RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 377/1

COMUNICAREA COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU ȘI CURTEA DE CONTURI

Conturile anuale consolidate ale Uniunii Europene, exercițiul financiar 2013

(2015/C 377/01)

CUPRINS

ANALIZAREA ȘI DISCUTAREA SITUAȚIILOR FINANCIARE 2

NOTĂ CARE ÎNSOȚEȘTE CONTURILE CONSOLIDATE 22

SITUAȚII FINANCIARE CONSOLIDATE ȘI NOTE EXPLICATIVE 23

BILANȚ 24

SITUAȚIA PERFORMANȚEI FINANCIARE 25

SITUAȚIA FLUXURILOR DE NUMERAR 26

SITUAȚIA MODIFICĂRILOR ACTIVELOR NETE 27

NOTE LA SITUAȚIILE FINANCIARE 28

RAPOARTE AGREGATE PRIVIND EXECUȚIA BUGETULUI UE ȘI NOTE EXPLICATIVE 99

ANALIZAREA ȘI DISCUTAREA SITUAȚIILOR FINANCIARE

1. UE: GUVERNANȚA ȘI OPERAȚIILE INSTITUȚIONALE

Uniunea Europeană (UE) este un parteneriat economic și politic care reunește 28 de țări europene. Aceasta a fost instituită în 1993 prin Tratatul de la Maastricht și a urmat Comunității Europene, Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului (CECO) și Euratom. Cea mai recentă modificare importantă adusă temeiului constituțional al UE, Tratatul de la Lisabona, a intrat în vigoare la 1 decembrie 2009.

UE are la bază statul de drept. Aceasta înseamnă că fiecare acțiune întreprinsă de UE se bazează pe tratate aprobate în mod voluntar și democratic de toate statele membre UE. Uniunea Europeană are un cadru instituțional unic:

— cetățenii europeni aleg în mod direct membrii Parlamentului European (PE);

— prioritățile generale ale UE sunt stabilite de Consiliul European, care reunește lideri naționali și de la nivelul UE;

— guvernele apără interesele naționale ale țării lor în Consiliul Uniunii Europene („Consiliul”);

— interesele UE în ansamblu sunt promovate de Comisia Europeană („Comisia”), al cărei președinte este ales de Parlamentul European și ai cărei membri sunt propuși în vederea numirii de guvernele naționale, de comun acord cu președintele ales, și care împreună, în calitate de colegiu, fac obiectul unui vot de aprobare al PE.

UE are propria sa ordine juridică, distinctă de dreptul internațional și face parte integrantă din sistemele juridice ale statelor membre. Ordinea juridică a UE se bazează pe propriile izvoare de drept. Dată fiind natura diferită a acestor izvoare, trebuia să se stabilească o ierarhie a acestora. Legislația primară, și anume tratatele, se află în vârful ierarhiei. Urmează apoi acordurile internaționale încheiate de UE, principiile juridice generale și legislația secundară, care se bazează pe tratate.

Izvoarele și ierarhia dreptului UE:

— Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE); Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE); Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene; alte tratate și protocoale;

— acorduri internaționale;

— principii generale ale legislației Uniunii;

— legislația secundară.

Guvernanța instituțională a UE constă în instituțiile, agențiile și alte organisme ale UE care sunt enumerate în nota 10 la notele la situațiile financiare. Principalele instituții cu responsabilități în elaborarea politicilor și luarea deciziilor sunt PE, Consiliul European, Consiliul și Comisia.

Parlamentul European

PE este un forum important pentru dezbaterile politice și luarea deciziilor la nivelul UE. Membrii PE sunt aleși în mod direct de către alegători, în toate statele membre, pentru a reprezenta interesele cetățenilor în ceea ce privește legiferarea în UE și pentru a garanta că celelalte instituții ale UE funcționează în mod democratic.

De-a lungul anilor și în urma modificărilor succesive ale tratatelor europene, PE a dobândit importante competențe legislative și bugetare care îi permit să stabilească, împreună cu reprezentanții guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului, direcția pe care o urmează proiectul european. În acest sens, PE a urmărit să promoveze democrația și drepturile omului, nu numai în Europa, ci și în întreaga lume.

În cadrul procedurii bugetare anuale, PE și Consiliul au competențe egale. PE este implicat în procedura bugetară de la stadiul de pregătire a bugetului, în special în stabilirea orientărilor generale și a tipului de cheltuieli, și până la adoptarea bugetului. Acesta stabilește bugetul cu Consiliul și monitorizează execuția bugetară. PE acordă descărcarea de gestiune privind execuția bugetului UE, în urma recomandării Consiliului. În fine, PE trebuie să își dea acordul asupra cadrului financiar multianual (CFM) al cărui rol este de a asigura evoluția ordonată a cheltuielilor UE și în limitele propriilor resurse. Actualul președinte al PE este Martin Schulz.

Consiliul European și Consiliul Uniunii Europene

Consiliul European, format din șefii de stat sau de guvern ai statelor membre, precum și din președintele său și președintele Comisiei conferă dinamismul necesar pentru dezvoltarea UE și definește orientările și prioritățile politice generale. Donald Tusk este actualul președinte al Consiliului European.

Împreună cu PE, Consiliul adoptă legislația UE prin regulamente și directive și elaborează, de asemenea, decizii și recomandări neobligatorii. Consiliul este format din câte un reprezentant al fiecărui stat membru, la nivel ministerial, împuternicit să angajeze guvernul acelui stat membru prin exprimarea votului său. Cu excepția formațiunii Afaceri Externe, Consiliul este prezidat de reprezentantul statului membru care deține președinția Uniunii în baza unui sistem egal de rotație, la interval de șase luni. Lucrările Consiliului sunt pregătite de un comitet alcătuit din reprezentanții permanenți ai guvernelor statelor membre (Coreper).

În domeniile sale de competență, Consiliul adoptă deciziile prin majoritate calificată, cu excepția cazurilor în care tratatele prevăd altfel (de exemplu, unanimitate sau majoritate simplă). Consiliul este una dintre cele două ramuri ale autorității bugetare care adoptă bugetul UE (cealaltă fiind PE). Hotărând în unanimitate în cadrul unei proceduri legislative speciale, Consiliul adoptă, de asemenea, decizii de stabilire a dispozițiilor care se aplică sistemului de resurse proprii și CFM. În acest ultim caz, PE trebuie să își exprime acordul prin votul majorității membrilor săi. Cel mai recent CFM (2014-2020) a fost adoptat de Consiliu în noiembrie 2013.

Comisia Europeană

Comisia este organul executiv al UE. Ea reprezintă interesele UE în ansamblul său (nu pe cele ale țărilor individuale).

Principalele roluri ale Comisiei sunt:

— propunerea de legislație, care este apoi adoptată de către colegiuitori, și anume PE și Consiliu;

— asigurarea aplicării legislației europene (dacă este necesar, cu ajutorul Curții de Justiție a UE);

— stabilirea de obiective și priorități de acțiune, incluse anual în programul de lucru al Comisiei, și efectuarea demersurilor pentru îndeplinirea lor;

— gestionarea și aplicarea politicilor UE și gestionarea și execuția bugetului;

— reprezentarea Uniunii în afara Europei (negocierea acordurilor comerciale între UE și alte țări, de exemplu).

La fiecare cinci ani este desemnată o nouă echipă formată din 28 de comisari (câte unul din fiecare stat membru). Candidatul la funcția de președinte al Comisiei este propus Parlamentului European de către Consiliul European, care decide cu majoritate calificată și ținând seama de rezultatele alegerilor pentru PE. Președintele Comisiei este apoi ales de PE cu majoritatea membrilor care îl compun (ceea ce înseamnă cel puțin 376 de voturi din 751). Odată ales, președintele îi selectează, la rândul său, pe ceilalți 27 de membri ai Comisiei, pe baza sugestiilor făcute de statele membre. Lista finală a comisarilor desemnați trebuie să fie apoi aprobată de președintele ales și de Consiliu. Comisia, în ansamblul său, trebuie aprobată de Parlament. Înainte de aceasta, comisarii desemnați sunt evaluați de diferitele comisii ale Parlamentului European. Mandatul Comisiei actuale se încheie la 31 octombrie 2019. Președintele său este Jean-Claude Juncker.

Prioritățile actualei Comisii sunt: (1) locuri de muncă, creștere economică și investiții, (2) piața unică digitală, (3) uniunea energetică și clima, (4) piața internă, (5) uniunea economică și monetară, (6) Acordul de liber schimb UE-SUA, (7) justiția și drepturile fundamentale, (8) migrația, (9) UE în calitate de actor mondial și (10) schimbările democratice.

Personalul Comisiei lucrează în departamente, denumite direcții generale (DG-uri) sau servicii, fiecare răspunzând de un anumit domeniu de politică, sub conducerea unui director general. Direcțiile generale elaborează propunerile legislative, iar acestea dobândesc caracter oficial numai în momentul în care colegiul comisarilor (reuniunea celor 28 de comisari) le adoptă. De asemenea, DG-urile gestionează inițiativele de finanțare la nivelul UE, organizează consultări publice și activități de comunicare.

Totodată, Comisia administrează o serie de agenții executive care contribuie la gestionarea programelor UE.

2. INIȚIATIVELE ȘI STRATEGIILE COMISIEI

Noua Comisie, care și-a preluat mandatul în noiembrie 2014, și-a definit programul de lucru pentru 2015 și noile inițiative ale Comisiei până în 2019. Programul de lucru prezintă planurile Comisiei și identifică acțiunile care vor avea un impact pozitiv asupra locurilor de muncă, creșterii economice și investițiilor în 2015. Acest program se axează pe un set limitat de noi inițiative concrete precum:

Un nou impuls pentru locuri de muncă, creștere și investiții:

— ofensiva investițiilor în valoare de 315 miliarde EUR: măsură legislativă adoptată ca urmare a planului anunțat la sfârșitul anului 2014, de deblocare a investițiilor publice și private în economia reală în următorii trei ani;

— promovarea integrării pe piața forței de muncă și a capacității de inserție profesională; și

— revizuirea Strategiei Europa 2020.

Pachetul privind piața unică digitală:

— crearea condițiilor pentru o economie și o societate digitale dinamice prin completarea cadrului de reglementare în materie de telecomunicații;

— modernizarea normelor privind drepturile de autor;

— simplificarea normelor pentru consumatorii care fac achiziții online și pe cale digitală;

— consolidarea securității cibernetice; și

— integrarea digitalizării.

O uniune energetică rezilientă și cu o politică privind schimbările climatice orientată spre viitor:

— crearea uniunii europene a energiei: pentru a asigura securitatea aprovizionării cu energie, o mai mare integrare a piețelor energetice naționale, diminuarea cererii Europei în materie de energie și reducerea emisiilor de dioxid de carbon din mixul energetic; și

— răspunsul multilateral la schimbările climatice.

O piață internă mai profundă și mai echitabilă:

— o strategie pentru piața internă;

— un pachet privind mobilitatea forței de muncă;

— planul de acțiune privind uniunea piețelor de capital;

— un cadru pentru rezoluția instituțiilor financiare; și

— un pachet privind aviația.

O strategie comercială și de investiții menită să stimuleze locurile de muncă și creșterea economică

Un spațiu de justiție și drepturi fundamentale:

— aderarea UE la Convenția europeană a drepturilor omului; și

— agenda europeană privind securitatea.

O nouă politică privind migrația:

— dezvoltarea unei noi abordări în materie de migrație legală astfel încât UE să devină o destinație atrăgătoare pentru persoanele talentate și cu competențe; și

— îmbunătățirea gestionării migrației în UE prin intensificarea cooperării cu țările terțe, a solidarității între statele noastre membre și a combaterii traficului de persoane.

Un actor mai puternic pe plan mondial:

— politica europeană de vecinătate; și

— obiectivele de dezvoltare durabilă pentru perioada de după 2015.

Un mediu fiscal echitabil:

— un plan de acțiune privind eforturile de combatere a evaziunii fiscale și a fraudei fiscale, care prevede inclusiv adoptarea de măsuri la nivelul UE pentru a face tranziția către un sistem în cadrul căruia țara în care sunt generate profiturile să fie și țara în care sunt percepute taxele aferente; Un schimb automat de informații privind deciziile fiscale și stabilizarea bazelor de impozitare a societăților; și

— un schimb obligatoriu de informații în ceea ce privește deciziile fiscale.

O Uniune a schimbărilor democratice:

— un acord UE privind o mai bună legiferare;

— un registru de transparență obligatoriu; și

— revizuirea procesului decizional în privința organismelor modificate genetic.

O uniune economică și monetară aprofundată: continuarea eforturilor de promovare a stabilității economice și de atragere a investitorilor în Europa.

Atunci când a pregătit programul de lucru, Comisia a analizat aproximativ 450 de propuneri care au fost prezentate Parlamentului European și Consiliului și propune retragerea sau modificarea a 80 dintre acestea. Se dorește retragerea unora dintre acte deoarece nu corespund priorităților noii Comisii. În multe cazuri, Comisia își menține angajamentul ferm față de obiectivele urmărite, însă propunerile nu au nicio utilitate dacă nu se face niciun demers și acestea rămân pur și simplu pe masa negocierilor sau dacă voi fi atât de mult diluate în cursul negocierilor încât nu își mai pot atinge scopul inițial. În astfel de cazuri, Comisia va propune noi modalități, mai bune, de atingere a obiectivelor respective.

3. BUGETUL UE: DE LA PREGĂTIRE LA DESCĂRCAREA DE GESTIUNE

3.1. Buget și finanțare

CFM cuprinde rubrici în cazul cărora sunt stabilite limite anuale pentru creditele de angajament. Însumând plafoanele tuturor rubricilor se obține plafonul total al creditelor de angajament. Bugetul UE finanțează un spectru larg de politici și programe în cadrul UE. În conformitate cu prioritățile stabilite de PE și Consiliu în CFM, Comisia desfășoară programe, activități și proiecte specifice în domeniu. Legătura directă dintre bugetul anual și politicile UE este asigurată prin întocmirea bugetului pe activități (ABB). Nomenclatorul bugetar pe activități permite atât identificarea clară a domeniilor de politică ale UE, cât și a valorii totale a resurselor alocate fiecăruia dintre aceste domenii. Bugetul este întocmit de Comisie și aprobat, de obicei, la jumătatea lunii decembrie de către PE și Consiliu, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 314 din TFUE. Potrivit principiului echilibrului bugetar, într-un exercițiu financiar dat, veniturile totale trebuie să fie egale cu cheltuielile totale.

UE dispune de două categorii principale de finanțare: venituri din resurse proprii și venituri diverse. Veniturile din resurse proprii reprezintă marea majoritate a finanțării UE și revin automat UE în vederea finanțării bugetului său, fără a fi necesară o decizie ulterioară a autorităților naționale. Valoarea globală a resurselor proprii necesare pentru finanțarea bugetului se stabilește prin scăderea veniturilor diverse din cheltuielile totale. Valoarea totală a resurselor proprii nu poate depăși 1,23 % din venitul național brut (VNB) al UE. Resursele proprii pot fi împărțite în resurse proprii tradiționale (ca de exemplu taxele vamale), resurse proprii bazate pe taxa pe valoarea adăugată (TVA) și resurse bazate pe venitul național brut (VNB). Veniturile diverse provenite din activitățile UE (de exemplu amenzile în domeniul concurenței) reprezintă, în mod normal, mai puțin de 10 % din veniturile totale.

Ca principiu general, UE nu poate să împrumute bani de pe piețele de capital sau de la instituțiile financiare în vederea finanțării bugetului său.

3.2. Cum este gestionat bugetul UE și cum sunt cheltuite fondurile

Cheltuieli operaționale primare

Cheltuielile operaționale ale UE acoperă diferitele rubrici ale CFM și iau forme diferite, în funcție de modul în care banii sunt plătiți și gestionați. Cu începere din 2014, Comisia își clasifică cheltuielile după cum urmează:

Gestiune directă: în acest caz bugetul este executat direct de serviciile Comisiei.

Gestiune indirectă: în acest caz Comisia atribuie sarcini de execuție bugetară organismelor de drept UE sau de drept național, precum agențiile UE.

Gestiune partajată: în cazul acestei metode, sarcinile de execuție bugetară sunt delegate statelor membre. Aproximativ 80 % din cheltuieli se încadrează la acest mod și acoperă domenii precum cheltuielile agricole și acțiunile structurale.

Diverșii actori financiari din cadrul Comisiei

Colegiul comisarilor își asumă răspunderea politică colectivă, dar practic nu exercită el însuși competențele de execuție bugetară cu care a fost învestit. În fiecare an, Colegiul deleagă aceste sarcini unor funcționari care răspund în fața Colegiului și care acționează în conformitate cu Regulamentul financiar (RF) și cu Statutul personalului (SP). Acești funcționari, de obicei directori generali și șefi de serviciu, sunt cunoscuți drept „ordonatori de credite delegați” sau „OCD”. La rândul lor, aceștia pot delega sarcinile de execuție bugetară „ordonatorilor de credite subdelegați”.

Responsabilitățile ordonatorilor de credite acoperă întregul proces de gestionare, de la fixarea etapelor de lucru necesare pentru atingerea obiectivelor de politică stabilite de instituție până la gestionarea activităților lansate, atât din punct de vedere operațional, cât și bugetar. Fiecare ordonator de credite trebuie să pregătească un raport anual de activitate (RAA) cu privire la activitățile de care răspunde în care prezintă rezultatele politicii și asigurarea rezonabilă pe care o poate avea că resursele alocate activităților descrise în raportul său au fost folosite în scopul prevăzut și în conformitate cu principiile bunei gestiuni financiare și că procedurile de control puse în aplicare oferă garanțiile necesare cu privire la legalitatea și regularitatea tranzacțiilor subiacente. În temeiul articolului 66 din RF, Comisia transmite PE și Consiliului un rezumat al raportului (raport de sinteză) privind RAA individuale, prin care Comisia își asumă întreaga responsabilitate politică pentru gestionarea bugetului UE în conformitate cu articolul 317 din TFUE. Acest raport și RAA sunt disponibile la adresa: http://ec.europa.eu/atwork/planning-and-preparing/synthesis-report/index_ro.htm

Contabilul execută ordinele de plată și de recuperare întocmite de ordonatorii de credite și este responsabil cu gestionarea trezoreriei, stabilirea normelor și metodelor contabile, validarea sistemelor contabile, ținerea contabilității și întocmirea conturilor anuale ale instituției. În plus, contabilul trebuie să semneze conturile anuale, declarând astfel că acestea prezintă în mod corect, sub toate aspectele materiale, situația financiară, rezultatele operațiunilor și fluxurile de numerar.

Angajamentul de a cheltui bugetul UE

Înainte de încheierea unui angajament juridic (de exemplu, un contract sau un acord de grant) cu o parte terță, trebuie să existe o linie bugetară care să autorizeze activitatea în cauză în bugetul anual. De asemenea, trebuie să existe fonduri suficiente la linia bugetară pentru a acoperi cheltuiala. Dacă sunt îndeplinite aceste condiții, fondurile necesare trebuie să fie rezervate în buget prin intermediul unui angajament bugetar efectuat în sistemul contabil și doar ulterior poate fi încheiat un angajament juridic. Nu se pot cheltui bani din bugetul UE decât dacă ordonatorul de credite adoptă un angajament bugetar și numai după adoptarea acestuia.

Odată aprobat, angajamentul bugetar este înregistrat în sistemul contabil bugetar, iar creditele sunt consumate în mod corespunzător. Totuși, acest lucru nu influențează situațiile financiare (sau Cartea mare), deoarece nu s-a înregistrat încă nicio cheltuială.

Efectuarea unei plăți

Comisia participă la SWIFT (Societatea pentru Telecomunicații Financiare Interbancare Mondiale) și efectuează peste 2 milioane de plăți pe an. Nu se poate efectua nicio plată decât după ce ordonatorul de credite responsabil cu operațiunea în cauză aprobă în prealabil un angajament bugetar.

Prefinanțarea reprezintă plata unei sume destinate să ofere beneficiarului un avans de numerar, adică un fond de trezorerie. Aceasta poate fi împărțită într-un număr de plăți pe o perioadă definită în angajamentul juridic corespunzător. Dacă beneficiarul nu are cheltuieli eligibile, acesta are obligația de a restitui UE avansul de prefinanțare. Astfel, prefinanțarea plătită nu este o cheltuială definitivă până când nu sunt întrunite condițiile relevante și astfel este înregistrată ca activ în bilanțul UE în momentul în care este efectuată plata inițială.

Organismul UE relevant primește cererile de decont în vederea justificării modului în care beneficiarul a cheltuit suma reprezentând prefinanțarea, în conformitate cu angajamentul juridic. Frecvența primirii acestor cereri de decont este variabilă, în funcție de tipul de acțiune care este finanțată și de condiții.

Criteriile de eligibilitate sunt definite în documentul de bază, în cererile de propuneri, în alte documente pentru beneficiarii granturilor și/sau în clauzele contractuale ale acordurilor de grant sau în decizia de acordare a grantului. După ce au fost analizate, sumele eligibile sunt înregistrate drept cheltuieli, iar beneficiarul este informat cu privire la eventualele sume neeligibile.

RF și alte dispoziții legislative aplicabile, în special cele referitoare la agricultură și la politicile de coeziune, conferă dreptul de verificare a cheltuielilor chiar și după mulți ani de la efectuarea acestora. Atunci când se identifică erori, nereguli sau fraude, se recurge la corecții financiare sau recuperări (a se vedea nota 6 din notele la situațiile financiare).

3.3. Raportare financiară și răspundere

Conturile anuale consolidate ale UE prezintă informații financiare referitoare la activitățile instituțiilor, ale agențiilor și ale altor organisme ale UE din perspectivă bugetară și prin prisma contabilității de angajamente. Aceste conturi nu cuprind conturile anuale ale statelor membre.

Conturile anuale ale UE constau în două părți separate, dar corelate:

(a) situațiile financiare; și

(b) rapoartele privind execuția bugetară, care oferă o imagine detaliată asupra execuției bugetare.

Este responsabilitatea contabilului Comisiei să întocmească situațiile financiare ale UE și să se asigure că acestea prezintă în mod corect, sub toate aspectele materiale, poziția financiară, rezultatele operațiunilor și fluxurile de numerar ale UE.

Pe lângă conturile anuale menționate anterior, se pregătesc, de asemenea, rapoarte ad-hoc privind domenii specifice, cum ar fi raportul privind gestiunea bugetară și financiară, instrumentele financiare, garanțiile oferite și corecțiile financiare.

Raportarea și răspunderea în cadrul Comisiei:

3.4. Audit și descărcare de gestiune

Audit

Conturile anuale ale UE și modul de gestionare a resurselor de către aceasta fac obiectul unui audit efectuat de Curtea de Conturi Europeană (Curtea), auditorul său extern, care în cadrul activității sale întocmește pentru Parlamentul European și Consiliu:

1. un raport anual privind activitățile finanțate din bugetul general;

2. o opinie, în baza auditurilor sale, inclusă în raportul anual sub forma unei declarații de asigurare privind: (i) fiabilitatea conturilor; și (ii) legalitatea și regularitatea tranzacțiilor subiacente care implică atât venituri colectate de la persoanele impozabile, cât și plăți efectuate către beneficiarii finali; și

3. rapoarte speciale în care se precizează constatările auditului în domenii specifice.

Descărcarea de gestiune

Etapa finală a ciclului bugetar este descărcarea de gestiune a bugetului pentru un anumit exercițiu financiar. La nivelul UE, PE este autoritatea care acordă descărcarea de gestiune. Aceasta înseamnă că, în urma auditului și a încheierii conturilor anuale, este sarcina Consiliului de a recomanda și apoi a Parlamentului European de a acorda descărcarea de gestiune Comisiei și celorlalte organisme ale UE pentru execuția bugetului UE într-un anumit exercițiu financiar. Această decizie se bazează pe analizarea conturilor anuale, pe raportul de sinteză și pe raportul anual de evaluare al Comisiei, pe raportul anual, pe opinia de audit și rapoartele speciale ale Curții, precum și pe răspunsurile Comisiei la întrebări și la cererile de informații suplimentare.

Descărcarea de gestiune constituie partea politică a controlului extern al execuției bugetare și reprezintă decizia prin care PE, acționând pe baza recomandării Consiliului, „eliberează” Comisia (și alte organisme ale UE) de răspunderea pe care o poartă privind gestionarea unui buget dat, marcând astfel închiderea bugetului respectiv. Procedura descărcării de gestiune poate duce la trei rezultate: acordarea, amânarea sau refuzul descărcării de gestiune. Audierile comisarilor sunt parte a procedurii anuale de descărcare bugetară din cadrul PE, membrii Comisiei pentru control bugetar a PE adresând întrebări comisarilor referitoare la domeniile de politică de care răspund. Raportul final privind descărcarea, inclusiv recomandările adresate Comisiei cu privire la acțiuni, este adoptat în plen. Recomandările Consiliului privind descărcarea de gestiune sunt adoptate de ECOFIN. Atât raportul Parlamentului European privind descărcarea de gestiune, cât și recomandările Consiliului privind descărcarea de gestiune fac obiectul unui raport anual de monitorizare în care Comisia prezintă acțiunile concrete pe care le-a întreprins pentru a pune în aplicare recomandările formulate.

4. SITUAȚIILE FINANCIARE CONSOLIDATE ALE UE: SITUAȚIA FINANCIARĂ ÎN 2014

4.1. Tendințe generale

Venituri

Tendința pe cinci ani a veniturilor în milioane EUR:

În 2014, veniturile pe baza resursei VNB s-au redus, celelalte venituri din resurse proprii s-au menținut la un nivel similar, iar recuperarea cheltuielilor (corecții financiare și recuperări – a se vedea nota 3.5 din notele la situațiile financiare) – aproape s-a dublat, de la 1,8 miliarde EUR la 3,4 miliarde EUR ca urmare a stadiului avansat de închidere a perioadei de programare a fondurilor de coeziune 2000-2006 și a retragerilor aferente reprezentând cheltuieli neeligibile efectuate, precum și a corecțiilor semnificative impuse de Comisie în politica agricolă.

Cheltuieli

Principalele elemente de cheltuieli sunt plățile de transfer în contextul Fondului european de garantare agricolă (FEGA), al Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și al altor instrumente de dezvoltare rurală, al Fondului european de dezvoltare regională (FEDER) și al Fondului de coeziune (FC), precum și al Fondului social european (FSE). În exercițiul financiar 2014 acestea au reprezentat aproape 70 % din totalul cheltuielilor.

În general, cheltuielile au fost la un nivel similar celui de anul trecut. S-au observat însă reduceri în cazul FEDR/Fondul de coeziune ca urmare a faptului că acele cheltuieli recunoscute în 2014 se referă numai la perioada de programare 2007-2013, în timp ce pentru perioada actuală de programare, 2014-2020, cheltuielile nu au fost încă înscrise ca urmare a demarării lente a programelor (statele membre au început aplicarea abia în 2015).

De asemenea, UE recunoaște drept cheltuieli viitoarele obligații de plată care nu sunt încă înscrise în conturile bugetare care au la bază principiul contabilității de casă. Obligațiile de plată viitoare mai mari, înscrise ca sume de plată în cazul domeniului de politică agricultură și dezvoltare rurală, precum și obligațiile de plată viitoare pentru drepturile de pensie dobândite de către comisari, deputați și personal, în general, au ca rezultat cheltuieli mai mari și un rezultat economic negativ (aceste plăți vor fi finanțate din bugetele viitoare și nu sunt încă incluse în venituri).

Rezultatul economic

Rezultatul economic (deficit) al perioadei a crescut de la 4 365 de milioane EUR în 2013 la 11 280 de milioane EUR în 2014. Această creștere se explică în principal prin pierderile actuariale semnificative (în sumă netă de 9,2 miliarde EUR) legate de pensii și alte obligații cu beneficiile angajaților care au survenit ca urmare a scăderii ratelor dobânzii. Aceste fluctuații sunt de așteptat ca urmare a normelor contabile în vigoare, aplicate la nivel internațional, și a contextului economic actual. În cazul în care ratele dobânzii ar crește, s-ar produce efectul opus.

Totodată, întrucât aceasta este o estimare actuarială a valorii totale a datoriei la un moment dat, și anume 31 decembrie 2014, și are la bază diferite ipoteze valabile la acel moment, această pierdere nu înseamnă cheltuieli efective la bugetul UE și nici nu afectează sumele care trebuie plătite pensionarilor de la bugetul UE în anii imediat următori. Aceste plăți sunt deja estimate în CFM 2014-2020 și vor fi executate prin intermediul procesului bugetar anual.

Active

Cele mai importante elemente din activul bilanțier sunt activele financiare (investiții, împrumuturi, numerar) și sumele de prefinanțare, care reprezintă aproape 85 % din activele UE. Valoarea împrumuturilor este stabilă, la aproximativ 60 de miliarde EUR (a se vedea nota 4.3.2 de mai jos), în timp ce valoarea instrumentelor financiare finanțate din bugetul UE a crescut cu aproape 2 miliarde EUR (a se vedea nota 4.3.1 de mai jos). Pe partea de active, la imobilizări corporale sunt incluse active legate de programul Copernicus (1,5 miliarde EUR) și activele în construcție legate de Galileo (1,5 miliarde EUR).

În ultimii ani, instituțiile UE au reușit ca la sfârșitul exercițiului să mențină sumele deținute sub formă de numerar și echivalente de numerar la un nivel scăzut. Soldul ridicat al numerarului, de 17,5 miliarde EUR la 31 decembrie 2014, este rezultatul procedurii bugetare și al contribuțiilor la resursele proprii legate de soldurile TVA și VNB, primite de la statele membre în decembrie 2014 (a se vedea nota 2.8.1 din notele la situațiile financiare).

Numerar și echivalente de numerar la încheierea exercițiului

Active în valoare de 163 de miliarde EUR și datorii în valoare de 221 de miliarde EUR în bilanțul UE pentru 2014

Active Datorii

Datorii

Datoriile constau în esență în patru elemente principale: datoriile cu pensiile și alte beneficii ale angajaților, datorii financiare, obligații de plată și cheltuieli înregistrate în avans. Comparativ cu 2013, cea mai mare schimbare este creșterea datoriei cu pensiile și alte beneficii ale angajaților de la 46,8 miliarde EUR în 2013 la 58,6 miliarde EUR în 2014, în principal din cauza scăderii semnificative a ratelor dobânzii (a se vedea mai sus).

Valoarea mai mare a datoriilor comparativ cu activele nu înseamnă că instituțiile UE întâmpină dificultăți financiare, ci că anumite datorii vor fi finanțate din bugetele anuale viitoare. Conform regulilor contabilității de angajamente, multe dintre cheltuieli sunt înregistrate în 2014, deși ele pot fi plătite efectiv în 2015 sau ulterior și sunt finanțate din bugetele viitoare. Sumele cele mai importante de evidențiat sunt cele privind activitățile Fondului european de garantare agricolă (FEGA) (plătite în 2015) și beneficiile angajaților (care urmează a fi plătite în următorii 30 de ani și ulterior).

4.2. Prefinanțare

Comisia depune toate eforturile pentru a se asigura că nivelurile prefinanțării sunt menținute la un nivel corespunzător. Este necesar să se asigure un echilibru între efectuarea unui număr suficient de controale și recunoașterea la timp a cheltuielilor. Ar trebui remarcat faptul că nivelul prefinanțării este influențat în mod semnificativ de ciclul CFM, de exemplu, la începutul perioadei CFM, este probabil să se plătească avansuri importante statelor membre în cadrul politicii de coeziune.

Prefinanțarea totală (excluzând alte avansuri acordate statelor membre) din bilanțul UE este de 45,2 miliarde EUR, din care 99,8 % se referă la activitățile Comisiei. Aproximativ 76 % din prefinanțarea Comisiei este executată în gestiune partajată, ceea ce înseamnă că execuția bugetară este delegată statelor membre (Comisia are rol de supraveghere).

Prefinanțarea acordată de Comisie în funcție de modurile de gestiune

Cheltuielile agricole și acțiunile structurale sunt principalele cheltuieli care fac obiectul gestiunii partajate. Cele mai importante prefinanțări sunt cele legate de Fondul european de dezvoltare regională și Fondul de coeziune (FEDER și FC), de Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și de Fondul social european (FSE).

Cheltuielile în gestiune partajată, pe fonduri

4.3. Instrumente financiare

4.3.1. Instrumente financiare finanțate din bugetul UE în cadrul gestiunii directe și indirecte

De la an la an, instrumentele financiare au un rol și un volum tot mai mare în execuția bugetară. Conceptul de bază din spatele acestei abordări, spre deosebire de metoda tradițională de execuție bugetară bazată pe acordarea de granturi și subvenții, este că, pentru fiecare euro cheltuit de la buget prin intermediul instrumentelor financiare, beneficiarul final primește mai mult de 1 EUR ca sprijin financiar în urma efectului de levier. Această utilizare inteligentă a bugetului UE are scopul de a maximiza impactul fondurilor disponibile.

Active financiare disponibile pentru vânzare ale instrumentelor financiare finanțate din bugetul UE

În general, se recurge la trei tipuri principale de instrumente financiare:

— instrumente de capital;

— instrumente de împrumut; și

— instrumente de garantare.

În continuare sunt prezentate informații detaliate cu privire la principalele instrumente.

Fondul de garantare pentru acțiuni externe (active în valoare de 1 996 de milioane EUR)

Fondul de garantare pentru acțiunile externe acoperă împrumuturile garantate de UE ca urmare a unei decizii a Consiliului, în special operațiunile de creditare ale Băncii Europene de Investiții (BEI) din afara UE și împrumuturile din cadrul asistenței macrofinanciare (AMF), precum și împrumuturile Euratom din afara UE. Acesta este un instrument pe termen lung (partea necurentă: 1 489 de milioane EUR) gestionat de BEI și menit să acopere toate împrumuturile nerambursate la termen care au fost garantate de UE. Fondul este alimentat prin plățile de la bugetul general al UE (până în limita a 9 % din valoarea de capital a operațiunilor), din veniturile din dobânda aferentă investițiilor efectuate cu activele fondului și din sumele recuperate de la debitorii rău platnici pentru care fondul a trebuit să își utilizeze garanția. Orice excedent anual se returnează și se înscrie ca venit în bugetul UE.

UE trebuie să includă o rezervă de garanție pentru a acoperi împrumuturile acordate țărilor terțe. Această rezervă este destinată acoperirii nevoilor Fondului de garantare și, atunci când este necesar, a garanțiilor utilizate care depășesc suma disponibilă în fond, astfel încât aceste sume să poată fi imputate bugetului. Această rezervă corespunde valorii-țintă de 9 % din împrumuturile restante la încheierea exercițiului.

Mecanismul de finanțare cu partajarea riscurilor (active în valoare de 961 de milioane EUR)

Mecanismul de finanțare cu partajarea riscurilor (MFPR) este gestionat de BEI, iar portofoliul de investiții al Comisiei este folosit pentru a acoperi riscurile financiare pentru împrumuturile și garanțiile oferite de BEI proiectelor de cercetare eligibile. În total, pentru MFPR se prevede un buget al Comisiei de până la 1 miliard EUR din care până la 800 de milioane EUR provin de la programul „Cooperare” și până la 200 de milioane EUR de la programul „Capacități”. BEI s-a angajat să ofere aceeași sumă. Conform CFM 20142020, nu se vor face noi contribuții bugetare la MFPR. La 31 decembrie 2014, Comisia a contribuit cu 856 de milioane EUR la MFPR, inclusiv contribuțiile AELS și ale țărilor terțe. În 2014, din contribuția UE la MFPR, suma de 375 de milioane EUR a fost transferată titlului de creanță succesiv, în cadrul programului Orizont 2020. Suma prezentată drept datorie contingentă (nota 5.2.1 din notele la situațiile financiare) reprezintă pierderile maxime estimate la 31 decembrie 2014 pe care Comisia le-ar suporta în situațiile de nerespectare a obligațiilor de plată legate de creditele sau garanțiile oferite de BEI în cadrul MFPR. Trebuie menționat faptul că riscul global la care este expusă Comisia este limitat la suma cu care aceasta contribuie la mecanism.

Orizont 2020 (active în valoare de 643 de milioane EUR)

Conform CFM 2014-2020, Orizont 2020 este un nou instrument de capital. Considerat un mijloc de a impulsiona creșterea economică și de a crea locuri de muncă, programul Orizont 2020 beneficiază de susținerea politică a liderilor Europei și a deputaților din PE. Aceștia consideră cercetarea drept o investiție în viitor și astfel o plasează în centrul planului UE pentru ocuparea forței de muncă și o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii. Prin corelarea cercetării și a inovării, Orizont 2020 contribuie la realizarea acestui plan, punând accentul pe excelența științifică, poziția de lider în sectorul industrial și abordarea provocărilor societale. Obiectivul este de a ne asigura că Europa dispune de un nivel științific de talie mondială, că înlătură barierele din calea inovării și că facilitează colaborarea între sectorul public și cel privat în materie de inovare. Programul Orizont 2020 este gestionat de FEI.

Fondul pentru înființare ETF (active în valoare de 524 de milioane EUR)

Fondul pentru înființare ETF vizează programul Creștere și ocuparea forței de muncă, programul multianual pentru întreprinderi și spirit antreprenorial (MAP), programul-cadru pentru competitivitate și inovare (CIP), sub tutela FEI, sprijinind crearea și finanțarea constituirii IMM-urilor prin investiții în fonduri specializate cu capital de risc corespunzătoare.

Instrumentul de garantare a împrumuturilor pentru proiectele TEN-T (active în valoare de 235 de milioane EUR)

Instrumentul de garantare a împrumuturilor pentru proiectele TEN-T (LGTT) emite garanții pentru a atenua riscurile privind veniturile la care se expun proiectele TEN-Transport în primii ani. Mai precis, garanția ar acoperi integral liniile de credit stand-by, care ar fi utilizate numai în cazurile în care fluxurile de numerar ale proiectului sunt insuficiente pentru a acoperi rambursarea datoriei cu rang prioritar. Instrumentul este un produs financiar comun al Comisiei și al BEI. Aportul de capital la instrumentul LGTT pentru perioada de finanțare 2007-2013 a fost inițial stabilit la 1 miliard EUR, împărțit în mod egal între Comisie și BEI. Regulamentul 670/2012, de modificare, a realocat 200 de milioane EUR la Inițiativa de emitere de obligațiuni pentru finanțarea de proiecte și încă 50 de milioane EUR pentru acordarea de finanțare, astfel încât contribuția totală a UE disponibilă în continuare în cadrul instrumentului este de 250 de milioane EUR.

La 31 decembrie 2014, Comisia contribuise cu 212 milioane EUR la LGTT. Suma recunoscută drept datorie contingentă (nota 5.2.1 din notele la situațiile financiare) reprezintă pierderile maxime estimate la 31 decembrie 2014 pe care Comisia le-ar suporta în situațiile de nerespectare a obligațiilor de plată legate de împrumuturile acordate de BEI în cadrul operațiunilor LGTT. Trebuie menționat faptul că riscul global la care este expusă Comisia este limitat la suma cu care aceasta contribuie la instrument.

Instrumente financiare (IF), în funcție de tipul acestora

(milioane EUR) Total active Total datorii Garanții oferite Instrumente de împrumuturi/capital/asistență tehnică: Instrumentul MEDA de cooperare economică și financiară în cadrul Parteneriatului euro-mediteraneean 290 (3) Instrumentul european de vecinătate și parteneriat (IEVP) 167 (7) 457 (9) Instrumente de împrumut: împrumuturi de sprijinire a IMM-urilor 19 — Instrumente de capital: Instrumentul financiar destinat IMM-urilor cu o rată mare de creștere și capacitate de inovare din cadrul Programului-cadru pentru competitivitate și inovare 323 (0) COSME – Programul pentru competitivitatea întreprinderilor și a IMM-urilor 31 — Fondul european pentru Europa de Sud-Est (EFSE) 118 — Fondul pentru extinderea întreprinderilor din cadrul Instrumentului pentru dezvoltarea întreprinderilor și inovare în Balcanii de Vest 10 0 Fondul pentru inovarea întreprinderilor (ENIF) din cadrul Instrumentului pentru dezvoltarea întreprinderilor și inovare în Balcanii de Vest 21 0 Fondul pentru înființare 1998 (ETF) 19 (0) Fondul mondial pentru eficiență energetică și energii regenerabile (GEEREF) 72 — Programul-cadru multianual (PMA) al mecanismului de capitaluri proprii 183 (0) Fondul Marguerite 37 — Instrumentul european de microfinanțare Progress (PMF) pentru ocuparea forței de muncă și incluziune socială 60 — SE4F – Fondul pentru o creștere ecologică (GGF) pentru regiunea din vecinătatea estică 52 — Fondul european pentru eficiență energetică 89 — Proiecte pilot de transfer de tehnologie 2 (0) Fondul de datorii – Inițiativa de microfinanțare pentru Asia (Microfinance Initiative for Asia Debt Fund) 10 — Fondul SANAD – MENA pentru microîntreprinderi și întreprinderile mici și mijlocii 9 — 1 035 (1) Instrumente de garantare: Fondul de garantare pentru IMM-uri în temeiul programului-cadru pentru competitivitate și inovare (PCI SMEG) 151 (259) — COSME LGT – Programul pentru competitivitatea întreprinderilor și a IMM-urilor 39 (1) (42) Orizont 2020 – Finanțare UE pentru inovatori 478 (11) (98) Orizont 2020 – Fondul de garantare pentru IMM-uri 165 (1) (267) Instrumentul de garantare a împrumuturilor pentru proiectele Ten-T (LGTT) 235 (3) (209) Facilitatea de garantare din cadrul Instrumentului pentru dezvoltarea întreprinderilor și inovare în Balcanii de Vest 21 (2) (10) Programul multianual pentru întreprinderi 26 (41) — Mecanismul de finanțare a capitalului natural 3 — — Instrumentul de emitere de obligațiuni pentru finanțarea de proiecte (PBI) 149 (2) (138) Instrumentul de finanțare privată pentru eficiența energetică (FP4EE) 6 (0) — Mandatul european de microfinanțare Progress (PMF TA) 13 (9) — Mecanismul de finanțare cu partajarea riscurilor (MFPR) 961 (32) (883) Fondul de garantare pentru IMM-uri 60 (15) — 2 309 (376) (1 647) Total 3 820 (386) (1 647) Fondul de garantare pentru acțiuni externe 1 996 (25) (19 198)

4.3.2. Activitățile de împrumut și de creditare gestionate de Comisie

UE este împuternicită prin Tratatul UE să adopte operațiuni de împrumut în scopul de a mobiliza resursele financiare necesare pentru îndeplinirea unor mandate specifice. Comisia, acționând în numele UE, operează în prezent trei programe principale, și anume Asistența macrofinanciară (AMF), Asistența pentru balanța de plăți (BdP) și Mecanismul european de stabilizare financiară (MESF), în cadrul cărora poate să acorde credite și să le finanțeze prin emiterea de titluri de creanță pe piețele de capital sau la instituțiile financiare.

Activitățile de împrumut și de creditare ale UE sunt operațiuni extrabugetare. Capitalul necesar pentru finanțarea operațiunilor de creditare acordate de UE în baza programelor sus-menționate este atras de pe piețele de capital sau de la instituții financiare. UE nu poate contracta împrumuturi pentru a își finanța cheltuielile bugetare curente sau deficitul bugetar. Volumul împrumuturilor variază de la plasamente private pentru sume de până la 500 de milioane EUR la emitere de obligațiuni de referință (de cel puțin 1 miliard EUR). În general, fondurile atrase sunt împrumutate țării beneficiare în regim de reciprocitate („back-to-back”), și anume în aceleași condiții privind cupoanele, scadențele și sumele. Chiar dacă se aplică regimul „back-to-back”, serviciul datoriei aferente instrumentelor de finanțare este o obligație legală a UE, care va garanta că toate plățile sunt efectuate integral și la timp. Comisia a instituit proceduri astfel încât să asigure rambursarea împrumuturilor chiar și în cazul neîndeplinirii obligației de restituire a unui credit. Pentru fiecare program destinat unei țări, deciziile PE, ale Consiliului și ale Comisiei stabilesc valoarea totală acordată, numărul (maxim) al tranșelor de plată și scadența (medie) maximă a pachetului de credit. Ulterior, Comisia și țara beneficiară convin asupra parametrilor creditului/finanțării, inclusiv asupra tranșelor și a plății acestora. În plus, în afară de prima tranșă din credit, toate celelalte tranșe depind de respectarea unor condiții stricte, cu termeni și condiții convenite similare celor aplicabile sprijinului acordat de Fondul Monetar Internațional (FMI) în contextul unei asistențe financiare comune UE/FMI, care este un alt factor ce influențează calendarul finanțării. Așadar, calendarul și scadențele emisiunilor depind de activitățile de creditare conexe ale UE. Finanțarea este denominată exclusiv în euro, iar scadența variază de la 3 la 30 de ani.

Împrumuturile UE sunt obligații directe și necondiționate ale UE, fiind garantate de toate cele 28 de state membre. Împrumuturile contractate pentru finanțarea creditelor acordate unor țări din afara UE sunt acoperite de Fondul de garantare pentru acțiuni externe. În cazul în care un stat membru beneficiar nu își respectă obligațiile de plată, serviciul datoriei va fi dedus din soldul de trezorerie disponibil al Comisiei, dacă este posibil. În cazul în care acest lucru nu este posibil, Comisia ar urma să obțină fondurile necesare de la statele membre. Statele membre ale UE sunt obligate din punct de vedere juridic, în conformitate cu legislația privind resursele proprii ale Uniunii Europene (articolul 12 din Regulamentul 1150/2000 al Consiliului), să pună la dispoziție fonduri suficiente pentru a acoperi obligațiile UE. Prin urmare, investitorii sunt expuși doar riscului de credit al UE, nu celui al beneficiarului creditelor finanțate. Creditarea în regim „back-to-back” garantează că bugetul UE nu își asumă niciun risc de rată a dobânzii și niciun risc de schimb valutar.

Balanța de plăți

Facilitatea BdP, care este un instrument financiar axat pe o politică, oferă asistență financiară pe termen mediu statelor membre ale UE. Aceasta permite acordarea de credite statelor membre care se află în dificultate ori care se confruntă cu un risc major privind balanța lor de plăți sau mișcările de capital. Numai statele membre care nu au adoptat moneda euro pot beneficia de această facilitate. Asistența de tip BdP pentru Letonia a fost acordată înainte de 1 ianuarie 2014 când a fost introdusă moneda euro. Valoarea restantă maximă a creditelor acordate în temeiul instrumentului este limitată la 50 de miliarde EUR. Împrumuturile legate de aceste credite pentru BdP sunt garantate de bugetul UE – astfel, la 31 decembrie 2014, bugetul este expus unui risc maxim posibil de 8,6 miliarde EUR cu privire la aceste credite (suma de 8,4 miliarde EUR de mai jos fiind valoarea nominală).

(milioane EUR) Ungaria Letonia România Total Total credite acordate 6 500 3 100 8 400 18 000 Plătite la 31.12.2013 5 500 2 900 5 000 13 400 Plătite în 2014 — — — — Credite plătite la 31.12.2014 5 500 2 900 5 000 13 400 Credite rambursate la 31.12.2014 (4 000) (1 000) — (5 000) Soldul la 31.12.2014 1 500 1 900 5 000 8 400

Mai jos este prezentat un tabel care ilustrează calendarul acestor credite.

Între luna noiembrie 2008 și luna mai 2009, a fost acordată asistență financiară în valoare de 14,6 miliarde EUR Ungariei, Letoniei și României, din care 13,4 miliarde EUR au fost rambursate până la jumătatea anului 2011. Trebuie remarcat faptul că programul de asistență BdP destinat Ungariei a expirat în noiembrie 2010 (suma de 1 miliard EUR nefiind retrasă) și că primele două rambursări în valoare de 2 miliarde EUR, din decembrie 2011, și de 2 miliarde EUR, din noiembrie 2014, au fost primite conform programării. Programul de asistență de tip BdP pentru Letonia a expirat în ianuarie 2012 (suma de 200 de milioane EUR nefiind retrasă), iar primele două plăți de rambursare în valoare de 1 miliard EUR din aprilie 2014 și de 1,2 miliarde EUR din ianuarie 2015 au fost, de asemenea, primite conform programării. Programul de asistență BdP pentru România a expirat în mai 2012, întreaga suma acordată, și anume 5 miliarde EUR, fiind vărsată. Prima plată de rambursare în valoare de 1,5 miliarde EUR din ianuarie 2015 a fost primită conform programării.

În februarie 2011, România a solicitat un program de continuare a asistenței financiare, ca măsură de precauție, în cadrul facilității BdP, pentru a sprijini relansarea creșterii economice. La 12 mai 2011, Consiliul a decis să pună la dispoziție, ca măsură de precauție, asistență BdP a UE pentru România în valoare de până la 1,4 miliarde EUR (Decizia 2011/288/UE a Consiliului), totuși aceasta a expirat la sfârșitul lunii martie 2013 fără a fi utilizată. În urma celei de a doua cereri a României de asistență preventivă, Consiliul a decis, la 22 octombrie 2013 (Decizia 2013/531/UE a Consiliului), să ofere o nouă asistență BdP a UE, de până la 2 miliarde EUR, care va putea fi activată până la 30 septembrie 2015. În cazul în care activarea va fi solicitată, asistența financiară va fi acordată sub forma unui împrumut cu o scadență medie maximă de opt ani. Întrucât această asistență preventivă în valoare de 2 miliarde EUR este în prezent singurul program activ în cadrul facilității BdP, această sumă este singura sumă încă disponibilă.

Mecanismul european de stabilizare financiară

(milioane EUR) Irlanda Portugalia Total Total credite acordate 22 500 26 000 48 500 Plătite la 31.12.2013 21 700 22 100 43 800 Plătite în 2014 800 2 200 3 000 Credite plătite la 31.12.2014 22 500 24 300 46 800 Credite rambursate la 31.12.2014 — — — Credite restante la 31.12.2014 22 500 24 300 46 800

Mai jos este prezentat un tabel care ilustrează calendarul acestor credite.

La 11 mai 2010, Consiliul a adoptat MESF pentru a menține stabilitatea financiară în Europa [Regulamentul (UE) nr. 407/2010 al Consiliului]. Mecanismul are drept temei articolul 122 alineatul (2) din TFUE și permite acordarea de asistență financiară unui stat membru care se confruntă cu dificultăți sau care este în mod serios amenințat de dificultăți grave, din cauza unor circumstanțe excepționale care nu depind de el. Asistența poate lua forma unui credit sau a unei linii de credit. Comisia împrumută fonduri pe piețele de capital sau de la instituții financiare în numele UE și acordă aceste fonduri drept credit statelor membre beneficiare. Pentru fiecare țară care beneficiază de un credit în cadrul MESF, înainte de a plăti o altă tranșă, are loc o evaluare trimestrială privind îndeplinirea condițiilor privind politicile aferente creditului.

Conform concluziilor Consiliului ECOFIN din 9 mai 2010, facilitatea este limitată la 60 de miliarde EUR, dar limita legală este stabilită la articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul nr. 407/2010 al Consiliului, care limitează valoarea restantă a creditelor sau a liniilor de credite la marja disponibilă în cadrul plafonului de resurse proprii. Împrumuturile legate de creditele acordate în cadrul MESF sunt garantate de bugetul UE. Astfel, la 31 decembrie 2014, bugetul este expus la un risc maxim posibil de 47,5 miliarde EUR cu privire la creditele respective (cele 46,8 miliarde EUR de mai sus fiind valoarea nominală). Întrucât împrumuturile în cadrul MESF sunt garantate de bugetul UE, Parlamentul European examinează acțiunile Comisiei în cadrul MESF și exercită un control în contextul procedurii bugetare și al procedurii de descărcare de gestiune. Deoarece ambele programe MESF au expirat, în tabelul de mai sus nu au fost evidențiate sume disponibile.

Consiliul a hotărât, prin decizia de punere în aplicare din decembrie 2010, cu privire la un credit de maximum 22,5 miliarde EUR pentru Irlanda, iar în mai 2011, cu privire la un credit de maximum 26 de miliarde EUR pentru Portugalia. Deciziile inițiale de punere în aplicare au fixat dobânzi cu o marjă care să permită condiții similare cu cele ale sprijinului acordat de FMI. Odată cu adoptarea Deciziilor de punere în aplicare nr. 682/2011 și 683/2011 ale Consiliului din 11 octombrie 2011, Consiliul a eliminat retroactiv marja dobânzii și a extins scadența medie maximă de la 7,5 ani la 12,5 ani și scadența tranșelor individuale până la 30 de ani. Odată cu adoptarea deciziilor de punere în aplicare nr. 313/2013 și 323/2013 ale Consiliului din 21 iunie 2013, Consiliul a prelungit în continuare scadența medie maximă a împrumuturilor MESF pentru Irlanda și Portugalia cu 7 ani, respectiv până la 19,5 ani. Această prelungire simplifică profilul de rambursare a datoriei al ambelor țări și reduce nevoile de refinanțare ale acestora în perioada ulterioară aplicării programului.

Ultimele trei tranșe au fost plătite în 2014: 0,8 miliarde EUR pentru Irlanda și 1,8 miliarde EUR pentru Portugalia în martie 2014 și, în fine, 0,4 miliarde EUR pentru Portugalia în noiembrie 2014. Din asistența financiară acordată Portugaliei, suma de 1,7 miliarde EUR a expirat fără a fi solicitată. În prezent, nu sunt sume disponibile în temeiul MESF.

Tabelul următor oferă o imagine de ansamblu a calendarului rambursărilor exprimat în valoare nominală pentru sumele în curs aferente creditelor în cadrul MESF și BdP (în miliarde EUR) la data semnării acestor conturi:

Anul BdP MESF Total Ungaria Letonia România Total Irlanda Portugalia Total 2015 0 5,0 5,0 5,0 2016 1,5 1,5 4,75 4,75 6,25 2017 1,15 1,15 0 1,15 2018 1,35 1,35 3,9 0,6 4,5 5,85 2019 0,5 1,0 1,5 0 1,5 2021 0 3,0 6,75 9,75 9,75 2022 0 2,7 2,7 2,7 2024 0 0,8 1,8 2,6 2,6 2025 0,2 0,2 0 0,2 2026 0 2,0 2,0 4,0 4,0 2027 0 1,0 2,0 3,0 3,0 2028 0 2,3 2,3 2,3 2029 0 0,4 0,4 0,4 2032 0 3,0 3,0 3,0 2038 0 1,8 1,8 1,8 2042 0 1,5 1,5 3,0 3,0 Total 1,5 0,7 3,5 5,7 22,5 24,3 46,8 52,5

Asistență macrofinanciară (AMF)

AMF este un instrument financiar axat pe o politică de asistență pentru redresarea balanței de plăți și/sau asistență bugetară acordată în mod necondiționat și fără o alocare expresă țărilor terțe partenere care sunt apropriate geografic de teritoriul UE. Acest instrument constă în credite sau granturi pe termen mediu/lung sau o combinație corespunzătoare a amândurora și completează, în general, finanțarea oferită în contextul unei ajustări și al unui program de reformă susținute de FMI. Aceste credite sunt garantate de Fondul de garantare pentru acțiuni externe (a se vedea nota 2.4 la situațiile financiare).

4.3.3. Mecanisme de stabilitate financiară interguvernamentale din afara cadrului impus de Tratatul UE: Fondul european de stabilitate financiară și Mecanismul european de stabilitate

Fondul european de stabilitate financiară (FESF) a fost creat de statele membre din zona euro, având mandatul de a proteja stabilitatea financiară în Europa prin furnizarea de asistență financiară statelor membre din zona euro. FESF nu este un organism al UE, este complet separat de conturile UE și nu intră în perimetrul de consolidare a conturilor UE. Nu este garantat de bugetul UE. În consecință, nu are niciun impact asupra conturilor UE, în afara veniturilor posibile provenind din sancțiuni, conform celor prezentate în continuare. La momentul intrării în vigoare a MES (a se vedea mai jos), FESF nu a mai pus la dispoziție noi sume de asistență financiară după data de 1 iulie 2013.

Comisiei îi revine responsabilitatea de a negocia condițiile privind politicile pe care se întemeiază asistența financiară, precum și de a monitoriza respectarea acestor condiții. Regulamentul 1173/2011 al Parlamentului European și al Consiliului permite impunerea de sancțiuni sub formă de amenzi pentru statele membre a căror monedă este euro. Aceste amenzi, în valoare de 0,2 % din PIB-ul statului membru în cauză în anul precedent, pot fi aplicate în cazurile în care un stat membru nu a luat măsurile necesare pentru a corecta un deficit bugetar excesiv sau în cazul în care a existat o manipulare a statisticilor. În mod similar, Regulamentul 1174/2011 privind dezechilibrele macroeconomice prevede o amendă anuală de 0,1 % din PIB pentru un stat membru din zona euro în cazul în care acesta nu a luat măsurile corective solicitate sau în cazul în care a prezentat un plan de măsuri corective insuficiente. Regulamentul nr. 1177/2011 a actualizat Regulamentul nr. 1467/97 privind accelerarea și clarificarea aplicării procedurii de deficit excesiv. Acest regulament actualizat prevede, de asemenea, posibilitatea de a aplica amenzi statelor membre din zona euro (egale cu 0,2 % din PIB plus o componentă variabilă). Amenzile vor trece în bugetul UE și apoi vor fi transferate în FESF. Aceasta ar însemna că astfel de sume ar urma să apară în același timp ca venituri și cheltuieli la buget, neavând astfel niciun impact asupra rezultatului bugetar general. De asemenea, acestea nu ar avea niciun impact asupra rezultatului economic, astfel cum a fost prezentat în situațiile financiare ale UE.

Mecanismul european de stabilitate („MES”) este o organizație interguvernamentală creată în temeiul dreptului internațional public, în afara cadrului Tratatului privind UE. Tratatul privind MES a fost semnat de cele 17 state membre din zona euro și a devenit operațional în octombrie 2012. MES a preluat sarcinile îndeplinite de MESF și de FESF, devenind singurul mecanism permanent care răspunde noilor cereri de asistență financiară ale statelor membre din zona euro. Prin urmare, FESF și MESF nu mai încheie noi programe de finanțare sau noi acorduri privind facilitățile de împrumut. De asemenea, trebuie remarcat faptul că bugetul UE nu va garanta împrumuturile MES. Întrucât acest mecanism are propria personalitate juridică și este finanțat direct de statele membre din zona euro, nu este un organism al UE și nu are un impact nici asupra contabilității UE, nici asupra bugetului UE, în afara eventualelor venituri provenite din sancțiuni descrise în cele ce urmează.

Amenzile colectate vor trece prin bugetul UE și vor fi transferate către MES de îndată ce FESF nu mai este operațional. În plus, Tratatul privind stabilitatea, coordonarea și guvernanța prevede plata de penalități pentru oricare dintre „părțile contractante” în cazul în care statul membru respectiv nu a luat măsurile necesare pentru a remedia o încălcare a criteriului privind deficitul. Penalitățile impuse (care nu pot depăși 0,1 % din PIB) vor fi plătite MES în cazul în care sunt aplicate statelor membre din zona euro (așadar fără efecte asupra rezultatului bugetar al UE, ca și în cazul FESF, conform celor de mai sus) sau bugetului UE în cazul statelor membre din afara zonei euro. În acest din urmă caz, suma corespunzătoare sancțiunii va constitui venit pentru bugetul UE și va fi reflectată ca atare în conturile sale.

5. CONTEXTUL ECONOMIC ȘI FINANCIAR AL EXECUȚIEI BUGETULUI UE

Mediul macroeconomic

În contextul crizei datoriei publice, creșterea economică în statele membre ale UE a încetinit din 2012 în 2013 și a crescut din 2013 în 2014. Această situație economică generală a statelor membre se reflectă în veniturile din resurse proprii ale UE, resursele proprii tradiționale și veniturile provenite din TVA înregistrând o ușoară creștere. Întrucât veniturile din resursele bazate pe VNB sunt o componentă reziduală care este direct legată de nivelul total al creditelor de plată adoptate de autoritatea bugetară (iar aceste credite au fost reduse de statele membre în CFM 2014-2020), valoarea veniturilor din resursele bazate pe VNB a scăzut în 2014.

Consolidarea Pactului de stabilitate și de creștere în UE pregătește terenul pentru sustenabilitatea finanțelor publice ale statelor membre UE în cauză. Pactul fiscal are rolul de a consolida finanțele publice ale statelor membre și le va permite să crească nivelul PIB-ului lor în anii următori.

Politica Băncii Centrale Europene (BCE) de menținere a ratelor dobânzii la un nivel scăzut sprijină stabilizarea economiei din zona euro. În limita mandatului său, BCE contribuie la consolidarea creșterii economice în zona euro.

Produsul intern brut al UE 28, în prețurile pieței

Venituri din resursele bazate pe VNB

Cereri de plată neonorate

Presiunea exercitată asupra bugetelor naționale ale statelor membre ca urmare a mediului macroeconomic din UE duce la o presiune asupra creditelor de plată ale bugetului UE. Această evoluție are un efect imediat asupra cererilor de plată primite de la statele membre și de la alți beneficiari. Valoarea totală a cererilor de plată neachitate la sfârșitul anului a crescut de la 24,3 miliarde EUR în 2013 la 25,8 miliarde EUR în 2014. Deși vor exista întotdeauna cereri neachitate deoarece unele vor fi depuse aproape de sfârșitul anului, principalul motiv pentru sumele excepționale constatate în ultimii ani este insuficiența creditelor de plată.

Cererile de plată neachitate trebuie finanțate din bugetele viitoare. Ținând seama de aceasta, în mai 2015, PE, Consiliul și Comisia au convenit asupra unui plan de plăți pentru a readuce bugetul UE pe o traiectorie sustenabilă. Este esențial ca UE să aibă în vedere necesitățile pe termen lung de credite bugetare de plată deoarece autoritatea bugetară decide cu privire la acestea și fără ele nu se pot efectua plăți și nici nu se poate transfera numerar. Odată aprobate, creditele sunt transformate în mod automat în numerar disponibil al UE, prin procesul lunar de colectare a resurselor proprii.

În cadrul Comisiei, în fiecare săptămână (uneori zilnic), se previzionează fluxul de numerar pe termen scurt pentru a se asigura că obligațiile de plată imediate ale UE pot fi onorate, cu respectarea limitelor creditelor de plată disponibile în buget. Această previziune pe termen scurt constituie baza utilizată pentru a estima valoarea resurselor proprii care vor fi solicitate lunar statelor membre. În prima zi lucrătoare a fiecărei luni, statele membre trebuie să crediteze în conturile de resurse proprii ale Comisiei a douăsprezecea parte din suma totală a resurselor bazate pe TVA și pe VNB înscrisă în bugetul Uniunii. În funcție de situația trezoreriei Comisiei, în primul trimestru al anului, statele membre pot fi invitate să anticipeze cu una sau cu două luni resursele bazate pe TVA și VNB. Avansurile respective trebuie deduse din cererile de fonduri din lunile ulterioare, în funcție de previziunile privind necesarul de numerar.

Pe termen mediu și lung, Comisia monitorizează îndeaproape cerințele de plată ale UE ca parte a activităților sale obișnuite. De exemplu, acest lucru este necesar pentru elaborarea propunerilor Comisiei privind CFM, ca parte a demersului de pregătire a bugetului anual și a bugetelor rectificative. În etapa de negociere a CFM, modelele utilizate și ipotezele de la care se pleacă sunt monitorizate periodic și actualizate atunci când este necesar. Rezultatele modelului de simulare sunt folosite în negocierile bugetare de stabilire a plafonului de plăți al CFM.

NOTĂ CARE ÎNSOȚEȘTE CONTURILE CONSOLIDATE

Conturile anuale consolidate ale Uniunii Europene pentru exercițiul 2014 au fost pregătite pe baza informațiilor prezentate de instituții și organisme în conformitate cu articolul 148 alineatul (2) din Regulamentul financiar, care se aplică bugetului general al Uniunii Europene. Declar, prin prezenta, că acestea au fost pregătite în conformitate cu titlul IX din Regulamentul financiar menționat anterior și cu principiile, normele și metodele contabile stabilite în notele la situațiile financiare.

Am obținut de la contabilii acestor instituții și organisme, care au atestat corectitudinea acestora, toate informațiile necesare pentru întocmirea situațiilor financiare anuale care prezintă activele și pasivele Uniunii Europene și execuția bugetară.

Prin prezenta certific că, pe baza acestor informații și pe baza verificărilor pe care le-am considerat necesare pentru a valida conturile Comisiei Europene, am asigurarea rezonabilă că aceste conturi prezintă în mod corect, în toate aspectele materiale, poziția financiară, rezultatele operațiunilor și fluxurile de numerar ale Uniunii Europene.

[semnătură] Manfred KRAFF Contabilul Comisiei 17 iulie 2015

SITUAȚII FINANCIARE CONSOLIDATE ȘI NOTE EXPLICATIVE (1)

CUPRINS

BILANȚ 24

SITUAȚIA PERFORMANȚEI FINANCIARE 25

SITUAȚIA FLUXURILOR DE NUMERAR 26

SITUAȚIA MODIFICĂRILOR ACTIVELOR NETE 27

NOTE LA SITUAȚIILE FINANCIARE 28

1. POLITICI CONTABILE SEMNIFICATIVE 28

2. NOTE LA BILANȚUL CONTABIL 39

3. NOTE LA SITUAȚIA PERFORMANȚEI FINANCIARE 61

4. NOTE LA SITUAȚIA FLUXURILOR DE NUMERAR 73

5. ACTIVE ȘI DATORII CONTINGENTE ȘI ALTE INFORMAȚII SEMNIFICATIVE 73

6. PROTECȚIA BUGETULUI UE 77

7. MANAGEMENTUL RISCURILOR FINANCIARE 83

8. INFORMAȚII PRIVIND PĂRȚILE AFILIATE 94

9. EVENIMENTE DUPĂ DATA BILANȚULUI 96

10. PERIMETRUL DE CONSOLIDARE 96

BILANȚ

(milioane EUR) Notă 31.12.2014 31.12.2013 ACTIVE IMOBILIZATE Imobilizări necorporale 2.1 282 237 Imobilizări corporale 2.2 7 937 6 104 Investiții contabilizate prin metoda punerii în echivalență 2.3 409 349 Active financiare 2.4 56 438 59 844 Prefinanțare 2.5 18 358 38 072 Creanțe din tranzacții cu contrapartidă directă și sume de recuperat din tranzacții fără contrapartidă directă 2.6 1 198 498 84 623 1 05 104 ACTIVE CIRCULANTE Active financiare 2.4 11 811 5 571 Prefinanțare 2.5 34 237 21 367 Creanțe din tranzacții cu contrapartidă directă și sume de recuperat din tranzacții fără contrapartidă directă 2.6 14 380 13 182 Stocuri 2.7 128 128 Numerar și echivalente de numerar 2.8 17 545 9 510 78 101 49 758 TOTAL ACTIVE 1 62 724 1 54 862 DATORII NECURENTE Pensii și alte beneficii ale angajaților 2.9 (58 616) (46 818) Provizioane 2.10 (1 537) (1 323) Datorii financiare 2.11 (51 851) (56 369) (1 12 005) (1 04 510) DATORII CURENTE Provizioane 2.10 (745) (545) Datorii financiare 2.11 (8 828) (3 163) Obligații de plată 2.12 (43 180) (36 213) Cheltuieli înregistrate în avans și venituri reportate 2.13 (55 973) (56 282) (1 08 726) (96 204) TOTAL DATORII (2 20 730) (2 00 714) ACTIVE NETE (58 006) (45 852) Rezerve 2.14 4 435 4 073 Sume care urmează a fi solicitate de la statele membre (2) 2.15 (62 441) (49 925) ACTIVE NETE (58 006) (45 852)

SITUAȚIA PERFORMANȚEI FINANCIARE

milioane EUR Notă 2014 2013 (reclasificare) (20) VENITURI Venituri din tranzacțiile fără contrapartidă directă Resurse bazate pe VNB 3.1 1 04 688 1 10 194 Resurse proprii tradiționale 3.2 17 137 15 467 Resurse bazate pe TVA 3.3 17 462 14 019 Amenzi 3.4 2 297 2 757 Recuperarea cheltuielilor 3.5 3 418 1 777 Altele 3.6 5 623 4 045 Total 1 50 625 1 48 259 Venituri din tranzacțiile cu contrapartidă directă Venituri financiare 3.7 2 298 1 991 Altele 3.8 1 066 1 443 Total 3 364 3 434 1 53 989 1 51 693 CHELTUIELI (22) Executate de către statele membre 3.9 Fondul European de Garantare Agricolă (44 465) (45 067) Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și alte instrumente de dezvoltare rurală (14 046) (13 585) Fondul european de dezvoltare regională și Fondul de coeziune (43 345) (47 767) Fondul social european (12 651) (12 126) Altele (2 307) (1 525) Executate de către Comisie și agențiile executive 3.10 (15 311) (12 519) Executate de alte agenții și organisme ale UE 3.11 (1 025) (656) Executate de țări terțe și organizații internaționale 3.11 (2 770) (2 465) Executate de alte entități 3.11 (1 799) (1 694) Costuri cu personalul și pensiile 3.12 (9 662) (9 058) Modificări ale ipotezelor actuariale privind beneficiile angajaților 3.13 (9 170) (2 033) Costuri de finanțare 3.14 (2 926) (2 383) Cota de deficit net a întreprinderilor comune și a entităților asociate 3.15 (640) (608) Alte cheltuieli 3.16 (5 152) (4 572) (1 65 269) (1 56 058) REZULTATUL ECONOMIC AL EXERCIȚIULUI (11 280) (4 365)

SITUAȚIA FLUXURILOR DE NUMERAR

(milioane EUR) Notă 2014 2013 Rezultatul economic al exercițiului (11 280) (4 365) Activități de exploatare 4.2 Amortizare 61 48 Depreciere 408 401 (Creșterea)/scăderea creditelor (1 298) 20 (Creșterea)/scăderea prefinanțării 6 844 (1 695) (Creșterea)/scăderea creanțelor cu contrapartidă directă și a sumelor de recuperat fără contrapartidă directă (1 898) 923 (Creșterea)/scăderea stocurilor — 10 Creșterea/(scăderea) datoriei privind pensiile și beneficiile angajaților 11 798 4 315 Creșterea/(scăderea) provizioanelor 414 (196) Creșterea/(scăderea) datoriilor financiare 1 146 (330) Creșterea/(scăderea) obligațiilor de plată 6 967 14 655 Creșterea/(scăderea) cheltuielilor înregistrate în avans și a veniturilor reportate (309) (12 154) Excedentul bugetar al exercițiului precedent preluat ca venit nemonetar (1 005) (1 023) Alte variații nemonetare 130 (50) Activități de investiție 4.3 (Creșterea)/scăderea imobilizărilor necorporale și corporale (2 347) (624) (Creșterea)/scăderea investițiilor contabilizate prin metoda punerii în echivalență (60) 43 (Creșterea)/scăderea activelor financiare disponibile pentru vânzare (1 536) (1 142) FLUXURI NETE DE NUMERAR 8 035 (1 164) Creșterea/(scăderea) netă a numerarului și a echivalentelor de numerar 8 035 (1 164) Numerar și echivalente de numerar la începutul exercițiului 2.8 9 510 10 674 Numerar și echivalente de numerar la încheierea exercițiului 2.8 17 545 9 510

SITUAȚIA MODIFICĂRILOR ACTIVELOR NETE

(milioane EUR) Rezerve (A) Sume care urmează a fi solicitate de la statele membre (B) Active nete=(A)+(B) Rezerva de valoare justă Alte rezerve Excedent/(deficit) cumulat Rezultatul economic al exercițiului SOLD LA 31.12.2012 150 3 911 (39 148) (5 329) (40 416) Variația rezervei Fondului de garantare — 46 (46) — — Modificări ale valorii juste (51) — — — (51) Altele — 12 (9) — 3 Alocarea rezultatului economic al exercițiului 2012 — 5 (5 334) 5 329 — Rezultatul bugetar pe 2012 creditat statelor membre — — (1 023) — (1 023) Rezultatul economic al exercițiului — — — (4 365) (4 365) SOLD LA 31.12.2013 99 3 974 (45 560) (4 365) (45 852) Variația rezervei Fondului de garantare — 247 (247) — — Modificări ale valorii juste 139 — — — 139 Altele — (24) 16 — (8) Alocarea rezultatului economic al exercițiului 2013 — (0) (4 365) 4 365 — Rezultatul bugetar pe 2013 creditat statelor membre — — (1 005) — (1 005) Rezultatul economic al exercițiului — — — (11 280) (11 280) SOLD LA 31.12.2014 238 4 197 (51 161) (11 280) (58 006)

NOTE LA SITUAȚIILE FINANCIARE

1. POLITICI CONTABILE SEMNIFICATIVE

1.1. TEMEIUL JURIDIC ȘI NORMELE CONTABILE

Conturile UE sunt ținute în conformitate cu Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO L 298, 26.10.2012, p. 1), denumit în continuare „Regulamentul financiar”, precum și cu Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 (JO L 362, 31.12.2012, p. 1) de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului financiar.

În conformitate cu articolul 143 din Regulamentul financiar, UE își pregătește situațiile financiare conform normelor contabilității de angajamente, care se întemeiază pe Standardele internaționale de contabilitate pentru sectorul public (IPSAS). Aceste norme contabile, adoptate de contabilul Comisiei, trebuie aplicate de către toate instituțiile și organismele UE care intră în perimetrul consolidării, pentru a se stabili un set uniform de norme contabile, de evaluare și de prezentare a conturilor, în vederea armonizării procesului de întocmire a situațiilor financiare și în vederea consolidării. Contabilitatea se ține în euro, pe baza anului calendaristic.

1.2. PRINCIPII CONTABILE

Situațiile financiare au ca obiectiv furnizarea de informații cu privire la poziția financiară, performanța și fluxurile de numerar ale unei entități care sunt utile unei game largi de utilizatori. Pentru UE, ca entitate din sectorul public, obiectivele urmărite vizează mai precis furnizarea de informații utile pentru procesul decizional și demonstrarea responsabilității entității pentru resursele care îi sunt încredințate. Prezentul document a fost elaborat ținându-se cont de aceste obiective.

Considerentele generale (sau principiile contabile) care trebuie urmate atunci când se întocmesc situațiile financiare sunt stabilite în norma contabilă nr. 2 a UE și sunt aceleași cu cele descrise în IPSAS 1, și anume: prezentare fidelă, contabilitate pe bază de angajamente, continuitatea activităților, coerența prezentării, agregare, compensare și informații comparative. Potrivit articolului 144 din Regulamentul financiar, raportarea financiară trebuie să fie, din punctul de vedere al caracteristicilor calitative, relevantă, fiabilă, comparabilă și inteligibilă.

Pregătirea situațiilor financiare în conformitate cu normele și principiile menționate mai sus necesită din partea conducerii efectuarea de estimări care afectează sumele raportate corespunzătoare anumitor elemente din bilanț și din situația performanței financiare, precum și furnizarea de informații legate de instrumentele financiare, precum și de activele și pasivele contingente.

1.3. CONSOLIDARE

Perimetrul de consolidare

În situațiile financiare consolidate ale UE sunt incluse toate entitățile controlate importante [și anume instituțiile UE (inclusiv Comisia) și agențiile UE], entitățile asociate și întreprinderile comune, aceasta însemnând 52 de entități controlate, 7 întreprinderi comune și 1 entitate asociată. Lista completă a entităților consolidate se găsește în nota 10 la conturile UE. Comparativ cu 2013, perimetrul de consolidare nu s-a modificat, însă o entitate asociată a fost acum reclasificată drept întreprindere comună, iar în urma regrupării altor două entități asociate entitatea rezultată a fost clasificată drept întreprindere comună.

Entități controlate

Decizia de a include o entitate în domeniul de aplicare al consolidării are la bază conceptul de control. Entitățile controlate sunt toate entitățile în cazul cărora UE are, în mod direct sau indirect, competența de a conduce politicile financiare și operaționale, pentru a putea beneficia de activitățile acestor entități. Această competență trebuie să poată fi exercitată imediat. Entitățile controlate sunt consolidate integral. Consolidarea începe la data primului control și se încheie atunci când nu mai au loc astfel de controale.

Indicatorii de control cei mai obișnuiți în cadrul UE sunt: instituirea entității prin tratatele fondatoare sau legislația secundară, finanțarea entității de la bugetul general, existența unor drepturi de vot în cadrul organismelor de conducere, auditul efectuat de Curte și descărcarea de gestiune acordată de către Parlamentul European. Evident, este necesar să se efectueze o evaluare individuală în cazul fiecărei entități pentru a se decide dacă unul sau toate criteriile prezentate mai sus sunt suficiente pentru declanșarea unui control.

În cadrul acestei abordări, instituțiile (cu excepția Băncii Centrale Europene – BCE) și agențiile UE (cu excepția agențiilor din cadrul fostului pilon al II-lea) sunt considerate ca fiind sub controlul exclusiv al UE și sunt, prin urmare, incluse în perimetrul de consolidare. Mai mult, Comunitatea Europeană a Cărbunelui și Oțelului (CECO) aflată în lichidare este, de asemenea, considerată o entitate controlată.

Toate tranzacțiile și soldurile semnificative reciproce între entitățile controlate ale UE sunt eliminate, în timp ce câștigurile și pierderile nerealizate în cazul acestor tranzacții reciproce nu sunt semnificative și, prin urmare, nu au fost eliminate.

Întreprinderi comune

O întreprindere comună este un aranjament contractual prin care UE și una sau mai multe părți („participanții”) întreprind o activitate economică supusă controlului în comun. Controlul în comun reprezintă împărțirea în temeiul unui acord contractual, în mod direct sau indirect, a controlului asupra unei activități care reprezintă un potențial de serviciu. Participațiile la întreprinderile comune sunt contabilizate prin metoda punerii în echivalență (a se vedea nota 1.5.4 mai jos).

Entități asociate

Entitățile asociate sunt entități asupra cărora UE exercită, în mod direct sau indirect, o influență semnificativă, dar pe care nu le controlează. Se consideră că există o influență semnificativă în cazul în care UE deține, în mod direct sau indirect, cel puțin 20 % din drepturile de vot. Participațiile în entitățile asociate sunt contabilizate prin metoda punerii în echivalență (a se vedea nota 1.5.4 mai jos).

Entități neconsolidate ale căror fonduri sunt gestionate de către Comisie

Fondurile aferente sistemului comun de asigurări de sănătate pentru personalul UE, Fondului european de dezvoltare și Fondului de garantare al participanților sunt gestionate de către Comisie în numele acestora, dar, întrucât aceste entități nu sunt controlate de UE, nu sunt consolidate în situațiile financiare ale acesteia.

1.4. BAZA DE ÎNTOCMIRE

1.4.1. Monedă și baza conversiei

Moneda funcțională și de raportare

Situațiile financiare sunt prezentate în milioane de euro, euro fiind moneda funcțională și de raportare a UE.

Tranzacții și solduri

Tranzacțiile valutare sunt convertite în euro utilizându-se cursurile de schimb în vigoare la data efectuării tranzacțiilor. Câștigurile și pierderile din diferențe de schimb valutar ca urmare a decontării tranzacțiilor în valută și a conversiei la cursurile de schimb de la sfârșitul exercițiului a elementelor monetare de activ și pasiv denominate în valută sunt înregistrate în situația performanței financiare.

În cazul imobilizărilor corporale și necorporale se aplică diverse metode de conversie astfel încât acestea își păstrează valoarea în euro la cursul în vigoare la data când au fost cumpărate.

Soldurile de la încheierea exercițiului ale elementelor monetare de active și pasive denominate în valută sunt convertite în euro pe baza cursurilor de schimb în vigoare la 31 decembrie:

Cursurile de schimb ale euro

Moneda 31.12.2014 31.12.2013 BGN 1,9558 1,9558 CZK 27,7350 27,4270 DKK 7,4453 7,4593 GBP 0,7789 0,8337 HRK 7,6580 7,6265 HUF 315,5400 297,0400 LVL — 0,7028 LTL 3,4528 3,4528 PLN 4,2732 4,1543 RON 4,4828 4,4710 SEK 9,3930 8,8591 CHF 1,2024 1,2276 JPY 145,2300 144,7200 USD 1,2141 1,3791

Modificările valorii juste a instrumentelor financiare monetare denominate în valută și clasificate ca disponibile pentru vânzare care țin de o diferență de conversie se înregistrează în situația performanței financiare. Diferențele de conversie ale activelor și pasivelor financiare nemonetare înregistrate la valoarea justă prin profit sau pierdere sunt incluse în situația performanței financiare. Diferențele de conversie ale instrumentelor financiare nemonetare clasificate ca disponibile pentru vânzare sunt incluse în rezerva de valoare justă.

1.4.2. Utilizarea estimărilor

În conformitate cu IPSAS și cu principiile contabile general acceptate, situațiile financiare includ inevitabil sume bazate pe estimări și ipoteze ale conducerii conform celor mai fiabile informații disponibile. Printre estimările semnificative se numără: sumele datorate pentru beneficiile angajaților, provizioanele, riscul financiar privind stocurile și creanțele, veniturile și cheltuielile înregistrate în avans, activele și datoriile contingente, gradul de depreciere a imobilizărilor necorporale și corporale, precum și sumele prezentate în notele referitoare la instrumentele financiare. Rezultatele efective pot fi diferite față de aceste estimări. Modificările estimărilor se reflectă în perioada în care devin cunoscute.

1.5. BILANȚ

1.5.1. Imobilizări necorporale

Licențele de programe informatice achiziționate sunt înregistrate pe baza costurilor istorice minus amortizarea acumulată și pierderile din depreciere acumulate. Activele sunt amortizate conform metodei liniare pe durata lor de viață utilă estimată. Durata de viață estimată a imobilizărilor necorporale depinde de durata de viață economică specifică sau de durata legală de viață a acestora determinată printr-un acord. Imobilizările necorporale dezvoltate intern sunt capitalizate atunci când sunt îndeplinite criteriile relevante ale normelor contabile ale UE și se referă exclusiv la etapa dezvoltării activului. Costurile capitalizabile includ toate costurile atribuibile direct necesare creării, producerii și pregătirii activelor astfel încât să poată să funcționeze conform modului prevăzut de conducere. Costurile asociate activităților de cercetare, costurile de dezvoltare necapitalizabile și costurile de întreținere sunt înregistrate drept cheltuieli pe măsură ce sunt suportate.

1.5.2. Imobilizări corporale

Toate imobilizările corporale sunt înregistrate la costul istoric minus amortizarea acumulată și pierderile din depreciere acumulate. Costul istoric include cheltuielile atribuibile direct achiziționării, construirii sau transferului activului.

Costurile ulterioare sunt incluse în valoarea contabilă a activului sau înregistrate ca activ separat, după caz, doar atunci când este probabil că viitoarele beneficii economice sau potențialul de serviciu asociat cu elementul respectiv vor intra în UE și când costul elementului poate fi evaluat în mod fiabil. Costurile de reparație și întreținere sunt înregistrate drept cheltuieli în situația performanței financiare în perioada financiară în care sunt efectuate.

Terenurile și operele de artă nu sunt amortizate deoarece se presupune că au o viață utilă nedeterminată. Activele în construcție nu sunt amortizate deoarece nu sunt încă date în folosință. Amortizarea altor active se calculează utilizând metoda amortizării liniare pentru alocarea costurilor la valorile reziduale pe durata lor de viață utilă estimată, după cum urmează:

Tipul activului Rata amortizării prin metoda liniară Clădiri 4 %-10 % Instalații și echipamente 10 %-25 % Mobilă și vehicule 10 %-25 % Mijloace de transport 10 %-33 % Echipamente informatice 25 %-33 % Altele 10 %-33 %

Câștigurile sau pierderile din cesionări sunt determinate prin compararea încasărilor după scăderea cheltuielilor de vânzare cu valoarea contabilă a activului cesionat și sunt incluse în situația performanței financiare.

Contracte de leasing

Leasingurile de imobilizări corporale, în care UE are practic toate riscurile și avantajele aferente dreptului de proprietate, sunt clasificate drept contracte de leasing financiar. Contractele de leasing financiar sunt capitalizate la începutul leasingului la cea mai mică din următoarele două valori: valoarea justă a activului luat în leasing și valoarea actuală a ratelor minime de leasing. Fiecare rată de leasing este alocată la elementele de pasiv, ca sumă datorată, și la cheltuielile de finanțare pentru a se obține o rată constantă pe soldul restant de finanțare. Obligațiile provenite din închirieri, după scăderea cheltuielilor de finanțare, sunt incluse la datorii financiare (necurente și curente). Dobânda costurilor de finanțare este inclusă drept cheltuială în situația performanței financiare pe perioada de leasing pentru a produce o rată constantă a dobânzii periodice pe soldul restant al datoriei pentru fiecare perioadă. Activele deținute prin contracte de leasing financiar sunt amortizate fie pe durata de viață utilă a activelor, fie pe durata leasingului, oricare dintre aceste perioade este mai scurtă.

Contractele de leasing prin care locatorului îi revine o parte importantă a riscurilor și a avantajelor aferente dreptului de proprietate sunt clasificate ca leasinguri operaționale. Plățile efectuate în cadrul leasingurilor operaționale sunt înregistrate drept cheltuieli în situația performanței financiare conform metodei liniare pe durata leasingului.

1.5.3. Deprecierea activelor nefinanciare

Activele care au o durată de viață utilă nedeterminată nu sunt amortizate/depreciate și sunt supuse anual unui test de depreciere. Activele supuse amortizării/deprecierii sunt examinate cu privire la depreciere de fiecare dată când evenimente sau schimbări de împrejurare indică posibilitatea nerecuperării valorii contabile. O pierdere din depreciere este înregistrată la valoarea cu care valoarea contabilă a activului depășește valoarea (suma) recuperabilă. Valoarea recuperabilă (a serviciului) este suma mai mare dintre valoarea justă a unui activ minus costurile generate de vânzare și valoarea în folosință.

Valorile reziduale și duratele de viață utilă ale imobilizărilor corporale și necorporale sunt revizuite și ajustate, dacă este cazul, cel puțin o dată pe an. Valoarea contabilă a unui activ este redusă imediat la valoarea recuperabilă (a serviciului) acestuia dacă valoarea sa contabilă este mai mare decât valoarea recuperabilă (a serviciului) estimată. Dacă motivele deprecierii înregistrate în anii precedenți nu mai sunt valabile, pierderile din deprecieri se stornează corespunzător.

1.5.4. Investiții contabilizate prin metoda punerii în echivalență

Participațiile în entități asociate și întreprinderi comune

Participațiile în entitățile asociate și întreprinderile comune sunt contabilizate prin metoda punerii în echivalență, fiind înregistrate inițial la costuri. Dobânda UE la rezultatele entităților asociate și ale întreprinderilor comune este înregistrată în situația performanței financiare, iar ponderea sa în modificările rezervelor este înregistrată la rezerve. Costul inițial plus toate modificările (contribuțiile viitoare, cota rezultatelor economice și modificările rezervelor, deprecierile și dividendele) reprezintă valoarea contabilă a entității asociate sau a întreprinderii comune în situațiile financiare la data bilanțului. Distribuțiile primite de la o entitate asociată sau întreprindere comună reduc valoarea contabilă a activului.

În cazul în care cota UE în deficitul unei întreprinderi comune este egală sau mai mare decât participația sa în întreprinderea comună, UE întrerupe înregistrarea cotei sale în pierderile viitoare („pierderi neînregistrate”). Cota pierderilor neînregistrate este rezultatul unei proceduri contabile tehnice necesare în momentul utilizării metodei contabile a punerii în echivalență. Aceste pierderi neînregistrate nu reprezintă pierderi pentru UE și apar ca urmare a faptului că înregistrarea cheltuielilor se efectuează de obicei înainte de majorarea capitalului pentru contribuția în natură a participanților, alții decât UE.

Câștigurile și pierderile nerealizate aferente tranzacțiilor dintre UE și entitățile asociate sau întreprinderile comune ale acesteia nu sunt semnificative și, prin urmare, nu au fost eliminate. Politicile contabile ale entităților asociate sau întreprinderilor comune pot să difere de cele adoptate de UE pentru tranzacții și evenimente similare în împrejurări asemănătoare.

În cazul unor indicii de depreciere, este necesară diminuarea valorii la cea mai redusă sumă care poate fi recuperată. Valoarea recuperabilă este determinată astfel cum se descrie în nota 1.5.3. Dacă motivul deprecierii încetează la o dată ulterioară, pierderea din depreciere se stornează la valoarea contabilă care ar fi fost stabilită dacă nu ar fi fost înregistrate pierderi din depreciere.

În cazurile în care UE deține cel puțin 20 % din fondul de capital de investiții, aceasta nu încearcă să exercite o influență semnificativă. Prin urmare, astfel de fonduri sunt tratate ca instrumente financiare și incluse în categoria activelor financiare disponibile pentru vânzare.

1.5.5. Active financiare

Clasificare

Activele financiare ale UE sunt clasificate în următoarele categorii: active financiare la valoarea justă prin profit sau pierdere; împrumuturi și creanțe; investiții păstrate până la scadență și active financiare disponibile pentru vânzare. Clasificarea instrumentelor financiare este determinată la contabilizarea inițială și reevaluată la fiecare dată a bilanțului.

(i) Active financiare la valoarea justă prin profit sau pierdere

Un activ financiar este clasificat în această categorie dacă este achiziționat în principal în scopul vinderii pe termen scurt sau dacă este desemnat astfel de UE. Instrumentele derivate sunt, de asemenea, încadrate în această categorie. Activele din această categorie sunt clasificate drept active circulante dacă se prevede lichidarea acestora în termen de 12 luni de la data bilanțului. În acest exercițiu financiar, UE nu a deținut niciun activ financiar în această categorie.

(ii) Împrumuturi și creanțe

Împrumuturile și creanțele sunt active financiare nederivate cu rate fixe sau determinabile care nu sunt cotate pe o piață activă. Acestea apar atunci când UE oferă bani, produse sau servicii în mod direct unui debitor fără intenția de a tranzacționa creanța. Ele sunt incluse la active imobilizate, cu excepția celor scadente în termen de 12 luni de la data bilanțului, chiar dacă data scadenței întregului împrumut este de peste 12 luni de la data bilanțului.

(iii) Investiții păstrate până la scadență

Investițiile păstrate până la scadență sunt active financiare nederivate cu rate fixe sau determinabile și scadențe fixe pe care UE intenționează și poate să le păstreze până la scadență. În acest exercițiu financiar, UE nu a deținut nicio investiție în această categorie.

(iv) Active financiare disponibile pentru vânzare

Activele financiare disponibile pentru vânzare sunt instrumente nederivate care fie sunt desemnate în această categorie, fie nu sunt clasificate în niciuna dintre celelalte categorii. Acestea sunt clasificate ca active circulante sau active imobilizate în funcție de perioada de timp în care UE intenționează să le utilizeze, care este, de obicei, scadența reziduală la data bilanțului. Investițiile în entități neconsolidate și alte investiții în capitaluri proprii (de ex. operațiunile cu capital de risc) care nu sunt contabilizate cu ajutorul metodei punerii în echivalență sunt clasificate, de asemenea, ca active financiare disponibile pentru vânzare.

Înregistrarea și evaluarea inițiale

Achizițiile și vânzările de active financiare la valoarea justă prin profit sau pierdere, păstrate până la scadență și disponibile pentru vânzare sunt înregistrate la data tranzacției, data la care UE se angajează să achiziționeze sau să vândă activul. Împrumuturile sunt înregistrate atunci când se avansează lichidități debitorilor. Instrumentele financiare sunt înregistrate inițial la valoarea justă. Pentru toate activele financiare neînregistrate la valoarea justă prin profit sau pierdere, costurile tranzacțiilor sunt adăugate la valoarea justă în momentul înregistrării inițiale. Activele financiare înregistrate la valoarea justă prin profit sau pierdere sunt înregistrate inițial la valoarea justă și costurile tranzacției sunt incluse drept cheltuieli în situația performanței financiare.

Valoarea justă a unui activ financiar în momentul înregistrării inițiale reprezintă în mod normal prețul tranzacției (și anume valoarea justă a contraprestației primite). Totuși, atunci când se acordă un împrumut pe termen lung fără dobândă sau cu o dobândă sub condițiile pieței, valoarea sa justă poate fi estimată ca fiind valoarea actualizată a tuturor intrărilor viitoare de fonduri calculată folosind rata dobânzii prevalente pe piață pentru un instrument similar cu un rating de credit asemănător.

Împrumuturile acordate sunt evaluate la valoarea lor nominală, care este considerată a fi valoarea justă a împrumutului. Logica acestui raționament este următoarea:

— „mediul de piață” pentru activitățile de creditare ale UE este foarte specific și diferit de piața de capital utilizată pentru a emite obligațiuni comerciale sau guvernamentale. Întrucât pe aceste piețe creditorii au posibilitatea de a alege investiții alternative, această posibilitate se resimte în prețurile de pe piață. Totuși, această posibilitate de a alege investiții alternative nu există pentru UE, care nu poate investi bani pe piețele de capital; aceasta doar împrumută fonduri în vederea creditării la aceeași rată a dobânzii. Aceasta înseamnă că UE nu dispune de opțiuni alternative de creditare sau de investiții pentru sumele împrumutate. Astfel, nu există niciun cost de oportunitate și, prin urmare, nicio bază de comparație cu ratele de pe piață. De fapt, operațiunea UE de creditare în sine reprezintă piața. În esență, deoarece opțiunea „costul de oportunitate” nu se aplică, prețul de piață nu reflectă în mod corect substanța tranzacțiilor de creditare ale UE. Prin urmare, nu este adecvat să se determine valoarea justă a operațiunilor de creditare ale UE în funcție de obligațiunile comerciale sau guvernamentale;

— mai mult, întrucât nu există o piață activă sau tranzacții similare care să permită efectuarea unei comparații, rata dobânzii care trebuie utilizată de UE în ceea ce privește determinarea valorii juste a operațiunilor sale de creditare în temeiul Mecanismului european de stabilizare financiară (MESF), al balanței de plăți (BdP) și al altor astfel de împrumuturi ar trebui să fie rata dobânzii percepută;

— în plus, pentru aceste împrumuturi există efecte de compensare între împrumuturile acordate și cele luate datorită caracterului lor de reciprocitate („back-to-back”). Astfel, dobânda efectivă a împrumuturilor acordate este egală cu rata dobânzii efective pentru împrumuturile luate aferente. Costurile tranzacțiilor suportate de UE și apoi imputate beneficiarului împrumutului sunt înregistrate direct în situația performanței financiare.

Instrumentele financiare sunt eliminate din bilanț atunci când au expirat sau au fost transferate drepturile de a primi fluxuri de numerar din investiții și UE a transferat practic toate riscurile și avantajele aferente dreptului de proprietate.

Evaluare ulterioară

(i) Activele financiare la valoarea justă prin profit sau pierdere sunt contabilizate ulterior la valoarea justă. Câștigurile și pierderile care provin din modificările valorii juste a categoriei „instrumente financiare la valoare justă prin profit sau pierdere” sunt incluse în situația performanței financiare din perioada în care se produc.

(ii) Împrumuturile și creanțele, precum și investițiile păstrate până la scadență sunt contabilizate la costul amortizat folosind metoda dobânzii efective. În cazul împrumuturilor acordate din fonduri împrumutate, se aplică aceeași rată a dobânzii efective atât împrumuturilor acordate, cât și celor luate, întrucât aceste împrumuturi au caracteristicile operațiunilor „back-to-back”, iar diferențele dintre condițiile și valoarea împrumuturilor acordate și ale celor luate nu sunt semnificative. Costurile tranzacțiilor suportate de UE și apoi imputate beneficiarului împrumutului sunt înregistrate direct în situația performanței financiare.

(iii) Investiții păstrate până la scadență – UE nu deține, în prezent, astfel de investiții.

(iv) Activele financiare disponibile pentru vânzare sunt contabilizate ulterior la valoarea justă. Câștigurile și pierderile rezultate în urma modificărilor valorii juste a activelor financiare disponibile pentru vânzare sunt contabilizate în rezerva de valoare justă. Atunci când activele clasificate drept active financiare disponibile pentru vânzare sunt scoase din evidențe sau se depreciază, ajustările cumulative ale valorii juste contabilizate anterior în rezerva de valoare justă sunt contabilizate în situația performanței financiare. Dobânda aferentă activelor financiare disponibile pentru vânzare calculată folosind metoda dobânzii efective este înregistrată în situația performanței financiare. Dividendele aferente instrumentelor de capital propriu disponibile pentru vânzare sunt înregistrate atunci când se stabilește dreptul UE de a primi plata.

Valorile juste ale investițiilor cotate pe piețele active se bazează pe prețurile oferite în prezent. Dacă piața unui activ financiar nu este activă (și în cazul titlurilor de valoare necotate la bursă), UE stabilește o valoare justă folosind tehnici de evaluare. Acestea includ folosirea tranzacțiilor recente desfășurate în condiții obiective, referirea la alte instrumente care sunt într-o mare măsură similare, analiza actualizată a fluxurilor de numerar, modelele de stabilire a prețului pe valoarea opțiunii și alte tehnici de evaluare utilizate în mod obișnuit de actorii de pe piață.

În cazurile în care valoarea justă a investițiilor în instrumente de capital propriu care nu au un preț cotat pe o piață activă nu poate fi măsurată în mod fiabil, aceste investiții sunt evaluate ca fiind costul minus pierderile din depreciere.

Deprecierea activelor financiare

UE evaluează la data fiecărui bilanț dacă există dovezi obiective că un activ financiar s-a depreciat. Un activ financiar se depreciază și există pierderi din depreciere dacă și numai dacă există dovezi obiective de depreciere ca urmare a unuia sau a mai multor evenimente care au avut loc după înregistrarea inițială a activului și acea pierdere (sau acele pierderi) are (au) un impact asupra fluxurilor de numerar viitoare estimate ale activului financiar care poate fi estimat în mod fiabil.

(a) Active contabilizate la costul amortizat

Dacă există dovezi obiective că a avut loc o pierdere din depreciere a împrumuturilor și a creanțelor sau a investițiilor păstrate până la scadență contabilizate la costul amortizat, suma reprezentând pierderea se calculează ca diferența dintre valoarea contabilă a elementului de activ și valoarea actuală a viitoarelor fluxuri de numerar estimate (cu excepția pierderilor viitoare de credit care nu au avut loc) actualizate la rata inițială a dobânzii efective a activului financiar. Valoarea contabilă a activului este redusă și valoarea pierderii este înscrisă în situația performanței financiare. Dacă un credit sau o investiție păstrată până la scadență are o rată variabilă a dobânzii, rata de actualizare pentru evaluarea oricărei pierderi din depreciere este rata actuală a dobânzii efective determinată conform contractului. Calculul valorii actuale a viitoarelor fluxuri de numerar estimate ale unui activ financiar depus ca garanție reflectă fluxurile de numerar care ar putea rezulta dintr-o lichidare minus costurile obținerii și vânzării garanției reale, indiferent dacă lichidarea este sau nu probabilă. Dacă, într-o perioadă ulterioară, suma corespunzătoare pierderii din depreciere scade și scăderea poate fi legată în mod obiectiv de un eveniment care are loc după înregistrarea deprecierii, pierderea din depreciere înregistrată anterior se stornează prin situația performanței financiare.

(b) Active contabilizate la valoarea justă

În cazul investițiilor în capitaluri proprii clasificate ca active financiare disponibile pentru vânzare, o scădere semnificativă sau permanentă (prelungită) a valorii juste a titlului sub costul său este luată în considerare atunci când se determină dacă titlurile s-au depreciat sau nu. Dacă există asemenea dovezi pentru activele financiare disponibile pentru vânzare, pierderea cumulată – măsurată ca diferența dintre costul de achiziție și valoarea justă actuală, minus pierderea din depreciere aferentă activului financiar respectiv înregistrat în prealabil în situația performanței financiare – este scoasă din rezerve și înregistrată în situația performanței financiare. Pierderile din depreciere înregistrate în situația performanței financiare la instrumente de capitaluri proprii nu se stornează prin situația performanței financiare. Dacă, într-o perioadă ulterioară, valoarea justă a unui titlu de creanță clasificat drept activ financiar disponibil pentru vânzare crește și creșterea poate fi legată în mod obiectiv de un eveniment care are loc după înregistrarea pierderii din depreciere, pierderea din depreciere se stornează prin situația performanței financiare.

Investiții în fonduri cu capital de risc

Investițiile în fonduri cu capital de risc sunt clasificate drept active disponibile pentru vânzare și, în consecință, sunt contabilizate la valoarea justă, cu câștigurile și pierderile care rezultă din modificările valorii juste (inclusiv diferențele de conversie) înregistrate în rezerva de valoare justă. Deoarece nu au un preț de piață cotat pe o piață activă, investițiile în fondurile cu capital de risc sunt evaluate linie cu linie la cost sau la valoarea netă aferentă activelor, oricare dintre aceste sume este mai mică. Câștigurile nerealizate care rezultă din evaluarea la valoarea justă sunt contabilizate prin rezerve, iar pierderile nerealizate sunt evaluate din punctul de v