Sistemul de justiție al Republicii Slovenia are trei grade de jurisdicție, tribunalele locale și tribunalele districtuale (care preiau cauzele civile și comerciale) și tribunalele pentru litigii de muncă (care preiau, de asemenea, cauzele de asigurări sociale) și un tribunal administrativ (cu statut de curte de apel) în primă instanță (în total șaizeci), patru Curți Superioare la cel de-al doilea grad de jurisdicție (care se ocupă de recursurile pentru hotărârile tribunalelor de primă instanță) și Curtea Supremă la cel de-al treilea grad de jurisdicție (care se ocupă de apelurile pentru anumite hotărâri ale Curților Superioare și ale Tribunalului Administrativ). Constituția prevede un Consiliu Judiciar, un organism sui generis separat de cele trei puteri ale guvernului, care are sarcina de a proteja independența, precum și de a promova și a asigura asumarea răspunderii, eficiența și calitatea activității sistemului judiciar . Candidații la funcția de judecător sunt selectați de către Consiliul Judiciar, după care sunt propuși spre numire de către Adunarea Națională (Državni zbor – prima cameră a Parlamentului) . În cazul în care Consiliul Judiciar selectează un candidat care a fost deja ales pentru o funcție judiciară, candidatul este promovat în noul post judiciar chiar de către Consiliu. Procuratura este o autoritate independentă, însă face parte, de asemenea, din puterea executivă, întrucât competențele principale în ceea ce privește cariera procurorilor și funcționarea sa incumbă Consiliului Procuraturii și procurorului general. Consiliul Procuraturii este un organism independent de stat care îndeplinește sarcinile de autonomie ale Procuraturii și participă la asigurarea uniformității trimiterilor în judecată și la garantarea independenței procurorilor. Baroul Republicii Slovenia face parte din sistemul judiciar și este un organism autonom și independent.

Sistemul de control și echilibru este susținut, printre altele, de instrumente online bine dezvoltate pentru consultarea publicului și a altor părți interesate și este asistat de către un avocat al poporului pentru drepturile omului și un avocat independent al principiului egalității. Cu toate acestea, perioada de consultare este adesea scurtă și nu se ține seama întotdeauna de poziția organismelor independente. Curtea Constituțională are competența de a efectua ex post controlul constituționalității. Cu toate acestea, din cauza creșterii numărului de excepții de neconstituționalitate primite și a stocurilor de cauze restante, durata procedurilor la Curtea Constituțională se prelungește, ceea ce i-ar putea influența funcționarea eficientă. A fost prezentată o strategie națională pentru a îmbunătăți până în 2023 sprijinirea organizațiilor neguvernamentale.

Mai multe cauze de corupție la nivel înalt sunt pe rol, însă există provocări specifice în ceea ce privește asigurarea urmăririlor penale de succes. Parchetul Specializat urmărește penal infracțiunile cele mai grave, inclusiv actele de corupție, ceea ce reprezintă o prioritate politică începând din 2017 . Cu toate acestea, mai multe cauze la nivel înalt sunt aproape de prescripție sau s-au prescris deja și se afirmă că finalizarea cauzelor este afectată de lipsa de eficiență a poliției în ceea ce privește stabilirea ordinii de prioritate a cauzelor și transmiterea de informații privind cauzele. În plus, Slovenia înregistrează cel mai mare procent de respondenți care consideră că nu există suficiente urmăriri penale de succes astfel încât oamenii să fie descurajați să se implice în practici de corupție (72 %) și care nu sunt de acord cu afirmația că eforturile autorităților de a combate corupția sunt eficiente (77 %) . În 2011, Slovenia a introdus în legislația națională confiscarea civilă a bunurilor, atunci când a fost adoptată Legea confiscării produselor provenite din săvârșirea de infracțiuni. Cu toate acestea, Curtea Constituțională a statuat în 2018 că urmărirea bunurilor, obținute de o persoană pusă sub acuzare înainte de 2011, reprezintă o „retroactivitate inadmisibilă” . Această hotărâre are implicații practice asupra funcționării regimului de confiscare civilă și a eficacității acestuia, din moment ce autoritățile au doar posibilitatea de a pune în practică instrumentul de confiscare civilă în legătură cu bunurile obținute de o persoană pusă sub acuzare după 2011. Cu toate acestea, în 2019, Procuratura a transmis 147 de puneri sub acuzare în cauze de corupție, cu 22 % mai puțin decât în 2018 (188). În 2019, instanțele au pronunțat 21 de condamnări, cu 30 % mai puține decât în 2018 (30), precum și nouă achitări (trei în 2018) și o inadmisibilitate (două în 2018). Există în instanțe alte 225 de cauze de corupție, aflate în diferite etape ale procedurii penale, urmând ca instanțele să pronunțe hotărâri pe fond . Autoritățile au constatat că numărul redus de puneri sub acuzare și de condamnări se poate atribui dificultăților de a da curs probelor furnizate de avertizorii de integritate care sunt protejați doar parțial de Legea privind integritatea și prevenirea corupției .

Secția „Corupție”, din cadrul Diviziei de criminalitate economică a Direcției Generale de Poliție, este responsabilă pentru gestionarea infracțiunilor de corupție la nivel național. Această secție monitorizează, gestionează și coordonează activitatea tuturor direcțiilor de poliție și anchetează suspiciunile de actele de corupție raportate prin notificări electronice. Bugetul anual al Direcției Generale de Poliție pentru 2019 (369 400 EUR) are o creștere de 7,3 % față de bugetul pentru 2018. GRECO a salutat măsurile luate de poliție pentru a preveni corupția în rândul propriilor membri, deoarece polițiștii nu au nici imunitate și nici privilegii procedurale. Poliția se situează constant printre autoritățile statului care se bucură de cea mai mare încredere în Slovenia . Înființat în noiembrie 2009, Biroul național de anchetă este o unitate în cadrul Direcției poliției judiciare a Direcției Generale de Poliție. Biroul este specializat pe infracțiunile grave și complexe, incluzând criminalitatea economică, criminalitatea organizată și corupția. Deși biroul are autonomie în ceea ce privește selecționarea cauzelor, această practică a fost criticată de Parchetul Specializat, deoarece uneori poliția locală întâmpină dificultăți în cazuri complexe pe care biroul a decis să nu le urmărească penal .

Activitatea de lobby și practica „ușilor turnante” sunt reglementate . Legea privind integritatea și prevenirea corupției interzice activitatea de lobby privind chestiuni care fac obiectul procedurilor judiciare și administrative și prevede că poate desfășura activități de lobby doar o persoană fizică înregistrată în registrul persoanelor care desfășoară activități de lobby, instituit de CPC. Oficialii publici pot fi de acord cu activitatea de lobby numai dacă persoana care o desfășoară figurează în registru și sunt obligați să respingă contactul cu aceasta dacă există conflicte de interese. Cu toate acestea, s-a recomandat ca punerea în aplicare a normelor privind contactul dintre persoanele care desfășoară activitate de lobby și membrii Adunării Naționale și ai Consiliului Național să facă obiectul unei evaluări minuțioase. Această recomandare nu a fost pusă în aplicare, deși 76 % dintre întreprinderile din Slovenia consideră că singurul mod de a avea succes în afaceri este să ai conexiuni politice (media UE este de 54 %) . În plus, pentru funcțiile de conducere la vârf, normele privind activitatea de lobby conțin anumite lacune și nu sunt respectate în mod adecvat. Nu toate contactele cu părți terțe care urmăresc să influențeze procesul decizional guvernamental sunt raportate corespunzător, inclusiv cele cu reprezentanții juridici și autorizați ai întreprinderilor și ai grupurilor de interese . În plus, Legea privind integritatea și prevenirea corupției prevede o perioadă de „incompatibilitate” pentru oficialii de nivel înalt. În această perioadă, acestora le este interzis timp de doi ani după încetarea angajării să se implice în activități de lobby sau să acționeze ca reprezentanți ai unei entități comerciale care a avut contacte profesionale cu organismul în care oficialii au deținut o funcție. De asemenea, un organism public nu poate desfășura activități comerciale cu o entitate în care un fost oficial are interese, timp de un an de la încetarea angajării acestuia .

Sunt în vigoare dispoziții privind prevenirea și gestionarea conflictelor de interese. Normele privind evitarea conflictelor de interese și declarațiile de avere sunt definite în Legea privind integritatea și prevenirea corupției. Evitarea conflictelor de interese este în principal obligația fiecărui oficial public, care trebuie să își informeze prompt în scris superiorii sau Comisia pentru Prevenirea Corupției (CPC) în cazul în care apare un conflict. Norme suplimentare privind incompatibilitatea de funcții și limitarea activităților comerciale vizează, de asemenea, prevenirea conflictelor de interese în sectorul public. În plus, Legea privind funcționarii publici le interzice acestora să desfășoare activități care ar putea da naștere unui conflict de interese. De asemenea, aceasta prevede anumite restricții și obligațiile funcționarilor publici (și ale membrilor familiilor acestora) în legătură cu acceptarea cadourilor. Modificările planificate vor extinde categoriile de persoane fizice care au obligația să raporteze conflictele de interese. De asemenea, legea stabilește domeniul de aplicare și cine sunt oficialii care au obligația de a depune declarații la CPC . Declarațiile trebuie depuse la CPC la preluarea funcției, la un an după încetarea funcției și ori de câte ori apare o modificare a funcției, a activităților, a drepturilor de proprietate sau a averii care depășește 10 000 EUR. CPC folosește controale ad hoc și păstrează registre privind persoanele care au obligația de a depune declarații de avere. Declarațiile de avere sunt făcute publice în cursul fiecărui mandat al oficialului și maximum un an după. Cu toate acestea, declarațiile de avere asociate funcțiilor de conducere la vârf nu sunt publicate și nici nu fac obiectul unui control substanțial . În această privință, a fost recomandată extinderea domeniului de aplicare al declarațiilor de avere la membrii familiilor miniștrilor și ai secretarilor de stat, fără a le face publice neapărat . Ca răspuns la aceste recomandări, autoritățile slovene intenționează să modifice domeniul de aplicare al declarației de avere și al supravegherii. Cu toate acestea, CPC continuă să funcționeze cu o schemă redusă de angajați și cu resurse financiare și umane insuficiente pentru îndeplinirea sarcinilor. În această privință, GRECO a recomandat ca CPC să fie dotată cu resurse adecvate pentru a își putea îndeplini eficient sarcinile .

Subzistă provocări privind eficacitatea în special în legătură cu cauzele de criminalitate economică. Acțiunea în justiție, în special în cauze de spălare a banilor, și urmărirea penală sunt adesea de durată. Instanțele penale au continuat să soluționeze mai multe cauze față de câte au admis (rată de soluționare a cauzelor de 102 %). Cu toate acestea, durata dosarelor penale a scăzut în tribunalele locale (la aproximativ 9,5 luni) și a crescut în tribunalele regionale (la peste 14 luni) . Atunci când sunt implicate infracțiuni mai complexe de spălare a banilor, durata judecării în tribunalele de primă instanță continuă să crească și a atins în medie 1 132 de zile . În 2019, Procuratura a soluționat mai multe plângeri (notificări penale) decât a primit în acel an, în general având nevoie de o lună până la două luni fie să respingă o notificare, fie să solicite anchetarea suplimentară de către poliție, fie să transmită o punere sub acuzare către instanță . Cu toate acestea, Parchetul Specializat, care se ocupă de criminalitatea economică, a avut nevoie în medie de aproximativ patru luni pentru aceste etape. În ceea ce privește cauzele aduse de Procuratură în fața instanțelor penale, numărul acestora a scăzut constant. În pofida unor progrese, anchetele efectuate de către poliție și procurori în cauze de criminalitate economică pot dura uneori mai mulți ani, parțial din cauza lipsei de resurse. Aceste provocări legate de eficiență și calitate sunt abordate prin cursuri de formare specifice (inclusiv privind combaterea spălării banilor), schimb de bune practici și analize privind eficiența procurorilor, cu ajutorul unui sistem actualizat de tehnologie a informației și a comunicațiilor.

Legea privind integritatea și prevenirea corupției prevede norme generale privind conflictele de interese pentru oficialii publici, inclusiv în sectorul mass-mediei. În afara acestora, nu există norme specifice care să reglementeze conflictele de interese în sectorul mass-mediei, de exemplu, între partidele politice și proprietarii de servicii mass-media. În practică, aceasta are efect negativ asupra pluralismului mass-mediei din Slovenia. Se raportează un nivel ridicat de influență politică asupra întreprinderilor din domeniul mass-mediei, care poate afecta, de asemenea, presa și radiodifuzorii de la nivel regional și local. În special serviciile mass-media de mari dimensiuni din Slovenia sunt adesea percepute de populație ca fiind părtinitoare politic. De exemplu, se consideră că cel puțin două posturi de televiziune și, în plus, presa scrisă și mass-media digitală sunt controlate politic de către un partid politic . În acest context, MPM 2020 a apreciat că independența politică a mass-mediei este de risc ridicat. Unele părți interesate au exprimat îngrijorări cu privire la posibile modificări în legătură cu finanțarea radiodifuzorului public național și guvernanța agenției naționale de presă, care au fost considerate ca fiind motivate politic.

Punerea în aplicare a dreptului la informare conduce la proceduri îndelungate, însă nu au fost înregistrate multe situații de încălcare. Dreptul este consacrat prin Constituție și este reglementat prin Legea privind accesul la informații publice. Sunt în vigoare mecanisme de atac, iar acestea sunt gestionate de comisarul pentru informare. MPM 2020 a apreciat că protecția dreptului la informare este de risc scăzut.

Dacă atacurile fizice împotriva jurnaliștilor sunt rare, hărțuirea sau amenințările online la adresa jurnaliștilor sunt frecvente și sunt rareori sancționate de sistemul de justiție. Cu privire la cadrul pentru protecția jurnaliștilor, libertatea de exprimare și informare sunt consacrate prin Constituție și legi relevante (de exemplu, Codul Penal) și sunt în vigoare mecanisme judiciare. Deși organizația Reporteri fără Frontiere observa că în 2019 nu au fost înregistrate atacuri fizice la adresa jurnaliștilor , au fost semnalate acțiuni în justiție cu efect de intimidare . De asemenea, a fost semnalată urmărirea penală a jurnaliștilor care au dezvăluit informații de interes public . „Dreptul la rectificare” , pluralismul slăbit al mass-mediei și autocenzura jurnaliștilor au fost subliniate ca problematice în clasamentul mondial al libertății presei pentru 2019 . În Slovenia, defăimarea se pedepsește, printre altele, cu închisoarea. MPM 2020 a apreciat că protecția libertății de exprimare este de risc mediu pentru anii 2018 și 2019. Cu toate acestea, situația pare să se fi înrăutățit. Platforma Consiliului Europei pentru promovarea protecției jurnalismului și a siguranței jurnaliștilor a publicat patru alerte privind Slovenia în 2020, în principal în legătură cu hărțuirea jurnaliștilor . Trei din cele patru alerte au fost abordate prin intermediul unui răspuns din partea autorităților slovene, astfel cum era indicat pe platformă. Atacurile și amenințările online, inclusiv din partea politicienilor, sunt numeroase, însă mulți făptuitori rămân anonimi . Mai multe organizații și-au exprimat îngrijorarea cu privire la siguranța unui jurnalist de investigație, având în vedere un caz îngrijorător recent . Aplicarea limitată a legislației penale face ca hărțuirea sau amenințările online împotriva jurnaliștilor să fie arareori sancționate. Acest fapt se întemeiază pe o interpretare juridică dată de Procuratură, potrivit căreia instigarea publică la ură trebuie să fie „concretă”, să reprezinte un „pericol concret la adresa ordinii publice și a păcii” pentru a fi urmărită penal ca infracțiune . Această interpretare poate avea efect negativ asupra protecției jurnaliștilor de către sistemul de justiție penală. În plus, diferite surse au semnalat că procedurile judiciare care implică jurnaliștii pot fi de durată, ceea ce cauzează un efect de intimidare asupra libertății de exprimare și le face pe victime să se abțină adesea să raporteze aceste acte .

IV.Alte probleme instituționale legate de sistemul de control și echilibru

Slovenia are un sistem parlamentar de guvernare cu o structură bicamerală imperfectă, în care doar Adunarea Națională (prima cameră a Parlamentului) adoptă legi, și nu Consiliul Național (cea de-a doua cameră a Parlamentului) . Proiectele de legi pot fi depuse de guvern, de orice membru al parlamentului sau de cel puțin 5 000 de „alegători”. Curtea Constituțională efectuează ex post controlul constituționalității, inclusiv în cauzele concrete, pe baza unei excepții de neconstituționalitate. În plus față de sistemul de justiție, mai multe instituții diferite, în special Avocatul Poporului și Avocatul Principiului Egalității, joacă un rol în sistemul de control și echilibru.

Consultarea cu publicul privind proiectele de lege se organizează prin intermediul unui instrument online dedicat. O rezoluție parlamentară recomandă ca durata consultărilor publice să fie între 30 și 60 de zile și ca acest proces să fie prezentat într-un raport . Proiectele de lege se publică pe un site web dedicat, „e-Demokracija” , prin intermediul căruia publicul își poate trimite contribuțiile. În practică, publicul nu are întotdeauna suficiente oportunități să participe la procesul legislativ. Adesea, perioada de consultare recomandată nu este respectată, iar publicul are la dispoziție o perioadă mai scurtă de timp pentru a prezenta observații. În unele situații, observațiile nu sunt luate în considerare în mod adecvat . Legile se pot adopta potrivit unei proceduri rapide sau de urgență în condițiile stipulate în Regulamentul de procedură al Adunării Naționale . Colegiul Președintelui Adunării Naționale decide ulterior dacă legea se va discuta în acest mod . În cursul procedurilor rapide și de urgență, dezbaterea generală nu are loc, iar cea de-a doua și cea de-a treia lectură au loc în cadrul aceleiași sesiuni parlamentare. În legislatura parlamentară 2014-2018, 39 % din toate legile au fost adoptate în conformitate cu procedura obișnuită, 19,1 % dintre legi au fost adoptate în conformitate cu procedura de urgență, iar 23 % dintre legi au fost adoptate în conformitate cu procedura legislativă rapidă .

Din cauza creșterii numărului excepțiilor de neconstituționalitate, stocul de cauze restante de la Curtea Constituțională și durata procedurii au crescut în continuare. Potrivit Constituției, Curtea Constituțională are competența de a controla conformitatea legilor, a reglementărilor, a actelor cu caracter general emise în exercitarea autorității publice, a tratatelor internaționale și a excepțiilor de neconstituționalitate. Procedura poate fi inițiată, printre altele, de Adunarea Națională, o treime dintre deputații acesteia, guvern, Avocatul Poporului , Consiliul Judiciar sau procurorul general. Curtea Constituțională poate abroga legile care nu sunt în conformitate cu Constituția și poate abroga sau anula reglementările sau actele cu caracter general emise în exercitarea autorității publice care sunt neconstituționale sau ilegale. În cazul în care Curtea Constituțională consideră că o reglementare este neconstituțională sau ilegală, emite o decizie declarativă. În 2019, Curtea Constituțională a soluționat 1 804 cauze . Deși cererile pentru controlul constituționalității au continuat să scadă (la 165 de cauze), din cauza unei creșteri continue a excepțiilor de neconstituționalitate, Curtea Constituțională nu are capacitatea de a face față volumului de cauze. Curtea Constituțională trebuie să soluționeze în prezent peste 2 500 de cauze, dintre care peste patru cincimi sunt excepții de neconstituționalitate. Începând din 2016, stocul de cauze restante a crescut cu aproximativ 25 % în fiecare an. În consecință, durata medie a procedurii a crescut de la 250 de zile în 2012 la 425 de zile și la aproape 500 de zile în 2019 pentru cauzele privind excepții de neconstituționalitate și, respectiv, cauzele privind controlul constituționalității. De asemenea, Curtea Constituțională a fost sesizată să examineze anumite măsuri adoptate ca răspuns la pandemia de COVID-19 .

Avocatul Poporului pentru Drepturile Omului și Avocatul Principiului Egalității sunt, de asemenea, responsabili pentru protecția drepturilor persoanelor. Avocatul Poporului pentru Drepturile Omului este responsabil pentru protecția drepturilor omului și a libertăților fundamentale în raport cu autoritățile statului, administrația autonomă locală și persoanele cu autoritate publică. Avocatul Poporului este acreditat ca instituție națională pentru drepturile omului și deține calificativul „B” acordat de Global Alliance of National Human Rights Institutions (Alianța mondială a instituțiilor naționale pentru drepturile omului). De la data acreditării sale, competențele Avocatului Poporului au fost extinse pentru a obține calificativul „A” . Biroul Avocatului Poporului acționează, de asemenea, ca avocat pentru drepturile copiilor. Avocatul Poporului întocmește rapoarte anuale, care sunt discutate în Adunarea Națională . Guvernul pregătește ulterior un răspuns la constatările și recomandările cuprinse în raport. O altă instituție independentă însărcinată cu protecția drepturilor omului este Avocatul Principiului Egalității, un organism independent, ale cărui sarcini includ protecția împotriva discriminării și promovarea egalității la nivel sistemic, consiliere, asistență juridică și reprezentare în instanță pentru victimele discriminării, precum și emiterea de decizii cu caracter juridic obligatoriu pe baza plângerilor privind discriminarea. Cu toate acestea, Avocatul Principiului Egalității nu are competența de a emite sancțiuni . În pofida unei creșteri a resurselor financiare, instituția funcționează cu un număr relativ redus de angajați . Trebuie menționat că și alte organisme independente se confruntă cu provocări .

Strategia națională pentru dezvoltarea sectorului neguvernamental și a voluntariatului vizează îmbunătățirea până în 2023 a sprijinului pentru organizațiile neguvernamentale. Strategia prevede măsuri pentru a sprijini aceste organizații să contribuie la principiile pluralismului și ale democrației în societate . Strategia promovează și transparența, integritatea și responsabilizarea ONG-urilor. Statul finanțează proiectele și programele ONG-urilor, în domeniile în care consideră că ONG-urile ar putea să pună în aplicare politici publice și să furnizeze servicii cetățenilor. Finanțarea se realizează în principal prin licitații publice, apeluri publice sau finanțare directă. Se consideră că Slovenia are o societate civilă deschisă și extinsă, cu niveluri relativ ridicate de voluntariat .

Anexă: Lista surselor în ordine alfabetică*

* Lista contribuțiilor primite în contextul consultării pentru Raportul privind statul de drept pentru anul 2020 poate fi consultată la (site-ul internet al Comisiei).

Adunarea Națională a Republicii Slovenia (2018), Raport privind activitatea Adunării Naționale în legislatura parlamentară 2014-2018. https://fotogalerija.dz-rs.si/datoteke/Publikacije/PorocilaDZ/Mandat_2014%E2%80%932018/Report_2014-2018.pdf .

Avocatul Poporului al Republicii Slovenia (2020), Raportul anual al Ombudsmanului Republicii Slovenia pentru 2019. http://www.varuh-rs.si/sl/promocija-publikacije-projekti/publikacije-gradiva/letna-porocila-priporocila-dz-odzivna-porocila-vlade/ .

Centre for Media Pluralism and Media Freedom (2020), 2020 Media pluralism monitor [Centrul pentru pluralism și libertate în mass-media (2020), Instrumentul de monitorizare a pluralismului mass-mediei 2020]. https://cmpf.eui.eu/media-pluralism-monitor/mpm-2020 .

CIVICUS, Monitor tracking civic space (Instrumentul de monitorizare a spațiului civic): Slovenia. https://monitor.civicus.org/country/slovenia/ .

Comisia Europeană (2016, 2017, 2018, 2019, 2020), Tabloul de bord privind justiția în Uniunea Europeană.

Comisia Europeană împotriva Rasismului și Intoleranței (ECRI) (2019), Al cincilea raport privind Slovenia. https://www.coe.int/en/web/european-commission-against-racism-and-intolerance/slovenia .

Consiliul Europei (2019), Newsroom: The CEPEJ awards the Crystal Scales of Justice Prize to the Supreme Court of Slovenia (Curtea Supremă din Slovenia a primit premiul „Balanța de cristal” de la CEPEJ). https://www.coe.int/en/web/human-rights-rule-of-law/-/the-cepej-awards-the-crystal-scales-of-justice-prize-to-the-supreme-court-of-slovenia .

Consiliul Europei, Platforma pentru promovarea protecției jurnalismului și a siguranței jurnaliștilor: Slovenia. https://www.coe.int/en/web/media-freedom/slovenia .

Consiliul Europei: Comisia Europeană împotriva Rasismului și Intoleranței – ECRI (2019), Raportul ECRI privind Slovenia. https://www.coe.int/en/web/european-commission-against-racism-and-intolerance/slovenia .