Sistemele de acordare a cetățeniei pentru investitori sunt diferite de cele de acordare a dreptului de ședere („viza de aur”), acestea urmărind să atragă investiții în schimbul drepturilor de ședere în țara în cauză, iar în douăzeci de state membre ale UE există astfel de sisteme. Cu toate acestea, riscurile inerente ale unor astfel de sisteme sunt similare cu cele care decurg din sistemele de acordare a cetățeniei pentru investitori. În plus, aceste sisteme afectează și alte state membre, întrucât un permis de ședere valabil acordă resortisanților țărilor terțe anumite drepturi, de liberă circulație, în special, în spațiul Schengen.

În Malta este necesară deținerea unui card „e-Residence” timp de cel puțin 12 luni înainte de eliberarea certificatului de naturalizare. În Cipru, solicitantul trebuie să dețină un permis de ședere timp de cel puțin 6 luni înainte de eliberarea unui certificat de naturalizare. În Bulgaria, solicitantul trebuie să dețină un permis de ședere permanentă pentru o perioadă de cinci ani (sistem obișnuit) sau un an (sistem rapid) pentru a putea depune cererea pentru dobândirea cetățeniei bulgare.

În ceea ce privește valoarea, aceasta variază de la investiții foarte scăzute (sub 100 000 EUR ) la investiții foarte ridicate (de peste 5 milioane EUR ).

În plus, deținerea unui permis național de investitor permite acordarea de drepturi de reîntregire a familiei în temeiul Directivei privind reîntregirea familiei, cu condiția ca solicitanții să îndeplinească condițiile. În acest context, trebuie menționat faptul că în majoritatea statelor membre membrii de familie ai investitorilor nu fac obiectul unei obligații de diligență sporită, ceea ce ar putea implica riscuri de securitate.

În plus, poate exista un impact asupra dobândirii statutului de rezident pe termen lung în UE, care este conferit resortisanților țărilor terțe care au avut locuit în mod legal și continuu într-un stat membru al UE timp de cinci ani. Acest statut le oferă resortisanților țărilor terțe anumite drepturi pe baza duratei șederii lor într-un stat membru și pe baza faptului că fac dovada stabilirii durabile în statul membru respectiv. Continuitatea prezenței în statul gazdă este un aspect esențial și o condiție care stă la baza acestui statut. În schimb, studiul a constatat că în mai multe state membre cerința privind șederea din cadrul sistemelor de acordare a dreptului de ședere pentru investitori nu implică o ședere fizică neîntreruptă. În unele dintre acestea, legislația prevede explicit obligativitatea prezenței investitorilor doar pentru un timp foarte scurt (de exemplu, șapte zile din an în Portugalia sau doar în ziua depunerii cererii în Malta, Grecia și Bulgaria).

În plus, noile sisteme informatice, cum ar fi Sistemul de intrare/ieșire (EES) și Sistemul electronic european de informații și de autorizare privind călătoriile (ETIAS) sunt în curs de instituire, iar Comisia a propus consolidarea VIS și extinderea sistemului european de informații cu privire la cazierele judiciare la resortisanții țărilor terțe (ECRIS-TCN). Comisia a propus, de asemenea, ca toate sistemele de informații să fie interoperabile.

Există, de asemenea, îngrijorări legate de lipsa de transparență și de guvernanța sistemelor. Atât sistemele de acordare a cetățeniei, cât și cele de acordare a dreptului de ședere se află sub un control public strict în urma acuzațiilor de abuz și de corupție legate de acestea în unele state membre. Îmbunătățirea transparenței și instituirea unui sistem adecvat de gestionare a riscurilor, a unor sisteme de control și a unor mecanisme de supraveghere, ar putea contribui la atenuarea, pe cât posibil, a unora dintre aceste îngrijorări.

În Malta, verificările bazate pe înregistrările poliției malteze și/sau ale autorităților competente din țara de origine sunt efectuate pe baza cazierelor solicitanților principali și ale persoanelor aflate în întreținerea acestora în vârstă de peste 12 ani. În circumstanțe excepționale, în cazul în care autoritatea competentă consideră că un astfel de certificat nu poate fi obținut, se poate acorda o derogare de la cerința de a dovedi absența antecedentelor penale. Autoritățile malteze consultă INTERPOLul și bazele de date ale Europol, ca parte a unui proces pe patru niveluri privind obligația de diligență, care acoperă: verificări privind obligația de diligență în ceea ce privește cunoașterea solicitanților, efectuate de către agent și de către agenția malteză pentru programul destinat investitorilor individuali (a se vedea secțiunea de mai jos referitoare la verificările privind combaterea spălării banilor), aprobarea din partea autorităților de poliție, o verificare a exhaustivității și corectitudinii cererii, precum și a documentelor depuse și o verificare externă privind obligația de diligență, în cadrul căreia agenția malteză pentru programul destinat investitorilor individuali trebuie să prezinte dovezi că a încredințat unor companii internaționale întocmirea a două rapoarte pentru fiecare cerere depusă în cadrul programului destinat investitorilor individuali. Malta exclude resortisanții anumitor țări și persoanele cărora li se aplică interdicții de călătorie impuse de Statele Unite ale Americii de la posibilitatea solicitării cetățeniei în cadrul sistemului acesteia, în timp ce agenții trebuie să raporteze agenției malteze pentru programul destinat investitorilor individuali solicitanții care apar pe orice altă listă de sancțiuni sau de supraveghere.

În Cipru, solicitanții trebuie să prezinte cazierul judiciar din țara de origine și din cea de rezidență (dacă este diferită), care trebuie să fie datat cu cel mult 90 de zile înainte de depunere. Poliția cipriotă efectuează, de asemenea, o căutare în bazele de date ale Europol și ale INTERPOL. Numele investitorului și numele membrilor de familie nu trebuie să figureze pe lista persoanelor ale căror active din interiorul Uniunii Europene au fost înghețate ca urmare a sancțiunilor. În plus, în conformitate cu noile norme introduse în iulie 2018, solicitanții care depun cererile prin intermediul unui furnizor de servicii trebuie să prezinte un raport privind obligația de diligență emis printr-o bază de date acceptată la nivel internațional (de exemplu, World-Check, Lexis Diligence, Regulatory DataCorp Inc. etc.). În cazul în care există îngrijorări legate de securitatea națională, cererea este evaluată suplimentar de către Agenția Centrală de Informații din Cipru. Cipru nu este conectat la Sistemul de informații Schengen.

În Bulgaria, legislația prevede ca solicitantul să prezinte un certificat care atestă lipsa antecedentelor penale și un document care atestă că nu există proceduri penale preconizate sau în curs împotriva solicitantului. Consiliul pentru cetățenie emite un aviz privind cererile de cetățenie, în urma unei declarații scrise din partea Ministerului de Interne și a Agenției de Stat pentru Securitate Națională (ASSN). Aceasta din urmă efectuează verificări cu privire la toți solicitanții de cetățenie bulgară (inclusiv cei care depun o cerere în cadrul sistemelor pentru investitori) în domeniul său de competență, cum ar fi datele operative sau bazele de date ale poliției. Nu au fost disponibile informații privind politica bulgară în ceea ce privește persoanele care fac obiectul unor măsuri restrictive ale UE și nici în ceea ce privește utilizarea SIS de către autorități pentru a verifica solicitanții.

Studiul a evidențiat un număr semnificativ de zone gri în ceea ce privește verificările de securitate. Una dintre probleme se referă la marja de discreție a statelor membre în ceea ce privește cererile pentru acordarea cetățeniei. De fapt, studiul arată că autoritățile pot admite cereri, chiar și atunci când solicitanții nu îndeplinesc anumite cerințe legate de securitate. Mai mult, cererile nu trebuie depuse personal și pot fi depuse de agenți, așa cum se întâmplă în Malta și în Cipru.

În plus, în prezent, statele membre nu se consultă reciproc cu privire la solicitanții de cetățenie pentru investitori. În schimb, pentru solicitanții de vize de scurtă ședere din anumite țări terțe are loc o consultare prealabilă între statele membre, din motive de securitate. Acest lucru se întâmplă în pofida faptului că cetățenia implică o gamă largă de drepturi, inclusiv dreptul de ședere și dreptul de a vota și de a candida la alegerile europene și locale, acordate pe viață, în comparație cu un simplu drept de vizită pe termen scurt. O altă problemă este legată de faptul că lipsa de coordonare și de criterii convenite de comun acord lasă loc pentru „căutarea și alegerea” condițiilor cele mai indulgente. Un solicitant căruia i s-a refuzat cetățenia într-un anumit teritoriu poate formula o nouă cerere într-un alt stat membru. În prezent, statele membre nu se informează reciproc cu privire la solicitanții respinși, nici măcar cu privire la cei respinși din cauză că prezintă un risc de securitate.

Securitatea și sistemele de acordare a dreptului de ședere pentru investitori în UE

Spre deosebire de procedurile legate de dobândirea cetățeniei, în legislația UE există anumite obligații în ceea ce privește verificările de securitate care trebuie efectuate înainte de eliberarea vizei sau a permisului de ședere pentru investitorii străini, pentru a se asigura că aceștia nu reprezintă o amenințare pentru ordinea și securitatea publică, inclusiv ale altor state membre. Aceste verificări se bazează pe acquis-ul Schengen și sunt obligatorii pentru acele state membre care aplică acest acquis. În special, în conformitate cu articolul 25 alineatul (1) din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen, un stat membru care are în vedere eliberarea unui permis de ședere trebuie să efectueze în mod sistematic o căutare în Sistemul de Informații Schengen ( SIS). În cazul în care un stat membru intenționează să elibereze un permis de ședere unei persoane care face obiectul unei alerte emise în scopul de a i se refuza intrarea, acesta trebuie să consulte mai întâi statul membru care a emis alerta și să țină cont de interesele sale.

Deși studiul a constatat că în legislațiile naționale ale statelor membre în cauză, verificarea în scopul în ordinii publice și al siguranței publice este, în general, inclusă ca motiv de refuz (sau de nereînnoire) a permisului, acesta a identificat, de asemenea, atât lipsa informațiilor disponibile, cât și o marjă mare de discreție în ceea ce privește modul în care statele membre abordează problemele în materie de securitate. Acest lucru a condus la unele cazuri problematice, după cum s-a evidențiat și în alte rapoarte. În acest context, Comisia a propus deja modernizarea Sistemului de informații privind vizele, care, împreună cu propunerea de regulament privind interoperabilitatea, va introduce căutări obligatorii în bazele de date relevante ale UE și internaționale în materie de securitate la frontierele externe pentru toate permisele de ședere și vizele pe termen lung eliberate. Informațiile privind cererile de eliberare a unui permis de ședere care au fost refuzate de un stat membru din motive de securitate ar urma să fie, de asemenea, stocate și se vor putea face verificări ulterioare pe baza acestora.

Au loc controale ex post pentru a se verifica dacă mai sunt îndeplinite condițiile de acordare a drepturilor de ședere în perioada de valabilitate a permisului, dar numai într-un număr limitat de cazuri. Acestea constau în a verifica dacă titularul permisului continuă să îndeplinească condițiile de ședere pe durata valabilității permisului (pentru mai multe detalii, a se vedea documentul de lucru însoțitor al serviciilor Comisiei). Cu toate acestea, întrucât este posibil să nu existe cerința ca titularii de permise să își aibă efectiv domiciliul în statul membru gazdă (sau șederea să fie solicitată numai pentru o perioadă foarte limitată de timp, astfel cum se menționează mai sus), poate fi dificil să se verifice dacă titularii de permise îndeplinesc în continuare condițiile pentru permisul de ședere.

Comisia va monitoriza statele membre în ceea ce privește efectuarea în mod sistematic și cu eficacitate a tuturor controalelor la frontieră și de securitate existente obligatorii, pentru a se asigura că sistemele de acordare a dreptului de ședere pentru investitori nu reprezintă o amenințare la adresa securității altor state membre și a UE.