RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 189/8

Raportul final al consilierului-auditor în cazul COMP/39.188 – Banane

(în temeiul articolelor 15 și 16 din Decizia 2001/462/CE, CECO a Comisiei din 23 mai 2001 privind mandatul consilierilor-auditori în anumite proceduri în domeniul concurenței – JO L 162, 19.6.2001, p. 21)

2009/C 189/04

Proiectul de decizie în cazul sus-menționat dă naștere următoarelor observații.

Comunicarea privind obiecțiunile

Comunicarea privind obiecțiunile (CO) a fost adoptată la data de 20 iulie 2007 și s-a adresat următoarelor societăți și grupuri de societăți: Chiquita Brands International Inc, Chiquita International Ltd, Chiquita International Services Group N.V. și Chiquita Banana Company B.V. (Chiquita); Dole Food Company Inc și Dole Fresh Fruit Europe OHG (Dole); Fresh Del Monte Produce Inc, Del Monte Fresh Produce International Inc, Del Monte (Germania) GmbH și Del Monte (Olanda) BV (Del Monte); Fyffes plc, Fyffes International, Fyffes Group Limited și Fyffes BV (Fyffes); FSL Holdings NV și Firma Leon van Parys NV (LVP); Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co KG (Weichert).

În Comunicarea privind obiecțiunile, Comisia a adoptat opinia preliminară potrivit căreia destinatarii au participat la o încălcare unică și continuă a articolului 81 prin efectuarea de schimburi de informații privind cantitățile de banane și ofertele de preț și prin stabilirea prețurilor prin coordonarea ofertelor de preț pentru banane.

În urma notificării Comunicării privind obiecțiunile, părților li s-a permis accesul la dosarul de investigații al Comisiei fie sub forma unui DVD, fie la sediul Comisiei, în ceea ce privește solicitările de clemență și documentele aferente acestora.

Procedură

Inițial, părților li s-a acordat un termen-limită de două luni pentru a răspunde Comunicării privind obiecțiunile. În urma unor cereri motivate, s-au acordat mai multe prelungiri părților solicitante. Aceste prelungiri, în principal, legate de reclamațiile privind accesul la dosarul Comisiei, au totalizat încă aproximativ două luni. Toate părțile au răspuns la timp și au prezentat Comisiei observații scrise pe marginea obiecțiunilor ridicate împotriva lor.

În plus, toate părțile și-au exercitat dreptul de a fi audiate oral conform articolului 12 din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 (1). Audierea orală a avut loc în perioada 4-6 februarie 2008.

Pe parcursul procedurii, mai multe părți care reclamau faptul că le-a fost încălcat dreptul la audiere au depus numeroase plângeri privind presupuse neregularități procedurale. Cu toate că Direcția Generală Concurență a soluționat majoritatea acestor reclamații, unele dintre acestea au fost transmise consilierului-auditor. Aceste plângeri au fost atent examinate de mine sau de către consilierul-auditor responsabil la momentul respectiv, iar părțile au fost informate în consecință. S-a susținut, în mod special, faptul că lipsa proceselor-verbale, a transcrierilor și/sau a notelor de la reuniunile cu solicitantul clemenței din dosarul disponibil de investigații au reprezentat o încălcare a dreptului la apărare. De asemenea, s-a pretins că dreptul la audiere nu putea fi exercitat corespunzător din cauza numărului mare de pagini indescifrabile din dosarul de investigații. În plus, una dintre părți a solicitat să i se furnizeze presupuse documente dezincriminatoare, care nu figurau la dosarul de investigații, ci, potrivit aceleiași părți, s-ar fi aflat în posesia altor direcții generale ale Comisiei. În final, mai multe părți au afirmat faptul că dreptul la apărare presupune acces și la documentele prezentate Comisiei ulterior notificării Comunicării privind obiecțiunile, în special răspunsurile celorlalte părți la CO.

În primul rând, în ceea ce privește lipsa proceselor-verbale, a transcrierilor și/sau a notelor de la reuniunile cu solicitantul clemenței (ridicată de LVP, Fyffes/Weichert și Dole), examinarea a condus la următoarea concluzie. În cadrul aplicării dispozițiilor tratatului privind concurența, dreptul la apărare al părților nu impune o obligație generală ca serviciile Comisiei să întocmească procese-verbale sau să realizeze înregistrări ale reuniunilor. Această obligație există numai în cazul în care Comisia intenționează să utilizeze în decizia sa probe obținute verbal, caz în care trebuie să se întocmească un document scris. Întrucât, în cazul de față, s-au utilizat ca probe numai declarațiile întreprinderilor prezentate în mod oficial, dreptul la apărare al părților nu ar fi putut fi încălcat prin faptul că nu au fost realizate înregistrări ale reuniunilor în cauză. Astfel, trebuie remarcat faptul că orice note unilaterale luate de serviciile Comisiei redau, în orice caz, numai modul Comisiei de consemnare și interpretare a celor spuse. Prin urmare, aceste note constituie note interne inaccesibile și nu au nici valoare probatorie, nici incriminatorie și nici dezincriminatorie.

În al doilea rând, în ceea ce privește afirmația potrivit căreia prezența unor documente ilizibile la dosar ar putea constitui o încălcare a dreptului la audiere și, mai precis, o încălcare a principiului egalității de mijloace (LVP, Fyffes/Weichert, Dole), s-a ajuns la următoarea concluzie. În măsura în care calitatea documentelor originale din dosarul de investigații al Comisiei este comparabilă cu cea a copiilor existente pe DVD-ul părților, Comisia nu ar fi putut cunoaște mai bine documentele ilizibile sau aproape ilizibile decât celelalte părți la procedură. Serviciul relevant al Comisiei, la cerere și acolo unde a existat posibilitatea, a furnizat părților solicitante copii noi de calitate comparabilă cu cea a documentelor originale din dosar. Prin urmare, părțile au avut acces la aceleași documente de calitate comparabilă ca și Comisia. În consecință, s-a ajuns la concluzia că a fost respectat principiul egalității de mijloace.

În al treilea rând, în ceea ce privește solicitarea referitoare la furnizarea unor documente potențial dezincriminatorii care nu figurau în dosarul de investigații, dar care se aflau, cu toate acestea, în posesia Comisiei (Fyffes/Weichert), consilierul-auditor de la momentul respectiv a adoptat următoarea opinie. În general, Comisia nu este obligată să furnizeze documente care nu figurează în dosarul de investigații. Cu toate acestea, pe baza unei cereri motivate, care identifică în mod clar documentul (documentele) și explică relevanța pentru apărare și potențiala valoare dezincriminatorie, Comisia poate fi obligată să furnizeze astfel de documente, cu excepția cazului în care partea solicitantă poate obține informațiile din alte surse fără a depune un efort suplimentar considerabil. În schimb, Comisia nu este obligată să aprobe o cerere nespecifică privind un număr mare de documente. Cererea a fost evaluată în lumina acestor criterii și s-a constatat a fi parțial justificată. Astfel, Direcției Generale Concurență i s-a solicitat să adopte măsurile necesare obținerii și furnizării documentelor identificate în mod clar în cerere, părților solicitante. În schimb, cererea a fost respinsă întrucât făcea referire la documente într-un mod vag și abstract sau la documente care ar fi putut fi obținute din alte surse.

În final, în ceea ce privește presupusul drept de acces la răspunsurile altor părți la CO (Del Monte), acest drept nu există în general. Din punctul 27 din Comunicarea Comisiei privind accesul la dosar rezultă că accesul la documentele primite de Comisie ulterior notificării Comunicării privind obiecțiunile poate fi permis numai în cazul în care aceste documente pot constitui probe noi, fie de natură incriminatorie, fie dezincriminatorie. Întrucât răspunsul unei părți la CO constituie apărarea individuală a părții respective, rareori acesta poate fi considerat incriminatoriu sau dezincriminatoriu în raport cu celelalte părți la procedură. În orice caz, Comisiei îi este interzis să utilizeze probe împotriva unei părți căreia nu i-a fost acordat dreptul la audiere. Cu toate acestea, în ceea ce privește informațiile potențial dezincriminatorii, o cerere nu poate fi formulată în termeni generali, ci trebuie motivată, indicând, cel puțin în general, modul în care o anumită informație poate fi utilă apărării unei părți și capabilă să influențeze desfășurarea procedurii administrative. Rezultă că dreptul la apărare nu va fi încălcat în cazul în care Comisia respinge accesul unei părți la răspunsurile celorlalte părți la CO în temeiul unei solicitări generale care susține faptul că este posibil ca răspunsurile să conțină informații dezincriminatorii. În lumina acestor criterii, consider că refuzul Direcției Generale Concurență de a aproba solicitarea părții în cauză nu putea duce la o încălcare a dreptului la apărare.

Proiectul de decizie

În urma observațiilor scrise și verbale ale părților, Comisia a renunțat la toate obiecțiunile sale împotriva Fyffes plc, Fyffes International, Fyffes Group Limited și Fyffes BV (Fyffes), precum și FSL Holdings NV și Firma Leon van Parys NV (LVP). De asemenea, Comisia a renunțat la obiecțiunile împotriva Fresh Del Monte Produce Inc., Del Monte Fresh Produce International Inc., Del Monte (Germania) GmbH și Del Monte (Olanda) BV, referitoare la presupusa participare a societății Del Monte la încălcare. Cu toate acestea, răspunderea Fresh Del Monte Produce Inc. pentru implicarea în încălcarea societății Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co KG, asupra căreia se presupune a fi exercitat o influență hotărâtoare, este menținută.

În plus, în ceea ce privește ceilalți destinatari ai proiectului de decizie, sfera de aplicare a obiecțiunilor a fost redusă comparativ cu CO, iar durata încălcării a fost scurtată considerabil.

În opinia mea, proiectul de decizie se referă exclusiv la obiecțiunile pentru care părților le-a fost oferită ocazia de a-și face cunoscute opiniile.

Concluzie

Consider că, în acest caz, s-a respectat dreptul la audiere al tuturor participanților la procedură.

Bruxelles, 10 octombrie 2008. Karen WILLIAMS

(1) Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei privind desfășurarea procedurilor puse în aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE, JO L 123, 27.4.2004, p. 18.