COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE CONSILIU Plan de acțiune pentru monitorizarea funcționării regimurilor comerciale preferențiale /* COM/2014/0105 final */





Prezenta comunicare a Comisiei către Consiliu prezintă un plan de acțiune pentru a monitoriza funcționarea regimurilor comerciale preferențiale. Plan de acțiune pentru monitorizarea funcționării regimurilor comerciale preferențiale CUPRINS 1. Introducere 2. Cadru juridic, obligații și modalități de gestionare în cadrul sistemului actual 3. Lacune ale sistemului actual 4. Soluții 5. Sinteză 1. INTRODUCERE O monitorizare adecvată a funcționării regimurilor preferențiale are scopul de a asigura punerea în aplicare corectă a cadrului juridic și de a garanta că preferințele se aplică numai importurilor originare efectiv din țara sau regiunea parteneră/beneficiară respectivă.[1] Comisia dispune de un număr semnificativ de drepturi și prerogative legate de obligația sa de a supraveghea și monitoriza punerea în aplicare corectă a regulilor de origine, precum și în cazurile în care examinează cererile de rambursare sau de remitere a taxelor de import. O monitorizare insuficientă poate avea consecințe grave, de exemplu să permită stabilirea unei „situații speciale”[2] în temeiul articolului 239 din Codul vamal. Monitorizarea contribuie, astfel, la protejarea intereselor financiare ale UE și favorizează un comerț echitabil între UE și partenerii săi comerciali. Comisia a sugerat la punctul 3.2.1 din Comunicarea COM(2005) 100 final din 16 martie 2005 că bazele juridice, modalitățile tehnice și finanțarea cheltuielilor aferente monitorizării ar trebui identificate la început și că ar trebui înființat un punct central către care să fie direcționate datele referitoare la utilizarea practică a regimurilor preferențiale (a se vedea punctul 2.2.). Între timp, Comisia a instituit un grup de lucru[3] pentru monitorizarea punerii în aplicare a regulilor de origine, iar acesta acționează ca „punct central”. 2. CADRU JURIDIC, OBLIGAȚII ȘI MODALITĂȚI DE GESTIONARE ÎN CADRUL SISTEMULUI ACTUAL 2.1. Cadrul juridic 2.1.1 Regimuri preferențiale autonome și bilaterale Sistemul generalizat de preferințe (SGP)[4] oferă un cadru juridic pentru activitatea de monitorizare, inclusiv în ceea ce privește vizitele de control efectuate de funcționarii vamali ai Comisiei sau ai statelor membre. Decizia privind țările și teritoriile de peste mări (TTPM)[5] nu oferă un cadru juridic pentru activitatea de monitorizare, însă viitoarea „Decizie de asociere peste mări”[6] va face acest lucru. Până la încheierea și aplicarea acordurilor de parteneriat economic (APE) revizuite cu statele din Africa, zona Caraibelor și Pacific, de la 1 ianuarie 2008 se aplică un sistem unilateral temporar în conformitate cu regulamentul privind accesul la piață[7]. . Anexa I la regulamentul menționat conține o listă a regiunilor sau statelor care au încheiat negocieri în sensul articolului 2 alineatul (2), iar articolul 4 alineatul (3) prevede un cadru juridic pentru monitorizarea punerii în aplicare a regulilor de origine în ceea ce privește comerțul cu aceste regiuni sau state. Începând cu data de 1 octombrie 2014, însă, lista va fi restrânsă la țările în relație cu care se aplică APE , iar domeniul de aplicare al monitorizării în baza regulamentului privind accesul la piață va fi limitat. În consecință, țările ACP beneficiare în temeiul acestui regulament vor rămâne doar țările partenere APE acoperite de aceste acorduri bilaterale. Niciun alt regim autonom sau preferențial (în afară de SGP, Decizia privind TTPM și regulamentul privind accesul la piață) nu conține dispoziții explicite privind monitorizarea. 2.1.2 Clauza privind tratarea erorilor administrative În cazul în care activitățile de monitorizare cu țări beneficiare/partenere arată că erorile produse în gestionarea regimurilor preferențiale au condus la pierderea taxelor de import ale UE, se poate declanșa clauza privind tratarea erorilor administrative. În conformitate cu această clauză, pe care UE o propune în noile acorduri comerciale preferențiale aflate în curs de negociere, partea contractantă care se confruntă cu astfel de pierderi poate solicita ca organismul identificat în acest sens în acord să examineze măsurile posibile pentru remedierea situației. 2.1.3 Cooperare vamală, asistență administrativă reciprocă și retragerea temporară a preferințelor Regimurile comerciale preferențiale includ, de obicei, dispoziții privind cooperarea vamală și asistența administrativă reciprocă[8] care implică schimburi periodice de informații și stabilirea de contacte pentru a asigura aplicarea corectă a legislației vamale, în special prin prevenirea, investigarea și combaterea operațiunilor ilicite. Aceste dispoziții prevăd, în anumite condiții, retragerea sau suspendarea temporară a preferințelor dacă țara beneficiară/parteneră: · nu și-a respectat în mod repetat obligația de a controla caracterul de produs originar[9], · a refuzat în mod repetat să efectueze și/sau să comunice rezultatele verificării ulterioare a dovezii de origine sau a înregistrat întârzieri nejustificate în acest sens și · a refuzat în mod repetat să acorde autorizații pentru vizite de informare (inițiativă lansată de OLAF și/sau de statele membre) pentru verificarea autenticității documentelor sau a acurateței informațiilor relevante pentru acordarea tratamentului preferențial sau a înregistrat întârzieri nejustificate în acest sens. Se propune includerea în noile regimuri preferențiale a acestor dispoziții, care figurează în Regulamentul privind SGP[10] și în viitoarea Decizie de asociere peste mări[11] . 2.1.4 Proceduri în constatarea neîndeplinirii obligațiilor statelor membre Anomaliile grave în funcționarea regimurilor comerciale preferențiale pot să rezulte și din nerespectarea legislației UE de către un stat membru. În cazul în care se detectează o astfel de anomalie, Comisia poate iniția procedura în constatarea neîndeplinirii unei obligații prevăzută la articolul 258 din TFUE. 2.2. Obligațiile Comisiei Comisia este cea care trebuie să se asigure că regimurile comerciale preferențiale sunt puse în aplicare în mod corect. Chiar dacă acordurile nu se referă explicit la monitorizare, ele pot include anumite opțiuni pentru Comisie, printre care: · dialogul în cadrul comitetelor mixte sau de cooperare; · solicitări de Informații generale; precum și · avertizarea importatorilor din UE în cazurile în care există dubii cu privire la aplicarea corectă a acordului. Pentru a asigura eficiența și eficacitatea regulilor de origine preferențiale, este necesară abordarea și corectarea deficiențelor. Asigurarea respectării regulilor de origine preferențiale, inclusiv a normelor privind cooperarea administrativă, este esențială pentru a avea credibilitate în negocierea și punerea în aplicare a oricărui acord de liber schimb viitor. 2.3. Modalități de gestionare 2.3.1 Sistem de raportare periodică Informațiile prezentate de statele membre și colectate de Comisie prin intermediul sistemului de raportare periodică se referă în principal la numărul de verificări solicitate pentru fiecare țară beneficiară, la răspunsurile primite și la respectarea termenelor de răspuns. Datele sunt evaluate, iar țările beneficiare/partenere sunt selectate pentru reuniuni de monitorizare la care participă experți din statele membre, în funcție de situație. În prezent, Comisia analizează ideea creării unei baze de date pentru monitorizare. 2.3.2 Bază de date privind Sistemul de gestionare a specimenelor (Specimen Management System - SMS) Regimurile de preferințe comerciale includ de obicei, la capitolul privind cooperarea administrativă, o dispoziție care impune țărilor beneficiare/partenere să comunice Comisiei specimene ale ștampilelor utilizate de autoritățile lor atunci când eliberează certificate de circulație sau certificate de origine. Comisia păstrează aceste ștampile, împreună cu numele autorităților împuternicite să emită și să verifice dovezile de origine, în baza de date privind Sistemul de gestionare a specimenelor (Specimen Management System — SMS). Baza de date este actualizată în permanență și poate fi consultată de autoritățile vamale ale statelor membre la vămuirea mărfurilor sau când evaluează necesitatea trimiterii de solicitări de verificare țărilor beneficiare/partenere. 2.3.3 Aviz adresat importatorilor Dacă există îndoieli întemeiate cu privire la originea mărfurilor importate în cadrul regimurilor tarifare preferențiale, Comisia poate publica avize adresate importatorilor în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.[12] Persoanele care au datorii vamale ca urmare a unor dovezi eronate ale originii nu pot invoca buna credință în situația în care Comisia a publicat un aviz în care semnalează motive de îndoială cu privire la aplicarea corectă a regimului de către țara în cauză.[13] 2.3.4 Sistemul exportatorilor înregistrați (REX) Comisia este pe cale să finalizeze infrastructura informatică necesară pentru sistemul exportatorilor înregistrați (REX), care ar urma să cuprindă țările beneficiare ale SGP și exportatorii TTPM începând cu data de 1 ianuarie 2017, urmând să fie utilizat ulterior în contextul acordurilor de liber schimb. În locul autorităților competente care eliberează dovezile de origine, exportatorii din țările beneficiare ale SGP vor emite declarații de origine după cum urmează: (i) exportatorii înregistrați — dacă valoarea lotului depășește 6 000 EUR; sau (ii) exportatorii neînregistrați — dacă valoarea lotului nu depășește 6 000 EUR. Sistemul va include o bază de date centrală cu informațiile furnizate de către autoritățile țării beneficiare (și autoritățile statelor membre din același sistem de certificare pentru cumulul bilateral). Pentru a asigura conformitatea cu regulile de origine, țările beneficiare vor verifica caracterul originar al produselor la cererea autorităților vamale din statele membre și vor efectua controale și audituri periodice asupra exportatorilor, din proprie inițiativă. 3. LACUNE ALE SISTEMULUI ACTUAL Activitățile de monitorizare actuale prezintă următoarele deficiențe: · sistemul de raportare periodică se concentrează în principal pe colectarea de informații cantitative privind formalitățile de cooperare administrativă și doar într-o mică măsură pe asigurarea respectării regulilor de origine în sine; · nu există încă un sistem de raportare periodică privind gestionarea și controlul originii preferențiale în țările beneficiare; · datele utilizate în prezent pentru monitorizare sunt în principal furnizate de statele membre și, în unele cazuri, de alte servicii ale Comisiei. Alte surse nu sunt exploatate, iar vizitele de verificare menționate în Comunicarea COM(2005) 100 nu au fost încă întreprinse; · deficiențele depistate sunt abordate în scris sau în timpul reuniunilor de monitorizare care au loc între Comisie, statele membre și țările beneficiare/partenere în cauză. Aceste reuniuni sunt organizate în prezent în funcție de situație și pe lângă reuniunile comitetelor înființate în baza acordurilor bilaterale; nu sunt încă exploatate alte mijloace de soluționare a problemelor existente; · activitatea de monitorizare desfășurată de Comisie nu include măsurile adoptate de statele membre pentru a asigura respectarea regulilor de origine, în special în cazul eliberării dovezilor de origine; și · sistemul comun de gestionare a riscurilor [14]nu include profiluri de risc pentru regulile de origine. Efectul cumulat al acestor deficiențe determină Comisia să aducă noi îmbunătățiri sistemului actual. 4. SOLUȚII Pentru a combate punctele slabe ale sistemului actual, este important să se pună accentul pe obiectivele enumerate în continuare. 4.1 Ameliorarea colectării datelor și identificarea deficiențelor legate de punerea în aplicare 4.1.1 Colectarea și analiza datelor Informațiile relevante pentru monitorizare ar trebui completate cu date provenind din baza de date statistice integrată (ISDB), din COMEXT, COMTRADE și TARIC, precum și cu informații din partea statelor membre. Ca un prim pas, Comisia ar trebui să efectueze o evaluare generală a datelor disponibile pentru cele 89 de țări beneficiare ale SGP, concentrându-se asupra riscurilor potențiale generate de fluxurile comerciale și de diferențele la nivelul taxelor și luând în considerare informațiile provenite de la statele membre. Într-o etapă ulterioară, ar putea fi evaluate informațiile privind alte țări beneficiare/partenere. 4.1.2 Selectarea țărilor pentru monitorizare aprofundată Pe baza evaluării sale, Comisia va selecta un număr limitat de țări beneficiare/partenere în vederea unei monitorizări aprofundate. În cazul țărilor partenere în ale căror regimuri preferențiale nu există dispoziții explicite referitoare la monitorizare, țara parteneră ar trebui să fie de acord în mod explicit să se supună unui astfel de exercițiu de monitorizare. Începând din 2014, Comisia va propune un plan anual de monitorizare cu accent pe țările și produsele pentru care monitorizarea aprofundată este considerată utilă, cu o anumită flexibilitate pentru necesitățile și riscurile pe termen scurt. 4.1.3 Chestionare Comisia va trimite țărilor selectate chestionare detaliate privind administrarea practică a regulilor de origine și eliberarea dovezilor de origine preferențiale. Întrebările vor fi adaptate circumstanțelor și operațiunilor speciale, mai ales după introducerea sistemului REX. Răspunsurile vor fi evaluate și utilizate pentru pregătirea reuniunilor și vizitelor de monitorizare. 4.2 Adoptarea de măsuri corective 4.2.1 Reuniuni de monitorizare, vizite de monitorizare și comitete mixte sau de cooperare După ce datele (a se vedea punctul 4.1.1) și răspunsurile la chestionare (a se vedea punctul 4.1.3) au fost evaluate, Comisia va decide, în funcție de situație, dacă să organizeze: · reuniuni de monitorizare; · vizite de monitorizare în țara vizată sau · discuții în cadrul comitetului mixt sau de cooperare, pentru a aborda eventualele preocupări legate de aplicarea corectă a regulilor de origine preferențiale și pentru a furniza explicații detaliate, cu scopul de a informa și de a oferi instrucțiuni. În fiecare caz, Comisia va întocmi un raport detaliat, care ar urma să fie transmis țării beneficiare/partenere, iar concluziile raportului vor sta la baza planului de monitorizare pentru anul următor. 4.2.2 Utilizarea mecanismelor de corecție și salvgardare În funcție de rezultatele acestei proceduri de monitorizare aprofundată (a se vedea punctul 4.2.1), Comisia ar trebui să decidă cu privire la măsurile care urmează a fi adoptate, dacă este posibil, în cooperare cu țara beneficiară/parteneră, pentru a aborda riscurile identificate. Măsurile pot include: · furnizarea de programe specifice de formare și de asistență tehnică suplimentară pentru funcționarii responsabili; · emiterea de avize către importatori (a se vedea punctul 2.3.3) sau · retragerea sau suspendarea temporară a preferințelor în cazul în care astfel de măsuri sunt prevăzute în regimul preferențial respectiv. 4.2.3 Profiluri de risc Comisia va evalua totodată dacă se impune elaborarea și aplicarea unor profiluri de risc comune și, în caz afirmativ, sub ce formă. Vor continua eforturile de definire și actualizare a standardelor comune în materie de audit[15] și în ceea ce privește controalele a posteriori, datorită proiectului de convergență a normelor de control și ghidului privind auditul vamal. 4.2.4 Monitorizarea activităților statelor membre Necesitatea aplicării corecte și uniforme a legislației vamale a UE nu se limitează la dispozițiile referitoare la resursele proprii, ci se referă la toate aspectele legate de legislația vamală. Pentru a avea credibilitate în ceea ce privește relațiile Uniunii cu țările beneficiare/partenere, Comisia ar trebui să monitorizeze și regimurile utilizate de statele membre pentru emiterea dovezilor de origine. Acest lucru este deosebit de important atunci când trebuie să se asigure trasabilitatea originii preferențiale pentru cumul. Mărfurile care părăsesc un stat membru pot fi utilizate la fabricarea unor produse într-o țară beneficiară/parteneră, de unde sunt trimise înapoi în cadrul regimurilor de cumul. Comisia va trimite tuturor statelor membre chestionare privind administrarea practică a regulilor de origine și eliberarea dovezilor originii preferențiale. Pe baza răspunsurilor acestora și a oricăror alte informații disponibile, Comisia va decide în privința măsurilor care se impun. 4.2.5 Modificarea dispozițiilor de aplicare a Codului vamal[16] , a regimurilor autonome și a regimurilor preferențiale bilaterale Atunci când evaluează retragerea sau suspendarea temporară a tratamentului preferențial în temeiul regulamentul SGP, Comisia trebuie să aibă în vedere dacă aceste măsuri pot fi aplicate anumitor poziții NC în anumite circumstanțe. Această posibilitate este prevăzută la articolele 15, 19 și 21 din regulamentul SGP. În comparație cu măsurile care afectează toate importurile preferențiale din una sau mai multe țări beneficiare, retragerea sau suspendarea pentru anumite poziții NC ar putea fi un mijloc mai eficace și mai eficient pentru vizarea unor domenii problematice, atunci când acestea privesc exclusiv anumite poziții NC. S-ar mai putea avea în vedere posibilitatea introducerii unui cadru juridic pentru monitorizare în alte programe autonome sau a negocierii unui astfel de cadru în baza unor regimuri preferențiale bilaterale. În cea de-a doua situație, abordarea ar putea necesita o atentă evaluare suplimentară. În plus, Comisia ar trebui să evalueze mai în detaliu modul în care sistemul de raportare periodică cu privire la gestionarea și controlul originii preferențiale de către țările beneficiare [după cum se menționează la punctul 3.2.1 din Comunicarea COM (2005) 100] poate fi integrat în diferitele regimuri preferențiale. 4.3 Resurse și activități de follow-up 4.3.1 Finanțare Activitățile de monitorizare menționate mai sus vor contribui la obiectivele programului multianual Vamă 2020[17] și vor face obiectul finanțării în ceea ce privește: (i) costurile de deplasare aferente participării experților din statele membre la reuniuni și la misiunile de monitorizare; precum și (ii) dezvoltarea de programe și baze de date informatice. Activitățile de formare pentru țările beneficiare/partenere pot fi finanțate în cadrul programelor de asistență externă ale UE pentru perioada 2014-2020 .[18] 4.3.2 Raportarea și schimbul de informații La sfârșitul fiecărui an calendaristic, Comisia va publica un raport privind activitatea sa de monitorizare. Ea va transmite totodată statelor membre orice informație relevantă care se află în posesia sa. 5. SINTEZĂ O mai bună monitorizare a funcționării regimurilor comerciale preferențiale ar trebui să se realizeze prin intermediul următoarelor măsuri: · sisteme de raportare periodică legate de țările beneficiare/partenere și statele membre; · ameliorarea colectării datelor și · analiza informațiilor disponibile și identificarea țărilor și a produselor pentru care ar fi necesară o monitorizare mai accentuată. Această monitorizare ar trebui să se realizeze prin: · contacte cu țările în cauză; · completarea chestionarelor și · reuniuni sau vizite de monitorizare, dacă este necesar. Pe baza rezultatelor măsurilor de mai sus, Comisia va analiza necesitatea unor noi acțiuni. Punerea în aplicare a acestui plan de acțiune ar trebui să înceapă imediat după adoptarea prezentei comunicări. Comisia invită Consiliul să sprijine pe deplin acțiunile prezentate în prezenta comunicare. [1] Țările care beneficiază de măsuri comerciale autonome sunt denumite „țări beneficiare”, iar cele cu care UE a stabilit regimuri preferențiale bilaterale sunt denumite „țări partenere”. [2] O situație specială rezultă din circumstanțe care nu implică nici înșelăciune, nici neglijență evidentă din partea persoanei în cauză. [3] Grupul de lucru a fost instituit prin modificarea organigramei DG TAXUD în septembrie 2013. [4] Actualul articol 97k și, începând cu data de 1 ianuarie 2017, articolele 68 și 69 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 (dispozițiile de aplicare a Codului vamal), modificat prin Regulamentul (UE) nr. 1063/2010. [5] Decizia 2001/822/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2001 privind asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări la Comunitatea Europeană (JO L 314, 30.11.2001). [6] Articolul 51 din anexa VI la propunerea privind Decizia de asociere peste mări [COM(2012) 362 final, 16.7.2012]. [7] Regulamentul (CE) nr. 1528/2007 al Consiliului. [8] De acestea din urmă se ocupă OLAF. [9] Cu alte cuvinte dacă produsul (produsele) este (sunt) efectiv originare(e) din regiunea sau statul în care a fost acordată preferința; [10] Articolul 21 din Regulamentul (UE) nr. 978/2012 (JO L 303, 31.10.2012). [11] Articolul 46 din propunerea privind Decizia de asociere peste mări [COM(2012) 362 final, 16.7.2012]. [12] A se vedea Comunicarea 2012/C 332/01 (JO C 332, 30.10.2012, p. 1). [13] A se vedea articolul 220 alineatul (2) litera (b) din Codul vamal. [14] Comisia Europeană a adoptat la 8 ianuarie 2013 o comunicare privind gestionarea riscurilor în domeniul vamal și siguranța lanțului de aprovizionare (COM/2012/793). Documentul prezintă o strategie menită să permită autorităților vamale să combată mai bine riscurile asociate mărfurilor care fac obiectul unor schimburi comerciale în cadrul lanțurilor de aprovizionare internaționale. [15]Controalele vamale sunt identificate ca fiind o prioritate conform articolului 5 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1294/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui program de acțiune pentru domeniul vamal în Uniunea Europeană pentru perioada 2014-2020 (Vamă 2020) și de abrogare a Deciziei nr. 624/2007/CE. . [16] Regulamentul (CEE) nr. 2454/93. [17] Regulamentul (UE) nr. 1294/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 de instituire a unui program de acțiune pentru domeniul vamal în Uniunea Europeană pentru perioada 2014-2020 (Vamă 2020) și de abrogare a Deciziei nr. 624/2007/CE. [18] Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare, Fondul european de dezvoltare (2014-2020), Instrumentul european de vecinătate, Instrumentul pan‑african. Propunerile legislative pentru finanțarea acestor măsuri sunt încă în curs de elaborare.