RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU Raportul anual privind politicile Uniunii Europene în materie de ajutor umanitar şi de protecţie civilă şi privind punerea lor în aplicare în 2013 /* COM/2014/0537 final */





Cuprins Aspecte principale.. 3 Contextul global 4 Din ce în ce mai multe situații de urgență.. 4 Încălcări ale dreptului internațional umanitar. 5 Un context economic dificil 5 OPERAȚIUNILE de ajutor umanitar. 6 Pregătirea pentru dezastre și reziliența.. 11 Inițiativa UE „Copiii păcii”. 12 Legătura cu alte instrumente ale UE.. 12 Operațiuni de protecție civilă.. 13 Resurse financiare și umane.. 15 Politica în materie de ajutor umanitar și de protecție civilă.. 18 Concluzii 20 Introducere Acest raport anual prezintă principalele realizări pe plan politic ale Comisiei Europene în domeniul ajutorului umanitar și al protecției civile, precum și cele mai importante activități desfășurate în principal prin intermediul Direcției Generale Ajutor Umanitar și Protecție Civilă (ECHO) în cursul anului 2013. Cu toate că nu sunt descrise în detaliu toate activitățile desfășurate și acțiunile întreprinse, raportul prezintă activitățile esențiale și evoluțiile majore. Mandatul ECHO cuprinde atât asistența umanitară, cât și protecția civilă. Acestea sunt principalele două mecanisme prin care Uniunea Europeană (UE) poate asigura furnizarea rapidă și eficace de asistență umanitară populațiilor care se confruntă cu consecințele imediate ale dezastrelor. Ajutorul umanitar furnizat de UE le oferă asistență persoanelor cu cele mai stringente nevoi din țările terțe. Acest ajutor este vital pentru cei afectați de dezastre naturale și de dezastre provocate de om și pregătește comunitățile care sunt în mod recurent victime ale unor astfel de fenomene pentru a face față efectelor viitoarelor situații de urgență. Operațiunile de protecție civilă, care vin în completarea asistenței umanitare, oferă sprijin imediat, punând la dispoziție echipe de experți, echipamente de salvare și monitorizare în timp real a dezastrelor în curs de evoluție, atât în interiorul, cât și în afara Uniunii Europene. Atunci când se produce un dezastru, este nevoie de asistență imediată. În acest context, o intervenție eficace și realizată în timp util a comunității internaționale poate fi salvatoare de vieți. UE și statele sale membre furnizează peste jumătate[1] din finanțarea mondială oferită pentru a răspunde nevoilor persoanelor lovite de dezastre naturale sau de dezastre provocate de om. Prin acțiunile sale umanitare, UE intervine imediat în caz de dezastre, pregătește comunitățile pentru a face față provocărilor viitoare și promovează activ respectarea dreptului internațional umanitar. Aspecte principale Prin intermediul instrumentelor de ajutor umanitar și de protecție civilă, în 2013 UE a oferit asistență de urgență substanțială, bazată pe nevoi, valoarea totală a finanțării fiind de 1 353 de milioane EUR sub formă de angajamente[2]. Iată o serie de date și cifre-cheie: · au fost ajutate aproximativ 124 de milioane de persoane[3] afectate de dezastre naturale, de dezastre provocate de om sau de crize prelungite; · s-a acordat ajutor umanitar în peste 90 de țări din afara UE; · UE și statele sale membre s-au aflat în prima linie în toate crizele majore din lume, de remarcat fiind intervenția în criza din Siria, și au constituit cel mai mare donator de ajutor pe plan internațional; · o colaborare fără precedent a UE a fost mobilizată în timpul dezastrului de proporții provocat de taifunul Haiyan în Filipine; UE și statele sale membre au donat 180 de milioane EUR, în plus față de asistența în natură; · inițiativa Voluntari UE pentru ajutor umanitar[4] a fost confirmată; prin intermediul acesteia vor fi propuse 18 000 de oportunități de voluntariat între 2014 și 2020; · mecanismul de protecție civilă al UE[5] a fost activat de 36 de ori (în urma unor cereri de asistență, de alertă prealabilă și/sau de monitorizare). În 2013 a fost realizată o etapă importantă odată cu inaugurarea Centrului de coordonare a răspunsului la situații de urgență (ERCC) în luna mai; acest centru facilitează în mod considerabil gestionarea operațiunilor, în special în ceea ce privește coordonarea și reacția în cazul producerii unor dezastre, fiind dotat cu un sistem bine pus la punct care asigură un serviciu de permanență 24/7 (începând cu 1 octombrie 2013). Misiunea esențială a ERCC este de a oferi sprijin operațional și de a desfășura activități de analiză și de conștientizare integrată a situației în vederea coordonării acțiunilor prin intermediul atât al instrumentelor de ajutor umanitar, cât și al celor de protecție civilă. Contextul global Din ce în ce mai multe situații de urgență Pe plan mondial, dezastrele naturale sunt din ce în ce mai frecvente, mai complexe și mai grave și sunt agravate de fenomene precum schimbările climatice, urbanizarea rapidă și subdezvoltarea. Conflictele armate și crizele prelungite prefigurează, de asemenea, tendințe îngrijorătoare în întreaga lume. UE și statele sale membre, care constituie împreună cel mai mare donator de ajutor umanitar din lume, au reacționat la aceste provocări cu fermitate pe tot parcursul anului 2013. Anul 2013 a fost marcat de un număr foarte mare de crize umanitare și de dezastre, precum și de o vulnerabilitate accentuată. Tendințele anuale indică faptul că nevoile depășesc din ce în ce mai mult resursele disponibile. Furnizarea de ajutor umanitar și de protecție civilă se transformă, de asemenea, într-o activitate din ce în ce mai complexă, iar crizele umanitare sunt mai puțin previzibile decât în trecut, ca urmare a frecvenței și intensității dezastrelor naturale cu efecte majore. Statisticile publicate de Centrul de Cercetare privind Epidemiologia Dezastrelor (CRED)[6] și Biroul ONU pentru reducerea riscurilor de dezastre (UNISDR)[7] arată că în 2013 s-au produs 356 de dezastre naturale, de o amploare variabilă[8]. Aceste dezastre au provocat moartea a peste 20 000 de persoane și au afectat 99 de milioane de oameni din întreaga lume. Pe plan mondial, Asia a fost din nou continentul cel mai afectat de dezastre naturale, așa cum reiese atât din numărul de dezastre (44 % din numărul total de dezastre înregistrate la nivel mondial), cât și din numărul de victime (80 %). Impactul dezastrelor asupra economiilor mai puțin dezvoltate este deosebit de puternic: de exemplu, daunele provocate de taifunul Haiyan în Filipine și cele provocate de inundații în Bangladesh și Mozambic. Africa a fost grav afectată de secetă și de inundații. Consecințele dezastrelor majore au fost devastatoare și diferite de la o țară la alta: s-au înregistrat pierderi de vieți omenești și distrugeri ale locuințelor, culturilor și mijloacelor de subzistență. Încălcări ale dreptului internațional umanitar Conflictele armate care nu au caracter internațional sunt în continuare principala cauză a crizelor umanitare provocate de om, populațiile civile fiind din ce în ce mai expuse la acte de violență și la suferință. Conflictele de acest tip sunt adesea marcate de nerespectarea dreptului internațional umanitar (DIU) și a principiilor acestuia. În 2013 organizațiile umanitare s-au confruntat cu probleme din ce în ce mai mari în ceea ce privește accesul la persoanele care aveau nevoie de ajutor. Guvernele și milițiile sau grupurile armate reduc deseori spațiul umanitar și, uneori, nu țin cont nici de cele mai elementare forme de protecție garantate de dreptul internațional umanitar. Organizațiile umanitare s-au confruntat cu astfel de restricții de acces mai ales în zonele de conflict și/sau în regiunile marcate de absența flagrantă a statului de drept din cauza obstacolelor politice. În 2013, situația generală și condițiile de lucru s-au deteriorat îndeosebi în Siria, în Afganistan și în Republica Centrafricană. În alte țări, nu s-a observat nicio îmbunătățire în domeniul securității față de anul trecut, acest lucru fiind valabil în special în Somalia, în Republica Democratică Congo (RDC) și în Yemen. În multe zone de conflict (de exemplu, în Somalia, Siria și Republica Centrafricană), lucrătorii umanitari au fost martori la practicarea unor metode de război extrem de brutale, printre care atacurile asupra civililor și recurgerea la violența sexuală ca armă de război. Numărul atacurilor asupra lucrătorilor umanitari, inclusiv răpirile, expulzările și asasinatele, s-a menținut la același nivel ca în 2012. Lucrătorii umanitari trebuie să țină cont în permanență de aceste riscuri pentru a le putea limita. Un context economic dificil În ultimii câțiva ani, impactul dezastrelor din întreaga lume a pus la grea încercare capacitatea de răspuns a comunității umanitare internaționale. În 2013, Organizația Națiunilor Unite a lansat cel mai mare apel consolidat de finanțare lansat vreodată, în valoare de 13 miliarde USD, pentru a răspunde nevoilor umanitare din 24 de țări. Există un decalaj din ce mai accentuat între sporirea nevoilor umanitare în lume, pe de o parte, și diminuarea resurselor financiare disponibile pentru a răspunde acestor nevoi, pe de altă parte. Acest lucru se explică, în special, prin faptul că multe dintre țările occidentale donatoare au fost afectate de criza economică și financiară. Vulnerabilitatea cronică observată în numeroase părți ale lumii este agravată de criza economică mondială. Aceasta înseamnă că donatorii trebuie să își intensifice eforturile pentru a răspunde în mod mai eficient la dezastre, printr-o utilizare și mai bună a resurselor limitate de care dispun. Pentru Comisie, această situație înseamnă identificarea modalităților de sporire a eficienței în cadrul colaborării cu partenerii săi. OPERAȚIUNILE de ajutor Umanitar Mandatul conferit UE în temeiul articolului 214 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), al Regulamentului privind ajutorul umanitar[9] și al consensului european privind ajutorul umanitar[10] este de a salva și de a proteja viețile omenești. Obiectivul operațiunilor Uniunii Europene este, de asemenea, de a preveni sau de a reduce suferința și de a păstra integritatea și demnitatea oamenilor, oferind ajutor și protecție în situații de criză umanitară. Comisia facilitează, de asemenea, coordonarea cu statele membre ale UE și între acestea în ceea ce privește acțiunile și politicile din domeniul umanitar, în scopul sporirii eficienței și a complementarității[11] asistenței umanitare. Prioritatea generală este de a asigura gestionarea ajutorului în modul cel mai eficient posibil, garantându-se astfel că asistența oferită de UE persoanelor care au nevoie de aceasta produce efectul maxim și respectă principiile de drept internațional. UE promovează în permanență principiile umanitare de imparțialitate, neutralitate, umanitate și independență și oferă asistență fără a urmări vreun interes politic, oricare ar fi acesta, și indiferent de naționalitatea sau religia victimelor, de genul căruia îi aparțin, de originea etnică sau de apartenența politică a acestora. În 2013, UE a finanțat operațiuni într-o serie de situații de urgență provocate de catastrofe naturale, printre care cele de mai jos. · Ciclonul tropical Haiyan a lovit Filipine în noiembrie 2013, provocând pagube și ravagii fără precedent. Acest taifun, unul dintre cele mai puternice înregistrate vreodată, a provocat moartea a mii de persoane, strămutarea a aproximativ 4 milioane de persoane și a afectat 14­16 milioane de oameni. La câteva ore de la producerea dezastrului, în zonele cele mai afectate au fost mobilizate echipe de experți ai UE în domeniul umanitar și al protecției civile, pentru a sprijini eforturile de salvare și pentru a evalua nevoile cele mai stringente. UE și statele sale membre au furnizat ajutor umanitar și asistență în natură considerabile, în valoare de peste 180 de milioane EUR. La cererea guvernului Republicii Filipine, a fost activat mecanismul UE de protecție civilă, ceea ce a permis o mai bună coordonare a eforturilor europene de asistență și facilitarea operațiunilor de logistică, inclusiv prin contribuțiile UE la costurile de transport. Comisia s-a angajat, de asemenea, să sprijine reabilitarea pe termen mediu, ajutând astfel cetățenii în eforturile acestora de a-și reface viețile. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/philippines_haiyan_en.pdf · În regiunea Sahel, criza alimentară și nutrițională persistentă a continuat să pericliteze viețile a milioane de oameni: aproape 16 milioane de persoane au fost puse în pericol din cauza lipsei de hrană și 8 milioane dintre acestea au avut nevoie de asistență alimentară de urgență. Una dintre prioritățile anului 2013 a fost consolidarea rezilienței celor mai vulnerabile comunități pentru ca acestea să poată face față viitoarelor crize. Gospodăriile vulnerabile se luptau încă pentru a-și reveni după criza alimentară și nutrițională gravă care a lovit regiunea în 2012. În acest sens, UE a avut un rol fundamental în lansarea inițiativei AGIR-Sahel[12], care reunește toate părțile interesate în jurul îndeplinirii obiectivului „Foamete zero” („Zero Hunger”) pentru regiunea Sahel în următorii 20 de ani. Sprijinirea consolidării rezilienței este o prioritate strategică esențială atât la nivel mondial, cât și în Europa. Foaia de parcurs regională a priorităților în materie de reziliență, care a fost elaborată în cadrul AGIR și care prezintă foarte detaliat principiile, acțiunile prioritare și indicatorii, a fost adoptată oficial la Paris în aprilie 2013 de către principalele organizații regionale și donatorii care sprijină regiunea Sahel. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/sahel_en.pdf · La trei ani după cutremurul devastator din 2010, nevoile umanitare ale Haiti sunt în continuare mari. Din numărul inițial de 1,5 milioane de persoane, 130 000 erau în continuare strămutate, țara încă se confrunta cu cea mai mare epidemie de holeră din lume, precum și cu insecuritate alimentară structurală. UE s-a angajat în continuare pe deplin în ajutarea supraviețuitorilor haitieni. În 2013, UE a acordat ajutoare umanitare în valoare de 30,5 milioane EUR pentru a ajuta în continuare persoanele fără adăpost, victimele epidemiei de holeră și persoanele afectate de uraganul Sandy și de furtuna tropicală Isaac. Beneficiind de finanțare din partea UE, organizațiile umanitare au desfășurat o paletă largă de operațiuni de urgență. Ca un exemplu al impactului concret al eforturilor UE de a combate epidemia de holeră, în primul an după izbucnirea acesteia, grație finanțării UE, 158 814 persoane au beneficiat de îngrijire medicală, au fost sprijinite 26 de centre medicale și 42 de unități în care se acordă îngrijire medicală, s-au pus la dispoziție mijloace de rehidratare pe cale orală pentru 122 500 de persoane, un număr de 894 511 persoane au avut acces la instalații sanitare îmbunătățite și au fost distribuite truse de igienă către 1,3 milioane de persoane. Acțiunile întreprinse de UE au contribuit la reducerea numărului de cazuri noi și la salvarea unui număr considerabil de vieți, având în vedere că rata mortalității a fost înjumătățită, aceasta trecând de la 2,4 % în noiembrie 2010 la 1,2 % în decembrie 2013. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/haiti_en.pdf În plus, UE a oferit asistență umanitară pentru a contracara consecințele următoarelor dezastre naturale: · secetele din: Cambodgia, Vietnam, Laos, Mexic, Djibouti și Etiopia; · inundațiile din: Bangladesh, Cambodgia, Vietnam, Laos, India, Etiopia, Kenya, Mozambic, Nigeria, Saint Lucia, Saint Vincent și Grenadine; · cicloanele/uraganele/furtunile tropicale din: Filipine, Bangladesh, Cambodgia, Vietnam, Republica Dominicană, Cuba, Haiti, Jamaica, Pacific; · cutremurele din: Filipine, Indonezia; · epidemiile din: Afganistan, Burkina Faso, Somalia, Republica Democratică Congo, Nigeria, Zimbabwe, Kenya, Republica Dominicană, Mexic, Laos, Kârgâzstan. Pentru a face față dezastrelor naturale, Comisia a adoptat o strategie alcătuită din două componente: · reacția rapidă, care constă în furnizarea de ajutor umanitar și facilitarea și coordonarea asistenței în materie de protecție civilă; · pregătirea pentru dezastre, care constă în identificarea zonelor geografice și a populațiilor celor mai expuse dezastrelor naturale și stabilirea de programe specifice, adresate acestora, de pregătire pentru dezastre. În 2013, UE a continuat să sprijine programele DIPECHO[13] în Caucazul de Sud (Armenia, Azerbaidjan și Georgia), zona Caraibilor, America Centrală, America de Sud, Pacific, Africa de Sud și Asia Centrală. În ceea ce privește crizele provocate de om, UE a sprijinit operațiuni de asistență în cadrul mai multor conflicte, unele dintre aceste crize fiind considerate în prezent crize prelungite și complexe: · vastul conflict și război civil din Siria, care a generat un exod masiv de refugiați sirieni către țările vecine (printre care Liban, Turcia, Iordania și Irak), a necesitat un răspuns umanitar pe scară largă din partea UE încă de când a izbucnit. Potrivit estimărilor, la sfârșitul anului 2013, 9,3 milioane de persoane, din care aproape jumătate copii, erau afectate de violențele în curs și aveau nevoie de asistență umanitară pe teritoriul Siriei. Aproximativ 6,5 milioane de persoane au fost strămutate în interiorul țării la sfârșitul lui 2013, iar numărul de refugiați în țările învecinate, care în decembrie se ridica la mai mult de 2,3 milioane de persoane, subliniază dimensiunea regională complexă a acestui dezastru. Ajutorul european a fost destinat populației afectate de criză din interiorul Siriei, precum și refugiaților și comunităților gazdă din regiune și a avut un impact imediat pentru cei care aveau nevoie de asistență. Pe lângă fondurile din anii precedenți, în 2013 UE a mobilizat fonduri în valoare de 350 de milioane EUR pentru ajutorul umanitar, ridicând valoarea totală a contribuției UE și a statelor sale membre în acest domeniu la peste 2 miliarde EUR de la sfârșitul lui 2011 până în prezent. În plus, a fost acordată asistență materială (de exemplu, ambulanțe, dispozitive de încălzire, pături și produse de igienă) țărilor vecine care găzduiesc refugiați sirieni. Aceasta a inclus sprijinul oferit de alte state membre Bulgariei, care s-a confruntat cu o creștere masivă a numărului de refugiați sirieni pe parcursul anului. În timp ce operațiunile umanitare ale Comisiei au acordat prioritate mai ales operațiunilor de salvare de vieți omenești în Siria și în țările învecinate, cu o atenție deosebită acordată persoanelor celor mai vulnerabile, inclusiv persoanelor strămutate în interiorul țării (PSI), refugiaților și comunităților-gazdă[14], alte instrumente ale UE (IEVP, ICD, IdS, IPA)[15] au fost orientate spre stabilizare și operațiuni pe termen mediu și mai lung, concentrându-se în principal asupra consolidării capacităților autorităților locale și a modernizării serviciilor de bază [WASH (apă, salubrizare și igienă), sănătate, educație] în comunitățile-gazdă, precum și asupra modernizării mijloacelor de subzistență ale acestor comunități. Au fost organizate cu regularitate reuniuni de coordonare privind criza din Siria între diferitele servicii ale Comisiei și Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) pentru a se discuta strategiile și programarea astfel încât răspunsul UE să aibă impactul maxim și să fie evitat orice risc de suprapunere a acțiunilor. UE a jucat un rol important prin faptul că a solicitat finanțare suplimentară din partea altor donatori și a încercat să asigure faptul că acest sprijin răspunde nevoilor populațiilor strămutate de pe întreg teritoriul Siriei și nu doar celor din „zonele fierbinți”. De asemenea, UE a promovat accesul la ajutorul umanitar pentru a spori numărul de organizații umanitare autorizate să acorde asistență pe teritoriul Siriei, astfel încât să se facă față nevoilor din ce în ce mai mari. Printre acțiunile prioritare s-au numărat asigurarea accesului nerestricționat în zonele de conflict din întreaga țară și solicitarea protejării adecvate a civililor (inclusiv a lucrătorilor umanitari și a personalului medical) și a instalațiilor. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/syria_en.pdf · UE a oferit ajutor umanitar semnificativ (77 de milioane EUR) în favoarea populației din nordul statului Mali, afectată de conflictele armate în curs. Aproape 70 % din facilitățile sanitare au fost în stare de funcționare și aproximativ 900 000 de persoane au beneficiat de asistență alimentară specifică datorită sprijinului acordat de partenerii UE. Începând cu 2013, Comisia s-a asigurat că ajutorul umanitar acordat de UE și instrumentele de cooperare pentru dezvoltare sunt utilizate în mod coordonat în faza de tranziție. În plus, 20 de milioane EUR au fost alocate prin Instrumentul de stabilitate[16] pentru acțiuni de stabilizare pe termen scurt și pentru măsuri în materie de securitate. O parte din asistența umanitară acordată de UE statului Mali a fost aprobată printr-o decizie în temeiul FED/LRRD[17], aceasta fiind în valoare de 23 de milioane EUR. Această sumă a avut drept obiectiv sprijinirea accesului la servicii de bază pe durata perioadei de tranziție, în timp ce Comisia, prin intermediul DEVCO, a angajat inițial suma de 225 de milioane EUR în cadrul unui contract de sprijin pentru consolidarea statului, în scopul de a ajuta guvernul malian să restabilească autoritatea statului, să reinstaureze legea, ordinea și democrația și să furnizeze servicii de bază pe întreg teritoriul Mali. În ambele țări, EU i-a sprijinit în mod activ pe refugiați, restabilind accesul la serviciile de asistență medicală, punând accentul pe asistența nutrițională și alimentară și oferind protecție. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/mali_en.pdf · Republica Centrafricană (RCA) se confruntă cu o situație umanitară catastrofală din decembrie 2012. Prea mult timp, această criză nu a primit suficientă atenție din partea comunității internaționale în ansamblul ei. În 2013, o prioritate majoră a Comisiei a fost, pe de o parte, sensibilizarea cu privire la situația din RCA, doamna comisar Georgieva efectuând două misiuni în această țară și, pe de altă parte, co-organizarea, împreună cu Organizația Națiunilor Unite și cu Franța, a unei reuniuni la nivel înalt pe tema acestei crize, în cadrul Adunării Generale a ONU din 2013. UE a acordat Republicii Centrafricane ajutor umanitar în valoare de 39 de milioane EUR, devenind astfel principalul donator internațional al acestei țări. Din această sumă, 18,5 milioane EUR au fost furnizate până la mijlocul lunii decembrie 2013, deoarece violențele intercomunitare au cunoscut o escaladare dramatică după 5 decembrie 2013, forțând sute de mii de persoane din capitala Bangui și din întreaga țară să își abandoneze căminele. Majoritatea acțiunilor finanțate s-au concentrat pe activitățile de salvare de vieți omenești. Fondurile au fost alocate în majoritate unor proiecte legate de sănătate, menite să le permită persoanelor celor mai vulnerabile să beneficieze de asistență medicală primară și secundară, având în vedere faptul că sectorul sănătății publice aproape nu există în cea mai mare parte a țării. În plus, UE a organizat, în repetate rânduri, transporturi aeriene în această țară, pentru a sprijini transportul ajutoarelor și al personalului umanitar, într-un context foarte dificil din punctul de vedere al securității. UE a organizat un transport aerian special dinspre Europa, în care s-au transportat 37 de tone de material medical, precum și două zboruri de la Nairobi prin care s-au furnizat adăposturi și produse de urgență unui număr de peste 100 000 de persoane strămutate (pături și bunuri de bază de uz casnic, cum ar fi ustensile de bucătărie, săpun, plase de țânțari). Pentru a interveni rapid, UE a achiziționat direct și a trimis peste 20 000 de folii din material plastic pentru construirea de adăposturi destinate persoanelor strămutate, atât în Bangui, cât și în mediul rural. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/car_en.pdf Pe tot parcursul anului, UE a continuat să acorde o atenție deosebită „crizelor uitate” din lume, alocând 15 % din fondurile totale sprijinirii persoanelor afectate de astfel de dezastre care, adesea, durează de mult timp și care nu intră în atenția comunității internaționale. Răspunsul UE la crize a rămas orientat către nevoi și a fost adaptat circumstanțelor specifice fiecărei situații. Ajutorul a fost acordat printr-o varietate de mijloace și în numeroase sectoare, cum ar fi sănătatea (inclusiv sprijin psihologic, finanțarea de clinici), protecția (inclusiv activitățile de combatere a violenței sexuale), produsele alimentare și nealimentare, adăposturile, apa/instalațiile sanitare, reconstrucția și reabilitarea. Tabelul de mai jos prezintă repartizarea ajutorului pe sectoare de intervenție în 2013:[18] Pregătirea pentru dezastre și reziliența Efectele pe termen lung ale crizelor majore (de exemplu, cutremurul din Haiti din 2010 și seceta recurentă din Cornul Africii și din regiunea Sahel) asupra vieților și mijloacelor de subzistență ale populațiilor demonstrează importanța consolidării pregătirii și rezilienței comunităților vulnerabile. Aceste dezastre demonstrează faptul că este crucial ca nevoile de reabilitare și de dezvoltare pe termen mai lung să fie abordate în mod adecvat, în etapele incipiente ale răspunsului umanitar. Pentru a reduce impactul devastator al dezastrelor recurente și a îmbunătăți cu adevărat perspectivele de dezvoltare durabilă, este esențial ca actorii din domeniul umanitar și cei din domeniul dezvoltării să lucreze în strânsă colaborare. Comisia, prin intermediul ECHO și al EuropeAid, și-a intensificat eforturile în ceea ce privește consolidarea rezilienței în țările predispuse la crize. Comunicarea Comisiei privind reziliența și planul său de acțiune pe această temă oferă un cadru strategic și operațional pentru intensificarea eforturilor UE în vederea consolidării rezilienței la diferite niveluri și într-o zonă geografică extinsă. În 2013, Comisia și-a continuat eforturile de promovare a inițiativelor legate de reziliență, cum ar fi inițiativele majore AGIR și SHARE[19], care urmăresc creșterea gradului de pregătire a țărilor din Africa de Vest și de Est în ceea ce privește dezastrele naturale recurente. http://ec.europa.eu/echo/en/what/humanitarian-aid/resilience În plus, Comisia a colaborat cu statele membre atât la elaborarea unei poziții a UE care să contribuie la revizuirea ambițioasă a Cadrului de acțiune de la Hyogo, care urmează să fie adoptat în cadrul unei conferințe internaționale în 2015, bazându-se și pe experiența și realizările din Europa, cât și în vederea consolidării sinergiei dintre reducerea riscului de dezastre și adaptarea la schimbările climatice. În plus, ca parte a sistemului umanitar internațional, UE a jucat un rol-cheie încurajând alte țări și regiuni să-și sporească participarea la acțiunile de pregătire și de răspuns umanitar. Aceste acțiuni au implicat conlucrarea cu economiile emergente în vederea unei mobilizări mai eficace a resurselor pentru acțiunile umanitare și pentru răspunsul în caz de dezastre. Inițiativa UE „Copiii păcii” Prin inițiativa sa denumită „Copiii păcii”, UE și-a continuat angajamentul de a ajuta fetele și băieții din întreaga lume care sunt privați de șansa de a crește în pace. Lansată în 2012, în urma atribuirii Premiului Nobel pentru pace Uniunii Europene, această inițiativă a finanțat acțiuni în domeniul educației de care au beneficiat peste 28 000 de copii victime ale conflictelor din Pakistan, Etiopia, Republica Democratică Congo, Columbia și refugiați sirieni în Irak. Proiectele le permit copiilor să aibă acces la un mediu sigur în care să poată învăța și le oferă sprijin psihologic pentru a-i ajuta să se vindece de traumele suferite din cauza de războiului. În noiembrie 2013, UE și-a confirmat decizia de a continua și de a intensifica inițiativa, anunțând alocarea de fonduri suplimentare pentru noi proiecte în 2014, scopul fiind oferirea de asistență pentru 80 000 de băieți și fete. http://ec.europa.eu/echo/en/what/humanitarian-aid/children-of-peace Legătura cu alte instrumente ale UE Operațiunile ECHO încearcă să reflecte coerența și complementaritatea cu acțiunile finanțate de alte instrumente ale UE. Pe baza acțiunilor anterioare din cadrul programului DIPECHO, Instrumentul de stabilitate a finanțat 3 000 de „brigadieri” în Haiti în scopul consolidării mecanismelor de reacție de care dispun structurile publice de protecție civilă. Un alt exemplu în acest sens este contribuția acțiunilor de urgență finanțate de UE la dezvoltarea pe termen lung: adăposturile rezistente la cicloane au o durată de viață de mai mult de un deceniu, oferind supraviețuitorilor un cămin și după terminarea fazei de prim răspuns în caz de urgență; activitățile generatoare de venituri finanțate de UE, asociate cu subvenții la închiriere, contribuie, în cele mai multe cazuri, la refacerea mecanismelor de adaptare și la desfășurarea de activități economice sustenabile la scară redusă. ERCC a sprijinit statele membre ale UE și partenerii asociați în timpul dezastrelor și crizelor din interiorul și din afara Uniunii, prin intermediul serviciului de gestionare a situațiilor de urgență din cadrul programului Copernicus, care este gestionat de Comisia Europeană. ERCC a beneficiat, de asemenea, de sprijin analitic și tehnic din partea Centrului Comun de Cercetare, care este serviciul științific intern al Comisiei. În cele din urmă, răspunsul direct al UE în materie de ajutor umanitar și măsurile de control legate de epidemia de holeră au fost puse în aplicare împreună cu importantele proiecte de infrastructură și de consolidare instituțională finanțate prin instrumente de dezvoltare ale UE. Operațiuni de protecție civilă Comisia depune eforturi pentru a încuraja și a facilita cooperarea între cele 32 de state care participă la mecanismul de protecție civilă al UE, pentru a îmbunătăți sistemele de prevenire, de pregătire și de protecție împotriva dezastrelor naturale, tehnologice sau provocate de om, atât în interiorul, cât și în afara Europei. Mecanismul de protecție civilă al UE (EUCPM) a fost activat de 36 de ori în cursul anului 2013, ceea ce a inclus cereri de asistență, alerte prealabile și/sau monitorizare. Majoritatea activărilor acestui mecanism au fost legate de dezastre naturale (fenomene meteorologice extreme, furtuni, incendii forestiere, inundații, cicloane tropicale, cutremure, tsunami) și, în 10 cazuri, au fost legate de dezastre provocate de om (construirea de tabere pentru refugiați în urma unor tulburări civile, accidente chimice și accidente de transport). Statele participante au formulat patru cereri de asistență, iar 12 cereri au provenit din partea țărilor care nu fac parte din EUCPM. Noul Centru de coordonare a răspunsului la situații de urgență (ERCC), care a fost înființat în cadrul DG ECHO în mai 2013, ca succesor al Centrului de monitorizare și de informare (MIC), este organismul operațional central al EUCPM. Principalele atuuri ale acestuia sunt: capacitatea de a se ocupa simultan de mai multe situații de urgență, care apar în regiuni situate în zone cu fus orar diferit; monitorizarea 24/7 a pericolelor; colectarea și analizarea informațiilor despre dezastre în timp real; pregătirea planurilor pentru mobilizarea experților, echipelor și echipamentelor și colaborarea cu statele membre pentru a inventaria mijloacele disponibile și pentru a coordona eforturile UE de răspuns în caz de dezastre prin adaptarea ofertei de asistență la nevoile țării afectate de dezastrul respectiv. ERCC deține rolul de platformă de informare și punct de intrare pentru cererile de asistență provenite de la statele membre ale UE. ERCC deține, de asemenea, un rol important în promovarea sensibilizării în cadrul Comisiei, al altor instituții și în statele membre față de situațiile care necesită un răspuns în caz de dezastre. În ceea ce privește dezastrele naturale din 2013, mecanismul a fost activat în urma cicloanelor tropicale din Filipine, Myanmar și Madagascar; a inundațiilor din Europa Centrală și din Nigeria; a incendiilor forestiere din Portugalia, Bosnia și Herțegovina și a condițiilor meteorologice extrem de nefavorabile din Europa de Nord. Țările participante la EUCPM au oferit asistență Iordaniei, Libanului și Bulgariei pentru a sprijini eforturile depuse de guvernele acestor țări în gestionarea fluxurilor de refugiați de pe teritoriul lor, ca urmare a crizei din Siria. În toate aceste cazuri a fost asigurată complementaritatea între ajutorul umanitar și asistența în materie de protecție civilă. În cadrul politicii de protecție civilă și în cooperare cu statele membre, Comisia a sprijinit, de asemenea, activitățile de pregătire pentru dezastre și de prevenire a acestora de pe teritoriul UE. Aceste activități au acoperit, printre altele, formarea personalului din domeniul protecției civile și exerciții pe scară largă, schimburi de experți, precum și proiecte de cooperare în materie de prevenire și pregătire. În 2013, în sprijinul operațiunilor de pe teren, Comisia a pus la dispoziția statelor membre ale UE și a utilizatorilor implicați documente de referință și hărți de evaluare utilizând serviciul Copernicus (serviciul inițial de gestionare a situațiilor de urgență al programului GMES), pentru care ERCC este punctul unic de acces pentru activare. În 2013, serviciul a fost activat de 42 de ori (dintre care 18 activări pentru inundații și 11 activări pentru crize legate de refugiați și persoane strămutate în interiorul țării) și a furnizat hărți cu imagini din satelit pentru diferite tipuri de dezastre sau crize. Resurse financiare și umane Este al doilea an consecutiv în care ajutorul umanitar acordat de UE a depășit 1,3 miliarde EUR sub formă de credite de angajament în cadrul bugetului UE. Acest lucru a fost determinat de creșterea substanțială a valorii inițiale a creditelor de angajament și de o creștere corespunzătoare a numărului de intervenții și de victime care au primit ajutor. Cu toate acestea, majorările creditelor de plată, deși substanțiale, nu au acoperit în totalitate nevoile identificate rezultate din angajamentele juridice (contractele) anterioare și cele noi. În consecință, în 2013, Comisia a instituit o serie de măsuri ad-hoc, în principal prin reorganizarea calendarelor de plată, cu scopul de a face față constrângerilor financiare date. Directorul general al DG ECHO (în calitate de ordonator de credite delegat), respectând pe deplin principiul bunei gestiuni financiare, a înaintat cereri de majorări bugetare și a luat măsuri ad-hoc de atenuare pentru a gestiona nivelul insuficient al creditelor de plată, printre acestea numărându-se reducerea plăților în avans (prefinanțările) și amânarea plăților finale. Aceste măsuri au asigurat continuitatea operațiunilor și au permis Comisiei să își atingă obiectivele operaționale, deși impactul lor financiar a creat o serie de probleme de flux de numerar, în special pentru unele dintre ONG-urile partenere de dimensiuni mai mici. Aproximativ 98 % din bugetul UE destinat ajutorului umanitar și protecției civile pentru anul 2013 au fost utilizate pentru activități operaționale, în timp ce un procent de aproximativ 2 % din acesta a acoperit aspecte administrative și legate de politici. În ceea ce privește resursele umane, 53 % din acestea îl constituie personalul operațional, în timp ce restul este împărțit între personalul administrativ și cel din domeniul sprijinirii politicilor. Nivelurile record de asistență au fost posibile datorită creșterii productivității globale determinate de raționalizarea procedurilor, precum și de simplificarea și raționalizarea proceselor. Această optimizare a fost rezultatul revizuirii interne a procesului de lucru, care a fost lansată în 2011. Revizuirea a reprezentat o prioritate-cheie a activității de management în ultimii ani și a avut drept scop optimizarea proceselor de lucru și a sistemelor de asistență, în vederea sporirii atât a eficienței, cât și a calității/eficacității în întreaga DG ECHO. Scopul final urmărit este de a îmbunătăți modul în care se face față dezastrelor, reducându-se astfel impactul devastator al acestora asupra populațiilor afectate și asupra mijloacelor lor de subzistență. Finanțarea UE a fost alocată următoarelor regiuni (cifre rotunjite, în milioane de euro de credite de angajament):[20] La fel ca și în anii precedenți, în 2013, cea mai mare parte din finanțările UE au fost alocate Africii (40 %). De asemenea, au beneficiat de asistență substanțială Orientul Mijlociu (Siria și țările învecinate) și Asia Centrală și de Sud-Est pentru dezastrele naturale care au lovit aceste regiuni. UE nu implementează în mod direct programele de asistență umanitară[21]. În calitatea sa de donator de ajutor umanitar, UE își îndeplinește misiunea prin finanțarea acțiunilor puse în aplicare de către organizațiile partenere care au semnat un acord-cadru de parteneriat cu UE. Printre partenerii UE se numără o largă paletă de organisme profesionale - ONG-uri europene și organizații internaționale, cum ar fi Crucea Roșie și diferitele agenții ale Organizației Națiunilor Unite (cu care Comisia a semnat un acord-cadru financiar și administrativ). Agențiile specializate din statele membre sunt, de asemenea, considerate partenere ale UE în domeniul ajutorului umanitar. Această mare varietate de parteneri care asigură implementarea programelor permite UE să acopere din ce în ce mai multe nevoi în diferite părți ale lumii, deseori în situații tot mai complexe. Subvențiile și contribuțiile gestionate de Comisie se acordă prin selectarea celor mai bune propuneri primite. În 2013, din totalul acordurilor de ajutor umanitar semnate, · 48 % din acțiuni au fost desfășurate de ONG-uri (115 parteneri), · 42 % de către agențiile ONU (16 parteneri), · 9 % de către organizații internaționale (3 parteneri), · 1 % sub formă de contract direct în cadrul programului ECHO Flight (2 parteneri). În 2013, la sediul ECHO din Bruxelles lucrau 321 de membri ai personalului Comisiei. În plus, pentru a fi în măsură să ofere un răspuns la dezastrele care se produc în țări din afara UE, Comisia și-a menținut rețeaua unică de experți ECHO pe teren, răspândiți în întreaga lume. La 31 decembrie 2013, în cele 39 de antene ale serviciului ECHO al Comisiei lucrau în total 464 de persoane, dintre care 149 de experți pe teren și 315 agenți locali. Responsabilitatea principală a acestora a fost să efectueze evaluări ale nevoilor imediat după producerea unui dezastru și să monitorizeze implementarea proiectelor umanitare finanțate de UE. În materie de securitate, Comisia a luat noi măsuri pentru a-și consolida sistemele de gestionare a propriei securități și de gestiune financiară. Acest lucru a fost realizat atât la nivelul sediilor centrale, cât și pe teren, prin îmbunătățirea coordonării și colaborării cu partenerii din domeniul umanitar, prin monitorizarea și vizitarea proiectelor și prin efectuarea de controale ex-ante, de audituri și evaluări. Politica în materie de ajutor umanitar și de protecție civilă La nivel de politici, în 2013 au fost elaborate mai multe inițiative de importanță strategică. Prioritățile politicii în domeniul ajutorului umanitar au fost eficacitatea ajutorului, orientarea acestuia către obținerea de rezultate și impactul acestuia. Au fost definite priorități de gestiune legate atât de revizuirea acordurilor-cadru de parteneriat ale ECHO, cât și de stabilirea noilor acorduri de delegare pentru gestiunea indirectă. Printre principalele activități desfășurate s-au numărat elaborarea unor orientări clare cu privire la aspecte tematice și transversale precum reziliența, reducerea riscurilor de producere a dezastrelor, WASH (apă, salubrizare și igienă), aspectele legate de gen, nutriția și alte aspecte, precum și diseminarea bine direcționată, strategii de formare și monitorizarea implementării proiectelor. Aceste activități contribuie la asigurarea unui răspuns eficient și eficace la nevoile celor mai vulnerabile populații afectate de crize. În plus, au fost întreprinse eforturi concrete pentru orientarea și promovarea, pe de o parte, a punerii în aplicare a Comunicării Comisiei privind reziliența și, pe de altă parte, a legăturii dintre acțiunile umanitare și cele din domeniul dezvoltării. În 2013 s-a convenit asupra revizuirii legislației privind protecția civilă. Aceasta va îmbunătăți și mai mult planificarea operațiunilor de răspuns în caz de dezastre și va asigura o gestionare mai eficace, mai eficientă și mai coerentă a dezastrelor în anii următori. Printre altele, noua legislație permite crearea unei rezerve de resurse ale statelor membre (echipe, echipamente), constituită pe bază de voluntariat, care să poată fi desfășurată imediat în cadrul unei intervenții europene comune. Legislația revizuită se referă, de asemenea, la prevenire și la pregătire. La sfârșitul anului 2013 s-a ajuns la un acord politic referitor la Regulamentul privind instituirea programului Voluntari UE pentru ajutor umanitar. Obiectivul inițiativei Voluntari UE pentru ajutor umanitar este de a contribui la consolidarea capacității UE de a furniza ajutor umanitar bazat pe necesități, în scopul salvării de vieți omenești, al prevenirii suferinței umane și al întăririi rezilienței comunităților vulnerabile sau afectate de dezastre, în special prin intermediul pregătirii pentru dezastre, al reducerii riscului de dezastre și prin consolidarea legăturii dintre ajutorul umanitar, reabilitare și dezvoltare. În decembrie 2013, Înaltul Reprezentant și Comisia au publicat Comunicarea comună intitulată „Abordarea globală a UE în materie de conflicte și crize externe”, care stabilește o serie de măsuri concrete pe care UE, în mod colectiv, ar trebui să le întreprindă în domenii precum alerta timpurie și pregătirea, prevenirea conflictelor, răspunsul în caz de crize și gestionarea acestora, până la redresarea timpurie, stabilizarea și consolidarea păcii. Cu toate că, în acest context, serviciile Comisiei, inclusiv ECHO, se coordonează îndeaproape cu SEAE, este pe deplin recunoscut caracterul specific al ajutorului umanitar (acesta fiind bazat pe principiile umanitare și pe nevoile populației afectate). Sporirea coerenței și a coordonării dintre UE și statele membre pentru a răspunde la dezastre sau la o criză de durată este un aspect esențial pentru îmbunătățirea eficienței contribuției globale a UE în materie de ajutor. Începând din 2009, coordonarea cu statele membre s-a efectuat în principal în cadrul Grupului de lucru al Consiliului pentru ajutoare umanitare și ajutoare alimentare (COHAFA) la care participă și Comisia. La nivel strategic, COHAFA contribuie în mod semnificativ la coerența și complementaritatea activităților de ajutor umanitar ale UE și ale statelor membre. La fel ca în anii precedenți, în 2013 a avut loc o reuniune anuală cu privire la politicile/strategiile elaborate de Comisie, precum și la informațiile și analizele produse de aceasta. De asemenea, în 2013 Comisia și-a intensificat eforturile pentru a urmări lucrările comisiilor din Parlamentul European și a contribui la acestea. Parlamentul European a fost informat cu privire la inițiativele și prioritățile politice ale Comisiei, precum și cu privire la răspunsul acesteia la crize specifice. În decembrie 2012, Comisia a lansat o consultare publică pentru a reuni punctele de vedere ale părților interesate cu privire la provocările, obiectivele și opțiunile pentru consolidarea în continuare a eficacității și a impactului ajutorului umanitar furnizat de UE. S-a ținut cont de contextul mondial în schimbare în acest început de secol al XXI-lea. Consultarea părților interesate intitulată „Este ajutorul umanitar acordat de UE adaptat nevoilor și resurselor actuale?” s-a încheiat în martie 2013, fiind primite 55 de răspunsuri, care reprezentau peste o sută de părți interesate. În urma acestei consultări, în iunie 2013 a fost organizată o conferință a părților interesate, care a reunit aproape o sută de participanți. Rezultatele consultării urmează să contribuie la domeniile de politică corespunzătoare, cum ar fi reziliența, inovarea și protecția civilă. Cooperarea internațională este vitală într-un context umanitar tot mai dificil. În cursul anului 2013, UE a continuat să își facă auzită vocea în cadrul forurilor multilaterale. Asumându-și un rol de lider în cadrul programului de transformare (Transformative Agenda), UE urmărește să consolideze răspunsul umanitar colectiv printr-o mai bună coordonare, conducere și responsabilizare la nivel mondial. Adoptând deviza „Să acționăm împreună pentru cei aflați în dificultate”, UE, prin intermediul Comisiei, a asigurat președinția Grupului de sprijin al donatorilor din cadrul OCHA (OCHA Donor Support Group - ODSG), începând cu iulie 2013 (mandatul s-a încheiat în iulie 2014). ODSG este un mecanism important care permite consultarea donatorilor umanitari cu privire la activitățile Oficiului Organizației Națiunilor Unite pentru coordonarea afacerilor umanitare (OCHA). De asemenea, în cursul anului, a fost continuată politica de asistență alimentară cu caracter umanitar. Angajamentul UE în ceea ce privește eficacitatea asistenței alimentare cu caracter umanitar este demonstrat prin activitatea legată de Convenția privind asistența alimentară (FAC). Consolidându-și rolul fundamental pe care l-a jucat în negocierea FAC, UE își propune să joace un rol de prim plan în punerea în aplicare a acestei convenții. Orientarea strategică a FAC s-a schimbat, trecând de la ajutor alimentar la asistență alimentară și promovând, după caz, asistența sub formă de numerar și utilizarea convenției ca platformă pentru a impulsiona agenda politică și ideile și abordările inovatoare în cadrul forumurilor internaționale. De asemenea, Comisia și-a menținut angajamentul în ceea ce privește sprijinirea dezvoltării și consolidarea capacității colective de pregătire și de răspuns în domeniul umanitar la nivel mondial. În 2013, suma de 21 de milioane EUR a fost pusă la dispoziție pentru programele de consolidare a capacității de răspuns umanitar, în scopul sprijinirii a 18 noi proiecte de consolidare a capacităților pentru o perioadă de maximum doi ani. Aceste proiecte au fost întreprinse în cadrul agențiilor ONU, al ONG-urilor și al Federației Internaționale a Societăților de Cruce Roșie și Semilună Roșie. Programele s-au axat pe: · consolidarea arhitecturii umanitare mondiale: s-a pus accentul pe întărirea sistemului de răspuns umanitar, de exemplu prin încurajarea sinergiei dintre parteneri și prin punerea în comun a resurselor și instrumentelor (de exemplu, a echipelor de intervenție rapidă) pentru a sprijini funcțiile cele mai importante ale organismelor cu rol de lider într-un anumit sector umanitar; · asistența alimentară și nutriția: pentru sprijinirea inițiativelor care promovează punerea în aplicare a politicii europene de asistență alimentară cu caracter umanitar și pentru înlesnirea coordonării acestora. Concluzii În cursul anului 2013, UE a răspuns în mod eficace într-un număr din ce în ce mai mare de situații în care au fost necesare o reacție urgentă și ajutor umanitar în întreaga lume și a ajutat peste 120 de milioane de persoane. Menținând nivelul ridicat al ajutoarelor acordate în 2012 (peste 1,3 miliarde EUR[22]), UE a intervenit în toate situațiile cele mai importante de urgență (Siria, Republica Centrafricană, Filipine, Sahel etc.), subliniindu-și rolul de principal donator mondial de asistență umanitară. Dezastrele sunt din ce în ce mai numeroase la nivel mondial, tendință care probabil va continua având în vedere schimbările climatice. Această situație impune ca acțiunile umanitare să fie și mai eficiente. În contextul crizei economice, au fost depuse eforturi suplimentare pentru a se asigura că fiecare euro este cheltuit în mod judicios. Acest lucru nu a însemnat doar garantarea faptului că ajutorul adecvat ajunge la momentul potrivit la cei care au cel mai mult nevoie de acesta, ci și găsirea modalităților de a întreprinde mai multe acțiuni cu mai puține resurse. În 2013, un accent deosebit a fost pus pe sporirea rapidității și a eficienței, eliminându-se totodată suprapunerea procedurilor și a acțiunilor. S-au realizat progrese semnificative în ceea ce privește acțiunile din domeniul protecției civile, printre acestea numărându-se deschiderea Centrului de coordonare a răspunsului la situații de urgență (ERCC) și adoptarea noii legislații UE privind protecția civilă, care consolidează într-o mare măsură colaborarea dintre statele membre în materie de reacție la dezastre. Situația de urgență din Filipine reprezintă, în special, un exemplu de combinație reușită între operațiunile de asistență umanitară și cele de protecție civilă, precum și de colaborare strânsă între Comisie și statele membre. În perioada imediat următoare producerii dezastrului, toate statele membre au reacționat pozitiv la solicitările de asistență care au fost coordonate de ERCC, răspunsul statelor membre fiind completat de asistența umanitară promptă și de alte tipuri de asistență acordate de UE. Informații generale despre DG ECHO sunt disponibile pe pagina: http://ec.europa.eu/echo/index_en.htm Informații financiare referitoare la realizările Comisiei în domeniul ajutorului umanitar și al protecției civile din 2013 sunt disponibile la următoarea adresă: http://ec.europa.eu/echo/funding/key_figures/echo_en.htm Informații operaționale corespunzătoare anilor precedenți sunt disponibile la următoarea adresă: http://ec.europa.eu/echo/about/annual_reports_en.htm [1] Potrivit celor mai recente date disponibile (2013) (Asistența umanitară mondială: http://www.globalhumanitarianassistance.org). [2] 1 326 de milioane EUR pentru ajutorul umanitar și 27 de milioane EUR pentru protecția civilă (20 de milioane EUR în interiorul UE, 7 milioane EUR în afara UE). [3] Dintre acestea, 106 milioane de persoane au beneficiat de ajutor umanitar și de asistență alimentară, iar 18 milioane de persoane au primit sprijin prin intermediul programelor de pregătire în caz de dezastre. [4] Regulamentul (UE) nr. 375/2014 privind inițiativa „Voluntari UE pentru ajutor umanitar” a fost adoptat la 3 aprilie 2014. Aproximativ 18 000 de persoane vor lua parte la această inițiativă în perioada 2014­2020, în cadrul căreia cetățeni ai UE se vor oferi voluntari, vor fi organizate cursuri de formare a persoanelor din țările terțe afectate de dezastre și vor fi puse la dispoziție oportunități de voluntariat online. Mai multe informații: http://ec.europa.eu/echo/en/what/humanitarian-aid/eu-aid-volunteers. [5] În 2013, mecanismul de protecție civilă al UE (EUCPM) era format din 32 de state (cele 28 de state membre ale UE și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, Islanda, Liechtenstein și Norvegia) care cooperează în domeniul protecției civile; mecanismul a fost creat pentru a sprijini eforturile acestor state în materie de prevenire, pregătire și răspuns la dezastre naturale sau provocate de om, atât în interiorul, cât și în afara UE. Asistența se poate prezenta sub formă de asistență în natură, echipamente și echipe sau poate implica trimiterea de experți pentru a efectua evaluări. Mecanismul se bazează pe resurse guvernamentale și, în cazul în care se solicită asistență în țări din afara UE, acesta acționează de obicei în paralel cu ajutorul umanitar. Organismul operațional central al EUCPM este Centrul de coordonare a răspunsului la situații de urgență (ERCC), disponibil 24 de ore din 24, șapte zile pe săptămână. Orice țară, din interiorul sau din afara UE, care este afectată de un dezastru și este depășită de amploarea acestuia, poate solicita asistență prin intermediul ERCC. [6] www.cred.be. [7] www.unisdr.org. [8] Potrivit acelorași surse, în 2012 s-au înregistrat 310 dezastre naturale de amploare variabilă. [9] Regulamentul (CE) nr. 1257/96 al Consiliului din 20 iunie 1996 privind ajutorul umanitar. [10] Consensul menționat este o declarație comună a Comisiei Europene, a Consiliului UE și a Parlamentului European prin care se stabilește o viziune comună menită să sporească coerența, eficacitatea și calitatea răspunsului umanitar al UE. [11] Articolul 214 alineatul (6) din TFUE. [12] AGIR - Alianța mondială pentru inițiativa privind reziliența. [13] DIPECHO (Activități ECHO de pregătire pentru dezastre) este un program specific destinat pregătirii pentru intervenții în caz de dezastre. Acesta vizează comunitățile foarte vulnerabile care trăiesc în regiunile cele mai predispuse la dezastre din lume. [14] Comisia a acordat asistență umanitară în mai multe domenii refugiaților și comunităților-gazdă din țările învecinate, precum și populațiilor afectate din interiorul Siriei, punând la dispoziție, în principal, adăpost, produse nealimentare, alimente, WASH (apă, salubrizare și igienă), îngrijire medicală și protecție. [15] IEVP – Instrumentul european de vecinătate și parteneriat; ICD – Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare; IdS – Instrumentul de stabilitate; IPA – Instrumentul de asistență pentru preaderare. [16] Regulamentul (UE) nr. 230/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2014 de instituire a unui instrument care contribuie la stabilitate și pace. [17] LRRD (Linking Relief, Rehabilitation and Development - crearea unei legături între ajutorul de urgență, reabilitare și dezvoltare). [18] Această defalcare este simplificată, întrucât proiectele sunt asociate unui singur sector. În practică, majoritatea proiectelor sunt legate de mai multe sectoare. De exemplu, cifra corespunzătoare pregătirii pentru dezastre (5,49 %) se referă la proiectele finanțate de UE care vizează în principal pregătirea pentru dezastre. Cu toate acestea, dacă sunt luate în considerare toate contractele care conțin elemente semnificative de pregătire pentru dezastre, dar al căror principal sector de intervenție nu este pregătirea pentru dezastre, se obține un total de 15 %. [19] SHARE - Supporting Horn of African Resilience (Sprijinirea rezilienței în Cornul Africii). [20] Pentru protecția civilă, cifrele din tabel nu sunt defalcate în funcție de țară/regiune. [21] O singură operațiune este realizată direct de către UE, și anume programul ECHO Flight în Republica Democratică Congo și Kenya, prin care se oferă sprijin logistic într-o regiune confruntată cu probleme de acces. [22] Această sumă include doar ajutorul acordat de Comisie, nu și contribuțiile statelor membre ale UE.