RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR privind punerea în aplicare a Instrumentului pentru cooperarea în materie de securitate nucleară Al doilea raport - Programele de acțiune anuale pentru 2010 și 2011 /* COM/2012/0771 final */





CUPRINS 1........... INTRODUCERE........................................................................................................... 4 2........... PUNEREA ÎN APLICARE A ICSN DE CĂTRE BENEFICIAR.................................. 6 3........... PUNEREA ÎN APLICARE A PROGRAMELOR DE ACȚIUNE ANUALE ÎN CIFRE 8 4........... CONCLUZII............................................................................................................... 12 REZUMAT Prezentul raport și documentul care însoțește prezentul raport se referă la toate programele anuale de acțiune (PAA) din cadrul Instrumentului pentru cooperarea în materie de securitate nucleară (ICSN) începând din anul 2007, care sunt încă în curs de desfășurare în 2010 și 2011. Acesta descrie, de asemenea, evoluțiile în ceea ce privește PAA 2010 și 2011. Instrumentul pentru cooperarea în materie de securitate nucleară (ICSN 2007-2013) a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2007. Obiectivele sale principale sunt de a sprijini promovarea unui nivel ridicat de securitate nucleară, de protecție împotriva radiațiilor, precum și aplicarea unor sisteme de garanții eficiente și eficace în ceea ce privește materialele nucleare în țările din afara UE, la nivel mondial. În 2010 și 2011, programul ICSN a continuat cooperarea în materie de securitate nucleară inițiată cu țările din fosta Uniune Sovietică în cadrul programului TACIS (Programul de asistență tehnică pentru Comunitatea Statelor Independente) (a se vedea articolul 18 din raportul 2007-2009)[1], dar acoperirea sa geografică a fost extinsă la nivel global. Programul indicativ pentru perioada 2010-2011 și programele de acțiune anuale (PAA) pentru exercițiile respective au fost adoptate de către Comisie, ținând seama de avizul Comitetului ICSN. Obiectivele principale ale ICSN în perioada 2010-2011 au fost consolidarea autorităților de reglementare din țările beneficiare, promovarea unei veritabile culturi în materie de securitate nucleară la toate nivelurile și îmbunătățirea gestionării sigure și responsabile a combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive. Cooperarea în domeniul securității nucleare a fost reorientată treptat către o mai mare implicare a autorităților de reglementare în domeniul nuclear ale țărilor terțe, precum și către gestionarea deșeurilor radioactive și reabilitarea amplasamentelor. În acest sens, ar trebui evidențiate eforturile continue privind reabilitarea vechilor amplasamente de extracție și prelucrare a uraniului din Asia Centrală. În urma accidentului de la Fukushima-Daiichi, Comisia a invitat țările vizate de politica de vecinătate a UE să participe la discuțiile având ca scop extinderea evaluărilor cuprinzătoare („testelor de rezistență”) ale riscurilor și ale securității exploatării centralelor nuclearoelectrice, inclusiv a evaluării inter pares a rapoartelor naționale, deoarece s-a considerat că, la realizarea exercițiului, unele dintre aceste țări ar putea beneficia de cooperarea cu Comisia, în cadrul ICSN. Ucraina a hotărât să urmeze același calendar ca și cel al testelor de rezistență desfășurate în cadrul Uniunii Europene, fără a avea nevoie de asistență din partea ICSN. Armenia a solicitat asistență tehnică pentru efectuarea testelor, care a fost inclusă în cadrul ICSN PAA 2011 partea a II-a. Principalele evoluții legate de cooperarea și asistența în materie de securitate nucleară oferite în cadrul programului ICSN în 2010 și 2011 sunt descrise în raportul de mai jos. Detalii suplimentare privind proiectele din cadrul programelor de acțiune din 2007 până în 2011 sunt furnizate în documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește prezentul raport. 1. INTRODUCERE Prezentul raport este prezentat Parlamentului European și Consiliului și transmis Comitetului Economic și Social European și Comitetului Regiunilor, în conformitate cu obligația de raportare prevăzută la articolul 18 din Regulamentul (Euratom) nr. 300/2007 al Consiliului din 19 februarie 2007 de stabilire a unui instrument pentru cooperarea în materie de securitate nucleară[2], denumit în continuare „regulamentul ICSN”. Pentru a răspunde preocupărilor în materie de securitate ridicate de statele membre după accidentul de la Cernobâl, Comisia a lansat, în 1991, componenta privind securitatea nucleară a programului TACIS. În perioada 1991-2006 au fost alocate peste 1,3 miliarde EUR pentru proiecte în domeniul securității nucleare. Începând cu 2007, activitățile UE în domeniul asistenței și cooperării în materie de securitate nucleară au continuat în cadrul Instrumentului privind cooperarea în materie de securitate nucleară (ICSN)[3]. ICSN a introdus o serie de modificări, care merită menționate, în raport cu programul de securitate nucleară din cadrul TACIS. În primul rând, acoperirea geografică nu mai era limitată la statele din fosta Uniune Sovietică. Programul se aplică țărilor terțe din întreaga lume. Astfel, experiența acumulată de Comisie în cadrul programului TACIS[4] poate fi folosită și altundeva pentru a răspunde necesităților țărilor emergente, precum și ale țărilor care dispun de programe nucleare bine stabilite și care necesită îmbunătățiri sub aspectul securității nucleare, în special ale țărilor care dispun de programe nucleare aflate în expansiune rapidă. În 2008, Comisia și-a anunțat strategia globală în cadrul unei comunicări adresate Consiliului și Parlamentului[5]. Având în vedere posibilele necesități de cooperare în materie de securitate nucleară la nivel mondial, Consiliul UE a propus o serie de criterii care trebuie respectate atunci când se are în vedere derularea de proiecte cu noi țări[6]. Comisia a ținut cont de aceste criterii în cadrul strategiei sale ICSN revizuite pentru 2010-2013[7], care include, de asemenea, priorități geografice. În al doilea rând, în timp ce programul TACIS s-a axat pe asistența în materie de securitate nucleară și a vizat, în numeroase cazuri, furnizarea de echipamente („asistență tehnică”), ICSN are ca obiectiv consolidarea cooperării cu scopul de a îmbunătăți securitatea nucleară, cu furnizare de echipamente doar într-un număr limitat de cazuri sau fără furnizare de echipamente („asistență non-tehnică”). De asemenea, partenerii sunt încurajați să joace un rol mai activ în elaborarea, gestionarea și punerea în aplicare a programului și a proiectelor. Comisia va continua să promoveze modalități de cofinanțare cu organizațiile partenere, acordând, în general, contribuții în natură (personal) și sub formă de bunuri sau lucrări (studii suplimentare, lucrări de inginerie civilă) pe baza unor planuri de finanțare detaliate „a priori”. În al treilea rând, sfera geografică mai extinsă a ICSN, în raport cu TACIS, a intensificat necesitatea cooperării internaționale și a coordonării acțiunilor cu alți donatori și cu Agenția Internațională a Energiei Atomice (AIEA). Prezentul raport oferă informații cu privire la programele de acțiune anuale (PAA) pentru 2010 și 2011, inclusiv proiectele aprobate până la sfârșitul anului 2011 și stadiul de punere în aplicare a acestora până la jumătatea anului 2012. Nu sunt menționate proiectele prevăzute în cadrul PAA respective pentru care procedura de contractare încă nu începuse. Dificultățile inițiale apărute în cadrul fazei de tranziție de la TACIS la ICSN, cauzate, în principal, de întârzierile înregistrate în semnarea acordurilor de finanțare în noul format de către țările partenere, au fost între timp depășite în mare parte, cu excepția Federației Ruse și a Braziliei. 2. PUNEREA ÎN APLICARE A ICSN DE CĂTRE BENEFICIAR În Ucraina, ICSN a continuat să ofere sprijin specific autorității de reglementare în domeniul nuclear și operatorului centralei nuclear-electrice în vederea consolidării securității nucleare. De asemenea, ICSN a continuat să acorde sprijin pentru gestionarea deșeurilor radioactive și pentru sistemul de garanții nucleare în general. Ucraina a rămas principalul beneficiar al programului ICSN. În 2010 și 2011, Fondul privind realizarea unei structuri de protecție la Cernobâl (Chernobyl Shelter Fund - CSF) a primit fonduri suplimentare în vederea finalizării noii structuri de securitate până în 2015. În Federația Rusă, proiectele inițiate în cadrul programului TACIS au continuat în cadrul ICSN, însă nu a fost posibilă inițierea de noi proiecte, deoarece în continuare nu s-a putut conveni un cadru de cooperare corespunzător. Discuțiile au continuat să analizeze posibilitățile de a relua activitățile de cooperare cu o amploare mai redusă, însă fără rezultat. În Armenia au fost lansate proiecte importante privind centrala nucleară de la Medzamor pentru abordarea problemelor urgente de securitate pe perioada exploatării centralei. Cu toate acestea, Comisia și-a menținut în continuare punctul de vedere conform căruia centrala nu poate fi modernizată în vederea respectării normelor moderne de securitate nucleară și, prin urmare, ar trebui închisă și dezafectată cât mai curând posibil. Proiectele au contribuit la formarea resurselor umane, au furnizat asistență autorității de reglementare în domeniul nuclear și au permis elaborarea unei strategii de gestionare a deșeurilor radioactive în pregătirea viitoarei dezafectări a centralei nucleare. În Belarus și în Georgia, activitățile de cooperare au continuat cu proiecte relativ modeste în sprijinul autorităților de reglementare în domeniul nuclear ale ambelor țări și cu proiecte privind gestionarea deșeurilor radioactive în Georgia. În ceea ce privește Belarus, au avut loc discuții în vederea intensificării cooperării cu autoritatea de reglementare pentru îmbunătățirea capacităților acesteia, în perspectiva construirii unei centrale nucleare în această țară. S-a convenit un proiect regional care vizează crearea unui cadru legislativ și de reglementare pentru decontaminarea amplasamentelor vechilor mine de uraniu din Asia centrală. Proiectele de cooperare cu Kârgâzstan, Tadjikistan și Uzbekistan au ca scop decontaminarea diverselor amplasamente vechi de producție a uraniului și există un proiect de cooperare cu Mongolia care urmărește stabilirea unui cadru de reglementare pentru minele de uraniu, pentru operațiunile de preparare a uraniului și pentru formare. Programul a fost extins la noi țări în următoarele trei regiuni: Țările care fac obiectul politicii europene de vecinătate: proiectele de cooperare realizate în cadrul ICSN au furnizat sprijin autorităților de reglementare în domeniul nuclear; au fost lansate proiecte de consolidare a capacităților în Egipt, Iordania și Maroc. Cu toate acestea, evenimentele politice (primăvara arabă), printre altele, au întârziat procesul. Un proiect privind consolidarea capacităților în ceea ce privește dezafectarea, gestionarea amplasamentelor și a deșeurilor radioactive a început în Irak (în cadrul Instrumentului de stabilitate). Această activitate va fi prelungită, astfel cum s-a prevăzut în PAA 2011, prin intermediul unui proiect care vizează asigurarea eliminării în siguranță a deșeurilor radioactive provenind de la diverse instalații nucleare închise. Asia de Sud-Est: au fost aprobate proiecte destinate sprijinirii autorităților de reglementare pentru Filipine (încă nu a fost inițiat) și pentru Vietnam (a început la jumătatea anului 2012). O propunere de proiect privind Malaysia a fost amânată pentru PAA 2012. America Latină: au fost lansate proiecte în colaborare cu autoritatea de reglementare în domeniul securității nucleare și cu operatorul din Brazilia în cadrul PAA 2009 și 2010 (acordul de finanțare corespunzător celei de-a II-a părți din PAA 2010 legat de proiectul privind operatorul nuclear nu a fost semnat de autoritățile braziliene până la sfârșitul anului 2011, așa cum era necesar, și, prin urmare, proiectul a trebuit să fie anulat). De asemenea, au fost stabilite contacte cu Mexic și cu Argentina, iar primele vizite au avut loc în 2010. În cazul Mexicului, au fost aprobate în cadrul PAA 2010 și au început în 2012 un proiect de sprijinire a autorității de reglementare în domeniul nuclear și un proiect care vizează elaborarea unei politici și a unei strategii pentru gestionarea combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive. Cu toate acestea, până în prezent nu s-a ajuns la niciun acord cu privire la posibilitățile de cooperare în materie de securitate nucleară cu Argentina. China: în cadrul PAA 2011 a fost aprobat un proiect de cooperare cu autoritatea națională chineză de reglementare în domeniul nuclear și cu operatorul său de transport și de sistem. Acesta vizează îmbunătățirea regimului de reglementare în domeniul securității nucleare din China, în conformitate cu standardele și cu cele mai bune practici recunoscute la nivel internațional, precum și consolidarea gradului de pregătire al Chinei în caz de accidente grave și acordarea de sprijin în vederea dezvoltării unei strategii pentru gestionarea deșeurilor radioactive și a combustibilului nuclear uzat. Cooperarea cu AIEA a fost extinsă în vederea sprijinirii acțiunilor tehnice tematice la nivel național sau regional. Scopul acesteia a fost de a dezvolta în continuare cultura securității, consolidarea capacității autorităților de reglementare, gestionarea deșeurilor, siguranța reactoarelor folosite în domeniul cercetării și securitatea seismică. Ajutoare financiare considerabile au fost acordate Fondului privind realizarea unei structuri de protecție la Cernobâl (CSF) și Contului pentru securitate nucleară (Nuclear Safety Account - NSA), gestionate de BERD în numele țărilor donatoare. Au fost finalizate lucrările de stabilizare a actualei structuri de protecție a unității 4 de la Cernobâl. Proiectarea noii structuri de securitate, precum și pregătirea amplasamentului pentru asamblarea acesteia se apropiau de finalizare pe parcursul perioadei de raportare. Cu ocazia unei conferințe a donatorilor care a avut loc la Kiev în aprilie 2011 și care a coincis cu comemorarea celei de­a 25-a aniversări a accidentului de la Cernobâl, participanții s-au angajat să doneze cele 740 milioane EUR necesare pentru finalizarea proiectului. Proiectele majore au continuat să progreseze în conformitate cu calendarul și costurile convenite în 2010, iar finalizarea acestora este prevăzută pentru octombrie 2015[8]. 3. PUNEREA ÎN APLICARE A PROGRAMELOR DE ACȚIUNE ANUALE ÎN CIFRE Regulamentul ICSN a fost adoptat la 19 februarie 2007. La 8 august 2007 Comisia a adoptat Strategia 2007-2013 și primul program indicativ pentru perioada 2007-2009[9]. Programul indicativ pentru perioada 2010-2011 a fost aprobat și adoptat în 2009[10]. Din cauza timpului necesar pentru adoptarea anuală a programelor de acțiune și din cauza perioadei lungi necesare pentru aprobarea de către țările partenere, punerea în aplicare a majorității proiectelor realizate în cadrul ICSN a debutat abia în 2009, iar punerea în aplicare a majorității proiectelor în cadrul PAA 2010 și 2011 a fost programată să înceapă în 2012. Programul de acțiune anual pentru 2010 (PAA 2010) Alocări PAA 2010 a fost prezentat în două părți: – Partea I – 7,7 milioane EUR[11] – Partea a II-a – 61,627 milioane EUR[12] Aspecte importante privind punerea în aplicare până la jumătatea anului 2012 Toate acordurile de finanțare referitoare la proiectele din partea a II-a a PAA 2010 au fost semnate, cu excepția celui referitor la operatorul brazilian (Brazilia nu a încheiat acordul de finanțare până la sfârșitul anului 2011, iar proiectul respectiv a fost anulat). Pentru proiectele din partea I a PAA 2010 nu au fost necesare acorduri de finanțare[13]. În cadrul PAA 2010 au fost semnate până în prezent contracte cu Iordania (a fost contractat un proiect în valoare de 1,2 milioane EUR pentru a oferi asistență în legătură cu dezvoltarea și consolidarea capacităților autorității iordaniene de reglementare în domeniul nuclear) și cu Mexic (au fost contractate 2 proiecte în valoare de circa 3 milioane EUR privind cooperarea cu autoritatea de reglementare din Mexic, respectiv cooperarea în vederea elaborării unei politici și a unei strategii pentru gestionarea combustibilului nuclear uzat și a deșeurilor radioactive în Mexic). În plus, au fost semnate contracte pentru proiecte „multinaționale” (trei proiecte în valoare de 3,475 milioane EUR în vederea constituirii de rețele de conexiune pentru îmbunătățirea sistemelor de comunicare și de formare în domeniul gestionării deșeurilor radioactive, precum și în vederea organizării unei serii de activități de formare și de îndrumare pentru experții din cadrul autorității de reglementare și al operatorilor de transport și de sistem) și proiecte „multi-AIEA” (o contribuție în valoare de 4 milioane EUR pentru sprijinirea proiectelor AIEA gestionate de către departamentele de cooperare tehnică și de securitate a instalațiilor nucleare). În decembrie 2010 a fost efectuată o plată în valoare de 17 milioane EUR către Fondul privind realizarea unei structuri de protecție la Cernobâl, în așteptarea celui de-al 4-lea angajament al UE, pe care Comisia urma să îl realizeze în 2011. Programul de acțiune anual pentru 2011 (PAA 2011) Alocări PAA 2011 a fost prezentat, de asemenea, în două părți: – Partea I – 38,7 milioane EUR[14] – Partea a II-a – 35,9 milioane EUR[15] Aspecte importante privind punerea în aplicare până la jumătatea anului 2012 Acordurile de finanțare privind proiectele din Partea a II-a a PA 2011 sunt în curs de pregătire sau de a fi transmise țărilor partenere. Acestea trebuie să fie semnate înainte de sfârșitul anului 2012. Pentru proiectele din partea I a PA 2011 nu au fost necesare acorduri de finanțare. În cadrul PAA 2011 a fost semnat un contract pentru a sprijini operatorul în ceea ce privește punerea în aplicare a „testelor de rezistență” la centrala nucleară armeană (Armenian Nuclear Power Plant - ANPP). Un al doilea contract a fost semnat pentru a sprijini autoritatea armeană de reglementare în domeniul nuclear (ANRA) la revizuirea raportului de autoevaluare a operatorului. Aceste proiecte de asistență tehnică în valoare de aproximativ 1,8 milioane EUR sunt în curs de pregătire pentru punerea în aplicare. Este demn de menționat faptul că guvernul armean a acceptat să participe la exercițiul de evaluare cuprinzătoare a riscului și a securității („testele de rezistență”) lansat de UE și la care s-au alăturat țările vecine. În aprilie 2011, cu ocazia unei conferințe a donatorilor organizate la Kiev, Comisia s-a angajat să acorde un ajutor în valoare de 122 milioane EUR, sub formă de sprijin din partea UE, celor două fonduri legate de Cernobâl, respectiv Fondul privind realizarea unei structuri de protecție la Cernobâl și Contul pentru securitate nucleară. Conferința donatorilor a mobilizat în total 740 milioane EUR, suma necesară pentru a finaliza proiectele în conformitate cu estimările privind costurile și calendarul convenite în 2010. Pe parcursul perioadei acoperite de prezentul raport, proiectele legate de Cernobâl au continuat să avanseze conform calendarului și costurilor convenite, iar finalizarea lor este prevăzută pentru octombrie 2015. O a treia tranșă în valoare de 34 milioane EUR a fost plătită pentru Fondul privind realizarea unei structuri de protecție la Cernobâl în cadrul PAA 2011, în conformitate cu angajamentul asumat în 2011. Tabel recapitulativ Folosirea fondurilor programului ICSN (milioane EUR – situația până la jumătatea anului 2012) Anul || Fonduri Angajate[16] || Contractate || Plătite 2010 || 69,327 || 35,908 || 22,940 2011 || 74,608 || 37,002 || 34,423 4. CONCLUZII Prezentul raport este limitat din punctul de vedere al realizărilor și al impactului datorită stadiului relativ incipient de punere în aplicare a programului ICSN. Doar câteva proiecte au fost finalizate în timpul perioadei de raportare. Majoritatea proiectelor sunt în prezent în curs de elaborare sau de punere în aplicare. La jumătatea anului 2012 se află în diverse stadii de punere în aplicare aproximativ 50 de proiecte din cadrul PAA 2007-2009 și alte 30 de proiecte din cadrul PAA pentru 2010 și 2011. Unele dintre aceste proiecte sunt împărțite în mai multe subproiecte pentru a face obiectul unor contracte distincte. Documentele de contractare sunt în prezent în curs de pregătire pentru majoritatea proiectelor din cadrul PAA 2010 și 2011. Toate aceste proiecte sunt perfect conforme cu obiectivele regulamentului ICSN. Consolidarea culturii în materie de securitate nucleară prin intermediul ICSN ia în considerare experiența acumulată datorită programului TACIS privind securitatea nucleară, răspunzând în mod adecvat necesităților emergente în cadrul unui mandat care nu se mai limitează la fosta Uniune Sovietică. Programul ICSN a continuat acțiunile inițiate în cadrul TACIS, în principal în Europa de Est, însă cooperarea s-a extins treptat, atât din punct de vedere geografic, cât și din punctul de vedere al conținutului. Cooperarea cu autoritățile de reglementare în domeniul nuclear a continuat să se intensifice, în timp ce cooperarea cu operatorii s-a diminuat, iar instituirea gestionării responsabile a combustibilului nuclear ars și a deșeurilor radioactive, dezafectarea instalațiilor și reabilitarea amplasamentelor au căpătat o importanță tot mai mare. Contribuțiile la fondurile legate de Cernobâl au reprezentat în continuare o parte semnificativă din bugetul anual, dar acestea ar trebui să se încheie în 2013. Acoperirea geografică a programului a crescut constant, de la patru țări în 2007 la aproximativ 15 țări în 2010 și 2011, și se analizează în continuare posibilitățile de a coopera cu alte țări. Conform estimărilor, numărul țărilor beneficiare urma să ajungă la 17 odată cu PAA 2012. Se consideră că punerea în aplicare a ICSN în 2010 și 2011 este precis orientată, proiectele aprobate sunt bine gândite și, odată contractate, se desfășoară în bune condiții (doar un număr limitat de proiecte au fost contractate până în prezent). După ce vor fi puse în aplicare cu succes, aceste proiecte vor contribui în mod semnificativ la consolidarea securității nucleare și a culturii în materie de securitate nucleară în țările beneficiare. Întreruperea cooperării cu Federația Rusă în cadrul ICSN în ceea ce privește reglementarea domeniului nuclear, îmbunătățirea securității în exploatare și instituirea gestionării responsabile a deșeurilor radioactive, dezafectarea și reabilitarea a fost o evoluție dezamăgitoare. De asemenea, ținând cont de impactul asupra țărilor vecine și de faptul că Federația Rusă este un exportator major de tehnologie nucleară, precum și de beneficiile reciproce pe care le-ar aduce continuarea cooperării dintre UE și Federația Rusă, Comisia va continua să caute modalități de cooperare eficace și reciproc avantajoase cu Federația Rusă, pe bază de parteneriat. [1] Raport al Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor privind punerea în aplicare a Instrumentului pentru cooperarea în materie de securitate nucleară – primul raport – programele de acțiune anuale pentru 2007, 2008 și 2009. [2] Art. 18 din regulamentul ICSN prevede următoarele: „Comisia examinează progresul înregistrat în punerea în aplicare a măsurilor întreprinse în conformitate cu prezentul regulament și înaintează Parlamentului European și Consiliului un raport anual privind punerea în aplicare a asistenței. Raportul este adresat, de asemenea, Comitetului Economic și Social European și Comitetului Regiunilor. Raportul trebuie să conțină informații pentru anul precedent, privind măsurile finanțate, informații despre rezultatele acțiunilor de monitorizare și de evaluare, precum și informații privind execuția bugetară, în termeni de angajamente și plăți, informații defalcate pe țări, regiuni și sectoare de cooperare”. [3] Regulamentul (Euratom) nr. 300/2007 al Consiliului din 19 februarie 2007 de stabilire a unui instrument pentru cooperarea în materie de securitate nucleară (JO L 81, 22.3.2007, p. 1). [4] TACIS (Programul de asistență tehnică pentru Comunitatea Statelor Independente) a fost programul Comisiei Europene pentru 12 țări din Europa de Est și Asia Centrală (Armenia, Azerbaidjan, Belarus, Georgia, Kazahstan, Kârgâzstan, Moldova, Federația Rusă, Tadjikistan, Turkmenistan, Ucraina și Uzbekistan) și Mongolia în tranziția lor către economii de piață democratice. [5] A se vedea Comunicarea „Abordarea provocării internaționale a siguranței și securității nucleare” [COM(2008) 312 final], 22 mai 2008. [6] Concluziile Consiliului privind asistența acordată țărilor terțe în domeniul securității și siguranței nucleare, 9 decembrie 2008. http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/trans/104601.pdf [7] Strategie revizuită pentru programele de cooperare comunitară în domeniul securității nucleare pentru perioada 2010-2013 [C(2009)0922]. [8] În timpul perioadei de raportare, la centrala nucleară de la Cernobâl erau încă în curs de desfășurare proiectele de siguranță nucleară TACIS privind gestionarea deșeurilor radioactive. [9] Decizia C/2007/3758 a Comisiei din 1.8.2007. [10] Decizia C/2009/9820 a Comisiei din 8.12.2009. [11] Decizia C(2010)4283 a Comisiei din 29 iunie 2010. [12] Decizia C(2010)8265 a Comisiei din 29 noiembrie 2010. [13] Pentru proiectele din partea I a PAA 2010 și 2011 nu au fost sau nu sunt necesare acorduri de finanțare, deoarece acestea sunt gestionate, de obicei, prin plăți directe, de exemplu către organizații internaționale. În locul acordurilor de finanțare, pentru aceste plăți sunt necesare acorduri de contribuție. [14] Decizia C(2011)5784 a Comisiei din 17 august 2011. [15] Decizia C(2011)9268 a Comisiei din 16 decembrie 2011. [16] Angajamente primare = angajamente finale în cadrul PAA 2010 și PAA 2011.