RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Revizuirea Directivei 2002/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind supravegherea suplimentară a instituțiilor de credit, a întreprinderilor de asigurare și a întreprinderilor de investiții care aparțin unui conglomerat financiar /* COM/2012/0785 final */





1. Introducere și obiective 1.1. Context Evoluția rapidă a piețelor financiare în anii 1990 a determinat crearea unor grupuri financiare, așa-numitele conglomerate financiare, care furnizează servicii și produse în diferite sectoare ale piețelor financiare. În 1999, Planul de acțiune privind serviciile financiare al Comisiei Europene a identificat necesitatea de a supraveghea aceste conglomerate la nivel de grup și a anunțat elaborarea unei legislații prudențiale care să completeze legislația din sectorul bancar, din cel al investițiilor și din cel al asigurărilor. Supravegherea prudențială suplimentară a fost introdusă prin Directiva privind conglomeratele financiare (FICOD) la 20 noiembrie 2002[1]. Directiva urmează principiile din 1999 ale Forumului mixt[2] privind conglomeratele financiare. Prima revizuire a Directivei privind conglomeratele financiare (FICOD1) a fost adoptată în noiembrie 2011, ca urmare a lecțiilor învățate în timpul crizei financiare din perioada 2007-2009. FICOD1[3] a modificat directivele sectoriale pentru a permite organismelor de supraveghere să supravegheze mai bine sectorul bancar și grupurile de asigurări la nivelul societății mamă, chiar dacă societatea respectivă este un holding financiar mixt. În plus, FICOD1 a revizuit normele pentru identificarea conglomeratelor, a introdus o cerință de transparență pentru structurile juridice și operaționale ale grupurilor și a extins domeniul de aplicare al supravegherii suplimentare la administratorii de fonduri de investiții alternative, la fel ca în cazul societăților de administrare a investițiilor. Articolul 5 din FICOD1 prevede obligația Comisiei de a transmite, până la 31 decembrie 2012, un raport privind, în special, domeniul de aplicare al directivei, extinderea aplicării acesteia la entități nereglementate, criteriile pentru identificarea conglomeratelor financiare deținute de grupuri nefinanciare mai mari, conglomeratele financiare relevante din punct de vedere sistemic și simulările de criză obligatorii. Revizuirea trebuia să fie urmată de propuneri legislative, dacă se considera necesar[4]. Ar trebui remarcat faptul că, de la adoptarea FICOD1, anumite aspecte, precum abordarea importanței sistemice a grupurilor complexe și crearea de instrumente de recuperare și soluționare care să depășească cerința privind planurile de redresare și de soluționare din FICOD1, au fost sau vor fi rezolvate în alte contexte și, prin urmare, au devenit mai puțin importante pentru prezenta revizuire. 1.2. Scopul revizuirii și principiile revizuite ale Forumului mixt Prezenta revizuire se ghidează după obiectivul FICOD de a asigura supravegherea suplimentară a entităților care fac parte dintr-un conglomerat, punând accentul pe riscurile potențiale de contagiune, complexitate și concentrare - așa-numitele riscuri de grup – precum și de a detecta și de a corecta „utilizarea suprapusă” (double gearing) – utilizarea multiplă a capitalului. Scopul revizuirii este de a analiza dacă actualele dispoziții ale FICOD, coroborate cu normele sectoriale relevante privind supravegherea grupurilor și supravegherea consolidată, sunt eficace dincolo de dispozițiile suplimentare introduse de FICOD1. Revizuirea este justificată de faptul că dinamica piețelor în care operează conglomeratele s-a modificat substanțial de la intrarea în vigoare a directivei în 2002. Criza financiară a arătat cum s-au materializat riscurile de grup în întregul sector financiar, ceea ce demonstrează importanța supravegherii la nivel de grup a acestor interconexiuni din interiorul grupurilor financiare și dintre instituțiile financiare, completând cerințele prudențiale sectoriale. Abordarea limitată a FICOD1 s-a bazat parțial pe anticiparea principiilor revizuite ale Forumului mixt, care urmau să fie abordate în prezenta revizuire. Aceste principii au fost publicate în septembrie 2012[5], având două aspecte principale: includerea entităților nereglementate în domeniul de aplicare al supravegherii pentru a se acoperi întregul spectru al riscurilor la care este sau poate fi expus un grup financiar și necesitatea de a identifica entitatea responsabilă în ultimă instanță cu respectarea cerințelor aplicabile întregului grup. Prezenta revizuire ține seama în mod corespunzător de principiile revizuite, dar și de evoluția legislației sectoriale, astfel cum este prezentată mai jos. 1.3. Evoluția mediului de reglementare și de supraveghere Normele FICOD sunt suplimentare. Ele completează normele care reglementează instituțiile de credit, întreprinderile de asigurare și societățile de investiții, în conformitate cu reglementările prudențiale respective. În prezent, această legislație sectorială face obiectul unei revizuiri majore, iar mediul de reglementare este în plină evoluție. CRD IV[6] și Omnibus II[7] sunt propuneri în curs de adoptare de către Parlamentul European și de către Consiliu, iar Solvency II include dispoziții încă neaplicabile privind o mai bună supraveghere a grupurilor. De îndată ce aceste dispoziții vor fi aplicabile, Comisia va monitoriza îndeaproape implementarea acestor noi cadre, care cuprind, de asemenea, o serie de acte delegate și de punere în aplicare, inclusiv standarde tehnice de reglementare care urmează să fie elaborate în decursul mai multor ani de către Comisie și de către autoritățile europene de supraveghere (ESA). În plus, modificările aduse recent FICOD nu vor intra în vigoare decât în a doua jumătate a anului 2013, deci nu vor putea fi examinate pe deplin în practică decât spre sfârșitul anului 2014. Printre acestea se numără standardele tehnice de reglementare și de punere în aplicare, precum și orientările comune care urmează să fie emise de ESA. În fine, propunerea de regulament privind uniunea bancară[8] prevede o modificare majoră a supravegherii băncilor europene și va avea un impact asupra supravegherii conglomeratelor, întrucât una dintre sarcinile conferite Băncii Centrale Europene va fi de a participa la supravegherea suplimentară a conglomeratelor financiare. După cum se arată în prezentul raport, există domenii în care supravegherea suplimentară ar putea fi îmbunătățită. Cu toate acestea, ca în cazul oricăror acte legislative, beneficiile modificării legislației trebuie să fie întotdeauna evaluate în raport cu costurile aferente modificărilor legislative. Potrivit Comitetului european pentru conglomerate financiare, reunit la 21 septembrie 2012, autorităților de supraveghere, prin intermediul avizului ESA adresat Comisiei[9], și sectorului, în răspunsurile la consultarea[10] organizată de Comisie, momentul optim pentru revizuirea FICOD va veni de îndată ce legislația sectorială va fi adoptată și aplicabilă. 2. Domeniul de aplicare al directivei și destinatarii legali ai cerințelor 2.1. Domeniu de aplicare 2.1.1. Domeniul de aplicare al FICOD și legislația sectorială Majoritatea grupurilor care își desfășoară activitatea în sectorul financiar au o gamă largă de autorizări. Din cauza concentrării asupra supravegherii unui singur tip de entitate autorizată sunt lăsați pe dinafară alți factori care pot avea un impact semnificativ asupra profilului de risc al întregului grup. Abordările care constau într-o supraveghere fragmentată nu sunt suficiente pentru a face față provocărilor în materie de supraveghere pe care le prezintă structurile actuale ale grupurilor. Cadrul de supraveghere suplimentară pentru conglomerate are ca scop să consolideze și să completeze întregul set de norme aplicabile grupurilor financiare la nivel transsectorial și transfrontalier. Cu toate acestea, din punctul de vedere al reglementării, supravegherea suplimentară trebuie evitată atunci când cerințele sectoriale acoperă deja toate tipurile de riscuri care pot apărea în cadrul unui grup. 2.1.2. Acoperirea entităților nereglementate, inclusiv a celor care nu desfășoară activități financiare Pentru a aborda riscurile de grup, acesta fiind obiectivul principal al FICOD și al principiilor Forumului mixt, reafirmat și în principiile revizuite, supravegherea grupului ar trebui să acopere toate entitățile din cadrul grupului care sunt importante pentru stabilirea profilului de risc al entităților reglementate din grup. Acestea includ orice entitate care nu este direct reglementată din punct de vedere prudențial, chiar dacă aceasta efectuează activități care nu țin de sectorul financiar, inclusiv holdinguri și societăți mamă nereglementate de la vârful grupului. Fiecare entitate nereglementată poate prezenta riscuri diferite pentru un conglomerat și poate necesita analiză și tratament separate. Dintre entitățile nereglementate, o importanță deosebită se acordă entităților cu scop special (SPE). Numărul SPE-urilor și complexitatea structurilor acestora au crescut semnificativ odată cu creșterea pieței securitizărilor și a produselor financiare structurate înainte de criza financiară, însă de atunci au scăzut. Deși utilizarea SPE-urilor aduce beneficii și poate să nu fie problematică în sine, criza a ilustrat că gestionarea deficientă a riscurilor și neînțelegerea riscurilor pe care le prezintă SPE-urile pot duce la perturbări și la faliment. Nevoia de a îmbunătăți monitorizarea relațiilor din interiorul grupului cu SPE-urile a fost evidențiată în raportul Forumului mixt din 2009 privind SPE-urile[11]. 2.1.3. Acoperirea conglomeratelor financiare importante din punct de vedere sistemic Provocările în materie de supraveghere a conglomeratelor se observă cel mai bine în cazul grupurilor ale căror dimensiuni, interconectivitate și complexitate le fac deosebit de vulnerabile și le transformă într-o sursă de risc sistemic. Orice instituție financiară importantă din punct de vedere sistemic (SIFI) ar trebui, în primul rând, să facă obiectul unei supravegheri mai intense prin aplicarea cadrului CRD IV și Solvency II, atât la nivel individual, cât și la nivel de grup/consolidat. Dacă SIFI este, de asemenea, un conglomerat, ar fi aplicabilă și supravegherea suplimentară în temeiul FICOD. Deși majoritatea SIFI-urilor sunt conglomerate, există și excepții. De asemenea, riscurile sistemice nu sunt neapărat identice cu riscurile de grup. Prin urmare, încercarea de a introduce toate SIFI-urile în domeniul de aplicare al FICOD nu pare să aibă sens. Mai mult decât atât, la nivel internațional sunt încă în curs discuții cu privire la SIFI-urile din sectorul asigurărilor, iar legislația sectorială, inclusiv cea privind tratamentul aplicabil SIFI-urilor din sectorul bancar, nu este încă stabilă. 2.1.4. Praguri pentru identificarea conglomeratelor financiare Toate aspectele menționate mai sus sunt legate de definiția conglomeratelor și de pragurile pentru identificarea lor. Cele două praguri stabilite la articolul 3 din FICOD țin seama de importanța relativă și de proporționalitate pentru identificarea conglomeratelor care ar trebui să facă obiectul supravegherii suplimentare a riscurilor de grup. Primul prag restrânge supravegherea suplimentară la conglomeratele care își desfășoară activitatea în sectorul financiar, iar cel de-al doilea restrânge aplicarea la grupuri foarte mari. Aplicarea combinată a celor două praguri și utilizarea de către autoritățile de supraveghere a posibilității de derogare au dus la o situație în care grupuri bancare foarte mari, care sunt și actori majori pe piața europeană a asigurărilor, nu fac obiectul supravegherii suplimentare. În plus, textul dispoziției privind identificarea permite utilizarea mai multor metode de determinare a importanței activităților transsectoriale. Acesta ar putea fi îmbunătățit pentru a se asigura aplicarea coerentă la nivel transsectorial și transfrontalier. Pentru a se asigura claritatea juridică, este important să existe praguri ușor de înțeles și de aplicat. Cu toate acestea, nu este clar dacă pragurile și posibilitatea de derogare ar trebui sau nu modificate sau completate pentru a permite supravegherea într-o manieră proporțională și bazată pe riscuri. 2.1.5. Grupuri industriale care dețin conglomerate financiare Deși există un consens cu privire la faptul că entitățile financiare reglementate sunt expuse riscurilor de grup cauzate de grupuri industriale mai mari de care ar putea aparține, în acest stadiu nu se poate trage nicio concluzie cu privire la modalitatea de extindere a cerințelor FICOD la grupuri nefinanciare mai mari. Clauza de revizuire din FICOD1 prevede obligația Comisiei de a evalua dacă ESA ar trebui să emită, prin intermediul Comitetului mixt, orientări pentru evaluarea importanței relative a activităților acestor conglomerate în cadrul pieței interne a serviciilor financiare. În prezent, nu există niciun act legislativ cu privire la supravegherea grupurilor industriale care dețin conglomerate financiare, iar ESA nu au competența de a emite orientări. Prin urmare, deși ESA vor juca, cu siguranță, un rol-cheie în asigurarea aplicării coerente a FICOD, este prematur să se ajungă la vreo concluzie cu privire la necesitatea ca ESA să emită orientări în acest sens. 2.2. Entități responsabile cu respectarea cerințelor aplicabile la nivel de grup Impunerea de cerințe aplicabile la nivel de grup nu va garanta conformitatea decât în cazul în care este însoțită de identificarea clară a entității căreia îi revine, în cadrul grupului financiar, responsabilitatea finală pentru controlarea riscurilor la nivelul întregului grup și pentru respectarea cerințelor aplicabile grupului din punct de vedere normativ. Acest lucru ar permite controlarea mai eficace de către autoritățile de supraveghere a aplicării cerințelor (în conformitate cu secțiunea 4 de mai jos). Este necesar să se țină seama de interacțiunea cu dreptul societăților comerciale, care reglementează responsabilitățile entității căreia îi revine responsabilitatea finală. Ar fi poate necesar ca această responsabilitate finală să fie extinsă la holdingurile neoperaționale aflate la conducerea conglomeratelor, chiar dacă se are în vederea un domeniu de aplicare limitat pentru holdingurile a căror activitate principală nu ține de sectorul financiar. 3. Dispoziții necesare pentru a se asigura detectarea și controlul riscurilor de grup Obiectivul supravegherii suplimentare este de a detecta, a monitoriza, a gestiona și a controla riscurile de grup. Cerințele actuale ale FICOD privind rata de adecvare a capitalului propriu (articolul 6), concentrarea riscurilor (articolul 7), tranzacțiile în interiorul grupului (articolul 8) și guvernanța internă (articolele 9 și 13) sunt destinate să atingă acest obiectiv. Printre alte criterii, aceste cerințe trebuie evaluate în raport cu necesitatea de a consolida responsabilitatea societății mamă a conglomeratelor. 3.1. Capitalul (articolul 6) Cerințele privind capitalul pentru entitățile autorizate pe o bază autonomă și consolidată sunt definite de legislația sectorială care se ocupă cu autorizarea societăților financiare. Articolul 6 din FICOD prevede obligația autorităților de supraveghere de a verifica rata de adecvare a capitalului unui conglomerat. Metodele de calcul definite la articolul respectiv vizează să garanteze evitarea utilizării multiple a capitalului. Avizul referitor la capital din 2007 și 2008 al JCFC[12] a dezvăluit o gamă largă de practici utilizate de autoritățile naționale de supraveghere pentru calcularea capitalului disponibil și necesar la nivel de conglomerat. Proiectul de standard tehnic de reglementare elaborat în temeiul articolului 6 alineatul (2) din FICOD, care a fost publicat pentru consultare la 31 august 2012[13], specifică metodele de calculare a capitalului. Se preconizează că standardul tehnic va soluționa la un nivel suficient problema utilizării neconcordante a metodelor de calculare a capitalului în scopul cerințelor de reglementare privind capitalul și pentru a se garanta că numai capitalul transferabil este luat în calcul ca fiind disponibil pentru entitățile reglementate din grup. Întrucât acest standard tehnic de reglementare ar trebui să asigure calcularea fiabilă și coerentă a capitalului în toate statele membre, la negocierea propunerii CRD IV se pare că nu a fost necesar să se aducă nicio modificare FICOD pentru a se aborda obiectivele Basel III privind un potențial calcul dublu al investițiilor de capital în filiale neconsolidate de asigurări[14]. Cu toate acestea, discuțiile pe marginea elaborării acestui standard tehnic dezvăluie preocupări mai profunde legate de politica în domeniul capitalului la nivelul întregului grup. Uneori autoritățile de supraveghere nu dispun de informații privind disponibilitatea capitalului la nivelul conglomeratului. Acest lucru poate fi soluționat prin solicitarea unor rapoarte de supraveghere și a divulgării pe piață a informațiilor privind capitalul nu doar la nivel consolidat, ci și la nivel individual sau subconsolidat. 3.2. Concentrarea riscurilor (articolul 7) și tranzacțiile în interiorul grupului (articolul 8) Articolele 7 și 8 privind concentrarea riscurilor și tranzacțiile în interiorul grupului prevăd cerințe aplicabile întreprinderilor. Combinate cu extinderea potențială a supravegherii la entitățile nereglementate și cu identificarea entității căreia îi revine responsabilitatea finală pentru respectarea cerințelor FICOD, inclusiv a obligațiilor de raportare, aceste cerințe ar trebui să furnizeze un cadru adecvat pentru supravegherea suplimentară în ceea ce privește concentrarea riscurilor și tranzacțiile din interiorul grupului. Orientările care urmează să fie elaborate de ESA, în conformitate cu FICOD, ar trebui să asigure realizarea coerentă a supravegherii concentrării riscurilor și a tranzacțiilor din interiorul grupului. 3.3. Guvernanța (articolele 9 și 13) Dată fiind complexitatea inerentă a conglomeratelor financiare, guvernanța corporativă ar trebui să analizeze cu atenție și să realizeze un echilibru între interesele combinate ale părților interesate recunoscute din cadrul societății mamă și al altor entități din grup. Sistemul de guvernanță ar trebui să asigure realizarea acestui echilibru printr-o strategie comună și respectarea reglementărilor de către entitățile reglementate, atât la nivel individual, cât și la nivelul grupului. FICOD, astfel cum a fost modificată, conține o cerință potrivit căreia conglomeratele trebuie să pună în aplicare procese adecvate de gestionare a riscurilor și mecanisme de control intern, o cerință adecvată pentru cei care conduc efectiv activitatea holdingurilor financiare mixte, o cerință privind planurile de redresare și de soluționare, o cerință privind transparența pentru structurile juridice și organizaționale ale grupurilor și o cerință potrivit căreia autoritățile de supraveghere trebuie utilizeze în mod optim cerințele disponibile în materie de guvernanță din CRD și Solvency II. CRD III și propunerea privind CRD IV prevăd, așa cum o va face și Solvency II, consolidarea în continuare a politicii corporative în domeniul guvernanței și al remunerării, ca urmare a lecțiilor învățate în perioada crizei. Cerința privind planurile de redresare și de soluționare din FICOD1 ar urma să fie consolidată de cadru privind redresarea și soluționarea situațiilor de criză în sectorul bancar[15]. Acest cadre nu acoperă încă responsabilitatea care îi revine entității juridice aflate la conducerea grupului sau cerința ca aceasta să fie gata pentru orice fel de soluționare și să asigure o structură solidă a grupului și soluționarea conflictelor de interese. Cadrul privind redresarea și soluționarea situațiilor de criză în sectorul bancar ar necesita pregătirea unor planuri de soluționare la nivel de grup care să acopere în întregime holdingurile și grupurile bancare. 4. Instrumente și competențe de supraveghere 4.1. Regimul actual și necesitatea de a consolida instrumentele și competențele de supraveghere Articolul 14 permite autorităților de supraveghere să aibă acces la informații și cu privire la participațiile minoritare, atunci când este necesar în scopuri de supraveghere. Articolul 16 îi conferă coordonatorului competența de a lua măsuri cu privire la holdinguri, iar autorităților de supraveghere a entităților reglementate le conferă competența de a lua măsuri împotriva acestor entități, în caz de nerespectare a cerințelor privind capitalul, concentrarea riscurilor, tranzacțiile din interiorul grupului și guvernanța. Articolul respectiv se referă numai la „măsurile necesare” pentru remedierea situației, însă nu specifică aceste măsuri. Omnibus I a oferit ESA posibilitatea de a elabora orientări cu privire la măsurile vizând holdingurile financiare mixte, însă aceste orientări nu au fost încă elaborate. În conformitate cu articolul 17, statele membre trebuie să prevadă sancțiuni sau măsuri corective care să fie impuse holdingurilor financiare mixte sau managerilor lor reali dacă aceștia încalcă dispozițiile de punere în aplicare a FICOD. De asemenea, articolul prevede obligația statelor membre de a conferi autorităților de supraveghere competențe pentru a evita sau a soluționa problema eludării normelor sectoriale de către entitățile reglementate din cadrul unui conglomerat financiar. Textul articolului 16 și lipsa orientărilor au dus la absența unui cadru de control al aplicării legislației la nivelul UE prevăzut în mod special pentru conglomeratele financiare. Prin urmare, supravegherea conglomeratelor financiare se face la nivel sectorial, punerea în aplicare fiind diferită de la o țară la alta. Mai mult decât atât, ESA atrag atenția asupra faptului că înăsprirea regimului de sancțiuni, astfel cum se solicită în propunerea CRD IV, poate crea condiții de inegale concurență între conglomeratele financiare, în funcție de domeniul lor principal de activitate (bancar sau asigurări). În același timp, potrivit ESA, majoritatea autorităților naționale de supraveghere consideră că măsurile disponibile pentru supravegherea sectorială sunt la fel de adecvate și pentru supravegherea conglomeratelor financiare. Prin urmare, consolidarea supravegherii conglomeratelor financiare ar putea fi realizată prin ameliorarea utilizării efective a instrumentelor existente. În ceea ce privește cerința articolului 17 potrivit căreia statele membre trebuie să prevadă sancțiuni credibile pentru ca cerințele să devină aplicabile în mod credibil, conglomeratele nu cunosc niciun astfel de regim de sancțiuni. ESA formulează opt recomandări[16] privind consolidarea atât a competențelor și a instrumentelor de care dispun autoritățile de supraveghere, cât și a măsurilor de control al aplicării legislației, ținând seama și de diferențele dintre țări în ceea ce privește punerea în aplicare. Aceste recomandări includ instituirea unui regim de control al aplicării legislației pentru entitatea căreia îi revine responsabilitatea finală și pentru filialele acesteia. Acest lucru implică o abordare duală, pe de o parte autorităților de supraveghere li se vor conferi competențe de control al aplicării legislației pentru a trata cu entitatea principală în caz de riscuri la nivel de grup, iar pe de altă parte, entitățile individuale vor răspunde pentru îndeplinirea responsabilităților lor respective. În plus, autoritatea de supraveghere ar trebui să dispună de un set minim de măsuri informative și de investigare. Autoritățile de supraveghere ar trebui să poată impune sancțiuni holdingurilor mixte, holdingurilor mixte de asigurare sau holdingurilor financiare intermediare 4.2. Posibilitatea de a introduce simulări de criză obligatorii Posibilitatea de a solicita conglomeratelor să efectueze simulări de criză ar putea fi un instrument de supraveghere suplimentar care să asigure monitorizarea timpurie și eficace a riscurilor din cadrul conglomeratului. FICOD1 a introdus posibilitatea (deși nu și obligația) autorității de supraveghere de a efectua periodic simulări de criză. În plus, atunci când se realizează simulări de criză la nivelul întregii UE, ESA pot lua în considerare parametri care țin seama de riscurile specifice asociate conglomeratelor financiare. 5. Concluzie Criteriile pentru definirea și identificarea unui conglomerat, identificarea societății mamă căreia îi revine responsabilitatea finală pentru respectarea cerințelor aplicabile grupului și consolidarea aplicării legislației în ceea ce privește entitatea respectivă sunt aspectele cele mai relevante care ar putea fi abordate în cadrul unei revizuiri a directivei privind conglomeratele financiare. Identificarea societății mamă responsabile ar consolida, de asemenea, aplicarea eficace a cerințelor existente privind rata de adecvare a capitalului, concentrarea riscurilor, tranzacțiile din interiorul grupului și guvernanța internă. În ceea ce privește instituțiile de credit, întreprinderile de asigurare și societățile de investiții, mediul de reglementare și de supraveghere se află în plină evoluție. În ultimii ani, toate reglementările prudențiale sectoriale au fost modificate semnificativ în mai multe rânduri și sunt în curs de adoptare modificări și mai importante ale normelor de reglementare. În plus, propunerea privind uniunea bancară modifică semnificativ cadrul de supraveghere. Prin urmare, ținând seama și de poziția Comitetului european pentru conglomerate financiare, a autorităților de supraveghere și a sectorului, Comisia consideră că este recomandabil să nu propună o modificare legislativă în 2013. Comisia va reexamina în mod constant situația, pentru a determina momentul adecvat al revizuirii. [1] Directiva 2002/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind supravegherea suplimentară a instituțiilor de credit, a întreprinderilor de asigurare și a întreprinderilor de investiții care aparțin unui conglomerat financiar și de modificare a Directivelor 73/239/CEE, 79/267/CEE, 92/49/CEE, 92/96/CEE, 93/6/CEE și 93/22/CEE ale Consiliului și a Directivelor 98/78/CE și 2000/12/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului. [2] Forumul mixt este organismul mixt al organismelor internaționale de standardizare: Comitetul de la Basel pentru supraveghere bancară (BCBS), Asociația internațională a organismelor de supraveghere a asigurărilor (IAIS) și Organizația Internațională a Reglementatorilor de Valori Mobiliare (IOSCO). [3] Directiva 2011/89/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2011 de modificare a Directivelor 98/78/CE, 2002/87/CE, 2006/48/CE și 2009/138/CE în ceea ce privește supravegherea suplimentară a entităților financiare care aparțin unui conglomerat financiar. [4] „Comisia revizuiește integral Directiva 2002/87/CE, inclusiv actele delegate și de punere în aplicare adoptate în temeiul acesteia. În urma revizuirii efectuate, Comisia transmite un raport Parlamentului European și Consiliului până la 31 decembrie 2012, raport care să vizeze îndeosebi domeniul de aplicare al directivei respective, inclusiv oportunitatea extinderii acestuia prin revizuirea articolului 3, precum și aplicarea directivei respective în cazul entităților nereglementate, în special al vehiculelor investiționale. Raportul vizează, de asemenea, criteriile de identificare a conglomeratelor financiare aflate în proprietatea unor grupuri nefinanciare mai mari, în cazul cărora totalul activităților din sectorul bancar, al asigurărilor și al investițiilor este relevant și semnificativ pe piața internă a serviciilor financiare. Comisia analizează, de asemenea, oportunitatea ca AES să elaboreze, prin intermediul Comitetului comun, orientări generale pentru evaluarea acestei relevanțe materiale. În același context, raportul vizează conglomeratele financiare relevante din punct de vedere sistemic care, din cauza dimensiunii, interconectării sau complexității lor, sunt deosebit de vulnerabile și care trebuie să fie identificate prin analogie cu standardele evolutive ale Consiliului pentru Stabilitate Financiară și ale Comitetului de supraveghere bancară de la Basel. În plus, în raport se analizează posibilitatea introducerii unor simulări de criză obligatorii. Raportul este urmat, dacă este cazul, de propuneri legislative adecvate.” [5] http://www.bis.org/publ/joint29.htm. [6] Propunerea de regulament privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții [COM(2011) 452] și propunerea de directivă cu privire la activitatea instituțiilor de credit și supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a societăților de investiții și de modificare a Directivei 2002/87/CE privind conglomeratele financiare [COM(2011) 453 final] ale Comisiei. Aceste propuneri sunt denumite în continuare „CRD IV”. [7] Propunerea Comisiei de Directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivelor 2003/71/CE și 2009/138/CE în ceea ce privește competențele Autorității europene pentru asigurări și pensii ocupaționale și ale Autorității europene pentru valori mobiliare și piețe [COM(2011) 8 final]. [8] Propunerea Comisiei de Regulament al Consiliului de atribuire a unor sarcini specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit [COM(2012) 511 final]. [9] Pentru a obține expertiză în materie de supraveghere, Comisia a cerut în 2011, printr-o solicitare de aviz, contribuții din partea Comitetului mixt din cadrul Comitetului privind conglomeratele financiare al autorităților europene de supraveghere (JCFC). S-a solicitat JCFC să analizeze trei sectoare principale: 1) domeniul de aplicare, în special includerea entităților nereglementate, 2) cerințele și sancțiunile privind guvernanța internă și 3) competențele conferite autorităților de supraveghere în cadrul actual. Acest aviz al ESA adresat Comisiei se reflectă în prezentul raport și este menționat acolo unde este oportun https://eiopa.europa.eu/consultations/consultation-papers/2012-closed-consultations/may-2012/eba-eiopa-and-esmas-joint-consultation-paper-on-its-proposed-response-to-the-european-commissions-call-for-advice-on-the-fundamental-review-of-the-financial-conglomerates-directive-jccp201201/index.html. [10] Comisia a organizat o consultare în perioada februarie-aprilie 2012, solicitându-le părților interesate opinii cu privire la conceputul general de supraveghere suplimentară a grupurilor, la perspectiva europeană asupra principiilor Forumului mixt și la anumite elemente specifice ale FICOD (http://ec.europa.eu/internal_market/financial-conglomerates/call_for_evidence_en.htm). [11] http://www.bis.org/publ/joint23.pdf. [12] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CONSLEG:2002L0087:20110104:EN:PDF. [13] http://www.eba.europa.eu/cebs/media/Publications/Consultation%20Papers/2012/JC%2002/JC-CP-2012-02-on-RTS-on-Article-6-2-FICOD.pdf. [14] A se vedea considerentul 56 din propunerea de Regulament privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții. [15] Propunerea Comisiei de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de instituire a unui cadru pentru redresarea și rezoluția instituțiilor de credit și a întreprinderilor de investiții și de modificare a Directivelor Consiliului 77/91/EEC și 82/891/EC, a Directivelor 2001/24/EC, 2002/47/EC, 2004/25/EC, 2005/56/EC, 2007/36/EC și 2011/35/EC și a Regulamentului (UE) nr. 1093/2010. [16] A se vedea nota de subsol 10.