RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene CE 50/1

POZIȚIA ÎN PRIMĂ LECTURĂ (UE) NR. 5/2011 A CONSILIULUI

în vederea adoptării unui regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind denumirile fibrelor textile și etichetarea și marcarea corespunzătoare a compoziției fibroase a produselor textile și de abrogare a Directivei 73/44/CEE a Consiliului, a Directivei 96/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului și a Directivei 2008/121/CE a Parlamentului European și a Consiliului

Adoptată de Consiliu la 6 decembrie 2010

(Text cu relevanță pentru SEE)

2011/C 50 E/01

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114,

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),

întrucât:

(1) Directiva 73/44/CEE a Consiliului din 26 februarie 1973 privind apropierea legislațiilor statelor membre în domeniul analizei cantitative a amestecurilor ternare de fibre (3), Directiva 96/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind anumite metode de analiză cantitativă a amestecurilor binare de fibre textile (4) și Directiva 2008/121/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 ianuarie 2009 privind denumirile textilelor (5) au fost modificate de mai multe ori. Deoarece urmează să fie efectuate modificări suplimentare, aceste acte ar trebui înlocuite cu un instrument juridic unic, din motive de claritate.

(2) Actele juridice ale Uniunii privind denumirile fibrelor textile și etichetarea și marcarea corespunzătoare a compoziției fibroase a produselor textile au un conținut foarte tehnic, cuprinzând dispoziții detaliate care trebuie adaptate periodic. Pentru a evita necesitatea ca statele membre să transpună modificările tehnice în legislația națională și să reducă astfel sarcina administrativă a autorităților naționale, precum și pentru a permite ca adoptarea mai rapidă a denumirilor de fibre textile noi să fie utilizată în același timp în întreaga Uniune, un regulament pare a fi instrumentul juridic cel mai adecvat pentru realizarea simplificării legislative.

(3) Pentru a elimina obstacolele potențiale din calea bunei funcționări a pieței interne, cauzate de dispozițiile divergente ale statelor membre în ceea ce privește denumirile fibrelor textile, etichetarea și marcarea corespunzătoare a compoziției fibroase a produselor textile, este necesar să se armonizeze denumirile fibrelor textile și mențiunile care figurează pe etichete, marcajele și documentele care însoțesc produsele textile în diferitele etape ale producției, prelucrării și distribuției acestora.

(4) Prezentul regulament stabilește dispoziții armonizate cu privire la anumite aspecte ale etichetării și marcării textilelor, în special denumirile de fibre textile. Alte etichetări și marcaje pot exista, cu condiția să nu aibă același domeniu de aplicare ca cel al prezentului regulament și să fie compatibile cu tratatele.

(5) Este necesară stabilirea unor norme care să permită producătorilor să solicite ca denumirea unei fibre textile noi să fie înscrisă în anexele la prezentul regulament.

(6) Ar trebui de asemenea prevăzute dispoziții pentru anumite produse care nu sunt compuse exclusiv din materiale textile, dar al căror conținut textil constituie o parte esențială a produsului sau asupra căruia operatorul economic atrage atenția în mod deosebit.

(7) Toleranța pentru „fibrele străine” care nu figurează pe etichete și marcaje ar trebui să se aplice atât produselor pure cât și amestecurilor.

(8) Etichetarea sau marcarea compoziției fibroase ar trebui să fie obligatorie pentru a asigura punerea la dispoziția tuturor consumatorilor din Uniune a unor informații corecte și uniforme. Cu toate acestea, prezentul regulament nu ar trebui să împiedice operatorii economici să indice, în plus, prezența unor cantități mici de fibre care necesită o atenție deosebită pentru a menține calitatea originală a produsului textil. Pentru produsele textile pentru care, din punct de vedere tehnic, este dificil să se precizeze compoziția fibroasă în momentul fabricării, numai fibrele cunoscute în acel moment pot fi indicate pe etichetă și marcaj, cu condiția ca acestea să reprezinte un anumit procentaj din produsul finit.

(9) În scopul evitării diferențelor de aplicare în rândul statelor membre, este necesar să se stabilească metodele precise de etichetare și marcare pentru anumite produse textile constând din două sau mai multe componente, precum și să se specifice componentele produselor textile de care nu este necesar să se țină seama pentru etichetare și marcare și analiză.

(10) Punerea la dispoziție pe piață a produselor textile supuse doar obligației de etichetare globală și a celor vândute la metru sau la cupon ar trebui să fie efectuată astfel încât consumatorul să poată lua cunoștință pe deplin de indicațiile de pe ambalajul global sau de pe rolă.

(11) Utilizarea denumirilor de fibre textile sau a descrierilor compozițiilor fibroase care se bucură de o apreciere specială în rândul utilizatorilor și al consumatorilor ar trebui să fie supusă anumitor condiții. Mai mult, pentru a furniza informații utilizatorilor și consumatorilor, este necesar ca denumirile de fibre textile să fie legate de caracteristicile acestora.

(12) Supravegherea pieței produselor făcând obiectul prezentului regulament în statele membre este supusă dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 765/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 de stabilire a cerințelor de acreditare și de supraveghere a pieței în ceea ce privește comercializarea produselor (6) și ale Directivei 2001/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 decembrie 2001 privind siguranța generală a produselor (7).

(13) Este necesar să se stabilească metode de eșantionare și de analiză a produselor textile pentru a elimina toate posibilitățile de contestare a metodelor utilizate. Metodele utilizate pentru analizele oficiale efectuate în statele membre în scopul determinării compoziției fibroase a produselor textile compuse din amestecuri binare și ternare de fibre ar trebui să fie uniforme, atât în ceea ce privește tratarea prealabilă a eșantionului cât și analiza cantitativă. Este necesar ca metodele prevăzute în acest sens în prezentul regulament să fie transformate în standarde europene. Prin urmare, Comisia ar trebui să administreze tranziția de la sistemul actual, care se bazează pe metodele descrise în prezentul regulament, la un sistem armonizat bazat pe standarde. Utilizarea unor metode uniforme de analiză a produselor textile compuse din amestecuri binare și ternare de fibre va facilita libera circulație a produselor respective și, prin urmare, va îmbunătăți funcționarea pieței interne.

(14) În cazul amestecurilor binare de fibre textile pentru care nu există o metodă uniformă de analiză la nivelul Uniunii, laboratorul însărcinat cu efectuarea analizei ar trebui să fie autorizat să determine compoziția unor asemenea amestecuri, indicând în buletinul de analiză rezultatul obținut, metoda utilizată și gradul de precizie al acesteia.

(15) Prezentul regulament ar trebui să stabilească reprizele convenționale care se aplică masei anhidre a fiecărei fibre în cadrul determinării prin analiză a conținutului de fibre al produselor textile și ar trebui să indice două reprize convenționale diferite pentru calculul compoziției produselor cardate sau pieptănate conținând lână și/sau păr de origine animală. Deoarece nu se poate stabili întotdeauna dacă un produs este cardat sau pieptănat și, în consecință, pot apărea rezultate necorespunzătoare prin aplicarea toleranțelor în cadrul verificărilor privind conformitatea produselor textile efectuate în Uniune, laboratoarele care efectuează respectivele verificări ar trebui să fie autorizate să aplice, în cazurile în care există îndoieli, o repriză convențională unică.

(16) Ar trebui stabilite norme privind produsele exceptate de la aplicarea cerințelor generale de etichetare și marcare prevăzute în prezentul regulament, în special cu privire la produsele de unică folosință sau produsele pentru care se cere numai etichetare globală.

(17) Este necesar să se stabilească o procedură pentru includerea unor denumiri noi de fibre textile în anexele la prezentul regulament. Prezentul regulament ar trebui deci să stabilească cerințele referitoare la cererile producătorilor sau ale persoanelor care acționează în numele acestora de adăugare a unor denumiri noi de fibre textile în anexele respective.

(18) Comisia ar trebui împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, cu privire la adoptarea criteriilor tehnice și a normelor de procedură pentru autorizarea unor toleranțe mai ridicate, modificarea anexelor II, IV, V, VI, VII, VIII și IX în vederea adaptării lor la progresul tehnic și modificarea anexei I în vederea introducerii unor noi denumiri de fibre textile în lista prevăzută în anexa respectivă. Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți.

(19) Deoarece obiectivul prezentului regulament, și anume adoptarea unor norme uniforme pentru utilizarea denumirilor de fibre textile și etichetarea și marcarea corespunzătoare a compoziției fibroase a produselor textile, nu poate fi suficient îndeplinit de către statele membre și, prin urmare, având în vedere amploarea acestuia, poate fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut la articolul respectiv, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.

(20) Directivele 73/44/CEE, 96/73/CE și 2008/121/CE ar trebui să fie abrogate,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

CAPITOLUL 1

Dispoziții generale

Articolul 1

Obiect

Prezentul regulament stabilește norme privind utilizarea denumirilor de fibre textile și etichetarea și marcarea corespunzătoare a compoziției fibroase a produselor textile, precum și normele privind determinarea compoziției fibroase a produselor textile prin analiza cantitativă a amestecurilor binare și ternare de fibre textile pentru a îmbunătăți funcționarea pieței interne și pentru a furniza informații precise consumatorilor.

Articolul 2

Domeniu de aplicare

(1) Prezentul regulament se aplică produselor textile atunci când sunt puse la dispoziție pe piața Uniunii și produselor menționate la alineatul (2).

(2) În sensul prezentului regulament, următoarelor produse li se aplică același tratament ca produselor textile:

(a) produse care conțin fibre textile în proporție de cel puțin 80 % din greutatea lor;

(b) mobilier, umbrele și umbrele de soare care conțin componente textile în proporție de cel puțin 80 % din greutatea lor;

(c) componentele textile: (i) ale acoperitoarelor de podea multistrat; (ii) ale acoperitoarelor de saltele; (iii) ale acoperitoarelor articolelor de camping, cu condiția ca aceste componente textile să constituie cel puțin 80 % din greutatea unor astfel de acoperitoare;

(d) textilele încorporate în alte produse din care fac parte integrantă, în cazul specificării compoziției lor.

(3) Prezentul regulament nu se aplică produselor textile care sunt încredințate unor persoane care își desfășoară activitatea la domiciliu sau unor întreprinderi independente care prelucrează materialele furnizate, fără să le fie transferate cu titlu oneros drepturile de proprietate asupra lor.

Articolul 3

Definiții

(1) În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:

(a) „produs textil” înseamnă orice materie primă, produs semifabricat, fabricat, semiprelucrat, prelucrat, semifinit sau finit, care este constituit exclusiv din fibre textile, oricare ar fi procedeul de amestec sau de asamblare utilizat;

(b) „fibră textilă” înseamnă oricare dintre următoarele: (i) un element material caracterizat prin flexibilitatea, finețea și raportul mare al lungimii față de dimensiunea transversală maximală, care îl fac adecvat pentru aplicații textile; (ii) o bandă suplă sau un tub, a căror lățime aparentă nu depășește 5 milimetri, inclusiv benzile tăiate din benzi mai mari sau din folii fabricate din substanțe care se utilizează la fabricarea fibrelor enumerate în tabelul 2 din anexa I și care sunt adecvate pentru aplicații textile;

(c) „lățimea aparentă” înseamnă lățimea benzii sau tubului sub formă pliată, laminată, presată sau răsucită sau lățimea medie, în cazul lățimii neuniforme;

(d) „componentă textilă” înseamnă o parte dintr-un produs textil cu un conținut de fibre identificabil;

(e) „fibre străine” înseamnă fibrele diferite de cele menționate pe etichetă sau marcaj;

(f) „căptușeală” înseamnă o componentă separată utilizată pentru fabricarea confecțiilor și a altor produse, constând dintr-unul sau mai multe straturi de material textil menținute de-a lungul unuia sau mai multor laturi;

(g) „etichetare” înseamnă atașarea informațiilor solicitate la produsul textil prin aplicarea unei etichete;

(h) „marcare” înseamnă indicarea informațiilor solicitate direct pe produsul textil prin coasere, brodare, imprimare, ștanțare sau prin folosirea oricărei alte tehnologii de aplicare;

(i) „etichetare globală” înseamnă utilizarea unei etichete unice pentru mai multe produse sau componente textile;

(j) „produs de unică folosință” înseamnă un produs textil care se folosește o singură dată sau pe o perioadă de timp limitată și a cărui utilizare normală nu este destinată unei utilizări ulterioare în același scop sau cu un scop similar;

(k) „repriză convențională” înseamnă valoarea reprizei de umiditate utilizată la calcularea procentului de componente fibroase pe baza masei uscate și pure, după aplicarea de factori convenționali.

(2) În sensul prezentului regulament, se aplică definițiile prevăzute la articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 765/2008 pentru termenii „punere la dispoziție pe piață”, „introducere pe piață”, „producător”, „importator”, „distribuitor”, „operatori economici”, „standard armonizat”, „supraveghere a pieței” și „autoritate de supraveghere a pieței”.

Articolul 4

Cerință generală cu privire la punerea la dispoziție pe piață a produselor textile

Produsele textile sunt puse la dispoziție pe piață numai cu condiția ca aceste produse să fie etichetate, marcate sau însoțite de documente comerciale cu respectarea prezentului regulament.

CAPITOLUL 2

Denumirile de fibre textile și cerințele privind etichetarea și marcarea corespunzătoare

Articolul 5

Denumirile de fibre textile

(1) Numai denumirile de fibre textile enumerate în anexa I sunt utilizate pentru descrierea compozițiilor fibroase pe etichetele și marcajele produselor textile.

(2) Utilizarea denumirilor enumerate în anexa I este rezervată fibrelor textile a căror natură corespunde descrierii prevăzute în anexa respectivă.

Denumirile nu se utilizează pentru alte fibre, nici în întregime, nici sub formă de rădăcină lingvistică și nici ca adjectiv.

Este interzisă utilizarea denumirii „mătase” pentru a indica forma sau prezentarea particulară sub formă de fir filamentar continuu a fibrelor textile.

Articolul 6

Cereri privind denumiri noi de fibre textile

Orice producător sau orice persoană care acționează în numele acestuia poate cere Comisiei adăugarea unei denumiri noi de fibră textilă în lista prevăzută în anexa I.

Cererea este însoțită de un dosar tehnic întocmit în conformitate cu anexa II.

Articolul 7

Produse textile pure

(1) Numai produsele textile compuse în totalitate din aceeași fibră pot fi etichetate sau marcate drept „100 %”, drept „pure” sau drept „integrale”.

Este interzisă utilizarea acestor termeni sau a unor termeni similari pentru alte produse textile.

(2) Fără a aduce atingere articolului 8 alineatul (3), un produs textil care conține cel mult 2 % din greutate fibre străine poate de asemenea să fie tratat ca fiind compus în totalitate din aceeași fibră, cu condiția ca această cantitate să fie justificată ca fiind inevitabilă din punct de vedere tehnic în cadrul bunelor practici de producție și să nu rezulte dintr-o adăugare sistematică.

Un produs textil care a fost supus unui proces de cardare poate de asemenea să fie tratat ca fiind compus în totalitate din aceeași fibră dacă conține cel mult 5 % din greutate fibre străine, cu condiția ca această cantitate să fie justificată ca fiind inevitabilă din punct de vedere tehnic în cadrul bunelor practici de producție și să nu rezulte dintr-o adăugare sistematică.

Articolul 8

Produse din lână sau lână virgină

(1) Un produs textil poate fi etichetat sau marcat cu una dintre denumirile menționate în anexa III cu condiția ca acesta să fie compus în exclusivitate dintr-o fibră de lână care nu a fost anterior încorporată într-un produs finit și care nu a suferit operațiuni de filare și/sau de pâslire, altele decât cele necesare pentru fabricarea produsului respectiv, nici prelucrări sau utilizări care să fi deteriorat fibra.

(2) Prin derogare de la alineatul (1), denumirile enumerate în anexa III pot fi utilizate pentru a descrie lâna conținută într-un amestec de fibre textile, în cazul în care sunt îndeplinite toate condițiile următoare:

(a) conținutul total de lână din amestecul respectiv îndeplinește cerințele definite la alineatul (1);

(b) cantitatea de lână reprezintă cel puțin 25 % din masa totală a amestecului;

(c) în cazul unui amestec de destrămătură, lâna este amestecată numai cu o singură altă fibră.

Se precizează compoziția procentuală totală a unui astfel de amestec.

(3) Fibrele străine din produsele menționate la alineatele (1) și (2), inclusiv produsele din lână care au fost supuse unui proces de cardare, nu depășesc 0,3 % din greutatea produsului, sunt justificate ca fiind inevitabile din punct de vedere tehnic în cadrul bunelor practici de producție și nu rezultă dintr-o adăugare sistematică.

Articolul 9

Produse textile alcătuite din mai multe fibre

(1) Un produs textil compus din două sau mai multe fibre, dintre care una reprezintă cel puțin 85 % din masa totală, este etichetat sau marcat într-unul din următoarele moduri:

(a) denumirea fibrei care reprezintă cel puțin 85 % din greutatea totală precedată sau urmată imediat de procentajul în greutate al acesteia;

(b) denumirea fibrei care reprezintă cel puțin 85 % din greutatea totală precedată sau urmată imediat de indicația „minimum 85 %”;

(c) compoziția procentuală completă a produsului.

(2) Un produs textil compus din două sau mai multe fibre, dintre care niciuna nu atinge 85 % din greutatea totală, este etichetat sau marcat prin cel puțin denumirea și procentul în greutate ale fibrelor având procentul cel mai mare și procentul imediat următor din greutatea produsului, urmate imediat de enumerarea denumirilor celorlalte fibre componente, în ordinea descrescătoare a greutății, cu sau fără indicarea procentului lor în greutate.

(3) Fără a aduce atingere alineatului (2), fibrele care reprezintă fiecare mai puțin de 10 % din greutatea totală a unui produs pot fi desemnate în mod colectiv prin termenul „alte fibre”, precedat sau urmat imediat de un procent total din greutate.

În cazul în care este specificată denumirea unei fibre care reprezintă mai puțin de 10 % din greutatea totală a unui produs, se menționează compoziția procentuală completă a respectivului produs.

(4) Produsele alcătuite dintr-o urzeală din bumbac pur și o bătătură de in pur, în care procentul de in nu este mai mic de 40 % din masa totală a țesăturii neîncleiate pot fi desemnate prin denumirea „in în amestec cu bumbac”, completată obligatoriu prin indicarea compoziției „urzeală de bumbac pur – bătătură de in pur”.

(5) Fără a aduce atingere articolului 5 alineatul (1), pentru produsele textile a căror compoziție este dificil de precizat în momentul fabricării, pe etichetă sau marcaj se poate folosi termenul „fibre în amestec” sau termenul „compoziție textilă nedeterminată”.

Articolul 10

Fibre decorative și fibre cu efecte antistatice

(1) Fibrele vizibile și izolabile care sunt pur decorative și nu depășesc 7 % din greutatea produsului finit nu trebuie luate în considerare în compozițiile fibroase prevăzute la articolele 7 și 9.

(2) Fibrele metalice și alte fibre care sunt incorporate în scopul de a obține un efect antistatic și care nu depășesc 2 % din greutatea produsului finit nu trebuie luate în considerare în compozițiile fibroase prevăzute la articolele 7 și 9.

(3) În cazul produselor menționate la articolul 9 alineatul (4), procentele prevăzute la alineatele (1) și (2) din prezentul articol se calculează separat pe baza greutății urzelii și, respectiv, a bătăturii.

Articolul 11

Produse textile alcătuite din mai multe componente

(1) Orice produs textil constituit din două sau mai multe componente textile care au compoziții fibroase diferite este însoțit de o etichetă sau un marcaj care indică conținutul de fibre textile al fiecărei componente.

(2) Etichetarea sau marcarea menționate la alineatul (1) nu sunt obligatorii pentru componentele textile în cazul în care sunt îndeplinite următoarele două condiții:

(a) componentele respective nu sunt căptușeli principale; și

(b) acestea reprezintă mai puțin de 30 % din greutatea totală a produsului textil.

(3) Atunci când două sau mai multe produse textile au același conținut de fibre și formează, în mod normal, un ansamblu inseparabil, ele pot purta o singură etichetă sau un singur marcaj.

Articolul 12

Etichetarea și marcarea produselor textile menționate în anexa IV

Compoziția fibroasă a produselor textile menționate în anexa IV este indicată în conformitate cu normele de etichetare și marcare stabilite în anexa respectivă.

Articolul 13

Etichete și marcaje

(1) Produsele textile sunt etichetate sau marcate astfel încât să se indice compoziția lor fibroasă ori de câte ori sunt puse la dispoziție pe piață.

Etichetarea și marcarea produselor textile sunt durabile, lizibile cu ușurință, vizibile și accesibile, iar în cazul unei etichete, aceasta este bine atașată.

(2) Fără a aduce atingere alineatului (1), etichetele sau marcajele pot fi înlocuite sau completate prin documente comerciale de însoțire, în cazul în care produsele sunt furnizate unor operatori economici în cadrul lanțului de distribuție sau atunci când sunt livrate în vederea executării unei comenzi făcute de orice autoritate contractantă în sensul definiției de la articolul 1 din Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (8).

(3) Denumirile de fibre textile și descrierile compozițiilor fibroase menționate la articolele 5, 7, 8 și 9 sunt indicate clar în documentele comerciale de însoțire menționate la alineatul (2) din prezentul articol.

Nu se utilizează abrevieri, cu excepția unui cod mecanografic, cu condiția ca respectivul cod să fie explicat în același document comercial.

Articolul 14

Obligația de a asigura furnizarea etichetei sau a marcajului

(1) Atunci când introduce pe piață un produs textil, producătorul asigură furnizarea etichetei sau a marcajului și exactitatea informațiilor conținute de aceasta sau acesta. În cazul în care producătorul nu își are sediul în Uniune, importatorul asigură furnizarea etichetei sau a marcajului și exactitatea informațiilor conținute de aceasta sau acesta.

(2) Un distribuitor este considerat producător în sensul prezentului regulament în cazul în care introduce pe piață un produs sub denumirea sau marca sa, aplică el însuși eticheta sau modifică conținutul etichetei.

(3) Atunci când pune la dispoziție un produs textil pe piață, distribuitorul se asigură că produsele textile poartă eticheta sau marcajul adecvat prevăzut de prezentul regulament.

(4) Operatorii economici menționați la alineatele (1), (2) și (3) se asigură că nicio informație furnizată cu ocazia punerii la dispoziție pe piață a produselor textile nu poate fi confundată cu denumirile de fibre textile și descrierile de compoziții fibroase astfel cum sunt stabilite de prezentul regulament.

Articolul 15

Utilizarea denumirilor de fibre textile și a descrierilor compoziției fibroase

(1) Atunci când un produs textil este pus la dispoziție pe piață, descrierile compoziției fibroase textile menționate la articolele 5, 7, 8 și 9 sunt indicate în cataloage și prospecte comerciale, pe ambalaje, etichete și marcaje, astfel încât să fie clare, lizibile și vizibile cu ușurință și marcate cu caractere sau fonturi uniforme. Aceste informații sunt clar vizibile pentru consumator înainte de cumpărare, inclusiv în cazul în care produsul este cumpărat prin mijloace electronice.

(2) Mărcile comerciale sau denumirea întreprinderii pot fi indicate imediat înainte sau după descrierile compoziției fibroase textile menționate la articolele 5, 7, 8 și 9.

Totuși, dacă marca sau denumirea întreprinderii cuprinde, fie ca titlu principal, fie ca rădăcină sau ca adjectiv, una dintre denumirile de fibre textile prevăzute în anexa I sau putând fi confundată cu acestea, o astfel de marcă comercială sau denumire a întreprinderii figurează imediat înainte sau după descrierile compoziției fibroase textile menționate la articolele 5, 7, 8 și 9.

Orice altă informație este prezentată întotdeauna în mod separat.

(3) Etichetarea sau marcarea sunt disponibile în limba oficială sau limbile oficiale ale statului membru pe teritoriul căruia produsele textile sunt puse la dispoziția consumatorului, cu excepția cazului în care statul membru în cauză prevede altfel.

În cazul bobinelor, mosoarelor, sculurilor, ghemurilor sau altor cantități mici de fire de cusut, de remaiat și de brodat, primul paragraf se aplică etichetării globale prevăzute la articolul 16 alineatul (3). În cazul în care astfel de produse sunt vândute individual, acestea pot fi etichetate sau marcate în oricare dintre limbile oficiale ale Uniunii, cu condiția să fie și etichetate global.

Articolul 16

Derogări

(1) Normele prevăzute la articolele 11, 13, 14 și 15 fac obiectul derogărilor prevăzute la alineatele (2), (3) și (4) din prezentul articol.

(2) Indicarea denumirilor fibrelor textile sau a compoziției fibroase pe etichetele și marcajele produselor textile prevăzute în anexa V nu este necesară.

Totuși, atunci când o marcă comercială sau o denumire a întreprinderii cuprinde, fie ca titlu principal, fie ca rădăcină sau ca adjectiv, una dintre denumirile menționate în anexa I sau o denumire susceptibilă de a fi confundată cu aceasta, se aplică articolele 11, 13, 14 și 15.

(3) Atunci când produsele textile menționate în anexa VI sunt de același tip și au aceeași compoziție fibroasă, ele pot fi puse împreună la dispoziție pe piață sub o etichetă globală.

(4) Compoziția fibroasă a produselor textile vândute la metru poate figura pe lizieră sau pe rola pusă la dispoziție pe piață.

(5) Produsele textile menționate la alineatele (3) și (4) sunt puse la dispoziție pe piață astfel încât compoziția fibroasă a acestor produse să fie adusă la cunoștința fiecărui achizitor din lanțul de distribuție, inclusiv a consumatorului.

CAPITOLUL 3

Supravegherea pieței

Articolul 17

Verificări în cadrul supravegherii pieței

Autoritățile de supraveghere a pieței efectuează verificări privind conformitatea compoziției fibroase a produselor textile cu indicațiile furnizate asupra compoziției fibroase a produselor respective, în conformitate cu prezentul regulament.

Articolul 18

Determinarea compoziției fibroase

(1) În scopul determinării compoziției fibroase a produselor textile, verificările prevăzute la articolul 17 sunt efectuate în conformitate cu metodele prevăzute în anexa VIII sau cu standardele armonizate care urmează să fie introduse în anexa respectivă.

(2) În scopul determinării compozițiilor fibroase stabilite la articolele 7, 8 și 9, nu se iau în considerare elementele prevăzute în anexa VII.

(3) Compozițiile fibroase prevăzute la articolele 7, 8 și 9 se determină prin aplicarea la masa anhidră a fiecărei fibre a reprizei convenționale corespunzătoare stabilite în anexa IX, după excluderea elementelor prevăzute în anexa VII.

(4) Orice laborator însărcinat să analizeze amestecurile textile pentru care nu există o metodă uniformă de analiză la nivelul Uniunii determină compoziția fibroasă a unor astfel de amestecuri, indicând în buletinul de analiză rezultatul obținut, metoda utilizată și gradul de precizie al acesteia.

Articolul 19

Toleranțe

(1) Pentru a stabili compoziția fibroasă a produselor textile se aplică toleranțele prevăzute la alineatele (2), (3) și (4).

(2) Fără a aduce atingere articolului 8 alineatul (3), prezența fibrelor străine în compoziția fibroasă care urmează a fi furnizată în conformitate cu articolul 9 nu trebuie să fie indicată dacă procentajul acestor fibre nu atinge următoarele valori:

(a) 2 % din greutatea totală a produsului textil, dacă această cantitate este justificată ca fiind inevitabilă din punct de vedere tehnic în cadrul bunelor practici de fabricație și nu rezultă dintr-o adăugare sistematică; sau

(b) 5 % din greutatea totală în cazul produselor textile care au fost supuse unui proces de cardare, dacă această cantitate este justificată ca fiind inevitabilă din punct de vedere tehnic în cadrul bunelor practici de fabricație și nu rezultă dintr-un adaos sistematic.

(3) Se admite o toleranță la fabricare de 3 % din greutatea totală a fibrelor indicate pe etichetă sau marcaj între compoziția fibroasă indicată care trebuie furnizată în conformitate cu articolul 9 și procentele rezultate în urma analizei efectuate în conformitate cu articolul 18. Această toleranță se aplică, de asemenea:

(a) fibrelor care sunt menționate fără nicio indicație de procentaj, conform articolului 9 alineatul (2);

(b) procentajului de lână menționat la articolul 8 alineatul (2) litera (b).

În scopul analizei, toleranțele se calculează separat. Greutatea totală considerată pentru calculul toleranței prevăzute la acest alineat este cea a fibrelor produsului finit, cu excluderea greutății fibrelor străine care apar la aplicarea toleranței menționate la alineatul (2) din prezentul articol.

(4) Aplicarea cumulativă a toleranțelor menționate la alineatele (2) și (3) nu este admisă decât în cazul în care fibrele străine constatate în cadrul analizei, la aplicarea toleranței prevăzute la alineatul (2), se dovedesc a fi de aceeași natură chimică cu una sau mai multe dintre fibrele menționate pe etichetă sau marcaj.

(5) Pentru produsele textile specifice al căror proces de fabricare necesită toleranțe superioare celor indicate la alineatele (2) și (3), Comisia poate autoriza toleranțe mai ridicate.

Înainte de a introduce produsul textil pe piață, producătorul prezintă o cerere în vederea autorizării de către Comisie, prezentând motive și dovezi suficiente ale circumstanțelor de producție excepționale. Autorizația poate fi acordată numai cu titlu excepțional și în baza unei justificări adecvate furnizate de producător.

Dacă este necesar, Comisia adoptă criterii tehnice și norme procedurale în vederea aplicării prezentului alineat, prin intermediul unor acte delegate în conformitate cu articolul 21 și în condițiile prevăzute la articolele 22 și 23.

CAPITOLUL 4

Dispoziții finale

Articolul 20

Acte delegate

(1) Pentru a ține seama de progresele tehnice, Comisia poate adopta criterii tehnice și reguli procedurale pentru aplicarea articolului 19 alineatul (5), modificări la anexele II, IV, V, VI, VII, VIII și IX, prin acte delegate în conformitate cu articolul 21 și în condițiile stabilite la articolele 22 și 23, precum și modificări la anexa I în temeiul articolului 6.

(2) La adoptarea acestor acte delegate, Comisia hotărăște în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament.

Articolul 21

Exercitarea delegării de competențe

(1) Competența de a adopta actele delegate menționate la articolul 20 îi este conferită Comisiei pentru o perioadă de cinci ani, de la … (9). Comisia întocmește un raport privind competențele delegate cel târziu cu șase luni înainte de încheierea perioadei de cinci ani. Delegarea de competențe se prelungește automat pentru perioade cu durată identică, cu excepția cazurilor în care Parlamentul European sau Consiliul o revocă în conformitate cu articolul 22.

(2) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.

(3) Competența de a adopta acte delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute la articolele 22 și 23.

Articolul 22

Revocarea delegării de competențe

(1) Parlamentul European sau Consiliul poate revoca în orice moment delegarea de competențe menționată la articolul 20.

(2) Instituția care a inițiat o procedură internă pentru a decide dacă intenționează să revoce delegarea de competențe depune eforturi pentru informarea celeilalte instituții și a Comisiei într-un termen rezonabil înaintea adoptării unei decizii finale, indicând competențele delegate care ar putea face obiectul unei revocări, precum și posibilele motive de revocare.

(3) Decizia de revocare pune capăt delegării competențelor specificate în decizia respectivă. Decizia produce efecte imediat sau de la o dată ulterioară, specificată în aceasta. Decizia nu aduce atingere valabilității actelor delegate deja în vigoare. Decizia se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Articolul 23

Obiecțiuni la actele delegate

(1) Parlamentul European sau Consiliul poate formula obiecțiuni la un act delegat în termen de două luni de la data notificării.

La inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului acest termen se prelungește cu două luni.

(2) În cazul în care, la expirarea acestui termen, nici Parlamentul European, nici Consiliul nu a formulat obiecțiuni la actul delegat, acesta se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și intră în vigoare la data prevăzută în dispozițiile sale.

Actul delegat poate fi publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și poate intra în vigoare înainte de expirarea termenului respectiv, în cazul în care atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia cu privire la intenția lor de a nu formula obiecțiuni.

(3) În cazul în care Parlamentul European sau Consiliul formulează obiecțiuni la un act delegat, acesta nu intră în vigoare. Instituția care formulează obiecțiuni prezintă motivele care au stat la baza acestora.

Articolul 24

Raportare

Până la … (10), Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind aplicarea prezentului regulament, punând accentul pe cererile și pe adoptarea denumirilor de fibre textile noi.

Articolul 25

Dispoziții tranzitorii

Produsele textile care sunt conforme cu dispozițiile Directivei 2008/121/CE și care sunt introduse pe piață înainte de … (11) pot continua să fie puse la dispoziție pe piață până la … (12).

Articolul 26

Abrogare

Directivele 73/44/CEE, 96/73/CE și 2008/121/CE se abrogă cu începere de la … (11).

Trimiterile la directivele abrogate se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelele de corespondență din anexa X.

Articolul 27

Intrarea în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Se aplică de la … (11).

Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre. Adoptat la …, Pentru Parlamentul European Președintele … Pentru Consiliu Președintele …

(1) JO C 255, 22.9.2010, p. 37.

(2) Poziția Parlamentului European din 18 mai 2010 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și poziția Consiliului în primă lectură din 6 decembrie 2010. Poziția Parlamentului European din … (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și decizia Consiliului din ….

(3) JO L 83, 30.3.1973, p. 1.

(4) JO L 32, 3.2.1997, p. 1.

(5) JO L 19, 23.1.2009, p. 29.

(6) JO L 218, 13.8.2008, p. 30.

(7) JO L 11, 15.1.2002, p. 4.

(8) JO L 134, 30.4.2004, p. 114.

(9) Data intrării în vigoare a prezentului regulament.

(10) 5 ani de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.

(11) 6 luni de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.

(12) 2 ani de la data aplicării a prezentului regulament.

ANEXA I Lista numelor de fibre textile (menționată la articolul 5) Tabelul 1 Număr Denumire Descrierea fibrelor 1 Lână Fibră din lână de oaie sau de miel (Ovis aries) sau un amestec de fibre din lână de oaie sau de miel și de păr de animale menționate la rubrica nr. 2 2 Alpaca (m), lamă (m), cămilă (m), cașmir (m), mohair (m), angora (m), vigonie (f), iac (m), guanaco (m), cașgora, castor (m), vidră (f), precedată sau nu de cuvântul „lână” sau „păr” Părul următoarelor animale: alpaca, lamă, cămilă, capră de Cașmir, capră Angora, iepure Angora, vigonie, iac, guanaco, capră de Cașgora, castor, vidră 3 Păr de animal sau de cal cu sau fără indicarea speciei animale (de exemplu păr de bovine, păr de capră comună, păr de cal) Păr de animale diverse, altele decât cele menționate la rubricile nr. 1 sau 2 4 Mătase Fibră obținută exclusiv de la insectele sericigene 5 Bumbac Fibră obținută din capsulele de bumbac (Gossypium) 6 Capoc Fibră obținută din interiorul fructului de capoc (Ceiba pentandra) 7 In (sau pânză de in) Fibră obținută din tulpina de in (Linum usitatissimum) 8 Cânepă Fibră obținută din tulpina de cânepă (Cannabis sativa) 9 Iută Fibră obținută din tulpina de Corchorus olitorius și din cel de Chorcorus capsularis. În sensul prezentului regulament, sunt asimilate iutei fibrele liberiene provenind de la următoarele soiuri: Hibiscus cannabinus, Hibiscus sabdariffa, Abultilon avicennae, Urena lobata, Urena sinuata 10 Abaca (cânepă de Manila) Fibră obținută din frunza exterioară de Musa textilis 11 Alfa (m) Fibră obținută din frunzele de Stipa tenacissima 12 Cocos (nucă de cocos) Fibră obținută din fructul de Cocos nucifera 13 Drob Fibră obținută din tulpina de Cytisus scoparius și/sau de Spartium junceum 14 Ramie (f) Fibră obținută din tulpina de Boehmeria nivea și cel de Boehmeria tenacissima 15 Sisal (m) Fibră obținută din frunza de Agave sisalana 16 Sunn Fibră obținută din tulpina de Crotalaria juncea 17 Henequen Fibră obținută din tulpina de Agave fourcroydes 18 Maguey Fibră obținută din tulpina de Agave cantala

Tabelul 2 Număr Denumire Descrierea fibrelor 19 Acetat Fibră de acetat de celuloză în care mai puțin de 92 %, dar cel puțin 74 % din grupele hidroxil sunt acetilate 20 Alginat Fibră obținută din sărurile metalice ale acidului alginic 21 Cupro Fibră de celuloză regenerată obținută prin procedeul cupro-amoniacal 22 Modal (m) Fibră de celuloză regenerată obținută printr-un procedeu de viscoză modificat, având o forță la rupere ridicată și un modul în stare umedă ridicat. Forța la rupere (BC) după condiționare și forța (BM) necesară pentru producerea unei alungiri de 5 % în stare umedă sunt după cum urmează: în care T este densitatea lineară medie în decitex 23 Proteinică Fibre obținute din substanțele proteice naturale regenerate și stabilizate sub acțiunea agenților chimici 24 Triacetat Fibră de acetat de celuloză în care cel puțin 92 % din grupele hidroxile sunt acetilate 25 Viscoză Fibră de celuloză regenerată obținută prin procedeul vâscoză pentru realizarea de filamente și fibre discontinue 26 Fibre acrilice Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în lanț cel puțin 85 % (din masă) grupări acrilonitrilice 27 Clorofibră Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în lanț peste 50 % din masa totală de unități monometrice de clorură de vinil sau clorură de viniliden 28 Fluorofibră Fibră formată din macromolecule lineare obținute din monomeri alifatici fluorocarbonați 29 Modacrilic Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în lanț peste 50 % și mai puțin de 85 % (din masă) grupări acrilonitrilice 30 Poliamidă sau nailon Fibră formată din macromolecule lineare de sinteză conținând în lanț grupări amide care se repetă, dintre care cel puțin 85 % se leagă la unități alifatice sau cicloalifatice. 31 Aramidă Fibră constituită din macromolecule lineare de sinteză formate din grupe aromatice legate între ele prin legături amidice sau imidice, din care cel puțin 85 % se leagă direct la două nuclee aromatice și cu numărul de legături imidice, în cazul în care acestea sunt prezente, inferior numărului de legături amidice 32 Poliimidă Fibră formată din macromolecule lineare de sinteză conținând în lanț unități imidice care se repetă 33 Lyocell Fibră de celuloză regenerată obținută prin dizolvare și printr-un proces de filare cu solvent organic (amestec de produse chimice organice și apă), fără formare de derivați 34 Polilactidă Fibră formată din macromolecule lineare care prezintă în lanțul lor cel puțin 85 % (din masă) unități de esteri ai acidului lactic derivați din zaharuri naturale și care are o temperatură de topire de cel puțin 135 °C 35 Poliester Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în lanț cel puțin 85 % (din masă) ester de diol și acid tereftalic 36 Polietilenă Fibră formată din macromolecule lineare de hidrocarburi alifatice saturate nesubstituite 37 Polipropilenă Fibră formată din macromolecule lineare de hidrocarburi alifatice saturate, în care un atom carbon din doi se leagă la o grupare metil în poziție izotactică și fără altă substituție 38 Policarbamidă Fibră formată din macromolecule lineare prezentând în lanțul lor grupul funcțional urilenă (NH—CO—NH) în mod repetat 39 Poliuretan Fibră formată din macromolecule lineare constituite din lanțuri în care se repetă grupul funcțional uretan 40 Vinilică Fibră formată din macromolecule lineare al cărei lanț este constituit din alcool polivinilic cu diferite grade de acetilare 41 Trivinilică Fibră formată din terpolimer de acrilonitril, dintr-un monomer vinilic clorat și dintr-un al treilea monomer vinilic, din care niciunul nu reprezintă 50 % din masa totală 42 Elastodienă Elastofibră constituită fie dintr-un poliizopren natural sau sintetic, fie dintr-una sau mai multe diene polimerizate cu sau fără unul sau mai mulți monomeri vinilici, și care, alungită sub o forță de tracțiune până la de 3 ori lungimea inițială, revine rapid și în mod substanțial la lungimea inițială, de îndată ce forța de tracțiune încetează să mai fie aplicată 43 Elastan Elastofibră a cărei masă este constituită din cel puțin 85 % poliuretan segmentat, care, alungit sub o forță de tracțiune până la de 3 ori lungimea sa inițială, revine rapid și în mod substanțial la lungimea inițială, de îndată ce forța de tracțiune încetează a mai fi aplicată. 44 Fibră de sticlă Fibră alcătuită din sticlă 45 Elastomultiester Fibră obținută prin interacțiunea a două sau mai multe macromolecule lineare distincte din punct de vedere chimic (dintre care niciuna nu depășește 85 % în masă), aflate în două sau mai multe faze distincte, care conține grupuri de esteri ca unitate funcțională dominantă (cel puțin 85 %) și care, după o tratare corespunzătoare, când este întinsă până atinge o dată și jumătate lungimea inițială, revine rapid și în mod substanțial la lungimea inițială de îndată ce acțiunea de întindere încetează 46 Elastolefină Fibră compusă din cel puțin 95 % (din masă) macromolecule parțial reticulate, formate din etilenă și cel putin o altă olefină, și care, alungită sub o forță de tracțiune până când atinge o dată și jumătate lungimea sa inițială, revine rapid și în mod substanțial la lungimea inițială, de îndată ce forța de tracțiune încetează să mai fie aplicată. 47 Melamină Fibră formată din cel puțin 85 % din masă din macromolecule reticulate, alcătuite din derivați ai melaminei 48 Denumire corespunzând materialului ale cărui fibre sunt compuse, de exemplu din: metal (metalic, metalizat), azbest, hârtie, precedată sau nu de cuvântul „fir” sau „fibră” Fibre obținute din materii diferite sau noi, altele decât cele enumerate mai sus

ANEXA II Cerințele minime referitoare la un dosar tehnic de însoțire a cererii privind o denumire de fibră textilă nouă (menționat la articolul 6) Un dosar tehnic de însoțire a cererii de introducere a denumirii unei fibre textile noi în lista din anexa I, astfel cum prevede articolul 6, conține minimum informațiile următoare: 1. Denumirea propusă a fibrei textile: Denumirea propusă este corelată cu compoziția chimică și furnizează informații privind caracteristicile fibrei, dacă este cazul. Denumirea propusă este liberă de orice drepturi de proprietate intelectuală și nu este legată de producător. 2. Definiția propusă a fibrei textile: Caracteristicile menționate în definiția noii fibre textile, precum elasticitatea, sunt verificabile prin metode de analiză care trebuie să fie menționate în dosarul tehnic împreună cu rezultatele experimentale ale analizelor. 3. Identificarea fibrei textile: formula chimică, diferențele față de fibrele textile existente și, după caz, date detaliate precum punctul de topire, densitatea, indicele de refracție, comportamentul la foc și spectrul FTIR. 4. Repriza convențională propusă pentru calcularea compoziției fibroase. 5. Metode de identificare și de cuantificare suficient de elaborate, inclusiv date experimentale: Solicitantul evaluează posibilitatea de a utiliza metodele menționate în anexa VIII sau standardele armonizate care urmează a fi introduse în anexa respectivă în vederea analizării celor mai așteptate amestecuri comerciale ale noii fibre textile cu alte fibre textile și propune cel puțin una dintre respectivele metode. În ceea ce privește metodele sau standardele armonizate pentru care fibra textilă poate fi considerată ca o componentă insolubilă, solicitantul evaluează factorii de corecție a masei ai noii fibre textile. Toate datele experimentale însoțesc cererea. Dacă metodele prezentate în prezentul regulament nu sunt adecvate, solicitantul furnizează un motiv adecvat și propune o nouă metodă. Cererea conține toate datele experimentale ale metodelor propuse. Datele privind precizia, fiabilitatea și reproductibilitatea metodelor sunt furnizate împreună cu dosarul. 6. Informații suplimentare în sprijinul cererii: procesul de producție, interesul reprezentat pentru consumatori. 7. Producătorul sau orice entitate care acționează în numele acestuia furnizează eșantioane reprezentative din noua fibră textilă pură și din amestecuri de fibre textile relevante care permit validarea metodelor de identificare și de cuantificare propuse. Comisia îi poate solicita producătorului sau entității care acționează în numele acestuia eșantioane suplimentare de amestecuri de fibre relevante.

ANEXA III Denumiri menționate la articolul 8 alineatul (1) — în limba bulgară: „необработена вълна” — în limba spaniolă: „lana virgen” sau „lana de esquilado” — în limba cehă: „střižní vlna” — în limba daneză: „ren ny uld” — în limba germană: „Schurwolle” — în limba estonă: „uus vill” — în limba irlandeză: „olann lomra” — în limba greacă: „παρθένο μαλλί” — în limba engleză: „fleece wool” sau „virgin wool” — în limba franceză: „laine vierge” sau „laine de tonte” — în limba italiană: „lana vergine” sau „lana di tosa” — în limba letonă: „pirmlietojuma vilna” sau „cirptā vilna” — în limba lituaniană: „natūralioji vilna” — în limba maghiară: „élőgyapjú” — în limba malteză: „suf verġni” — în limba olandeză: „scheerwol” — în limba poloneză: „żywa wełna” — în limba portugheză: „lã virgem” — în limba română: „lână virgină” — în limba slovacă: „strižná vlna” — în limba slovenă: „runska volna” — în limba finlandeză: „uusi villa” — în limba suedeză: „ny ull”

ANEXA IV Dispoziții speciale pentru etichetarea și marcarea anumitor produse textile (menționate la articolul 12) Produse Dispoziții privind etichetarea și marcarea 1. Următoarele produse din categoria corsetelor: Compoziția fibroasă este indicată pe etichetă și pe marcaj prin precizarea compoziției întregului produs sau, fie de manieră globală sau de manieră separată, aceea a părților menționate mai jos: (a) Brasiere Țesătura exterioară și interioară a suprafeței cupelor și a părții din spate (b) Corsete și brâuri Părțile din față, din spate și din lateral (c) Ghene Țesătura exterioară și interioară a suprafeței cupelor, părțile întărite din față și din spate și părțile din lateral 2. Alte produse din categoria corsetelor nemenționate mai sus Compoziția fibroasă este indicată pe etichetă prin precizarea compoziției întregului produs sau, fie de manieră globală sau de manieră separată, a compoziției diferitelor componente ale acestor produse. Această etichetare nu este obligatorie pentru componentele care reprezintă mai puțin de 10 % din masa totală a produsului. 3. Toate produsele din categoria corsetelor Etichetarea și marcarea separate ale diverselor părți ale produselor din categoria corsetelor se efectuează astfel încât consumatorul final să poată să înțeleagă cu ușurință la care părți din produs se referă indicațiile care figurează pe etichetă sau pe marcaj. 4. Produsele textile imprimate prin corodare Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și poate fi indicată prin precizarea separată a compoziției țesăturii de bază precum și cea a părților corodate. Respectivele componente sunt indicate nominal. 5. Produse textile brodate Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și poate fi indicată prin comunicarea separată a compoziției țesăturii de bază precum și cea a firelor de broderie. Respectivele componente sunt indicate nominal. O astfel de etichetare sau marcare este obligatorie numai pentru părțile brodate care depășesc 10 % din suprafața produsului. 6. Fire constituite dintr-un miez și un înveliș alcătuit din fibre diferite și puse la dispoziție pe piață ca atare pentru consumatori Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și poate fi indicată prin comunicarea separată a compoziției miezului precum și cea a învelișului. Respectivele componente vor fi indicate nominal. 7. Produse textile din catifea și din pluș, sau produse textile asemănătoare acestora Compoziția fibroasă este dată pentru întreg produsul și, atunci când produsul este alcătuit dintr-un suport și o suprafață de uzură distinctă, compusă din fibre diferite, ea poate fi indicată separat pentru respectivele componente. Respectivele componente vor fi indicate nominal. 8. Acoperitoarele de podea și covoarele ale căror suport și suprafață de întrebuințare sunt compuse din fibre diferite Compoziția fibroasă poate fi dată numai pentru suprafața de întrebuințare. Suprafața de întrebuințare trebuie să fie indicată nominal.

ANEXA V Produse textile pentru care etichetarea sau marcarea nu este obligatorie [menționate la articolul 16 alineatul (2)] 1. Manșete de cămăși 2. Brățări de ceas din materiale textile 3. Etichete și ecusoane 4. Produse din materiale textile pentru toartele vaselor de bucătărie 5. Huse pentru cafetiere 6. Huse pentru ceainice 7. Mânecuțe pentru protejarea mânecilor 8. Manșoane, altele decât din pluș 9. Flori artificiale 10. Pernițe de ace 11. Picturi pe canava 12. Produse textile pentru țesături suport și întărituri 13. Produse din fetru 14. Produse textile confecționate uzate, în măsura în care sunt explicit declarate ca atare 15. Jambiere 16. Ambalaje, altele decât cele noi și vândute ca atare 17. Pălării din fetru 18. Articole de marochinărie, articole de echitație, ambele din materiale textile 19. Articole de călătorie din materiale textile 20. Tapiserii brodate manual, finisate sau nu și materiale pentru fabricarea lor, inclusiv fire pentru brodat, vândute separat de canava și special condiționate pentru a fi utilizate pentru astfel de tapiserii 21. Fermoare 22. Nasturi și catarame îmbrăcate cu materiale textile 23. Coperte de cărți din materiale textile 24. Jucării 25. Componente textile ale încălțămintei 26. Seturi de masă compuse din mai multe elemente și a căror suprafață este mai mică de 500 cm2 27. Țesături și mănuși pentru scoaterea vaselor din cuptor 28. Huse pentru suporturi de ouă 29. Truse pentru machiaj 30. Pungi pentru tutun din materiale textile 31. Cutii din materiale textile pentru ochelari, țigări și trabucuri, brichete și piepteni 32. Huse pentru telefoane mobile și media playere portabile cu o suprafață de maximum 160 cm2 33. Articole de protecție pentru sport, cu excepția mănușilor 34. Truse de toaletă 35. Truse pentru întreținerea încălțămintei 36. Produse funerare 37. Produsele de unică folosință, cu excepția vatei 38. Articole textile supuse normelor farmacopeei europene și care fac obiectul unei trimiteri la normele respective, bandaje de folosință medicală și ortopedică și articole textile de ortopedie în general. 39. Articole textile, inclusiv corzi, sfori și funii supuse punctului 12 din anexa VI, destinate în mod normal: (a) să fie utilizate în calitate de componente ale echipamentelor în activități de producție și de prelucrare a bunurilor; (b) să fie încorporate în mașini, instalații (de exemplu, pentru încălzire, climatizare sau iluminat), aparate menajere și altele, vehicule și alte mijloace de transport, sau la operarea, întreținerea și echiparea acestora, cu excepția prelatelor din foaie de cort și a accesoriilor din materiale textile pentru autoturisme, accesorii vândute separat de vehicule. 40. Produse textile de protecție și de securitate, cum ar fi centurile de siguranță, parașutele, vestele de salvare, toboganele de urgență, dispozitivele împotriva incendiilor, vestele antiglonț și îmbrăcămintea de protecție specială (de exemplu: protecție împotriva focului, a agenților chimici sau a altor riscuri pentru securitate) 41. Structuri gonflabile (de exemplu: săli de sport, standuri de expoziție sau spații de stocare), cu condiția ca indicațiile privind performanțele și specificațiile tehnice ale acestor produse să fie furnizate 42. Vele 43. Articole textile pentru animale 44. Drapele și pancarte

ANEXA VI Produse textile pentru care etichetarea globală este suficientă [menționate la articolul 16 alineatul (3)] 1. Lavete pentru podele 2. Lavete pentru curățat 3. Margini și garnituri 4. Pasmanterie 5. Centuri 6. Bretele 7. Portjartiere și jartiere 8. Șireturi de pantofi și de cizme 9. Panglici 10. Elastice 11. Ambalaje noi și vândute ca atare 12. Sfoară pentru ambalare și sfoară pentru agricultură (pentru legat snopi); sfori, frânghii și funii, altele decât cele precizate în anexa V, la nr. 39 (1) 13. Seturi de masă 14. Batiste 15. Fileuri pentru cocuri și pentru păr 16. Cravate și papioane pentru copii 17. Bărbițe pentru copii; mănuși de menaj și prosoape de față 18. Fire pentru cusut, cârpit, brodat, condiționate pentru vânzarea cu amănuntul, în unități mici și a căror greutate netă nu depășește un gram 19. Benzi pentru draperii, storuri și jaluzele (1) Pentru produsele care figurează la acest număr, vândute în cupoane, etichetarea globală este cea de pe suluri. Frânghiile și funiile prevăzute la acest număr le includ pe cele utilizate în alpinism sau în sporturi nautice.

ANEXA VII Elemente care nu se iau în considerare la determinarea compoziției fibroase [menționate la articolul 18 alineatul (2)] Produse Elemente excluse (a) Toate produsele textile (i) Componentele netextile, marginile, etichetele și ecusoanele, bordurile și garniturile care nu fac parte integrantă din produs, nasturii și cataramele îmbrăcate în materiale textile, accesoriile, ornamentele, panglicile neelastice, firele și benzile elastice adăugate în locuri specifice și limitate ale produsului și, în condițiile prevăzute la articolul 10, fibrele vizibile și izolabile cu simplu efect decorativ și fibrele cu efect antistatic; (ii) substanțe grase, lianți, produse de îngreunare, substanțe de încleiere și de finisare și produse de impregnare, produse auxiliare de vopsire și de imprimare și alte produse de tratare a textilelor. (b) Acoperitoare de podea și covoare Toate elementele constitutive altele decât suprafețele de uzură (c) Materiale textile pentru tapiserie Urzelile și bătăturile de legare și de umplere care nu fac parte din suprafața de uzură (d) Perdele și draperii Urzelile și bătăturile de legare și de umplere care nu fac parte din fața țesăturii (e) Șosete Fire elastice suplimentare utilizate pentru manșete precum și firele de întărire și consolidare utilizate pentru degete și pentru călcâie (f) Colanți Fire elastice suplimentare utilizate pentru betelie, precum și firele de întărire și consolidare utilizate pentru degete și pentru călcâie (g) Produse textile altele decât cele vizate de la litera (b) până la (f) Țesături suport sau de căptușire, întărituri și ranforsări, inserții și suporturi de pânze de pictat, fire pentru cusut și asamblat, cu condiția ca acestea să nu înlocuiască bătătura și/sau urzeala țesăturii, umpluturile care nu au rol de izolare și, sub rezerva articolului 11 alineatul (2), căptușeli. În sensul prezentei dispoziții: (i) material suport sau de căptușire pentru produsele textile care servesc ca dubluri pentru suprafețele de uzură, mai ales în ceea ce privește cuverturile și țesăturile duble precum și dosurile pentru țesăturile din catifea sau pluș și produse similare acestora nu sunt considerate ca suporturi care să fie îndepărtate; (ii) „întărituri și ranforsări”înseamnă firele sau materialele adăugate în locuri specifice și limitate ale produselor textile, cu scopul de a le întări sau de a le conferi rigiditate sau grosime.

ANEXA VIII Metode de analiză cantitativă a amestecurilor binare și ternare de fibre textile [menționate la articolul 18 alineatul (1)] CAPITOLUL 1 I. Pregătirea eșantioanelor de laborator și a epruvetelor pentru determinarea compoziției fibroase a produselor textile 1. DOMENIU DE APLICARE Prezentul capitol prezintă procedurile de obținere a eșantioanelor de laborator de o dimensiune adecvată pentru tratare prealabilă în vederea analizei cantitative (de exemplu, cu o masă care să nu depășească 100 g) din volumul global de eșantioane de laborator și pentru selectarea epruvetelor din eșantioanele de laborator care au fost tratate în prealabil pentru îndepărtarea materialelor nefibroase (1). 2. DEFINIȚII 2.1. Lotul Cantitatea de material care este evaluată pe baza unei serii de rezultate de analiză. Aceasta poate cuprinde, de exemplu, tot materialul dintr-o livrare de țesătură; cantitatea de material țesută dintr-un anumit sul; o partidă de fire, un balot sau un set de baloți de fibre în stare crudă. 2.2. Eșantion global de laborator Acea porțiune a lotului considerată reprezentativă pentru ansamblu și care este pusă la dispoziția laboratorului. Mărimea și natura eșantionului global de laborator este adecvată pentru a acoperi în mod corespunzător variabilitatea lotului și pentru a facilita manipularea în laborator (2). 2.3. Eșantionul de laborator Acea porțiune a eșantionului global de laborator care este supusă tratării prealabile pentru îndepărtarea materialelor nefibroase și din care sunt prelevate epruvetele. Mărimea și natura eșantionului de laborator este adecvată pentru a acoperi în mod corespunzător variabilitatea eșantionului global de laborator (3). 2.4. Epruvetă Acea porțiune de material necesară pentru a da un rezultat individual în cadrul analizei, selectată din eșantionul de laborator. 3. PRINCIPIU Eșantionul de laborator este astfel selecționat încât să fie reprezentativ pentru eșantionul global de laborator. Epruvetele sunt prelevate din eșantionul de laborator astfel încât fiecare dintre ele să fie reprezentativă pentru eșantionul de laborator. 4. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE FIBRE LIBERE 4.1. Fibre neorientate Se obține eșantionul de laborator selecționând în mod aleatoriu mănunchiuri de fibre din eșantionul global de laborator. Se amestecă foarte bine întregul eșantion de laborator cu ajutorul unei carde de laborator (4). Rețeaua de fibre sau amestecul, inclusiv fibrele libere și fibrele care au aderat la dispozitivul de amestecare se supun operației de tratare prealabilă. Apoi se selecționează epruvete, proporțional cu masele respective, din rețeaua de fibre sau din amestec, din fibrele libere și din fibrele care au aderat la dispozitivul de amestecare. Dacă vălul de cardă rămâne intact după tratarea prealabilă, epruvetele se selecționează după procedura descrisă la punctul 4.2. Dacă vălul de cardă nu rămâne intact după tratarea prealabilă, fiecare epruvetă se selecționează prin prelevarea aleatorie a cel puțin 16 mănunchiuri mici, de dimensiune adecvată și aproximativ egală urmată de amestecarea lor. 4.2. Fibre orientate (văluri de cardă, straturi de fibre, benzi de cardă, semitorturi) Din părți selectate în mod aleatoriu ale eșantionului global de laborator se decupează cel puțin 10 secțiuni transversale cu o masă individuală de aproximativ 1 g. Eșantionul de laborator astfel format se supune operației de tratare prealabilă. Se recombină secțiunile transversale așezându-le una lângă alta și se obține epruveta tăind din ele astfel încât să se ia câte o porțiune din fiecare dintre cele 10 secțiuni. 5. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE FIRE 5.1. Fire pe formate sau în scul Se utilizează toate formatele din eșantionul global de laborator. Se prelevă lungimi continue, corespunzătoare și egale din fiecare format, fie prin formare de jurubițe cu același număr de înfășurări pe o vârtelniță (5), fie printr-un alt mijloc. Se reunesc lungimile de fir, fie sub forma unei jurubițe unice, fie sub formă de cablu pentru a obține eșantionul de laborator, verificându-se ca în jurubiță sau în cablu să se afle lungimi egale din fiecare format. Eșantioanele de laborator se supun tratării prealabile. Se prelevă epruvete din eșantionul de laborator prin tăierea unui fascicul de fire de lungime egală din jurubițe sau din cablu, având grijă ca fasciculul să conțină toate firele din eșantion. Dacă t este numărul de tex al firului și n este numărul formatelor de fir selecționate din eșantionul global de laborator, atunci pentru a obține un eșantion de analiză de 10 g, lungimea firului ce trebuie extras din fiecare format este de 106/nt cm. Dacă nt este ridicat, adică depășește 2 000, se poate forma o jurubiță mai grea și aceasta poate fi secționată transversal în două locuri, astfel încât să se obțină un cablu cu o masă adecvată. Extremitățile unui eșantion prezentat sub formă de cablu sunt legate în mod corespunzător înainte de tratarea prealabilă, iar epruvetele sunt prelevate dintr-o zonă îndepărtată față de capetele legate. 5.2. Fire din urzeală Se prelevă un eșantion de laborator prin tăierea unei anumite lungimi de la capătul sulului de urzeală, nu mai mică de 20 cm și cuprinzând toate firele de urzeală cu excepția firelor de margine, care se elimină. Mănunchiul de fire se leagă la una din extremități. Dacă eșantionul este prea mare pentru tratare prealabilă în totalitatea sa, acesta se împarte în două sau mai multe porțiuni, fiecare legată pentru tratare prealabilă și se reunesc porțiunile după ce fiecare a fost tratată prealabil separat. Se prelevă o epruvetă prin tăierea unei lungimi adecvate din eșantionul de laborator de la capătul îndepărtat al legăturii cuprinzând toate firele din urzeală. Pentru o urzeală de N fire de t tex, lungimea unei epruvete cu masa de 1 g este de 105/Nt cm. 6. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE ȚESĂTURĂ 6.1. Dintr-un eșantion global de laborator constând dintr-un singur cupon reprezentativ al țesăturii Se taie o fâșie diagonală dintr-un colț în altul și se îndepărtează marginile. Această fâșie este eșantionul de laborator. Pentru a obține un eșantion de laborator de x g, suprafața fâșiei este de x104/G cm2,.unde G este masa țesăturii în g/m2. Eșantionul de laborator se supune tratării prealabile și apoi se taie fâșia transversal în patru lungimi egale care se suprapun. Se prelevă epruvete din oricare parte a țesăturii stratificate tăind toate straturile astfel încât fiecare epruvetă să conțină câte o lungime egală din fiecare strat. Dacă țesătura are model țesut, se ia lățimea eșantionului de laborator, măsurată pe direcția urzelii, nu mai mică de o urzeală repetată a modelului. Dacă, pentru a satisface această cerință, eșantionul de laborator este prea mare pentru a fi tratat ca un întreg, se taie în părți egale, se tratează prealabil părțile separat, se suprapun înainte de a se alege epruveta, având grijă ca părțile corespunzătoare ale modelului să nu coincidă. 6.2. Dintr-un eșantion global de laborator constând din mai multe cupoane Se tratează fiecare cupon conform celor menționate la punctul 6.1 și se determină separat fiecare rezultat. 7. PRELEVARE DE EȘANTIOANE DE CONFECȚII ȘI PRODUSE FINITE Eșantionul global de laborator este în mod normal un produs confecționat, finit sau o parte reprezentativă dintr-un astfel de produs. După caz, se determină procentajul diferitelor părți ale produsului care nu au aceeași compoziție fibroasă, pentru a se verifica respectarea articolului 11. Se selectează un eșantion de laborator, reprezentativ pentru o anume parte a confecției sau a produsului finit, a cărei compoziție trebuie să fie menționată pe etichetă. Dacă articolul are mai multe etichete, se selectează eșantioane de laborator reprezentative pentru fiecare parte ce corespunde unei anumite etichete. Dacă produsul a cărui compoziție trebuie determinată nu este uniform, s-ar putea să fie necesar să se selecționeze eșantioane de laborator din fiecare parte a produsului și să se determine proporțiile relative ale diferitelor părți raportate la ansamblul produsului în cauză. Apoi se calculează procentele ținând seama de proporțiile relative ale părților eșantionate. Eșantioanele de laborator se supun tratării prealabile. Apoi se selectează epruvete reprezentative din eșantioanele de laborator tratate prealabil. II. Informații privind metodele de analiză cantitativă a amestecurilor de fibre textile Metodele de analiză cantitativă a amestecurilor de fibre se bazează pe două procedee principale: separarea manuală și separarea chimică a fibrelor. Metoda de separare manuală este folosită ori de câte ori este posibil, deoarece dă în general rezultate mai precise decât metoda chimică. Se poate utiliza pentru toate textilele ale căror fibre componente nu formează un amestec intim, cum este cazul firelor formate din mai multe elemente, fiecare din ele constituite dintr-un singur tip de fibră sau cazul țesăturilor, la care fibra din urzeală este diferită de fibra din bătătură sau al țesăturilor tricotate care pot fi descompuse în fire de diferite tipuri. În general, metodele chimice de analiză cantitativă se bazează pe solubilizarea selectivă a componenților individuali. După eliminarea unuia din componenți se cântărește reziduul insolubil iar proporția componentului solubil se calculează în funcție de pierderea în greutate. Această primă parte a anexei furnizează informații comune privind analizele efectuate conform acestei metode, valabile pentru amestecurile de fibre luate în considerare în prezenta anexă, indiferent de compoziția acestora. Ea este deci folosită în asociație cu secțiunile individuale următoare din anexă și care conțin procedurile detaliate aplicabile anumitor amestecuri fibroase. În mod ocazional, o analiză se poate baza pe un alt principiu decât solubilizarea selectivă; în astfel de cazuri, în secțiunea adecvată sunt furnizate detalii complete. Amestecurile de fibre în timpul prelucrării și, într-o măsură mai mică, textilele finite pot conține materiale nefibroase, cum ar fi grăsimi, ceruri sau adjuvanți sau materiale solubile în apă, fie de proveniență naturală, fie adăugate pentru a facilita prelucrarea. Materialul nefibros trebuie îndepărtat înainte de analiză. Din acest motiv este prezentată și o metodă de îndepărtare a uleiurilor, grăsimilor, cerurilor și a substanțelor solubile în apă. În plus, textilele pot conține rășini sau alți produși auxiliari utilizați pentru a le conferi proprietăți speciale. Acești produși, în cazuri excepționale inclusiv coloranții, pot interacționa cu reactivul chimic asupra componentei solubile, și/sau pot fi parțial sau complet îndepărtați de către reactivul chimic. Acest gen de produși auxiliari pot, în consecință, genera erori și se îndepărtează înainte ca eșantionul sa fie analizat. Dacă este imposibil să se îndepărteze astfel de produși auxiliari, metodele de analiză prezentate în anexa de față nu mai sunt aplicabile. Colorantul din țesăturile vopsite se consideră parte integrantă a fibrei și nu se îndepărtează. Analizele se efectuează pe baza masei uscate, fiind prezentată și o procedură de determinare a masei uscate. Rezultatul se obține prin aplicarea reprizelor convenționale indicate în anexa IX la masa uscată a fiecărei fibre. Toate fibrele prezente în amestec sunt identificate înainte de a fi supuse oricărei analize. În unele metode componentul insolubil al unui amestec poate fi parțial dizolvat de reactivul folosit pentru a solubiliza componentul(componenții) solubil(i). Acolo unde este posibil, au fost aleși reactivi având un efect redus sau inexistent asupra fibrelor insolubile. Dacă pierderea de masă survine în timpul analizei, rezultatul este corectat; în acest scop se furnizează factori de corecție. Acești factori au fost determinați în mai multe laboratoare prin tratarea cu reactivul adecvat după cum este specificat în metoda de analiză a fibrelor curățate prin tratare prealabilă. Acești factori de corecție se aplică numai fibrelor normale, pentru fibrele degradate înaintea sau în timpul prelucrării fiind necesari factori de corecție diferiți. Procedurile date se aplică numai în cazul determinărilor individuale. Se efectuează cel puțin două determinări pe epruvete separate atât în cazul separării manuale, cât și în cazul separării pe cale chimică. Pentru confirmare, dacă nu este imposibil din punct de vedere tehnic, se recomandă folosirea procedurilor alternative, prin care constituentul care a fost reziduu în metoda standard să fie dizolvat primul. CAPITOLUL 2 Metode pentru analiza cantitativă a anumitor amestecuri binare de fibre textile I. Informații generale comune tuturor metodelor prezentate pentru analiza chimică cantitativă a amestecurilor de fibre textile I.1. DOMENIU DE APLICARE Domeniul de aplicare pentru fiecare metodă precizează la care tipuri de fibre se poate aplica metoda. I.2. PRINCIPIU După identificarea componentelor amestecului, materialul nefibros se îndepărtează printr-o tratare prealabilă adecvată și apoi se îndepărtează unul din componenți, de obicei prin dizolvare selectivă (6). Se cântărește reziduul insolubil și se calculează proporția componentului solubil începând de la pierderea de masă. Cu excepția situațiilor în care această metodă prezintă dificultăți tehnice, este preferabil să se dizolve fibra prezentă în proporție mai mare, obținându-se astfel ca reziduu fibra prezentă în proporție mai mică. I.3. MATERIALE ȘI ECHIPAMENT I.3.1. Aparatura I.3.1.1. Creuzete filtrante și flacoane de cântărire suficient de mari pentru a cuprinde astfel de creuzete filtrante sau orice fel de aparatură care dă rezultate identice. I.3.1.2. Vas de trompă pentru filtrare la vid. I.3.1.3. Exsicator care conține silicagel autoindicator de umiditate. I.3.1.4. Etuvă ventilată pentru uscarea epruvetelor la 105 ± 3 °C. I.3.1.5. Balanță analitică cu o precizie de 0,0002 g. I.3.1.6. Extractor Soxhlet sau alt aparat capabil să asigure rezultate identice. I.3.2. Reactivi chimici I.3.2.1. Eter de petrol, redistilat, interval de fierbere 40-60 °C. I.3.2.2. Alți reactivi sunt menționați în secțiunile corespunzătoare de la fiecare metodă. I.3.2.3. Apă distilată sau deionizată. I.3.2.4. Acetonă. I.3.2.5. Acid ortofosforic. I.3.2.6. Uree. I.3.2.7. Bicarbonat de sodiu. Toți reactivii folosiți sunt chimic puri. I.4. ATMOSFERĂ DE CONDIȚIONARE ȘI ÎNCERCARE Deoarece se determină masa uscată, nu este necesară condiționarea epruvetei sau efectuarea analizelor într-o atmosferă condiționată. I.5. EȘANTIONUL DE LABORATOR Se ia un eșantion de laborator care este reprezentativ pentru eșantionul global de laborator și suficient de mare ca să furnizeze toate epruvetele necesare, de 1 g minimum fiecare. I.6. TRATAREA PREALABILĂ A EȘANTIONULUI DE LABORATOR (7) În cazul în care în amestec este prezentă o substanță care nu trebuie luată în considerare la calculele procentuale (a se vedea articolul 18), aceasta se îndepărtează în prealabil printr-o metodă adecvată care să nu afecteze celelalte fibre componente ale amestecului. În acest sens, materialul nefibros care poate fi extras cu eter de petrol și apă este îndepărtat prin tratarea eșantionului de laborator într-un extractor Soxhlet cu eter de petrol timp de o oră, la minimum șase cicluri de extracție pe oră. Se lasă ca eterul de petrol să se evapore din eșantion, care este apoi extras prin tratament direct constând în înmuierea eșantionului de laborator în apă la temperatura camerei timp de o oră, apoi în înmuierea eșantionului în apă la temperatura de 65 ± 5 °C timp de încă o oră, agitând lichidul din când în când. Se folosește un raport lichid/eșantion de laborator de 100:1. Se îndepărtează apa în exces din eșantion prin stoarcere, extragere prin vidare sau centrifugare și apoi se lasă eșantionul să se usuce la aer. În cazul elastolefinei sau al amestecurilor de fibre care conțin elastolefină și alte fibre [lână, păr de origine animală, mătase, bumbac, in (sau pânză de in), cânepă, iută, abaca, alfa, fibră din coajă de nucă de cocos, sorg, ramie, sisal, cupro, fibre modale, fibre proteinice, viscoză, fibre acrilice, poliamidă sau nailon, poliester și elastomultiester], procedura descrisă anterior se modifică ușor, prin înlocuirea eterului de petrol cu acetona. În cazul amestecurilor binare de fibre care conțin elastolefină și acetat, se aplică următoarea procedură de tratare prealabilă. Se extrage eșantionul de laborator timp de 10 minute la 80 °C cu o soluție care conține 25 g/l de 50 % acid ortofosforic și 50g/l de uree. Se folosește un raport lichid/eșantion de laborator de 100:1. Se spală eșantionul de laborator în apă, apoi se scurge și se spală într-o soluție de 0,1 % bicarbonat de sodiu, după care se spală cu atenție în apă. În situația în care materialul nefibros nu poate fi extras cu eter de petrol și apă, el se îndepărtează înlocuind metoda cu apă descrisă anterior cu o altă metodă adecvată, care să nu modifice substanțial niciun constituent fibros. Totuși, pentru unele fibre naturale de origine vegetală nealbite (de exemplu iuta, fibra de nucă de cocos) trebuie să se țină seama că tratarea prealabilă normală cu eter de petrol și cu apă nu îndepărtează toate substanțele naturale nefibroase; cu toate acestea, nu se aplică o tratare prealabilă suplimentară dacă eșantionul nu conține agenți de finisare insolubili atât în eter de petrol, cât și în apă. Buletinele de analiză includ detalii complete privind metodele de tratare prealabilă folosite. I.7. MOD DE LUCRU I.7.1. Instrucțiuni generale I.7.1.1. Uscarea Se efectuează toate operațiile de uscare timp de minimum 4 ore și maximum 16 ore, la 105 ± 3 °C, într-o etuvă ventilată, cu ușa etuvei în permanență închisă. Dacă perioada de uscare este mai mică de 14 ore, epruveta trebuie cântărită pentru a verifica dacă masa lui a devenit constantă. Se consideră că masa a devenit constantă dacă, după o perioadă suplimentară de 60 de minute de uscare, variația sa este mai mică de 0,05 %. Se recomandă să se evite manevrarea creuzetelor filtrante, a flacoanelor de cântărire, a epruvetelor și a reziduurilor cu mâinile neprotejate pe perioada operațiunilor de uscare, răcire și cântărire. Epruvetele se usucă în flacoane de cântărire, cu capacul flaconului plasat alături. După uscare, se pune dopul la flaconul de cântărire înainte de scoaterea acestuia din etuvă și se transferă repede în exsicator. Creuzetele filtrante se usucă în flacoane de cântărire, cu capacul flaconului plasat alături. După uscare, se pune dopul la flaconul de cântărire și se transferă rapid în exsicator. Când se folosesc alte aparate decât creuzetele filtrante, operațiile de uscare în etuvă se efectuează astfel încât să asigure determinarea masei uscate a fibrelor, fără pierderi. I.7.1.2. Răcirea Toate operațiile de răcire se efectuează în exsicator, acesta fiind plasat lângă balanță, până la răcirea completă a flaconului de cântărire și, în orice caz, nu trebuie să dureze mai puțin de două ore. I.7.1.3. Cântărirea După răcire se efectuează cântărirea flaconului de cântărire în interval de două minute de la scoaterea acestuia din exsicator. Cântărirea se efectuează cu o precizie de 0,0002 g. I.7.2. Mod de lucru Se ia din eșantionul de laborator tratat în prealabil o epruvetă cântărind cel puțin 1 g. Se taie firul sau țesătura în lungimi de circa 10 mm, destrămate cât mai mult posibil. Se usucă epruveta într-un flacon de cântărire, se răcește în exsicator și se cântărește. Se transferă epruveta în vasul de sticlă menționat în secțiunea corespunzătoare a metodei respective a Uniunii, se re-cântărește imediat flaconul de cântărire și se obține masa uscată a epruvetei prin diferență. Se finalizează analiza în modul prevăzut în secțiunea corespunzătoare a metodei aplicabile. Se examinează reziduul la microscop pentru a verifica dacă prin tratare s-a îndepărtat complet fibra solubilă. I.8. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR Masa componentei insolubile se exprimă în procente raportate la masa totală de fibră din amestec. Procentul de componentă solubilă se obține prin diferență. Se calculează rezultatul pe baza masei uscate și pure, corectată cu (a) reprizele convenționale și (b) factorii de corecție necesari pentru a lua în calcul pierderea de material în timpul tratării prealabile și al analizei. Calculele se efectuează aplicând formula prezentată la punctul I.8.2. I.8.1. Calcularea procentului de component insolubil pe baza masei uscate și pure, fără a lua în considerare pierderea de material fibros în timpul tratării prealabile. unde: P1 % este procentul componentului insolubil uscat și pur, m este masa uscată a epruvetei după tratare prealabilă, r este masa uscată a reziduului, d este factorul de corecție pentru pierderea de masă a componentului insolubil în reactiv în timpul analizei. Valorile adecvate ale lui „d” sunt prezentate în secțiunile corespunzătoare ale fiecărei metode. Desigur, aceste valori ale lui „d” sunt valorile normale aplicabile fibrelor nedegradate chimic. I.8.2. Calcularea procentului de component insolubil pe baza masei uscate și pure, cu ajustările date de factorii convenționali, și, unde este cazul, de factorii de corecție pentru pierderea de masă în timpul tratării prealabile. unde: P1A% este procentul de component insolubil corectat cu reprizele convenționale stabilite și pierderea de masă în timpul tratării prealabile. P1 este procentul de component insolubil uscat și pur, astfel cum a fost calculat cu formula de la punctul I.8.1. a1 este repriza convențională pentru componentul insolubil (a se vedea anexa IX). a2 este repriza convențională pentru componentul solubil (a se vedea anexa IX). b1 este pierderea procentuală a componentului insolubil cauzată de tratarea prealabilă b2 este pierderea procentuală a componentului solubil cauzată de tratarea prealabilă Procentajul celui de al doilea component este P2A % = 100 - P1A % În cazul în care se folosește o tratare prealabilă specială, valorile b1 și b2 se determină, dacă este posibil, supunând fiecare dintre constituenții fibrei pure tratării prealabile aplicate în cursul analizei. Fibrele pure sunt acelea care nu conțin niciun fel de material nefibros cu excepția celui conținut în mod normal (fie natural, fie datorită procesului de fabricație), în starea (nealbită, albită) în care se află în materialul supus analizei. Atunci când nu sunt disponibile fibrele separate și pure folosite în producerea materialului supus analizei, se folosesc valorile medii ale lui b1 și b2, obținute din testele efectuate pe fibre pure, similare celor din amestecul supus examinării. Dacă se aplică o tratare prealabilă normală prin extracție cu eter de petrol și apă, factorii de corecție b1 și b2 pot fi în general neglijați, cu excepția bumbacului nealbit, a inului nealbit (sau a pânzei de in nealbite) și a cânepei nealbite, unde pierderea datorită tratării prealabile este considerată în mod convențional ca fiind 4 % și în cazul polipropilenei 1 %. În cazul altor fibre, pierderile datorită tratării prealabile nu sunt, prin convenție, luate în calcul. II. Metoda analizei cantitative prin separare manuală II.1. DOMENIU DE APLICARE Metoda poate fi folosită pentru fibre de toate tipurile cu condiția ca ele să nu formeze un amestec intim și să poată fi separate manual. II.2. PRINCIPIU După identificarea componenților textili, materialul nefibros se îndepărtează printr-o tratare prealabilă adecvată și apoi fibrele se separă manual, se usucă și se cântăresc pentru a se calcula proporția fiecărei fibre în amestec. II.3. APARATURA II.3.1. Flacoane de cântărire sau orice fel de aparatură care furnizează rezultate identice. II.3.2. Exsicator care conține silicagel autoindicator de umiditate. II.3.3. Etuvă ventilată pentru uscarea epruvetelor la 105 ± 3 °C. II.3.4. Balanță analitică cu o precizie de 0,0002 g. II.3.5. Extractor Soxhlet sau alt aparat capabil să asigure rezultate identice. II.3.6. Ac. II.3.7. Torsiometru sau un aparat similar. II.4. REACTIVI CHIMICI II.4.1. Eter de petrol, redistilat, interval de fierbere 40-60 °C. II.4.2. Apă distilată sau deionizată. II.4.3. Acetonă. II.4.4. Acid ortofosforic. II.4.5. Uree. II.4.6. Bicarbonat de sodiu. Toți reactivii folosiți sunt chimic puri. II.5. ATMOSFERĂ DE CONDIȚIONARE ȘI ÎNCERCARE A se vedea punctul I.4. II.6. EȘANTIONUL DE LABORATOR A se vedea punctul I.5. II.7. TRATAREA PREALABILĂ A EȘANTIONULUI DE LABORATOR A se vedea punctul I.6. II.8. MOD DE LUCRU II.8.1. Analiza firelor Se selectează din eșantionul de laborator tratat prealabil o epruvetă cu masa de minimum 1 g. În cazul firelor foarte fine, analiza poate fi efectuată pe o lungime de minimum 30 m, indiferent de masă. Se taie firul în bucăți de o lungime corespunzătoare și se separă tipurile de fibre cu ajutorul unui ac sau, dacă este necesar, cu ajutorul unui torsiometru. Tipurile de fibre astfel obținute se plasează în flacoane de cântărire cântărite în prealabil și se usucă la 105 ± 3 °C până la obținerea unei mase constante, conform descrierii de la punctele I.7.1 și I.7.2. II.8.2. Analiza țesăturilor Se prelevă din eșantionul de laborator tratat prealabil o epruvetă fără lizieră, cu masa de minimum 1 g, cu marginile prinse cu grijă pentru a evita destrămarea și paralel cu direcția firelor de urzeală sau de bătătură sau, în cazul tricoturilor, cu direcția șirurilor sau a rândurilor. Se separă diferitele tipuri de fibre, se colectează în flacoane de cântărire cântărite în prealabil și se continuă ca la punctul II.8.1. II.9. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR Se exprimă masa fiecărei fibre din amestec în procente din masa totală a amestecului de fibre. Se calculează rezultatul pe baza masei uscate și pure, corectată cu (a) reprizele convenționale și (b) factorii de corecție necesari pentru a lua în calcul pierderea de material în timpul tratării prealabile. II.9.1. Calcularea procentului masei de fibre uscate și pure, fără a lua în considerare pierderea de material în timpul tratării prealabile. P1 % este procentul primului component în stare uscată și pură, m1 este masa uscată și pură a primului component, m2 este masa uscată și pură a celui de-al doilea component. II.9.2. Pentru calcularea procentului fiecărui component corectat cu reprizele convenționale și, după caz, cu factorii de corecție pentru pierderea de masă în timpul tratării prealabile, a se vedea punctul I.8.2. III.1. Precizia metodelor Precizia indicată în metodele individuale se referă la reproductibilitate. Reproductibilitatea se referă la fiabilitate, în sensul unor valori experimentale foarte apropiate obținute de laboranții din diferite laboratoare sau în momente diferite, folosind aceeași metodă și obținând rezultate individuale pe epruvete ale unui amestec omogen identic. Reproductibilitatea se exprimă prin limite de încredere ale rezultatelor la un nivel de încredere de 95 %. Prin urmare, diferența dintre două rezultate dintr-o serie de analize efectuate în laboratoare diferite, în condițiile aplicării normale și corecte a metodei la un amestec omogen identic, nu va depăși limita de încredere decât în cinci cazuri din 100. III.2. Buletinul de analiză III.2.1. Se indică faptul că analiza a fost efectuată în conformitate cu această metodă. III.2.2. Se dau detalii cu privire la eventuale tratări prealabile speciale (a se vedea punctul I.6.). III.2.3. Se comunică rezultatele individuale și media aritmetică, cu o precizie de 0,1 fiecare. IV. Metode speciale Tabel recapitulativ Metodă Domeniu de aplicare Reactiv/Descriere Componentă solubilă Componentă insolubilă 1. Acetat Alte fibre menționate Acetonă 2. Anumite fibre proteinice Alte fibre menționate Hipoclorit 3. Viscoză, cupro sau anumite tipuri de fibre modale Alte fibre menționate Acid formic și clorură de zinc 4. Poliamidă sau nailon Alte fibre menționate Acid formic, 80 % m/m 5. Acetat Alte fibre menționate Alcool benzilic 6. Triacetat sau polilactidă Alte fibre menționate Diclormetan 7. Anumite fibre celulozice Alte fibre menționate Acid sulfuric, 75 % m/m 8. Fibre acrilice, anumite fibre modacrilice sau anumite clorofibre Alte fibre menționate Dimetilformamidă 9. Anumite clorofibre Alte fibre menționate Disulfură de carbon/acetonă, 55,5/44,5 % v/v 10. Acetat Alte fibre menționate Acid acetic glacial 11. Mătase Alte fibre menționate Acid sulfuric, 75 % m/m 12. Iută Anumite fibre de origine animală Metoda conținutului de azot 13. Polipropilenă Alte fibre menționate Xilen 14. Alte fibre menționate Clorofibre (homopolimeri ai clorurii de vinil), elastolefină sau melamină Acid sulfuric concentrat 15. Clorofibre, anumite fibre modacrilice, anumiți elastani, acetați, triacetați Alte fibre menționate Ciclohexanonă 16. Melamină Bumbac sau aramidă Acid formic fierbinte, 90 % m/m METODA NR. 1 ACETAT ȘI ALTE FIBRE MENȚIONATE (Metoda cu acetonă) 1. DOMENIU DE APLICARE Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de fibre de: 1. acetat (19) cu 2. lână (1), păr de origine animală (2 și 3), mătase (4), bumbac (5), in (sau pânză de in) (7), cânepă (8), iută (9), abaca (10), alfa (11), fibră din coajă de nucă de cocos (12), sorg (13), ramie (14), sisal (15), cupro (21), modal (22), fibre proteinice (23), viscoză (25), fibre acrilice (26), poliamidă sau nailon (30), poliester (35), elastomultiester (45), elastolefină (46) și melamină (47). Metoda nu se aplică în niciun caz fibrelor de acetat care au fost dezacetilate la suprafață. 2. PRINCIPIU Fibrele de acetat se dizolvă cu acetonă pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de acetat uscat se calculează prin diferență. 3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (suplimentar față de cele menționate în instrucțiunile generale) 3.1. Aparatura Vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 200 ml. 3.2. Reactiv Acetonă 4. MOD DE LUCRU Se aplică procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează: La epruveta aflată într-un vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml se adaugă 100 ml de acetonă pentru fiecare gram de epruvetă, se agită vasul, se lasă la temperatura camerei timp de 30 minute, agitând ocazional și apoi se decantează lichidul printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil. Se repetă tratamentul de încă două ori (efectuând în total trei extracții), dar pe perioade de numai 15 minute, astfel încât timpul total de tratare în acetonă să fie de o oră. Se transferă reziduul în creuzetul filtrant. Se spală reziduul din creuzetul filtrant cu acetonă și se extrage prin vidare. Se umple creuzetul filtrant din nou cu acetonă și se lasă să se golească prin curgere liberă sub efectul gravității. În final se filtrează creuzetul filtrant sub vid, se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește. 5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu excepția melaminei, pentru care „d” = 1,01. 6. PRECIZIA La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %. METODA NR. 2 ANUMITE FIBRE PROTEINICE ȘI ALTE FIBRE MENȚIONATE (Metoda cu hipoclorit) 1. DOMENIU DE APLICARE Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de fibre de: 1. anumite fibre proteinice, și anume: lână (1), păr de origine animală (2 și 3), mătase (4), proteine (23) cu 2. bumbac (5), cupro (21), modal (22) viscoză (25), acrilic (26), clorofibre (27), poliamidă sau nailon (30), poliester (35), polipropilenă (37), elastan (43), fibră de sticlă (44), elastomultiester (45), elastolefină (46) și melamină (47). Dacă sunt prezente mai multe fibre de tip proteinic, prin această metodă se determină cantitatea totală, dar nu și cantitățile lor individuale. 2. PRINCIPIU Fibra proteinică se dizolvă cu soluție de hipoclorit pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de fibră proteinică uscată se calculează prin diferență. Pentru prepararea soluției de hipoclorit se poate folosi fie hipoclorit de litiu, fie hipoclorit de sodiu. Hipocloritul de litiu se recomandă în cazurile care presupun un număr mic de analize sau pentru analize efectuate la intervale de timp destul de mari. Aceasta deoarece procentul de hipoclorit din hipocloritul de litiu solid – spre deosebire de hipocloritul de sodiu – este practic constant. Dacă se cunoaște procentul de hipoclorit, conținutul de hipoclorit nu trebuie verificat iodometric pentru fiecare analiză, deoarece se poate utiliza o cantitate cu o greutate constantă de hipoclorit de litiu. 3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (altele decât cele menționate în instrucțiunile generale) 3.1. Aparatura (i) vas Erlenmeyer de 250 ml cu dop de sticlă rodat; (ii) termostat reglabil la 20 (± 2) °C. 3.2. Reactivi chimici (i) Reactiv pe bază de hipoclorit (a) Soluție de hipoclorit de litiu Aceasta constă într-o soluție proaspăt preparată conținând 35 (± 2) g/l clor activ (aproximativ 1 M) la care se adaugă o soluție de hidroxid de sodiu cu o concentrație de 5 (± 0,5) g/l preparată anterior. Pentru preparare, se dizolvă 100 grame de hipoclorit de litiu conținând 35 % clor activ (sau 115 grame conținând 30 % clor activ) în aproximativ 700 ml de apă distilată, se adaugă 5 grame de hidroxid de sodiu dizolvate în aproximativ 200 ml apă distilată și se completează până la 1 litru cu apă distilată. Soluția proaspăt preparată nu trebuie verificată iodometric. (b) Soluție de hipoclorit de sodiu Aceasta constă într-o soluție proaspăt preparată conținând 35 (± 2) g/l clor activ (aproximativ 1 M) la care se adaugă o soluție de hidroxid de sodiu de concentrație 5 (± 0,5) g/l pregătită anterior. Se controlează conținutul de clor activ al soluției prin iodometrie înaintea fiecărei analize. (ii) Soluție diluată de acid acetic Se diluează 5 ml acid acetic glacial cu apă până la un volum total de 1 litru. 4. MOD DE LUCRU Se aplică procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează: se amestecă aproximativ 1 gram din epruvetă cu aproximativ 100 ml soluție de hipoclorit (hipoclorit de litiu sau de sodiu) în vasul de 250 ml, se agită bine vasul pentru a uda bine epruveta. Apoi se încălzește vasul timp de 40 de minute într-un termostat la temperatura de 20 °C, agitând continuu, sau cel puțin la intervale regulate. Deoarece dizolvarea lânii decurge exotermic, căldura de reacție a acestei metode trebuie să fie disipată și îndepărtată. În caz contrar, pot rezulta erori considerabile datorită dizolvării incipiente a fibrelor insolubile. După 40 de minute se filtrează conținutul vasului printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil și se transferă eventualele fibre reziduale în creuzet prin clătirea vasului cu puțin reactiv pe bază de hipoclorit. Se videază creuzetul și se spală reziduul în mod succesiv cu apă, acid acetic diluat și în final cu apă, uscând creuzetul prin vidare după fiecare adaos. Nu se aplică vid înainte de curgerea liberă a fiecărei soluții de spălare. În final se filtrează creuzetul prin vidare, se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește. 5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” este 1,00, cu excepția bumbacului, viscozei, fibrelor modale și melaminei, în cazul cărora „d” = 1,01, respectiv a bumbacului nealbit, în cazul căruia „d” = 1,03. 6. PRECIZIA Pe un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 1 la un nivel de încredere de 95 %. METODA NR. 3 VISCOZĂ, CUPRO SAU ANUMITE TIPURI DE FIBRE MODALE ȘI ALTE FIBRE MENȚIONATE (Metoda cu acid formic și clorură de zinc) 1. DOMENIU DE APLICARE Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de fibre de: 1. viscoză (25) sau cupro (21), inclusiv anumite tipuri de fibre modale (22), cu 2. bumbac (5), elastolefină (46) și melamină (47). Dacă se constată prezența vreunei fibre modale, se efectuează o analiză preliminară pentru a verifica dacă aceasta este solubilă în reactivul chimic. Metoda nu se aplică amestecurilor în care bumbacul a suferit o degradare chimică importantă și nici în cazurile în care fibrele de viscoză sau cupro au devenit incomplet solubile datorită prezenței anumitor coloranți sau a unor agenți de finisare care nu pot fi îndepărtați complet. 2. PRINCIPIU Viscoza, fibrele de cupro sau de modal se dizolvă cu un reactiv constând din acid formic și clorură de zinc, pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia corectată se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul fibrelor de viscoză, cupro sau modal uscate se calculează prin diferență. 3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (altele decât cele menționate în instrucțiunile generale) 3.1. Aparatura (i) vas conic cu dop de sticlă, cu o capacitate de minimum 200 ml; (ii) aparatură pentru menținerea vaselor la 40 (± 2) °C. 3.2. Reactivi chimici (i) Soluție conținând 20 g de clorură de zinc anhidră topită și 68 g de acid formic anhidru, adusă la 100 g cu apă (adică 20 părți în greutate de clorură de zinc anhidră topită la 80 părți în greutate de acid formic 85 % m/m). NB: Se atrage atenția în această privință asupra punctului I.3.2.2, la care se precizează că toți reactivii folosiți sunt chimic puri; în plus, este esențial să se folosească numai clorură de zinc anhidră topită. (ii) Soluție de hidroxid de amoniu: se diluează 20 ml de soluție concentrată de amoniac (densitate relativă la 20 °C: 0,880) până la 1 litru cu apă. 4. MOD DE LUCRU Se aplică procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează: se plasează imediat epruveta în vasul preîncălzit la 40 °C. Se adaugă câte 100 ml de soluție de acid formic și clorură de zinc, preîncălzită la 40 °C pentru fiecare gram de epruvetă. Se pune dopul și se agită foarte bine vasul. Se menține vasul împreună cu conținutul său la o temperatură constantă de 40 °C timp de două ore și jumătate, agitând vasul o dată pe oră. Se filtrează conținutul vasului printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil și se transferă eventualele urme de fibre de pe vas în creuzet, cu ajutorul reactivului chimic. Se spală vasul cu 20 ml de reactiv preîncălzit la 40 °C. Se spală foarte bine creuzetul filtrant și reziduul cu apă la 40 °C. Se clătește reziduul fibros cu aproximativ 100 ml de soluție rece de amoniac (3.2.ii), asigurându-se imersarea reziduului în amoniac timp de 10 minute (8), apoi se clătește bine cu apă rece. Nu se aplică vid înainte de curgerea liberă a fiecărei soluții de spălare. În final se videază creuzetul filtrant, se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește. 5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR Se calculează rezultatele conform descrierii din instrucțiunile generale. Valoarea lui „d” pentru bumbac este 1,02, pentru melamină este 1,01, iar pentru elastolefină este 1,00. 6. PRECIZIA La un amestec omogen de materiale textile limitele de încredere ale rezultatelor obținute prin această metodă nu sunt mai mari de ± 2 la un nivel de încredere de 95 %. METODA NR. 4 POLIAMIDĂ SAU NAILON ȘI ALTE FIBRE MENȚIONATE (Metoda care folosește acid formic 80 % m/m) 1. DOMENIU DE APLICARE Această metodă se aplică, după îndepărtarea materialelor nefibroase, amestecurilor binare de fibre de: 1. poliamidă sau nailon, (30), cu 2. lână (1), păr de origine animală (2 și 3), bumbac (5), cupro (21), fibre modale (22), viscoză (25), acrilic (26), clorofibre (27), poliester (35), polipropilenă (37), fibră de sticlă (44), elastomultiester (45), elastolefină (46) și melamină (47). După cum s-a menționat mai sus, această metodă se poate aplica și amestecurilor cu lână, dar când conținutul de lână depășește 25 %, se aplică metoda nr. 2 (dizolvarea lânii într-o soluție alcalină de hipoclorit de sodiu sau hipoclorit de litiu). 2. PRINCIPIU Fibra poliamidică sau de nailon se dizolvă cu acid formic pornind de la o masă cunoscută a amestecului în stare uscată. Reziduul se colectează, se spală, apoi se usucă și se cântărește; masa acestuia, corectată dacă este necesar, se exprimă ca procent din masa uscată a amestecului de fibre. Procentul de poliamidă sau nailon uscat se calculează prin diferență. 3. APARATURĂ ȘI REACTIVI (altele decât cele menționate în instrucțiunile generale) 3.1. Aparatura Vas conic cu dop de sticlă cu o capacitate de minimum 200 ml. 3.2. Reactivi chimici (i) Acid formic (80 % m/m, densitate relativă la 20 °C: 1,186). Se diluează 880 ml de acid formic 90 % m/m (densitatea relativă la 20 °C: 1,204) până la 1 litru cu apă. O altă posibilitate este diluarea a 780 ml de acid formic 98-100 % m/m (densitatea relativă la 20 °C: 1,220) până la 1 litru cu apă. Concentrația nu este critică în intervalul 77-83 % m/m acid formic. (ii) Soluție diluată de amoniac: se diluează 80 ml de soluție concentrată de amoniac (densitate relativă la 20 °C: 0,880) până la 1 litru cu apă. 4. MOD DE LUCRU Se aplică procedura descrisă în instrucțiunile generale și se continuă după cum urmează: la epruveta aflată într-un vas conic cu o capacitate de minimum 200 ml, se adaugă 100 ml de acid formic pentru fiecare gram de epruvetă. Se pune dopul și se agită vasul pentru a se uda epruveta. Se lasă la temperatura camerei timp de 15 minute, agitând ocazional. Se filtrează conținutul vasului printr-un creuzet filtrant cântărit în prealabil și se transferă eventualele resturi de fibră în creuzet prin spălarea vasului cu puțin reactiv pe bază de acid formic. Se usucă creuzetul prin vidare și se spală reziduurile de pe filtru succesiv cu reactiv pe bază de acid formic, cu apă fierbinte, cu soluție diluată de amoniac și în final cu apă rece, uscând creuzetul prin vidare după fiecare adăugare. Nu se aplică vid înainte de curgerea liberă a fiecărei soluții de spălare. În final se filtrează creuzetul prin vidare, se usucă creuzetul cu reziduu, se răcește și se cântărește. 5. CALCULAREA ȘI EXPRIMAREA REZULTATELOR Se calculează rezultatele conform descrierii din in