[pic] | COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE |

Bruxelles, 25.6.2009

COM(2009) 295 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

Al șaselea raport intermediar privind coeziunea economică și socială {SEC(2009) 828 final}

CUPRINS

1. Introducere 3

2. Dimensiunea regională a creativității și a inovării 4

2.1. Creativitatea 4

2.1.1. Dezvoltarea talentului local 4

2.1.2. Atragerea talentului și a vizitatorilor 5

2.1.3. Toleranța 6

2.2. Inovarea 7

2.2.1. Noile întreprinderi 8

2.2.2. Întreprinderile existente 10

2.3. Concluzie 11

3. Coeziunea teritorială: stadiul actual al dezbaterilor 12

3.1. Definiția, domeniul de aplicare și amploarea coeziunii teritoriale 13

3.2. O mai bună coordonare și noi parteneriate teritoriale 14

3.3. O mai bună cooperare 15

3.4. O mai bună înțelegere a coeziunii teritoriale 15

RAPORT AL COMISIEI

Al șaselea raport intermediar privind coeziunea economică și socială Regiuni creative și inovatoare

INTRODUCERE

Prezentul raport se axează pe creativitate și inovare, deoarece aceste două elemente pot ajuta Uniunea să iasă mai repede și mai întărită din actuala criză economică. Acesta este motivul pentru care planul european de redresare economică, împreună cu politica de coeziune, vizează investițiile care consolidează competitivitatea UE pe termen lung, precum cele privind spiritul antreprenorial, accesul la finanțare pentru IMM-uri, capitalul uman, TIC, tehnologiile ecologice și eficiența energetică[1]. Acest plan consolidează legătura dintre politica de coeziune și Strategia de la Lisabona și importanța crescută acordată inovării în perioada 2007-2013, pentru care a fost acordată o sumă de 85 de miliarde EUR[2]. Cel de-al cincilea raport intermediar[3] a subliniat rolul esențial al anumitor sectoare și al restructurării economice în ceea ce privește dezvoltarea regională. Recesiunea actuală va accelera restructurarea și va afecta puternic anumite sectoare; pierderile de locuri de muncă vor fi deosebit de numeroase în sectorul financiar, în sectorul construcțiilor, precum și în cel al automobilelor.

În plus, prezentul raport susține că creativitatea și inovarea au o dimensiune regională esențială[4]. Conform OCDE[5], ținând cont de complexitatea crescândă a inovării (modele de inovare mai deschise, inovare în domeniul proceselor și rolul absorbției și al adaptării), este imposibil ca o politică unică să promoveze inovarea în toate regiunile. Cunoștințele locale trebuie să fie exploatate pentru ca regiunile să își elaboreze propriile sisteme de inovare și să utilizeze în mod mai eficient cunoașterea și tehnologia. Și nu în ultimul rând, Anul European al Creativității și Inovării a inspirat, de asemenea, alegerea temei prezentului raport.

Principalul obiectiv al prezentului raport este acela de a pune în evidență factorii care pot stimula creativitatea și inovarea atât în regiunile dezvoltate, cât și în cele mai puțin dezvoltate. Raportul se referă la inovarea tehnologică, dar și la numeroase forme de inovare netehnologice, precum inovarea socială, artistică, culturală și inovarea în domeniul proceselor și al serviciilor.

Datele regionale disponibile pentru elaborarea prezentului raport nu reflectă încă criza. Până în 2007, ratele șomajului scădeau și convergeau rapid (a se vedea fișa nr. 1). Dar ele înregistrează acum o creștere spectaculoasă în Spania, în Irlanda și în cele trei țări baltice și se preconizează că vor atinge între 11 și 17% în 2009, respectiv mai mult de dublul ratelor din 2007[6]. După o perioadă de creștere susținută, se preconizează că aceste cinci state membre vor înregistra, de asemenea, o încetinire economică (a se vedea fișa nr. 2).

Prezentul raport conține, de asemenea, o sinteză a dezbaterii referitoare la coeziunea teritorială, care a avut loc în urma publicării unei cărți verzi anul trecut.

El este însoțit de 11 fișe care prezintă și analizează indicatorii-cheie referitori la creativitate și la inovare.

DIMENSIUNEA REGIONALă A CREATIVITățII șI A INOVăRII

În prezentul raport, prin „creativitate” se înțelege generarea unei idei noi și utile[7], iar prin „inovare” – punerea în practică a unei astfel de idei. Noțiunea de „dimensiune regională” implică faptul că ideea trebuie să fie nouă și utilă în regiunea respectivă. În consecință, analiza vizează atât activitățile care lărgesc frontiera cunoașterii, cât și pe cele care permit regiunilor să se apropie de această frontieră.

Creativitatea

Cum sunt generate ideile noi și utile? În ciuda imaginii răspândite a inventatorului solitar, majoritatea ideilor noi sunt generate prin interacțiunea umană, în special între persoane diferite și talentate. Acesta este unul dintre motivele pentru care cererile de brevet și activitățile culturale sunt concentrate în orașe. Pentru a stimula această interacțiune, regiunile trebuie să-și dezvolte propriul talent, să atragă talentul și să manifeste toleranță față de diversitate.

Dezvoltarea talentului local

Educația și formarea îi pot ajuta pe cetățeni să-și dezvolte talentele și creativitatea. Cu toate acestea, nivelurile de educație variază încă în mod considerabil de la o regiune la alta. Proporția de absolvenți de învățământ superior este cu aproape nouă puncte procentuale mai ridicată în regiunile care țin de obiectivul „Competitivitate regională și ocuparea forței de muncă” (RCE - regional competitiveness and employment ) și în cele în tranziție[8], decât în cele care țin de obiectivul „Convergență” (a se vedea tabelul 1). De asemenea, participarea la învățarea de-a lungul vieții este cu mult inferioară în regiunile de convergență, unde aceasta se află la jumătate față de cea înregistrată în regiunile RCE.

Indicele intensității capitalului uman este rezultatul combinării ponderate a proporției populației cu vârsta cuprinsă între 25 și 64 de ani care a absolvit studii secundare și a celei care a absolvit studii superioare (a se vedea fișa nr. 3). Majoritatea regiunilor din Portugalia, Italia, Grecia și sudul Spaniei înregistrează rezultate mediocre în acest domeniu, ceea ce implică posibilitatea ca creativitatea să fie stimulată într-o mai mică măsură. Diferența dintre regiunile de convergență și regiunile RCE este importantă (nouă puncte), dar aceasta a scăzut datorită unei mai mari creșteri a proporției de absolvenți de studii superioare în regiunile de convergență.

În perioada 2000-2007, intensitatea capitalului uman a înregistrat o creștere importantă pentru ansamblul UE. Această tendință va continua odată cu intrarea pe piața muncii a unor persoane mai tinere și mai bine formate. Continuă să crească numărul femeilor care obțin calificări medii și ridicate. Într-adevăr, tinerele femei sunt în prezent, adesea, mai calificate decât tinerii bărbați (a se vedea fișa nr. 4).

Atragerea talentului și a vizitatorilor

O regiune își poate mări cota de talent incitând persoane talentate să se instaleze pe teritoriul ei sau să o viziteze. Deși deplasările în interiorul unei țări pot ajuta anumite regiuni și anumite orașe, doar prin atragerea talentelor din străinătate se poate crește potențialul de talent național. Proporția de absolvenți de învățământ superior de origine străină este de doar 2% în UE, față de 6% în SUA, un nivel pe care îl ating doar opt regiuni din UE. Cartea Albastră a UE propusă[9] va contribui la atragerea mai multor absolvenți de origine străină.

Proporția cetățenilor de vârstă activă născuți într-o altă țară urmează același model ca și absolvenții de origine străină; ea este ridicată la Londra, Luxemburg, Bruxelles și Viena, unde mai mult de unul din trei cetățeni sunt născuți în străinătate (a se vedea fișa nr. 5) și, adesea, foarte scăzută în majoritatea statelor membre din Europa Centrală și de Est. Această proporție atinge numai 3% în regiunile de convergență, în timp ce, în regiunile RCE, ea este de patru ori mai mare.

Din fericire pentru țările și regiunile care înregistrează o emigrare importantă, majoritatea cetățenilor nu rup legăturile cu țara lor de naștere. Anumite state membre, de exemplu, beneficiază de transferuri de fonduri substanțiale de la emigranți către familia lor rămasă în țară. Acest lucru contribuie la un aflux puternic de capital, echivalent cu unul sau mai multe puncte procentuale din PIB pe an[10], dar acesta ar putea scădea din cauza crizei.

Numeroși cetățeni din UE s-au întors deja în statele membre din Europa Centrală și de Est în urma îmbunătățirii oportunităților de angajare și a salariilor, parțial datorită politicii de coeziune, precum și din cauza creșterii șomajului într-unele din principalele state membre de destinație. Acest fenomen reduce transferurile de fonduri, dar persoanele respective aduc cu ele o experiență internațională, un simț al afacerilor mai dezvoltat, precum și contacte. În trecut, Irlanda și Spania au înregistrat o scădere a populației datorată unei emigrări superioare imigrării; cu toate acestea, în ultimii ani populația lor a crescut sub efectul mobilității și a migrației intracomunitare, datorită unei creșteri economice ridicate și a unei atitudini mai deschise.

Călătoriile de afaceri favorizează, de asemenea, interacțiunile și schimburile de idei. În ciuda multiplicării și a îmbunătățirii posibilităților de conectare și de cooperare online, întâlnirile directe sunt în continuare foarte solicitate. Conferințele profesionale și științifice continuă să atragă mulțimi de persoane din întreaga lume. Călătoriile de afaceri reprezintă o importantă sursă de creștere și de ocupare a forței de muncă pentru numeroase orașe și regiuni. Deși scopul călătoriilor de agrement nu este schimbul de idei, acestea pot contribui totuși la îmbogățirea vieții sociale în orașe, stimulând astfel creativitatea. Numărul de sosiri în hoteluri pe cap de locuitor (a se vedea fișa nr. 6) arată unele dintre cele mai importante destinații de afaceri, precum și numărul foarte scăzut de sosiri în statele membre din Europa Centrală și de Est.

Toleranța

Toleranța față de origini diferite și stiluri de viață diferite contribuie nu numai la atragerea și la păstrarea talentului, ci creează totodată mediul deschis în care creativitatea înflorește și diversitatea este apreciată. Cu toate acestea, rezidenții anumitor țări nu văd cu ochi buni un vecin sau o persoană care ocupă o funcție politică foarte importantă având o origine etnică diferită, o religie sau convingeri diferite, o orientare sexuală diferită sau care suferă de un handicap (a se vedea fișa nr. 7). Discriminarea bazată pe aceste criterii este interzisă[11] în UE. Cu toate acestea, spre deosebire de SUA și Islanda, în opt state membre, mai mult de majoritatea persoanelor interogate nu agreau ideea ca o persoană având o origine etnică diferită să ocupe o funcție politică foarte importantă, iar în nouă state membre, acestea nu agreau ideea ca un homosexual să conducă țara.

Deși, în ansamblu, persoanele interogate au declarat că sunt de părere că, în țara lor, discriminarea este mai puțin răspândită decât în trecut, în 17 state membre, cel puțin un tip de discriminare a fost perceput ca fiind mai frecvent decât era cu cinci ani în urmă. În aproape toate statele membre era vorba în special de discriminare etnică, dar și de discriminare pe criterii legate de religie, homosexualitate sau sex. Deși statele membre mai dezvoltate au tendința de a fi ușor mai tolerante, unele dintre acestea înregistrează în continuare rezultate mediocre, iar creșterea șomajului ar putea conduce la multiplicarea actelor de discriminare.

În statele membre ale UE, rata șomajului în rândul rezidenților născuți în străinătate este adesea mai ridicată, putând fi de două până la trei ori mai mare decât cea a persoanelor născute în țara respectivă. Acest fenomen se datorează în parte unei cunoașteri insuficiente a limbii locale și unui nivel de educație inferior, dar și discriminării. Întrucât migrația provenind din țările terțe va fi singurul mijloc de a opri declinul demografic, va fi cu atât mai important în viitor să se asigure condițiile pentru ca migranții și copiii lor să își poată găsi un loc de muncă sau să poată înființa o afacere[12]. Un acces mai bun la o formare adecvată și la învățământul superior va contribui la îmbunătățirea integrării lor pe piața muncii[13].

Clasa creativă de bază (a se vedea fișa nr. 8) este deosebit de importantă pentru o economie, întrucât membrii săi generează mai multe idei și există o mai mare probabilitate ca aceștia să înființeze noi întreprinderi, contribuind totodată la creștere și la crearea de locuri de muncă[14]. Studiile arată că, în SUA[15], această clasă este atrasă de orașele în care se regăsesc talentele, toleranța și tehnologiile de vârf. Clasa creativă de bază include profesii precum cele de ingineri, scriitori, arhitecți, oameni de știință, profesori, precum și alte profesii care implică crearea de noi produse, procese sau servicii semnificative.

În UE, clasa creativă de bază este puternic concentrată în regiunile capitalelor și în jurul acestora, precum și în Benelux și în țările nordice, în Irlanda și în Regatul Unit. Aceste regiuni înregistrează o proporție importantă de absolvenți de învățământ superior născuți în străinătate, oferă un acces în bandă largă și cuprind adesea orașe mari, ceea ce confirmă preferințele menționate anterior. Aceste regiuni și zone metropolitane sunt din ce în ce mai recunoscute în calitate de motoare puternice de inovare și numeroase orașe iau măsuri pentru a deveni mai creative atrăgând persoane creative foarte calificate și oferind un mediu favorabil profesiilor inovatoare și concretizării ideilor[16]. Regiunile de convergență înregistrează o proporție mai redusă a clasei creative de bază, respectiv de 5%, față de 8% în regiunile RCE, ceea ce se poate datora proporției mai reduse de absolvenți de învățământ superior și de persoane născute în străinătate, precum și utilizării mai puțin dezvoltate a TIC în cele dintâi. De exemplu, accesul în bandă largă în regiunile de convergență era de 32% în 2008, respectiv un nivel cu mult inferior celui înregistrat în regiunile RCE (57%), dar cu mult superior celui din 2004 (8%).

Tabelul 1: indicatori de creativitate pe tip de regiune

[pic]

Inovarea

Prezentul raport se concentrează pe dimensiunea regională a inovării, însă există și o dimensiune globală a acesteia. Cercetările[17] arată că UE se situează pe o poziție inferioară față de cea a SUA, dar a început să reducă această diferență. UE înregistrează în special o creștere mai ridicată în ceea ce privește absolvenții de învățământ superior, cercetătorii, cercetarea și dezvoltarea publică, capitalul de risc, accesul în bandă largă și ocuparea forței de muncă în domeniul serviciilor bazate pe utilizarea intensivă a cunoașterii1 și se situează pe primul loc în ceea ce privește absolvenții de științe și inginerie, mărcile, fluxurile balanței de plăți tehnologice și ocuparea forței de muncă în industria manufacturieră de tehnologie medie și înaltă1.

O idee nouă și utilă poate fi pusă în practică în sfera socială, culturală sau economică. Inovarea socială poate contribui la îmbunătățirea sistemelor de îngrijire a copiilor, a furnizării de servicii de îngrijire medicală la domiciliu, precum și la promovarea unui transport durabil. Inovarea culturală poate conduce la noi forme de artă. În domeniul economic, inovarea poate contribui la reducerea consumului energetic, la raționalizarea proceselor și la îmbunătățirea proiectării produselor și serviciilor – elemente care au toate tendința de a stimula productivitatea. Numeroase regiuni au înregistrat o creștere semnificativă a productivității (a se vedea fișa nr. 9). Regiunile cu cea mai importantă creștere a productivității se situează în principal în statele membre din Europa Centrală și de Est. Începând cu anul 2000, productivitatea în sectorul industrial și în cel al serviciilor a crescut cu 2% pe an în regiunile de convergență, respectiv o rată de două ori mai mare decât cea înregistrată în regiunile RCE. Această creștere a fost favorizată de progresele înregistrate în domeniul educației, de îmbunătățirea și dezvoltarea utilizării TIC, precum și de intrările importante de investiții străine directe (ISD).

ISD constituie o sursă esențială de investiții pentru aproape toate statele membre din Europa Centrală și de Est (a se vedea tabelul 3), unde fluxurile nete de ISD au reprezentat mai mult de 3% din PIB pe an între 2005 și 2007. Cu toate acestea, ISD nu implică în mod necesar crearea de noi întreprinderi. Majoritatea ISD implică existența unui investitor străin care obține un pachet de control într-o anumită societate. Creșterea importantă a productivității în regiunile de convergență reprezintă principala cauză a reducerii substanțiale a diferenței în ceea ce privește PIB-ul pe cap de locuitor. În ceea ce privește ratele șomajului, diferența a rămas mai mare de zece puncte procentuale din anul 2000 (a se vedea tabelul 4). PIB-ul pe cap de locuitor, comparat cu media la nivelul UE, a crescut cu șase puncte între 2000 și 2006, astfel încât regiunile în tranziție au ajuns să se situeze la patru puncte de media UE, în timp ce regiunile de convergență, cu 59, s-au apropiat, dar au rămas totuși destul de departe de pragul de 75% (a se vedea fișa nr. 2).

Noile întreprinderi

Ideile noi sunt adesea puse în practică de întreprinderile noi. Acestea din urmă pot fi întreprinderi recent înființate, create de către un întreprinzător local sau prin investiții străine directe. Întreprinderile recent înființate sunt esențiale pentru inovare. Noile întreprinderi inovatoare pot cuceri o piață de nișă și se pot dezvolta rapid (așa-numitele „gazele”). Totuși, crearea unei întreprinderi nu este întotdeauna ușoară. Banca Mondială[18] precizează că este mai ușor să se creeze o întreprindere în cel puțin o sută de țări diferite decât în Germania, Austria, Grecia, Spania și Polonia (a se vedea tabelul 2). Doar Irlanda și Regatul Unit se află în rândul primelor zece țări din clasament.

Tabelul 2: clasificare a țărilor în funcție de ușurința de a face afaceri, 2009

[pic]

În 2006, Consiliul European de primăvară a stabilit trei obiective clare pentru ca înregistrarea unei noi întreprinderi să devină mai simplă, mai puțin costisitoare și mai rapidă. Totuși, doar nouă state membre atinseseră toate cele trei obiective până în 2008[19].

O altă modalitate importantă de a stimula spiritul antreprenorial este de a-l promova în mod activ ca și opțiune de carieră, în special în regiunile în care rata șomajului (tinerilor) este ridicată. Educația în ceea ce privește spiritul antreprenorial ar putea convinge mai mulți tineri să-și pună ideile în practică.

Noile întreprinderi străine sunt adesea concentrate în regiunile capitalelor, de exemplu în Republica Cehă, în Slovacia, în Finlanda și în Portugalia (a se vedea fișa nr. 10). De asemenea, ele sunt adesea situate în regiunile frontaliere, în special de-a lungul frontierelor celor mai apropiate de restul UE, de exemplu în vestul Poloniei și al Ungariei, în nord-vestul României și în estul Franței. În perioada 2005-2007, regiunile de convergență au depășit regiunile RCE în ceea ce privește numărul de noi întreprinderi străine pe cap de locuitor. Criza va conduce la o scădere a ISD și la o reducere a numărului de noi întreprinderi străine. Cercetările[20] arată că politicile regionale sunt mai eficiente decât politicile naționale pentru a încuraja diseminarea cunoștințelor pornind de la întreprinderile străine.

Tabelul 3: investiții străine directe nete ca procentaj din PIB, 2005-2007

[pic]

Unul dintre obiectivele directivei privind serviciile este acela de a facilita crearea de întreprinderi de servicii în alte state membre până la sfârșitul anului 2009. Acest lucru ar putea conduce la o creștere a ISD, în special în regiunile frontaliere. O punere în aplicare rapidă și completă a acestei directive de către autoritățile naționale, regionale și locale va asigura un impact maxim asupra locurilor de muncă și a întreprinderilor recent înființate în întreaga Europă.

Întreprinderile existente

Întreprinderile existente inovează cu ajutorul cercetării și dezvoltării și al altor metode[21], precum adoptarea de tehnologii, inovarea netehnologică și combinarea cunoștințelor existente în noi moduri. Studiile[22] arată că marile întreprinderi investesc mai mult în cercetare și dezvoltare și realizează mai multe inovații interne, în timp ce IMM-urile au un acces mai redus la finanțare și tind să inoveze mai puțin și să își externalizeze propriile necesități de inovare. Cu toate acestea, IMM-urile cu un puternic potențial de creștere pot avea un impact și mai important asupra inovării, dar ele pot fi împiedicate de piețele protejate și de alte obstacole.

Cercetarea și dezvoltarea sunt foarte concentrate în anumite sectoare – 80% în industria manufacturieră – și în anumite regiuni – de exemplu, 30% din cheltuielile de cercetare și dezvoltare ale întreprinderilor (a se vedea fișa nr. 11) sunt concentrate în doar zece regiuni. Regiunile în care întreprinderile investesc mai mult de 2% din PIB în cercetare și dezvoltare sunt doar în număr de 29. Pentru cele mai multe, acest procentaj este mai mic de 1%. În ansamblu, UE cheltuiește mult mai puțin pentru cercetare și dezvoltare decât SUA, dar anumite state membre ating nivelul SUA în anumite sectoare ale industriei manufacturiere. Cu toate acestea, cercetarea și dezvoltarea reprezintă doar o mică parte din cheltuielile legate de inovare.

În regiunile RCE, cheltuielile întreprinderilor pentru cercetare și dezvoltare reprezintă 1,3%, respectiv un nivel de patru ori mai ridicat decât cel al regiunilor de convergență. În regiunile mai puțin dezvoltate, difuzarea tehnologiilor are tendința de a juca un rol mai decisiv, astfel cum rezultă din diferența importantă în ceea ce privește numărul de brevete pe cap de locuitor, regiunile RCE producând de 13 ori mai multe cereri de brevet decât regiunile de convergență.

Tabelul 4: indicatori de inovare pe tip de regiune

[pic]

Concluzie

Criza financiară și recesiunea consolidează rolul creativității și al inovării. Această analiză a arătat că creativitatea și inovarea au o dimensiune regională clară. Regiunile RCE obțin rezultate bune pentru majoritatea indicatorilor, precum clasa creativă de bază, cercetarea și dezvoltarea și intensitatea capitalului uman. Totuși, pentru alți indicatori, cum ar fi ISD și creșterea productivității, regiunile de convergență obțin rezultate mai bune. Ce fel de concluzii se pot extrage din aceste tendințe?

Regiunile de convergență pot beneficia într-o mai mare măsură de întreprinderile străine încorporându-le în economia lor regională și îmbunătățindu-le capacitatea de absorbție. Prin stabilirea de legături strânse între întreprinderile străine și furnizorii locali se crește eficiența, ocuparea forței de muncă locală și se îmbunătățesc transferurile de cunoștințe. Aceste regiuni ar trebui să îmbunătățească nivelul de educație și de participare la formare, ceea ce va consolida capacitatea lor de absorbție a noilor idei și practici și le va ajuta să-și mențină o creștere ridicată a productivității.

În plus, aceste regiuni ar trebui să-și dezvolte atractivitatea pentru turiști și pentru călătorii de afaceri, stimulând, de exemplu, activitățile culturale și creative. Acest lucru ar favoriza schimburile de idei noi și ar crește, probabil, atractivitatea regiunii pentru noii rezidenți și pentru migranții care se întorc.

Regiunile în tranziție reduc diferența care le separă de regiunile RCE, dar obțin în continuare rezultate inferioare pentru numeroși indicatori economici, printre care se numără productivitatea și ocuparea forței de muncă. Indicatorii referitori la inovare, precum cercetarea și dezvoltarea, brevetele și capitalul uman sunt, în continuare, cu mult inferiori. Pentru a trece de la o economie axată pe rentabilitate la o economie alimentată prin inovare[23], aceste regiuni vor trebui să îmbunătățească mediul pe care îl oferă întreprinderilor și să investească mai mult în cercetare și dezvoltare, în educație și formare, precum și în dezvoltarea de competențe creative de bază.

Regiunile RCE ar trebui să încerce să obțină un maxim de avantaje de pe urma numărului ridicat de rezidenți născuți într-o altă țară, asigurându-se că aceștia sunt integrați pe piața muncii și că pot să-și creeze mai ușor propria întreprindere. Pentru a rămâne competitive la nivel global, aceste regiuni trebuie să-și crească investițiile în creativitate și inovare și să accelereze tranziția între apariția unei noi idei și cea a unui nou produs, serviciu sau proces.

Creativitatea și inovarea prosperă într-un mediu în care ideile și abordările noi sunt acceptate și încurajate. O regiune în care anumite persoane sunt victime ale discriminării pe criterii legate de originea etnică, de convingeri, de sex, de handicap, de vârstă sau de orientare sexuală nu va fi doar mai puțin echitabilă, ci și mai puțin competitivă. Prin urmare, toate regiunile ar trebui să se străduiască să reducă discriminarea și să promoveze dialogul intercultural și o mai mare deschidere față de persoanele care au origini și stiluri de viață diferite.

COEZIUNEA TERITORIALă: STADIUL ACTUAL AL DEZBATERILOR

Articolul 3 din Tratatul de la Lisabona face din coeziunea teritorială un obiectiv explicit al politicii de coeziune în viitor. În plus, criza actuală și efectele sale asimetrice asupra diferitelor teritorii au mărit importanța coeziunii teritoriale în UE, iar discuția pe marginea acestui subiect a primit un nou impuls.

În octombrie 2008, Comisia Europeană a adoptat o carte verde privind „coeziunea teritorială”[24], lansând o amplă dezbatere publică pe tema coeziunii teritoriale și a implicațiilor sale strategice. Spre satisfacția sa, Comisia a primit 391 de răspunsuri[25], printre care se numără contribuțiile din partea tuturor statelor membre, a aproximativ 100 de autorități regionale, a mai mult de 150 de asociații regionale și locale, precum și din partea orașelor, a partenerilor economici și sociali, a organizațiilor societății civile, a instituțiilor de cercetare și a cetățenilor individuali. Parlamentul European, Comitetul Regiunilor și Comitetul Economic și Social European au adoptat fiecare câte un aviz referitor la cartea verde privind coeziunea teritorială.

Principalele rezultate ale consultării sunt rezumate în continuare.

Definiția, domeniul de aplicare și amploarea coeziunii teritoriale

Cartea verde privind coeziunea teritorială nu propunea, ci solicita o definiție. În răspunsul său, Parlamentul European și-a exprimat preocuparea în ceea ce privește dificultatea de a discuta implicațiile strategice fără a dispune de o „definiție stabilită de comun acord, împărtășită și înțeleasă”. Anumiți respondenți au împărtășit această preocupare, dar alții au susținut că solicitarea unei definiții precise ar întârzia în mod inutil discuțiile. Din fericire, din această dezbatere a rezultat un acord amplu cu privire la obiectivul și elementele fundamentale ale coeziunii teritoriale.

Obiectivul coeziunii teritoriale este acela de a încuraja dezvoltarea armonioasă și durabilă a tuturor teritoriilor, bazându-se pe caracteristicile și resursele lor teritoriale.

Cele trei elemente fundamentale propuse pentru atingerea acestui obiectiv au fost amplu susținute:

- concentrarea (atingerea unei mase critice luptând împotriva factorilor externi negativi);

- conectarea (consolidarea importanței conectărilor eficiente între zonele rămase în urmă și centrele de creștere prin intermediul infrastructurilor și al accesului la servicii);

- cooperarea (colaborarea dincolo de barierele administrative pentru crearea de sinergii).

Răspunsurile au subliniat faptul că această coeziune teritorială completează și consolidează coeziunea economică și socială și că aceste trei elemente fundamentale erau deja prezente implicit în politica de coeziune. Pentru unii, coeziunea teritorială servește în mod esențial interesele coeziunii sociale și economice dar, pentru cei mai mulți, aceasta reprezintă o noțiune orizontală, mai largă, care stă la baza tuturor domeniilor politice la toate nivelurile administrative.

Numeroși respondenți au pus accentul pe dimensiunea solidară a coeziunii teritoriale; unii o consideră o dimensiune teritorială a modelului social european. Acest lucru implică faptul că disparitățile economice și sociale dintre teritorii de la toate nivelurile (de la nivel comunitar la nivel regional și local) trebuie să fie luate în considerare. Importanța fundamentală a unei bune calități a vieții, a egalității de șanse și a accesului la servicii de interes general în toate teritoriile, atât pentru solidaritate, cât și pentru competitivitate a fost subliniată în numeroase răspunsuri.

O minoritate de respondenți au sugerat realizarea unei legături între coeziunea teritorială și un mic număr de caracteristici geografice care pot influența dezvoltarea. Ei au propus, de asemenea, politici și finanțări comunitare specifice, sau chiar strategii comunitare globale în favoarea teritoriilor respective. Cu toate acestea, majoritatea respondenților, inclusiv o vastă majoritate a statelor membre, au susținut că aceste caracteristici nu determină, în sine, succesul sau eșecul, nu țin cont de capacitățile statelor membre și ale regiunilor de a oferi răspunsuri strategice adecvate și, prin urmare, nu necesită un tratament specific, și cu atât mai puțin o compensare. Aceste reacții confirmă faptul că intervențiile politice și conceperea politicilor ar trebui să fie realizate pe baza situației socioeconomice a teritoriilor. În plus, ele au subliniat faptul că politica de coeziune oferă deja suficientă flexibilitate pentru abordarea diferitelor probleme întâmpinate în diferitele teritorii.

Numeroși respondenți au susținut faptul că anumite aspecte (de exemplu, excluziunea socială sau extinderea urbană, accesibilitatea serviciilor sau riscul producerii de inundații) necesită răspunsuri strategice la diferite niveluri teritoriale. Acestea pot varia, de la cartiere urbane defavorizate la zone metropolitane, de la bazine fluviale la regiuni muntoase. Necesitatea unui sprijin european și flexibilitatea dorită pentru abordarea problemelor în mod funcțional ar trebui luate în considerare în lumina principiului subsidiarității.

O mai bună coordonare și noi parteneriate teritoriale

În majoritatea contribuțiilor, coeziunea teritorială a fost asociată cu noțiunile de abordare integrată, de guvernare la mai multe niveluri și de parteneriat - trei elemente apreciate ale politicii de coeziune. În special, inițiative comunitare precum URBAN și LEADER, în domeniul dezvoltării rurale, au fost menționate ca fiind pozitive. Totuși, numeroși respondenți au susținut faptul că această coeziune teritorială ar trebui să conducă la o îmbunătățire a dimensiunii teritoriale a elaborării și a punerii în aplicare a politicilor comunitare. De exemplu, numeroși respondenți au solicitat o mai bună coordonare și coerență între diferitele instrumente și fonduri comunitare.

A existat un consens clar cu privire la faptul că politicile publice de la diferite niveluri trebuie să țină cont de impactul lor teritorial, pentru a evita efectele contradictorii. Acest lucru este valabil în special în cazul politicilor europene cu impact teritorial, precum cele în materie de coeziune, transport, energie, agricultură, mediu, ocuparea forței de muncă, concurență și cercetare. Necesitatea de a ține cont de dimensiunea teritorială a strategiilor de la Lisabona și Göteborg a fost, de asemenea, subliniată în mai multe contribuții. Luarea în considerare a impactului teritorial în cursul etapei de formulare a politicilor ar îmbunătăți sinergiile și eficiența. Acesta este motivul pentru care este necesară o mai bună înțelegere a impactului teritorial al politicilor publice. Majoritatea respondenților au cerut ca UE să joace un rol esențial în acest sens, de exemplu experimentând modalități de consolidare a dimensiunii teritoriale a analizelor de impact existente.

Toți respondenții au fost de acord cu faptul că o mai bună coordonare poate fi obținută și prin intermediul unei guvernări la mai multe niveluri. Pentru marea majoritate, acest lucru nu implică modificarea repartizării competențelor, în special în ceea ce privește amenajarea teritoriului. Rolul important al actorilor regionali și locali – inclusiv reprezentanții orașelor și ai localităților, ai sectorului privat și ai societății civile – în ceea ce privește formularea, punerea în aplicare și evaluarea politicilor a fost subliniat în numeroase răspunsuri. Respondenții au invitat UE să faciliteze guvernarea teritorială transfrontalieră (de exemplu, parteneriate între zonele urbane și cele rurale, orașe-regiuni, rețele de orașe), astfel încât să se obțină o masă critică pentru furnizarea de servicii publice sau să se dezvolte proiecte de interes comun. Un anumit număr de respondenți au susținut faptul că UE trebuie să sprijine capacitatea instituțională la diferite niveluri teritoriale prin intermediul politicii de coeziune, ceea ce crește și eficiența politicilor nefinanțate de UE.

O mai bună cooperare

Cele trei elemente ale cooperării teritoriale sunt recunoscute aproape unanim ca fiind elemente esențiale pentru coeziunea teritorială și exemple clare de valoare adăugată a UE. Există o puternică cerere de consolidare a cooperării teritoriale făcând-o mai strategică, dar – în același timp – mai flexibilă și mai simplă. În acest sens, Gruparea europeană de cooperare teritorială (GECT) este apreciată, iar potențialul său este recunoscut.

Regiunile transfrontaliere sunt considerate laboratoarele integrării europene. Părțile interesate din aglomerațiile sau din zonele naturale transfrontaliere ar putea, de exemplu, să testeze planuri de dezvoltare integrată și sisteme de prestare integrată de servicii.

Majoritatea respondenților subliniază importanța coordonării strategiilor, a reglementărilor și a finanțărilor naționale și regionale, în favoarea dezvoltării durabile a unor întregi zone transnaționale, astfel cum s-a întâmplat în cazul Strategiei UE pentru regiunea Mării Baltice.

UE ar trebui să faciliteze schimburile de experiențe și de bune practici. Există un sprijin amplu în favoarea consolidării cooperării interregionale (în special INTERREG C și URBACT), mai ales prin lucrul în rețea și prin evaluarea comparativă a celor mai bune metode pentru rezolvarea problemelor, independent de frontierele administrative.

În sfârșit, respondenții solicită o mai bună coordonare între politica de coeziune și politica externă, consolidarea politicii europene de vecinătate și utilizarea GECT și la frontierele externe.

O mai bună înțelegere a coeziunii teritoriale

Toți respondenții au fost de acord în ceea ce privește necesitatea de a dispune de instrumente mai bune pentru analiza teritorială și de indicatori mai buni pentru a înțelege tendințele teritoriale. O mai bună analiză la nivelul NUTS3, realizarea de analize tematice referitoare la migrație și la schimbările climatice, îmbunătățirea instrumentelor de evaluare a impactului teritorial sunt tot atâtea elemente care pot îmbunătăți elaborarea politicilor. Programul ESPON și auditul urban sunt considerate ca fiind atuuri majore în acest sens.

Comisia este invitată să completeze, în scopuri analitice, PIB-ul pe cap de locuitor cu alți indicatori ai calității vieții (de exemplu, dezvoltarea umană, durabilitatea, vulnerabilitatea, accesibilitatea serviciilor).

[1] COM(2008) 876.

[2] SEC(2007) 1547.

[3] COM (2008) 371.

[4] Tabloul de bord regional privind inovarea 2006, MERIT.

[5] Rezumatul reuniunii ministeriale a OCDE: „Crearea unor regiuni inovatoare”, martie 2009.

[6] Previziuni economice ale CE, primăvara 2009.

[7] Ernesto Villalba, On creativity , CCC, 2008.

[8] Regiunile care beneficiază de un regim de subvenționare progresiv sau degresiv sunt incluse în aceeași categorie a regiunilor în tranziție, întrucât toate acestea primesc un sprijin tranzitoriu.

[9] COM(2007) 637.

[10] Remittance flows to and from the EU , 2007, Eurostat.

[11] Articolul 21 din Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene.

[12] COM(2008) 394.

[13] Jobs for Immigrants , 2008, OCDE.

[14] Creative class and regional growth , 2007 R.A. Boschma & M. Fritsch.

[15] The Rise of the Creative Class , 2002 Richard Florida.

[16] Competitiveness of European Metropolitan Regions www.acre.socsci.uva.nl/.

[17] Tabloul de bord european privind inovarea 2008, 2009, MERIT.

[18] Raportul Doing Business 2009 , Banca Mondială.

[19] http://ec.europa.eu/enterprise/entrepreneurship/support_measures/start-ups/startups2008.pdf

[20] Raport final al proiectului DYNREG, 2009. http://www.esri.ie/research/research_areas/international_economics/dynreg

[21] Neglected Innovators , 2008, MERIT.

[22] Ex. Innobarometer 2007 , 2008, Flash EB213, și R&D in Europe , 2009, K. Uppenberg, BEI.

[23] Forumul economic Mondial, Global Competitiveness Report 2008-2009 , 2008.

[24] COM(2008) 616.

[25] http://ec.europa.eu/regional_policy/consultation/terco/consultation_en.htm