Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind indicii utilizați ca indici de referință în cadrul instrumentelor financiare și al contractelor financiare /* COM/2013/0641 final - 2013/0314 (COD) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII 1.1. Contextul general, motivele și obiectivele propunerii Un indice este o măsură, de regulă a unui preț sau a unei cantități, determinată din când în când dintr-un set reprezentativ de date subiacente. Atunci când un indice este utilizat ca preț de referință pentru un instrument financiar sau un contract, acesta devine un indice de referință. În prezent, se elaborează o gamă largă de indici de referință folosindu-se diferite metodologii de către diferiți furnizori, de la entități publice la furnizori de indici de referință independenți, specializați. Tranzacțiile judiciare la care au ajuns mai multe autorități competente cu o serie de bănci cu privire la manipularea indicilor de referință ai ratei dobânzii interbancare LIBOR și EURIBOR au evidențiat importanța indicilor de referință și vulnerabilitățile lor. Acuzațiile privind existența unor tentative de manipulare, de către agențiile de raportare a prețurilor la mărfuri (ARP), a evaluărilor prețurilor mărfurilor fac, de asemenea, obiectul investigațiilor, iar IOSCO a efectuat o verificare a evaluărilor prețului barilului de petrol efectuate de ARP. Integritatea indicilor de referință este esențială pentru calcularea prețului multor instrumente financiare, cum ar fi swap-urile pe rata dobânzii și contractele comerciale și necomerciale, de exemplu creditele ipotecare. În cazul în care un indice de referință este manipulat, acest lucru va genera pierderi considerabile pentru unii dintre investitorii care dețin instrumente financiare a căror valoare este determinată în raport cu indicele de referință. Prin faptul că trimite semnale înșelătoare cu privire la starea pieței activului suport, o astfel de manipulare poate denatura economia reală. Pe un plan mai general, preocupările legate de riscul de manipulare a indicilor de referință subminează încrederea în piață. Indicii de referință sunt susceptibili să fie manipulați în cazul în care, în cadrul procesului de elaborare a indicilor de referință, există conflicte de interese și se exercită puteri discreționare, iar aceste fenomene nu sunt reglementate și controlate în mod corespunzător. Răspunsul Comisiei la acuzația de manipulare a indicilor LIBOR și EURIBOR a fost, într-o primă etapă, de a modifica propunerile existente de regulament privind abuzul de piață (MAR) și de directivă privind sancțiunile penale pentru abuzul de piață (CSMAD) pentru a clarifica faptul că orice manipulare a indicilor de referință este în mod clar și fără echivoc ilegală și face obiectul unor sancțiuni administrative sau penale. Cu toate acestea, doar schimbarea regimului de sancțiuni nu va conduce la o îmbunătățire a modului în care indicii de referință sunt elaborați și utilizați; sancționarea nu elimină riscurile de manipulare care decurg din guvernanța inadecvată a procesului de elaborare a indicilor de referință în cadrul căruia există conflicte de interese și se exercită puteri discreționare. În al doilea rând, pentru a proteja investitorii și consumatorii, este necesar ca indicii de referință să fie solizi, fiabili și adaptați scopului pentru care sunt utilizați. Având în vedere considerentele de mai sus, prezenta propunere de regulament fixează patru obiective principale care vizează îmbunătățirea cadrului care reglementează furnizarea și utilizarea indiciilor de referință, precum și contribuțiile aduse la elaborarea acestora: – îmbunătățirea guvernanței și a controalelor în ceea ce privește procesul de elaborare a indicilor de referință, în special garantarea faptului că administratorii evită conflictele de interese sau cel puțin le gestionează în mod corespunzător; – îmbunătățirea calității datelor de intrare și a metodologiilor utilizate de către administratorii indicilor de referință, în special garantarea faptului că sunt utilizate date suficiente și exacte pentru determinarea indicilor de referință; – garantarea faptului că contribuitorii la indicii de referință fac obiectul unor controale adecvate, în special pentru a se evita conflictele de interese, iar contribuțiile lor la indicii de referință fac obiectul unor controale adecvate. Dacă este necesar, autoritatea competentă relevantă ar trebui să aibă competența de a obliga contribuitorii să contribuie în continuare la elaborarea indicilor de referință; și – să asigure o protecție adecvată pentru consumatorii și investitorii care folosesc indici de referință prin sporirea transparenței, garantarea accesului la căi adecvate de atac și garantarea faptului că se evaluează, de fiecare dată când este necesar, caracterul adecvat al acestor indici. 1.2. Dispoziții existente în domeniul de aplicare al propunerii În prezent, legislația Uniunii abordează anumite aspecte legate de utilizarea indicilor de referință: – Propunerea de regulament privind abuzul de piață (MAR)[1], la articolul 2 alineatul (3) litera (d) și la articolul 8 alineatul (1) litera (d), și propunerea de directivă privind sancțiunile penale pentru abuzul de piață (CSMAD)[2] (MAR a fost aprobat politic de Parlamentul European și de Consiliu în iunie 2013) clarifică faptul că orice manipulare a indicilor de referință este în mod clar și neechivoc ilegală și face obiectul unor sancțiuni administrative sau penale. – Regulamentul privind integritatea și transparența pieței energiei (REMIT)[3] prevede faptul că manipularea indicilor de referință utilizați pentru produsele energetice angro este ilegală. – Directiva privind piețele instrumentelor financiare[4] prevede ca toate instrumentele financiare admise pentru tranzacționare pe o piață reglementată să poată fi tranzacționate în mod echitabil, ordonat și eficient. Regulamentul de punere în aplicare[5] a directivei prevede în plus că prețul sau altă măsură valorică a activelor suport trebuie să fie fiabil și accesibil publicului. – Articolul 30 din propunerea Comisiei Europene de regulament privind piețele instrumentelor financiare (MiFIR)[6] (care este în curs de negociere în cadrul Parlamentului European și al Consiliului) conține o dispoziție care prevede autorizarea neexclusivă a indicilor de referință în scopul compensării și tranzacționării. – Directiva privind prospectul și regulamentul său de punere în aplicare [7]prevăd că, în cazul în care un prospect conține o trimitere la un indice, emitentul ar trebui să indice tipul de elemente subiacente utilizate și detalii privind sursele de unde pot fi obținute informații privind aceste elemente subiacente, sursa de unde pot fi obținute informații cu privire la performanțele trecute și viitoare ale elementelor subiacente și la volatilitatea acestora, precum și denumirea indicelui. Dacă indicele în cauză este compus de emitent, acesta din urmă trebuie să includă, de asemenea, o descriere a indicelui. Dacă indicele nu este compus de emitent, acesta din urmă trebuie să clarifice sursa de unde pot fi obținute informații cu privire la indice și, în cazul în care elementul subiacent este o rată a dobânzii, emitentul trebuie să furnizeze o descriere a ratei dobânzii. – Conform Directivei privind organismele de plasament colectiv în valori mobiliare[8], există un procent maxim de instrumente emise de același organism pe care fondurile OPCVM le pot deține în portofoliul lor. Statele membre pot majora acest plafon până la maximum 20 % pentru investițiile în acțiuni sau în titluri de creanță emise de aceeași entitate, atunci când este vorba de un indice pe care OPCVM dorește să-l reproducă, cu condiția ca indicele să aibă o compoziție suficient de diversificată, să constituie un etalon reprezentativ al pieței la care se referă și să fie publicat într-un mod corespunzător. 2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI 2.1. Consultări O consultare publică, derulată pe parcursul a trei luni, a fost lansată la 3 septembrie și s-a încheiat la 29 noiembrie 2012. Au fost primite 84 de contribuții din partea contribuitorilor, a furnizorilor de indici de referință și a utilizatorilor, inclusiv din partea burselor de valori, a băncilor, a investitorilor, a asociațiilor consumatorilor, a organizațiilor profesionale și a organismelor publice. Părțile interesate au recunoscut problemele care afectează negativ elaborarea și utilizarea indicilor de referință și și-au exprimat sprijinul larg pentru adoptarea de măsuri la nivelul UE. De asemenea, respondenții au subliniat necesitatea unei coordonări internaționale și a unei calibrări atente a domeniului de aplicare al oricărei inițiative. ESMA și ABE au examinat în comun deficiențele legate de furnizarea EURIBOR de către EBF-EURIBOR, iar la 11 ianuarie 2013 au lansat o consultare privind Principiile aplicabile proceselor de stabilire a indicilor de referință în UE[9]. Într-o scrisoare din 7 martie 2013, ABE, ESMA și EIOPA au oferit consiliere cu privire la conținutul documentului legislativ propus în lumina acestei activități. Serviciile Comisiei au participat, la 13 februarie 2013, la o ședință publică ESMA-ABE [10] cu privire la Principiile aplicabile proceselor de stabilire a indicilor de referință. Serviciile Comisiei au participat, de asemenea, la ședința publică privind combaterea culturii de manipulare a pieței – acțiune globală post LIBOR/EURIBOR, organizată de către Parlamentul European la 29 septembrie 2012. 2.2. Evaluarea impactului În conformitate cu politica sa pentru „o mai bună legiferare”, Comisia a efectuat o evaluare a impactului diferitelor opțiuni de politică existente. Opțiunile de politică au inclus opțiuni privind limitarea elementelor care stimulează manipularea, reducerea la minimum a puterii discreționare și garantarea faptului că indicii de referință se bazează pe date suficiente, fiabile și reprezentative, garantarea faptului că riscurile sunt abordate prin mecanisme interne de guvernanță și de control, precum și garantarea supravegherii eficace a indicilor de referință și sporirea transparenței și a protecției investitorilor. Fiecare opțiune de politică a fost evaluată în funcție de următoarele criterii: impactul asupra părților interesate, eficacitatea și eficiența. Următoarele drepturi fundamentale din Carta drepturilor fundamentale prezintă o relevanță deosebită: respectarea vieții private și de familie, protecția datelor cu caracter personal și libertatea de exprimare și de informare. Limitări ale acestor drepturi și libertăți sunt permise în conformitate cu articolul 52 din Cartă. Obiectivele definite mai sus sunt conforme cu obligațiile UE de a respecta drepturile fundamentale. Cu toate acestea, orice restrângere a exercitării acestor drepturi și libertăți trebuie să fie prevăzută de lege și să respecte substanța drepturilor și libertăților respective. Cu respectarea principiului proporționalității, astfel de restrângeri pot fi aplicate numai în cazul în care sunt necesare și îndeplinesc cu adevărat obiectivele de interes general recunoscute de Uniune sau necesitatea protejării drepturilor și libertăților celorlalți. În cazul indicilor de referință, obiectivul de interes general care justifică anumite limitări ale drepturilor fundamentale este obiectivul asigurării integrității pieței. Necesitatea de a proteja dreptul la proprietate (articolul 17 din Cartă) justifică, de asemenea, anumite limitări ale drepturilor fundamentale, întrucât investitorii au dreptul de a se asigura că valoarea proprietății lor (de exemplu, credite, instrumente derivate) este protejată împotriva pierderilor cauzate de denaturări ale pieței. Dreptul la libertatea de exprimare și de informare presupune respectarea libertății mijloacelor de comunicare în masă. Prezentul regulament ar trebui interpretat și aplicat în conformitate cu acest drept fundamental. Prin urmare, atunci când o persoană doar publică sau se referă la un indice de referință în contextul activităților sale jurnalistice, dar nu are niciun control asupra furnizării acestui indice de referință, persoanei în cauză nu ar trebui să i se aplice cerințele impuse administratorilor prin prezentul regulament. Acest lucru lasă, prin urmare, jurnaliștilor libertatea ca, în contextul activității lor jurnalistice, să prezinte informații privind piețele financiare și piețele de mărfuri. În consecință, a fost dată o definiție strictă a administratorului unui indice de referință pentru a se garanta faptul că aceasta include în domeniul său de aplicare furnizarea unui indice de referință, dar nu și activități jurnalistice. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII 3.1. Temei juridic Propunerea are ca temei juridic articolul 114 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („TFUE”). 3.2. Subsidiaritate și proporționalitate Propunerea Comisiei de a reglementa indicii de referință respectă principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE), care impune Uniunii obligația de a interveni numai în cazul și în măsura în care obiectivele acțiunii propuse nu pot fi realizate într-un mod satisfăcător de către statele membre și, prin urmare, având în vedere amploarea sau implicațiile acțiunii propuse, pot fi realizate mai eficient la nivelul Uniunii. Cu toate că mulți indici de referință sunt naționali, industria indicilor de referință luată în ansamblul său este internațională, atât în ceea ce privește elaborarea indicilor, cât și utilizarea acestora. Chiar dacă măsurile adoptate la nivel național cu privire la indicii naționali pot contribui la garantarea faptului că orice intervenție este adaptată în mod corespunzător problemelor de la nivel național, această situație poate conduce la un mozaic de norme divergente, ar putea crea condiții de concurență inegale în cadrul pieței unice și ar putea conduce la o abordare incoerentă și necoordonată. Indicii de referință sunt utilizați pentru a stabili prețul unei mari varietăți de tranzacții transfrontaliere, în special pe piața finanțării interbancare și în cazul instrumentelor derivate. Un mozaic de norme naționale ar stânjeni posibilitatea de a elabora indici de referință transfrontalieri și, prin urmare, ar pune piedici în calea unor astfel de tranzacții transfrontaliere. Această problemă a fost recunoscută de G20 și de FSB, care au încredințat IOSCO misiunea de a elabora un set de principii globale care să se aplice indicilor de referință financiari. O inițiativă din partea UE va contribui la consolidarea pieței unice prin crearea unui cadru comun pentru elaborarea unor indici de referință fiabili și utilizați în mod corect în diferitele state membre. În timp ce, în majoritatea statelor membre, nu există în prezent nicio reglementare la nivel național cu privire la elaborarea indicilor de referință, două state membre au adoptat deja legislație națională privind indicii de referință ai ratei dobânzii în monedele lor naționale. În plus, IOSCO a aprobat recent principii privind indicii de referință, care urmează să fie puse în aplicare de membrii săi. Totuși, aceste principii oferă flexibilitate în ceea ce privește domeniul de aplicare și mijloacele de punere în aplicare a acestora, precum și în legătură cu anumite dispoziții. În absența unui cadru european armonizat privind indicii de referință, este posibil ca unele state membre să adopte legislație divergentă la nivel național. De exemplu, în acest moment, domeniul de aplicare al legislației dintr-un stat membru ar părea la fel de vast ca cel al IOSCO, în timp ce legislația dintr-un alt stat membru care a introdus norme privind indicii de referință acoperă doar indicii de referință ai ratei dobânzii. Aceste abordări divergente ar conduce la fragmentarea pieței interne, deoarece administratorii și utilizatorii de indici de referință ar fi supuși unor norme diferite în funcție de statul membru în care se află. În absența unui cadru legislativ al Uniunii, acțiunile naționale desfășurate de fiecare stat cu titlu individual ar fi, de asemenea, ineficiente, deoarece nu există nicio obligație sau stimulent pentru cooperarea dintre statele membre, iar absența unei astfel de cooperări lasă loc arbitrajului de reglementare. Anumite aspecte ale protecției investitorilor în acest domeniu sunt, în general, reglementate de Directiva MiFID. În special, există cerința prevăzută de MiFID ca întreprinderile să evalueze gradul de adecvare. Pe baza acestui test, se stabilește dacă clientul are experiența și cunoștințele necesare pentru a înțelege riscurile asociate produsului sau serviciului de investiții oferit sau solicitat. În felul acesta, întreprinderea va putea oferi un nivel suficient de protecție a investitorilor. În ceea ce privește protecția consumatorilor, Directiva privind creditul de consum include norme privind divulgarea de informații adecvate, ca și directiva care urmează să fie adoptată în curând în domeniul creditelor ipotecare, care include, de asemenea, cerința de a recomanda contracte de credit adecvate. Totuși, aceste norme ale UE de protecție a consumatorilor nu abordează situația punctuală a adecvării indicilor de referință în contractele financiare. În plus, raportul inegal de forțe și utilizarea unor clauze standard înseamnă că consumatorii pot avea o libertate de alegere limitată în ceea ce privește indicele de referință utilizat. Consumatorii nu dispun de cunoștințele sau experiența necesară pentru a putea evalua adecvarea indicelui de referință. Prin urmare, prezenta propunere ar trebui să vină în completarea legislației deja existente a UE în acest domeniu prin garantarea faptului că responsabilitatea pentru evaluarea caracterului adecvat al indicilor de referință în cazul contractelor de retail revine organismelor de credit sau creditorilor. Acest lucru va asigura armonizarea normelor UE în materie de protecție a consumatorilor în ceea ce privește utilizarea indicilor de referință în cazul contractelor financiare de referință. Un cadru normativ comun pentru consumatori și pentru creditori referitor la contractele financiare este, de asemenea, necesar pentru a permite utilizarea indicilor de referință transfrontalieri mai degrabă decât o abordare națională fragmentată. Ca urmare a reclamațiilor consumatorilor și a litigiilor legate de utilizarea, în câteva state membre, a unor indici de referință inadecvați, este probabil că se vor adopta la nivel național măsuri divergente privind protecția consumatorilor. Acest lucru ar putea conduce la fragmentarea pieței interne. Regulamentul propus este, de asemenea, proporțional, în conformitate cu cerința de la articolul 5 alineatul (4) din TUE. Regulamentul vizează numai indicii de referință care sunt utilizați în cazul instrumentelor financiare de referință sau al contractelor financiare, cum ar fi creditele ipotecare, deoarece aceștia sunt indicii de referință care pot avea un impact economic direct și cert în cazul în care sunt manipulați. În plus, regulamentul propus conține dispoziții referitoare la adaptarea cerințelor sale la diferitele sectoare și la diferitele tipuri de indici de referință, cum ar fi mărfurile, rata dobânzii interbancare și indicii de referință care folosesc date bursiere. Proporționalitatea este asigurată prin faptul că marea majoritate a obligațiilor sunt impuse administratorului indicelui de referință. Mulți administratori de indici de referință îndeplinesc deja cel puțin unele dintre aceste cerințe, ceea ce înseamnă că sarcina administrativă care le revine nu ar trebui să crească în mod disproporționat. În plus, procesele de guvernanță internă și de control sunt obligatorii numai pentru contribuitorii supravegheați, ceea ce înseamnă că impactul asupra contribuitorilor nesupravegheați la un indice de referință, de exemplu comercianții neînregistrați, nu vor fi substanțiale. În sfârșit, în toate părțile importante, prezentul regulament este conform cu principiile IOSCO convenite la nivel internațional pentru indicii financiari de referință, publicate la 17 iulie 2013, cu privire la care s-a desfășurat o amplă consultare cu părțile interesate. Acest lucru va limita costurile de adaptare. În acest context, acțiunea la nivelul UE este justificată din punctul de vedere al respectării principiilor subsidiarității și proporționalității. 3.3. Alegerea instrumentului Se consideră că un regulament este instrumentul juridic cel mai potrivit pentru a institui norme uniforme privind furnizarea de indici de referință, contribuția cu date de intrare la acești indici de referință și utilizarea indicilor de referință în cadrul Uniunii. Dispozițiile prezentei propuneri stabilesc anumite cerințe pentru administratorii, contribuitorii și utilizatorii indicilor de referință. Natura transfrontalieră a multor indici de referință creează necesitatea armonizării depline a acestor cerințe. Deoarece reglementarea indicilor de referință implică măsuri care indică cerințe precise care se referă la date și metodologii, chiar și micile divergențe în abordarea adoptată ar putea duce la obstacole semnificative în ceea ce privește furnizarea transfrontalieră a indicilor de referință. Utilizarea unui regulament care se aplică direct, fără a fi necesară adoptarea de legislație la nivel național, va limita posibilitatea adoptării unor măsuri divergente de către autoritățile competente naționale și va asigura o abordare coerentă și o mai mare securitate juridică în întreaga UE. 3.4. Explicarea detaliată a propunerii 3.4.1. Domeniul de aplicare (articolul 2) Regulamentul propus se aplică tuturor indicilor de referință publicați care sunt utilizați ca referință pentru un instrument financiar tranzacționat sau admis la tranzacționare pe o piață reglementată sau pentru un contract financiar (cum ar fi creditele ipotecare) și indicilor de referință care măsoară performanțele unui fond de investiții. În cazul în care se exercită puteri discreționare în cadrul procesului de elaborare a indicilor, care lasă loc unui conflict de interese, în absența unor mecanisme adecvate de guvernanță și de control există un risc de manipulare. Prin urmare, indicii care presupun exercitarea de puteri discreționare ar trebui să facă obiectul unor măsuri de reglementare. Chiar dacă măsura în care se exercită puteri discreționare variază, toți indicii presupun exercitarea într-o anumită măsură a unor astfel de puteri. Prin urmare, domeniul de aplicare ar trebui să includă toți indicii de referință, indiferent de metoda de calcul sau de natura contribuțiilor. Domeniul de aplicare ar trebui să includă toți indicii, inclusiv indicii publicați, întrucât orice îndoieli cu privire la exactitatea și fiabilitatea acestor indici sunt susceptibile să aducă mai multe prejudicii unei populații mai largi decât indicii care nu sunt publici. În cazul în care sunt utilizați ca preț de referință pentru un instrument sau contract financiar, orice manipulare cauzează pierderi economice. În cazul în care contribuitorul care participă la elaborare unui indice utilizează, de asemenea, instrumentul financiar care face referire la acesta, există un conflict de interese inerent și există un stimulent pentru manipularea indicilor. În plus, atunci când indicii de referință sunt utilizați pentru măsurarea performanței instrumentelor financiare, aceștia pot a naștere unor conflicte de interese, iar manipularea lor îi va împiedica pe investitori să facă cele mai bune alegeri de investiții. Prin urmare, este important să se vizeze toți indicii de referință utilizați pentru stabilirea prețului instrumentelor financiare sau al contractelor de consum sau pentru măsurarea performanței fondurilor de investiții. În cazul indicilor de referință utilizați pe scară largă, chiar și o manipulare minoră pot avea un impact considerabil, însă vulnerabilitatea și importanța unui indice de referință variază în timp. Restrângerea domeniului de aplicare la indicii importanți sau vulnerabili nu ar aborda riscurile pe care orice indice de referință le poate prezenta în viitor. Având în vedere toate considerațiile de mai sus și pentru a se asigura o aplicare clară și cuprinzătoare a regulamentului, domeniul de aplicare nu este condiționat nici de natura datelor de intrare, respectiv dacă datele de intrare sun reprezentate de numere sau valori economice (de exemplu, prețul unei acțiuni) sau neeconomice (de exemplu, un parametru meteorologic). Acest lucru se datorează faptului că elementul esențial pentru determinarea domeniului de aplicare îl constituie modul în care valoarea rezultatului determină valoarea unui instrument financiar, a unui contract financiar sau măsoară performanțele unui fond de investiții. În acest context, odată ce o valoare este utilizată ca referință pentru un instrument sau un contract financiar, natura sa neeconomică anterioară devine irelevantă. În ceea ce îi privește pe administratorii de indici de referință, toți administratorii pot face obiectul unor conflicte de interese, pot exercita puteri discreționare și pot dispune de sisteme inadecvate de guvernanță și de control. Așadar, administratorii trebuie să facă obiectul unei reglementări adecvate. În plus, deoarece aceștia controlează procesul de elaborare a indicilor referință, există o obligație de autorizare impusă tuturor administratorilor de indici de referință, supravegherea fiind cea mai eficace modalitate de a asigura integritatea indicilor de referință. În ceea ce îi privește pe contribuitorii la indicii de referință, aceștia pot face, de asemenea, obiectul unor conflicte de interese, pot exercita puteri discreționare și, prin urmare, pot fi o sursă de manipulare. Contribuția la un indice de referință este o activitate voluntară. Dacă orice inițiativă impune contribuitorilor obligația de a-și modifica substanțial modelele de afaceri, s-ar putea ca aceștia să nu mai contribuie la indicele de referință în cauză. Cu toate acestea, pentru entitățile care fac deja obiectul reglementării și supravegherii (așa-numiții contribuitori supravegheați), impunerea de obligații referitoare la existența unor sisteme de bună guvernanță și de control nu ar trebui să conducă la costuri substanțiale sau la o sarcină administrativă disproporționată. Prin urmare, este necesar ca toți contribuitorii supravegheați să fie incluși în domeniul de aplicare al prezentului regulament. Pentru contribuitorii care nu fac obiectul reglementării și supravegherii (contribuitorii nesupravegheați), obligația de autorizare sau o altă măsură menită să asigure conformitatea acestora cu normele ar putea impune costuri semnificative și ar da naștere unei sarcini administrative. Autoritățile de reglementare ar fi, de asemenea, ineficace în supravegherea întreprinderilor pentru care nu au cunoștințe de specialitate. Impunerea supravegherii asupra entităților și persoanelor care în prezent nu fac obiectul supravegherii ar antrena, prin urmare, costuri semnificative și ar oferi beneficii minime. Cu toate acestea, anumite părți ale prezentului regulament, cum ar fi, de exemplu, necesitatea de a furniza date de intrare precise și fiabile, sunt relevante în mod indirect pentru toți contribuitorii, aceștia trebuind în continuare să respecte dispozițiile Regulamentului privind abuzul de piață și fiind obligați contractual să îndeplinească cerințele prevăzute în codul de conduită al administratorului în temeiul prezentului regulament. Propunerea exclude din domeniul său de aplicare băncile centrale care sunt membre ale Sistemului European al Băncilor Centrale. În sfârșit, în unele cazuri o persoană poate produce un indice fără să fie conștientă că acest indice este un indice de referință deoarece, de exemplu, acesta este folosit ca referință pentru un instrument financiar fără știrea producătorului. Prin urmare, regulamentul prevede un mecanism prin care producătorii să fie informați că indicele lor a devenit sau poate deveni un indice de referință și să li se dea acestora posibilitatea de a refuza ca acesta să fie folosit ca indice de referință. În cazul în care își dă acordul în acest sens, producătorul va fi supus dispozițiilor propunerii de regulament în ceea ce privește indicele de referință respectiv. În cazul în care acesta refuză, indicele nu poate fi utilizat ca indice de referință, iar cerințele din prezentul regulament referitoare la administrator nu se aplică. 3.4.2. Guvernanța și controlul administratorilor (articolele 5-6) Propunerea garantează evitarea conflictelor de interese și eficacitatea mecanismelor de guvernanță și de control. Aceste aspecte sunt abordate de cerințele în materie de guvernanță și de control, cerințe mai detaliate fiind incluse în anexă. 3.4.3. Date de intrare și metodologie (articolul 7) Propunerea stabilește trei cerințe, detaliate în anexă, cu privire la datele de intrare și la metodologia utilizată pentru elaborarea unui indice de referință în vederea reducerii puterii discreționare și a consolidării integrității și fiabilității: – datele de intrare ar trebui să fie suficiente și exacte astfel încât să reprezinte piața reală sau realitatea economică pe care un indice de referință vizează să o măsoare; – datele de intrare ar trebui să fie obținute de la un grup sau un eșantion fiabil și reprezentativ de contribuitori; și – administratorul ar trebui să utilizeze o metodologie solidă și fiabilă pentru a stabili indicele de referință. 3.4.4. Cerințe privind contribuitorii (articolele 9 și 11) Administratorul trebuie să elaboreze un cod de conduită pentru contribuitori, care să specifice în mod clar obligațiile și responsabilitățile contribuitorilor atunci când furnizează date de intrare pentru determinarea indicelui de referință. În cazul în care contribuitorii sunt entități deja reglementate, acestea sunt obligate, de asemenea, să evite conflictele de interese și să instituie controale adecvate. 3.4.5. Cerințe sectoriale (articolele 10 și 12-14) Pentru a asigura proporționalitatea și a adapta propunerea în mod corespunzător în funcție de diferitele tipuri și sectoare ale indicilor de referință, anexele II și III cuprind prevederi mai detaliate privind indicii de referință ai mărfurilor și indicii de referință ai ratei dobânzii. Se impun cerințe suplimentare în ceea ce privește indicii de referință critici, inclusiv competența acordată autorității competente relevante de a impune obligativitatea contribuțiilor. Indicii de referință ale căror date de intrare sunt furnizate de locuri de tranzacționare reglementate sunt, de asemenea, scutiți de anumite obligații, pentru a evita dubla reglementare. 3.4.6. Transparența și protecția consumatorilor (articolele 15-18) Protecția investitorilor este sporită prin dispozițiile privind transparența. Administratorii trebuie să prezinte o declarație care să precizeze ce măsoară indicele de referință, vulnerabilitățile acestuia, precum și să publice date subiacente pentru a permite utilizatorilor să aleagă cel mai adecvat și potrivit indice de referință. De asemenea, declarația prevede faptul că utilizatorii ar trebui să ia măsuri adecvate în cazul în care administratorul încetează să mai furnizeze indicele de referință. În sfârșit, băncile trebuie să efectueze o evaluare a adecvării în relațiile acestora cu consumatorii în cazul contractelor financiare, cum ar fi împrumuturile asigurate prin ipoteci. 3.4.7. Supravegherea și procedura de autorizare pentru administratori (articolele 22-37) Activitatea de furnizare de indici de referință va fi supusă obligației de autorizare prealabilă și de supraveghere permanentă. Propunerea prevede condițiile și procedura care se aplică în cazul administratorilor de indici de referință situați pe teritoriul Uniunii în vederea obținerii autorizației din partea autorității competente relevante. Propunerea creează un mecanism pentru a asigura punerea efectivă în aplicare a regulamentului și conferă autorităților competente competențele necesare pentru a se asigura că administratorii respectă dispozițiile regulamentului. În cazul indicilor de referință critici, ar trebui formate colegii ale autorităților de supraveghere pentru a îmbunătăți schimbul de informații și a asigura uniformitatea procesului de autorizare și supraveghere. 4. IMPLICAȚII BUGETARE Propunerea are implicații pentru bugetul Uniunii. Implicațiile bugetare specifice ale propunerii sunt legate de sarcinile atribuite ESMA, astfel cum se precizează în fișele financiare legislative care însoțesc prezenta propunere. Noile sarcini vor fi efectuate cu resursele umane disponibile în cadrul procedurii de alocare bugetară anuală, în funcție de constrângerile bugetare care se aplică tuturor organismelor Uniunii Europene și în conformitate cu programarea financiară pentru agenții. În special, resursele de care are nevoie agenția pentru îndeplinirea noilor sale sarcini vor fi coerente și compatibile cu planificarea resurselor umane și financiare pentru ESMA stabilite de recenta comunicare către Parlamentul European și Consiliu — Programarea resurselor umane și financiare pentru agențiile descentralizate 2014-2020 [COM(2013) 519]. Implicațiile bugetare specifice pentru Comisie sunt evaluate, de asemenea, în cadrul fișei financiare care însoțește prezenta propunere. Pe scurt, principalele implicații bugetare ale propunerii sunt: a) pentru personalul DG MARKT: 1 membru al personalului cu gradul AD (program de lucru integral) pentru elaborarea actelor delegate, precum și pentru evaluarea, monitorizarea punerii în aplicare și eventuala revizuire a inițiativei. Costurile estimate totale se ridică la 0,141 milioane EUR anual. b) ESMA: (i) Cheltuieli cu personalul: doi agenți temporari pentru participarea la reuniunile colegiilor autorităților de supraveghere și pentru asigurarea funcției de mediere în cadrul acestora pentru indicii de referință critici, furnizând Comisiei consultanță tehnică cu privire la punerea în aplicare a prezentului regulament, coordonând încheierea de acorduri de cooperare cu țările terțe, elaborând orientări pentru promovarea convergenței și consecvenței transsectoriale a regimurilor de sancțiuni și menținând registre cu notificările privind utilizarea indicilor de referință și o listă cu administratorii de indici de referință înregistrați. Costurile anuale totale cu acești 2 agenți temporari ar fi de 0,324 milioane EUR, sumă la care Comisia ar urma să contribuie cu 40 % (0,130 milioane EUR), iar statele membre cu 60 % (0,194 milioane EUR) anual. (ii) Costuri operaționale și de infrastructură: cheltuieli inițiale de 0,25 milioane EUR sunt, de asemenea, estimate pentru ESMA, la care Comisia ar urma să contribuie cu 40 % (0,1 milioane EUR), iar statele membre cu 60 % (0,15 milioane EUR) în 2015. Aceste costuri sunt legate în principal de sistemele informatice care să permită ESMA să îndeplinească cerințele referitoare la: - ținerea unei liste cu administratorii înregistrați în conformitate cu prezentul regulament și cu firmele din țări terțe care furnizează indici de referință în cadrul Uniunii; - primirea de notificări privind utilizarea unui indice de referință în cadrul unui instrument financiar sau al unui contract financiar din Uniune, ținerea unui registru și asigurarea faptului că administratorii au cunoștință de această utilizare a indicelui. ESMA va trebui, de asemenea, să prezinte un raport privind punerea în aplicare a prezentului regulament până la 1 ianuarie 2018, cu un cost total de 0,3 milioane EUR la care Comisia ar urma să contribuie cu 40 % (0,12 milioane EUR), iar statele membre cu 60 % (0,18 milioane) în 2017. 2013/0314 (COD) Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind indicii utilizați ca indici de referință în cadrul instrumentelor financiare și al contractelor financiare (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114, având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European[11], având în vedere avizul Băncii Centrale Europene, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: (1) Stabilirea prețului multor instrumente financiare și contracte financiare depinde de exactitatea și integritatea indicilor de referință. Cazurile de manipulare a indicilor de referință ai ratei dobânzii, cum ar fi LIBOR și EURIBOR, precum și acuzațiile de manipulare a indicilor de referință pentru energie, petrol și cursul de schimb au demonstrat că indicii de referință ale căror procese de stabilire au în comun anumite caracteristici, cum ar fi faptul că sunt supuse conflictelor de interese, utilizării de puteri discreționare și unei guvernanțe slabe, pot fi vulnerabili la manipulare. Lipsa exactității sau a integrității indicilor de referință sau îndoielile cu privire la aceștia pot submina încrederea în piață, pot cauza pierderi pentru consumatori și investitori și pot denatura economia reală. Prin urmare, este necesar să se asigure exactitatea, soliditatea și integritatea indicilor de referință și a procesului de elaborare a acestora. (2) Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare[12] conține anumite cerințe cu privire la fiabilitatea indicilor de referință utilizați pentru stabilirea prețului unui instrument financiar cotat. Directiva 2003/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind prospectul care trebuie publicat în cazul unei oferte publice de valori mobiliare sau pentru admiterea valorilor mobiliare la tranzacționare[13] conține anumite cerințe cu privire la indicii de referință utilizați de către emitenți. Directiva 2009/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind organismele de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM)[14] conține anumite cerințe privind utilizarea indicilor de referință de către fondurile de investiție ale OPCVM. Regulamentul (UE) nr. 1227/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2011 privind integritatea pieței angro de energie[15] conține anumite dispoziții care interzic manipularea indicilor de referință utilizați pentru produsele energetice angro. Cu toate acestea, actele legislative menționate acoperă doar anumite aspecte ale anumitor indici de referință și nu abordează toate vulnerabilitățile existente în procesul de elaborare a tuturor indicilor de referință. (3) Indicii de referință sunt esențiali pentru stabilirea prețurilor tranzacțiilor transfrontaliere, facilitând astfel funcționarea eficace a pieței interne cu privire la o varietate mare de instrumente și servicii financiare. Numeroși indici de referință care sunt utilizați ca rate de referință în contractele financiare, în special în creditele ipotecare, sunt elaborați într-un stat membru, dar sunt utilizați de către instituții de credit și consumatori din alte state membre. În plus, astfel de instituții de credit de multe ori își acoperă riscurile sau obțin fondurile pentru acordarea acestor contracte financiare pe piața interbancară transfrontalieră. Numai două state membre au adoptat acte legislative naționale privind indicii de referință, însă cadrele lor legislative respective privind indicii de referință indică deja divergențe cu privire la aspecte precum domeniul lor de aplicare. În plus, Organizația Internațională a Reglementatorilor de Valori Mobiliare (IOSCO) a adoptat recent principii privind indicii de referință și, având în vedere că aceste principii oferă o anumită flexibilitate în ceea ce privește sfera lor exactă de aplicare și mijloacele pentru punerea lor în aplicare, precum și cu privire la interpretarea anumitor dispoziții, este probabil ca statele membre să adopte dispoziții legislative la nivel național care vor pune în aplicare aceste principii în mod divergent. (4) Aceste abordări divergente vor conduce la fragmentarea pieței interne, deoarece administratorii și utilizatorii de indici de referință se vor supune unor norme diferite de la un stat membru la altul, iar indicii de referință elaborați într-un stat membru este posibil să nu poată fi utilizați în alte state membre. În absența unui cadru armonizat pentru a asigura acuratețea și integritatea indicilor de referință utilizați în cazul instrumentelor financiare și al contractelor financiare în Uniune, este, prin urmare, probabil că diferențele dintre dispozițiile legislative ale statelor membre vor crea obstacole în calea bunei funcționări a pieței interne pentru furnizarea de indici de referință. (5) Normele UE în materie de protecție a consumatorilor nu abordează situația punctuală a adecvării indicilor de referință în cazul contractelor financiare. Ca urmare a reclamațiilor consumatorilor și a litigiilor referitoare la utilizarea necorespunzătoare a indicilor de referință în mai multe state membre, este probabil că vor fi adoptate la nivel național măsuri divergente, inspirate de preocupările legitime de protecție a consumatorilor, care ar putea duce la fragmentarea pieței interne din cauza condițiilor de concurență diferite, corespunzătoare diferitelor niveluri de protecție a consumatorilor. (6) Prin urmare, pentru a asigura funcționarea adecvată a pieței interne și pentru a îmbunătăți condițiile de funcționare a acesteia, în special cu privire la piețele financiare, precum și pentru a asigura un nivel ridicat de protecție a consumatorilor și a investitorilor, este necesar să se stabilească un cadru de reglementare comun pentru indicii de referință la nivelul Uniunii. (7) Este adecvat și necesar ca normele respective să ia forma legislativă a unui regulament pentru a avea garanția că dispozițiile care impun în mod direct obligații persoanelor implicate în elaborarea, aducerea de contribuții la elaborarea indicilor de referință și utilizarea acestor indici sunt aplicate în mod uniform în întreaga Uniune. Întrucât un cadru legislativ pentru furnizarea de indici de referință presupune neapărat măsuri care prevăd cerințe precise privind toate diferitele aspecte inerente furnizării indicilor de referință, chiar și mici divergențe referitoare la abordarea adoptată în ceea ce privește unul dintre aceste aspecte ar putea duce la obstacole semnificative în calea furnizării transfrontaliere a indicilor de referință. Prin urmare, utilizarea unui regulament care se aplică direct, fără a fi necesară adoptarea de acte legislative naționale, ar trebui să reducă posibilitatea adoptării unor măsuri divergente la nivel național și ar trebui să asigure o abordare coerentă, o mai mare securitate juridică și ar trebui să prevină apariția unor obstacole semnificative în calea furnizării transfrontaliere a indicilor de referință. (8) Domeniul de aplicare al prezentului regulament ar trebui să suficient de extins pentru a crea un cadru de reglementare preventiv. Elaborarea de indici de referință presupune exercitarea de puteri discreționare în stabilirea lor și este în mod inerent supusă anumitor tipuri de conflicte de interese, ceea ce implică existența unor oportunități și stimulente pentru a manipula acești indici de referință. Acești factori de risc sunt comuni tuturor indicilor de referință și toți ar trebui să respecte cerințe adecvate în materie de guvernanță și de control. Întrucât vulnerabilitatea și importanța unui indice de referință variază în timp, reducerea domeniului de aplicare la indicii care sunt în prezent importanți sau vulnerabili nu ar aborda riscurile pe care orice indice de referință le poate prezenta în viitor. În special, indicii de referință care în prezent nu sunt încă utilizați pe scară largă ar putea să aibă o sferă de utilizare mai largă în viitor, astfel încât, în privința acestora, chiar și o manipulare minoră poate avea un impact semnificativ. (9) Factorul determinant al domeniului de aplicare al prezentului regulament ar trebui să îl constituie influența valorii indicilor asupra valorii unui instrument financiar, a unui contract financiar sau în ce măsura acesta măsoară performanțele unui fond de investiții. Prin urmare, domeniul de aplicare nu ar trebui să fie condiționat de natura datelor de intrare. Indicii de referință calculați pe baza datelor de intrare, cum ar fi prețurile acțiunilor, și pe baza unor cifre sau valori neeconomice, cum ar fi parametrii meteorologici, ar trebui, prin urmare, să fie incluși în domeniul de aplice. Prezentul regulament ar trebui să includă indicii de referință care sunt supuși acestor riscuri, dar ar trebui să prevadă, de asemenea, un răspuns proporțional la riscurile pe care le prezintă diferiții indici de referință. Prezentul regulament ar trebui, prin urmare, să includă în domeniul său de aplicare toți indicii de referință care sunt utilizați pentru stabilirea prețului instrumentelor financiare cotate sau tranzacționate în locuri de tranzacționare reglementate. (10) Un număr mare de consumatori sunt părți la contracte financiare, în special contracte de credit de consum garantate cu ipoteci, care se raportează la indici de referință supuși acelorași riscuri. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să includă în domeniul său de aplicare indicii sau ratele de referință menționate în [Directiva 2013 / ... / UE a Parlamentului European și a Consiliului privind contractele de credit de consum cu privire la proprietăți rezidențiale și de modificare a Directivei 2008/48/CE]. (11) Mulți indici de investiții implică conflicte importante de interese și sunt utilizați pentru a evalua performanța unui fond, cum ar fi un fond OPCVM. O parte dintre acești indici de referință sunt publicați, iar alții sunt puși la dispoziția publicului sau a unei părți a publicului, gratuit sau contra plății unei taxe, iar manipularea lor poate să îi afecteze negativ pe investitori. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să includă în domeniul său de aplicare indicii sau ratele de referință care sunt utilizate pentru a măsura performanța unui fond de investiții. (12) Toți administratorii de indici de referință pot face obiectul unor conflicte de interese, pot exercita puteri discreționare și pot dispune de sisteme inadecvate de guvernanță și de control. De asemenea, întrucât administratorii controlează procesul de elaborare a indicilor de referință, impunerea obligației de autorizare și de supraveghere a administratorilor este cea mai eficace modalitate de a asigura integritatea indicilor de referință. (13) Contribuitorii pot face obiectul unor conflicte de interese, pot exercita puteri discreționare și, prin urmare, pot constitui o sursă de manipulare. Contribuția la un indice de referință este o activitate voluntară. Dacă orice inițiativă impune contribuitorilor obligația de a-și modifica substanțial modelele de afaceri, s-ar putea ca aceștia să înceteze să mai contribuie la indicii de referință în cauză. Cu toate acestea, pentru entitățile care fac deja obiectul reglementării și supravegherii, impunerea de obligații referitoare la existența unor sisteme fiabile de guvernanță și de control nu ar trebui să conducă la costuri substanțiale sau la o sarcină administrativă disproporționată. Prin urmare, prezentul regulament impune anumite obligații contribuitorilor supravegheați. (14) Un administrator este persoana fizică sau juridică care deține controlul asupra furnizării unui indice de referință, în special persoana care administrează indicele de referință, colectează și analizează datele de intrare, determină indicele de referință și, în unele cazuri, îl publică. Cu toate acestea, atunci când o persoană doar publică sau face referire la un indice de referință în contextul activităților sale jurnalistice, dar nu are niciun control asupra furnizării acestui indice de referință, persoana în cauză ar trebui să nu facă obiectul cerințelor impuse administratorilor prin prezentul regulament. (15) Un indice se calculează utilizând o formulă sau orice altă metodă care se bazează pe valori subiacente. În elaborarea formulei respective, în efectuarea calculului sau în stabilirea datelor de intrare intervin puteri discreționare. Această putere discreționară creează riscul de manipulare, prin urmare, toți indicii de referință care au în comun această caracteristică ar trebui să fie incluși în domeniul de aplicare al prezentului regulament. Cu toate acestea, în cazul în care un preț unic sau o valoare unică sunt utilizate ca referință pentru un instrument financiar, de exemplu, în cazul în care prețul unui singur titlu de valoare constituie prețul de referință pentru o opțiune, nu intervine în proces niciun calcul, nicio dată de intrare și nicio putere discreționară. Prin urmare, prețul unic sau prețurile de referință cu valoare unică nu ar trebui să fie considerate indici de referință în sensul prezentului regulament. Prețurile de referință sau prețurile de compensare elaborate de contrapărți centrale (CPC) nu ar trebui să fie considerate indici de referință pentru că sunt utilizate pentru a determina compensarea, marjele și gestionarea riscurilor și, prin urmare, acestea nu determină suma de plată în cadrul unui instrument financiar sau valoarea unui instrument financiar. (16) Valorile de referință furnizate de băncile centrale din Uniune sunt supuse controlului autorităților publice și respectă principiile, standardele și procedurile care asigură exactitatea, integritatea și independența indicilor lor de referință, în conformitate cu prezentul regulament. Prin urmare, nu este necesar ca acești indici de referință să facă obiectul prezentului regulament. Cu toate acestea, și băncile centrale din țările terțe pot furniza indici de referință care sunt utilizați în Uniune. Este necesar să se stabilească faptul că sunt exceptate de la obligațiile impuse în temeiul prezentului regulament numai acele bănci centrale din țări terțe care elaborează indici de referință supuse unor standarde similare cu cele stabilite de prezentul regulament. (17) Vulnerabilitățile în procesul de furnizare a indicilor de referință care nu sunt supuși unor mecanisme adecvate de guvernanță creează posibilitatea de manipulare a indicilor. În cazul în care indicii de referință sunt puși la dispoziția publicului, este posibil ca amploarea reală a acestor riscuri să nu fie luată în considerare și, astfel, este posibil să fie puse în aplicare mecanisme insuficiente de guvernanță și de control. Pentru a asigura integritatea indicilor de referință, administratorii acestora ar trebui să aibă obligația de a institui mecanisme adecvate de guvernanță pentru a controla conflictele de interese și pentru a menține încrederea în integritatea indicilor de referință. Chiar și în cazul în care sunt administrați în mod eficace, majoritatea administratorilor fac obiectul unor conflicte de interese și ar putea fi nevoiți să ia hotărâri și decizii care afectează diferite părți interesate. Prin urmare, este necesar ca administratorii să aibă o funcție independentă de supraveghere a punerii în aplicare și a eficacității mecanismelor de guvernanță care asigură o supraveghere eficace. (18) Manipularea sau lipsa de fiabilitate a indicilor de referință pot aduce prejudicii investitorilor și consumatorilor. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să stabilească un cadru pentru ținerea evidențelor de către administratori și contribuitori, precum și să asigure transparența cu privire la scopul unui indice de referință și cu privire la datele de intrare care facilitează soluționarea mai eficientă și mai echitabilă a oricăror eventuale pretenții formulate în conformitate cu legislația națională sau a Uniunii. (19) Auditul și punerea efectivă în aplicare a prezentului regulament necesită o analiză ex-post și prezentarea de documente justificative, prin urmare, este necesar ca administratorii indicilor de referință să țină evidențe corespunzătoare cu privire la metoda de calculare a indicelui de referință pentru o perioadă suficient de lungă de timp. Realitatea pe care un indice de referință vizează să o măsoare și mediul în care aceasta este măsurată se pot modifica în timp. Prin urmare, este necesar ca procesul și metodologia de furnizare a indicilor de referință să fie verificate sau revizuite în mod periodic în vederea identificării deficiențelor și a posibilelor îmbunătățiri. Multe părți interesate pot fi afectate de deficiențele legate de furnizarea indicilor de referință și pot contribui la identificarea acestor deficiențe. Prin urmare, este necesar să fie stabilită o procedură independentă de soluționare a plângerilor pentru a se garanta faptul că părțile interesate respective sunt în măsură să informeze administratorul indicelui de referință cu privire la eventualele plângeri și că administratorul indicelui de referință evaluează în mod obiectiv caracterul întemeiat al plângerilor. (20) Furnizarea indicilor de referință implică frecvent externalizarea unor funcții importante, cum ar fi calcularea indicelui de referință, colectarea datelor de intrare și difuzarea indicelui de referință. Pentru a asigura eficacitatea mecanismelor de guvernanță, este necesar să se asigure că orice astfel de externalizare nu scutește niciun administrator de indici de referință de obligațiile și responsabilitățile care îi revin și că aceasta este realizată astfel încât să nu interfereze cu capacitatea administratorului de a-și respecta obligațiile sau responsabilitățile și nici cu capacitatea autorității competente relevante de a-l supraveghea. (21) Administratorul de indici de referință este principalul destinatar al datelor de intrare și poate evalua integritatea și exactitatea acestora în mod constant. Prin urmare, este necesar ca acesta să efectueze controale adecvate pentru a evalua exactitatea datelor de intrare și să notifice autorității competente relevante datele suspecte. (22) Angajații unui administrator pot identifica posibile încălcări ale prezentului regulament sau potențiale vulnerabilități care ar putea conduce la manipulare sau la tentative de manipulare. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să garanteze existența unor mecanisme adecvate care să permită angajaților să îi prevină în mod confidențial pe administratori cu privire la posibile încălcări ale prezentului regulament. (23) Orice putere discreționară care poate fi exercitată în furnizarea de date de intrare creează oportunități de manipulare a indicilor de referință. În cazul în care datele de intrare sunt date bazate pe tranzacții, puterea discreționară exercitată este mai scăzută, prin urmare posibilitatea de a manipula datele este redusă. De regulă, administratorii de indici de referință ar trebui să folosească, prin urmare, date de intrare bazate pe tranzacții reale, atunci când este posibil, însă, în cazurile în care datele de tranzacție sunt insuficiente pentru a asigura integritatea și exactitatea indicelui de referință, pot fi utilizate și alte date. (24) Exactitatea și fiabilitatea unui indice de referință în ceea ce privește măsurarea realității economice pe care este menit să o reprezinte depind de metodologia și de datele de intrare utilizate. Prin urmare, este necesar să se adopte o metodologie care să garanteze exactitatea și fiabilitatea indicelui de referință. (25) Ar putea fi necesară modificarea metodologiei pentru a se asigura exactitatea permanentă a indicelui de referință, însă orice modificare a metodologiei va avea un impact asupra părților interesate și a utilizatorilor indicelui de referință. Prin urmare, este necesar să se menționeze procedurile de urmat în momentul modificării metodologiei de elaborare a indicelui de referință, inclusiv necesitatea unei consultări, astfel încât utilizatorii și părțile interesate să poată lua măsurile necesare în lumina acestor modificări sau să informeze administratorul dacă au preocupări legate de modificările respective. (26) Integritatea și exactitatea indicilor de referință depinde de integritatea și exactitatea datelor de intrare furnizate de către contribuitori. Este esențial ca obligațiile contribuitorilor cu privire la datele de intrare să fie specificate în mod clar, să fie fiabile și în concordanță cu controalele și metodologia administratorului indicelui de referință. Prin urmare, este necesar ca administratorul indicelui de referință să elaboreze un cod de conduită pentru a preciza aceste cerințe, iar contribuitorii să fie obligați să respecte codul de conduită respectiv. (27) Mulți indici de referință sunt stabiliți pe baza unor date de intrare care sunt furnizate de locurile de tranzacționare reglementate, de bursele de energie și de platformele de licitație pentru certificatele de emisii. Aceste locuri de tranzacționare fac obiectul reglementării și supravegherii care asigură integritatea datelor de intrare, prevăd cerințe de guvernanță și proceduri pentru notificarea cazurilor de încălcare. Prin urmare, acești indici de referință sunt scutiți de anumite obligații pentru a se evita dubla reglementare și deoarece supravegherea acestora asigură integritatea datelor de intrare utilizate. (28) Contribuitorii pot face obiectul unor conflicte de interese și pot exercita puteri discreționare în procesul de determinare a datelor de intrare. Prin urmare, este necesar ca aceștia să fie supuși unor mecanisme în materie de guvernanță pentru a se garanta faptul că astfel de conflicte sunt gestionate și că datele de intrare sunt exacte, sunt conforme cu cerințele administratorului și pot fi validate. (29) Diferitele tipuri de indici de referință și diferitele sectoare de referință prezintă caracteristici, vulnerabilități și riscuri diferite. Dispozițiile prezentului regulament ar trebui să fie mai detaliate pentru anumite sectoare și tipuri de indici de referință. Indicii de referință ai ratei dobânzii interbancare sunt indici de referință care joacă un rol important în transmiterea politicii monetare, prin urmare, este necesar să se specifice modul în care aceste dispoziții se vor aplica în cazul respectivilor indici de referință în prezentul regulament. Indicii de referință ai mărfurilor sunt utilizați pe scară largă și prezintă caracteristici sectoriale specifice, astfel încât este necesar să se precizeze felul în care aceste dispoziții se vor aplica în cazul respectivilor indici de referință în prezentul regulament. (30) Eșecul anumitor indici de referință critici poate avea un impact semnificativ asupra stabilității financiare, asupra bunei funcționări a pieței și asupra investitorilor, prin urmare este necesar să se prevadă cerințe suplimentare pentru a asigura integritatea și soliditatea acestor indici de referință considerați ca fiind critici. În cazul în care este utilizat ca referință pentru un număr important de instrumente financiare, indicele de referință respectiv va avea un astfel de impact. Prin urmare, este necesar ca Comisia să identifice indicii de referință utilizați ca referință pentru instrumente financiare care depășesc un anumit prag și aceștia ar trebui considerați indici de referință critici. (31) Contribuitorii care încetează să mai contribuie pot submina credibilitatea indicilor de referință critici. Pentru a remedia această vulnerabilitate, este necesar, prin urmare, ca autoritatea competentă relevantă să fie împuternicită să solicite contribuții obligatorii la indicii de referință critici. (32) Pentru ca utilizatorii indicilor de referință să opteze în cunoștință de cauză pentru un indice și să înțeleagă riscurile asociate acestuia, ei trebuie să cunoască ce măsoară indicii de referință și care sunt vulnerabilitățile acestora. Prin urmare, administratorul indicelui de referință ar trebui să publice o declarație în care să indice aceste lucruri, precum și să publice datele de intrare utilizate pentru determinarea indicelui de referință. (33) Consumatorii pot încheia contracte financiare, în special credite ipotecare și contracte de credit de consum care se raportează la un indice de referință, dar, având în vedere raportul inegal de forțe și utilizarea unor clauze standard, aceștia au o libertate de alegere limitată în ceea ce privește indicele de referință utilizat. Prin urmare, este necesar să se garanteze faptul că responsabilitatea pentru evaluarea măsurii în care un astfel de indice de referință este adaptat nevoilor consumatorilor revine instituțiilor de credit sau creditorilor, care sunt entități supravegheate, întrucât au o capacitate mai mare de a alege indicele de referință utilizat. Cu toate acestea, evaluarea adecvării nu ar trebui să fie impusă prin prezentul regulament pentru instrumentele financiare care se raportează la un indice de referință, întrucât această obligație este deja prevăzută în Directiva [MiFID]. (34) Prezentul regulament ar trebui să țină seama de Principiile privind indicii de referință publicate la 17 iulie 2013 de către Organizația Internațională a Reglementatorilor de Valori Mobiliare (IOSCO) (denumite în continuare „principiile IOSCO”), care servesc drept standard global pentru cerințele de reglementare în cazul indicilor de referință. Pentru a asigura protecția investitorilor, este necesar ca evaluarea echivalenței dintre activitățile de supraveghere și de reglementare desfășurate într-o țară terță, oricare ar fi ea, și activitățile de supraveghere și de reglementare desfășurate în cadrul Uniunii cu privire la indicii de referință să fie efectuată înainte de utilizarea pe teritoriul Uniunii a oricărui indice de referință furnizat din țara terță respectivă. (35) Administratorul ar trebui să fie autorizat și supravegheat de către autoritatea competentă din statul membru în care este situat administratorul în cauză. (36) În anumite situații, o persoană poate furniza un indice de referință fără să aibă cunoștință de faptul că acesta este utilizat ca referință pentru un instrument financiar. Acest lucru se întâmplă în special atunci când utilizatorii și administratorul indicilor de referință sunt situați în state membre diferite. Prin urmare, este necesar ca autoritățile competente, atunci când iau cunoștință de utilizarea unui indice de referință în cadrul unui instrument financiar, să notifice acest lucru unei autorități coordonatoare centrale, de exemplu, ESMA, care ar trebui să informeze la rândul său administratorul. (37) Autoritățile competente ale statelor membre dispun de o serie de instrumente, competențe și resurse eficace, care garantează eficacitatea măsurilor de supraveghere. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să prevadă în special un set minim de competențe de supraveghere și de investigare care ar trebui încredințate autorităților competente din statele membre în conformitate cu legislația națională. În exercitarea competențelor conferite de prezentul regulament, autoritățile competente și ESMA ar trebui să acționeze în mod obiectiv și imparțial și să își mențină autonomia în luarea deciziilor. (38) În vederea identificării încălcărilor prezentului regulament, este necesar ca autoritățile competente să aibă acces, în conformitate cu dispozițiile legale naționale, în sediile persoanelor fizice și juridice, pentru a confisca documente. Accesul în astfel de sedii este necesar atunci când există suspiciuni întemeiate că există documente și alte date referitoare la obiectul unei inspecții sau al unei investigații și că acestea ar putea fi relevante pentru a dovedi un caz de încălcare a prezentului regulament. În plus, accesul în astfel de sedii este necesar atunci când: persoana căreia i s-au solicitat deja informații nu se conformează acestei obligații; sau atunci când există motive întemeiate pentru a considera că, dacă s-ar formula o astfel de solicitare, persoana în cauză nu s-ar conforma sau că documentele sau informațiile la care se referă solicitarea ar fi îndepărtate, modificate sau distruse. În cazul în care este necesară o autorizare prealabilă din partea autorității judiciare a statului membru în cauză, în conformitate cu legislația națională, un astfel de drept de acces în sedii va fi exercitat după ce s-a obținut autorizația judiciară prealabilă. (39) Înregistrările existente ale convorbirilor telefonice și registrele referitoare la schimburile de date ale entităților supravegheate pot constitui dovezi cruciale, iar, uneori, pot fi singurele probe pe baza cărora poate să fie identificată și dovedită existența unor încălcări ale prezentului regulament, în special cele legate de respectarea cerințelor în materie de guvernanță și de control. Aceste registre și înregistrări pot contribui la verificarea identității persoanei responsabile de o anumită transmitere, a persoanelor responsabile de aprobarea acesteia și pot permite menținerea separării fizice între membrii personalului. Prin urmare, autoritățile competente ar trebui să fie în măsură să solicite înregistrările existente ale convorbirilor telefonice, registrele cu comunicațiile electronice și schimburile de date deținute de entitățile supravegheate, în acele cazuri în care există o suspiciune rezonabilă că aceste înregistrări sau registre legate de obiectul inspecției sau al investigației pot fi relevante pentru a dovedi o încălcare a prezentului regulament. (40) Anumite dispoziții din prezentul regulament se aplică persoanelor fizice sau juridice din țările terțe care pot utiliza indici de referință, pot contribui la indicii de referință sau pot fi în alt fel implicați în procesul de elaborare a indicilor de referință. Prin urmare, autoritățile competente ar trebui să încheie acorduri cu autoritățile de supraveghere din țările terțe. ESMA ar trebui să coordoneze elaborarea acestor acorduri de cooperare și schimbul, între autoritățile competente, de informații primite de la țările terțe. (41) Prezentul regulament respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) și în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special dreptul la respectarea vieții private și a familiei, protecția datelor cu caracter personal, dreptul la libertatea de exprimare și de informare, libertatea de a desfășura o activitate economică, dreptul la proprietate, dreptul la protecția consumatorilor, dreptul la o cale de atac eficace și dreptul la apărare. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui interpretat și aplicat în conformitate cu aceste drepturi și principii. (42) Drepturile la apărare ale persoanelor în cauză ar trebui să fie respectate pe deplin. În special, persoanelor care fac obiectul procedurilor trebuie să li se ofere acces la constatările care au stat la baza deciziei autorităților competente și trebuie să li se recunoască dreptul de a fi audiate. (43) Transparența în ceea ce privește indicii de referință este necesară din motive de stabilitate a pieței financiare și de protecție a investitorilor. Orice schimb sau transmitere de informații din partea autorităților competente ar trebui să se efectueze în conformitate cu normele privind transferul datelor cu caracter personal prevăzute în Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date[16]. Orice schimb sau transmitere de informații din partea ESMA ar trebui să se efectueze în conformitate cu normele privind transferul datelor cu caracter personal prevăzute în Directiva 95/45/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date[17]. (44) Ținând seama de principiile descrise în comunicarea Comisiei privind consolidarea regimului sancțiunilor în sectorul serviciilor financiare și de actele juridice ale Uniunii adoptate în urma comunicării respective, statele membre ar trebui să stabilească norme privind sancțiunile și măsurile administrative aplicabile în cazurile de încălcare a dispozițiilor prezentului regulament și să asigure aplicarea acestora. Astfel de sancțiuni și măsuri administrative ar trebui să fie eficace, proporționale și disuasive. (45) Prin urmare, ar trebui să se prevadă un set de măsuri administrative, sancțiuni și amenzi pentru a se asigura o abordare comună în statele membre și pentru a se consolida efectul lor disuasiv. Sancțiunile aplicate în cazuri specifice ar trebui să fie stabilite luând în considerare, după caz, factori precum rambursarea oricăror beneficii financiare identificate, gravitatea și durata încălcării, orice circumstanțe agravante sau atenuante, necesitatea ca amenzile să aibă un efect disuasiv și, după caz, să includă posibilitatea unei reduceri în schimbul cooperării cu autoritatea competentă. În special, valoarea reală a amenzilor administrative care urmează să fie aplicate într-un caz specific poate ajunge la nivelul maxim prevăzut de prezentul regulament sau la nivelul mai ridicat prevăzut în legislația națională, în cazul încălcărilor deosebit de grave, în timp ce, pentru încălcări minore sau în cazul unei tranzacții judiciare, se pot aplica amenzi semnificativ mai mici decât nivelul maxim. Autoritatea competentă ar trebui să dispună de posibilitatea de a impune interdicția de a ocupa funcții de conducere în cadrul administratorilor indicilor de referință sau al contribuitorilor. Prezentul regulament nu ar trebui să limiteze capacitatea statelor membre de a prevedea niveluri mai ridicate de sancțiuni administrative. (46) Pentru a se garanta faptul că deciziile luate de autoritățile competente au un efect disuasiv asupra publicului larg, acestea ar trebui să fie în mod normal publicate. Publicarea deciziilor este, de asemenea, un instrument important pentru autoritățile competente de a informa participanții pe piață despre comportamentul care este considerat a fi o încălcare a prezentului regulament și pentru a promova în general o conduită mai bună în rândul participanților pe piață. În cazul în care o astfel de publicare aduce prejudicii disproporționate persoanelor implicate, pune în pericol stabilitatea piețelor financiare sau o investigație aflată în desfășurare, autoritatea competentă ar trebui să publice sancțiunile și măsurile luate în mod anonim sau să amâne publicarea acestora. Autoritățile competente ar trebui să aibă opțiunea de a nu publica sancțiuni în cazul în care publicarea anonimă sau întârzierea publicării sunt considerate insuficiente pentru a garanta faptul că stabilitatea piețelor financiare nu va fi pusă în pericol. De asemenea, autoritățile competente nu sunt obligate să publice măsuri care sunt considerate a fi minore, în cazul în care publicarea lor ar fi disproporționată. (47) Indicii de referință critici pot implica contribuitori, administratori și utilizatori din mai multe state membre. Astfel, încetarea furnizării unui astfel de indice de referință sau orice eveniment care poate submina în mod semnificativ integritatea sa poate avea implicații în mai multe state membre, ceea ce înseamnă că supravegherea unui astfel de indice de referință de către autoritatea competentă a statului membru în care acesta este situat nu va fi eficientă și eficace din punctul de vedere al abordării riscurilor pe care le prezintă respectivul indice de referință critic. Prin urmare, pentru a asigura schimbul eficient de informații în scopul supravegherii între autoritățile competente, precum și coordonarea activităților acestora și a măsurilor de supraveghere întreprinse, ar trebui să se formeze colegii ale autorităților competente. Activitățile colegiilor ar trebui să contribuie la aplicarea armonizată a dispozițiilor prezentului regulament și la convergența în materie de practici de supraveghere. Rolul de mediere al ESMA, care este obligatoriu din punct de vedere juridic, este un element-cheie pentru asigurarea coordonării, a coerenței în materie de supraveghere și a convergenței practicilor de supraveghere. Indicii de referință pot fi utilizați ca referință pentru instrumentele financiare și contractele financiare de lungă durată. În anumite cazuri, furnizarea unor astfel de indici de referință nu mai poate fi autorizată după intrarea în vigoare a prezentului regulament, deoarece aceștia comportă caracteristici care nu pot fi adaptate pentru a se asigura conformitatea lor cu cerințele prezentului regulament. Cu toate acestea, interzicerea furnizării în continuare a unui astfel de indice de referință poate să ducă la rezilierea sau ineficacitatea instrumentelor financiare sau a contractelor financiare și, astfel, poate aduce prejudicii investitorilor. Prin urmare, este necesar să se elaboreze dispoziții pentru a permite furnizarea în continuare a acestor indici de referință pentru o perioadă de tranziție. (48) În vederea asigurării unor condiții uniforme pentru punerea în aplicare a prezentului regulament și în vederea identificării mai precise a elementelor tehnice ale propunerii, ar trebui să fie delegată Comisiei, în conformitate cu articolul 290 din TFUE, competența de a adopta acte care să expliciteze elementele tehnice ale definițiilor, precum și cerințele în materie de guvernanță și de control aplicate administratorilor și contribuitorilor supravegheați, cerințele privind datele de intrare și metodologia, codul de conduită, cerințele specifice pentru diferite tipuri de indici de referință și sectoare și informațiile care trebuie furnizate în cererile de autorizare a administratorilor. (49) Comisia ar trebui să adopte, prin intermediul unor acte delegate, în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și în conformitate cu articolele 10 și 14 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010, proiecte de standarde tehnice de reglementare elaborate de ESMA care să stabilească conținutul minim al acordurilor de cooperare cu autoritățile competente din țările terțe. (50) În vederea asigurării unor condiții uniforme de punere în aplicare a prezentului regulament, ar trebui să se confere Comisiei competențe de executare pentru unele dintre aspectele acestuia. Aceste aspecte se referă la verificarea echivalenței între cadrul juridic care se aplică băncilor centrale și furnizorilor de indici de referință din țările terțe, precum și la verificarea justeții atribuirii unui caracter critic unui indice de referință. Aceste competențe ar trebui să fie exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011[18] de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie. (51) Comisiei ar trebui să i se încredințeze, de asemenea, competența de a adopta, prin intermediul unor acte de punere în aplicare, în conformitate cu articolul 291 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și în conformitate cu articolul 15 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010, proiecte de standarde tehnice de punere în aplicare elaborate de ESMA care să stabilească procedurile și formularele utilizate pentru schimbul de informații între autoritățile competente și ESMA. Întrucât obiectivele prezentului regulament, respectiv stabilirea unui regim coerent și eficace pentru abordarea vulnerabilităților pe care le implică utilizarea indicilor de referință, nu pot fi realizate într-o măsură suficientă de către statele membre, dat fiind că impactul global al problemelor legate de indicii de referință poate fi perceput pe deplin numai într-un context european, și, prin urmare, obiectivele respective pot fi mai bine realizate la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la același articol, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor respective, ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT: TITLUL 1 OBIECT, DOMENIU DE APLICARE ȘI DEFINIȚII Articolul 1 Obiectul Prezentul regulament introduce un cadru comun care să asigure precizia și integritatea indicilor utilizați ca indici de referință pentru instrumentele financiare și contractele financiare din Uniune. Prin urmare, regulamentul contribuie la buna funcționare a pieței interne, asigurând, totodată, un nivel ridicat de protecție a consumatorilor și a investitorilor. Articolul 2 Domeniul de aplicare 1. Prezentul regulament se aplică furnizării indicilor de referință, contribuției cu date de intrare la indicii de referință și utilizării indicilor de referință pe teritoriul Uniunii. 2. Prezentul regulament nu se aplică: (a) membrilor Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC); (b) băncilor centrale din țările terțe al căror cadru juridic este recunoscut de Comisie ca prevăzând principii, standarde și proceduri echivalente cu cerințele privind acuratețea, integritatea și independența în furnizarea indicilor de referință prevăzute de prezentul regulament. 3. Comisia stabilește o listă a băncilor centrale din țările terțe menționate la alineatul (2) litera (b). Aceste acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 38 alineatul (2). Articolul 3 Definiții 1. În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții: (1) „indice” înseamnă orice cifră: (a) care este publicată sau pusă la dispoziția publicului; (b) care este determinată în mod regulat, în întregime sau parțial, prin aplicarea unei formule sau a oricărei alte metode de calcul sau printr-o evaluare; (c) în cazul în care această determinare se face pe baza valorii unuia sau mai multor active-suport sau prețuri, inclusiv prețuri estimate, sau a altor valori. (2) „indice de referință” înseamnă orice indice prin raportare la care este stabilită suma de plătit în cadrul unui instrument financiar sau al unui contract financiar sau este stabilită valoarea unui instrument financiar ori indicele respectiv este folosit pentru a măsura performanța unui fond de investiții; (3) „furnizarea unui indice de referință” înseamnă: (a) administrarea procedurilor pentru determinarea unui indice de referință; și (b) colectarea, analizarea sau prelucrarea datelor de intrare în scopul determinării unui indice de referință; și (c) determinarea unui indice de referință prin aplicarea unei formule sau a altei metode de calcul sau printr-o evaluare a datelor de intrare furnizate în acest scop. (4) „administrator” înseamnă persoana fizică sau juridică care deține controlul asupra furnizării unui indice de referință; (5) „utilizatorul unui indice de referință” înseamnă orice persoană care emite sau deține un instrument financiar sau este parte la un contract financiar care se raportează la un indice de referință; (6) „contribuție cu date de intrare” înseamnă furnizarea oricăror date de intrare unui administrator sau unei alte persoane în scopul transmiterii acestora către un administrator, datele respective fiind necesare în vederea determinării indicelui de referință respectiv și fiind furnizate în acest scop; (7) „contribuitor” înseamnă o persoană fizică sau juridică care contribuie cu date de intrare; (8) „contribuitor supravegheat” înseamnă o entitate supravegheată care contribuie cu date de intrare către un administrator situat pe teritoriul Uniunii; (9) „transmițător” înseamnă persoana fizică angajată de către contribuitor în scopul contribuirii cu date de intrare; (10) „date de intrare” înseamnă datele cu privire la valoarea unuia sau mai multor active-suport sau prețuri, inclusiv prețuri estimate, sau alte valori utilizate de către administrator în vederea determinării indicelui de referință; (11) „date reglementate” înseamnă datele de intrare furnizate direct de un loc de tranzacționare, așa cum este definit la articolul 2 alineatul (1) punctul 25 din Regulamentul [MIFIR], de un mecanism de publicare aprobat, astfel cum este definit la articolul 2 alineatul (1) punctul 18 din Regulamentul [MIFIR], de un mecanism de raportare aprobat, astfel cum este definit la articolul 2 alineatul (1) punctul 20 din Regulamentul [MIFIR], în conformitate cu cerințele obligatorii privind datele post-tranzacționare, sau de o bursă de energie electrică, astfel cum este menționată la articolul 37 alineatul (1) litera (j) din Directiva 2009/72/CE[19], sau de o bursă de gaze naturale, astfel cum este menționată la articolul 41 alineatul (1) litera (j) din Directiva 2009/73/CE[20], sau de o platformă de licitație menționată la articolul 26 sau la articolul 30 din Regulamentul (UE) nr. 1031/2010 al Parlamentului European și al Consiliului; (12) „date de tranzacție” înseamnă prețuri, rate, indici sau valori observabile care reprezintă tranzacții între contrapărți neafiliate pe o piață activă supusă forțelor cererii și ofertei; (13) „instrument financiar” înseamnă oricare instrument dintre cele enumerate în secțiunea C din anexa I la Directiva 2004/39/CE, pentru care a fost făcută o cerere de admitere la tranzacționare într-un loc de tranzacționare sau care este tranzacționat într-un loc de tranzacționare; (14) „entitate supravegheată” înseamnă următoarele entități: (a) instituțiile de credit, astfel cum sunt definite la articolul 3 alineatul (1) din Directiva 2013/36/CE[21]; (b) societățile de investiții, astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (1) punctul 1 din Regulamentul [MIFIR]; (c) întreprinderile de asigurare, astfel cum sunt definite la articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2009/138/CE[22]; (d) întreprinderile de reasigurare, astfel cum sunt definite la articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2009/138/CE; (e) organismele de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), astfel cum sunt definite la articolul 1 alineatul (2) din Directiva 2009/65/CE[23]; (f) administratorii fondurilor de investiții alternative (AFIA), astfel cum sunt definiți la articolul 4 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului[24]; (g) contrapărțile centrale, astfel cum sunt definite la articolul 2 punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului[25]; (h) registrele centrale de tranzacții, astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012; (i) un administrator; (15) „contract financiar” înseamnă: (a) orice contract de credit, astfel cum este definit la articolul 3 litera (c) din Directiva 2008/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului[26]; (b) orice contract de credit, astfel cum este definit la articolul 3 punctul 3 din [Directiva 2013/.../] a Parlamentului European și a Consiliului privind contractele de credit pentru proprietăți rezidențiale]; (16) „fond de investiții” înseamnă FIA, astfel cum sunt definite la articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului sau organismele de plasament colectiv care se încadrează în domeniul de aplicare al Directivei 2009/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului; (17) „organ de conducere” înseamnă structura de conducere, care include atribuții de supraveghere și de conducere, are autoritatea supremă în luarea deciziilor și este abilitată să stabilească strategia, obiectivele și direcția generală a entității; (18) „consumator” înseamnă o persoană fizică care, în cadrul contractelor financiare care intră în domeniul de aplicare al prezentului regulament, acționează în scopuri care se află în afara activității sale comerciale, economice sau profesionale; (19) „indice de referință al ratei dobânzii interbancare” înseamnă un indice de referință în care activul suport, în sensul punctului 1 litera (c) al prezentului articol, este rata la care băncile pot acorda împrumuturi altor bănci sau contracta împrumuturi de la alte bănci; (20) „indice de referință al mărfii” înseamnă un indice de referință în care activul suport, în sensul punctului 1 litera (c) al prezentului articol, este o marfă, în sensul articolului 2 punctul 2 din Regulamentul (CE) nr. 1287/2006 al Comisiei[27]; certificatele de emisii, astfel cum sunt definite la punctul 11 din secțiunea C a anexei I la Directiva MiFID, nu sunt considerate mărfuri în sensul prezentului regulament; (21) „indice de referință critic” înseamnă un indice de referință la care majoritatea contribuitorilor sunt entități supravegheate și care este utilizat ca referință de instrumente financiare care au o valoare noțională de cel puțin 500 de miliarde EUR; (22) „situată” înseamnă, în ceea ce privește o persoană juridică, statul membru sau țara terță în care se află sediul social al persoanei respective sau un alt sediu oficial al acesteia, iar în ceea ce privește o persoană fizică, statul membru sau țara terță în care persoana respectivă își are domiciliul fiscal. 2. Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 37 în vederea explicitării elementelor tehnice ale definițiilor prevăzute la alineatul (1), în special în vederea furnizării de detalii cu privire la ce anume constituie punerea la dispoziția publicului în scopul definirii unui indice, și astfel încât să țină cont de evoluțiile pieței sau ale tehnologiei. După caz, Comisia ține seama de convergența la nivel internațional a practicilor de supraveghere referitoare la indicii de referință. Articolul 4 Excluderea administratorilor care nu au cunoștință de utilizarea indicilor de referință pe care îi furnizează și administratorii care nu și-au dat consimțământul 1. Prezentul regulament nu se aplică unui administrator în ceea ce privește un indice de referință furnizat de acesta în cazul în care administratorul în cauză nu are cunoștință și nu ar putea în mod rezonabil să fi avut cunoștință de faptul că respectivul indice de referință este utilizat în scopurile menționate la articolul 3 alineatul (1) punctul 2. 2. Prezentul regulament nu se aplică administratorului unui indice de referință menționat la articolul 25 alineatul (3), cu privire la indicele de referință respectiv. TITLUL II INTEGRITATEA ȘI FIABILITATEA INDICILOR DE REFERINȚĂ Capitolul 1 Guvernanța și controlul administratorilor Articolul 5 Cerințe în materie de guvernanță 1. Următoarele cerințe de guvernanță se aplică administratorului: (a) administratorul trebuie să dispună de mecanisme solide de guvernanță, care includ o structură organizațională clară, cu roluri și responsabilități bine definite, transparente și coerente pentru toți participanții implicați în furnizarea unui indice de referință. Administratorul ia toate măsurile necesare pentru a se asigura că furnizarea unui indice de referință nu este afectată de vreun conflict de interese existent sau potențial și că, în cazul în care este necesară exercitarea de puteri discreționare sau de decizie în procesul de elaborare a indicelui de referință, acest lucru se realizează în mod independent și onest („Guvernanța și conflictele de interese”); (b) administratorul instituie o funcție de supraveghere care să supravegheze toate aspectele legate de furnizarea indicilor săi de referință („Supraveghere”); (c) administratorul trebuie să dispună de un cadru de control care garantează faptul că indicele de referință este furnizat și publicat sau pus la dispoziție în conformitate cu prezentul regulament („Controale”); (d) administratorul trebuie să aibă un cadru contabil care să includă ținerea evidenței contabile, derularea de misiuni de audit și de verificare, precum și proceduri de tratare a plângerilor, care oferă dovada conformității cu cerințele prezentului regulament („Răspundere”). 2. Administratorul respectă cerințele în materie de guvernanță și de control stabilite în secțiunea A din anexa 1. 3. Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 37 în vederea furnizării unor detalii suplimentare cu privire la cerințele de guvernanță și control prevăzute în secțiunea A din anexa 1. Comisia ia în considerare următoarele elemente: (a) evoluția indicilor de referință și a piețelor financiare având în vedere convergența la nivel internațional a practicilor de supraveghere în ceea ce privește cerințele de guvernanță aplicabile indicilor de referință; (b) caracteristicile specifice ale diferitelor tipuri de indici de referință și de administratori; (c) conflictele de interese existente sau potențiale în furnizarea indicilor de referință, vulnerabilitatea indicilor de referință la manipulare și importanța indicilor de referință pentru menținerea stabilității financiare, a piețelor și a investitorilor. Articolul 6 Externalizarea 1. Administratorii nu externalizează funcții legate de furnizarea unui indice de referință astfel încât să afecteze semnificativ controlul administratorului asupra furnizării indicelui sau capacitatea autorității competente relevante de a supraveghea indicele de referință. 2. Atunci când are loc o externalizare, administratorul se asigură că sunt îndeplinite cerințele în materie de externalizare prevăzute în secțiunea B din anexa 1. 3. Atunci când un administrator externalizează către un furnizor de servicii funcții sau orice servicii sau activități relevante legate de furnizarea unui indice de referință, acesta rămâne pe deplin răspunzător de îndeplinirea tuturor obligațiilor care îi revin în temeiul prezentului regulament. Capitolul 2 Date de intrare, metodologie și semnalarea încălcărilor Articolul 7 Date de intrare și metodologie 1. Furnizarea unui indice de referință este reglementată de următoarele cerințe referitoare la datele de intrare și la metodologia aplicată: (a) datele de intrare trebuie să fie suficiente pentru a reprezenta în mod exact și fiabil piața sau realitatea economică pe care indicele de referință este destinat să o măsoare („Date suficiente și precise”). Datele de intrare sunt date de tranzacție. Dacă datele de tranzacție disponibile nu sunt suficiente pentru a reprezenta în mod exact și fiabil piața sau realitatea economică pe care indicele de referință este destinat să o măsoare, pot fi folosite date de intrare care nu sunt date de tranzacție, cu condiția ca astfel de date să poată fi verificate. (b) Administratorul obține datele de intrare de la un grup sau un eșantion fiabil și reprezentativ de contribuitori, astfel încât să garanteze faptul că indicele de referință rezultat este fiabil și reprezentativ pentru piața sau realitatea economică pe care indicele de referință este destinat să o măsoare („Contribuitori reprezentativi”). (c) În cazul în care datele de intrare ale unui indice de referință nu constituie date de tranzacție și un contribuitor este parte la mai mult de 50 % din valoarea tranzacțiilor de pe piața pe care indicele de referință este destinat să o măsoare, administratorul verifică dacă datele de intrare reprezintă o piață concurențială, guvernată de legea cererii și ofertei. În cazul în care administratorul constată că datele de intrare nu reprezintă o piață concurențială, guvernată de legea cererii și ofertei, acesta trebuie fie să modifice datele de intrare, contribuitorii sau metodologia aplicată pentru a se asigura că datele de intrare reprezintă o piață concurențială, guvernată de legea cererii și ofertei, fie să înceteze să furnizeze indicele de referință respectiv („Impactul asupra pieței”). (d) Administratorul utilizează o metodologie solidă și fiabilă pentru determinarea indicelui de referință, care cuprinde norme clare, care identifică modul și momentul când pot fi exercitate puteri discreționare în determinarea indicelui de referință respectiv („Metodologie solidă și fiabilă”). (e) Administratorul dezvoltă, exploatează și administrează în mod transparent datele privind indicele de referință și metodele aplicate („Transparența”). 2. Administratorul respectă cerințele privind datele de intrare și metodologia prevăzute în secțiunea C din anexa I. 3. Comisia este împuternicită, în conformitate cu articolul 37, să adopte acte delegate referitoare la măsuri prin care oferă mai multe precizări privind controalele efectuate în ceea ce privește datele de intrare, situațiile în care datele de tranzacție pot să nu fie suficiente și modul în care acest lucru poate fi demonstrat autorităților de supraveghere și cerințele în materie de elaborare de metodologii. Comisia ia în considerare următoarele elemente: (a) evoluția indicilor de referință și a piețelor financiare având în vedere convergența la nivel internațional a practicilor de supraveghere în ceea ce privește indicii de referință; (b) caracteristicile specifice ale diferiților indici de referință și tipuri de indici de referință; și (c) vulnerabilitatea indicilor de referință la manipulare în contextul metodologiilor și al datelor de intrare utilizate. Articolul 8 Semnalarea încălcărilor 1. Administratorul se asigură că există sisteme adecvate și controale eficiente, în măsură să asigure integritatea datelor de intrare, în sensul alineatului (2). 2. Administratorul monitorizează datele de intrare și contribuitorii astfel încât să identifice încălcările [Regulamentului privind abuzul de piață] și orice comportament care poate implica manipulare sau o tentativă de manipulare a indicelui de referință și notifică acest lucru autorității competente relevante, în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din [Regulamentul privind abuzul de piață], furnizând toate informațiile relevante atunci când suspectează, în ceea ce privește indicele de referință, că a avut loc: (a) o încălcare gravă a [Regulamentului privind abuzul de piață]; (b) un comportament care poate implica manipulare sau o tentativă de manipulare a unui indice de referință; sau (c) coluziune în vederea manipulării sau a încercării de manipulare a unui indice de referință. 3. Un administrator dispune de proceduri pentru personalul de conducere, pentru angajați și pentru orice alte persoane fizice ale căror servicii sunt puse la dispoziția sau sub controlul acestuia prin care aceștia să poată semnala încălcări ale prezentului regulament la nivel intern, prin intermediul unui canal specific, autonom. Capitolul 3 Codul de conduită și cerințe impuse contribuitorilor Articolul 9 Codul de conduită 1. Administratorul adoptă un cod de conduită pentru fiecare indice de referință, indicând în mod clar responsabilitățile și obligațiile administratorului și ale contribuitorilor cu privire la furnizarea indicelui de referință, care includ o descriere clară a datelor de intrare care trebuie furnizate și cel puțin elementele prevăzute în secțiunea D din anexa I. 2. Codul de conduită este semnat de administrator și de contribuitori și este obligatoriu pentru toate părțile la acesta. 3. Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 37, privind măsuri prin care să se ofere precizări suplimentare cu privire la dispozițiile codului de conduită din secțiunea D din anexa II pentru diferitele tipuri de indici de referință, pentru a ține seama de evoluțiile indicilor de referință și ale piețelor financiare. Comisia ține cont de diferitele caracteristici ale indicilor de referință și ale contribuitorilor, în special în ceea ce privește diferențele legate de datele de intrare și metodologiile aplicate, riscurile de manipulare a datelor de intrare și convergența la nivel internațional a practicilor de supraveghere în ceea ce privește indicii de referință. Articolul 10 Date reglementate 1. În cazul în care datele de intrare furnizate pentru un indice de referință sunt date reglementate, articolul 7 alineatul (1) litera (b), articolul 8 alineatele (1) și (2) și articolul 9 nu se aplică. 2. Administratorul încheie un acord cu contribuitorul datelor reglementate, care precizează în mod clar contribuitorului indicii de referință pe care administratorul îi determină cu ajutorul datelor de intrare și asigură respectarea prezentului regulament. Articolul 11 Guvernanță și control 1. În cazul unui contribuitor supravegheat, se aplică următoarele cerințe în materie de guvernanță și control: (a) Contribuitorul supravegheat se asigură că furnizarea datelor de intrare nu este afectată de niciun conflict de interese existent sau potențial și că, în cazul în care este necesară exercitarea de puteri discreționare, acest lucru se realizează în mod independent și onest, pe baza informațiilor relevante, în conformitate cu codul de conduită („Conflicte de interese”). (b) Contribuitorul supravegheat dispune de un cadru de control care să asigure integritatea, exactitatea și fiabilitatea datelor de intrare și să garanteze faptul că datele de intrare sunt furnizate în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament și cu codul de conduită („Controale adecvate”). 2. Un contribuitor supravegheat trebuie să respecte cerințele în materie de sisteme și controale prevăzute în secțiunea E din anexa I. 3. Un contribuitor supravegheat cooperează pe deplin cu administratorul și cu autoritatea competentă relevantă în ceea ce privește auditul și supravegherea furnizării unui indice de referință și pune la dispoziție informațiile și evidențele ținute în conformitate cu secțiunea E din anexa 1. 4. Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 37 privind măsuri menite să aducă precizări suplimentare referitoare la cerințele în materie de sisteme și controale prevăzute în secțiunea E din anexa I pentru diferitele tipuri de indici de referință. Comisia ține cont de diferitele caracteristici ale indicilor de referință și ale contribuitorilor supravegheați, în special în ceea ce privește diferențele legate de datele de intrare furnizate și metodologiile utilizate, riscurile de manipulare a datelor de intrare și natura activităților efectuate de către contribuitorii supravegheați, precum și evoluțiile indicilor de referință și ale piețelor financiare având în vedere convergența practicilor de supraveghere în ceea ce privește indicii de referință. TITLUL III CERINȚE SECTORIALE ȘI INDICI DE REFERINȚĂ CRITICI Capitolul 1 Sectoare ale indicilor de referință Articolul 12 Cerințe specifice pentru diferitele tipuri de indici de referință și de sectoare 1. În plus față de cerințele de la titlul II, cerințele specifice stabilite în anexa II se aplică în cazul indicilor de referință ai ratei dobânzii interbancare. 2. În plus față de cerințele de la titlul II, cerințele specifice stabilite în anexa III se aplică în cazul indicilor de referință ai mărfurilor. 3. Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 39 pentru a preciza mai în detaliu sau a adapta, în lumina evoluțiilor pieței și ale evoluțiilor tehnologice și internaționale, următoarele elemente din anexele II și III: (a) perioada de timp după care datele de intrare se publică (anexa II punctul 6) (b) procedurile de alegere și de numire a membrilor comitetului de supraveghere și responsabilitățile acestora (anexa II punctele 8, 9 și 10) (c) frecvența auditurilor (anexa II punctul 12) (d) procedurile de furnizare a datelor de intrare, care vor fi precizate mai în detaliu în codul de conduită (anexa II punctul 13) (e) sistemele și controalele contribuitorilor (anexa II punctul 16) (f) evidențele care trebuie ținute de un contribuitor și mediul pe care trebuie stocate acestea (anexa II punctele 17 și 18) (g) constatările care trebuie raportate structurii de conducere de funcția de conformitate a contribuitorului (anexa II punctul 19) (h) frecvența verificărilor interne ale datelor de intrare și ale procedurilor (anexa II punctul 20) (i) frecvența auditurilor externe privind datele de intrare ale contribuitorilor (anexa II punctul 21) (j) criteriile și procedurile de elaborare a indicelui de referință (anexa III punctul 1 a) (k) elementele care trebuie incluse în metodologie și descrierea metodologiei (anexa III punctele 1 și 2) (l) cerințele administratorului cu privire la calitatea și integritatea metodei de calculare a indicelui de referință și conținutul descrierii anexate la fiecare calcul (anexa III punctele 5 și 6) Capitolul 2 Indici de referință critici Articolul 13 Indici de referință c