COM(2008)XXX

[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 13.11.2008

COM(2008) 768 final

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

Energia eoliană offshore: Acțiuni necesare pentru realizarea obiectivelor politicii energetice pentru anul 2020 și ulterior

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

Energia eoliană offshore: Acțiuni necesare pentru realizarea obiectivelor politicii energetice pentru anul 2020 și ulterior

ENERGIA EOLIANă OFFSHORE – O MARE DE POSIBILITățI NEEXPLOATATE

Energia eoliană va juca un rol esențial în realizarea obiectivelor noii politici energetice pentru Europa. În prezent, electricitatea generată din surse eoliene reprezintă o parte substanțială a producției totale de electricitate în numai câteva state membre, dar importanța sa este în creștere: energia eoliană a reprezentat mai mult de 40% din întreaga capacitate de generare a electricității adăugate rețelei europene în 2007, făcând ca această tehnologie să aibă dezvoltarea cea mai rapidă, după gazele naturale[1]. Scenariul utilizat la elaborarea celei de-a doua revizuiri strategice a politicii energetice[2] indică faptul că energia eoliană poate să reprezinte mai mult de o treime din întreaga producție de electricitate generată din surse energetice regenerabile până în 2020 și aproape 40% până în 2030, reprezentând o investiție acumulată de cel puțin 200-300 de miliarde de euro (sau aproximativ o pătrime din toate investițiile în centralele energetice) până în 2030.

Deși energia eoliană terestră va continua să predomine în viitorul apropiat, instalațiile offshore vor câștiga din ce în ce mai mult teren . Față de instalațiile eoliene terestre, cele offshore sunt mai complexe și presupun costuri mai mari[3] de instalare și întreținere, dar prezintă și o serie de avantaje nete. În mod normal, vântul este mai puternic și mai stabil pe mare decât pe uscat, ceea ce determină o producție mult mai mare pentru fiecare instalație eoliană offshore. Pe mare, turbinele eoliene pot avea dimensiuni mai mari decât cele amplasate pe sol, deoarece componentele foarte mari ale unei asemenea turbine sunt foarte dificil de transportat pe drumurile publice de la locul de fabricație la locul de instalare pe sol. În cele din urmă, fermele eoliene offshore prezintă un potențial mai scăzut de a provoca îngrijorare în rândul cetățenilor din vecinătate sau al altor părți interesate în cazul în care nu interferează cu activitățile maritime concurente sau cu interese ecologice în ceea ce privește mediul marin.

Resursele eoliene ale mărilor Europei reprezintă o sursă importantă și autohtonă de energie curată și regenerabilă . Prin generarea de electricitate fără utilizarea de combustibili fosili, prin crearea de locuri de muncă și prin dezvoltarea unui sector în care companiile europene sunt lideri la nivel mondial, energia eoliană offshore poate să contribuie semnificativ la toate cele trei obiective ale noii politici energetice : reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră, asigurarea securității aprovizionării cu energie și îmbunătățirea competitivității în UE.

Din punctul de vedere al energiei efective, resursele eoliene ar putea acoperi, teoretic, întreaga cerere de electricitate a Europei. Cu toate acestea, în practică, variabilitatea vântului, corelată cu alte provocări și constrângeri de ordin tehnic, politic sau economic, determină ritmul și măsura în care se poate exploata această importantă resursă. În prezent, potențialul pentru energia eoliană offshore este subexploatat: chiar dacă excludem fermele eoliene din larg, instalate pe fundații plutitoare, se pare că potențialul exploatabil până în 2020 ar fi de 30-40 de ori mai mare decât capacitatea deja instalată[4], iar până în 2030 acesta ar putea să atingă 150GW[5] sau 575TWh . Prin urmare, este necesară o politică proactivă pentru a putea beneficia de această oportunitate.

pia ță EMERGENTă CONFRUNTATă CU MULTE PROVOCăRI

O serie de îmbunătă țiri ale cadrului general sunt în curs de realizare

Întocmai altor tehnologii ce țin de sursele regenerabile de energie, energia eoliană offshore necesită condiții-cadru clare, stabile și favorabile pentru a-și dezvolta potențialul la concurență cu sursele convenționale de energie. La nivelul UE, principalele instrumente de reglementare au fost până acum legislația generală aplicabilă pieței interne a energiei[6], Directiva privind energia regenerabilă[7], schema UE de comercializare a certificatelor de emisii[8] și normele comunitare în materie de ajutoare de stat în domeniul protecției mediului[9].

Extinderea cadrului existent este prevăzută în cel de- al treilea pachet legislativ privind piața internă a energiei , prezentat de Comisie în octombrie 2007[10], și în pachetul de măsuri privind energia și schimbările climatice , prezentat în ianuarie 2008[11]. Adoptarea și punerea în aplicare fără întârziere a acestor două pachete vor reprezenta principala contribuție a UE în vederea promovării energiei eoliene offshore și a energiei regenerabile în general. Printre îmbunătățirile propuse se numără obiectivele obligatorii, instrumentele de încurajare a unei cooperări regionale mai strânse între autoritățile de reglementare din domeniul energiei și operatorii din sistemul energetic, precum și o serie de cerințe mai robuste adresate statelor membre în vederea fluidizării activităților de planificare și autorizare, a facilitării accesului la rețea și a reducerii obstacolelor administrative.

Se constată totuși că domeniul energiei eoliene offshore se confruntă în mod special sau într-o anumită măsură cu acest tip de obstacole administrative . În urma unei consultări publice a părților interesate, desfășurată la începutul anului 2008[12], Comisia a identificat patru domenii de bază cărora trebuie să li se acorde o atenție specială.

Un sector care se confruntă cu provocări industriale și tehnologice deosebite

În comparație cu energia eoliană terestră, energia eoliană offshore rămâne încă relativ scumpă și nu foarte dezvoltată din punct de vedere tehnologic. Unele din proiectele inițiale offshore erau, în esență, mici adaptări ale unor instalații terestre, care au suferit diverse probleme tehnice neașteptate, de exemplu în ceea ce privește fiabilitatea unor componente ale turbinei (angrenajul multiplicator, transformatorul etc.). Din acest motiv, investitorii au devenit mai precauți și mai reticenți față de finanțarea proiectelor , iar costurile au crescut din cauza primelor de risc solicitate de aceștia. În mod similar, experiența acumulată până în prezent demonstrează importanța reducerii costurilor de instalare, funcționare și întreținere care sunt mult mai ridicate în cazul mediului marin mai dur și mai puțin accesibil decât cel terestru.

Structura actuală a industriei de profil complică și mai tare lucrurile. În prezent, foarte puțini producători de turbine se pot lăuda cu o experiență vastă și îndelungată în domeniul instalațiilor offshore. Prin urmare, nivelul de concurență și inovare este destul de redus, iar costurile sunt mult mai mari decât la instalațiile terestre. Pe lângă aceasta, apar și multe blocaje în cadrul lanțului de distribuție : disponibilitatea limitată a componentelor turbinei, a unor nave de instalare la prețuri accesibile, a unor instalații, echipamente și infrastructuri portuare corespunzătoare și a personalului care să dispună de combinația de calificări necesare reprezintă un obstacol important.

Tehnologiile actuale în domeniul construcției de fundații sunt limitate la apele puțin adânci (în general cu o adâncime mai mică de 30 m). Introducerea la scară largă a instalațiilor offshore ar putea fi mult facilitată de tehnologii care să permită amplasarea lor în ape adânci, dar soluțiile eficiente din punctul de vedere al costurilor trebuie încă demonstrate în situații reale.

În prezent, energia eoliană offshore este la concurență cu energia eoliană terestră în ceea ce privește capacitatea existentă de producție a turbinelor, pe de o parte, iar pe de altă parte, cu industria gazelor naturale și a petrolului în ceea ce privește echipamentele și expertiza offshore . Prinși în această „menghină”, pionierii acestui domeniu se zbat să evolueze de la o piață de nișă la o industrie propriu-zisă, deoarece investitorii rămân destul de precauți în a realiza investiții substanțiale în sectorul de cercetare și dezvoltare și în creșterea capacității de producție atâta vreme cât prețul tehnologiei se situează încă pe curba ascendentă.

Lipsa planificării strategice integrate și a coordonării transfrontaliere

Spre deosebire de domeniul planificării spațiale terestre, în domeniul planificării spațiale integrate în mediul marin, statele membre dispun în general de o experiență limitată și, în unele cazuri, de structuri de guvernanță și norme necorespunzătoare . Lipsa proceselor care să anvizajeze simultan distribuția spațială a resurselor eoliene, constrângerile impuse de alte activități sau interese marine și aspectele ce țin de accesul la rețeaua de electricitate tinde să crească gradul de incertitudine și riscul întârzierii sau eșecului proiectelor offshore. Alte resurse marine regenerabile, cum ar fi energia mareelor și energia valurilor, se află în aceeași situație.

Mai mult, absența punctelor de acces la rețelele de electricitate generează incertitudini cu privire la posibilitatea conectării la rețea sau la costurile pe care le-ar presupune aceasta și creează riscuri suplimentare pentru proiectele offshore.

Dintr-o perspectivă mai pozitivă, proiectele offshore pot să reprezinte o ocazie de creare a unor linii care să conecteze noile capacități de producție, creând sau facilitând capacitatea de transport între diferitele regiuni ale pieței interne a electricității. Totuși, în prezent, aceste potențiale sinergii între proiectele offshore și interconexiunile transfrontaliere nu sunt exploatate[13] . Această situație a fost determinată, printre altele, de complexitățile suplimentare pe care le presupune cooperarea transfrontalieră din cauza necesității de a se adapta la regimuri diferite de planificare și reglementare. Cu toate acestea, fără coordonare transfrontalieră, investițiile în rețea riscă să fie insuficiente prin aceea că vor fi privite dintr-o perspectivă individuală asupra proiectului și nu dintr-una sistemică. Prin urmare, proiectele offshore care depind de noile legături transfrontaliere sunt mai vulnerabile în fața incertitudinilor care derivă din diferențele între schemele de reglementare, cum ar fi schemele de sprijin și normele privind recuperarea costurilor cu investițiile în rețea.

În afară de limitarea la planificarea și dezvoltarea în rețea, necesitatea pentru o mai bună cooperare transfrontalieră este legată și de managementul și funcționarea sistemului. Dezvoltarea energiei eoliene offshore poate avea consecințe care trebuie să se reflecte în strategiile de gestionare a congestiilor și în planurile de echilibrare a producției și cererii, precum și în îmbunătățirea mecanismelor de comerț transfrontalier și echilibrarea piețelor energetice.

Lipsa unei baze comune de cunoștințe și informații împiedică o aplicare armonioasă a legislației de mediu a UE

Producția de electricitate offshore este relativ nouă sau chiar inexistentă în majoritatea statelor membre, iar experiența în aplicarea legislației europene de mediu, cum ar fi directivele „Păsări”[14], „Habitate”[15] și „Evaluarea impactului asupra mediului”[16], în contextul acestui tip de proiecte, este relativ limitată. În practică, acest lucru înseamnă că promotorii proiectelor offshore se confruntă cu necunoscute suplimentare care ar putea determina costuri suplimentare și prelungirea termenelor.

Unul din factorii care contracarează inutil proiectele offshore este reprezentat de întârzierea cu care statele membre delimitează ariile protejate în conformitate cu directivele „Păsări” și „Habitate” în mediul marin . Nedelimitarea acestor arii crește gradul de nesiguranță în ceea ce privește potențiala fiabilitate a oricărui amplasament pentru fermele eoliene. Fără a dispune de datele necesare privind ecosistemele marine și de informațiile privind localizarea habitatelor protejate și a celor sensibile, evaluările impactului și procedurile de autorizare pot dura mai mult și pot deveni obiectul unor noi litigii.

Un alt element important este familiarizarea cu informațiile actualizate privind impactul fermelor eoliene asupra speciilor și habitatelor naturale. Aceste informații trebuie generate și partajate mai sistematic pentru a facilita evaluările impactului asupra mediului. Deși există un corpus însemnat și din ce în ce mai extins de literatură de specialitate, multe din lucrări sunt foarte recente și nu sunt cunoscute de autoritățile și de părțile interesate la nivel local, regional și național. În această situație, promotorii riscă să fie supuși unor exigențe excesive și costisitoare în ceea ce privește monitorizarea și evaluarea , care ar fi putut fi evitate dacă s-ar fi ținut seama de aceste cunoștințe de ultimă oră.

Soluționarea blocajelor și problemelor de echilibrare a curentului în rețelele electrice terestre

Dintr-o serie de motive, generarea de energie eoliană offshore va tinde să fie mai puțin dispersată din punct de vedere geografic decât cea terestră și decât multe alte tehnologii bazate pe sursele regenerabile de energie.

Mai întâi, necesitatea de a realiza racorduri la rețea în puncte îndepărtate aflate pe mare face ca economiile de scară să devină foarte importante pentru competitivitatea proiectelor offshore (mai ales în cadrul sistemelor de reglementare în care costurile sunt plătite de promotor și nu prin intermediul sistemului de tarifare). Din aceasta rezultă că proiectele offshore vor fi mai vaste decât cele terestre.

În al doilea rând, întreaga energie offshore se produce în zone în care, practic, nu există cerere (în afară de consumul înregistrat pe platformele petroliere sau de gaz) și, prin urmare, toate punctele de conectare sunt concentrate în zona costieră.

În ipoteza dezvoltării la scară largă a energiei eoliene offshore, capacitatea sistemului existent de a echilibra producția și cererea și de a transmite energia către centrele de consum (multe din acestea fiind terestre) va fi puternic solicitată . În unele state membre, mai ales în Germania, aceste blocaje există deja sau vor apărea în eventualitatea creșterii semnificative a capacității eoliene în Marea Nordului; necesitatea pentru consolidarea capacității de interconectare a fost demonstrată, printre altele, în studiul german Dena I[17].

DIRECțII DE DEZVOLTARE VIITOARE

Investirea în competitivitatea viitoare din sectorul european al industriei energetice

Scoaterea energiei eoliene offshore din umbra concurenților săi cei mai apropiați (energia eoliană terestră și explorarea maritimă a petrolului și a gazelor) va necesita eforturi concertate în vederea dezvoltării tehnologiei și a infrastructurii lanțului de distribuție în deceniile care vor urma. Planul strategic european privind tehnologiile energetice (Planul SET) [18], prezentat în 2007 și aprobat de Consiliul European în martie 2008, constituie, împreună cu cel de-al șaptelea Program-cadru pentru cercetare, dezvoltare tehnologică și activități demonstrative (PC7) [19] și cu programul „Energie inteligentă pentru Europa” (IEE) [20] cadrul general european în care trebuie abordate aceste provocări.

În Planul SET se indică faptul că obținerea unui randament dublu al celor mai mari turbine eoliene (principalele aplicații fiind cele eoliene offshore) este una din provocările majore pentru realizarea obiectivelor 2020 și se propune o Inițiativă industrială europeană privind energia eoliană . Scopul acesteia este de a încuraja dezvoltarea pieței și de a reduce costul energiei eoliene, dar, de vreme ce energia eoliană terestră se numără deja printre cele mai competitive tehnologii, Comisia este de părere că energia eoliană offshore ar trebui să reprezinte o prioritate majoră a inițiativei respective . Deși industria de profil ar putea părea tentată să se axeze pe culegerea „roadelor” pieței energiei eoliene terestre aflate în plină dezvoltare, investițiile în offshore vor fi esențiale pentru menținerea poziției de lider deținute de UE în domeniul tehnologiei și vor pregăti terenul pentru noi piețe de export. Vor exista, de asemenea, efecte pozitive asupra altor piețe conexe, un bun exemplu pentru această situație fiind tehnologia modernă de cabluri de curent continuu de înaltă tensiune (HVDC), domeniu în care industria europeană are un potențial unic[21].

Din aceste motive, Comisia a acordat o mai mare importanță energiei eoliene offshore în cadrul PC7, începând cu programul de lucru Energie din 2009 . Agenda de cercetare strategică[22] a Platformei tehnologice pentru energia eoliană (TP Wind)[23], publicată în iulie 2008, cuprinde propuneri pentru domenii prioritare de cercetare în ceea ce privește energia eoliană offshore, care reprezintă o contribuție binevenită la prioritizarea și coordonarea viitoarelor eforturi de cercetare la nivel UE și național. În acest context, statele membre sunt încurajate în egală măsură să utilizeze oportunitatea oferită de fondurile politicii de coeziune în domeniul cercetării și dezvoltării.

După cum s-a demonstrat în Agenda de cercetare strategică, există o serie de întrebări cu privire la adecvația nivelelor actuale de sprijin acordat cercetării în domeniul energiei eoliene, inclusiv în cel al energiei eoliene offshore , având în vedere noua direcție ambițioasă a politicii energetice europene, iar Comisia va ține în continuare seama de acest aspect în contextul Comunicării privind finanțarea tehnologiilor cu nivel scăzut de carbon anunțate în Planul SET. În același context, vor fi luate în considerare opțiunile de combinare a resurselor publice, industriale și private în cadrul acestei inițiative industriale pentru a garanta că aspectelor offshore li se acordă suficientă atenție.

În ceea ce privește muncitorii calificați, navele de instalare și alte resurse specializate, energia eoliană offshore este la concurență inegală cu producția de petrol și gaz. Cu toate acestea, cu timpul, ceea ce au în comun sursele regenerabile de energie și industria petrolieră și a gazului poate fi transformat într-un avantaj dacă zonele costiere ar profita de oportunitățile de a realiza o tranziție treptată și organizată către energiile noi . În multe regiuni din Europa se conturează deja potențialul pentru crearea de locuri de muncă, pentru creștere și regenerare economică, care reprezintă de fapt reorganizarea competențelor și resurselor din domenii aflate în declin (cum ar fi pescuitul, construcțiile navale și portuare) și din alte sectoare ale industriei de profil cu potențial pertinent. Deși este foarte posibil ca prețul ridicat al petrolului să stimuleze continuarea investițiilor în producția europeană de petrol și gaze naturale încă mult timp de acum încolo, producția a atins valoarea maximă și este timpul să începem să planificăm tranziția și să mobilizăm noile competențe necesare. O serie de programe UE, printre care menționăm „Energie inteligentă pentru Europa” și programele din cadrul politicii de coeziune, sunt deja utilizate pentru finanțarea unor proiecte care se dovedesc proactive în ceea ce privește adaptarea la energiile regenerabile și sprijinirea dezvoltării sectorului energiei eoliene offshore[24].

Adoptarea unei abordări mai strategice și coordonate în ceea ce privește proiectele offshore

După cum s-a explicat mai sus, o abordare mai strategică și mai coordonată va fi importantă pentru exploatarea resurselor eoliene ale Europei într-un mod eficient din punct de vedere al costurilor; o serie de instrumente de planificare și forumuri la nivel UE sau regional ar putea, de asemenea, să joace un rol în acest sens.

Din perspectiva surselor regenerabile de energie , Comisia a propus ca noua directivă privind energia din surse regenerabile să conțină obligativitatea ca statele membre să elaboreze noi Planuri naționale de acțiune[25]. Astfel, statele membre vor avea posibilitatea să instituie un cadru coerent prin care să se definească contribuția diverselor surse regenerabile de energie și a tehnologiilor aferente. Ar fi de dorit ca statele membre care dispun de resurse regenerabile offshore să precizeze contribuția pe care o prevăd pentru obiectivul anului 2020 în acest context.

Din perspectiva mediului marin , transpunerea recent adoptatei Directive-cadru privind strategia pentru mediul marin[26] va reprezenta o posibilitate pentru ca statele membre să ia în considerare fermele eoliene offshore în evaluarea lor globală a presiunilor și a impactului care se exercită asupra mediului marin și să estimeze dacă aceste ferme pot avea o incidență asupra realizării obiectivelor de „bună stare ecologică” enunțate în respectiva directivă. În acest context, convențiile privind mările regionale (OSPAR, HELCOM, MAP, BSC etc.) pot contribui la rândul lor la o mai bună coordonare; s-au înregistrat deja realizări importante, în special în ceea ce privește evaluările de mediu[27].

Din perspectiva rețelei electrice , cooperarea regională în cadrul noii Rețele europene a operatorilor de sisteme de transport (ENTSO) propusă în cadrul celui de-al „treilea pachet”[28] și planurile aferente de dezvoltare a rețelei și de investiții vor reprezenta noi instrumente importante de coordonare, iar Rețeaua europeană a operatorilor de sisteme de transport sprijină ideea unor planuri regionale dedicate energiei eoliene offshore și rețelelor energetice. Noua Agenție pentru cooperarea autorităților de reglementare din domeniul energetic și inițiativele existente la nivel regional vor juca, de asemenea, un rol important în coordonarea aspectelor de reglementare, pentru a garanta instituirea unor mecanisme de piață îmbunătățite (în special energia de echilibrare și comerțul transfrontalier) și a unor condiții mai coordonate, flexibile și favorabile care să încurajeze investițiile în rețelele transnaționale offshore. În plus, coordonatorii europeni desemnați în conformitate cu orientările TEN-E[29] (inclusiv coordonatorul pentru energie eoliană offshore din Europa de nord) au fost însărcinați în mod special cu promovarea dimensiunii europene a anumitor proiecte prin facilitarea dialogului transfrontalier și prin sprijinirea coordonării procedurilor naționale de consultare a părților interesate.

Provocarea constă în asigurarea faptului că aceste procese diferite sunt conectate și, totodată, în exploatarea avantajelor, resurselor și expertizei specifice ale acestora . După cum s-a explicat în Comunicarea Comisiei privind o politică maritimă integrată pentru UE[30], perspectiva pe termen lung în domeniul gestionării mărilor trebuie să se înscrie în direcția unei planificări spațiale maritime cu adevărat integrate ; în acest sens, Comisia va prezenta o foaie de parcurs până la sfârșitul lui 2008. O astfel de abordare ar putea să reprezinte un cadru propice echilibrării și concilierii unor diverse interese sectoriale, instituind totodată condiții stabile pentru investiții. Pentru a realiza progrese rapide către îndeplinirea acestui obiectiv, vor fi necesare măsuri concrete și un aport de experiență derivate din necesitățile sectoriale de prioritate politică ridicată.

În această perspectivă, lucrările realizate de Germania, Suedia și Danemarca în domeniul explorării posibilității unei soluții comune de conectare pentru cele trei ferme eoliene amplasate la Kriegers Flak în Marea Baltică, puternic sprijinite de coordonatorul european, vor conduce la acumularea unei experiențe valoroase în privința modalității de partajare a potențialelor beneficii socio-economice ale unei soluții comune care să combine noile ferme eoliene și interconexiunile. Comisia va sprijini și va completa eforturile coordonatorului european de a conjuga diversele procese, autorități și părți interesate, de a elabora „bune practici” prin intermediul unor cazuri specifice și de a stimula inițierea unor eforturi similare de cooperare și în alte zone geografice, începând cu Marea Nordului . Acest fapt va garanta o interacțiune mai puternică cu proiectele finanțate de UE cu relevanță specifică, precum NORSEWiND[31] și WINDSPEED[32].

Maximizarea beneficiilor ecologice ale energiei eoliene offshore

Beneficiile ecologice ale energiei eoliene offshore ca sursă curată de electricitate, fără emisii de gaze cu efect de seră sau poluare locală a aerului și beneficiile în ceea ce privește securitatea aprovizionării cu energie sunt larg recunoscute, iar majoritatea copleșitoare a europenilor are o atitudine foarte favorabilă față de energia eoliană[33]. Consumul redus de apă în comparație cu producția de electricitate prin termocentrale și contribuția pozitivă, globală și pe termen lung la conservarea biodiversității prin ameliorarea schimbărilor climatice sunt aspecte mai puțin cunoscute, dar la fel de importante.

Cu toate acestea, la nivel local, proiectele individuale reprezintă uneori o sursă de preocupări, din cauza schimbărilor survenite în aspectul vizual al peisajului, din cauza zgomotului sau a efectelor asupra biodiversității și habitatelor locale. Dacă fermele eoliene sunt amplasate departe de coastă, numai ultimul aspect ar putea reprezenta o potențială problemă, dar experiența acumulată până în prezent demonstrează că acest lucru se poate întâmpla foarte rar: programele de monitorizare existente în cadrul fermelor eoliene au demonstrat că se pot construi ferme de dimensiuni și mai mari, cu un impact neglijabil asupra biodiversității și habitatelor locale .

Totuși, fermele care nu sunt amplasate corespunzător pot să afecteze speciile și habitatele sensibile. Aceste potențiale probleme trebuie identificate într-o etapă incipientă, prin intermediul evaluărilor strategice , și soluționate, după caz, prin intermediul unor măsuri de atenuare, pentru a evita și minimiza posibilele efecte negative importante.

Comisia este de părere că legislația UE existentă în materie de evaluare a efectelor asupra naturii și mediului este un cadru adecvat și suficient de flexibil pentru a face față acestor aspecte . Cu toate acestea, Comisia recunoaște că, pentru aplicarea acestei legislații în contextul specific al fermelor eoliene aflate în ariile naturale protejate sau sensibile sau în apropierea acestora, sunt necesare orientări suplimentare care să aducă un plus de siguranță promotorilor, autorităților și altor părți interesate. Prin urmare, serviciile Comisiei vor accelera lucrările de elaborare a orientărilor în materie de ferme eoliene și natură, urmărind finalizarea acestora cel târziu în 2009 . În acest context, vor fi luate în considerare opțiunile de furnizare, menținere și difuzare a prezentărilor generale pe marginea descoperirilor științifice legate de impactul energiei eoliene asupra mediului. În afară de aceasta, Comisia va continua demersurile de instituire a unei Rețele europene de observare și date marine (EMODNET) în vederea facilitării accesului la datele care pot corobora evaluările impactului asupra mediului.

După cum s-a subliniat mai sus, planificarea strategică facilitează atingerea unui echilibru optim între diversele interese implicate în amplasarea de ferme eoliene offshore. Prin urmare, delimitarea siturilor marine Natura 2000 în conformitate cu Directivele „Habitate” și „Păsări” este importantă pentru creșterea gradului de încredere a promotorilor . Aceste delimitări sunt mult în urmă față de program și Comisia a elaborat un ghid care să ajute statele membre la identificarea și selectarea siturilor marine. Fără îndoială, mingea se află în terenul statelor membre, iar Comisia va lua toate măsurile necesare pentru a se asigura că siturile sunt delimitate corespunzător și fără întârziere.

Integrarea producției de energie eoliană offshore la scară largă în rețeaua viitorului

Dezvoltarea la scară largă a energiei eoliene offshore poate provoca blocaje în rețeaua electrică existentă, cu atât mai mult cu cât aceasta nu este adaptată la schimbările infrastructurilor de producție. Această problemă este deja analizată de coordonatorul european pentru energie eoliană offshore din Europa de Nord și este supusă unor investigații tehnice detaliate în cadrul unor proiecte precum TradeWind[34] și European Wind Integration Study (EWIS[35]).

Înainte de o cuantificare precisă a dimensiunii și naturii acestei probleme, este imposibilă furnizarea unui răspuns final cu privire la modalitățile de abordare. Soluțiile vor fi probabil din domeniul noilor capacități de transport și al utilizării de tehnologii moderne de tipul „rețelei inteligente”, care privesc în special gestionarea inteligentă a cererii, stocarea de energie (consolidând, de exemplu, utilizarea electricității în sectorul transportului) și, în termeni mai generali, integrarea sistemelor.

Cartea verde privind rețelele energetice europene, adoptată în paralel cu prezenta comunicare, continuarea demersurilor întreprinse de către coordonatorul european și cooperarea mai strânsă între autoritățile de reglementare din domeniul energetic și operatorii de sisteme de transport, după cum s-a precizat la secțiunea 3.2, vor furniza totuși un cadru mai larg și mai potrivit pentru această dezbatere.

CONCLUZIE

Energia eoliană offshore este o resursă autohtonă de producție a electricității, cu un potențial vast care, până în prezent, a rămas în mare parte neexploatat. Energia eoliană offshore poate și trebuie să contribuie substanțial la realizarea obiectivelor UE de politică energetică printr-o creștere extrem de semnificativă – de ordinul a 30-40 de ori până în 2020 și 100 de ori până în 2030 – a capacității instalate, în comparație cu situația actuală.

Cu toate acestea, dezvoltarea tehnologiei și a capacității lanțului tehnologic, precum și trecerea proiectelor prin fazele de planificare și aprobare, necesită mult timp. Pentru a realiza la timp investițiile necesare pentru îndeplinirea obiectivelor pentru 2020, industria de profil are nevoie de mai multă siguranță și de condiții cadru stabile și favorabile. Obiectivul obligatoriu de 20% pentru energia regenerabilă, împreună cu pachetul legislativ privind energia și clima, vor juca un rol esențial în acest sens, dar statele membre cu resurse eoliene offshore vor trebui să utilizeze acest cadru și planurile naționale de acțiune propuse pentru a își exprima clar ambițiile în ceea ce privește energia eoliană și pentru a lua măsurile necesare.

În ceea ce o privește, Comisia va aplica integral toate inițiativele UE pertinente existente în domeniu, conform celor subliniate, și va face demersuri suplimentare dacă este cazul. În special, Comisia:

- va căuta să faciliteze cooperarea regională în materie de planificare a rețelei energetice și a amplasamentelor eoliene offshore între statele membre, autoritățile de reglementare din domeniul energiei, operatorii sistemelor de transport și alte părți interesate, utilizând instrumente precum cele înființate în cel de-al „treilea pachet” și platforma de coordonare înființată de coordonatorul european pentru energie eoliană în Marea Baltică și Marea Nordului;

- va încuraja statele membre să implementeze planificarea spațială maritimă , pe baza principiilor viitoarei foi de parcurs privind planificarea spațială în vederea reglementării utilizărilor concurente ale măsurilor prin intermediul unor procese transparente de luare a deciziilor și în vederea realizării unei selecții optime a amplasamentelor.

- va încuraja operatorii de sisteme de transport și autoritățile de reglementare din domeniul energetic să accelereze cooperarea și să instituie urgent condiții de reglementare mai favorabile pentru investițiile în rețelele transnaționale offshore , pentru comerțul transfrontalier și pentru dezvoltarea unor piețe funcționale de curent de echilibrare;

- va pune accent pe cercetările offshore din cadrul celui de-al șaptelea Program-cadru pentru cercetare, dezvoltare tehnologică și activități demonstrative (PC7) și, în contextul Inițiativei industriale europene privind energia eoliană și al comunicării privind finanțarea tehnologiilor cu intensitate redusă de carbon, anunțate în planul SET, va revizui posibilitățile de intensificare a sprijinului în vederea accelerării dezvoltării și pătrunderii pe piață a energiei eoliene offshore și a altor energii regenerabile pe fondul noilor obiective de politică energetică la nivelul UE ;

- va pune accent, în viitoarele apeluri din cadrul programului „Energie inteligentă pentru Europa” , pe acțiunile care își propun să abordeze barierele de ordin netehnologic din calea utilizării energiei eoliene offshore;

- va finaliza realizarea orientărilor cu privire la aplicarea legislației comunitare în materie de conservare a naturii în contextul fermelor eoliene și va lua toate măsurile necesare pentru a garanta că statele membre delimitează ariile marine protejate în conformitate cu directivele „Păsări” și „Habitate” în timp util, pentru a îmbunătăți siguranța planificării pentru promotorii proiectelor și pentru a contribui la obiectivele UE privind biodiversitatea;

- va lua în considerare integrarea la scară largă a energiei eoliene offshore în rețelele electrice ca unul din aspectele esențiale pentru urmărirea obiectivelor Cărții verzi privind rețelele energetice europene , ținând seama studiile aflate în desfășurare și lucrările operatorilor europeni de sisteme de transport.

[1] Sursă: Raportul „Pure Power” al Asociației europene pentru energia eoliană (EWEA).

[2] COM(2008) XXX

[3] A se vedea o comparație a costurilor celor două tipuri de tehnologii în SEC (2008) xxx.

[4] Din capacitatea de 56,5 GW instalată în UE la sfârșitul lui 2007, numai 1,1 GW s-a obținut offshore (sursa: EWEA).

[5] Lucrările de modelare efectuate pentru cea de-a doua revizuire strategică a politicii energetice indică valoarea de 31 GW până în 2020. Estimările EWEA, „scăzut”, „mediu” și „ridicat”, publicate în martie sunt de 20, 35 sau 40 GW până în 2020 și, respectiv, de 40, 120 și 150 GW până în 2030. Agenția Europeană de Mediu intenționează să publice o estimare independentă a resurselor la sfârșitul lui 2008.

[6] JO L 176, 15.7.2003.

[7] JO L 283, 27.10.2001.

[8] JO L 275, 25.10.2003, p. 32.

[9] JO C 82, 1.4.2008, p. 1.

[10] http://ec.europa.eu/energy/electricity/package_2007/index_en.htm

[11] http://ec.europa.eu/energy/climate_actions/index_en.htm

[12] Un rezumat al rezultatelor consultării este disponibil la adresa de mai jos: http://ec.europa.eu/energy/res/consultation/offshore_wind_energy_en.htm

[13] Natura acestor posibile sinergii este bine ilustrată într-un raport recent al consultanților 3E: a se vedea http://www.greenpeace.org/eu-unit/press-centre/reports/A-North-Sea-electricity-grid-(r)evolution.

[14] JO L 103, 25.4.1979.

[15] JO L 206, 22.7.1992.

[16] JO L 175, 5.7.1985.

[17] www.offshore-wind.de/page/index.php?id=2605&L=1

[18] COM (2007) 723 final, 22.11.2007.

[19] OJ L 412, 30.12.2006, p.1.

[20] OJ L 310, 9.11.2006, p.15.

[21] A se vedea, de exemplu, „Inițiativa Electra”: http://ec.europa.eu/enterprise/electr_equipment/electra.htm

[22] www.windplatform.eu/92.0.html

[23] www.windplatform.eu

[24] Printre exemple se numără www.power-cluster.net, www.offshore-power.net și www.windskill.eu.

[25] COM(2008) 19 final din 23.1.2008.

[26] JO L 164, 25.6.2008, p.19.

[27] A se vedea www.ospar.org și www.environmentalexchange.info.

[28] COM(2007) 528, final.

[29] JO L 262, 22.9.2006.

[30] COM(2007)575, 10.10.2007.

[31] NORSEWiND este un proiect nou finanțat de PC7 și menit a furniza o hartă a resurselor eoliene din Marea Baltică, Marea Irlandei și Marea Nordului cu ajutorul unei combinații de catarge meteorologice tradiționale, a unor instrumente terestre de teledetecție și a datelor obținute prin satelit.

[32] Sprijinit de programul „Energie Inteligentă pentru Europa”, WINDSPEED are ca obiectiv elaborarea unei fișe de parcurs pentru instalarea de turbine eoliene offshore în partea centrală și de sud a Mării Nordului, luând în considerare toate interacțiunile marine de tip spațial.

[33] Eurobarometru special, ianuarie 2007. http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_262_en.pdf

[34] www.trade-wind.eu

[35] www.wind-integration.eu