Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului de asociere instituit prin Acordul de stabilire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia privind dispozițiile referitoare la coordonarea sistemelor de securitate socială /* COM/2012/0152 final - 2012/0076 (NLE) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII Motivele și obiectivele propunerii Din articolul 12 din Acordul de stabilire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia[1] (denumit în continuare „Acordul de la Ankara”) și articolul 36 din Protocolul adițional la Acordul de la Ankara[2] (denumit în continuare „Protocolul adițional”) rezultă că libera circulație a lucrătorilor între Uniunea Europeană și Turcia se va realiza treptat. Articolul 9 din Acordul de la Ankara prevede că, în domeniul de aplicare a acordului, orice discriminare exercitată pe motiv de cetățenie sau naționalitate este interzisă. Articolul 39 din Protocolul adițional prevede adoptarea de către Consiliul de asociere a unor măsuri în domeniul securității sociale pentru lucrătorii de cetățenie turcă care circulă în interiorul Uniunii și pentru familiile lor care își au reședința în Uniune și enumeră câteva principii de coordonare pe care ar trebui să le pună în aplicare măsurile respective. Ca un prim pas către punerea în aplicare a acestor principii de coordonare a securității sociale din Acordul de la Ankara și Protocolul său adițional, Decizia nr. 3/80 a Consiliului de asociere privind aplicarea regimurilor de securitate socială ale statelor membre ale Comunităților Europene în raport cu lucrătorii turci și cu membrii familiilor acestora a fost adoptată de către Consiliul de asociere la 19 septembrie 1980[3] (denumită în continuare „Decizia nr. 3/80”). Al doilea pas, și anume adoptarea unui regulament de punere în aplicare a dispozițiilor Deciziei nr. 3/80, nu a fost niciodată făcut. [4] Între timp, Curtea de Justiție a stabilit că articolul 3 alineatul (1) din Decizia nr. 3/80, principiul nediscriminării și articolul 6 din prezenta decizie, cerința de eliminare a clauzelor de rezidență în ceea ce privește prestațiile care trebuie plătite în conformitate cu decizia au efect direct și pot fi invocate în fața instanțelor naționale[5]. Pentru a furniza securitate juridică și pentru a pune integral în aplicare principiile de coordonare a securității sociale incluse în Acordul de la Ankara și Protocolul său adițional, este necesar ca o nouă decizie să fie adoptată de către Consiliul de asociere, pentru a înlocui Decizia nr. 3/80. Propunerea anterioară a Comisiei de punere în aplicare a Deciziei nr. 3/80 va fi retrasă, deoarece se preconizează că noua decizie a Consiliului de asociere va pune în aplicare în același timp obligațiile prevăzute în acord și în protocolul acestuia. Contextul general Dispozițiile Acordului de la Ankara și ale Protocolului adițional privind libera circulație a lucrătorilor, precum și măsurile adoptate pentru punerea în aplicare a acestora, în special Decizia nr. 1/80 a Consiliului de asociere ar trebui să fie însoțite de măsuri adecvate de coordonare a securității sociale. Mai mult, articolul 39 din Protocolul adițional conține dispoziții explicite pentru coordonarea dintre sistemele de securitate socială, care trebuie să fie puse în aplicare. O decizie a Consiliului de asociere este necesară în acest sens. Un număr de alte acorduri de asociere cu țări terțe includ, de asemenea, dispoziții privind coordonarea sistemelor de securitate socială. Prezenta propunere face parte dintr-un pachet de propuneri care conține propuneri similare referitoare la acordurile cu Albania, Muntenegru și San Marino. Un prim pachet de propuneri similare referitoare la Algeria, Maroc, Tunisia, Croația, Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei și Israel a fost adoptat de Consiliu în octombrie 2010[6]. Pentru a stabili poziția care urmează să fie adoptată de către Uniune în cadrul Consiliului de asociere, este necesară o decizie a Consiliului. Dispoziții în vigoare în domeniul propunerii La nivelul Uniunii Europene, sistemele de securitate socială ale statelor membre sunt coordonate prin Regulamentul (CE) nr. 883/2004[7] și Regulamentul (CEE) nr. 987/2009 de punere în aplicare a acestuia[8]. Regulamentul (UE) nr. 1231/2010 al Consiliului[9] extinde dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 883/2004 și ale Regulamentului (CE) nr. 987/2009 la resortisanții unor țări terțe care nu fac deja obiectul dispozițiilor respective, exclusiv pe motive de cetățenie. Acest regulament vizează deja principiul cumulării perioadelor de asigurare realizate de lucrătorii turci în diferite state membre, cu privire la dreptul la anumite prestații, astfel cum se prevede la articolul 39 alineatul (2) din Protocolul adițional la Acordul cu Turcia. Coerența cu alte politici și obiective ale Uniunii Turcia a fost asociată proiectului de integrare europeană încă de la semnarea Acordului de asociere de la Ankara în 1963, care a fost completat în 1970 cu un Protocol adițional. Aceste acorduri prevăd ca obiectiv realizarea treptată a liberei circulații a lucrătorilor între Turcia și UE. Ca un corolar la aceste dispoziții care stabilesc un program, articolul 39 din Protocolul adițional stabilește dispozițiile privind coordonarea securității sociale. Punerea în aplicare deplină a acestor dispoziții va consolida relația specială cu Turcia, astfel cum se prevede la articolul 8 din TUE. În același timp, ea va permite Turciei să își alinieze politicile privind coordonarea securității sociale cu cele ale UE pentru pregătirea aderării viitoare la UE. 2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI Consultarea părților interesate Prezenta propunere de coordonare a sistemelor de securitate socială din statele membre și Turcia va înlocui Decizia nr. 3/80. Propunerea are ca model aproape identic pachetul de șase proiecte de decizii ale Consiliului de asociere, respectiv ale Consiliului de stabilizare și de asociere, în ceea ce privește Algeria, Marocul, Tunisia, Croația, Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei și Israelul, cu privire la care poziția Uniunii Europene a fost hotărâtă de către Consiliu în octombrie 2010. În cadrul Consiliului din 2010 au avut loc negocieri detaliate despre conținutul unor astfel de decizii. Aceste negocieri au fost precedate de o discuție intensă cu toate statele membre în cadrul Comisiei administrative pentru coordonarea sistemelor de securitate socială. Obținerea și utilizarea expertizei Nu a fost necesară consultarea experților externi. Evaluarea impactului Articolul 39 din Protocolul adițional la Acordul cu Turcia include dispoziții privind coordonarea dintre sistemele de securitate socială din statele membre și Turcia. Un număr de alte acorduri cu țări terțe includ, de asemenea, dispoziții privind coordonarea sistemelor de securitate socială. Toate acestea impun o decizie din partea organismului relevant instituit prin acordurile respective, astfel încât principiile stabilite la articolul 39 să poată produce efecte. Obiectivul dispozițiilor privind securitatea socială din astfel de acorduri este ca un lucrător din țara asociată respectivă să poată beneficia de anumite prestații de securitate socială prevăzute de legislația din statul (statele) membru (membre) căreia acesta i se supune sau i s-a supus. Pe bază de reciprocitate, același lucru se aplică și în cazul unui resortisant al UE care lucrează în țara asociată. Având în vedere faptul că toate dispozițiile incluse în pachetul actual de propuneri referitoare la cele patru țări asociate (Albania, Muntenegru, San Marino și Turcia) sunt aproape identice - și, de asemenea, aproape identice cu primul pachet de șase decizii în ceea ce privește Algeria, Marocul, Tunisia, Croația, Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei și Israelul adoptate de către Consiliu în 2010, aceasta va înlesni aplicarea respectivelor dispoziții de către instituțiile de securitate socială din statele membre. Ar putea să existe unele implicații financiare pentru instituțiile naționale de securitate socială, care să rezulte din aplicarea respectivelor propuneri, întrucât acestea trebuie să asigure, de exemplu, prestațiile menționate la articolul 39 din Protocolul adițional. Cu toate acestea, articolul vizează exclusiv persoanele care contribuie sau au contribuit la sistemul național de securitate socială al țării în cauză, astfel cum prevede legislația națională a acesteia. În orice caz, în această etapă, estimarea impactului exact al acestor propuneri asupra sistemelor naționale de securitate socială se poate dovedi dificilă. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII Rezumatul acțiunii propuse Prezenta propunere constă într-o decizie a Consiliului privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Consiliului de asociere instituit prin Acordul cu Turcia și, în anexă, într-un proiect de decizie al Consiliului de asociere în domeniul securității sociale. Decizia propusă de Consiliul de asociere îndeplinește cerința articolului 39 din Protocolul adițional privind o asemenea decizie, al cărei obiectiv este punerea în aplicare a principiilor de securitate socială menționate în acesta. Mai mult, decizia include dispoziții de punere în aplicare privind acele dispoziții de la articolul 39 din Protocolul adițional la Acordul cu Turcia care nu fac deja obiectul Regulamentului (UE) nr. 1231/2010. În plus, există dispoziții specifice, așa cum sunt cele din Decizia nr. 3/80, pentru punerea în aplicare a articolului 9 din acord în domeniul coordonării securității sociale. Mai mult, decizia propusă de Consiliul de asociere asigură, de asemenea, aplicarea, pe bază de reciprocitate, a dispozițiilor privind exportul de prestații și acordarea de prestații familiale lucrătorilor UE angajați în mod legal în Turcia și membrilor familiilor acestora care își au reședința în mod legal în Turcia. Deoarece decizia Consiliului de asociere ar depăși, astfel, domeniul de aplicare al articolului 39 din Protocolul adițional, proiectul de decizie al Consiliului de asociere se bazează, de asemenea, pe articolul 22 alineatul (3) din Acordul de la Ankara. Temei juridic Decizia Consiliului privind poziția care urmează să fie adoptată în cadrul Consiliului de asociere ar trebui să se bazeze pe articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) coroborat cu articolul 48 din TFUE. Într-adevăr, Acordul de la Ankara și Protocolul adițional prevăd o situație juridică care trebuie diferențiată de situația juridică stabilită de celelalte acorduri de asociere relevante cu dispoziții privind securitatea socială, deoarece – contrar acestor alte acorduri – Acordul de la Ankara și Protocolul adițional prevăd în mod clar libera circulație a lucrătorilor ca un scop care se va realiza treptat. În acest context, noțiunea de liberă circulație a lucrătorilor trebuie să fie înțeleasă în același mod ca în dispozițiile relevante ale Uniunii (în conformitate cu articolul 12 din Acordul de la Ankara). Este adevărat că libera circulație a lucrătorilor între Turcia și UE nu a fost realizată deloc și că, prin urmare, nu este posibil să se descrie situația juridică actuală ca o extensie a pieței internaționale în ceea ce privește libera circulație a persoanelor (astfel cum este cazul pentru SEE și Elveția). Cu toate acestea, având în vedere perspectiva diferită stabilită prin Acordul de asociere și Protocolul adițional, care au drept scop extinderea pe cât posibil la resortisanții turci a principiilor stabilite în dispozițiile Uniunii privind libera circulație a lucrătorilor[10], punerea în aplicare a dispozițiilor privind securitatea socială, care constituie un corolar necesar al liberei circulații a lucrătorilor, trebuie, în același mod, să își găsească temeiul juridic în articolul 48 din TFUE. Principiul subsidiarității Protocolul adiționale prevede principii privind coordonarea sistemelor de securitate socială care trebuie să fie aplicate în mod egal de toate statele membre. Punerea în aplicare a acestor principii ar trebui să fie supusă, prin urmare, unor condiții uniforme, care pot fi mai bine realizate la nivelul Uniunii. Principiul proporționalității Propunerea este conformă cu principiul proporționalității din următoarele motive. Statele membre dețin în continuare competența exclusivă în ceea ce privește stabilirea, organizarea și finanțarea sistemelor lor naționale de securitate socială. Propunerea organizează doar coordonarea sistemelor de securitate socială din statele membre și din Turcia, spre beneficiul cetățenilor din aceste țări. În plus, propunerea nu aduce atingere drepturilor sau obligațiilor care decurg din acordurile bilaterale de securitate socială încheiate între statele membre și Turcia, în cazul în care aceste acorduri prevăd un tratament mai favorabil pentru persoanele în cauză. Propunerea reduce la minimum sarcinile financiară și administrativă ale autorităților naționale, întrucât face parte dintr-un pachet de propuneri similare care asigură o aplicare uniformă a dispozițiilor de securitate socială incluse în acordurile de asociere cu țările terțe. Alegerea instrumentelor Instrumente propuse: decizie a Consiliului (care include în anexă un proiect de decizie al Consiliului de asociere). Alte instrumente nu ar fi adecvate din motivele enumerate în continuare. Nu există nicio opțiune alternativă la acțiunea propusă. Articolul 39 din Protocolul adițional la acord impune adoptarea unei decizii din partea respectivului Consiliu de asociere. Articolul 218 alineatul (9) din tratat prevede adoptarea unei decizii a Consiliului în scopul de a stabili pozițiile care urmează să fie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism instituit printr-un acord, atunci când organismul în cauză este invitat să adopte decizii cu efecte juridice. 4. IMPLICAȚII BUGETARE Propunerea nu are nicio implicație asupra bugetului Uniunii. 5. ELEMENTE OPȚIONALE Simplificare Propunerea va duce la simplificarea procedurilor administrative pentru autoritățile publice naționale și la simplificarea procedurilor administrative pentru părțile private. Explicarea detaliată a propunerii A. Decizia Consiliului privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Consiliului de asociere instituit prin Acordul de asociere cu Turcia privind dispozițiile referitoare la coordonarea sistemelor de securitate socială. Articolul 1 Acest articol prevede adoptarea poziției UE în cadrul Consiliului de asociere UE – Turcia. B. Proiectul de decizie anexat al Consiliului de asociere privind dispozițiile referitoare la coordonarea sistemelor de securitate socială incluse în acord. Partea I: Dispoziții generale Articolul 1 Prezentul articol definește, în sensul legislației dintr-un stat membru și în sensul legislației din Turcia, termenii: „acord”, „regulament”, „regulament de punere în aplicare”, „stat membru”, „lucrător”, „membru de familie”, „legislație”, „prestații” și „prestații exportabile” și face trimitere la regulament și la regulamentul de punere în aplicare pentru ceilalți termeni folosiți în decizia anexată. Articolul 2 În conformitate cu textul articolului 39 din Protocolul adițional la Acordul cu Turcia, prezentul articol definește domeniul de aplicare personal al deciziei anexate. Articolul 3 Prezentul articol prevede tratament nediscriminatoriu pentru toate persoanele vizate de acord cu privire la prestațiile de securitate socială prevăzute de acesta. Partea II Relațiile dintre statele membre și Turcia Această parte a deciziei anexate vizează principiile incluse la articolul 39 alineatul (4) din Protocolul adițional cu Turcia, precum și clauza de reciprocitate privind resortisanții UE și membrii de familie ai acestora. Articolul 4 Prezentul articol include principiul exportului de prestații în numerar, astfel cum se prevede la articolul 39 alineatul (4) din Protocolul adițional cu Turcia și clarifică faptul că acest principiu este restrâns la prestațiile incluse la articolul 1 alineatul (1) litera (i) din decizia anexată, care enumeră prestațiile prevăzute la alineatul menționat anterior. Partea III Dispoziții diverse Articolul 5 Prezentul articol include dispoziții generale privind cooperarea dintre statele membre și instituțiile acestora, pe de o parte, și Turcia și instituțiile acesteia, pe de altă parte, precum și dintre beneficiari și instituțiile în cauză. Aceste dispoziții sunt similare cu acelea ale articolului 76 alineatul (3), alineatul (4) primul și al treilea paragraf și alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004. Articolul 6 Prezentul articol stabilește procedurile pentru controale administrative și medicale similare cu acelea incluse la articolul 87 din Regulamentul (CE) nr. 987/2009. În plus, articolul prevede posibilitatea de a adopta alte dispoziții de punere în aplicare în acest domeniu. Articolul 7 Prezentul articol face trimitere la posibilitatea de a utiliza procedura de soluționare a conflictelor prevăzută în acord. Articolul 8 Prezentul articol face trimitere la anexa II la decizia anexată care este similară cu anexa XI la Regulamentul (CE) nr. 883/2004 și care este necesară pentru stabilirea dispozițiilor speciale necesare pentru aplicarea legislației din Turcia privind decizia anexată. Articolul 9 Prezentul articol permite aplicarea în continuare, în anumite condiții, a procedurilor administrative din acordurile existente între un stat membru și Turcia. Articolul 10 Prezentul articol prevede posibilitatea de a încheia acorduri administrative suplimentare. Articolul 11 Dispozițiile tranzitorii prevăzute în cadrul prezentului articol sunt similare cu dispozițiile tranzitorii ale articolului 87 alineatele (1), (3), (4), (6) și (7) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004. În plus, există o dispoziție privind protejarea drepturilor lucrătorilor turci care, ca urmare a hotărârii Curții de Justiție în cauza C-485/07 Akdas privind efectul direct al articolului 6 alineatul (1) din Decizia nr. 3/80, beneficiază, înainte de intrarea în vigoare a deciziei, de o pensie sau o prestație din partea unui stat membru. Articolul 12 Prezentul articol clarifică statutul juridic al anexelor la decizia anexată, precum și procedura de modificare a acestora. Articolul 13 Prezentul articol clarifică data intrării în vigoare a deciziei anexate. 2012/0076 (NLE) Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului de asociere instituit prin Acordul de stabilire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia privind dispozițiile referitoare la coordonarea sistemelor de securitate socială CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 48, coroborat cu articolul 218 alineatul (9), având în vedere propunerea Comisiei Europene, întrucât: (1) Acordul de stabilire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia[11] (denumit în continuare „acordul”) și Protocolul adițional la acordul din 23 noiembrie 1970[12] (denumit în continuare „Protocolul adițional”) prevăd că libera circulație a lucrătorilor între Uniune și Turcia se va realiza treptat. (2) Articolul 9 din acord prevede că, în domeniul de aplicare a acordului, orice discriminare exercitată pe motiv de cetățenie sau naționalitate este interzisă. (3) Articolul 39 din Protocolul adițional prevede adoptarea de către Consiliul de asociere a unor măsuri în domeniul securității sociale pentru lucrătorii de cetățenie turcă care circulă în interiorul Comunității și pentru familiile lor care își au reședința în Comunitate. (4) Ca un prim pas către punerea în aplicare a articolului 39 din Protocolul adițional și a articolului 9 din Acordul în domeniul securității sociale, Decizia nr. 3/80 privind aplicarea regimurilor de securitate socială ale statelor membre ale Comunităților Europene în raport cu lucrătorii turci și cu membrii familiilor acestora a fost adoptată de către Consiliul de asociere la 19 septembrie 1980[13] (denumită în continuare „Decizia nr. 3/80”). (5) Este necesar să se asigure că, în domeniul securității sociale, articolul 9 din acord și articolul 39 din Protocolul adițional sunt puse în aplicare integral. (6) Este necesar să se actualizeze conținutul Deciziei nr. 3/80 astfel încât dispozițiile acesteia să reflecte progresele înregistrate în domeniul coordonării securității sociale a Uniunii Europene[14]. (7) Decizia nr. 3/80 ar trebui, prin urmare, să fie abrogată și înlocuită cu o decizie a Consiliului de asociere care pune în aplicare în același timp dispozițiile relevante din acord și Protocolul adițional în ceea ce privește coordonarea sistemelor de securitate socială, ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE: Articolul 1 Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului de asociere instituit prin Acordul de stabilire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia privind dispozițiile referitoare la coordonarea sistemelor de securitate socială se bazează pe proiectul de decizie al Consiliului de asociere anexat la prezenta decizie. Modificări minore ale proiectului de decizie pot fi acceptate de reprezentanții Uniunii în cadrul Consiliului de asociere fără o altă decizie a Consiliului. Articolul 2 Decizia Consiliului de asociere se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Articolul 3 Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării sale. Adoptată la Bruxelles, . Pentru Consiliu, Preşedintele ANEXĂ Proiect de DECIZIE NR …/…. AL CONSILIULUI DE ASOCIERE UE - TURCIA din … privind dispozițiile referitoare la coordonarea sistemelor de securitate socială CONSILIUL DE ASOCIERE, având în vedere Acordul de stabilire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia[15], în special articolul 22 alineatul (3), având în vedere Protocolul adițional din 23 noiembrie 1970[16], în special articolul 39, întrucât: (1) Acordul de stabilire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia (denumit în continuare „acordul”) și Protocolul adițional la acordul din 23 noiembrie 1970 (denumit în continuare „Protocolul adițional”) prevăd că libera circulație a lucrătorilor între Uniune și Turcia se va realiza treptat. (2) Articolul 9 din acord prevede că, în domeniul de aplicare a acordului, orice discriminare exercitată pe motiv de cetățenie sau naționalitate este interzisă. (3) Articolul 39 din Protocolul adițional prevede coordonarea sistemelor de securitate socială din Turcia și din statele membre și stabilește principiile pentru o astfel de coordonare. (4) Articolul 39 din Protocolul adițional prevede adoptarea de către Consiliul de asociere a unor măsuri în domeniul securității sociale pentru lucrătorii de cetățenie turcă care circulă în interiorul Comunității și pentru familiile lor care își au reședința în Comunitate. (5) Ca un prim pas către punerea în aplicare a articolului 39 din Protocolul adițional, Decizia nr. 3/80 a Consiliului de asociere privind aplicarea regimurilor de securitate socială ale statelor membre ale Comunităților Europene în raport cu lucrătorii turci și cu membrii familiilor acestora a fost adoptată de către Consiliul de asociere la 19 septembrie 1980[17] (denumită în continuare „Decizia nr. 3/80”). (6) Este necesar să se asigure că, în domeniul securității sociale, articolul 9 din acord și articolul 39 din Protocolul adițional sunt puse în aplicare integral. (7) Este necesar să se actualizeze conținutul Deciziei nr. 3/80 astfel încât dispozițiile acesteia să reflecte progresele recente înregistrate în domeniul coordonării securității sociale a Uniunii Europene. (8) Regulamentul (UE) nr. 1231/2010 al Consiliului[18] extinde deja dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 883/2004 și ale Regulamentului (CE) nr. 987/2009 la resortisanții unor țări terțe care nu fac deja obiectul dispozițiilor respective, exclusiv pe motive de cetățenie. Regulamentul (UE) nr. 1231/2010 vizează deja principiul cumulării perioadelor de asigurare realizate de lucrătorii turci în diferite state membre, cu privire la dreptul la anumite prestații, astfel cum se prevede la articolul 39 alineatul (2) din Protocolul adițional. (9) Decizia nr. 3/80 ar trebui, prin urmare, să fie abrogată și înlocuită cu o decizie a Consiliului de asociere care pune în aplicare în același timp toate principiile privind coordonarea sistemelor de securitate socială incluse în acord și în Protocolul adițional. (10) Cu privire la aplicarea principiului nediscriminării, prezenta decizie nu ar trebui să acorde niciun drept suplimentar care rezultă din anumite fapte sau evenimente care au loc pe teritoriul celeilalte părți contractante, în cazul în care aceste fapte sau evenimente nu sunt luate în considerare în temeiul legislației primei părți contractante, în afara dreptului de a exporta unele prestații. (11) Pentru aplicarea prezentei decizii, dreptul lucrătorilor turci la prestații familiale ar trebui să se supună condiției ca membrii familiilor acestora să își aibă reședința în mod legal alături de acești lucrători în statul membru în care lucrătorii sunt angajați. Prezenta decizie nu ar trebui să prevadă niciun drept la prestații familiale pentru membrii familiilor acestora care își au reședința într-un alt stat, de exemplu Turcia. (12) Pentru a se facilita aplicarea regulilor de coordonare, ar putea fi necesar să se prevadă dispoziții speciale care să corespundă caracteristicilor proprii legislației din Turcia. (13) Pentru a asigura buna funcționare a coordonării sistemelor de securitate socială din statele membre și din Turcia, este necesar să se prevadă dispoziții specifice privind cooperarea dintre statele membre și Turcia, precum și dintre persoana în cauză și instituția din statul competent. (14) Dispoziții tranzitorii ar trebui adoptate pentru a proteja persoanele care fac obiectul prezentei decizii și pentru a se asigura că acestea nu-și pierd drepturile ca rezultat al intrării în vigoare a deciziei, ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE: PARTEA I DISPOZIȚII GENERALE Articolul 1 Definiții 1. În sensul prezentei decizii (a) prin „acord” se înțelege Acordul de stabilire a unei asocieri între Comunitatea Economică Europeană și Turcia; (b) prin „regulament” se înțelege Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială[19] astfel cum sunt aplicabile în statele membre ale Uniunii Europene; (c) prin „regulament de punere în aplicare” se înțelege Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială[20]; (d) prin „stat membru” se înțelege un stat membru al Uniunii Europene; (e) prin „lucrător” se înțelege, (i) în sensul legislației unui stat membru, o persoană care desfășoară o activitate salariată în conformitate cu articolul 1 litera (a) din regulament; (ii) în sensul legislației din Turcia, o persoană care desfășoară o activitate salariată în conformitate cu legislația respectivă; (f) prin „membru de familie” se înțelege, (i) în sensul legislației unui stat membru, un membru de familie în conformitate cu articolul 1 litera (i) din regulament; (ii) în sensul legislației din Turcia, un membru de familie în conformitate cu respectiva legislație; (g) prin „legislație” se înțelege, (i) în ceea ce privește statele membre, legislația în sensul articolului 1 alineatul (1) din regulament astfel cum este aplicabilă prestațiilor vizate de prezenta decizie; (ii) în ceea ce privește Turcia, legislația relevantă astfel cum este aplicabilă în Turcia cu privire la prestațiile vizate de prezenta decizie; (h) prin „prestații” se înțelege, (i) în ceea ce privește statele membre, prestații în sensul articolului 3 din regulament; (ii) în ceea ce privește Turcia, prestațiile aferente care se aplică în Turcia; (i) prin „prestații exportabile” se înțelege, (i) în ceea ce privește statele membre: – pensii pentru limită de vârstă, – pensii de urmaș, – indemnizații în caz de accidente de muncă și boli profesionale, – pensii de invaliditate, în sensul regulamentului, cu excepția prestațiilor speciale în numerar necontributive, astfel cum sunt enumerate în anexa X la prezentul regulament; (ii) în ceea ce privește Turcia, prestațiile aferente prevăzute de legislația din Turcia, cu excepția prestațiilor speciale în numerar necontributive, astfel cum sunt prezentate în anexa I la prezenta decizie; 2. Ceilalți termeni folosiți în prezenta decizie au sensul care le este atribuit: (a) în ceea ce privește statele membre, în regulament și în regulamentul de punere în aplicare; (b) în ceea ce privește Turcia, în legislația relevantă astfel cum este aplicabilă în Turcia. Articolul 2 Domeniul de aplicare personal Prezenta decizie se aplică: (a) lucrătorilor turci care sunt sau au fost angajați în mod legal pe teritoriul unui stat membru și care fac sau au făcut obiectul legislației unuia sau mai multor state membre, precum și urmașilor acestora; (b) membrilor de familie ai lucrătorilor menționați la litera (a), cu condiția ca aceștia să își aibă reședința sau să îți fi avut reședința în mod legal alături de lucrătorul în cauză în timp ce acesta este angajat într-un stat membru; (c) lucrătorilor care sunt resortisanți ai unui stat membru și care sunt sau au fost angajați în mod legal pe teritoriul Turciei și care fac sau au făcut obiectul legislației din Turcia, precum și urmașilor acestora; precum și (d) membrilor de familie ai lucrătorilor menționați la litera (c), cu condiția ca aceștia să își aibă reședința sau să îți fi avut reședința în mod legal alături de lucrătorul în cauză în timp ce acesta este angajat în Turcia. Articolul 3 Egalitatea de tratament 1. Lucrătorii turci care sunt angajați în mod legal într-un un stat membru și orice membri ai familiilor lor care își au reședința în mod legal cu aceștia beneficiază, cu privire la prestațiile în sensul articolului 1 alineatul (1) litera (h), de tratament lipsit de discriminare exercitată pe motiv de cetățenie sau naționalitate față de resortisanții statelor membre în care acești lucrători sunt angajați. 2. Lucrătorii care sunt resortisanți ai unui stat membru și sunt angajați în mod legal în Turcia și orice membri ai familiilor lor care își au reședința în mod legal cu aceștia beneficiază, cu privire la prestațiile în sensul articolului 1 alineatul (1) litera (h), de tratament lipsit de discriminare exercitată pe motiv de cetățenie sau naționalitate față de resortisanții Turciei. Partea II RELAȚIILE DINTRE STATELE MEMBRE ȘI TURCIA Articolul 4 Eliminarea clauzelor de rezidență 1. Prestațiile exportabile în sensul articolului 1 alineatul (1) litera (i) la care persoanele menționate la articolul 2 literele (a) și (c) au dreptul nu fac obiectul niciunei reduceri, modificări, suspendări, retrageri sau confiscări pe baza faptului că beneficiarul își are reședința, (i) în sensul unei prestații în temeiul legislației unui stat membru, pe teritoriul Turciei sau (ii) în sensul unei prestații în temeiul legislației din Turcia, pe teritoriul unui stat membru. 2. Membrii de familie ai unui lucrător, astfel cum se menționează la articolul 2 litera (b) au dreptul la prestații exportabile în sensul articolului 1 alineatul (1) litera (i) punctul (i) în același mod ca și membrii de familie ai unui lucrător care este resortisant al statului membru în cauză, în cazul în care acești membri de familie își au reședința pe teritoriul Turciei. 3. Membrii de familie ai unui lucrător, astfel cum se menționează la articolul 2 litera (d) au dreptul la prestații exportabile în sensul articolului 1 alineatul (1) litera (i) punctul (ii) în același mod ca și membrii de familie ai unui lucrător care este resortisant al Turciei, în cazul în care acești membri de familie își au reședința pe teritoriul unui stat membru. PARTEA III DISPOZIȚII DIVERSE Articolul 5 Cooperare 1. Statele membre și Turcia își comunică reciproc toate informațiile referitoare la modificările din legislația acestora care pot afecta punerea în aplicare a prezentei decizii. 2. În sensul prezentei decizii, autoritățile și instituțiile din statele membre și din Turcia își oferă reciproc bunele oficii și acționează ca și cum ar fi vorba despre punerea în aplicare a propriei legislații. Asistența administrativă acordată de autoritățile și instituțiile menționate este, de regulă, gratuită. Cu toate acestea, autoritățile competente din statele membre și din Turcia pot conveni asupra rambursării anumitor cheltuieli. 3. În sensul prezentei decizii, autoritățile și instituțiile din statele membre și din Turcia pot comunica direct între ele, precum și cu persoanele în cauză sau cu reprezentanții acestora. 4. Instituțiile și persoanele care fac obiectul domeniului de aplicare al prezentei decizii au obligația reciprocă de a se informa și de a coopera în scopul de a asigura punerea în aplicare corectă a prezentei decizii. 5. Persoanele în cauză trebuie să informeze, în cel mai scurt termen, instituțiile din statul membru competent sau din Turcia, în cazul în care aceasta din urmă este statul competent, precum și pe cele ale statului membru de reședință sau ale Turciei, în cazul în care acesta din urmă este statul de reședință, cu privire la orice modificare a situației lor personale sau familiale, care aduce atingere drepturilor la prestațiile prevăzute de prezenta decizie. 6. Nerespectarea obligației de informare prevăzută la alineatul (5) poate atrage după sine aplicarea de măsuri corespunzătoare în conformitate cu dreptul intern. Cu toate acestea, măsurile sunt echivalente cu cele aplicabile în situații similare care țin de dreptul intern și, în practică, nu fac imposibilă sau extrem de dificilă exercitarea drepturilor conferite celor interesați de prezenta decizie. 7. Statele membre și Turcia pot să prevadă dispoziții naționale care stabilesc condițiile de verificare a dreptului la prestații pentru a lua în considerare faptul că beneficiarii își au locul de ședere sau reședința în afara teritoriului statului în care se află instituția debitoare. Astfel de dispoziții sunt proporționale, lipsite de discriminare exercitată pe motiv de cetățenie sau naționalitate și în conformitate cu principiile din prezenta decizie. Astfel de dispoziții sunt notificate Consiliului de asociere. Articolul 6 Controale administrative și medicale 1. Prezentul articol se aplică persoanelor menționate la articolul 2 și care beneficiază de prestațiile exportabile menționate la articolul 1 alineatul (1) litera (i), precum și instituțiilor responsabile de punerea în aplicare a prezentei decizii. 2. Atunci când un beneficiar sau un solicitant de prestații sau un membru de familie al acestuia își are locul de ședere sau reședința pe teritoriul unui stat membru în cazul în care instituția debitoare este situată în Turcia sau în Turcia în cazul în care instituția debitoare este situată într-un stat membru, controlul medical se realizează, la cererea acestei instituții, de către instituția din locul de ședere sau de reședință a beneficiarului, în conformitate cu procedurile stabilite prin legislația aplicată de această instituție. Instituția debitoare informează instituția din locul de ședere sau de reședință cu privire la orice cerințe speciale, după caz, care trebuie respectate și cu privire la punctele care trebuie acoperite în cadrul controlului medical. Instituția din locul de ședere sau de reședință transmite un raport instituției debitoare care a solicitat controlul medical. Instituția debitoare își rezervă dreptul de a supune beneficiarul unui control medical efectuat de către un medic ales de aceasta, fie în teritoriul în care beneficiarul sau solicitantul de prestații își are locul de ședere sau reședința, fie în țara în care se află instituția debitoare. Cu toate acestea, beneficiarului poate să i se ceară deplasarea în statul instituției debitoare numai dacă acesta este în măsură să întreprindă călătoria evitând orice risc pentru sănătatea sa și dacă instituția debitoare își asumă costul călătoriei și al cazării. 3. Atunci când un beneficiar sau un solicitant de prestații sau un membru de familie al acestuia își are locul de ședere sau reședința pe teritoriul unui stat membru în cazul în care instituția debitoare este situată în Turcia sau în Turcia în cazul în care instituția debitoare este situată într-un stat membru, controlul administrativ se realizează, la cererea instituției debitoare, de către instituția din locul de ședere sau de reședință a beneficiarului. Instituția din locul de ședere sau de reședință transmite un raport instituției debitoare care a solicitat controlul administrativ. Instituția debitoare își rezervă dreptul de a supune situația beneficiarului unui control realizat de un profesionist ales de aceasta. Cu toate acestea, beneficiarului poate să i se ceară deplasarea în statul instituției debitoare numai dacă acesta este în măsură să întreprindă călătoria evitând orice risc pentru sănătatea sa și dacă instituția debitoare își asumă costul călătoriei și al cazării. 4. Unul sau mai multe state membre și Turcia pot conveni asupra altor dispoziții administrative, cu condiția să informeze Consiliul de asociere cu privire la aceasta. 5. Prin derogare de la principiul asistenței administrative reciproce gratuite prevăzute la articolul 5 alineatul (2) din prezenta decizie, suma efectivă a cheltuielilor privind controalele menționate la alineatele (2) și (3) se rambursează instituției căreia i s-a solicitat efectuarea acestora, de către instituția debitoare care le-a solicitat. Articolul 7 Aplicarea articolului 25 din acord Articolul 25 din acord se aplică în cazul în care una dintre părți consideră că cealaltă parte nu și-a respectat obligațiile stabilite la articolele 5 și 6. Articolul 8 Dispoziții speciale pentru aplicarea legislației din Turcia Consiliul de asociere poate stabili, în anexa II, dacă este necesar, dispoziții speciale pentru aplicarea legislației din Turcia. Articolul 9 Proceduri administrative din acordurile bilaterale existente Procedurile administrative cuprinse în acordurile bilaterale existente încheiate între un stat membru și Turcia pot continua să se aplice, cu condiția ca aceste proceduri să nu afecteze în mod negativ drepturile sau obligațiile persoanelor în cauză stabilite prin prezenta decizie. Articolul 10 Acorduri de completare a procedurilor de punere în aplicare a prezentei decizii Unul sau mai multe state membre și Turcia pot să încheie acorduri destinate să completeze procedurile administrative de punere în aplicare a prezentei decizii, în special cu privire la prevenirea și combaterea fraudei și a erorilor. PARTEA IV DISPOZIȚII TRANZITORII ȘI FINALE Articolul 11 Dispoziții tranzitorii 1. În temeiul prezentei decizii, nu se dobândește niciun drept pentru perioada anterioară intrării sale în vigoare. 2. Sub rezerva alineatului (1), în conformitate cu prezenta decizie, un drept se dobândește chiar dacă acesta se referă la un eveniment care a survenit înaintea datei intrării în vigoare a acesteia. 3. La cererea persoanei în cauză, orice prestație care nu a fost acordată sau care a fost suspendată, pe motive de cetățenie sau de loc de reședință a persoanei în cauză, se acordă sau se restabilește de la data intrării în vigoare a prezentei decizii, cu condiția ca drepturile pentru care au fost acordate prestațiile anterior să nu fi dat naștere unei plăți forfetare. 4. În cazul în care cererea menționată la alineatul (3) este depusă în termen de doi ani de la data intrării în vigoare a prezentei decizii, drepturile conferite în conformitate cu prezenta decizie sunt dobândite de la data intrării în vigoare a prezentei decizii, iar dispozițiile legislației oricărui stat membru sau a Turciei privind decăderea din drepturi sau prescrierea drepturilor nu pot fi opozabile persoanelor în cauză. 5. În cazul în care cererea menționată la alineatul (3) este depusă după expirarea termenului de doi ani de la data intrării în vigoare a prezentei decizii, drepturile care nu au fost pierdute sau nu sunt prescrise sunt dobândite de la data la care a fost depusă cererea, sub rezerva oricăror dispoziții mai favorabile din legislația oricărui stat membru sau a Turciei. 6. Drepturile unei persoane care beneficiază de o pensie sau o prestație specială în numerar necontributivă din partea unui stat membru înainte de intrarea în vigoare a prezentei decizii ca urmare a efectului direct al articolului 6 alineatul (1) din Decizia nr. 3/80 a Consiliului de asociere nu sunt restrânse sau pierdute ca urmare a prezentei decizii. Articolul 12 Anexele la prezenta decizie Anexele la prezenta decizie fac parte integrantă din aceasta. Articolul 13 Abrogare Decizia nr. 3/80 a Consiliului de asociere din 19 septembrie 1980 se abrogă de la data intrării în vigoare a prezentei decizii. Articolul 14 Intrare în vigoare Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Adoptată la Bruxelles, Pentru Consiliul de asociere, Președintele ANEXA I LISTA PRESTAȚIILOR SPECIALE ÎN NUMERAR NECONTRIBUTIVE DIN TURCIA ANEXA II DISPOZIȚII SPECIALE PENTRU APLICAREA LEGISLAȚIEI DIN TURCIA [1] JO 217, 29.12.1964, p. 3687/64. [2] JO L293, 29.12.1972, p.3. [3] JO C110, 25.4.1983, p.60. [4] Comisia a prezentat la 2.2.1983 o propunere de regulament de punere în aplicare a Deciziei nr. 3/80, COM (83) 13. [5] CEJ, cauza C-262/96, Sürül, cauza C-485/07, Akdas. [6] JO L306, 23.11.2010. [7] JO L 166, 30.4.2004, p. 1. [8] JO L 284, 30.10.2009, p. 1. [9] JO L 344, 29.12.2010, p. 1. În conformitate cu protocoalele nr. 21 și 22, Danemarca și Regatul Unit nu au obligația de a respecta aplicarea Regulamentului (UE) nr. 1231/2010 și nici nu fac obiectul aplicării acestuia. Cu toate acestea, Regatul Unit are în continuare obligația de a respecta aplicarea Regulamentului (CE) nr. 859/2003 anterior și face în continuare obiectul aplicării acestuia, JO L124, 20.5.2003, p.1. [10] În conformitate cu CEJ, cauza C-275/02, Ayaz, alineatele 44-45; cauza C-467/02, Cetinkaya, alineatele 42-43. [11] JO 217, 29.12.1964, p.3687/64. [12] JO L 293, 29.12.1972, p.3. [13] JO C110, 25.4.1983, p.60. [14] Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, ediție speciala in limba româna: capitol 05 volum 07 p. 82 – 126; Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009, JO L284, 30.10.2009, p.1; Regulamentul (UE) nr. 1231/2010 al Parlamentului European și al Consiliului de extindere a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 și a Regulamentului (CE) nr. 987/2009 la resortisanții țărilor terțe care nu fac obiectul regulamentelor respective exclusiv pe motive de cetățenie, JO L344, 29.12.2010, p.1. [15] JO 217, 29.12.1964, p.3687/64. [16] JO L 293, 29.12.1972, p.3. [17] JO C110, 25.4.1983, p.60. [18] JO L 344, 29.12.2010, p. 1. [19] JO L 166, 30.4.2004, p. 1. [20] JO L 284, 30.10.2009, p. 1.