COMISIA EUROPEANĂ Bruxelles, 1.6.2018 COM(2018) 392 final 2018/0216(COD) Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI de stabilire a normelor privind sprijinul pentru planurile strategice care urmează a fi elaborate de statele membre în cadrul politicii agricole comune (planurile strategice PAC) și finanțate de Fondul european de garantare agricolă (FEGA) și de Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și de abrogare a Regulamentelor (UE) nr. 1305/2013 și (UE) nr. 1307/2013 ale Parlamentului European și ale Consiliului {SEC(2018) 305 final}

{SWD(2018) 301 final}



EXPUNERE DE MOTIVE 1.CONTEXTUL PROPUNERII •Motivele și obiectivele propunerii Propunerea Comisiei privind cadrul financiar multianual (CFM) pentru 2021-2027 (propunerea privind CFM) stabilește cadrul bugetar și principalele orientări ale politicii agricole comune (PAC). Pe această bază, Comisia prezintă un set de regulamente care stabilesc cadrul legislativ al PAC pentru perioada 2021-2027, precum și o evaluare a impactului unor scenarii alternative privind evoluția politicii. Aceste propuneri prevăd o dată de aplicare fixată la 1 ianuarie 2021 și sunt prezentate pentru o Uniune cu 27 de state membre, în conformitate cu notificarea de către Regatul Unit a intenției sale de a se retrage din Uniunea Europeană și din Euratom în temeiul articolului 50 din Tratatul privind Uniunea Europeană, primită de Consiliul European la 29 martie 2017. Cea mai recentă reformă a PAC a fost decisă în 2013 și a fost pusă în aplicare în 2015. De atunci, contextul în care a fost concepută reforma respectivă s-a schimbat semnificativ. Mai exact: Prețurile produselor agricole au scăzut semnificativ – sub presiunea factorilor macroeconomici, a tensiunilor geopolitice și a altor forțe. În cadrul negocierilor comerciale, accentul s-a mutat în mod mai vizibil dinspre acordurile multilaterale înspre cele bilaterale, iar UE a devenit mai deschisă spre piețele mondiale. UE și-a asumat angajamente internaționale noi, de exemplu în ceea ce privește atenuarea schimbărilor climatice (în cadrul COP 21) și aspecte generale ale dezvoltării internaționale (prin obiectivele de dezvoltare durabilă ale ONU – ODD), precum și eforturile necesare pentru a răspunde mai bine altor evoluții geopolitice, inclusiv migrației. Aceste schimbări au stârnit o dezbatere publică, întrebarea fiind dacă reforma din 2013 ajută suficient PAC pentru a face față în mod adecvat amplelor provocări actuale legate de sănătatea economică a sectorului agricol, de îngrijirea mediului, de acțiunile de combatere a schimbărilor climatice și de o structură economică și socială puternică pentru zonele rurale ale UE – în special în ceea ce privește oportunitățile de acțiune emergente în sectorul comerțului, în cel al bioeconomiei, în cel al energiei din surse regenerabile, în cel al economiei circulare și în cel al economiei digitale. PAC trebuie modernizată pentru a face față acestor provocări, trebuie simplificată pentru a reuși acest lucru cu o sarcină administrativă minimă și trebuie armonizată în și mai mare măsură cu alte politici ale UE, pentru a se maximiza contribuția ei la realizarea celor zece priorități ale Comisiei și la îndeplinirea obiectivelor de dezvoltare durabilă. Într-adevăr, în comunicarea sa recentă privind CFM, Comisia a amintit că o politică agricolă comună modernizată va trebui să sprijine tranziția spre un sector agricol întru totul sustenabil și dezvoltarea unor zone rurale dinamice, care să furnizeze alimente sigure și de înaltă calitate pentru peste 500 de milioane de consumatori. Europa are nevoie de un sector agricol inteligent, rezilient, sustenabil și competitiv, care să garanteze producția de produse alimentare sigure, de înaltă calitate, la prețuri accesibile, nutritive și diversificate pentru cetățenii săi și o structură socioeconomică puternică în zonele rurale. Politica agricolă comună modernizată trebuie să își consolideze valoarea adăugată europeană, reflectând un nivel mai ridicat de ambiție în ceea ce privește mediul și clima și răspunzând așteptărilor cetățenilor în ceea ce privește starea lor de sănătate, mediul și clima. Astfel cum se prevedea în programul său de lucru pentru 2017, Comisia a desfășurat ample consultări privind simplificarea și modernizarea PAC în scopul maximizării contribuției acesteia la realizarea celor zece priorități ale Comisiei și la îndeplinirea obiectivelor de dezvoltare durabilă. Consultările s-au concentrat asupra priorităților de politică pentru viitor fără a constitui o antepronunțare în privința alocărilor financiare pentru PAC în următorul CFM. Procesul a inclus o consultare amplă, precum și analiza dovezilor disponibile privind performanța PAC, inclusiv a opiniilor platformei REFIT. Rezultatul a fost prezentat în comunicarea adoptată la 29 noiembrie 2017 și intitulată „Viitorul sectorului alimentar și al agriculturii”. Comunicarea permite desfășurarea unui dialog structurat privind viitorul PAC în cadrul instituțiilor UE și cu părțile interesate. Respectivul document de politică a prezentat provocările, obiectivele și opțiunile disponibile ale unei PAC adaptate exigențelor viitorului, care trebuie să fie mai simplă, mai inteligentă și mai modernă și să conducă tranziția spre o agricultură mai sustenabilă. În special, principalele priorități stabilite de Comisie pentru PAC pentru perioada de după 2020 sunt un nivel mai ridicat de ambiție în privința protecției mediului și a combaterii schimbărilor climatice, mai buna orientare a sprijinului și recurgerea într-o mai mare măsură la legătura virtuoasă dintre cercetare, inovare și consiliere. De asemenea, documentul de politică a propus, ca mod de îmbunătățire a performanței PAC, un nou model de realizare, pentru transferarea accentului politicii de la conformitate la performanță, și restabilește echilibrul dintre nivelul UE și cel al statelor membre în ceea ce privește responsabilitățile, sporind subsidiaritatea. Noul model vizează o mai bună îndeplinire a obiectivelor UE pe baza planificării strategice, a intervențiilor de politică ample și a indicatorilor de performanță comuni, îmbunătățind astfel coerența politică a întregii PAC viitoare, inclusiv coerența PAC cu alte obiective ale UE. •Coerența cu dispozițiile deja existente în domeniul de politică vizat Articolul 39 din TFUE stabilește obiectivele PAC: ·creșterea productivității agriculturii prin promovarea progresului tehnic, prin asigurarea dezvoltării raționale a producției agricole, precum și prin utilizarea optimă a factorilor de producție și, în special, a forței de muncă; ·asigurarea în acest fel a unui nivel de trai echitabil pentru populația agricolă, în special prin majorarea venitului individual al lucrătorilor din agricultură; ·stabilizarea piețelor; ·garantarea siguranței aprovizionărilor;

·asigurarea unor prețuri rezonabile de livrare către consumatori. Prezenta propunere este în perfectă consecvență cu obiectivele PAC prevăzute în tratat. Propunerea modernizează și simplifică modul în care sunt aplicate dispozițiile tratatului. •Coerența cu alte domenii de politică ale Uniunii Agricultura și silvicultura implică 84 % din teritoriul UE. Aceste sectoare depind de mediu și, totodată, îl influențează. Așadar, câteva dintre obiectivele specifice pe care și le propune PAC vor implica acțiuni de protecție a mediului și de combatere a schimbărilor climatice în conformitate cu politicile UE respective. Este bine cunoscut faptul că tiparele de consum au o influență asupra sănătății publice. Prin intermediul legăturii cu alimentele și, uneori, cu modul în care sunt produse acestea, politicile agricole sunt legate de politicile din domeniul sănătății. Propunerile consolidează legăturile cu politica din domeniul sănătății, în special în ceea ce privește alimentația sănătoasă și reducerea utilizării antimicrobienelor. UE este unul dintre marii importatori de mărfuri și un exportator de produse agricole și alimentare valoroase, drept care are un impact asupra sistemelor alimentare din afara UE. În conformitate cu articolul 208 din TFUE, propunerea ține seama de obiectivele UE în materie de cooperare pentru dezvoltare: eradicarea sărăciei și dezvoltarea durabilă în țările în curs de dezvoltare, în special prin garantarea faptului că sprijinul acordat de UE fermierilor are efecte nule sau cel mult minime asupra comerțului. În sfârșit, la fel ca în cazul altor sectoare, agricultura și zonele rurale pot utiliza mai bine noile tehnologii și cunoștințe, mai ales tehnologiile digitale. Propunerile consolidează legăturile cu politica din domeniul cercetării, incluzând cu proeminență organizarea schimbului de cunoștințe în modelul de performanță al politicii. În mod similar, accentul asupra digitalizării permite stabilirea unei legături cu agenda digitală a UE. 2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE •Temei juridic Articolul 42 și articolul 43 alineatul (2) din TFUE, în ceea ce privește Regulamentul privind planurile strategice PAC. •Subsidiaritate (în cazul competențelor neexclusive) În conformitate cu Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, competența în domeniul agriculturii este împărțită între Uniune și statele membre, deși se stabilește o politică agricolă comună cu obiective comune și o implementare comună. Actualul sistem al PAC de îndeplinire a obiectivelor se bazează pe cerințe detaliate la nivelul UE și prevede controale stricte, sancțiuni și măsuri de audit. Aceste reguli sunt adesea foarte prescriptive, mergând până la nivelul fermei. În mediul extrem de diversificat care există în Uniune în privința agriculturii și a climei, nici abordările de tip descendent, nici cele de tip soluție universală nu sunt potrivite însă pentru obținerea rezultatelor dorite și a valorii adăugate europene. În modelul de performanță pe care se bazează prezenta propunere, Uniunea stabilește parametrii de bază în termeni de politici (obiectivele PAC, tipuri generale de intervenții, cerințe de bază), în timp ce statele membre dețin o responsabilitate mai mare și sunt mai răspunzătoare pentru modul în care îndeplinesc obiectivele și ating țintele convenite. Un grad mai ridicat de subsidiaritate va face posibilă luarea în considerare în mai mare măsură a condițiilor și nevoilor locale, în raport cu aceste obiective și ținte. Statelor membre le va reveni sarcina de a adapta intervențiile PAC pentru a-și maximiza contribuția la îndeplinirea obiectivelor UE. Statele membre vor menține structurile actuale de guvernanță – care trebuie să continue să asigure o monitorizare și un control eficace al îndeplinirii tuturor obiectivelor de politică –, dar vor avea în același timp o influență mai puternică în ceea ce privește conceperea cadrului de conformitate și control aplicabil beneficiarilor (incluzând controalele și sancțiunile). •Proporționalitate Provocările economice, de mediu și sociale cu care se confruntă sectorul agricol și zonele rurale din UE necesită un răspuns substanțial care să reflecte dimensiunea europeană a respectivelor provocări. Marja de discreție sporită oferită statelor membre în ceea ce privește selectarea și adaptarea instrumentelor de politică disponibile în cadrul PAC pentru îndeplinirea obiectivelor, într-un model bazat mai puternic pe rezultate, ar trebui să reducă și mai mult riscul ca PAC să depășească un nivel de acțiune proporționat. •Alegerea instrumentului Deoarece toate actele inițiale sunt regulamente ale Parlamentului European și ale Consiliului, modificările trebuie introduse prin regulamente ale Parlamentului European și ale Consiliului. 3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI •Evaluările ex post/verificarea adecvării legislației existente

PAC este adânc înrădăcinată în construcția și în dezvoltarea Uniunii Europene (UE). Instituită la începutul anilor ’60 în jurul obiectivelor consfințite în tratat, PAC a trecut de atunci prin mai multe valuri de reformă menite a îmbunătăți competitivitatea sectorului agricol, a stimula dezvoltarea rurală, a face față noilor provocări și a răspunde mai bine exigențelor societale. Cea mai recentă reformă majoră a fost adoptată în 2013. În cadrul reformei din 2013, obiectivele generale ale PAC au fost raționalizate în jurul a trei blocuri: i. producția alimentară fiabilă ii. gestionarea sustenabilă a resurselor naturale și politicile climatice iii. dezvoltarea teritorială echilibrată. Pentru a se evalua progresele realizate în privința îndeplinirii obiectivelor sus-menționate și pentru a se identifica provocările viitoare, un amplu proces de consultare a stimulat o dezbatere structurată cu toate părțile interesate, inclusiv cu actori din alte sectoare decât cel agricol. În plus, din mulțimea de informații disponibile privind PAC, au fost adunate dovezi privind performanța PAC (rezumate pe scurt în căsuța 1 de mai jos), fiind schițat astfel contextul în care au fost evaluate realizările și deficiențele PAC nu doar de-a lungul anilor, ci și, în special, în perioada care a urmat celei mai recente reforme a PAC. Este vorba mai ales despre: ·dovezile colectate prin intermediul cadrului comun de monitorizare și evaluare (CMEF), care servește la măsurarea performanței PAC; ·O serie de studii de evaluare programate a fi efectuate pe parcursul actualului cadru financiar multianual (2014-2020), menite a evalua îndeplinirea actualelor obiective PAC, primele constatări devenind disponibile în perioada 2017-2018. Rezultate referitoare la progresele realizate în direcția țintelor și la pachetele financiare corespunzătoare disponibile din rapoartele anuale de punere în aplicare pentru dezvoltarea rurală. ·Pe pagina de internet a DG AGRI au fost publicate documente de referință, date, informații și cifre suplimentare relevante pentru evaluarea impactului. •Consultările părților interesate A avut loc o consultare publică deschisă cu peste 322 000 de contribuții, un dialog structurat cu părțile interesate, cinci ateliere dedicate experților, opinii ale platformei REFIT, contribuții ale Comitetului Economic și Social European, ale Comitetului Regiunilor și ale parlamentelor naționale. De asemenea, acest proces a luat în considerare recomandările Grupului operativ pentru piețele agricole și concluziile Conferinței de la Cork privind dezvoltarea rurală (2016). •Obținerea și utilizarea expertizei Pentru a se obține dovezi/cunoștințe de la experți privind aspectele legate de PAC, în perioada martie 2017-februarie 2018 au fost organizate o serie de ateliere specializate. Acestea au permis un schimb de opinii între funcționari ai Comisiei și experți și un progres în formularea concluziilor-cheie/a aspectelor-cheie de care trebuie să se țină seama în procesul de modernizare și simplificare. Cele cinci aspecte de abordat în cadrul atelierelor au fost selectate în așa fel încât să acopere cele mai relevante domenii în care s-au depistat lacune în materie de cunoștințe și dezacorduri în privința abordărilor de politică. Atelierele au fost concepute urmând o metodologie similară bazată pe următoarele: (1)colectarea celor mai recente dovezi disponibile la nivelul experților, al reprezentanților mediului academic, al practicienilor și al instituțiilor internaționale; (2)concentrarea asupra experiențelor practice de pe teren; (3)evaluarea potențialului noilor tehnologii/abordări de a îmbunătăți modul de elaborare a politicilor în viitor în domeniul specific vizat. Rezumatele atelierelor și ale prezentărilor sunt disponibile la adresa: https://ec.europa.eu/agriculture/events/cap-have-your-say/workshops_en Atelierul nr. 1: Cele mai bune practici pentru a răspunde nevoilor în materie de mediu și climă (23-24 martie 2017)

Acest atelier de două zile a implicat o serie amplă de experți în materie de provocări de mediu și climatice. Atelierul a examinat: ·instrumentele disponibile pentru evaluarea nevoilor în materie de mediu; ·metodele de sporire a gradului de adoptare a măsurilor (cu accent pe rolul abordărilor comportamentale). Atelierul nr. 2: Gestionarea riscurilor (18-19 mai 2017) Acest atelier de două zile a încercat să realizeze progrese în ceea ce privește colectarea de dovezi în cadrul dezbaterii despre instrumentele de sprijinire a comunității agricole pentru a face față mai bine riscurilor legate de producție, de prețuri și de venituri. Atelierul a examinat: ·provocările plasei de siguranță pentru piața UE și evoluțiile recente din sistemul de gestionare a riscurilor aflat în vigoare în Statele Unite; ·cazul piețelor la termen din UE, sectorul asigurărilor și reasigurărilor agricole din UE, cazul unui parteneriat public-privat și al unui sistem de asigurare a recoltelor; ·aspectele comportamentale ale gestionării riscurilor. Atelierul nr. 3: Alimentația și aspectele conexe (31 mai 2017) Atelierul referitor la alimentație și la aspectele conexe a examinat alinierea PAC la politica în domeniul sănătății și capacitatea PAC de a facilita adaptarea fermierilor la schimbările tiparelor de consum. În special, rezistența la antimicrobiene necesită o atenție sporită. Atelierul nr. 4: Aspecte socioeconomice (9 iunie 2017) Atelierul referitor la aspectele socio-economice s-a concentrat asupra analizării dinamicilor legate de creșterea economică și locurile de muncă din sectorul agroalimentar al UE. Atelierul a examinat legăturile dintre agricultura mondială și lanțurile valorice din sectorul alimentar din UE atât din perspectivă conceptuală, cât și din perspectivă practică, pe baza unor studii de caz. Atelierul nr. 5: Măsurarea performanței PAC în materie de mediu și climă (26 februarie 2018) Atelierul a analizat ce obiective de politică de bază pot fi stabilite la nivelul UE, cum pot fi implementate acestea la nivelul statelor membre și cum se poate monitoriza, controla și evalua îndeplinirea obiectivelor respective. •Evaluarea impactului Evaluarea impactului care sprijină propunerile legislative, precum și opiniile Comitetului de analiză a reglementării, sunt disponibile pe site-ul următor: Lista evaluărilor de impact și avizele aferente ale Comitetului de analiză a reglementării Inițial, Comitetul de analiză a reglementării a emis un aviz negativ. Deși a apreciat ambiția modernizării și simplificării PAC și analiza aprofundată a diverselor scenarii care evidențiază în mod util compromisurile între obiectivele de politică, comitetul a considerat că raportul ar trebui să explice mai bine motivele aflate la baza noului model de performanță propus și fezabilitatea și funcționarea acestuia. Completările solicitate au fost adăugate în raportul privind evaluarea impactului, inclusiv într-o anexă specială privind propunerile referitoare la noul model de performanță. Pe această bază, comitetul a emis un aviz pozitiv cu rezerve. Comitetul a recunoscut faptul că raportul a fost îmbunătățit, dar a solicitat precizări ulterioare privind salvgardările exacte menite a atenua riscurile identificate. Anexa 1 la raportul privind evaluarea impactului (documentul de lucru al serviciilor Comisiei) detaliază ajustările efectuate în vederea îndeplinirii cerințelor comitetului. În raportul privind evaluarea impactului sunt prezentate și discutate diferitele opțiuni de politică. Evaluarea impactului nu conține o opțiune preferată. În schimb, în cadrul diverselor opțiuni au fost testate diverse combinații de elemente ale propunerilor, pentru a se vedea care ar fi combinația optimă care poate fi obținută.

În esență, opțiunile testează abordări contrastante pentru îndeplinirea obiectivelor stabilite: 1.diversele niveluri de ambiție în privința mediului și a schimbărilor climatice, concentrarea asupra potențialelor efecte ale sistemelor obligatorii și voluntare de obținere a rezultatelor; 2.diferite modalități de sprijinire a veniturilor fermelor și, în special, de distribuire a acestui sprijin între diverșii fermieri, cu accent asupra potențialelor efecte asupra fermelor mici și medii. 3.intervenții socioeconomice mai ample, în special în cadrul politicii de dezvoltare rurală, precum și abordări transversale pentru modernizare. Prima opțiune testează potențialul unui program ecologic voluntar de a spori nivelul de ambiție în privința mediului și a schimbărilor climatice. De asemenea, prima opțiune analizează potențialul rol al instrumentelor de gestionare a riscurilor cu plăți directe mai reduse în sprijinirea veniturilor fermierilor. Două subopțiuni reflectă niveluri diferite de ambiție ale statelor membre în privința mediului și abordări diferite față de plățile directe în cadrul noului model de performanță. Într-o altă opțiune, plățile directe sunt mai bine direcționate, iar implementarea condiționalității este mai ambițioasă, în scopul îmbunătățirii performanței economice și de mediu comune a PAC, precum și în scopul soluționării provocărilor climatice. De asemenea, sunt elaborate subopțiuni menite a ilustra posibilele diferențe ale nivelurilor de ambiție ale statelor membre în ceea ce privește obiectivele în materie de mediu și climă. O ultimă opțiune evidențiază puternic îngrijirea mediului și ocuparea forței de muncă și mută accentul asupra fermierilor mici și mijlocii ca modalitate de menținere a locurilor de muncă în zonele rurale. Statele membre sunt obligate să aloce 30 % din plățile pilonului I pentru a asigura plăți suplimentare pentru patru scheme care ar fi voluntare pentru fermieri (agricultură ecologică, pajiști permanente, zone care se confruntă cu constrângeri naturale și elemente de peisaj liniare), în scopul de a încuraja mai puternic combaterea schimbărilor climatice și gestionarea sustenabilă a resurselor naturale. Evaluarea impactului evidențiază faptul că o modificare atât de semnificativă a parametrilor de bază ai unei politici ce vizează atât de multe obiective diferite presupune compromisuri inerente dificile. Un parametru de bază esențial este nivelul sprijinului PAC. Reducerea cu 5 % pe care o propune Comisia în comunicarea sa din mai 2018 pentru CMF 2021-2027 se încadrează în intervalul avut în vedere în evaluarea impactului. În ceea ce privește veniturile fermelor, contează atât nivelul, cât și distribuirea sprijinului. Asigurarea unui nivel de sprijin adecvat și deci a veniturilor fermelor rămâne un element-cheie pentru viitor, pentru a se asigura securitatea alimentară, realizarea ambițiilor în ceea ce privește mediul și clima, precum și vitalitatea rurală. Mai buna direcționare a sprijinului spre fermele mici și mijlocii și spre zonele care se confruntă cu constrângeri naturale poate contribui la menținerea mai multor locuri de muncă în cadrul fermelor și la continuarea activității agricole pe întregul teritoriu, consolidând astfel structura socioeconomică a zonelor rurale. Plafonarea și convergența pot îmbunătăți distribuirea plăților directe. Este clar că orice altă opțiune care redistribuie semnificativ plățile directe către fermieri și regiuni cu productivitate mai redusă va duce, pe termen scurt, la reducerea competitivității UE, deși îmbunătățește protecția mediului. Totuși, este mai puțin clară combinația adecvată de măsuri care ar putea atenua efectele negative asupra veniturilor, răspunzând în același timp mai bine provocărilor care sunt, de asemenea, pertinente pentru agricultură, cum ar fi mediul și clima sau așteptările societale. Acest lucru necesită ajustări stimulatoare care îmbunătățesc performanța socioeconomică și de mediu a sectorului. Contribuțiile primite pe parcursul consultării cu părțile interesate și analizele efectuate demonstrează că acest lucru este posibil, cu condiția ca măsurile de însoțire necesare pentru atingerea unui nivel mai ridicat de ambiție în privința protecției mediului și a combaterii schimbărilor climatice să permită adoptarea unor bune practici (atât în cazul agriculturii convenționale, cât și în cazul altor forme de agricultură) care să includă cunoștințe, inovare și cea mai recentă tehnologie pertinentă. Pe baza prezumțiilor și a alegerilor efectuate în cadrul analizei, există compromisuri potențiale în ceea ce privește îndeplinirea obiectivelor economice, de mediu și sociale ale PAC, precum și în ceea ce privește modernizarea și simplificarea dorite pentru PAC. Pe scurt, redistribuirea ar putea genera impacturi gestionabile asupra veniturilor și ar putea sprijini sporirea nivelului de ambiție în privința protecției mediului și a combaterii schimbărilor climatice, precum și alte sinergii din cadrul PAC. Acest lucru ar impune însă ca sectorul și politica să profite de oportunitățile oferite de inovare și de tehnologii care permit deja modernizarea și simplificarea. Alte prezumții și alegeri ar modifica în mod cert rezultatele detaliate, însă nu și principalul mesaj subiacent, și anume că opțiunea preferată pentru viitoarea PAC ar trebui să combine elementele cele mai performante ale diverselor opțiuni, dar să evite neajunsurile acestora prin introducerea garanțiilor necesare pentru asigurarea unor condiții de concurență echitabile la nivelul UE. Acest lucru implică necesitatea unor criterii clare referitoare la nivelul și distribuirea sprijinului pentru venit (de exemplu, plafonarea și/sau degresivitatea), la ambiția în privința climei și a mediului, la stimulentele pentru modernizare și la gradul adecvat de subsidiaritate/simplificare. •Caracterul adecvat al reglementărilor și simplificarea Complexitatea implementării politicii actuale este legată în mare măsură de accentul pus pe respectarea unor norme detaliate prevăzute la nivelul UE. Noul model de performanță propus va înlătura stratul criteriilor de eligibilitate pentru sprijin de la nivelul UE, ceea ce va permite statelor membre să stabilească cele mai potrivite condiții de eligibilitate pentru circumstanțele lor individuale. Se preconizează că acest lucru va duce la o simplificare substanțială. De-a lungul timpului, PAC s-a dezvoltat prin reforme succesive care au generat instrumente diferite. Uneori, coordonarea acestor instrumente s-a dovedit dificilă. Prin actuala propunere, toate aceste elemente de sprijin diferite ale PAC sunt întrunite într-un cadru unic și coerent care va reduce sarcina administrativă a implementării PAC. •Drepturile fundamentale Propunerea respectă drepturile fundamentale și este conformă cu principiile recunoscute în special de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene. 4.IMPLICAȚIILE BUGETARE Propunerea Comisiei privind cadrul financiar multianual pentru perioada 2021-2027 [COM(2018) 322 final] prevede că o parte semnificativă a bugetului UE ar trebui să fie dedicată în continuare agriculturii, care este o politică comună de importanță strategică. Astfel, în prețurile actuale, se propune ca PAC să se concentreze asupra activităților sale esențiale cu ajutorul celor 286,2 miliarde EUR alocate FEGA și al celor 78,8 miliarde EUR alocate FEADR.

Aceste fonduri agricole sunt completate de finanțarea suplimentară aferentă programului Orizont Europa, deoarece pachetul financiar propus pentru acest program include 10 miliarde EUR destinate sprijinirii cercetării și inovării în sectorul alimentar, în agricultură, în dezvoltarea rurală și în bioeconomie. În cadrul FEGA va fi instituită o nouă rezervă pentru agricultură menită a finanța sprijinul suplimentar destinat sectorului agricol. Cuantumurile neutilizate ale rezervei dintr-un an se reportează în anul următor. În ceea ce privește distribuirea plăților directe între statele membre, se propune ca procesul început în perioada 2014-2020 să continue în cazul tuturor statele membre cu un nivel al plăților directe sub 90 % din media UE, în vederea reducerii cu 50 % a discrepanței existente față de procentajul de 90 %. Toate statele membre vor contribui la finanțarea acestei convergențe externe a nivelurilor plăților directe. Alocările de plăți directe destinate statelor membre în Regulamentul privind planurile strategice PAC sunt calculate pe această bază. În ceea ce privește dezvoltarea rurală, se propune reechilibrarea finanțării între UE și bugetele statelor membre. În conformitate cu ceea ce se prevede pentru fondurile structurale și de investiții europene, o creștere a ratelor de cofinanțare națională va permite menținerea, în mare parte, la același nivel a sprijinului public pentru zonele rurale europene. Distribuirea sprijinului FEADR se bazează pe criterii obiective legate de obiectivele de politică și ținând seama de distribuția actuală. Astfel cum se întâmplă în prezent, regiunile mai puțin dezvoltate ar trebui să beneficieze în continuare de rate de cofinanțare mai ridicate, principiu care se va aplica și anumitor intervenții precum LEADER și plăților pentru angajamentele în materie de gestiune. Statelor membre li se va oferi un anumit nivel de flexibilitate pentru transferurile între alocări. Până la 15 % din plățile directe respective pot fi transferate către alocările FEADR și vice-versa. Un procent mai ridicat poate fi transferat dinspre plățile directe către alocările FEADR pentru intervențiile care vizează obiectivele în domeniul mediului și al climei și granturile pentru instalarea tinerilor fermieri. Detaliile privind impactul financiar al propunerii privind PAC sunt prezentate în fișa financiară care însoțește propunerea. 5.ALTE ELEMENTE •Planurile de punere în aplicare și măsurile de monitorizare, evaluare și raportare Trecerea la o politică orientată într-o mai mare măsură către performanță necesită stabilirea unui cadru de performanță solid care, pe baza unui set de indicatori comuni, va permite Comisiei să evalueze și să monitorizeze performanța politicii. Actualul cadru comun de monitorizare și evaluare (CMEF) și actualul sistem de monitorizare a plăților directe și a dezvoltării rurale ar fi utilizate drept bază pentru monitorizarea și evaluarea performanței politicii, dar vor trebui să fie raționalizate și dezvoltate în continuare (inclusiv în ceea ce privește coerența între cei doi piloni). Ar fi necesare investiții suplimentare în vederea elaborării indicatorilor adecvați și a asigurării de suficiente fluxuri de date. Un nou cadru de monitorizare și evaluare a performanței (CMEP) va cuprinde toate instrumentele viitoarei PAC: planurile strategice PAC, precum și elementele PAC care nu sunt acoperite de planurile strategice PAC (unele părți ale organizării comune a piețelor, anumite scheme). Performanța ar fi măsurată în raport cu obiectivele specifice ale politicii prin utilizarea unui set de indicatori comuni. Noul model va fi organizat în jurul următoarelor principii: ·Indicatorii de context rămân pertinenți, întrucât reflectă aspectele relevante ale tendințelor generale din economie, mediu și societate și sunt susceptibili să aibă o influență asupra performanței. ·Selectarea unui set limitat de indicatori mai bine direcționați ar trebui să fie realizată în primul rând astfel încât să se aleagă indicatorii care arată cât mai fidel cu putință dacă intervenția sprijinită contribuie la realizarea obiectivelor de referință în comparație cu scenariul de bază stabilit și prin utilizarea de definiții clare. ·Performanța globală a politicii va fi evaluată multianual cu ajutorul indicatorilor de impact. Monitorizarea anuală a performanței politicii se va baza pe lista completă a indicatorilor de rezultat. ·Indicatorii de realizare ar crea, anual, o legătură între cheltuieli și performanța în materie de implementare a politicii. Acesta este un exercițiu anual și se bazează pe o listă de indicatori de realizare (în principal deja disponibili). ·Fiabilitatea indicatorilor de performanță relevanți poate fi facilitată prin sinergiile dintre datele statistice și cele administrative, dar necesită prezența unui sistem de controale de calitate. În esență, se propune o schimbare a responsabilității și a oportunităților într-un cadru comun, clar definit și pus în aplicare, pentru a realiza în același timp mai multe obiective esențiale, și anume simplificarea, orientarea către rezultate (mai degrabă decât spre conformitate) și eficiența și eficacitatea politicii. Este prevăzută o evaluare anuală a performanței, ca element-cheie al monitorizării și direcționării continue a punerii în aplicare a politicii. Pentru a efectua o evaluare operațională anuală a performanței, indicatorii de realizare și indicatorii de rezultat adecvați vor trebui să fie prezentați împreună într-un raport anual privind punerea în aplicare a planului strategic PAC, așa-numitul raport anual privind performanța. Statele membre vor raporta anual cu privire la realizările obținute și la cheltuielile efectuate, precum și la distanța rămasă până la îndeplinirea țintelor stabilite pentru întreaga perioadă, exprimate ca valori ale indicatorilor de rezultat. Evaluările vor fi efectuate în conformitate cu punctele 22 și 23 ale Acordului interinstituțional privind o mai bună legiferare din 13 aprilie 2016, în care cele trei instituții au confirmat faptul că evaluările legislației și ale politicilor existente ar trebui să stea la baza evaluărilor impactului opțiunilor privind viitoarele acțiuni. Evaluările vor examina efectele programului pe teren, pe baza indicatorilor/țintelor programului, și vor include o analiză detaliată a măsurii în care programul poate fi considerat relevant, eficace, eficient, oferă suficientă valoare adăugată la nivelul UE și este coerent cu alte politici ale UE. Ele vor include lecțiile învățate pentru a identifica orice lacune/probleme sau eventualul potențial de îmbunătățire suplimentară a acțiunilor sau a rezultatelor lor și pentru a contribui la optimizarea exploatării/impactului acestora. •Documente explicative (pentru directive) Nu se aplică.

•Explicații detaliate cu privire la dispozițiile specifice ale propunerii Propunerea se referă la trei regulamente: ·Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a normelor privind sprijinul pentru planurile strategice care urmează a fi elaborate de statele membre în cadrul politicii agricole comune (planurile strategice PAC) și finanțate de Fondul european de garantare agricolă (FEGA) și de Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și de abrogare a Regulamentelor (UE) nr. 1305/2013 și (UE) nr. 1307/2013 ale Parlamentului European și ale Consiliului (denumit în continuare: Regulamentul privind planurile strategice PAC) ·Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului privind finanțarea, gestionarea și monitorizarea politicii agricole comune și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 1306/2013 (denumit în continuare: Regulamentul orizontal privind PAC) ·Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1308/2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole, a Regulamentului (UE) nr. 1151/2012 privind sistemele din domeniul calității produselor agricole și alimentare, a Regulamentului (UE) nr. 251/2014 privind definirea, descrierea, prezentarea, etichetarea și protejarea indicațiilor geografice ale produselor vitivinicole aromatizate, a Regulamentului (UE) nr. 228/2013 privind măsurile specifice din domeniul agriculturii în favoarea regiunilor ultraperiferice ale Uniunii și a Regulamentului (UE) nr. 229/2013 privind măsurile specifice din domeniul agriculturii în favoarea insulelor mici din Marea Egee (denumit în continuare: Regulamentul de modificare) Aceste regulamente combinate ajustează PAC prin alinierea obiectivelor sale cu prioritățile Juncker și cu ODD, simplificând în același timp punerea în aplicare a politicii. PAC va deveni mai adaptată la circumstanțele locale prin eliminarea condiției de eligibilitate pentru acordarea sprijinului la nivelul UE. Statele membre vor fi în măsură să definească majoritatea condițiilor de eligibilitate la nivel național pentru a le face să fie mai adecvate pentru circumstanțele lor specifice. În același timp, sarcina administrativă legată de controale va fi redusă prin limitarea legăturii directe dintre condițiile de eligibilitate de la nivelul UE și beneficiarii finali. Cu scopul de a îmbunătăți în continuare dezvoltarea durabilă a agriculturii, alimentației și zonelor rurale, obiectivele generale ale PAC se concentrează pe viabilitatea economică, reziliența și veniturile fermelor, pe o performanță mai bună în materie de mediu și climă, precum și pe consolidarea structurii socioeconomice a zonelor rurale. În plus, promovarea cunoștințelor, inovării și digitalizării în agricultură și în zonele rurale reprezintă un obiectiv transversal. Noua PAC va avea următoarele obiective specifice: (a)sprijinirea unor venituri fiabile ale fermelor și a rezilienței fermelor pe întregul teritoriu al UE, în vederea îmbunătățirii securității alimentare; (b)îmbunătățirea orientării spre piață și sporirea competitivității, inclusiv punerea unui accent mai puternic asupra cercetării, tehnologiei și digitalizării; (c)îmbunătățirea poziției fermierilor în cadrul lanțului valoric; (d)contribuirea la energia sustenabilă, precum și la atenuarea schimbărilor climatice și la adaptarea la acestea; (e)promovarea dezvoltării sustenabile și a gospodăririi eficiente a unor resurse naturale precum apa, solul și aerul; (f)contribuirea la protejarea biodiversității, îmbunătățirea serviciilor ecosistemice și conservarea habitatelor și a peisajelor; (g)atragerea tinerilor fermieri și facilitarea dezvoltării întreprinderilor din zonele rurale; (h)promovarea ocupării forței de muncă, a creșterii economice, a incluziunii sociale și a dezvoltării locale în zonele rurale, inclusiv a bioeconomiei și a silviculturii sustenabile; (i)Îmbunătățirea răspunsului dat de agricultura UE exigențelor societale referitoare la hrană și la sănătate, inclusiv la alimentele sigure, hrănitoare și produse prin metode sustenabile, precum și la bunăstarea animalelor. Pentru a realiza aceste obiective, statele membre asigură simplificarea și performanța sprijinului PAC. Ele vor concepe intervenții care sunt adecvate circumstanțelor lor, bazate pe tipurile de intervenții menționate în regulament. Statele membre vor trebui să acorde o atenție deosebită obiectivelor specifice privind mediul și clima, reînnoirii generațiilor, precum și modernizării punerii în aplicare a politicii prin concentrarea pe o mai bună utilizare a cunoștințelor, a consultanței și a noilor tehnologii (digitale). Statele membre își vor prezenta intervențiile propuse pentru a atinge obiectivele specifice la nivelul UE într-un plan strategic PAC. Legislația stabilește norme privind conținutul unui astfel de plan strategic PAC, iar Comisia va verifica planurile și le va aproba. Planurile strategice PAC vor combina majoritatea instrumentelor de sprijin finanțate prin FEGA (inclusiv programele sectoriale care, până în prezent, au fost instituite în temeiul Regulamentului OCP) și FEADR. În acest mod, fiecare stat membru va elabora o strategie de intervenție unică și coerentă. În planurile strategice PAC, statele membre vor stabili ținte pe care doresc să le atingă în perioada de programare, utilizând indicatori de rezultat definiți în comun. De îndată ce planurile strategice PAC sunt instituite, statele membre vor raporta anual cu privire la progresele realizate în punerea în aplicare prin utilizarea unui sistem de indicatori comuni. Statele membre și Comisia vor monitoriza progresele realizate și vor evalua eficacitatea intervențiilor.

Secțiunea de mai jos oferă informații cu privire la conținutul specific al celor trei regulamente. Regulamentul privind planurile strategice PAC Titlul I prevede domeniul de aplicare al regulamentului, precum și definiții. Titlul II prezintă obiectivele generale și specifice ale PAC care trebuie să fie realizate prin intermediul intervențiilor prevăzute de statele membre în planurile lor strategice PAC. Titlul III introduce o serie de cerințe comune pentru planurile strategice PAC, precum și elemente care se aplică mai multor intervenții. Cerințele comune se referă la respectarea principiilor generale și a drepturilor fundamentale precum evitarea denaturării concurenței, respectarea pieței interne și a nediscriminării, precum și respectarea normelor OMC pentru sprijinul intern. Ele includ, de asemenea, cerințe referitoare la elemente specifice care trebuie definite în planurile PAC, cum ar fi ce înseamnă o suprafață agricolă, o activitate agricolă, un veritabil fermier, un tânăr fermier. Această secțiune descrie obligațiile în temeiul „condiționalității” (cerințele pe care orice beneficiar de plăți bazate pe suprafață trebuie să le respecte în privința bunelor practici agricole), dar și obligațiile care decurg din legislația UE și necesitatea de a dispune de servicii de consiliere agricolă care funcționează corespunzător. În cele din urmă, acest titlu prezintă tipurile de intervenții pe care statele membre le pot utiliza pentru a pune în aplicare planurile lor strategice PAC. Tipurile de intervenții sunt categorii extinse de intervenții pe care statele membre le pot utiliza pentru a pune în aplicare planurile lor strategice PAC. Titlul IV prevede dispoziții financiare. El include în special alocările financiare pe stat membru și pe fond și definește gradul de flexibilitate pentru transferarea alocărilor între fonduri. Titlul respectiv prevede ratele de contribuție pentru FEADR în ceea ce privește cheltuielile publice efectuate în statele membre și stabilește o serie de alocări financiare minime sau maxime pentru scopuri specifice. Titlul V prezintă normele privind planurile strategice PAC. El menționează care sunt elementele pe care statele membre trebuie să le ia în considerare la elaborarea unui plan strategic PAC și care este conținutul său minim, inclusiv țintele și planificarea financiară. Acest titlu explică, de asemenea, care sunt normele care se aplică pentru aprobarea planurilor strategice PAC de către Comisie și modul în care pot fi modificate aceste planuri. Titlul VI prevede elementele necesare privind coordonarea și guvernanța. El atribuie responsabilități autorităților statelor membre pentru sarcini specifice legate de planurile strategice PAC. Titlul respectiv instituie un comitet de monitorizare care implică toate părțile interesate. El instituie, de asemenea, rețele care trebuie să faciliteze punerea în aplicare cu succes a planurilor strategice PAC. Aceste rețele vor fi instituite atât la nivel național, cât și la nivelul UE. În cele din urmă, titlul respectiv instituie Parteneriatul european pentru inovare în vederea stimulării schimbului în materie de cunoștințe și inovare. Titlul VII introduce cadrul de monitorizare și evaluare a performanței care stabilește normele privind conținutul și momentul în care statele membre trebuie să raporteze cu privire la progresele realizate referitor la planurile lor strategice PAC și normele privind modul în care aceste progrese vor fi monitorizate și evaluate. Acest titlu conține în special norme privind bonusul de performanță pentru buna performanță realizată în materie de mediu și climă. În cele din urmă, titlurile VIII și IX se referă la normele în materie de concurență, care explică modul în care în special normele privind ajutoarele de stat trebuie să fie aplicate și dispozițiile finale care explică care sunt regulamentele abrogate și când devine aplicabil regulamentul. Regulamentul orizontal privind PAC Se propune să se mențină structura actuală a PAC bazată pe doi piloni, cu măsuri anuale de aplicare generală în Pilonul I, completate de măsuri care reflectă specificitățile naționale și regionale în cadrul unei abordări de programare multianuală în Pilonul II. Cu toate acestea, noua structură a CAP de după 2020 va aduce un nivel crescut de subsidiaritate, astfel încât statele membre să poată adapta mai bine măsurile de punere în aplicare în temeiul ambilor piloni în funcție de situațiile lor reale și de circumstanțele concrete ale fermierilor lor. Mai multă subsidiaritate înseamnă reechilibrarea responsabilităților în gestionarea PAC și căutarea unei noi relații între Uniunea Europeană, statele membre și fermieri. Pe această bază, actualul regulament orizontal privind PAC este adaptat la noul model de performanță și reflectă o mai mare flexibilitate pentru statele membre în ceea ce privește punerea în aplicare a politicii (în conformitate cu necesitățile lor locale), mai puțină birocrație pentru beneficiari și trecerea la o politică bazată pe performanță. Mutarea accentului la nivelul UE dinspre conformitate către performanță necesită o identificare clară a obiectivelor pe care politica trebuie să le realizeze: aceste obiective vor fi stabilite tot la nivelul UE. Pentru a avansa în direcția unui mecanism de politică mai orientată către rezultate, accentul pus pe asigurarea în privința legalității și a regularității tranzacțiilor subiacente va fi transferat pe asigurarea cu privire la performanță și la respectarea cerințelor de bază la nivelul UE, precum Sistemul Integrat de Administrare și Control (IACS) sau organismele de guvernanță (agențiile de plăți, organismele de coordonare, autoritățile competente și organismele de certificare). Structurile de guvernanță solide și fiabile care caracterizează PAC vor fi menținute. În plus față de dispozițiile privind finanțarea, Regulamentul orizontal privind PAC continuă să conțină dispoziții privind principiile generale pentru controale și sancțiuni, privind verificările condiționalității și privind IACS. Prin urmare, regulamentul stabilește norme privind sistemele de finanțare, gestiune și control, privind procedurile de verificare (verificarea financiară anuală și verificarea anuală a performanței) și privind procedura de verificare a conformității. Acest regulament include diverse elemente de simplificare. În primul rând, noua verificare anuală a performanței reflectă mutarea accentului dinspre respectarea conformității de către beneficiarul individual către performanța politicii în statele membre. În plus, acesta prevede reducerea numărului de agenții de plăți și consolidarea rolului organismului de coordonare și al organismului de certificare, în conformitate cu noul model de performanță. Astfel, sistemul va deveni mai transparent și mai puțin împovărător atât pentru administrațiile naționale, cât și pentru Comisie. Se introduce conceptul abordării bazate pe auditul unic, în conformitate cu Regulamentul financiar, iar numărul auditurilor efectuate de Comisie poate fi redus. Regulamentul de modificare Comunicarea intitulată „Viitorul sectorului alimentar și al agriculturii” confirmă orientarea pieței ca element-cheie al PAC, dar subliniază, de asemenea, provocările legate de durabilitatea mediului și de schimbările climatice. În plus, aceasta plasează sectorul agricol direct în dezbaterea referitoare la alimentație și la preocupările cetățenilor în această privință, amintind faptul că „cel mai important rol al acestei politici este de a-i ajuta pe fermieri să anticipeze evoluțiile obiceiurilor alimentare și să-și adapteze producția în funcție de semnalele pieței și de cererile consumatorilor”. Întrucât normele detaliate care pot împiedica ajustările necesare sunt stabilite la nivelul UE, reforma reprezintă o bună ocazie de a efectua modificările necesare. PAC ar trebui, de asemenea, să răspundă preocupărilor cetățenilor cu privire la o producție agricolă sustenabilă. Prin urmare, se prevede menținerea arhitecturii și a principalelor caracteristici ale Regulamentului (UE) nr. 1308/2013, modificând în același timp un număr limitat de dispoziții în funcție de evoluțiile economice, de mediu și societale înregistrate de la intrarea sa în vigoare în 2014.

În primul rând, pentru a asigura o mai bună coerență a intervențiilor PAC, se prevede eliminarea dispozițiilor legate de intervențiile sectoriale care au fost stabilite anterior prin Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, întrucât aceste intervenții ale viitoarei PAC vor fi reglementate în temeiul [Regulamentului privind planurile strategice PAC] și vor face parte din planurile strategice ale statelor membre. În al doilea rând, cu toate că reformele succesive din 2008 și 2013 privind politica în sectorul vitivinicol și-au atins, în general, obiectivele, având drept rezultat un sector vitivinicol dinamic din punct de vedere economic, au apărut noi provocări economice, ecologice și climatice. Prin urmare, regulamentul prevede o serie de modificări specifice ale normelor existente pentru a face față acestor provocări. În al treilea rând, comunicarea privind viitorul sectorului alimentar și al agriculturii a exprimat necesitatea de a spori atractivitatea indicațiilor geografice (IG) pentru fermieri și pentru consumatori și de a simplifica gestionarea sistemului. Prin urmare, se propune modificarea normelor actuale privind indicațiile geografice, împărțite între patru documente de bază, cu scopul de a simplifica sistemul indicațiilor geografice, de a face mai rapidă înregistrarea indicațiilor geografice și a spori eficiența aprobării modificărilor aduse caietului de sarcini al produsului. Aceste modificări au drept scop simplificarea sistemului indicațiilor geografice, care ar fi mai ușor de înțeles pentru consumatori, mai ușor de promovat și ar reduce costurile administrative implicate de gestionarea sistemului. În ceea ce privește normele privind indicațiile geografice pentru vinuri, limitarea controlului UE al cererilor la verificarea acestora pentru identificarea erorilor vădite, separarea normelor în materie de proprietate intelectuală de alte cerințe prevăzute în caietul de sarcini al produsului, precum și împuternicirea statelor membre să decidă cu privire la modificările care nu au impact la nivelul UE ar simplifica aprobările, ar scurta termenele și ar raționaliza resursele, în conformitate cu principiile-pereche de subsidiaritate și proporționalitate. În aceeași direcție, se prevede că simplificarea anumitor proceduri, de exemplu a procedurii de opoziție, va spori eficiența procesului de aprobare. Clarificarea noțiunii de „denumire de origine protejată” pentru vinuri va permite grupurilor de producători să utilizeze noi soiuri, care sunt necesare inclusiv ca răspuns la schimbările climatice, și va permite obținerea de justificări adecvate ale cererilor în conformitate cu situația reală din domeniul oenologic și al viticulturii. Se propune, de asemenea, consolidarea protecției indicațiilor geografice împotriva falsificării acestora, prin măsuri care vizează internetul și bunurile aflate în tranzit. Simplificarea propusă a indicațiilor geografice pentru vinuri trebuie să se aplice, de asemenea, produselor agricole și alimentare: pentru a asigura un nivel rezonabil de coerență între scheme și a aduce beneficiile menționate mai sus pentru producătorii de indicații geografice din acest sector. Schema privind indicațiile geografice ale produselor vitivinicole aromatizate, care cuprinde doar 5 din 3 350 de indicații geografice, nu poate fi operațională și ar trebui să fie integrată într-o altă schemă - schema privind produsele agricole și alimentare este adecvată, întrucât ea deja cuprinde alte băuturi alcoolice. În plus, regulamentul prevede dispoziții care nu fac decât să traducă în legislația internă angajamentele asumate de UE și de statele sale membre în contextul recentelor decizii ministeriale ale Organizației Mondiale a Comerțului, în special în ceea ce privește subvențiile la export. În cele din urmă, se propune să se elimine o serie de dispoziții caduce, printre altele, sistemul de reglementare a producției și cerințele care se aplică în sectorul zahărului, care au expirat la sfârșitul anului de piață 2016/2017. 2018/0216 (COD) Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI de stabilire a normelor privind sprijinul pentru planurile strategice care urmează a fi elaborate de statele membre în cadrul politicii agricole comune (planurile strategice PAC) și finanțate de Fondul european de garantare agricolă (FEGA) și de Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și de abrogare a Regulamentelor (UE) nr. 1305/2013 și (UE) nr. 1307/2013 ale Parlamentului European și ale Consiliului PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 42 și articolul 43 alineatul (2), având în vedere Actul de aderare din 1979, în special punctul 6 din Protocolul nr. 4 privind bumbacul, anexat la acesta, având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European, având în vedere avizul Comitetului Regiunilor, având în vedere avizul Curții de Conturi,

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară, întrucât: (1)Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor intitulată „Viitorul sectorului alimentar și al agriculturii”, din 29 noiembrie 2017, prezintă provocările, obiectivele și orientările viitoarei politici agricole comune („PAC”) de după 2020. Aceste obiective includ, printre altele, nevoia ca PAC să fie mai orientată spre rezultate, să stimuleze modernizarea și sustenabilitatea, inclusiv sustenabilitatea economică, socială, de mediu și climatică a zonelor agricole, forestiere și rurale și să contribuie la reducerea sarcinii administrative legate de legislația Uniunii pentru beneficiari. (2)Deoarece PAC trebuie răspundă cu precizie sporită provocărilor și oportunităților pe măsura ce apar, la nivelul Uniunii și la nivel internațional, național, regional, local și de fermă, sunt necesare raționalizarea guvernanței PAC, sporirea gradului de îndeplinire a obiectivelor Uniunii cu ajutorul PAC și reducerea semnificativă a sarcinii administrative. În PAC bazată pe obținerea de performanță („modelul de performanță”), Uniunea ar trebui să stabilească parametrii de bază ai politicii, cum ar fi obiectivele PAC și cerințele de bază, iar statele membre ar trebui să dețină o responsabilitate mai mare în privința modului în care îndeplinesc obiectivele și ating țintele. Subsidiaritatea sporită face posibilă luarea în considerare în mai mare măsură a condițiilor și nevoilor locale, prin personalizarea sprijinului în scopul maximizării contribuției la îndeplinirea obiectivelor Uniunii. (3)Utilizarea unor definiții comune stabilite întru totul la nivelul Uniunii a creat anumite dificultăți pentru statele membre, îngreunând adaptarea la propriile specificități de la nivel național, regional și local. Așadar, statele membre ar trebui să aibă flexibilitatea de a specifica anumite definiții în propriile planuri strategice PAC. Totuși, în vederea asigurării unor condiții de concurență echitabile comune, trebuie instituit un anumit cadru la nivelul Uniunii care să conțină elementele esențiale necesare ce trebuie incluse în definițiile respective („definițiile-cadru”). (4)Pentru a se asigura faptul că Uniunea își poate îndeplini obligațiile internaționale referitoare la sprijinul intern, prevăzute în Acordul OMC privind agricultura, în special obligația ca sprijinul de bază pentru venit în scopul sustenabilității și tipurilor de intervenții conexe să fie notificat în continuare ca sprijin din categoria „cutie verde”, ale cărui efecte asupra producției sau de denaturare a comerțului sunt nule sau cel mult minime, definiția-cadru a „activității agricole” ar trebui să cuprindă atât producția de produse agricole, cât și menținerea suprafețelor agricole. În scopul adaptării la condițiile locale, statele membre ar trebui să prevadă definiția exactă a activității agricole în propriile planuri strategice PAC. (5)Pentru a nu se pierde elementele esențiale pentru nivelul întregii Uniuni, cele care asigură comparabilitatea între deciziile statelor membre, ar trebui stabilită o definiție-cadru pentru „suprafața agricolă” care să nu limiteze statele membre în îndeplinirea obiectivelor Uniunii. Definițiile-cadru conexe pentru „teren arabil”, „culturi permanente” și „pajiște permanentă” ar trebui stabilite în linii mari, pentru ca statele membre să își poată elabora definiții mai specifice în conformitate cu propriile condiții locale. Definiția-cadru pentru „teren arabil” ar trebui formulată în așa fel încât să permită statelor membre să cuprindă forme de producție diferite, inclusiv sisteme precum cel agrosilvic și suprafețele arabile cu arbuști și arbori, și în așa fel încât să impună includerea suprafețelor de pârloagă pentru a se asigura natura decuplată a intervențiilor. Definiția-cadru a „culturilor permanente” ar trebui să includă atât suprafețele utilizate și neutilizate efectiv pentru producție, cât și pepinierele și speciile forestiere cu ciclu de producție scurt, care urmează a fi definite de statele membre. Definiția-cadru a „pajiștilor permanente” ar trebui formulată în așa fel încât să permită statelor membre să specifice criterii suplimentare și să le permită să includă alte specii decât gramineele sau alte plante furajere erbacee care sunt bune pentru pășunat sau care pot produce hrană pentru animale, indiferent dacă sunt sau nu utilizate pentru producția efectivă. (6)Sinergiile dintre FEADR și Orizont Europa ar trebui să încurajeze utilizarea la maximum de către FEADR a rezultatelor cercetării și inovării, în special a celor rezultate în urma proiectelor finanțate prin intermediul Orizont Europa și al parteneriatului european pentru inovare (PEI) pentru „productivitatea și durabilitatea agriculturii”, generând inovații în sectorul agricol și în zonele rurale. (7)Pentru a se garanta securitatea juridică a faptului că sprijinul este plătit pentru o suprafață agricolă care se află la dispoziția fermierului și pe care este exercitată o activitate agricolă, ar trebui prevăzută o definiție-cadru a „hectarului eligibil” cu elementele esențiale. În special, pentru a se evita cererile de plată duble, statele membre ar trebui să stabilească condițiile pe baza cărora să se determine dacă terenul se află la dispoziția fermierului. Având în vedere probabilitatea utilizării ocazionale și temporare a terenului agricol pentru o activitate care nu este strict agricolă și dat fiind potențialul anumitor activități neagricole de a contribui la diversificarea veniturilor exploatațiilor agricole, statele membre ar trebui să stabilească condiții adecvate pentru includerea ca hectare eligibile a suprafețelor care sunt utilizate și pentru activități neagricole. (8)În ceea ce privește suprafețele utilizate pentru producția de cânepă, în vederea protejării sănătății publice și pentru a se asigura consecvența cu alte reglementări legislative, utilizarea soiurilor de cânepă pentru semințe cu un conținut de tetrahidrocanabinol mai mic de 0,2 % ar trebui cuprinsă în definiția hectarului eligibil. (9)Pentru ca performanța PAC să fie și mai bună, sprijinul pentru venit ar trebui să fie direcționat spre fermierii veritabili. Pentru a se asigura o abordare comună la nivelul Uniunii în privința unei astfel de direcționări a sprijinului, ar trebui prevăzută o definiție-cadru a „fermierului veritabil” care să conțină elementele esențiale. Pornind de la acest cadru, statele membre ar trebui să definească, în propriile planuri strategice PAC, în funcție de condiții precum evaluări ale veniturilor, forța de muncă ocupată în fermă, obiectul de activitate al societății și intrările în registre, care fermieri nu sunt considerați fermieri veritabili. De asemenea, o astfel de definiție nu trebuie să excludă sprijinirea fermierilor care desfășoară mai multe activități, mai exact a fermierilor care desfășoară activități agricole, dar sunt implicați totodată în activități în afara propriilor ferme, deoarece multiplele lor activități consolidează adesea structura socioeconomică a zonelor rurale. (10)Pentru a se asigura consecvența între intervențiile sub formă de plăți directe și intervențiile de tip dezvoltare rurală atunci când obiectivul vizat este reînnoirea generațională, ar trebui stabilită la nivelul Uniunii o definiție-cadru privind „tânărul fermier” care să conțină elementele esențiale. (11)Pentru a da substanță obiectivelor PAC stabilite la articolul 39 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), precum și pentru a garanta că Uniunea face față în mod corespunzător celor mai recente provocări cu care se confruntă, este oportun să se prevadă o serie de obiective generale care să reflecte orientările prezentate în comunicarea privind „Viitorul sectorului alimentar și al agriculturii”. De asemenea, la nivelul Uniunii ar trebui stabilit un set de obiective specifice care să fie urmărite de statele membre prin intermediul planurilor lor strategice PAC. Aceste obiective specifice ar trebui nu doar să stabilească un echilibru între dimensiunile dezvoltării durabile, potrivit evaluării impactului, ci și să transpună obiectivele generale ale PAC în priorități mai concrete și să țină seama de legislația relevantă a Uniunii, în special în ceea ce privește clima, energia și mediul. (12)O PAC mai inteligentă, modernizată și mai sustenabilă trebuie să fie deschisă față de cercetare și inovare, pentru a reflecta caracterul multifuncțional al sistemelor agricole, forestiere și alimentare ale Uniunii, investind în dezvoltarea tehnologică și în digitalizare, precum și îmbunătățind accesul la cunoștințe imparțiale, temeinice, relevante și noi. (13)În vreme ce, potrivit modelului de performanță al PAC, Uniunea ar trebui să stabilească obiectivele Uniunii și să definească tipurile de intervenții, precum și cerințele de bază aplicabile statelor membre, acestea din urmă ar trebui să dețină competența de a transpune acel cadru al Uniunii în mecanisme de sprijin aplicabile beneficiarilor. În acest context, statele membre ar trebui să acționeze în conformitate cu Carta drepturilor fundamentale și cu principiile generale ale dreptului Uniunii și să se asigure că, într-adevăr, cadrul juridic pentru acordarea sprijinului din partea Uniunii către beneficiari se bazează pe planurile strategice PAC ale statelor membre și este în conformitate cu principiile și cerințele prevăzute în prezentul regulament și în [Regulamentul orizontal]. (14)Pentru ca sectorul agricol să fie inteligent și rezilient, plățile directe constituie în continuare o parte esențială a garantării unui sprijin acordat fermierilor pentru un venit echitabil. De asemenea, investițiile în restructurarea, modernizarea, inovarea și diversificarea fermelor și în adoptarea unor noi tehnologii sunt necesare pentru îmbunătățirea recompenselor de piață ale fermierilor. (15)În contextul unei mai puternice orientări spre piață a PAC, prezentată în comunicarea privind „Viitorul sectorului alimentar și al agriculturii”, expunerea la piață, schimbările climatice și frecvența și gravitatea fenomenelor meteorologice extreme aferente, precum și crizele sanitare și fitosanitare pot genera riscuri legate de volatilitatea prețurilor și de presiunile tot mai mari asupra veniturilor. Astfel, deși fermierii sunt cei care poartă, în definitiv, responsabilitatea elaborării propriilor strategii în cadrul propriilor ferme, ar trebui să se instituie un cadru robust care să garanteze gestionarea adecvată a riscurilor. În acest scop, statele membre și fermierii ar putea recurge la o platformă la nivelul UE privind gestionarea riscurilor pentru consolidarea capacităților, pentru a le oferi fermierilor instrumente financiare adecvate pentru investiții și acces la capital circulant, formare profesională, transfer de cunoștințe și consiliere. (16)Stimularea îngrijirii mediului și a combaterii schimbărilor climatice și contribuția la îndeplinirea obiectivelor Uniunii legate de mediu și climă constituie o prioritate extrem de importantă pentru viitorul agriculturii și silviculturii din Uniune. Așadar, structura PAC ar trebui să reflecte un nivel de ambiție mai ridicat în privința acestor obiective. Dat fiind modelul de performanță, acțiunile întreprinse pentru combaterea schimbărilor climatice și a degradării mediului ar trebui să fie orientate spre rezultate, iar articolul 11 din TFUE ar trebui considerat, în acest scop, o obligație de rezultat. Deoarece multe zone din Uniune suferă din cauza unor probleme structurale cum ar fi lipsa oportunităților de angajare atractive, lipsa de personal calificat și investițiile insuficiente în conectivitate, infrastructuri și servicii esențiale, precum și din cauza exodului tinerilor, este fundamentală consolidarea structurii socioeconomice a zonelor respective, în conformitate cu Declarația de la Cork 2.0, în special prin crearea de locuri de muncă și reînnoirea generațională, prin aducerea în zonele rurale a locurilor de muncă și a creșterii economice dorite de Comisie, prin promovarea incluziunii sociale, a reînnoirii generaționale și a dezvoltării de „sate inteligente” în mediul rural al întregii Europe. Astfel cum se indică în Comunicarea privind „Viitorul sectorului alimentar și al agriculturii”, noile lanțuri valorice rurale, cum ar fi energia din surse regenerabile, bioeconomia emergentă, economia circulară și ecoturismul, pot oferi zonelor rurale un bun potențial pentru creștere și locuri de muncă. În acest context, instrumentele financiare și utilizarea garanției InvestEU pot avea un rol crucial în asigurarea accesului la finanțare și în stimularea capacității de creștere a fermelor și întreprinderilor. Există potențial pentru ocuparea forței de muncă în zonele rurale pentru resortisanții țărilor terțe cu drept de ședere legală, ceea ce ar promova integrarea lor socială și economică, în special în cadrul strategiilor de dezvoltare locală plasată sub responsabilitatea comunității. (17)PAC ar trebui să asigure în continuare securitatea alimentară, care ar trebui înțeleasă ca însemnând acces permanent la alimente suficiente, sigure și hrănitoare. Mai mult, PAC ar trebui să contribuie la îmbunătățirea răspunsului dat de agricultura Uniunii noilor exigențe societale referitoare la hrană și la sănătate, inclusiv la producția agricolă sustenabilă, la o alimentație mai sănătoasă, la deșeurile alimentare și la bunăstarea animalelor. PAC ar trebui să promoveze în continuare producția cu caracteristici specifice și valoroase, ajutând în același timp fermierii să-și ajusteze proactiv producția în funcție de semnalele de pe piață și de exigențele consumatorilor.

(18)Având în vedere amploarea reformei necesare pentru îndeplinirea obiectivelor și pentru a se răspunde preocupărilor, este oportun să se prevadă un nou cadru juridic, într-un singur regulament, care să cuprindă sprijinul din partea Uniunii finanțat prin Fondul european de garantare agricolă (FEGA) și Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și care să înlocuiască măsurile prevăzute în prezent în Regulamentul (UE) nr. 1305/2013 al Parlamentului European și al Consiliului și în Regulamentul (UE) nr. 1307/2013 al Parlamentului European și al Consiliului. (19)Prezentul regulament ar trebui să prevadă norme care să se aplice sprijinului din partea Uniunii finanțat prin FEGA și prin FEADR și acordat sub forma unor tipuri de intervenții specificate într-un plan strategic PAC elaborat de fiecare stat membru și aprobat de Comisie. (20)Pentru a se asigura faptul că Uniunea își poate îndeplini obligațiile internaționale referitoare la sprijinul intern, prevăzute în Acordul OMC privind agricultura, anumite tipuri de intervenții prevăzute în prezentul regulament ar trebui să fie notificate în continuare ca sprijin din categoria „cutie verde”, ale cărui efecte asupra producției sau de denaturare a comerțului sunt nule sau cel mult minime, sau să fie notificate ca sprijin din categoria „cutie albastră” în cadrul programelor de limitare a producției, fiind astfel exceptate din angajamentele de reducere. Deși dispozițiile din prezentul regulament referitoare la astfel de tipuri de intervenții sunt deja în conformitate cu cerințele „cutiei verzi” prevăzute în anexa 2 la Acordul OMC privind agricultura sau cu cerințele „cutiei albastre” prevăzute la articolul 6.5 din acordul menționat, ar trebui să se garanteze că intervențiile planificate de statele membre în planurile lor strategice PAC pentru aceste tipuri de intervenții îndeplinesc în continuare cerințele respective. (21)Având ca bază sistemul precedent al ecocondiționalității implementat până în 2020, sistemul noii condiționalități leagă primirea integrală a sprijinului PAC de respectarea de către beneficiari a standardelor de bază referitoare la mediu, schimbările climatice, sănătatea publică, sănătatea animalelor, sănătatea plantelor și bunăstarea animalelor. Standardele de bază cuprind, într-o formă simplificată, o listă de cerințe legale în materie de gestionare (SMR) și standarde privind bunele condiții agricole și de mediu ale terenurilor (GAEC). Aceste standarde de bază ar trebui să țină seama într-o mai mare măsură de provocările legate de mediu și climă și de noua componentă de mediu a arhitecturii PAC, atingând astfel nivelul superior de ambiție în ceea ce privește mediul și clima anunțat de Comisie în comunicarea sa privind „Viitorul sectorului alimentar și al agriculturii” și în cadrul financiar multianual (CMF). Condiționalitatea are menirea de a contribui la dezvoltarea unei agriculturi sustenabile, printr-o sensibilizare mai puternică a beneficiarilor în legătură cu necesitatea respectării standardelor de bază. De asemenea, condiționalitatea vizează să ofere o contribuție pentru ca PAC să devină mai compatibilă cu așteptările societății, prin îmbunătățirea coerenței dintre politica agricolă comună și obiectivele privind mediul, sănătatea publică, sănătatea animalelor, sănătatea plantelor și bunăstarea animalelor. Condiționalitatea ar trebui să fie o parte integrantă a componentei de mediu a arhitecturii PAC, ca element al nivelului de bază pe care se sprijină angajamente mai ambițioase în materie de mediu și climă, și ar trebui aplicată în mod exhaustiv în întreaga Uniune. În ceea ce privește fermierii care nu îndeplinesc cerințele respective, statele membre ar trebui să se asigure că se aplică sancțiuni proporționate, eficace și disuasive în conformitate cu [Regulamentul HZR]. (22)Cadrul standardelor GAEC este menit a contribui la atenuarea schimbărilor climatice și la adaptarea la acestea, la soluționarea provocărilor legate de apă, la protejarea și calitatea solului și la protejarea și calitatea biodiversității. Cadrul trebuie îmbunătățit pentru a ține seama în special de practicile prevăzute pentru perioada de până în 2020 în cadrul înverzirii plăților directe, de atenuarea schimbărilor climatice și de necesitatea îmbunătățirii sustenabilității fermelor precum și, în special, de gestionarea substanțelor nutritive. Este recunoscut faptul că fiecare GAEC contribuie la îndeplinirea mai multor obiective. Pentru a implementa acest cadru, statele membre ar trebui să instituie câte un standard național pentru fiecare dintre standardele stabilite la nivelul Uniunii, ținând seama de caracteristicile specifice ale zonei respective, inclusiv de condițiile pedologice și climatice, de condițiile agricole existente, de utilizarea terenurilor, de rotația culturilor, de practicile agricole și de structurile fermelor. De asemenea, statele membre pot defini, în plus, și alte standarde naționale legate de principalele obiective prevăzute în anexa III în vederea îmbunătățirii modului în care este realizat cadrul GAEC în ceea ce privește mediul și clima. Ca parte a cadrului GAEC, pentru a sprijini nu doar performanța agronomică a fermelor, ci și performanța lor de mediu, vor fi elaborate planuri de gestionare a nutrienților, cu ajutorul unui instrument electronic pentru sustenabilitatea fermelor pus la dispoziția fermierilor individuali de către statele membre. Acest instrument ar trebui să ofere sprijin pentru luarea deciziilor în cadrul fermelor, pe baza unui minimum de funcționalități privind gestionarea nutrienților. De asemenea, o interoperabilitate și o modularitate ridicate ar trebui să garanteze, de asemenea, posibilitatea adăugării altor aplicații electronice de e-guvernanță și pentru ferme. Pentru a se asigura condiții de concurență echitabile în rândul fermierilor și în întreaga Uniune, Comisia poate oferi statelor membre sprijin în ceea ce privește atât proiectarea instrumentului, cât și stocarea datelor și serviciile de prelucrare necesare. (23)SMR trebuie să fie implementate pe deplin de statele membre pentru a deveni operaționale la nivel de fermă și pentru a se asigura aplicarea unui tratament egal fermierilor. Pentru a se asigura consecvența normelor privind condiționalitatea din punctul de vedere al sporirii sustenabilității politicii, SMR ar trebui să includă principalele acte legislative ale Uniunii referitoare la mediu, sănătatea publică, sănătatea animalelor, sănătatea plantelor și bunăstarea animalelor a căror implementare la nivel național implică obligații precise pentru fermierii individuali, inclusiv obligații în temeiul Directivei 92/43/CEE a Consiliului și al Directivei 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului sau al Directivei 91/676/CEE a Consiliului. Pentru a se da curs declarației comune emise de Parlamentul European și de Consiliu și anexate la Regulamentul (UE) nr. 1306/2013 al Parlamentului European și al Consiliului, dispozițiile relevante din Directiva 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului și din Directiva 2009/128/CE a Parlamentului European și a Consiliului sunt incluse ca SMR în domeniul de aplicare al condiționalității, iar lista standardelor GAEC este adaptată în consecință. (24)Statele membre ar trebui să instituie servicii de consiliere agricolă menite a îmbunătăți gestionarea sustenabilă și performanța generală a exploatațiilor agricole și a întreprinderilor rurale, vizând aspectele economice, de mediu și sociale, și a identifica îmbunătățirile necesare în privința tuturor măsurilor luate la nivel de fermă prevăzute în planurile strategice PAC. Aceste servicii de consiliere agricolă ar trebui să îi ajute pe fermieri și pe alți beneficiari ai sprijinului PAC să devină mai conștienți în privința relației dintre gestionarea fermei și gestionarea terenurilor pe de o parte și anumite standarde, cerințe și informații, inclusiv referitoare la mediu și climă, pe de altă parte. Lista acestora din urmă include standarde aplicabile fermierilor și altor beneficiari ai PAC sau necesare acestora și prevăzute în planul strategic PAC, precum și standardele aferente legislației privind apa, utilizarea sustenabilă a pesticidelor și, totodată, inițiativele de combatere a rezistenței antimicrobiene și gestionarea riscurilor. Pentru a spori calitatea și eficacitatea consilierii, statele membre ar trebui să integreze consilieri în sistemele de cunoștințe și inovare în agricultură (AKIS), în scopul furnizării de informații tehnologice și științifice la zi obținute prin cercetare și inovare. (25)Pentru a se asigura o distribuire mai echitabilă a sprijinului pentru venit, cuantumurile plăților directe care depășesc un anumit plafon ar trebui reduse, iar rezultatul reducerii fie ar trebui utilizat pentru plăți directe decuplate și, în mod prioritar, pentru sprijinul redistributiv complementar pentru venit în scopul sustenabilității, fie ar trebui transferat spre FEADR. Pentru evitarea efectelor negative asupra ocupării forței de muncă, ar trebui să se țină seama de forța de muncă atunci când se aplică acest mecanism. (26)Legislația Uniunii ar trebui să prevadă că statele membre, în propriile planuri strategice PAC, ar trebui să stabilească cerințe în ceea ce privește suprafața minimă pentru care se acordă plăți decuplate. Aceste cerințe ar trebui să țină seama de necesitatea de a se evita sarcina administrativă excesivă generată de gestionarea unui număr mare de plăți în cuantumuri mici și de a se asigura o contribuție eficace a sprijinului la îndeplinirea obiectivelor PAC la care contribuie plățile directe decuplate. În vederea garantării unui nivel minim de sprijin pentru venitul agricol pentru toți fermierii veritabili, precum și în scopul îndeplinirii obiectivului tratatului de a se asigura un nivel de trai echitabil pentru populația agricolă, ar trebui stabilită o plată decuplată anuală bazată pe suprafață, ca tip de intervenție numit „sprijin de bază pentru venit în scopul sustenabilității”. Pentru a se îmbunătăți direcționarea acestui sprijin, cuantumurile plăților pot fi diferențiate pe grupuri de teritorii pe baza condițiilor socioeconomice și/sau agronomice. Pentru a evita efectele disruptive asupra veniturilor fermierilor, statele membre pot decide să implementeze sprijinul de bază pentru venit în scopul sustenabilității în funcție de drepturile la plată. În acest caz, valoarea drepturilor la plată de dinaintea oricărei convergențe suplimentare ar trebui să fie proporțională cu valoarea lor astfel cum a fost stabilită în cadrul schemelor de plată de bază în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1307/2013, ținând seama și de plățile pentru practicile agricole benefice pentru climă și mediu. Statele membre ar trebui să realizeze, de asemenea, o convergență sporită pentru a continua să se îndepărteze progresiv de valorile istorice. (27)Când prevăd sprijinul direct decuplat pe baza sistemului de drepturi la plată, statele membre ar trebui să continue să gestioneze o rezervă națională sau mai multe rezerve per grup de teritorii. Aceste rezerve ar trebui utilizate, în mod prioritar, pentru tinerii fermieri și pentru fermierii care își încep activitatea agricolă. De asemenea, pentru a se garanta funcționarea fără probleme a sistemului, sunt necesare norme privind utilizarea și transferul drepturilor la plată. (28)Fermele mici rămân un element esențial al agriculturii Uniunii, deoarece au un rol vital în sprijinirea ocupării forței de muncă în mediul rural și contribuie la dezvoltarea teritorială. Pentru a se promova o distribuire mai echilibrată a sprijinului și pentru a se reduce sarcina administrativă pentru cei care beneficiază de sume mici, statele membre ar trebui să aibă opțiunea de a le oferi micilor fermieri posibilitatea înlocuirii celorlalte plăți directe cu acordarea unei plăți cu sumă fixă pentru micii fermieri. (29)Având în vedere nevoia recunoscută de a se promova o distribuire mai echilibrată a sprijinului către fermierii mici și/sau mijlocii într-un mod vizibil și măsurabil, ar trebui instituită la nivelul Uniunii o plată decuplată specifică per hectar, sprijinul redistributiv complementar pentru venit în scopul sustenabilității. Pentru a se permite o mai bună direcționare a acestui sprijin complementar și în vederea recunoașterii diferențelor dintre structurile fermelor din întreaga Uniune, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a prevedea cuantumuri diferite ale sprijinului complementar pentru diferite intervale de hectare. (30)Crearea și dezvoltarea de către tinerii fermieri a unor noi activități economice în sectorul agricol reprezintă o provocare din punct de vedere financiar și constituie un element de care ar trebui să se țină seama la alocarea și direcționarea plăților directe. Această dezvoltare este esențială pentru competitivitatea sectorului agricol din Uniune și, din acest motiv, statele membre pot institui un sprijin complementar pentru venit pentru tinerii fermieri. Acest tip de intervenții ar trebui instituit pentru a le oferi tinerilor fermieri un sprijin pentru venit suplimentar, după perioada inițială de înființare. (31)PAC ar trebui să garanteze că statele membre sporesc nivelul de realizare în ceea ce privește mediul grație respectării nevoilor locale și a circumstanțelor reale ale fermierilor. În cadrul plăților directe din planurile strategice PAC, statele membre ar trebui să instituie programe ecologice voluntare pentru fermieri, care ar trebui să fie întru totul coordonate cu celelalte intervenții relevante. Aceste scheme ar trebui să fie definite de statele membre ca o plată acordată fie pentru stimularea și remunerarea furnizării de bunuri publice prin intermediul practicilor agricole benefice pentru mediu și climă, fie drept compensație pentru introducerea acestor practici. În ambele cazuri, aceste scheme ar trebui să vizeze sporirea performanței PAC în materie de mediu și climă și ar trebui, prin urmare, să fie concepute astfel încât să depășească cerințele obligatorii prevăzute deja de sistemul condiționalității. Statele membre pot decide să instituie programe ecologice pentru practicile agricole, cum ar fi gestionarea îmbunătățită a pajiștilor permanente și a elementelor de peisaj și agricultura ecologică. Aceste scheme pot include, de asemenea, „scheme de bază” care pot fi o condiție pentru asumarea unor angajamente mai ambițioase în materie de dezvoltare rurală. (32)Statele membre ar trebui să poată utiliza, pentru sprijinul cuplat pentru venit, o parte a propriului plafon financiar disponibil pentru plățile directe, pentru a îmbunătăți competitivitatea, sustenabilitatea și/sau calitatea anumitor sectoare și producții care sunt deosebit de importante din motive sociale, economice sau de mediu și care se confruntă cu anumite dificultăți. Mai mult, ar trebui să se permită, de asemenea, statelor membre să utilizeze o parte suplimentară a plafonului lor financiar disponibil pentru plățile directe în scopul acordării unui sprijin cuplat pentru venit specific pentru sprijinirea producției de culturi proteice, pentru a reduce deficitul Uniunii în această privință. (33)Ar trebui asigurată conformitatea sprijinului cuplat pentru venit cu angajamentele internaționale ale Uniunii. Acestea includ, mai ales, cerințele Memorandumului de înțelegere dintre Comunitatea Economică Europeană și Statele Unite ale Americii privind semințele oleaginoase în cadrul GATT, astfel cum sunt aplicabile ca urmare a modificărilor suprafeței de bază separate pentru plantele oleaginoase a UE survenite în urma schimbării alcătuirii UE. Comisia a trebui să aibă competența de a adopta acte de punere în aplicare în acest scop, și anume pentru stabilirea de norme detaliate în acest sens. (34)În conformitate cu obiectivele prevăzute în protocolul nr. 4 privind bumbacul anexat la Actul de aderare din 1979, este necesar să se continue o „plată specifică pentru cultură” per hectar eligibil legată de cultivarea bumbacului, precum și sprijinul pentru organizațiile interprofesionale din regiunile producătoare de bumbac. Totuși, deoarece alocarea bugetară pentru bumbac este fixă și nu poate fi utilizată în alte scopuri și deoarece implementarea acestui program are un temei juridic în tratat, plata pentru bumbac nu ar trebui să facă parte din intervențiile aprobate în planul strategic PAC. Pentru a se asigura aplicarea și gestionarea eficiente ale plății specifice pentru cultura de bumbac, ar trebui să se delege Comisiei competența de a adopta anumite acte. (35)Tipurile de intervenții sectoriale sunt necesare pentru a contribui la îndeplinirea obiectivelor PAC și pentru consolidarea sinergiilor cu alte instrumente ale PAC. În armonie cu modelul de performanță, ar trebui elaborate la nivelul Uniunii cerințe minime referitoare la conținutul și obiectivele unor astfel de tipuri de intervenții sectoriale, pentru a se asigura condiții de concurență echitabile pe piața internă și pentru a se evita condițiile de concurență inegale și neloiale. Statele membre ar trebui să justifice includerea lor în planurile lor strategice PAC și să asigure consecvența cu alte intervenții la nivel sectorial. Tipurile generale de intervenții care urmează a fi stabilite la nivelul Uniunii ar trebui să vizeze sectorul fructelor și legumelor, cel al vinului, cel al produselor apicole, cel al uleiului de măsline și al măslinelor de masă, cel al hameiului și celelalte produse care urmează a fi specificate, în cazul cărora se consideră că instituirea unor programe sectoriale va avea efecte benefice asupra îndeplinirii unora sau a tuturor obiectivelor generale și specifice ale PAC vizate de prezentul regulament. (36)Pachetele financiare naționale sau alte limitări sub forma unor plafoane sunt necesare pentru menținerea specificității intervenției și pentru facilitarea programării unor intervenții sectoriale pentru vin, uleiul de măsline și măslinele de masă, hamei și pentru alte produse agricole care urmează a fi specificate în prezentul regulament. Totuși, în sectorul fructelor și legumelor și în cel al apiculturii, asistența financiară din partea Uniunii ar trebui să fie acordată în continuare în conformitate cu normele prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului, pentru a nu fi subminată îndeplinirea obiectivelor suplimentare specifice acestor tipuri de intervenții. În cazurile în care statele membre ar introduce un sprijin pentru „alte intervenții sectoriale” în planurile lor strategice PAC, alocarea financiară corespunzătoare ar trebui dedusă din alocarea pentru tipurile de intervenții sub formă de plăți directe a statului membru în cauză, pentru a se menține neutralitatea financiară. În cazul în care un stat membru ar decide să nu implementeze intervenții sectoriale pentru hamei și uleiul de măsline, alocările conexe destinate statului membru respectiv ar trebui puse la dispoziție ca alocări suplimentare pentru tipurile de intervenții sub formă de plăți directe. (37)În cazul intervențiilor de dezvoltare rurală, principiile sunt definite la nivelul Uniunii, în special în ceea ce privește cerințele de bază referitoare la aplicarea criteriilor de selecție de către statele membre. Totuși, statele membre ar trebui să aibă o amplă marjă de discreție pentru a defini condiții specifice în funcție de propriile nevoi. Tipurile de intervenții de dezvoltare rurală includ plățile pentru angajamentele în materie de mediu și climă și pentru alte angajamente în materie de gestionare pe care statele membre ar trebui să le sprijine pe întregile lor teritorii în conformitate cu propriile nevoi specifice naționale, regionale sau locale. Statele membre ar trebui să acorde plăți fermierilor și altor gestionari de terenuri care își asumă în mod voluntar angajamente în materie de gestionare care contribuie la atenuarea schimbărilor climatice și adaptarea la acestea și la protejarea și îmbunătățirea mediului, inclusiv a calității apei și a cantității de apă, a calității aerului, a solului, a biodiversității și a serviciilor ecosistemice, precum și angajamente voluntare în cadrul Natura 2000, și sprijin pentru diversitatea genetică. Sprijinul din cadrul plăților pentru angajamentele în materie de gestionare poate fi acordat, de asemenea, sub forma unor abordări conduse la nivel local, integrate sau cooperative și a unor intervenții bazate pe rezultate.

(38)Sprijinul pentru angajamentele în materie de gestionare poate include prime destinate agriculturii ecologice pentru conversia la terenuri ecologice și menținerea acestora, plăți pentru alte tipuri de intervenții de sprijin pentru sistemele de producție care respectă mediul, cum ar fi agroecologia, agricultura de conservare și producția integrată, servicii de silvomediu, servicii climatice și conservarea pădurilor, prime pentru păduri și pentru crearea de sisteme agrosilvice, bunăstarea animalelor, conservarea, utilizarea sustenabilă și dezvoltarea resurselor genetice. În funcție de propriile nevoi, statele membre pot elabora alte scheme în cadrul acestui tip de intervenții. Acest tip de plăți ar trebui să se acorde doar pentru costurile suplimentare și pierderile de venit rezultate din angajamentele care depășesc nivelul de bază al standardelor și cerințelor obligatorii prevăzute în dreptul Uniunii și în cel național, precum și condiționalitatea, astfel cum este prevăzută în planul strategic PAC. Angajamentele legate de acest tip de intervenții pot fi asumate pentru o perioadă anuală sau multianuală prestabilită și pot depăși șapte ani în cazuri în care acest lucru este justificat corespunzător. (39)Măsurile forestiere ar trebui să contribuie la implementarea strategiei forestiere a Uniunii și să se bazeze pe programele silvicole naționale sau subnaționale ale statelor membre sau pe instrumente echivalente, care ar trebui să fie fondate pe angajamentele aferente Regulamentului privind includerea emisiilor de gaze cu efect de seră și absorbțiilor rezultate din exploatarea terenurilor, schimbarea destinației terenurilor și silvicultură în cadrul de politici privind clima și energia [Regulamentul LULUCF] și pe angajamentele asumate în cadrul Conferințelor Ministeriale privind Protecția Pădurilor din Europa. Intervențiile ar trebui să se bazeze pe planurile de gestionare a pădurilor sau pe instrumente echivalente și pot cuprinde dezvoltarea zonelor forestiere și gestionarea sustenabilă a pădurilor, inclusiv împădurirea terenurilor și crearea și regenerarea de sisteme agrosilvice, protejarea, refacerea și îmbunătățirea resurselor forestiere, ținând seama de nevoile de adaptare, investițiile pentru garantarea și îmbunătățirea conservării și rezilienței pădurilor și pentru garantarea și îmbunătățirea furnizării de servicii ecosistemice forestiere și de servicii climatice, precum și măsuri și investiții în sprijinul energiei din surse regenerabile și al bioeconomiei. (40)Pentru a asigura un venit echitabil și un sector agricol rezilient pe întregul teritoriu al Uniunii, statele membre pot acorda sprijin fermierilor din zonele care se confruntă cu anumite constrângeri naturale și alte constrângeri specifice anumitor zone. În ceea ce privește plățile pentru zonele care se confruntă cu constrângeri naturale sau cu alte constrângeri specifice, ar trebui să se aplice în continuare desemnarea din cadrul politicii de dezvoltare rurală pentru perioada 2014-2020. Pentru ca PAC să genereze mai multă valoare adăugată la nivelul Uniunii în ceea ce privește mediul și să își consolideze sinergiile cu finanțarea investițiilor în natură și biodiversitate, este necesar să se mențină o măsură separată care să vizeze compensarea beneficiarilor pentru dezavantajele legate de implementarea Directivei Natura 2000 și a Directivei-cadru privind apa. Prin urmare, ar trebui să se acorde în continuare sprijin fermierilor și deținătorilor de păduri, pentru a-i ajuta să facă față dezavantajelor specifice care rezultă din punerea în aplicare a Directivei 2009/147/CE și a Directivei 92/43/CEE, și pentru a contribui la gestionarea eficace a siturilor Natura 2000. Totodată, ar trebui să fie pus la dispoziția fermierilor un sprijin care să îi ajute să facă față dezavantajelor din zonele bazinelor hidrografice, cauzate de punerea în aplicare a Directivei-cadru privind apa. Sprijinul ar trebui să fie legat de cerințele specifice descrise în planurile strategice PAC care depășesc standardele și cerințele obligatorii relevante. De asemenea, statele membre ar trebui să se asigure că plățile acordate fermierilor nu duc la dubla finanțare prin suprapunerea cu schemele ecologice. În plus, nevoile specifice ale zonelor Natura 2000 ar trebui luate în considerare de către statele membre în cadrul elaborării generale a planurilor lor strategice PAC. (41)De asemenea, obiectivele PAC ar trebui urmărite prin sprijinirea investițiilor, atât a celor productive, cât și a celor neproductive, atât în cadrul fermei cât și în afara ei. Aceste investiții pot viza, printre altele, infrastructurile legate de dezvoltarea, modernizarea și adaptarea la schimbările climatice a agriculturii și a silviculturii, inclusiv a accesului la terenurile fermelor și la cele forestiere, consolidarea și îmbunătățirea terenurilor, practicile agrosilvice și furnizarea energiei și a apei și economisirea acestora. Pentru o mai bună asigurare a consecvenței planurilor strategice PAC cu obiectivele Uniunii, precum și pentru asigurarea unor condiții de concurență echitabile între statele membre, în prezentul regulament a fost inclusă o listă negativă a domeniilor investiționale. (42)Având în vedere necesitatea eliminării lacunelor în materie de investiții din sectorul agricol al Uniunii și pentru a se îmbunătăți accesul la instrumentele financiare pentru grupurile prioritare, în special pentru tinerii fermieri și pentru noii fermieri cu profiluri de risc mai ridicat, ar trebui să se încurajeze utilizarea garanției InvestEU și combinarea granturilor cu instrumente financiare. Deoarece utilizarea instrumentelor financiare în statele membre variază considerabil ca urmare a diferențelor în ceea ce privește accesul la finanțare, dezvoltarea sectorului bancar, prezența capitalului de risc, familiaritatea în rândul administrațiilor publice și potențiala gamă de beneficiari, statele membre ar trebui să prevadă în planurile strategice PAC ținte, beneficiari și condiții preferențiale adecvate și alte norme de eligibilitate posibile. (43)Tinerii fermieri și noii fermieri se confruntă în continuare cu bariere semnificative în ceea ce privește accesul la terenuri, prețurile ridicate și accesul la credite. Întreprinderile lor sunt mai puternic amenințate de volatilitatea prețurilor (atât ale factorilor de producție, cât și ale produselor), iar nevoile lor în ceea ce privește formarea profesională în materie de competențe antreprenoriale și de gestionare a riscurilor sunt mari. Așadar, este esențială continuarea sprijinului pentru înființarea de noi întreprinderi și de noi ferme. Statele membre ar trebui să prevadă o abordare strategică și să stabilească un set clar și coerent de intervenții pentru reînnoirea generațională în cadrul obiectivului specific dedicat acestui aspect. În acest scop, în propriile planuri strategice PAC, statele membre pot prevedea condiții preferențiale pentru instrumentele financiare pentru tinerii fermieri și pentru noii fermieri și ar trebui să includă în planurile lor strategice PAC rezervarea unei sume care să echivaleze cu cel puțin 2 % din pachetul financiar anual al plăților directe. Ar trebui să se stabilească o majorare a cuantumului maxim al ajutorului acordat pentru instalarea tinerilor fermieri și pentru întreprinderile rurale nou înființate, până la 100 000 EUR, care poate fi accesat, de asemenea, prin sau în combinație cu forma de sprijin a instrumentului financiar. (44)Dată fiind necesitatea de a se asigura instrumente adecvate de gestionare a riscurilor, ar trebui menținute primele de asigurare și fondurile mutuale, finanțate de FEADR. Categoria fondurilor mutuale cuprinde atât fondurile legate de pierderile de producție, cât și instrumentele de stabilizare a veniturilor care sunt generale și specific sectoriale și care sunt legate de pierderile de venit. (45)Sprijinul ar trebui să permită instituirea și implementarea cooperării între cel puțin două entități în vederea îndeplinirii obiectivelor PAC. Sprijinul poate viza toate aspectele unei astfel de cooperări, cum ar fi instituirea unor sisteme de calitate, acțiuni colective în domeniul mediului și în cel al climei, promovarea lanțurilor de aprovizionare scurte și a piețelor locale, proiectele-pilot, proiecte ale grupurilor operaționale cuprinse în proiectele de dezvoltare locală din cadrul parteneriatului european pentru inovare privind productivitatea și durabilitatea agriculturii, satele inteligente, cluburile cumpărătorilor și cercurile utilajelor, parteneriatele între ferme, planurile de gestionare a pădurilor, rețelele și grupurile, agricultura socială, agricultura sprijinită de comunitate, acțiunile din sfera de aplicare a LEADER și instituirea de grupuri de producători și de organizații de producători, precum și de alte forme de cooperare considerate necesare pentru îndeplinirea obiectivelor specifice ale PAC. (46)Comunicarea privind „Viitorul sectorului alimentar și al agriculturii” menționează schimburile de cunoștințe și accentul pe inovare ca fiind un obiectiv transversal al noii PAC. PAC ar trebui să continue să sprijine modelul de inovare interactivă, care stimulează colaborarea dintre actori în scopul utilizării la maximum a tipurilor complementare de cunoștințe în vederea diseminării soluțiilor practice. Serviciile de consiliere agricolă ar trebui consolidate în cadrul AKIS. Planul strategic PAC ar trebui să furnizeze informații privind modul în care vor funcționa împreună serviciile de consiliere, cercetarea și rețelele rurale. Fiecare stat membru sau regiune, după caz, poate finanța mai multe acțiuni care vizează schimburile de cunoștințe și inovarea, utilizând tipurile de intervenții dezvoltate în prezentul regulament. (47)FEGA ar trebui să continue să finanțeze tipurile de intervenții sub formă de plăți directe și tipurile de intervenții sectoriale, iar FEADR ar trebui să continue să finanțeze tipurile de intervenții de dezvoltare rurală descrise în prezentul regulament. Normele privind gestiunea financiară a PAC ar trebui stabilite separat pentru cele două fonduri și pentru activitățile sprijinite de fiecare dintre ele, având în vedere că noul model de performanță acordă mai multă flexibilitate și subsidiaritate statelor membre pentru ca acestea să își poată îndeplini obiectivele. Tipurile de intervenții în temeiul prezentului regulament ar trebui să vizeze perioada 1 ianuarie 2021-31 decembrie 2027. (48)Sprijinul pentru plățile directe acordat în temeiul planurilor strategice PAC ar trebui acordat în limita unor alocări naționale care urmează a fi stabilite în prezentul regulament. Aceste alocări naționale ar trebui să reflecte continuarea schimbărilor prin care alocările către statele membre cu cel mai redus nivel de sprijin per hectar sunt majorate treptat în vederea reducerii cu 50 % a discrepanței față de media de 90 % de la nivelul Uniunii. Pentru a se ține seama de mecanismul de reducere a plăților și de utilizarea rezultatului acestui mecanism în statul membru, ar trebui să se permită ca alocările financiare indicative anuale totale din planul strategic PAC al unui stat membru să depășească alocarea națională. (49)Pentru a se facilita gestionarea fondurilor FEADR, ar trebui stabilită o singură rată de contribuție pentru sprijinul din FEADR în raport cu cheltuielile publice din statele membre. Pentru a se ține seama de importanța deosebită sau de natura anumitor tipuri de operațiuni, ar trebui stabilite rate specifice ale contribuției în legătură cu acestea. Pentru a se atenua constrângerile specifice cauzate de nivelul de dezvoltare, de depărtare și de insularitate, ar trebui stabilită o rată adecvată a contribuției FEADR pentru regiunile mai puțin dezvoltate, pentru regiunile ultraperiferice menționate în articolul 349 din TFUE și pentru insulele mici din Marea Egee. (50)FEADR nu ar trebui să ofere sprijin pentru investiții care ar dăuna mediului. Așadar, este necesar ca prezentul regulament să prevadă o serie de reguli de excludere, precum și posibilitatea dezvoltării ulterioare a acestor garanții în actele delegate. Mai ales, FEADR nu ar trebui să finanțeze investițiile în irigații care nu contribuie la realizarea sau menținerea unei stări bune a corpului de apă în cauză sau a corpurilor de apă în cauză și investițiile în împădurire care nu sunt coerente cu obiectivele în materie de mediu și climă conforme cu principiile gestionării sustenabile a pădurilor. (51)Pentru a se asigura finanțarea adecvată a anumitor priorități, ar trebui stabilite norme pentru sprijinul din cadrul FEADR privind alocările financiare minime destinate acestor priorități. În scopul asigurării unor condiții de concurență echitabile între fermieri, ar trebui să se stabilească, de asemenea, o alocare maximă pentru sprijinul cuplat în cadrul plăților directe. Mai mult, ar trebui să se permită, de asemenea, statelor membre să utilizeze o parte suplimentară a plafonului lor financiar disponibil pentru plățile directe în scopul acordării unui sprijin cuplat pentru venit specific pentru îmbunătățirea competitivității, a sustenabilității și/sau a calității producției de culturi proteice. (52)Pentru a reflecta importanța combaterii schimbărilor climatice în conformitate cu angajamentele Uniunii de a pune în aplicare Acordul de la Paris și cu angajamentul față de obiectivele de dezvoltare durabilă ale Organizației Națiunilor Unite, acest program va contribui la integrarea combaterii schimbărilor climati