EXPUNERE DE MOTIVE

1.Obiectul propunerii

Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în vederea celei de a treizeci și opta reuniuni anuale a Comitetului permanent al Convenției privind conservarea vieții sălbatice și a habitatelor naturale din Europa, care se va desfășura în Franța, la Strasbourg, în perioada 27-30 noiembrie 2018, în ceea ce privește adoptarea preconizată de către Comitetul permanent a unei decizii referitoare la două modificări ale anexelor II și III la convenție.

2.Contextul propunerii

2.1.Convenția privind conservarea speciilor migratoare de animale sălbatice

Convenția din 1979 privind conservarea vieții sălbatice și a habitatelor naturale din Europa (Convenția de la Berna) (denumită în continuare „acordul”) are ca obiect conservarea florei și faunei sălbatice din Europa și a habitatelor lor naturale, în special a celor pentru a căror conservare este necesară cooperarea mai multor state. Convenția reprezintă un tratat interguvernamental, încheiat sub egida Consiliului Europei. Acordul a intrat în vigoare la 1 iunie 1982. Comunitatea Europeană este parte contractantă la acest acord începând de la 1 septembrie 1982. În prezent acordul are 51 de părți contractante, printre care se numără și toate statele membre ale UE.

2.2.Comitetul permanent

Comitetul permanent este organul de decizie al convenției, având competența de a evalua starea de conservare a speciilor și, prin urmare, de a revizui listele acestora din anexele la convenție. Funcțiile sale sunt enumerate la articolele 13-15 din acord. Comitetul se reunește cel puțin o dată la doi ani și atunci când majoritatea părților contractante formulează o astfel de cerere. A devenit un lucru obișnuit pentru Comitetul permanent să se întâlnească în fiecare an.

Poziția Uniunii în ceea ce privește modificările anexelor este stabilită printr-o decizie a Consiliului, pe baza unei propuneri a Comisiei.

2.3.Actul avut în vedere de Comitetul permanent

În perioada 27-30 noiembrie 2018, la cea de a treizeci și opta reuniune anuală a Comitetului permanent al acordului, care se va desfășura în Franța, la Strasbourg, urmează să se adopte o decizie cu privire la două modificări referitoare la anexele II și III la acord („actul avut în vedere”).

În conformitate cu articolul 17 din acord, o modificare a anexelor se adoptă cu o majoritate de două treimi din părțile contractante. Modificarea intră în vigoare pentru toate părțile în termen de trei luni de la adoptarea de către Comitetul permanent, cu excepția cazului în care o treime din părțile contractante au notificat obiecții. Toate modificările intră în vigoare pentru părțile contractante care nu au notificat obiecții.

Actul avut în vedere are drept scop modificarea anexelor II și III la acord, în conformitate cu dispozițiile articolului 17 al acestuia.

3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

Au fost propuse următoarele două modificări ale anexelor la acord.

1) Elveția a propus reducerea nivelului de protecție a lupului (Canis lupus) prin deplasarea acestei specii din anexa II (specii de faună strict protejate) în anexa III (specii protejate ale faunei – reglementare posibilă).

Elveția și-a justificat propunerea prin faptul că numărul de lupi din Europa a crescut substanțial de la intrarea în vigoare a convenției și, prin urmare, specia nu mai are nevoie de un nivel strict de protecție. Această modificare ar permite gestionarea și controlul lupilor (inclusiv prin vânare), fără a mai fi necesar să se facă derogări în temeiul articolului 9 din convenție. Nivelul de protecție ar fi astfel mai scăzut pentru toate populațiile de lupi de pe teritoriul acoperit de către părțile la convenție, indiferent de starea de conservare și de tendințele populațiilor acestora. Propunerea Elveției ar conduce efectiv la acest cel mai mic numitor comun în ceea ce privește conservarea populațiilor de lupi pe teritoriul Europei și nu este conformă cu statutul actual de protecție juridică a lupului prevăzut în Directiva „Habitate”.

Potrivit unui studiu recent, din cele nouă populații în majoritate transfrontaliere de lupi din Uniune și din țările învecinate, numai trei se încadrează la categoria „riscuri minime”, în timp ce șase sunt „vulnerabile” sau „potențial amenințate”. Populația din Alpii Occidentali­Centrali, care acoperă Elveția, este „vulnerabilă” pe Lista roșie a Uniunii Internaționale pentru Conservarea Naturii (UICN).

Deși recunoaște provocările coexistenței între lupi și oameni care decurg din creșterea numărului și a ariei de răspândire ale lupilor, actuala propunere a Elveției de a reduce statutul de protecție a lupului în întreaga Europă nu este justificată din punct de vedere științific și din punctul de vedere al conservării.