RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 185/55

Avizul Comitetului European al Regiunilor – Plan de acțiune privind integrarea resortisanților din țările terțe

(2017/C 185/08)

Raportor: Karl VANLOUWE (BE-AE), membru al Parlamentului flamand și al Senatului federal din partea Regiunii Flamande Document de referință: Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor – Plan de acțiune privind integrarea resortisanților țărilor terțe COM(2016) 377 final

RECOMANDĂRI POLITICE

COMITETUL EUROPEAN AL REGIUNILOR

Cadrul general și principii de bază

1. salută Planul de acțiune prezentat de Comisia Europeană cu privire la integrarea resortisanților țărilor terțe (1) în contextul diversității din ce în ce mai mari a societăților europene și al necesității de a-i integra pe aceștia pe deplin în mediul nostru social și subliniază importanța integrării, ca proces bidirecțional care îi implică atât pe resortisanții unor țări terțe, cât și pe membrii societății-gazdă;

2. consideră că integrarea trebuie percepută ca proces dinamic, interactiv și limitat în timp, care să permită resortisanților țărilor terțe să se integreze pe deplin în societatea gazdă și pe piața forței de muncă, să se alăture comunității-gazdă într-o poziție de autonomie, să permită interacțiunea și să încurajeze participarea la viața acestei comunități;

3. subliniază că integrarea este o competență a statelor membre, astfel cum prevede Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (2) (TFUE), care permite instituirea de măsuri la nivel european pentru încurajarea și sprijinirea acțiunii statelor membre, cu scopul de a favoriza integrarea resortisanților țărilor terțe aflați în situație de ședere legală pe teritoriul lor, cu excepția oricărei armonizări a actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre; solicită să se depună în continuare eforturi de monitorizare a principiului subsidiarității și reamintește că acțiunile statelor membre în acest domeniu trebuie să fie în conformitate cu acquis-ul UE, inclusiv cu principiile fundamentale comune ale politicii de integrare a imigranților în UE;

4. reamintește că o politica propriu-zisă de integrare este cea realizată la nivelul politic cel mai aproape de cetățeni. De aceea se recomandă adoptarea unei abordări a guvernanței pe mai multe niveluri, cu un accent special pe autoritățile locale și regionale, deoarece acestea sunt în contact direct cu provocările și șansele care derivă din procesul de integrare;

5. în cadrul dezbaterii politice, atrage atenția asupra importanței utilizării unei terminologii corecte cu privire la diferite categorii de nou-veniți. Planul de acțiune se referă doar la nou-veniții (migranți, refugiați și beneficiari de protecție subsidiară) care sunt resortisanți ai țărilor terțe și care au rezidență legală în UE. Resortisanții statelor membre ale UE ai căror părinți sau bunici provin dintr-o țară terță și resortisanții UE care și-au exercitat dreptul la liberă circulație și membrii familiilor acestora sunt, prin urmare, excluși din acest plan de acțiune;

6. subliniază că integrarea, ca domeniu de intervenție politică, nu poate exista în mod izolat, atingând, prin definiție, diferite domenii politice tradiționale, precum educația, ocuparea forței de muncă, protecția socială, sănătatea, asigurarea de locuințe etc.; prin urmare, politicile de integrare ar trebui să fie puse în aplicare în mod orizontal, acordând atenție deosebită provocărilor și oportunităților de integrare inerente fiecărui domeniu de acțiune politică;

7. reamintește că integrarea este un proces bidirecțional, care ar trebui să ofere un cadru de drepturi și obligații atât pentru resortisanții țărilor terțe, cât și pentru comunitatea-gazdă; ambele părți trebuie să își asume responsabilitățile;

8. subliniază că integrarea ar trebui în mod ideal să reprezinte rezultatul unei politici privind azilul și migrația și că planul de acțiune trebuie, prin urmare, să fie disociat, printre altele, de propunerile Comisiei Europene privind sistemul european comun de azil (3) și de noul cadru de parteneriat cu țările terțe în contextul Agendei europene privind migrația (4);

9. conștient de faptul că munca contribuie în mod esențial la integrarea socială a resortisanților țărilor terțe, dorește să sublinieze legătura intrinsecă a acesteia cu „Cartea albastră” menționată în propunerea Comisiei referitoare la migrația legală, ce propune revizuirea Directivei privind condițiile de intrare și de ședere a resortisanților din țările terțe în vederea ocupării unor locuri de muncă cu înaltă calificare (5);

Provocări și oportunități legate de integrare

10. este de acord cu analiza Comisiei, conform căreia neintegrarea ar însemna o pierdere enormă, atât pentru resortisanții țărilor terțe, cât și pentru comunitatea-gazdă; costurile sociale și economice cauzate de neintegrare pot depăși chiar investițiile în politicile de integrare și potențialul intrinsec al acesteia;

11. este convins că o politică de integrare reușită este una dintre condițiile necesare pentru a remedia performanțele relativ mai mici ale resortisanților țărilor terțe pe piața muncii, în educație, la nivel de venituri, locuințe, sănătate, participare civică și coeziune socială, așa cum arată indicatorii OCDE (6);

12. sprijină apelul Comisiei în favoarea unei abordări mai adaptate și este convins că politicile de integrare trebuie să acorde o mai mare atenție diversității care există în cadrul diferitelor grupuri de resortisanți ai țărilor terțe și nevoilor diferite ale acestora. O politică de integrare adecvată este deci una adaptată la nevoile individuale, fără a pleca de la principiul soluției uniforme („one size fits all”). Trebuie să se țină seama, printre altele, de competențele lingvistice, de fundalul cultural, nivelul de educație, durata preconizată de ședere, motivul emigrării, competențele, experiența de muncă, eventuale traume suferite, etc. Autoritățile locale și regionale sunt în măsură să răspundă acestor disparități semnificative între resortisanții țărilor terțe și nevoilor specifice cu care ei se confruntă, putând oferi în acest sens o platformă pentru schimbul de cunoștințe și experiență. În acest context, Comitetul Regiunilor dorește să reamintească bunele practici în care parcursurile de integrare și integrare cetățenească sunt elaborate din perspectivă individuală, fiind adaptate la nevoile resortisanților țărilor terțe;

13. salută poziția exprimată de Comisie și de Parlamentul European (7), conform căreia politicile de integrare în general și integrarea pe piața muncii a refugiaților, în special, nu ar trebui să aibă loc în detrimentul altor politici orientate către alte grupuri vulnerabile existente în comunitatea-gazdă;

Crearea unei societăți bazate pe coeziune

14. subliniază că societatea europeană se bazează pe norme și valori fundamentale, cum ar fi democrația, statul de drept, libertatea de exprimare, libertatea de religie, egalitatea între bărbați și femei, drepturile omului, solidaritatea, toleranța, etc. Salută, de asemenea, faptul că legătura dintre integrare și valorile și standardele europene a fost discutată în cadrul reuniunii Consiliului „Afaceri Generale” din 24 mai 2016 (8) referitoare la statul de drept și solicită viitoarelor președinții ale UE (Malta, Estonia) să poarte în continuare acest dialog, menit să contribuie la o înțelegere mai aprofundată – de către statele membre, instituțiile UE, autoritățile locale și regionale și societatea civilă – a protecției acestor norme și valori și a modalităților de a le transforma într-un factor de integrare;

15. este convins că, pentru a avea succes, integrarea, înțelegerea și acceptarea acestor standarde și valori europene este esențială, atât pentru resortisanții țărilor terțe, cât și pentru comunitatea gazdă. Acest lucru este în conformitate cu ideea că politicile de integrare trebuie corelate cu integrarea cetățenească și dezvoltarea unui spirit comunitar și că, prin urmare, la diferitele niveluri, trebuie dezvoltate și sprijinite instrumente adecvate pentru consolidarea înțelegerii reciproce, cu sprijinul adecvat de la nivelul european, care să includă educația civică, atât prin metode clasice, cât și prin forme inovatoare de predare;

16. subliniază necesitatea de a îmbunătăți mecanismele menite să sporească, pe de o parte, solidaritatea și cooperarea dintre toate regiunile europene și, pe de altă parte, cooperarea dintre diversele administrații și personalul specializat. Sensibilizarea guvernelor statelor membre competente în materie de azil reprezintă o miză majoră;

17. face referire în acest sens la bunele practici de integrare civică, care oferă resortisanților țărilor terțe cursuri de orientare socială, pentru a-i familiariza într-un mod interactiv cu normele și valorile europene, precum și cu modul de viață al societății-gazdă. Scopul este de a-i sprijini în achiziționarea instrumentele necesare pentru a deveni pe deplin membri activi ai societății;

18. propune o recenzare a inițiativelor din mai multe state membre ale UE în cadrul cărora se solicită resortisanților unor țări terțe să semneze un angajament sau o declarație de participare la activități prin care aceștia se pot familiariza, între altele, cu normele și valorile fundamentale, analizând modul în care aceste inițiative influențează societatea respectivă, și să împărtășească rezultatele și experiențele cu astfel de sisteme pentru a permite autorităților locale și regionale să profite de acestea; subliniază că nu numai resortisanții țărilor terțe, ci și populația locală ar trebui să-și însușească în mod activ aceste norme și valori fundamentale;

19. reamintește că procesul de integrare este un proces bidirecțional, în cadrul căruia îi revine și țării-gazdă un rol bine definit. În acest sens, comunitățile-gazdă trebuie să ofere resortisanților țărilor terțe posibilitatea de a se implica activ, prin eliminarea barierelor, acces la serviciile de bază și organizarea procesului de integrare, astfel încât resortisanții țărilor terțe să se poată familiariza cu societatea-gazdă în care trăiesc. În special în cazul migrației familiilor, comunitatea-gazdă poate juca un rol important pentru procesul de integrare. Ne referim aici în primul rând la statele membre și autoritățile locale și regionale, dar și la organizațiile neguvernamentale, societatea civilă, sectorul privat, comunitățile religioase sau comunitățile minorităților etnice din țara-gazdă, toți aceștia fiind parteneri-cheie pentru politicile de integrare;

20. subliniază, de asemenea, responsabilitatea tuturor acestor actori în pregătirea societății-gazdă pentru sosirea resortisanților țărilor terțe și stimularea nivelului de acceptare a acestora, insistând asupra importanței unei informări corecte a comunității-gazdă;

Prioritățile politice în sprijinul integrării

Măsuri de efectuat înainte de plecare/sosire

21. este convins că procesul de integrare – pe cât posibil – trebuie să înceapă cât mai curând posibil, chiar din momentul în care persoana respectivă se află încă în țara sa de origine;

22. atrage atenția asupra faptului că cunoașterea limbii țării-gazdă este esențială pentru a se putea integra și că învățarea unei limbi noi durează o perioadă de timp. Astfel, mai multe state membre ale UE efectuează deja cursuri sau teste de limbă înainte de sosirea resortisanților țărilor terțe în țara-gazdă. În acest mod se scurtează cât mai mult posibil perioada în care resortisanții țărilor terțe se află în țara-gazdă fără fie capabili să comunice, ceea ce facilitează interacțiunea cu comunitatea-gazdă. Acest proces nu poate constitui, bineînțeles, o condiție pentru acordarea protecției internaționale refugiaților sau celor îndreptățiți la protecție subsidiară;

23. subliniază că interviurile de admisie cu resortisanții țărilor terțe reprezintă un instrument esențial pentru dezvoltarea unei abordări personalizate, oferind o mai bună înțelegere a așteptărilor resortisanților țărilor terțe și ale societății-gazdă. Aceste interviuri de admisie ar trebui, în măsura posibilului, să se desfășoare în țara de origine, pentru ca, odată ajunși în societatea-gazdă, resortisanții țărilor terțe să se concentreze în totalitate asupra procesului propriu-zis de integrare;

24. subliniază importanța măsurilor de însoțire în cadrul pregătirii societății-gazdă pentru sosirea resortisanților țărilor terțe, în special a comunităților care îi vor găzdui pe refugiați;

Educație

25. salută accentul pus de Comisie pe educație ca unul dintre elementele-cheie pentru o politică de integrare reușită și solicită, în acest sens, eforturi constante pentru a monitoriza respectarea principiului subsidiarității;

26. subliniază că învățarea limbilor oficiale din țara-gazdă ar trebui să aibă prioritate, astfel încât nou-veniții și copiii lor să fie capabili să interacționeze cât mai curând posibil cu societatea gazdă, să își exercite drepturile și să își îndeplinească obligațiile. Și în acest caz, este important să existe o abordare personalizată pentru educație, pe baza profilului fiecărui resortisant al unei țări terțe și a nevoilor sale specifice;

27. face trimitere la bunele practici (utilizate în învățământul primar și secundar) de primire a resortisanților țărilor terțe care vorbesc o altă limbă; școlile sunt în măsură să ofere o abordare personalizată pentru resortisanții țărilor terțe, fie prin includerea lor într-o clasă separată, fie oferindu-le sprijin suplimentar în clase convenționale sau printr-o combinație a acestor două abordări (9);

28. evidențiază bunele practici utilizate pentru depășirea barierelor lingvistice, printre care folosirea traducătorilor și interpreților sociali activi în domeniul educației, care sprijină cadrele didactice și educatorii, astfel încât resortisanții țărilor terțe care nu vorbesc încă limba țării-gazdă să poată interacționa în mod activ cu instituțiile de învățământ frecventate de copiii lor;

29. salută propunerea Comisiei de a analiza în continuare posibilitățile introducerii cursurilor de educație civică în învățământul secundar, ținând seama de necesitatea ca fiecare individ să fie informat cu privire la legislația, cultura, normele și valorile societății și propune ca acest lucru să se aplice și în cazul educației pentru adulți și al formării profesionale;

30. solicită să se acorde o mai mare atenție categoriei de resortisanți ai țărilor terțe cu vârsta între 16 și 18 ani, care se apropie de o vârstă la care educația nu mai are caracter obligatoriu și care, în multe cazuri, încă nu dispun de instrumentele de care au nevoie pentru a începe o formare profesională, a intra în învățământul superior sau a reuși pe piața forței de muncă;

Integrarea pe piața forței de muncă și accesul la formarea profesională

31. salută faptul că integrarea pe piața forței de muncă este una dintre prioritățile Comisiei din perspectiva posibilităților pe care le au resortisanții țărilor terțe de a-și face un loc în societate și a participa la aceasta, având în vedere provocările generate de nivelul foarte scăzut al participării acestora pe piața forței de muncă, în special a femeilor, în raport cu populația țării-gazdă, în general (10);

32. solicită crearea unor sisteme, eventual pe bază de stagii și de servicii de orientare și de consiliere juridică, care să permită resortisanților țărilor terțe accesul pe piața forței de muncă cât mai rapid posibil. Acest lucru le-ar permite să exerseze limba, prin contactul cu colegii de muncă și, astfel, să-și creeze rețele grație cărora ar putea să obțină un loc de muncă și să se întrețină singuri;

33. în contextul sistemelor de formare și al integrării pe piața forței de muncă, salută măsurile adresate resortisanților unor țări terțe care au depășit vârsta școlarității obligatorii, măsuri menite să-i înzestreze ulterior cu o formare profesională de bază și să le îmbunătățească competențele de învățare;

34. este convins că o migrație bine orientată a forței de muncă poate răspunde provocărilor care rezultă din îmbătrânirea forței de muncă, din nevoia de lucrători cu competențe specifice și din presiunea asupra sistemelor noastre de securitate socială, dar subliniază că primirea și integrarea refugiaților și principiul reîntregirii familiei trebuie privite mai ales ca fiind atât în interesul societății-gazdă, cât și al migrantului, dar și ca având la bază drepturile fundamentale și obligațiile internaționale, și nu să fie descrise, în mod eronat, ca o soluție la problemele de pe piața forței de muncă;

35. recunoaște necesitatea unei evaluări rapide și corecte a competențelor și calificărilor academice și dobândite prin formare ale resortisanților țărilor terțe, ca o condiție prealabilă prioritară pentru a le permite să participe pe piața forței de muncă sau să se pregătească prin activități de formare profesională. Prin urmare, Comitetul așteaptă cu interes, printre altele, propunerile Comisiei în legătură cu Agenda pentru noi competențe în Europa (11);

36. subliniază, în legătură cu revizuirea Directivei privind „cartea albastră” (12), că economiile europene trebuie să atragă lucrători cu înaltă calificare pentru a ocupa posturi vacante reale;

37. salută reuniunea socială tripartită la nivel înalt, care a avut loc la 16 martie 2016, pentru a discuta despre criza refugiaților, dar solicită contribuții din partea sectorului educației, având în vedere că acesta este un partener în dezbaterea privind integrarea (inclusiv pe piața forței de muncă);

Accesul la servicii de bază

38. reiterează că trebuie făcută o distincție clară între migranți (economici) și refugiați sau beneficiarii de protecție subsidiară, în special în dezbaterile politice privind accesul la serviciile de bază, deoarece fiecare grup poate avea nevoi diferite și necesită, prin urmare, o abordare fundamental diferită; subliniază însă că necesitatea de a crea condiții pentru o integrare reușită îi privește pe toți resortisanții țărilor terțe aflați în situație de ședere legală în UE;

39. subliniază că statelor membre le revine sarcina de a decide cu privire la propriile regimuri de securitate socială și ia act de dezbaterea politică existentă în cadrul unora dintre ele, care insistă asupra principiului asigurării, optând, prin urmare, pentru o deschidere treptată a anumitor drepturi sociale, inclusiv pentru resortisanții țărilor terțe, pe baza contribuțiilor plătite;

40. solicită ca, în cadrul sistemului de sănătate, să se acorde o mai mare atenție sănătății mintale, care poate fi extrem de importantă în contextul primirii și integrării refugiaților, în special a copiilor și tinerilor care au trecut prin războaie sau au avut de suferit alte traume;

41. este conștient că statele membre au dreptul de a solicita migranților care nu beneficiază de dreptul la protecție în baza acordurilor internaționale să fie capabili să se întrețină singuri atunci când ajung în societățile-gazdă, fără a face apel la sistemul de securitate socială;

42. afirmă că ar trebui acordată suficientă atenție sectorului locuințelor sociale, indiferent dacă locatarii sunt resortisanți ai unor țări terțe sau nu, să devină suficient de independenți pentru a găsi o locuință pe piața privată de locuințe;

43. constată cu satisfacție poziția Comisiei, conform căreia o politică de integrare nu poate fi pusă în aplicare în detrimentul politicilor care vizează alte grupuri vulnerabile din societatea-gazdă;

Participarea activă și incluziunea socială

44. salută faptul că, la acest capitol al planului său de acțiune, Comisia a prezentat conceptul de cetățenie activă, conform căruia resortisanții din țări terțe nu rămân pentru totdeauna nou-veniți, devenind în schimb cât mai repede cu putință parte integrantă a societăților-gazdă, indiferent de naționalitatea lor; prin urmare, este nevoie nu doar de o politică de integrare, dar și de integrare cetățenească și de dezvoltarea spiritului comunitar;

45. este de acord cu punctul de vedere al Comisiei, conform căruia integrarea nu implică numai cunoașterea limbii țării-gazdă și găsirea unui loc de muncă, ci și un rol activ în cadrul comunității și al societății civile. Acesta este principalul motiv pentru care este important ca integrarea resortisanților țărilor terțe să nu fie oferită sau solicitată doar de factorul politic, ci ca societatea civilă să fie, la rândul ei, implicată în acest sens;

46. consideră că, pe lângă învățarea formală a limbilor oficiale vorbite în societatea-gazdă prin sistemul de învățământ, trebuie să existe și interacțiuni cu societatea civilă, care să ofere resortisanților țărilor terțe un mediu informal pentru a utiliza și exersa aceste limbi noi, permițându-le astfel să se familiarizeze cu limbile oficiale într-un mod foarte practic;

47. este convins, ca și Comisia, că implicarea resortisanților țărilor terțe în cadrul societății civile din comunitatea-gazdă stimulează dialogul și înțelegerea reciprocă dintre nou-veniți și societate, asigurând o mai mare acceptare din partea comunității și reducând discriminarea și rasismul;

48. sprijină apelul Comisiei adresat statelor membre de a garanta respectarea dreptului la protecție împotriva discriminării și rasismului și solicită o politică activă a egalității de șanse și a nediscriminării, pentru a promova o cetățenie comună;

Instrumente de politică în sprijinul integrării

Coordonarea politicilor

49. salută eforturile depuse de Comisie, care, în contextul transformării actualei rețele de puncte de contact naționale privind integrarea într-o rețea de integrare europeană, dorește să pună mai mult accentul pe schimbul de bune practici, în special în ceea ce privește cooperarea cu societatea civilă și autoritățile locale și regionale;

50. invită Comisia să se asigure că rețeaua de integrare europeană devine o platformă de încurajare și sprijinire a acțiunii diverselor niveluri (național, regional și local), bazată pe cooperare și coresponzabilizare și menită să definească politicile de integrare și să coordoneze repartizarea competențelor (13);

Finanțarea

51. regretă – fără a nega faptul că este vorba despre o chestiune de competență proprie – că, în cadrul financiar multianual 2014-2020, statele membre au alocat mai puține resurse pentru integrare prin intermediul programelor lor naționale pentru Fondul pentru azil, migrație și integrare (FAMI), în condițiile unor necesități crescânde, în special în contextul actual al crizei migrației și al crizei umanitare;

52. salută faptul că, în proiectul de buget pe 2017, Comisia își propune să utilizeze Fondul pentru azil, migrație și integrare pentru a crește sprijinul financiar acordat de către UE statelor membre pentru politicile de integrare;

53. este de părere că trebuie să se găsească sinergii între diferitele fonduri europene care ar putea sprijini politica de integrare. Desigur, această observație se referă în special la Fondul pentru azil, migrație și integrare, însă unele proiecte ar trebui, de asemenea, să fie finanțate prin Fondul pentru securitate internă (FSI), Fondul social european (FSE), Fondul european de dezvoltare regională (FEDER), Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR), Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime (FEPAM) și Fondul de ajutor european destinat celor mai defavorizate persoane (FEAD) (14);

54. îndeamnă Comisia Europeană să ia în considerare, în cadrul politicii de coeziune de după 2020, instituirea unui obiectiv tematic specific privind integrarea, pentru a asigura concentrarea mai eficientă și orientată a resurselor din cadrul fondurilor ESI pe proiecte de integrare. În ceea ce privește perioada de programare 2014-2020, autoritățile de management ar trebui să beneficieze de orientări suplimentare cât mai clare și mai detaliate privind acțiunile de integrare care pot fi finanțate din fonduri ESI;

55. solicită înlesnirea, pe cât posibil, pentru statele membre, autoritățile locale și regionale și societatea civilă, a prezentării de propuneri pentru programele naționale în cadrul diverselor fonduri și, prin urmare, salută – printre altele – propunerea Comisiei de a face uz într-o mai mare măsură de mecanismele de parteneriat;

56. solicită o utilizare mai largă și mai precisă a Interreg, în vederea sprijinirii proiectelor de integrare, inclusiv printr-o revizuire a normelor și a priorităților din programele operaționale aferente. Subliniază rolul central pe care cooperarea teritorială europeană îl poate juca în îmbunătățirea politicilor de integrare, în special la nivel local, încurajând sinergiile și schimbul de bune practici;

57. invită Comisia să limiteze complexitatea administrativă excesivă și birocrația în mecanismele de monitorizare a diverselor fonduri europene utilizate pentru proiecte de integrare, astfel încât statele membre și autoritățile locale și regionale să-și poată concentra întreaga energie asupra politicii de integrare de la fața locului, dar fără a renunța la o monitorizare suficient de strictă pentru a garanta că fondurile publice sunt utilizate în mod eficient;

58. solicită Comisiei să se asigure că abordarea personalizată prevăzută de politica de integrare va fi extinsă la mecanismele de monitorizare ale diferitelor fonduri europene folosite pentru a sprijini proiecte de integrare, fără a submina controalele riguroase care trebuie efectuate, astfel încât să se asigure că banii publici sunt cheltuiți în mod corect;

Rolul autorităților locale și regionale

59. subliniază încă o dată că politica de integrare propriu-zisă este pusă în aplicare în principal la nivel local și regional și că autoritățile locale și regionale sunt direct confruntate cu provocările și oportunitățile care decurg din integrare;

60. invită, deci, Comisia să țină seama de nevoile specifice ale autorităților locale și regionale și să le implice și mai mult decât până acum în politica de integrare elaborată, urmărită sau promovată la nivel european, oferindu-le un maximum de sprijin în acest sens;

61. îndeamnă Comisia să încurajeze și să sprijine financiar statele membre și regiunile în implementarea măsurilor de integrare, în special în programele de învățământ și formare profesională, în inserția pe piața muncii și cea locativă, și să stimuleze schimbul de bune practici deja inițiate de regiunile care au pus în aplicare măsuri de integrare, cum ar fi împărțirea sarcinilor de primire;

62. solicită Comisiei, în acest context, să considere Comitetul European al Regiunilor, în calitate de organism consultativ al UE, format din reprezentanți ai autorităților locale și regionale din Europa, ca partener privilegiat, încurajând în același timp și alte forme de cooperare cu autoritățile locale și regionale, cu asociațiile lor și alte parteneriate, rețele și platforme, cum ar fi Adunarea autorităților locale și regionale, Conferința autorităților locale și regionale din Parteneriatul estic, comitetele consultative mixte, grupurile de lucru, Conferința regiunilor maritime periferice din Europa, Consiliul localităților și regiunilor europene, etc., pentru a primi cât mai multe contribuții din partea autorităților locale și regionale;

63. solicită Comisiei să implice Comitetul European al Regiunilor în mod activ în eforturile sale de sprijin și schimb de bune practici destinate autorităților locale și regionale pentru politicile de integrare ce urmează să fie puse în aplicare înainte de plecarea sau de sosirea nou-veniților, precum și pentru educație, piața forței de muncă și formare profesională, accesul la serviciile de bază, participarea activă și incluziunea socială; în acest sens, face referire la studiul comparativ în domeniul politicilor de integrare, efectuat de Comitetul European al Regiunilor (15);

64. invită Comisia să se ocupe în continuare de problema minorilor neînsoțiți în procesul de migrare, a cărei gestionare ține, uneori, de competența regiunilor, și îi solicită să promoveze în statele membre partajarea solidară a sarcinilor și responsabilităților între nivelurile european, național și regional. Prin urmare, așteaptă cu nerăbdare noua strategie globală, care urmează să fie pusă în aplicare în continuarea Planului de acțiune privind minorii neînsoțiți (2010-2014), pentru a se asigura că situația copiilor dispăruți și neînsoțiți este luată în considerare;

65. salută menționarea explicită de către Comisie a rețelei SHARE, cu proiectul „Share City Curriculum” (16), care oferă autorităților locale și regionale acces la un set de instrumente de sprijin pentru punerea în aplicare a măsurilor de integrare a refugiaților în societatea-gazdă;

66. invită Comisia să implice Comitetul European al Regiunilor să participe activ la noua rețea de integrare europeană, la Forumul european pentru migrație și la Parteneriatul de integrare a resortisanților țărilor terțe, în conformitate cu Agenda urbană a UE (17), precum și în evaluarea și monitorizarea ulterioară a „indicatorilor de integrare”.

Bruxelles, 8 decembrie 2016. Președintele Comitetului European al Regiunilor Markku MARKKULA

(1) COM(2016) 377 final.

(2) A se vedea TFUE, articolul 79 alineatul (4).

(3) COM(2016) 272 final; COM(2016) 270 final; COM(2016) 271 final.

(4) COM(2016) 385 final.

(5) COM(2016) 378 final.

(6) „Indicatorii referitori la integrarea imigranților în 2015” OCDE (2015).

(7) „Integration of refugees needed but not at expense of vulnerable groups” (Integrarea refugiaților este necesară, dar nu în detrimentul grupurilor vulnerabile), comunicat de presă al Parlamentului European, ref.: 20160530STO29645 (2016).

(8) Document neoficial al Președinției privind reuniunea Consiliului (Afaceri Generale) din 24 mai 2016 – Dialogul privind statul de drept (13 mai 2016).

(9) http://www.flanderstoday.eu/education/okan-schools-help-youngsters-feel-home-flanders.

(10) Eurostat: Migrant integration in the EU labour market (2016).

(11) COM(2016) 381 final.

(12) COM(2016) 378 final.

(13) A se vedea TFUE, articolul 79 alineatul (4).

(14) „Sinergii între Fondul pentru azil, migrație și integrare (FAMI) și al altor instrumente de finanțare ale UE în ceea ce privește primirea și integrarea solicitanților de azil și a altor migranți”, Comisia Europeană (2015).

(15) Cadrul de reglementare privind ocuparea forței de muncă și finanțarea politicilor privind migrația și integrarea în UE, Uniunea Europeană (2016).

(16) http://www.resettlement.eu/page/welcome-share-network.

(17) http://urbanagendaforthe.eu/partnerships/inclusion-of-migrants-and-refugees/.