea unei aplicări mai uniforme a scutirii de TVA, întărind astfel securitatea juridică şi reducând sarcina administrativă a agenţilor economici şi a administraţiilor fiscale. Clarificarea se referă la următoarele elemente: - fundamentarea pe criterii economice obiective a condiţiilor de aplicare a scutirii de TVA; - se precizează faptul că scutirea se referă la furnizarea oricărui element constitutiv al unui serviciu financiar sau de asigurări, dacă acest element constituie un ansamblu distinct şi dispune de caracteristicile specifice şi esenţiale ale serviciului scutit respectiv; - se introduce un concept comun armonizat de intermediere în cazul serviciilor financiare şi de asigurări. Obiectivul prezentei propuneri este de a aprofunda conceptul clarificării şi elementele descrise mai sus, întărind astfel securitatea juridică şi reducând sarcina administrativă a agenţilor economici şi a administraţiilor fiscale. În acest scop, dispoziţiile şi condiţiile stipulate la articolul 135 alineatul (1) literele (a)-(g) şi alineatul (1a) şi la articolul 135a din Directiva 2006/112/CE sunt abordate în funcţie de scenarii economice specifice. Rezultă astfel o enumerare neexhaustivă de scenarii în cazul cărora regulamentul stabileşte dacă se aplică sau nu scutirea de TVA pentru serviciile financiare şi de asigurări. De exemplu: articolul 2 din regulament prevede că operaţiunile de asigurare şi reasigurare acoperă asigurările de viaţă, fie că este vorba de poliţe individuale sau de poliţe de grup, precum şi pensii şi rente, cazuri în care asigurarea, pensiile sau rentele acoperă riscurile de deces sau de longevitate. Astfel, regulamentul elimină riscul unor eventuale litigii, oferind o soluţie clară în multe situaţii, ceea ce întăreşte securitatea juridică. De asemenea, regulamentul se va aplica direct în toate statele membre şi va contribui în mod semnificativ la reducerea sarcinilor administrative ale agenţilor economici şi ale autorităţilor fiscale. În realitate, în multe cazuri, agenţii economici aveau nevoie de consiliere fiscală din partea unor consultanţi independenţi şi trebuiau să verifice, prin intermediul unor proceduri lungi şi greoaie implicând ministerele de finanţe naţionale, dacă un anumit serviciu pe care îl furnizează face obiectul scutirii de TVA. Administraţiile fiscale locale se confruntau, de asemenea, cu un număr mare de sarcini administrative în scopul clarificării cu ministerul de finanţe a procedurilor de urmat în anumite cazuri. În acele situaţii în care regulamentul oferă o soluţie clară, agenţii economici şi administraţiile vor putea să aplice în mod corect scutirea de TVA în cazul serviciilor financiare şi de asigurări, fără sarcini administrative suplimentare. În ceea ce priveşte intermedierea în serviciile financiare şi de asigurări, propunerea poate oferi o soluţie clară doar într-un număr limitat de situaţii. Aceasta se datorează faptului că formele de intermediere şi conceptele rămân solid ancorate în dreptul civil naţional, variind astfel în mod considerabil. Pentru a întări securitatea juridică şi în cazul acestui tip de servicii, regulamentul stabileşte criterii obiective care trebuie aplicate atunci când se determină dacă un serviciu reprezintă un act de mediere distinct. Regulamentul ţine cont de jurisprudenţa relevantă a Curţii Europene de Justiţie, menţinând astfel principiile bine stabilite de identificare a caracteristicilor relevante ale serviciilor financiare şi de asigurări. |

120 | Context general Definiţiile serviciilor financiare şi de asigurări scutite sunt depăşite şi au condus la o interpretare şi aplicare inegale a acestor scutiri de către statele membre. Părţile interesate se confruntă cu o complexitate juridică semnificativă a diverselor practici administrative, ceea ce determină o incertitudine juridică pentru agenţii economici şi autorităţile fiscale. Această incertitudine juridică a determinat, la rândul său, o creştere a numărului de acţiuni în justiţie şi a sarcinilor administrative ale agenţilor economici şi ale administraţiilor care aplică aceste scutiri. De aceea, este necesar să se clarifice normele privind scutirea de TVA a serviciilor financiare şi de asigurări pentru a crea o mai mare securitate juridică şi pentru a reduce sarcinile administrative ale agenţilor economici şi ale administraţiilor fiscale. În 2006, a avut loc o consultare publică a părţilor interesate şi s-a derulat un studiu independent „Study to increase the Understanding of the Economic Effects of the VAT Exemption for Financial and Insurance Services” (Studiu privind o mai mare conştientizare a efectelor economice ale scutirii de TVA în cazul serviciilor financiare şi de asigurări), comandat de Comisie, care au confirmat această concluzie. |

130 | Dispoziţii în vigoare în domeniul propunerii Articolul 135 alineatul (1) literele (a)-(g) şi alineatul (1a) şi articolul 135a din Directiva 2006/112/CE, dar prezentul proiect de propunere de regulament, fundamentat pe articolul 397 din directivă, introduce pentru prima dată dispoziţiile de aplicare a scutirii de TVA în cazul serviciilor financiare şi de asigurări. |

140 | Coerenţa cu celelalte politici şi obiective ale Uniunii Acolo unde este posibil, noile definiţii asigură o mai mare coerenţă cu normele pieţei interne (de exemplu, fonduri de investiţii, condiţii de creditare, produse derivate). Propunerea se înscrie în cadrul Strategiei Comisiei pentru simplificarea cadrului de reglementare (secţiunea 66 din COM(2006) 690). Atât agenţii economici, cât şi autorităţile fiscale ale statelor membre vor beneficia de pe urma acestor simplificări. Totuşi, aceste beneficii nu se pot cuantifica. Propunerea va întări securitatea juridică şi va reduce sarcina administrativă a agenţilor economici şi a autorităţilor fiscale naţionale. Dat fiind faptul că va avea un impact pozitiv asupra costurilor, nu ar trebui să aibă efecte negative asupra preţului cu amănuntul al serviciilor financiare şi de asigurări. |

CONSULTAREA PăRţILOR INTERESATE şI EVALUAREA IMPACTULUI |

Consultarea părţilor interesate |

211 | Metode de consultare, principalele sectoare vizate şi profilul general al respondenţilor Cu ocazia seminarului Fiscalis de la Dublin din decembrie 2004, agenţii economici şi statele membre au analizat diferitele probleme întâlnite de agenţii economici, în special fenomenul externalizării, ajungându-se la concluzia comună că este necesară o iniţiativă legislativă a serviciilor Comisiei. În urma acestui seminar, serviciile DG TAXUD au comandat un studiu unui birou de experţi independenţi pentru a înţelege mai bine efectele economice ale scutirii de TVA în cazul serviciilor financiare şi de asigurări. În urma acestui seminar, Comisia a comandat un studiu unui birou de experţi independenţi pentru o mai mare conştientizare a efectelor economice ale scutirii de TVA în cazul serviciilor financiare şi de asigurări şi au avut loc o serie de consultări bilaterale cu statele membre şi în cadrul Comisiei care au avut drept rezultat elaborarea unui document care descria în linii mari problemele fundamentale identificate, precum şi posibilele măsuri tehnice pentru soluţionarea acestora. Aceste probleme au fost discutate cu părţile interesate şi cu statele membre cu ocazia Conferinţei privind fiscalitatea de la Bruxelles din mai 2006. Un al doilea seminar Fiscalis a avut loc în martie 2007, având drept obiectiv familiarizarea agenţilor fiscali naţionali cu politicile care implică modificări ale cadrului de reglementare şi cu factorii economici care favorizează integrarea financiară transfrontalieră. Programul a inclus şi chestiuni practice legate de punerea în aplicare în cadrul legislaţiei actuale. |

212 | Rezumatul răspunsurilor şi modul în care acestea au fost luate în considerare Toate răspunsurile au confirmat faptul că insecuritatea juridică şi sarcinile administrative care rezultă din aceasta constituie principala problemă care trebuie remediată în mod prioritar. Propunerea de regulament reflectă pe deplin această prioritate. |

213 | O consultare deschisă s-a derulat pe internet în perioada 09/05/2006 - 09/06/2006. Comisia a primit 82 de răspunsuri. Rezultatele consultării sunt disponibile la adresa http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/article_2447_en.htm . |

Obţinerea şi utilizarea expertizei |

221 | Domenii ştiinţifice/de expertiză implicate Studiu privind conştientizarea efectelor economice ale scutirii de TVA în cazul serviciilor financiare şi de asigurări (referinţă: TAXUD/2005/AO-006). |

222 | Metodologia utilizată Studiu extern independent |

223 | Principalele organizaţii consultate/principalii experţi consultaţi Price Waterhouse Coopers |

2249 | Sinteza avizelor primite şi utilizate Nu a fost menţionată existenţa unor riscuri potenţiale grave cu consecinţe ireversibile. |

225 | Există o coerenţă semnificativă între concluziile studiului, analiza proprie a Comisiei şi reacţiile din partea părţilor interesate care au participat la consultarea publică, ceea ce permite Comisiei să impună priorităţile necesare şi să îşi concentreze activitatea pe găsirea celor mai adecvate soluţii. Propunerea de regulament este conformă cu aceste priorităţi. |

226 | Mijloace utilizate pentru punerea avizelor experţilor la dispoziţia publicului http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/publications/studies/index_en.htm |

230 | Evaluarea impactului Opţiunile avute în vedere au făcut obiectul unei descrieri detaliate în cadrul studiului de impact: netaxare (p. 31); extinderea domeniului de aplicare pentru serviciile scutite (p. 32); limitarea uniformă a deducerii taxei în amonte (p. 33); opţiunea de taxare (p. 34); grupuri transfrontaliere în materie de TVA (p. 37); entităţi juridice unice şi operaţiuni transfrontaliere (p. 37); constituirea unui grup în materie de TVA (p. 38); mecanisme de partajare a costurilor (p. 41); nivel redus al TVA-ului pentru serviciile contractate în exterior (p. 44) şi alte opţiuni (p. 44). |

231 | Comisia a realizat un studiu de impact prevăzut în programul de lucru (raportul studiului de impact poate fi consultat în documentul TAXUD 15570). |

ELEMENTE JURIDICE ALE PROPUNERII |

305 | Rezumatul acţiunii propuse Propunerea constă în două măsuri: - enumerarea cazurilor care fac sau nu obiectul scutirii de TVA aplicabile serviciilor financiare şi de asigurări; - specificarea criteriilor obiective care trebuie aplicate pentru a determina dacă un serviciu reprezintă un act de mediere distinct. |

310 | Temeiul juridic Articolul 397 din Directiva 2006/112/CE. |

329 | Principiul subsidiarităţii Propunerea intră în sfera competenţei exclusive a Comunităţii. Prin urmare, principiul subsidiarităţii nu se aplică. |

Principiul proporţionalităţii Propunerea respectă principiul proporţionalităţii din următorul (următoarele) motiv(e). |

331 | În mediul fiscal complex al serviciilor financiare şi de asigurări, nu poate exista decât o singură interpretare corectă a scutirii aplicabile acestor servicii în întreaga Comunitate. Acest obiectiv poate fi atins doar prin introducerea dispoziţiilor de aplicare propuse, deoarece definesc în mod clar situaţiile în care se aplică sau nu scutirea de TVA pentru serviciile financiare şi de asigurări. |

332 | Numărul de acţiuni în justiţie, în special proceduri preliminare la CEJ, a crescut în mod considerabil în ultimul deceniu. Majoritatea acestor cazuri se refereau la aplicarea divergentă a definiţiilor serviciilor financiare şi de asigurări scutite. Existenţa unor definiţii clare şi a unor criterii economice reduce riscul unor litigii şi contribuie astfel la crearea unui mediu juridic sigur în cadrul căruia este posibilă reducerea considerabilă a sarcinilor administrative legate de demersurile pentru a determina, uneori împreună cu alte state membre, modalitatea de aplicare a normelor. |

Alegerea instrumentelor |

341 | Instrumente propuse: regulament. |

342 | Alte mijloace nu ar fi adecvate din următorul (următoarele) motiv(e). Un regulament este direct aplicabil şi scuteşte agenţii economici de a clarifica cu administraţiile fiscale din diversele state membre chestiunile juridice legate de aplicarea scutirii de TVA. În situaţiile prevăzute de regulament, administraţiile fiscale locale pot aplica în mod direct tratamentul adecvat în materie de TVA. |

IMPLICAţII BUGETARE |

409 | Propunerea nu are implicaţii asupra bugetului comunitar. |

INFORMAţII SUPLIMENTARE |

510 | Simplificare |

511 | Propunerea prevede simplificarea legislaţiei, simplificarea procedurilor administrative pentru autorităţile publice (comunitare sau naţionale), simplificarea procedurilor administrative pentru părţile private. |

512 | De asemenea, regulamentul va fi direct aplicabil în toate statele membre şi va reduce complexitatea aplicării scutirilor de TVA în cazul serviciilor financiare şi de asigurări prin enumerarea situaţiilor care fac sau nu obiectul scutirii. |

513 | Administraţiile fiscale locale se confruntă cu un număr mare de sarcini administrative în scopul clarificării cu ministerul de finanţe a procedurilor de urmat în anumite cazuri. De asemenea, ministerele de finanţe consacră un număr considerabil de resurse pentru acest tip de coordonare. În multe situaţii, regulamentul oferă o soluţie clară, astfel că administraţiile vor putea să aplice în mod corect scutirea de TVA în cazul serviciilor financiare şi de asigurări, fără sarcini administrative suplimentare. |

514 | În multe cazuri, agenţii economici aveau nevoie de consiliere fiscală din partea unor consultanţi independenţi şi trebuiau să verifice, prin intermediul unor proceduri lungi şi greoaie implicând ministerele de finanţe naţionale, dacă un anumit serviciu pe care îl furnizează face obiectul scutirii de TVA. În multe situaţii, regulamentul oferă o soluţie clară, astfel că agenţii economici vor putea să aplice în mod corect scutirea de TVA în cazul serviciilor financiare şi de asigurări, fără sarcini administrative suplimentare. |

- Propunere de

REGULAMENT AL CONSILIULUI

de stabilire a dispoziţiilor de aplicare a Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată în ceea ce priveşte tratamentul aplicat serviciilor financiare şi de asigurări

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată[1], în special articolul 397,

având în vedere propunerea Comisiei[2],

întrucât:

(1) Normele actuale care reglementează scutirea de TVA a serviciilor financiare şi de asigurări, stabilite prin Directiva 2006/112/Ce a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată[3] sunt depăşite şi au condus la o interpretare şi aplicare inegale. Complexitatea normelor şi diversitatea practicilor administrative creează o insecuritate juridică pentru agenţii economici şi autorităţile fiscale. Această insecuritate a generat un număr mare de litigii şi a sporit sarcinile administrative. De aceea, este necesar să se precizeze care sunt serviciile financiare şi de asigurări scutite, întărindu-se astfel securitatea juridică şi reducând sarcinile administrative ale agenţilor economici şi ale autorităţilor.

(2) Directiva 2006/112/CE a fost modificată prin Directiva 20XX/XXX/EC în ceea ce priveşte tratamentul aplicat serviciilor financiare şi de asigurări, pentru a reflecta evoluţiile de pe piaţa serviciilor financiare. Pentru a asigura o aplicare uniformă a articolului 135 alineatul (1) literele (a)-(g) şi a articolului 135a din Directiva 2006/112/CE şi pentru a favoriza o interpretare armonizată în ceea ce priveşte serviciile scutite în temeiul acestor dispoziţii, trebuie precizate serviciile care intră sau nu în categoriile menţionate la articolul 135 alineatul (1) literele (a)-(g) din directivă.

(3) Este necesară stabilirea unor norme pentru abordarea anumitor probleme de aplicare specifice pentru a asigura un tratament corect al acestora în întreaga Comunitate. De asemenea, trebuie aduse clarificări în privinţa serviciilor care intră sub incidenţa articolului 135 alineatul (1) literele (a)-(g) şi a articolului 135a din Directiva 2006/112/CE. Având în vedere complexitatea pieţelor serviciilor financiare şi dezvoltarea permanentă de noi produse, enumerarea situaţiilor care fac sau nu obiectul scutirii nu trebuie să fie exhaustivă.

(4) Există o incertitudine în ceea ce priveşte tratamentul aplicat anumitor servicii care formează un ansamblu distinct, dar care, în acelaşi timp, sunt şi elemente constitutive ale unor servicii financiare sau de asigurări. De aceea, este necesar să se precizeze serviciile care au caracteristicile specifice şi esenţiale ale serviciilor scutite şi cele care nu au aceste caracteristici. Având în vedere criteriile stabilite de jurisprudenţa Curţii de Justiţie a Comunităţilor Europene, trebuie făcută distincţia între serviciile care modifică situaţia financiară sau juridică a părţilor implicate într-o operaţiune scutită de TVA şi serviciile care, dimpotrivă, sunt doar prestaţii materiale sau tehnice.

(5) În conformitate cu principiul proporţionalităţii, este necesar ca, pentru a atinge obiectivul unei aplicări mai uniforme a actualului sistem al taxei pe valoarea adăugată, să se stabilească dispoziţii de aplicare ale articolului 135 alineatul (1) literele (a)-(g) şi ale articolului 135a din Directiva 2006/112/CE. Prezentul regulament nu dispune mai mult decât ceea ce este necesar pentru îndeplinirea obiectivele urmărite, în conformitate cu articolul 5 al treilea paragraf din tratat.

(6) Este necesar ca Directiva 20XX/XXX/EC şi prezentul regulament să intre în vigoare la aceeaşi dată,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Capitolul I Obiect

Articolul 1

Prezentul regulament stabileşte dispoziţiile de aplicare ale articolului 135 alineatul (1) literele (a)-(g) şi ale articolului 135a din Directiva 2006/112/CE.

Capitolul II Servicii financiare şi de asigurări scutite

Articolul 2

Definiţia „operaţiunilor de asigurare şi reasigurare”, prevăzută la articolul 135 alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE se referă la cel puţin următoarele:

(1) asigurări de viaţă, fie că este vorba de poliţe individuale sau de poliţe de grup, precum şi pensiile şi rentele, în cazul în care asigurarea, pensia sau renta acoperă riscurile de deces sau de longevitate, inclusiv bolile în fază terminală, bolile grave, invaliditatea datorată stării proaste de sănătate, invaliditatea permanentă, moartea accidentală şi nevoia de îngrijiri pe termen lung;

(2) asigurare de boală şi asigurare pentru şomaj;

(3) asigurare de sănătate;

(4) asigurare de daune, inclusiv în caz de incendiu, inundaţii, dezastre naturale, accidente, defecţiuni ale utilajelor, acte de criminalitate şi de terorism;

(5) asigurare de răspundere civilă;

(6) asigurare de pierderi financiare;

(7) retrocesiune, coasigurare, utilizarea în comun a asigurării sau a reasigurării.

Articolul 3

1. Definiţia „acordării de credite”, prevăzută la articolul 135a alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE se referă la cel puţin următoarele:

(a) împrumuturi, sindicalizate sau nu, inclusiv împrumuturile acordate ca element de finanţare în cadrul furnizării de bunuri sau servicii, cu condiţia ca elementul de finanţare să nu fie parte integrantă din preţul respectivelor bunuri sau servicii;

(b) împrumuturile garantate prin bunuri imobiliare, inclusiv împrumuturile ipotecare;

(c) împrumuturile garantate prin bunuri mobiliare, inclusiv împrumuturile cu gaj;

(d) mecanismele de creditare prin care o persoană poate dispune de fonduri până la un nivel fix.

2. Definiţia „acordării de credite”, prevăzută la articolul 135a alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE nu se referă la următoarele:

(a) acordurile care prevăd o plată eşalonată sau o prelungire a termenului de plată pentru furnizarea de bunuri sau servicii;

(b) acordarea de credite legate de achiziţionarea în rate sau în leasing, atunci când preţul creditului face parte integrantă din preţul achiziţionării în rate sau în leasing;

(c) furnizarea de carduri de debit sau cartele preplătite.

Articolul 4

1. Definiţia „garantării datoriilor”, prevăzută la articolul 135a alineatul (3) din Directiva 2006/112/CE se referă la cel puţin următoarele:

(a) swap pe risc de credit;

(b) garanţii vamale.

2. Definiţia „garantării datoriilor”, prevăzută la articolul 135a alineatul (3) din Directiva 2006/112/CE nu se referă la următoarele:

(a) furnizarea de garanţii pentru repararea şi înlocuirea bunurilor care prezintă defecte;

(b) transferul bunurilor destinate a fi utilizate ca garanţie pentru o datorie care nu rezultă din acordarea unui credit;

(c) furnizarea de garanţii destinate să acopere plata restantă a unei chirii sau sumele care rezultă din neplata unei chirii;

(d) furnizarea de garanţii pentru creditul de export;

(e) asumarea unor obligaţii de natură nepecuniară.

Articolul 5

1. Definiţia „depozitului financiar”, prevăzută la articolul 135a alineatul (4) din Directiva 2006/112/CE se referă la cel puţin următoarele:

(a) depozitele la vedere;

(b) depozitele de economii;

(c) depozitele la termen;

(d) depozitele sub forma unor certificate de economii;

(e) „saving bonds”;

(f) depozitele efectuate în schimbul unei rente garantate sau al unui capital acumulat în momentul pensionării, inclusiv depozitele efectuate în cadrul planurilor de pensii;

(g) depozitele cu capitalizare;

(h) pensiile şi rentele garantate atunci când riscul de deces sau de longevitate acoperit are doar un caracter auxiliar.

2. Definiţia „depozitului financiar”, prevăzută la articolul 135a alineatul (4) din Directiva 2006/112/CE nu se referă la următoarele:

(a) depozitele pentru conservarea obiectelor de colecţie sau a instrumentelor care atestă un drept, un titlu sau o creanţă;

(b) închirierea de seifuri şi spaţii şi locaţii securizate.

Articolul 6

Definiţia „administrării conturilor”, prevăzută la articolul 135a alineatul (5) din Directiva 2006/112/CE se referă la cel puţin următoarele:

(1) administrarea conturilor de depozit;

(2) administrarea conturilor curente;

(3) depozitul, transferul şi retragerea unor sume de bani în sau dintr-un cont bancar, fie pe cale electronică, fie în mod obişnuit;

(4) serviciile legate de cecurile aferente unui cont specific;

(5) ordinele permanente;

(6) debitele directe;

(7) accesul la serviciile bancare prin internet sau telefon şi administrarea acestora;

(8) cardurile de debit şi cardurile cu memorie aferente unui cont specific;

(9) compensarea şi transferul de fonduri între operatorii financiari;

(10) transferul de fonduri dintr-un anumit cont către alte suporturi monetare, cum sunt cartelele telefonice, creditele pentru telefoanele mobile şi alte suporturi care permit plata bunurilor şi a serviciilor;

(11) trierea şi numărarea sumelor de bani aferente unui cont specific;

(12) crearea facilităţilor de credit.

Articolul 7

Definiţia „operaţiunilor de schimb valutar”, prevăzută la articolul 135a alineatul (6) din Directiva 2006/112/CE nu se referă la următoarele:

(1) operaţiunile care implică obiecte de colecţie, cum sunt monedele din aur, din argint sau din alt metal sau bancnotele neutilizate în mod normal ca mijloc de plată legal, precum şi monedele cu valoare numismatică;

(2) schimbul de valută neutilizată în mod normal ca mijloc de plată legal.

Articolul 8

1. Definiţia „furnizării de lichidităţi”, prevăzută la articolul 135 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112/CE se referă la cel puţin următoarele:

(a) distribuirea manuală sau automată de lichidităţi;

(b) serviciile de cecuri de călătorie;

(c) serviciile privind cecurile nelegate de un anumit cont;

(d) scrisorile de credit;

(e) schimbul de bancnote şi monede în aceeaşi monedă de schimb.

2. Definiţia „furnizării de lichidităţi”, prevăzută la articolul 135 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112/CE nu se referă la următoarele:

(a) operaţiunile care implică obiecte de colecţie, cum sunt monedele din aur, din argint sau din alt metal sau bancnotele neutilizate în mod normal ca mijloc de plată legal, precum şi monedele cu valoare numismatică;

(b) distribuirea de valută neutilizată în mod normal ca mijloc de plată legal.

Articolul 9

Definiţia „furnizării de valori mobiliare”, prevăzută la articolul 135a alineatul (8) din Directiva 2006/112/CE se referă la cel puţin următoarele:

(1) titlurile de capital, inclusiv acţiunile;

(2) titlurile de creanţă, inclusiv obligaţiunile negarantate, obligaţiunile şi obligaţiunile corporatiste, biletele la ordin, titlurile de creanţă în eurovalute şi alte efecte de comerţ negociabile;

(3) titlurile hibride, inclusiv acţiunile privilegiate, certificatele de subscriere a acţiunilor, instrumentele convertibile sub forma obligaţiunilor sau a acţiunilor cu prioritate care pot fi convertite în acţiuni normale ale societăţii emitente;

(4) titlurile care atestă participaţii la organismele de plasament colectiv, cum sunt fondurile de investiţii cu capital variabil sau fix, fondurile cotate, fondurile mutuale şi de pensii, fondurile speculative şi fondurile de plasamente imobiliare.

Capitolul III Servicii de intermediere şi de administrare scutite

Articolul 10

1. În sensul articolului 135a alineatul (9) din Directiva 2006/112/CE, o activitate constituie un act de mediere distinct cel puţin atunci când sunt îndeplinite una sau mai multe din condiţiile de mai jos:

(a) intermediarul are dreptul de a impune obligaţii furnizorului sau clientului serviciului financiar sau de asigurări scutit;

(b) activitatea poate implica crearea, continuarea, modificarea sau încetarea drepturilor şi a obligaţiilor părţilor în ceea ce priveşte un serviciu financiar sau de asigurări scutit;

(c) activitatea constă în oferirea de consiliere care necesită cunoştinţe specializate referitoare la un serviciu financiar sau de asigurări scutit.

2. Atunci când, în alte situaţii decât cele care intră sub incidenţa alineatului (1), un serviciu este standardizat în aşa fel încât o persoană îl poate furniza pe baza unor instrucţiuni prealabile, acesta nu constituie un act de mediere distinct în sensul articolului 135a alineatul (9) din Directiva 2006/112/CE.

Articolul 11

1. Definiţia „intermedierii în operaţiunile de asigurare şi tranzacţii financiare”, prevăzută la articolul 135a alineatul (9) din Directiva 2006/112/CE se referă la cel puţin următoarele:

(a) furnizarea de servicii care implică negocierea condiţiilor de vânzare a produsului;

(b) brokerajul acţiunilor şi al împrumuturilor ipotecare.

2. Definiţia „intermedierii în operaţiunile de asigurare şi tranzacţii financiare”, prevăzută la articolul 135a alineatul (9) din Directiva 2006/112/CE nu se referă la următoarele:

(a) servicii standardizate furnizate de centrele de asistenţă prin telefon;

(b) găzduirea de servicii, găzduirea pe web, alte servicii de web sau de găzduire;

(c) publicitate şi alte servicii de informare.

Articolul 12

1. Definiţia „gestionării fondurilor de investiţii”, prevăzută la articolul 135a alineatul (11) din Directiva 2006/112/CE se referă la cel puţin următoarele:

(a) gestionarea strategică şi tactică a activelor şi a alocării acestora, inclusiv gestionarea valutelor şi a riscurilor;

(b) gestionarea operaţională a activelor, inclusiv selecţia titlurilor de valoare, luarea de decizii şi punerea în aplicare a acestora, deciziile privind achiziţionarea şi vânzarea investiţiilor, compensarea tranzacţiilor, relaţia cu brokerii înaintea negocierii, administrarea şi controlul tranzacţiilor, precum şi relaţia cu brokerii şi cu depozitarul după negociere;

(c) constituirea de garanţii, inclusiv gestionarea portofoliului de acoperire;

(d) gestionarea acţiunilor sau a participaţiilor, inclusiv în ceea ce priveşte distribuţia şi relaţia fiduciară;

(e) organizarea şi tratamentul împrumuturilor de titluri şi obligaţiuni;

(f) tratamentul ordinelor de fonduri, inclusiv tratamentul automat;

(g) analizele de piaţă şi de întreprindere;

(h) măsurarea performanţelor, inclusiv furnizarea de rapoarte privind evoluţia investiţiilor şi analiza distribuţiei încasărilor;

(i) furnizarea de evaluări, elaborarea cererilor de rambursare a taxelor, furnizarea de informaţii de gestiune şi calcularea valorii activului net;

(j) păstrarea, conservarea în siguranţă şi verificarea titlurilor;

(k) supravegherea fondului de către depozitar;

(l) plata dividendelor către clienţi şi votul prin procură.

2. Definiţia „gestionării fondurilor de investiţii”, prevăzută la articolul 135a alineatul (11) din Directiva 2006/112/CE nu se referă la următoarele:

(a) auditul extern al fondului, comercializarea şi gestionarea cheltuielilor generale ale fondului;

(b) dezvoltarea de sisteme, de exemplu planificarea şi implementarea noilor tehnologii, îmbunătăţirea şi întreţinerea sistemelor existente;

(c) servicii de conformitate legislativă.

Capitolul IV Servicii care au caracteristicile specifice şi esenţiale ale unui serviciu scutit

Articolul 13

1. În sensul articolului 135 alineatul (1a) din Directiva 2006/112/CE, se consideră că au caracteristicile specifice şi esenţiale ale unui serviciu scutit cel puţin următoarele servicii:

(a) gestionarea portofoliului;

(b) emiterea de contracte şi certificate care atestă drepturile beneficiarului unui serviciu financiar sau de asigurări scutit;

(c) cesionarea, reînnoirea, modificarea şi rezilierea unor contracte care implică un serviciu financiar sau de asigurări scutit;

(d) serviciile de rating al creditelor, inclusiv evaluarea solvabilităţii furnizorului sau a beneficiarului unui serviciu financiar sau de asigurări;

(e) evaluarea garanţiilor financiare.

2. În sensul articolului 135 alineatul (1a) din Directiva 2006/112/CE, se consideră că nu au caracteristicile specifice şi esenţiale ale unui serviciu scutit cel puţin următoarele servicii:

(a) păstrarea obiectelor de valoare;

(b) sarcinile administrative;

(c) colectarea şi recuperarea creanţelor;

(d) serviciile juridice, contabilitatea, auditul şi evidenţa contabilă;

(e) serviciile legate de conformitatea legislativă;

(f) verificarea identităţii, controlul spălării de bani şi al fraudelor;

(g) serviciile de colectare a datelor pentru reciclarea bancnotelor şi a monedelor;

(h) comercializarea, cercetarea, identificarea şi dezvoltarea de produse noi sau de noi oportunităţi;

(i) furnizarea şi elaborarea de programe informatice;

(j) închirierea seifurilor şi a altor spaţii securizate;

(k) serviciile care oferă dreptul sau posibilitatea de a primi bunuri sau servicii.

Articolul 14

1. Se consideră că au caracteristicile specifice şi esenţiale ale „operaţiunilor de asigurare şi reasigurare” menţionate la articolul 135a alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(a) subscrierea riscurilor;

(b) gestionarea riscurilor şi a investiţiilor;

(c) gestionarea plăţii daunelor;

(d) emisiunea de produse derivate de asigurare nenegociabile.

2. Se consideră că evaluarea daunelor nu are caracteristicile specifice şi esenţiale ale „operaţiunilor de asigurare şi reasigurare” menţionate la articolul 135a alineatul (1) din Directiva 2006/112/CE.

Articolul 15

Se consideră că au caracteristicile specifice şi esenţiale ale „acordării de credite” menţionate la articolul 135a alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(1) evaluarea, previziunea şi controlul riscurilor de credit şi a pierderilor legate de riscurile de credit, inclusiv strategia de credit;

(2) subscrierea creditelor;

(3) evidenţele, organizarea şi controlul plăţilor efectuate în cazul unui credit ;

(4) emisiunea de produse derivate de creditare;

(5) evaluarea garanţiilor nefinanciare.

Articolul 16

1. Se consideră că au caracteristicile specifice şi esenţiale ale „garantării datoriilor” menţionate la articolul 135a alineatul (3) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(a) introducerea şi controlul instrumentelor de garantare a datoriilor ;

(b) produsele derivate de garantare a creditelor.

2. Se consideră că vânzarea bunurilor preluate ca urmare a neplăţii împrumutului ipotecar nu are caracteristicile specifice şi esenţiale ale „garantării datoriilor” menţionate la articolul 135a alineatul (3) din Directiva 2006/112/CE.

Articolul 17

Se consideră că au caracteristicile specifice şi esenţiale ale „depozitelor financiare” menţionate la articolul 135a alineatul (4) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(1) trierea şi numărarea sumelor de bani în vederea constituirii unui depozit;

(2) raportarea soldului depozitelor şi calcularea dobânzii, elaborarea extraselor de cont şi monitorizarea angajamentelor;

(3) calcularea taxelor şi a comisioanelor în cazul anulării planurilor de pensii;

(4) bugetarea conturilor, inclusiv studiile de fezabilitate economică pentru evaluarea cerinţelor clienţilor;

(5) păstrarea certificatelor pentru depozite;

(6) acceptarea automată a fondurilor vărsate pentru depozite;

(7) emisiunea de produse derivate legate de depozite.

Articolul 18

1. Se consideră că au caracteristicile specifice şi esenţiale ale „administrării conturilor” menţionate la articolul 135a alineatul (5) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(a) serviciile între operatori care implică transferul fondurilor între conturile financiare şi compensarea transferului;

(b) afilierea, aderarea sau abonarea la serviciile de carduri de plată sau sisteme de plată aferente unui cont bancar;

(c) serviciile de control care prevăd elemente securizate pentru buna execuţie a transferului de fonduri între conturile financiare;

(d) elaborarea de extrase destinate clienţilor sau comercianţilor;

(e) verificarea plăţilor;

(f) emisiunea de carnete de cecuri pentru un anumit cont.

2. Se consideră că nu au caracteristicile specifice şi esenţiale ale „administrării conturilor” menţionate la articolul 135a alineatul (5) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(a) imprimarea generală a carnetelor de cecuri;

(b) furnizarea de carduri nepersonalizate;

(c) găzduirea pe internet;

(d) închirierea de terminale şi alte echipamente pentru procesarea plăţilor cu ajutorul cardurilor.

Articolul 19

1. Se consideră că au caracteristicile specifice şi esenţiale ale „operaţiunilor de schimb valutar” sau ale „furnizării de lichidităţi” menţionate la articolul 135 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(a) elaborarea de extrase destinate clienţilor şi comercianţilor în cadrul schimbului şi distribuirii de bancnote şi monede;

(b) serviciile operaţionale pentru bancomate, furnizate între instituţiile financiare;

(c) operaţiuni de cont, operaţiuni la termen, operaţiuni „futures”, schimbul de valută (forex şi currency swaps) şi contractele de opţiuni pe cursul de schimb;

(d) emisiunea de produse derivate legate de schimb.

2. Se consideră că nu au caracteristicile specifice şi esenţiale ale „operaţiunilor de schimb valutar” sau ale „furnizării de lichidităţi” menţionate la articolul 135 alineatul (1) litera (d) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(a) păstrarea în siguranţă şi depozitarea banilor;

(b) serviciile de curierat şi transport al titlurilor de valoare;

(c) publicarea de informaţii referitoare la cursul de schimb;

(d) instalarea bancomatelor.

Articolul 20

Se consideră că au caracteristicile specifice şi esenţiale ale „furnizării de valori mobiliare” menţionate la articolul 135a alineatul (8) din Directiva 2006/112/CE, următoarele servicii:

(1) emisiunea de opţiuni, contracte „futures” şi contracte la termen pentru titlurile de valoare;

(2) emisiunea de swaps pe randamentul acţiunilor şi pe randamentul total al titlurilor;

(3) emisiunea de produse derivate negociabile privind titlurile de creanţe, inclusiv swaps pe rata dobânzii;

(4) evaluarea performanţelor, ratingul, previziunile şi controlul titlurilor de valoare;

(5) organizarea şi supravegherea tranzacţiilor în cadrul contractelor de valori mobiliare, inclusiv eventualele drepturi de vot.

Capitolul V Dispoziţii finale

Articolul 21

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la publicarea în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .

Prezentul regulament se aplică începând cu …. [data transpunerii directivei + 1]

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale şi se aplică direct în toate statele membre.

Adoptat la Bruxelles,

Pentru Consiliu

Preşedintele

[1] JO L 347, 11.12.2006, p. 1. Directivă modificată ultima dată prin Directiva 20XX/XXX/CE (JO XXX).

[2] JO C …, p. …

[3] JO L 347, 11.12.2006, p. 1.