RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 49/26

AJUTOR DE STAT – ȚĂRILE DE JOS

(Articolele 107-109 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene)

Ajutor de stat MC 10/09 – Rambursarea anticipată a instrumentelor hibride GHT1 de către ING

(Text cu relevanță pentru SEE)

2011/C 49/12

Prin scrisoarea din data de 29 noiembrie 2010, Comisia a comunicat Țărilor de Jos decizia sa sui generis privind ajutorul MC 10/09.

TEXTUL SCRISORII

„I. PROCEDURA (1) Prin decizia din 18 noiembrie 2009 (denumită în continuare «Decizia ING» sau «Decizia din 18 noiembrie 2009») (1), Comisia a autorizat, în cazul C 10/09, o injecție de capital de 10 miliarde EUR (titluri de valoare de rangul 1 de bază – CT1), acordarea unui ajutor suplimentar de aproximativ 2 miliarde EUR în urma modificării condițiilor de rambursare a acestor titluri, a unei protecții a activelor depreciate aplicată unui portofoliu cu un sold restant de aproximativ 30 de miliarde EUR și a unor garanții de lichiditate în favoarea ING. (2) La considerentul 88 a treia liniuță din Decizia ING, figurează următorul angajament al Țărilor de Jos cu privire la rambursarea anticipată a titlurilor de rangul 1 (Tier 1) și de rangul 2 (Tier 2): «În viitor, rambursarea anticipată de capital de rangul 2 și activele hibride de rangul 1 va fi propusă Comisiei spre autorizare de la caz la caz, pe perioada de trei ani, începând de la data deciziei Comisiei sau până la data la care ING a răscumpărat toate titlurile de valoare de rangul 1 de bază de la Țările de Jos (inclusiv dobânda acumulată aferentă cupoanelor pentru capitalul de rangul 1 de bază și comisioanele pentru prima de retragere), oricare dintre aceste perioade este mai scurtă.» (3) La 16 octombrie 2010, Țările de Jos au transmis Comisiei o scrisoare adresată de ING care solicită autorizarea rambursării anticipate a unei serii de instrumente hibride, data primei rambursări a unui instrument de capital hibrid de rangul 1 al grupului (denumit în continuare «GHT1»), în valoare de 1,5 miliarde USD și cu o dobândă de 8,439 %, fiind 31 decembrie 2010. (4) La 27 octombrie 2010, Comisia a comunicat Țărilor de Jos că, pe baza Deciziei ING, consideră că nu există, în această etapă, niciun motiv de autorizare a unei rambursări anticipate a GHT1. Comisia a solicitat Țărilor de Jos să îi furnizeze un calendar actualizat privind rambursarea titlurilor CT1. (5) La 5 noiembrie 2010, autoritățile olandeze au transmis o a doua scrisoare adresată de ING, prin care aceasta solicită Comisiei să adopte o decizie privind solicitarea sa de autorizare a rambursării anticipate a GHT1. (6) La 9 noiembrie 2010, Comisia a trimis Țărilor de Jos o scrisoare prin care își reitera solicitarea referitoare la calendarul de rambursare a titlurilor CT1. Până în prezent, nu a fost furnizat niciun calendar oficial. (7) La data de 16 noiembrie 2010, Țările de Jos au solicitat o autorizație oficială din partea Comisiei. La 18 noiembrie 2010, Țările de Jos au informat Comisia prin e-mail că sprijină solicitarea de autorizare a unei rambursări anticipate a GHT1 adresată de ING. (8) Țările de Jos au informat Comisia că, din motive de urgență, acceptă, în mod excepțional, ca prezenta decizie privind rambursarea anticipată a instrumentului hibrid GHT1 să fie adoptată în limba engleză. II. FAPTELE 1. Descrierea ING (9) ING este format din ING Groep NV (denumit în continuare «ING»), holdingul financiar mamă care controlează 100 % din ING Bank N.V., ING Verzekeringen NV și două societăți de tip sub-holding care controlează filiala bancară, respectiv cea de asigurări. De la sfârșitul anului 2009, bilanțul grupului se ridica la 1,164 miliarde EUR. (10) În vederea restabilirii viabilității sale pe termen lung, printre altele, ING beneficiase de măsurile menționate la punctul 1. Aceste măsuri au fost autorizate de către Comisie prin Decizia ING, sub rezerva mai multor angajamente asumate de statul olandez. Printre aceste angajamente se număra faptul că ING urma să cedeze ING Verzekeringen N.V. în totalitate, cel mai târziu la sfârșitul anului 2013 (considerentul 82) și să respecte anumite garanții comportamentale, inclusiv solicitarea unei autorizații din partea Comisiei înainte de efectuarea unei rambursări anticipate a instrumentelor de capital hibrid (considerentul 88 a treia liniuță). Aceste garanții comportamentale rămân în vigoare timp de trei ani sau până la rambursarea titlurilor CT1 de către ING, în cazul în care aceasta are loc mai devreme. (11) Considerentul 76 din Decizia ING descrie calendarul de rambursare a titlurilor CT1 prevăzut în scenariul de bază, în conformitate cu previziunile financiare ale planului de restructurare autorizat. Ulterior, ING a făcut declarații publice care puneau la îndoială aceste planuri (2). 2. Descrierea GHT1 (12) În decembrie 2000, ING Holding a emis un GHT1 în valoare de 1,5 miliarde USD, data primei rambursări anticipate fiind 31 decembrie 2010. După această dată, se poate efectua o rambursare anticipată în fiecare trimestru. Instrumentului îi este asociat un cupon semestrial de 8,439 % pe an. După data primei rambursări anticipate, cuponul va deveni cupon trimestrial echivalent cu rata dobânzii Libor la 3 luni (3), majorată cu 3,6 % pe an. În vederea efectuării unei rambursări anticipate a instrumentului, ING trebuie să anunțe operațiunea cu 30-60 de zile înainte de data acesteia. (13) GHT1 emis de ING Holding a fost plasat la nivelul ING Insurance (INGV) prin intermediul unui instrument de rangul 1 corespunzător. GHT1 nu conferă drepturi de vot. (14) La 22 iulie 2010, atunci când ING a contactat Comisia pentru prima dată pentru a discuta rambursarea anticipată a instrumentului hibrid, GHT1 era tranzacționat la aproximativ 85 % din valoarea nominală. Cu toate acestea, pe măsură ce se apropia data efectuării unei rambursări anticipate și ținând seama de faptul că piața prevedea rambursarea anticipată a instrumentului, prețul a crescut până la aproape 100 % din valoarea nominală. 3. Poziția Țărilor de Jos (15) În e-mailul din 18 noiembrie 2010, Țările de Jos și-au justificat notificarea prin referire la intențiile exprimate de ING, conform cărora «ING este, în acest moment, bine plasată pentru a rambursa în numerar o primă tranșă de capital de bază de rangul 1 în curând». Cu toate acestea, nu au precizat data la care se va anunța această rambursare. (16) Pentru a susține rambursarea, Țările de Jos au explicat că dorința ca obligațiile să fie repartizate în rândul investitorilor GHT1, care ar accepta astfel un preț mult sub valoarea nominală, nu ar mai fi realistă, având în vedere prețul actual de pe piață, de 96-98 de cenți pentru un dolar, ceea ce are drept consecință faptul că o ofertă de răscumpărare nu ar mai fi fezabilă din punct de vedere economic. Prin urmare, rambursarea ar constitui singura opțiune care ar permite ING să elimine instrumentul hibrid din registrele sale de contabilitate. (17) În cazul în care ING nu efectuează o rambursare anticipată, piața ar primi un semnal negativ, iar mesajul transmis ar fi că ING nu este în măsură (indiferent de motiv) să își gestioneze eficient capitalul în conformitate cu așteptările și practicile pieței, devenind astfel mai dificil pentru ING să emită astfel de instrumente în viitor. În această privință, se susține, de asemenea, că neefectuarea unei rambursări anticipate ar majora costurile de finanțare ale ING și ar reduce profiturile acesteia și, drept urmare, fondurile disponibile pentru rambursarea titlurilor CT1. (18) Data primei rambursări anticipate a instrumentului GHT1 în cauză este 31 decembrie 2010, dată la care rata actuală a dobânzii, de 8,439 %, va fi revizuită la nivelul ratei Libor plus 3,6 %. Deși acest lucru ar conduce la scăderea plății aferente dobânzii la GHT1 datorită nivelului actual scăzut al ratelor Libor, ING susține că a schimbat rata fixă a cuponului de 8,439 % cu rata Libor plus 2 %, nivel inferior celui care va fi plătit pe cupon după revizuire. În plus, se afirmă că ratele Libor sunt fluctuante și, prin urmare, incerte. În consecință, se susține că efectele schimbării plății aferente dobânzii s-ar reflecta în modul în care piața evaluează acest cost prin intermediul curbei swap și această primă va crește cu 156 de puncte de bază. (19) În timp ce modificările propuse în cadrul Basel III ar limita valoarea GHT1 în scopul calculării capitalului, GHT1 nu ar mai putea fi încadrat în categoria de rangul 1, în temeiul liniilor directoare revizuite privind CEBS de rangul 1, care trebuie implementate și aplicate de către autoritățile naționale de reglementare până la 31 decembrie 2010. Se susține că structura existentă ar putea fi păstrată ca drept dobândit, dar se așteaptă ca acest lucru să fie permis doar până la 1 ianuarie 2013. Prin urmare, această perspectivă ar face deja ca GHT1 să nu mai fie pertinent pentru calcularea capitalului, deoarece nu furnizează o rezervă de capital conformă cu principiul continuității activității. (20) În plus, neefectuarea unei rambursări anticipate a instrumentului hibrid ar presupune o legătură continuă între holding/grup (banca) și INGV prin intermediul plăților aferente dobânzii curente pe actualul instrument intergrup. Menținerea acestor legături ar putea împiedica cesionarea activităților de asigurări al ING. Se susține că cesionarea INGV ar determina un exces de capital hibrid de rangul 1 la nivelul grupului/holdingului. III. EVALUARE (21) În ceea ce privește temeiul juridic pentru prezenta decizie, trebuie menționat că problema autorizării rambursării anticipate a GHT1 se înscrie în contextul punerii în aplicare a Deciziei ING. Ca urmare a angajamentelor asumate de statul olandez, Decizia ING nu permite rambursarea anticipată a instrumentelor de capital hibride cu excepția cazului în care aceasta a fost autorizată de către Comisie (interzicerea ex ante de rambursări anticipate). Prin urmare, decizia respectivă nu exclude autorizarea ulterioară a unei rambursări anticipate, în cazul în care sunt prezentate noi elemente factuale sau argumente în sprijinul acestei operațiuni. Prezenta decizie va specifica, astfel, punerea în aplicare a Deciziei ING. (22) Prezenta decizie de monitorizare este o decizie sui generis. Deși acest lucru nu este prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 659/1999, considerentul 88 din Decizia din 18 noiembrie 2009 stabilește o procedură de autorizare în temeiul căreia statul membru poate solicita Comisiei să permită ING rambursarea anticipată a instrumentelor hibride. Întrucât Țările de Jos au prezentat o astfel de solicitare, Comisia trebuie să stabilească dacă rambursarea anticipată propusă trebuie autorizată. (23) În ceea ce privește domeniul de aplicare al evaluării, orice rambursare anticipată a instrumentelor hibride trebuie evaluată din perspectiva principiilor enunțate în Comunicarea privind restructurarea (4), care prevede, la punctul 22, că ajutorul ar trebui să fie limitat la minimul necesar, iar banca și deținătorii capitalului acesteia ar trebui să contribuie la restructurare cât mai mult posibil, cu resurse proprii. O astfel de repartizare a obligațiilor este necesară pentru a se asigura faptul că băncile salvate își asumă în mod corespunzător responsabilitatea pentru consecințele comportamentului lor anterior și pentru a crea stimulente adecvate pentru comportamentul lor viitor, evitându-se astfel hazardul moral. (24) Comisia constată că exercitarea unor opțiuni de rambursare anticipată a instrumentelor de capital de rangul 1 și de rangul 2 presupune un flux de capital de la bancă în favoarea deținătorilor de capital hibrid și îi protejează pe aceștia împotriva expunerii la riscul inerent al investiției lor. Un astfel de rezultat ar putea fi problematic înainte de rambursarea ajutoarelor de stat și reprezintă un aspect în funcție de care trebuie evaluată repartizarea obligațiilor (5). Prin urmare, interdicția ca băncile să își răscumpere propriile acțiuni, menționată la punctul 26 din Comunicarea privind restructurarea, trebuie interpretată ca fiind aplicabilă tuturor instrumentelor de capital ale băncilor, inclusiv instrumentelor de capital de rangul 1 și de rangul 2, atâta timp cât aceste instrumente de capital nu respectă cerința generală de repartizare a obligațiilor. (25) Această concluzie constituie baza interzicerii rambursărilor anticipate în principiu, sub rezerva posibilității de autorizare, prevăzută la considerentul 88 din Decizia ING și reafirmată la considerentul 138 din aceasta, conform căruia Comisia a considerat rambursarea anticipată neautorizată a unui instrument de capital efectuată înainte de adoptarea Deciziei ING ca fiind un factor agravant atunci când a analizat sfera de aplicare a măsurilor de limitare a denaturării concurenței. Această abordare este, de asemenea, conformă cu practica stabilită a Comisiei cu privire la interzicerea temporară a rambursărilor anticipate ale instrumentelor de capital – atâta timp cât aceste operațiuni nu sunt obligatorii din punct de vedere juridic – care a fost urmată în cazurile Bank of Ireland, Lloyds, RBS și ABN Amro/Fortis (6). (26) Pe baza informațiilor furnizate, Comisia nu vede niciun motiv să se îndepărteze de evaluarea efectuată în Decizia ING și nici să autorizeze o rambursare anticipată a GHT1. Din motivele expuse mai jos, Comisia consideră că rambursarea anticipată propusă nu asigură nici repartizarea obligațiilor, nici menținerea stimulentelor suficiente pentru a încuraja ING să ramburseze titlurile CT1. (27) În primul rând, Comisia constată că ING intenționează să ramburseze anticipat GHT1 la valoarea nominală, ceea ce, prin urmare, nu va implica repartizarea obligațiilor în rândul investitorilor în capital hibrid. Această evaluare este, de asemenea, reținută în documentul transmis de statul olandez Comisiei la 5 noiembrie 2010, în care acesta consideră că nu mai este realist să se dorească repartizarea obligațiilor, având în vedere prețul actual al instrumentelor pe piață. În această privință, Comisia remarcă, însă, că tranzacționarea instrumentelor la o valoare foarte apropiată de cea nominală (și anume 100 %) se datorează faptului că piețele se așteaptă ca instrumentele să fie rambursate anticipat, și anume răscumpărate la 100 % la 31 decembrie 2010. Prin urmare, prețul actual al GHT1 pe piață nu reflectă valoarea intrinsecă a instrumentului de capital. (28) Poziția Comisiei privind repartizarea obligațiilor nu este pusă sub semnul întrebării de argumentul că neefectuarea unei rambursări anticipate a GHT1 ar trimite pieței un semnal negativ. Comisia remarcă, în acest sens, că piața cunoaște conceptul de repartizare a obligațiilor impus de normele UE privind ajutoarele de stat. Acest concept a fost discutat de către agențiile de rating (7) și un investitor rațional ar trebui să fie, prin urmare, în măsură să facă diferența între neefectuarea unei rambursări anticipate a unui instrument din cauza deficiențelor inerente ale instituției financiare și neefectuarea acestei operațiuni din cauza neautorizării sale de către Comisie pentru asigurarea repartizării obligațiilor. Prin urmare, Comisia nu acceptă ideea conform căreia neefectuarea unei rambursări anticipate a GHT1 din motivele expuse anterior ar duce la o creștere semnificativă pe termen lung a costurilor de finanțare pentru ING. (29) În plus, amploarea presupusei creșteri a costurilor de finanțare nu este de natură să afecteze situația financiară a ING și capacitatea sa de rambursare către stat. De fapt, creșterea bazei de capital ar putea reduce costurile globale de finanțare ale ING, deoarece acest lucru ar putea, în condițiile în care toate celelalte elemente rămân neschimbate, îmbunătăți percepția privind solvabilitatea societății. (30) Argumentul că, în cazul în care instrumentul GHT1 nu este rambursat anticipat, investitorii ar considera că ING nu este în măsură să își gestioneze capitalul nu este convingător, deoarece alte grupuri financiare mari, cum ar fi Deutsche Bank în decembrie 2008 sau banca Valtellinese Credito, mai mică, în aprilie 2008, au decis, în trecut, să nu ramburseze anticipat instrumente hibride, fără ca acest lucru să suscite astfel de probleme. (31) În al treilea rând, Comisiei nu i-au fost furnizate dovezi suficiente care să indice că rambursarea anticipată a GHT1 nu afectează calendarul de rambursare a titlurilor CT1. În această privință, Comisia observă că răspunsurile la solicitările sale de informații suplimentare privind calendarul respectiv (a se vedea punctele 4 și 6) nu au fost suficiente. Comisia nu a primit răspuns direct de la autoritățile olandeze, iar intenția de a efectua o rambursare anticipată, comunicată de ING Țărilor de Jos (a se vedea punctul 15), nu este detaliată și rămâne vagă. (32) Necesitatea ca ING să solicite autorizare pentru rambursarea anticipată a instrumentelor hibride de capital este un stimulent-cheie pentru ca aceasta să ramburseze titluri CT1 cât mai rapid posibil, garantând, astfel, că ajutorul este limitat la minimul necesar. În cazul în care ING ar fi autorizată să ramburseze anticipat instrumentele hibride unul câte unul (astfel cum este indicat la punctul 3), interesul acesteia de a efectua rambursări către stat ar diminua progresiv și în mod semnificativ. Acest aspect este deosebit de relevant în măsura în care Comisia nu mai este sigură – având în vedere comentariile publice ale directorului executiv al ING – de faptul că ING va respecta planificarea calendarului de rambursare a capitalului de stat prevăzut în planul de restructurare, iar Comisia nu a primit încă răspuns la solicitările sale de informații pe această temă. (33) În plus, Comisia nu înțelege în ce mod celelalte argumentele în favoarea autorizării rambursării anticipate GHT1 aduc modificări concluziei de mai sus. În primul rând, în ceea ce privește revizuirea cuponului, Comisia constată că valoarea absolută a acestuia va scădea, având în vedere nivelurile actuale ale ratelor Libor. Comisia nu este convinsă de argumentele conform cărora scăderea cuponului nu este pertinentă prin prisma operațiunilor practicate în prezent de ING pentru acoperirea riscului de dobândă, deoarece aceste operațiuni se referă la deciziile ING privind administrarea activelor și pasivelor și nu afectează evaluarea repartizării obligațiilor între deținătorii privați de capital hibrid ai ING. În plus, existența mecanismului de swap, finalizat sau continuat, nu este relevantă pentru evaluarea costurilor de oportunitate aferente efectuării de către ING a unei rambursări anticipate în contextul actual oferit de piață. (34) În al doilea rând, în ceea ce privește modificările reglementărilor care afectează instrumentul GHT1, Comisia recunoaște punctul de vedere exprimat de Țările de Jos conform căruia instrumentul nu va mai fi relevant de la 1 ianuarie 2013 cel târziu, din perspectiva calculării capitalului reglementar. Cu toate acestea, având în vedere că obligația care decurge din angajamentul statului olandez de a garanta necesitatea ca orice rambursare anticipată a unui instrument hibrid să facă în prealabil obiectul autorizării Comisiei va expira cel târziu în termen de trei ani de la adoptarea Deciziei ING, ING va fi liberă să ramburseze anticipat instrumentul înainte de această dată. (35) În ceea ce privește introducerea de către autoritatea de reglementare olandeză a unor noi orientări privind CEBS, Comisia constată în primul rând că nu este clar, în acest stadiu, dacă GHT1 va fi menținut ca drept dobândit. În plus, Comisia observă că data punerii în aplicare a noilor orientări nu este sigură. Comisia consideră că, având în vedere incertitudinile cu privire la impactul viitoarei reglementări care urmează a fi introdusă, nu există, în prezent, niciun motiv pe baza căruia să se impună considerarea instrumentului drept nerelevant. (36) Deși consideră valid argumentul conform căruia neefectuarea unei rambursări anticipate a GHT1 va face mai dificilă emiterea unor astfel de instrumente de către ING în viitor, Comisia afirmă că utilitatea emiterii acestora va scădea, având în vedere modificările de reglementare care vor pune capăt, în următorii ani, recunoașterii instrumentului ca aparținând categoriei instrumentelor de rangul 1. Prin urmare, Comisia nu poate accepta acest argument drept o justificare pentru autorizarea rambursării anticipate propuse. (37) În plus, se susține că neefectuarea unei rambursări anticipate va duce la un exces de capital la nivelul grupului/holdingului, de îndată ce activitățile de asigurări ale ING vor fi cesionate (8). În această privință, Comisia constată că o astfel de cesionare nu a avut loc până în prezent. (38) În cele din urmă, Comisia nu este convinsă de argumentul potrivit căruia instrumentul hibrid va constitui, în cazul în care nu este rambursat anticipat, o «legătură continuă» între activitățile de asigurări ale ING, care urmează să fie cesionate, și grupul ING și că această legătură ar putea împiedica cesionarea ING Insurance. Comisia notează că instrumentele hibride nu conferă drepturi de vot. Prin urmare, grupul ING nu poate exercita nicio influență asupra ING Insurance prin păstrarea instrumentelor hibride. Prin urmare, Comisia nu consideră că nerambursarea GHT1 ar constitui o astfel de legătură. IV. CONCLUZIE (39) Din motivele expuse anterior, Comisia constată că nu există niciun motiv să se îndepărteze de evaluarea sa anterioară efectuată în Decizia din 18 noiembrie 2009, și, prin urmare, nu autorizează rambursarea anticipată a instrumentului GHT1, în condițiile actuale. V. DECIZIE Rambursarea instrumentului hibrid GHT1 înainte de sfârșitul anului 2010 nu este autorizată.”

(1) JO L 274, 19.10.2010, p. 139.

(2) La pagina 20 din prezentarea sa, Shaping our Future — Strategic priorities 2010, realizată la 19 aprilie 2010 cu ocazia zilei investitorului organizată de ING, directorul executiv al acesteia, Jan Hommen, a precizat: «Currently no incentive for early repayment until appeal of EC decision is addressed.» («În prezent, nu există stimulente pentru rambursarea anticipată înaintea soluționării recursului împotriva deciziei CE.») http://www.ing.com/group/showdoc.jsp?docid=445250_EN&htmlid=445263_EN&menopt=ivr|qtr|irs&lang=en&menopt=ivr|qtr|irs&lang=EN

(3) La 22 noiembrie 2010, rata dobânzii Libor USD la 3 luni era de 0,284 %.

(4) JO C 195, 19.8.2009, p. 9.

(5) În această privință, a se vedea comunicatul de presă al Comisiei din 8 octombrie 2009 referitor la tranzacțiile de capital de rangul 1 și de rangul 2 pentru băncile care fac obiectul unei investigații privind acordarea unui ajutor de restructurare. http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=MEMO/09/441

(6) Decizia Comisiei din 15 iulie 2010Bank of Ireland (nepublicată încă), punctul 133; Decizia Comisiei din 18 noiembrie 2009Lloyds Banking Group (JO C 46, 24.2.2010, p. 2), punctul 112; Decizia Comisiei din 14 decembrie 2009RBS (JO C 119, 7.5.2010, p. 1), punctul 104. În așteptarea adoptării unei decizii finale, Comisia nu a autorizat, prin scrisori și e-mailuri ale serviciilor Comisiei, o serie de rambursări anticipate de capital hibrid propuse în cazul ABN/Amro Fortis.

(7) A se vedea, de exemplu: FitchRatings Europe Special Report: Burden sharing and bank hybrid capital within the EU, 20 august 2009.

(8) Cu toate acestea, chiar în cazul cesionării activităților de asigurări și al existenței unui exces de capital, în prezent Comisia nu este convinsă că ar trebui să autorizeze rambursarea anticipată deoarece un excedent de capital ar fi mai susceptibil să consolideze capacitatea de rezistență a grupului decât o diminuare a capitalului, chiar și în situația actuală în care capitalul poate fi utilizat doar în perspectiva încetării activității, reconfortând principalii creditori cu privire la creanțele lor într-un astfel de scenariu.