[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 27.6.2007

COM(2007) 360 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU

privind evoluţia pieţei produselor lactate şi a produselor concurente

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE CONSILIU

privind evoluţia pieţei produselor lactate şi a produselor concurente

INTRODUCERE

Regulamentul (CEE) nr. 1898/87 al Consiliului privind protecţia denumirilor laptelui şi produselor lactate folosite pentru comercializare[1] stabileşte la articolul 4 alineatul (3) obligaţia statelor membre de a raporta anual, până la 1 octombrie, evoluţiile de pe piaţa produselor lactate şi a produselor concurente. Comisia înaintează ulterior un raport Consiliului până la 1 martie anul următor.

Cu toate acestea, comunicările respective nu au fost trimise Comisiei timp de mai mulţi ani şi, în consecinţă, niciun raport nu a fost prezentat Consiliului în cursul anilor respectivi. În 2006, Comisia a invitat din nou statele membre să furnizeze informaţiile necesare pentru un astfel de raport, dar numai 10 state membre au prezentat unele informaţii, în cele mai multe cazuri după termenul limită stabilit la articolul 4 alineatul (3), şi anume 1 octombrie.

Niciun stat membru nu a fost în măsură să furnizeze statistici privind piaţa produselor aflate în concurenţă cu laptele şi cu produsele lactate, dar, în ceea ce priveşte alte informaţii, statele membre consideră că, adesea, anumite denumiri pot într-adevăr induce în eroare consumatorii. În magazinele cu amănuntul, produsele lactate şi produsele concurente sunt adesea expuse pe acelaşi raft, pot fi utilizate ambalaje similare, iar consumatorul poate fi indus în eroare de produsul concurent în cazul în care acesta nu este identificat în mod clar ca produs nelactat alternativ.

Prezentul raport conţine unele informaţii privind pieţele produselor lactate, cu diverse situaţii în statele membre care produc mai multe tipuri de produse lactate sau axate pe o anumită categorie de lapte de consum.

Practic, nu există date disponibile cu privire la produsele concurente, dar percepţia generală este că impactul acestor produse este încă marginal. Cu toate acestea, preţul mai mic acţionează în favoarea acestor produse.

Se pare că întreprinderile etichetează în mod corect produsele concurente, dar la nivelul comercianţilor cu amănuntul, regulamentul nu este respectat în aceeaşi măsură, apărând astfel un risc clar de inducere în eroare a consumatorului.

Regulamentul (CEE) nr. 1898/87 este considerat justificat în continuare, deoarece asigură atât o etichetare corectă a laptelui şi a produselor lactate, cât şi condiţii echitabile de concurenţă pentru produsele lactate şi produsele concurente. Cu toate acestea, raportarea anuală nu mai pare a fi justificată.

EVOLUŢIA PIEŢEI PRODUSELOR LACTATE

Este binecunoscut faptul că tendinţele de consum indică o scădere a interesului pentru fracţiunea lipidică a laptelui, acest fenomen fiind determinat de preocuparea pentru sănătate şi de noi obiceiuri de consum (de exemplu, se găteşte mai puţin în familiile mici), precum şi de utilizarea mai răspândită a fracţiunii proteice a laptelui, în special sub forma ingredientelor alimentare.

Consumul de produse de bază precum untul şi laptele lichid a evoluat către produse mai sofisticate, adaptate cerinţelor consumatorilor. În prezent, copiii preferă laptele cu arome celui simplu, această tendinţă fiind observată cu claritate în sistemul de distribuire a laptelui în şcoli. Laptele ca atare a devenit un produs mai puţin atrăgător, dar alimentele şi băuturile conţinând ingrediente lactate sunt foarte la modă: amestecurile de sucuri de fructe şi lapte sau produse lactate, cappuccino şi alte băuturi similare, calde sau reci, sunt acum disponibile şi consumate pe scară largă.

Preocuparea pentru sănătate a condus la disponibilitatea unor produse mai puţin grase, dar conţinutul de grăsime sau de zahăr al unor alimente prelucrate, consumate în locul produselor de bază, poate fi cel puţin la fel de ridicat ca în cazul produselor de bază „vechi”.

Produsele lactate de bază pot fi înlocuite şi cu alimente conţinând ingrediente lactate, bazate în principal pe fracţiunea proteică. Produsele din zer, altădată produse secundare ce puneau probleme de eliminare nepoluantă, sunt acum prezentate ca „produse sănătoase” sau ca parte esenţială a produselor dietetice. La începutul anului 2007, preţurile de pe piaţa zerului au atins cele mai ridicate niveluri înregistrate vreodată.

Evoluţia laptelui de consum indică în mod clar o creştere a interesului consumatorilor pentru laptele semidegresat sau degresat, iar anumitor state membre li s-au acordat derogări care permit comercializarea laptelui de consum[2] al cărui conţinut de grăsime nu se încadrează în categoriile obişnuite (lapte integral în intervalul 2,8 - 3,2%, în loc de minimum 3,5%, şi lapte semidegresat în intervalul 1,0 - 2,5%, în loc de 1,5 -1,8%). Derogările respective limitează producţia şi comercializarea acestui tip de lapte la statele membre în cauză. În februarie 2007, a fost prezentată Consiliului o propunere de liberalizare a conţinutului de grăsime al laptelui de consum în UE, deschizând piaţa internă pentru laptele produs în orice stat membru şi oferind consumatorilor o gamă mai variată de opţiuni.

Obiceiurile de consum de lapte alimentar sunt diferite în statele membre. La nivelul agregat al UE-25, laptele integral reprezintă mai mult de 1/3 din laptele de consum produs, laptele semidegresat reprezintă mai mult de 50%, iar laptele degresat reprezintă 10%. Cu toate acestea, datele naţionale arată diferenţe semnificative, consumul de lapte degresat fiind marginal (sub 3%) în unele state membre, în timp ce în Danemarca această categorie reprezintă 49% din laptele de consum.

Lapte de consum | 100% |

Lapte integral | 36% |

Lapte semidegresat | 54% |

Lapte degresat | 10% |

În sectorul grăsimilor tartinabile au fost stabilite standarde specifice[3], deoarece margarina şi amestecurile, precum şi produsele lactate tartinabile, cu un conţinut scăzut de grăsime (de obicei 40% sau 60% grăsime) reprezintă o alternativă la unt (80% sau 82% grăsime). Datele privind consumul arată că alegerea consumatorului este determinată mai degrabă de conţinutul de grăsime decât de denumirea untului. Cu toate acestea, untul rămâne o referinţă importantă în termeni de calitate, astfel cum o demonstrează utilizarea denumirilor comerciale de tipul „îngheţată cu aromă de unt”, fără a conţine unt ca ingredient, sau „biscuiţi cu unt”, despre care consumatorul nu ştie cu siguranţă dacă sunt preparaţi cu unt sau cu alte tipuri de grăsimi. Trebuie remarcat că Polonia a raportat vânzări mai ridicate de unt în săptămânile care preced sărbătorile tradiţionale, în timp ce pentru alte ocazii sunt folosite, în principal, alte tipuri de grăsimi.

Alegerea untului este determinată şi de considerente economice. Acest lucru se întâmplă în cazul celor mai multe produse lactate, consumatorii cu posibilităţi financiare mai mari tinzând să aleagă produse foarte aromatizate, cu mai multă savoare.

Iaurtul este un produs de succes, cu o tendinţă de producţie puternic ascendentă. Unele produse de bază, simple, îndulcite sau neîndulcite, au fost înlocuite de iaurtul cu arome sau de produse cu adaos de fructe, nuci sau cereale. În general, se dezvoltă categoriile de băuturi fermentate; în unele categorii se folosesc substanţe probiotice. În sectorul „alimentelor sănătoase”, se pare că nu preţul este determinantul principal, dat fiind că produsele care folosesc argumente de tipul conţinut caloric scăzut sau aliment sănătos sunt mult mai scumpe decât produsele care nu pretind că deţin o nouă proprietate.

Brânzeturile sunt o altă poveste de succes, producţia înregistrând creşteri continue. Brânzeturile îşi consolidează rolul de element major într-un regim alimentar obişnuit, datorită gamei mai variate de produse cu conţinut scăzut de grăsime. Noile specialităţi de brânzeturi, brânza folosită frecvent în sandvişuri sau salate, brânza rasă sau sub formă de pudră cu utilizări culinare sau brânza prelucrată au stimulat, de asemenea, consumul. De asemenea, brânza a reprezentat o alternativă la produsele din carne atunci când încrederea consumatorilor a fost afectată de crize sanitare.În plus, timpul mai scurt de maturare şi mărcile mai ieftine au făcut ca anumite tipuri de brânzeturi să fie din ce în ce mai accesibile pentru tot mai mulţi consumatori.

Indicaţii nutriţionale, de tipul culorilor „de semafor” folosite în Regatul Unit, pot avea un oarecare impact asupra consumului unor produse precum brânzeturile. Multor produse le-a fost atribuită culoarea roşie, care indică un conţinut ridicat de grăsime. O astfel de metodă de etichetare nu ţine seama însă de dimensiunea porţiilor obişnuite, ci numai de valoarea absolută a conţinutului de grăsime al produsului.

PRODUSELE CONCURENTE

În cadrul elaborării prezentului raport, serviciile Comisiei au identificat anumite produse care nu respectă dispoziţiile Regulamentului (CEE) nr. 1898/87; următoarele denumiri au fost remarcate, în special:

- „brânză” din soia,

- lapte cu lăptişor de matcă (văzut pe internet),

- lapte cu izoflavoni din soia

- lapte cu steroli vegetali.

Unele state membre interpretează în mod diferit Regulamentul (CEE) nr. 1898/87. În timp ce unele state membre nu permit utilizarea acestor denumiri, altele par să nu ia nicio măsură pentru a evita astfel de denumiri abuzive.

Statele membre nu au raportat cazuri speciale, dar se poate presupune că fabricanţii de produse pe bază de soia, orez sau ovăz îşi etichetează corect produsele ca fiind băuturi sau produse din soia, orez sau ovăz, chiar dacă, în unele cazuri, se referă la avantajele acestor tipuri de produse în comparaţie cu produsele lactate (fără lactoză sau colesterol).

Cazuri de nerespectare a Regulamentului (CEE) nr. 1898/87 au fost raportate mai degrabă în sectorul distribuţiei şi al serviciilor de catering.

Unii comercianţi îşi promovează produsele asociind în broşuri sau în afişele din magazine denumirile protejate de lapte cu produse nelactate. Consumatorii pot fi induşi în eroare de produse care au aspectul unor produse lactate, sunt expuse lângă produse lactate sau atunci când explicaţiile privind ingredientele unui anumit produs nu sunt suficient de clare.

Au fost remarcate, de asemenea, produse precum îngheţata din soia sau „laptele” din orez.

Chiar şi producătorii tradiţionali de produse lactate se numără printre cei care au dezvoltat produse concurente cu produsele lactate; consumatorii pot fi induşi în eroare, dată fiind încrederea lor într-o anumită marcă pe care o asociază cu produse lactate, şi nu ştiu întotdeauna ce conţine produsul pe care îl cumpără.

S-a raportat că anumiţi producători de alimente nu utilizează denumiri pe produsele lor, ci îşi asociază marca cu anumite garanţii de calitate. Aceasta demonstrează încrederea consumatorului într-o marcă mai degrabă decât într-un produs.

Consumatorii care mănâncă în restaurante depind de fiabilitatea informaţiilor furnizate de restaurante şi alte unităţi de acest tip, având în vedere că nu pot şti dacă produsele servite sunt produse lactate sau de alt tip. Cremele, sosurile sau deserturile nu sunt însoţite de indicaţii privind ingredientele utilizate şi nici măcar frişca pentru cafea, fie angro, fie în porţii individuale, nu este identificată în mod clar ca produs lactat faţă de un produs concurent.

În cele din urmă, revistele sau publicaţiile din domeniul sănătăţii nu folosesc întotdeauna în mod corect denumirile protejate, descrierile sau recomandările lor conţinând, de exemplu, denumirea „lapte din soia” sau alte denumiri protejate.

INOVAŢII

Se pare că produsele lactate şi-au pierdut într-o anumită măsură din imaginea de produse necesare pentru „creşterea sănătoasă” a copiilor şi sunt considerate şi comercializate din ce în ce mai mult ca sursă de plăcere asociată cu mâncarea bună, asigurând în acelaşi timp elemente nutritive esenţiale, precum calciul.

Produsele etichetate „bio” sunt acum disponibile pe scară largă în magazinele cu amănuntul, deşi în urmă cu câţiva ani erau produse scumpe, de nişă. Aceste produse sunt vândute la un preţ mai mare şi se pot dovedi mai rentabile pentru producătorii de lactate.

Dintre inovaţiile recente din sectorul produselor lactate iese în evidenţă un produs denumit Laban (băutură din lapte fermentat), care se adresează obiceiurilor de consum ale populaţiilor provenite din nordul Africii.

CONCLUZII

Este în general pozitiv faptul că pe piaţă există produse care răspund nevoilor sau preferinţelor consumatorilor. Cu toate acestea, este esenţial şi ca fiecare consumator să ştie exact ce cumpără, evitând orice confuzie.

Regulamentul (CEE) nr. 1898/87 a constituit o garanţie pentru consumatorii şi producătorii de lactate că aceste produse sunt corect denumite, evitându-se în acelaşi timp utilizarea de denumiri protejate pentru alte produse care ar putea fi expuse pe aceleaşi rafturi. Concurenţa loială ar trebui să prevaleze, iar consumatorii ar trebui să poată alege produsul preferat pe baza unor informaţii complete şi fiabile. Producătorii de lactate ar trebui să fie în măsură să îşi comercializeze produsele într-un mediu caracterizat de concurenţă loială cu alte produse din acelaşi sector.

Etichetarea produselor concurente pare să fie aplicată în mod corect de întreprinderi, dar comercianţii nu au întotdeauna aceeaşi abordare, apărând astfel un risc clar de inducere în eroare a consumatorului.

Există posibilitatea ca pe pieţele interne ale anumitor state membre să existe produse care nu sunt conforme cerinţelor Regulamentului (CEE) nr. 1898/87. Comisia va urmări îndeaproape aplicarea regulamentului în cauză, iar statelor membre li se reaminteşte că trebuie să acţioneze pentru a pune în aplicare legislaţia UE şi pentru a preveni abuzurile.

În plus, pe pieţele unor state membre pot exista produse menţionate la articolul 3 alineatul (1) paragraful al doilea din Regulamentul (CEE) nr. 1898/87. Aceste produse sunt enumerate de Decizia 88/566/CEE. După caz, statele membre sunt invitate să trimită Comisiei observaţii pertinente pentru a analiza denumirile în cauză; acolo unde este justificat acest lucru, Comisia va propune o modificare a deciziei menţionate.

Există puţine date disponibile cu privire la produsele concurente, dar percepţia generală este că impactul acestor produse este încă marginal. Cu toate acestea, preţul mai mic acţionează în favoarea acestor produse.

În concluzie, periodicitatea unui raport privind produsele concurente cu produsele lactate trebuie reconsiderată, dat fiind că valoarea raportării anuale cu privire la evoluţia acestor pieţe poate fi pusă la îndoială. Un raport la fiecare trei - cinci ani pare suficient pentru a urmări tendinţele de consum în cazul acestor produse. Prin urmare, Comisia va avea în vedere prezentarea unei propuneri de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 1898/87 al Consiliului.

[1] JO L 182, 3.7.1987, p. 36.

[2] Regulamentul (CEE) nr. 2597/1997 al Consiliului de stabilire a unor norme suplimentare privind organizarea comună a pieţei în sectorul laptelui şi al produselor lactate în ceea ce priveşte laptele de consum (JO L 351, 23.12.1997, p. 13).

[3] Regulamentul (CE) nr. 2991/94 al Consiliului de stabilire a standardelor pentru grăsimile tartinabile (JO L 316, 9.12.1994, p. 2).