RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 101/47

P8_TA(2016)0300

Combaterea traficului de ființe umane în contextul relațiilor externe ale UE

Rezoluţia Parlamentului European din 5 iulie 2016 referitoare la combaterea traficului de ființe umane în contextul relațiilor externe ale UE (2015/2340(INI))

(2018/C 101/04)

Parlamentul European,

— având în vedere Declarația Universală a Drepturilor Omului și toate instrumentele internaționale relevante privind drepturile omului,

— având în vedere Convenția privind drepturile copilului,

— având în vedere Protocolul facultativ la Convenția privind drepturile copilului referitor la vânzarea de copii, prostituția copiilor și pornografia infantilă,

— având în vedere Convenția Națiunilor Unite împotriva criminalității transnaționale organizate (2000) și protocoalele anexate la aceasta, îndeosebi Protocolul privind prevenirea, reprimarea și pedepsirea traficului de persoane, în special de femei și copii (2000) și Protocolul împotriva traficului ilegal de migranți pe cale terestră, a aerului și pe mare (2000),

— având în vedere Convenția internațională privind protecția drepturilor tuturor lucrătorilor migranți și ale membrilor familiilor acestora (1990),

— având în vedere activitatea din cadrul mecanismelor internaționale pentru apărarea drepturilor omului, inclusiv aceea a raportorului special al ONU privind traficul de persoane, îndeosebi femei și copii, precum și aceea a altor raportori speciali ai ONU relevanți, mecanismul de revizuire periodică universală și activitatea organismelor ONU pentru protecția drepturilor omului,

— având în vedere raportul raportorului special al ONU privind traficul de persoane, îndeosebi femei și copii (2014),

— având în vedere raportul global privind traficul de persoane (2014) al Biroului ONU pentru Droguri și Criminalitate;

— având în vedere modelul de lege al ONU împotriva traficului de persoane, conceput să ajute țările la revizuirea și modificarea legislației existente și la adoptarea unei noi legislații pentru combaterea traficului de ființe umane (2009),

— având în vedere principiile și orientările recomandate cu privire la drepturile omului și la traficul de ființe umane, prezentate Consiliului Economic și Social ca addendum la raportul Înaltului Comisar al Națiunilor Unite pentru Drepturile Omului (UNHCHR) (E/2002/68/Add. 1);

— având în vedere principiile directoare ale ONU privind afacerile și drepturile omului pentru punerea în aplicare a cadrului „Protecție, respect și măsuri reparatorii” al ONU,

— având în vedere principiile fundamentale ale ONU privind dreptul la o cale de atac eficientă pentru victimele traficului de persoane,

— având în vedere Orientările UNICEF privind protecția copiilor victime ale traficului de ființe umane,

— având în vedere Convenția OIM privind munca forțată, 1930 (nr. 29), Protocolul din 2014 anexat la Convenția privind munca forțată, 1930, Convenția privind abolirea muncii forțate, 1957 (nr. 105) și Recomandarea privind munca forțată (Măsuri suplimentare), 2014 (nr. 203),

— având în vedere Convenția privind vârsta minimă, 1973 (nr. 138) și Convenția privind cele mai grave forme ale muncii copiilor, 1999 (nr. 182),

— având în vedere Convenția OIM privind lucrătorii casnici, 2011 (nr. 189), referitoare la munca decentă pentru lucrătorii domestici,

— având în vedere raportul OIM „Profiturile și sărăcia: economia muncii forțate” (2014),

— având în vedere Convenția europeană a drepturilor omului, Carta socială europeană și Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special articolul 5 din aceasta,

— având în vedere Directiva 2011/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2011 privind prevenirea și combaterea traficului de persoane și protejarea victimelor acestuia, precum și de înlocuire a Deciziei-cadru 2002/629/JAI a Consiliului,

— având în vedere Directiva 2012/29/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 de stabilire a unor norme minime privind drepturile, sprijinirea și protecția victimelor criminalității,

— având în vedere Directiva 2004/23/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind stabilirea standardelor de calitate și securitate pentru donarea, obținerea, controlul, prelucrarea, conservarea, stocarea și distribuirea țesuturilor și a celulelor umane,

— având în vedere documentul orientat către acțiune privind consolidarea dimensiunii externe a UE în ceea ce privește combaterea traficului de persoane (2009) și cele două rapoarte de punere în aplicare a acestuia (2011 și 2012),

— având în vedere Strategia UE în vederea eradicării traficului de persoane (2012-2016),

— având în vedere raportul de evaluare la jumătatea perioadei a Strategiei UE în vederea eradicării traficului de persoane (COM(2014)0635),

— având în vedere activitatea coordonatorului UE pentru combaterea traficului de persoane,

— având în vedere Planul de acțiune al UE privind drepturile omului și democrația pentru perioada 2015-2019,

— având în vedere Rezoluția sa din 17 decembrie 2015 referitoare la Raportul anual 2014 privind drepturile omului și democrația în lume și politica Uniunii Europene în această privință (1),

— având în vedere cadrul pentru activitățile UE privind egalitatea de gen și emanciparea femeilor 2016-2020,

— având în vedere Raportul Europol asupra situației intitulat „Traficul de persoane în UE” din februarie 2016,

— având în vedere abordarea globală în materie de migrație și mobilitate (AGMM),

— având în vedere Agenda europeană privind migrația din 13 mai 2015,

— având în vedere Planul de acțiune de la La Valetta din noiembrie 2015,

— având în vedere Convenția Consiliului Europei privind lupta împotriva traficului de ființe umane (2005),

— având în vedere raportul general privind activitățile Grupului de experți pentru lupta împotriva traficului de ființe umane ((GRETA), în care este descrisă punerea în aplicare a Convenției Consiliului Europei privind lupta împotriva traficului de ființe umane (2014),

— având în vedere Convenția Consiliului Europei împotriva traficului de organe umane, deschisă spre semnare din martie 2015,

— având în vedere Convenția europeană pentru protecția drepturilor omului și a demnității ființei umane față de aplicațiile biologiei și medicinei: Convenția privind drepturile omului și biomedicina,

— având în vedere Declarația de la Istanbul privind traficul de organe și turismul pentru transplanturi (2008),

— având în vedere principiile directoare ale OSCE privind drepturile omului la întoarcerea victimelor traficului de persoane (2014),

— având în vedere raportul Grupului Interguvernamental de Acțiune Financiară (FATF) (2011),

— având în vedere Convenția de la Haga asupra protecției copilului și cooperării în materia adopției internaționale,

— având în vedere raportul de activitate privind combaterea traficului și asistența pentru migranții vulnerabili (2012) al Organizației Internațională pentru Migrație (OIM),

— având în vedere raportul OIM privind abordarea traficul de ființe umane și a exploatării în perioadele de criză (2015),

— având în vedere Convenția ASEAN împotriva traficului de persoane, îndeosebi femei și copii (2015),

— având în vedere articolul 52 din Regulamentul de procedură,

— având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri externe și avizele Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne, Comisiei pentru drepturile femeii și egalitatea de gen și Comisiei pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară și (A8-0205/2016),

A. întrucât traficul de ființe umane (THB), parte a infracționalității organizate, constituie una dintre cele mai grave forme de abuz asupra drepturilor omului, deoarece transformă ființele umane în marfă, încalcă în mod profund și pe termen lung demnitatea, integritatea și drepturile victimei și profită abuziv de circumstanțe caracterizate prin vulnerabilitate, ca pauperitatea sau izolarea;

B. întrucât traficul de ființe umane este definit de Organizația Națiunilor Unite (Protocolul de la Palermo) ca activitatea de recrutare, transport, transfer, adăpostire sau primire de persoane, prin amenințări sau uz de forță sau prin alte mijloace de constrângere, răpire, fraudă, înșelăciune, abuz de putere sau poziție de vulnerabilitate sau prin darea sau primirea unor plăți sau beneficii pentru a obține consimțământul unei persoane care deține controlul asupra unei alte persoane, în scopul exploatării; întrucât exploatarea include, la nivelul său minim, exploatarea altora prin prostituție forțată sau alte forme de exploatare sexuală, munca sau serviciile forțate, sclavia sau practicile similare sclaviei, inclusiv sclavia copiilor cu scopul de a transforma copiii în soldați, servitutea sau prelevarea organelor; întrucât aceasta constituie o practică bazată pe ură, în special atunci când ființe umane supun copiii celor mai grave forme de exploatare;

C. întrucât articolul 2 litera (a) din Protocolul opțional la Convenția ONU privind drepturile copilului referitor la vânzarea de copii, prostituția infantilă și pornografia infantilă, termenul de „vânzare de copii” înseamnă „orice act sau tranzacție prin care un copil este transferat de orice persoană sau grup de persoane către o altă persoană sau un alt grup de persoane în schimbul unei plăți sau al oricărui alt avantaj”;

D. întrucât, potrivit raportului general privind traficul de persoane al (2014) al Oficiului pentru Droguri și Criminalitate al ONU (UNDOC), 70 % din numărul total de victime identificate sunt femei și fete; întrucât 79 % dintre victimele identificate ale exploatării sexuale, care reprezintă 53 % din formele de exploatare depistate la nivel mondial, iar bărbații reprezintă 83 % din victimele identificate ale muncii forțate, ceea ce constituie 40 % din formele de exploatare depistate la nivel mondial;

E. întrucât factori complecși și interdependenți, cum ar fi discriminarea sistematică și structurală, încălcări ale drepturilor omului, sărăcia, inegalitatea, corupția, conflictele violente, confiscarea terenurilor, lipsa educației, șomajul și sistemele disfuncționale de migrație a forței de muncă, măresc vulnerabilitatea persoanelor în fața exploatării și a abuzurilor, lăsându-le doar un număr redus de opțiuni și resurse; întrucât Strategia UE în vederea eradicării traficului de persoane (2012-2016) identifică violența împotriva femeilor drept cauza profundă a traficului de ființe umane;

F. întrucât traficul de ființe umane constituie o infracțiune gravă; întrucât femeile și fetele constituie, de asemenea, o proporție importantă a victimelor altor forme de trafic de ființe umane, ca exploatarea forțată în sectoare cum sunt activitățile casnice și de îngrijire, activitățile productive, sectorul alimentar, activitățile de curățenie și alte sectoare;

G. întrucât traficul de ființe umane constituie una dintre cele mai profitabile activități de crimă organizată din lume, alături de comerțul ilegal cu droguri și arme; întrucât, potrivit celor mai recente estimări ale OIM, profitul anual ilicit provenit din munca forțată, inclusiv cel obținut prin spălarea banilor, este de aproximativ 150 miliarde USD, în situația în care se estimează că 90 % din victime sunt exploatate în economia privată, iar 2/3 din profituri sunt generate de exploatarea sexuală comercială, ceea ce face din ea cea mai rentabilă formă de exploatare;

H. întrucât traficul de ființe umane trebuie înțeles atât în termeni de cerere, cât și de profit, deoarece exploatarea, în special a femeilor, pentru servicii sexuale este alimentată de cererea pentru astfel de servicii și de profitul pe care îl generează,

I. întrucât unul dintre cele mai importante obstacole din calea combaterii traficului de persoane constă din punerea în aplicare necorespunzătoare a cadrului juridic la nivel național, precum și din lipsa unui cadru juridic corespunzător în țările terțe;

J. întrucât accesul la justiție al victimelor traficului de ființe umane variază de la problematic până la a fi pur și simplu refuzat; întrucât corupția și lipsa capacităților rămân o problemă majoră a poliției și a sistemului judiciar în multe țări;

K. întrucât, conform datelor Europol, răspândirea accesului la internet în întreaga lume permite extinderea din ce în ce mai mare a traficului în mediul online; întrucât acest fapt încurajează noi forme de recrutare și de exploatare a victimelor;

L. întrucât există legături între traficul de migranți și traficul de ființe umane; întrucât rețelele de traficanți recurg adesea la internet pentru a-și face publicitate serviciilor lor pentru migranții potențiali;

M. întrucât traficul de ființe umane și introducerea ilegală de migranți nu sunt, din păcate, fenomene trecătoare și ar putea chiar lua amploare în anii următori, deoarece zonele de conflict, regimurile represive sau situațiile economice din întreaga lume reprezintă un teren fertil pentru activitățile infracționale ale traficanților de ființe umane și ale persoanelor care introduc ilegal migranți

N. întrucât fluxurile de migrație ilegală măresc riscurile de trafic de ființe umane pentru că migranții în situație neregulamentară, prin vulnerabilitatea și clandestinitatea lor, sunt deosebit de expuși riscului de a deveni victime ale traficului; întrucât printre acești migranți, minorii neînsoțiți – care reprezintă o mare parte a migranților care sosesc în Europa – constituie un grup-țintă pentru rutele de trafic;

O. întrucât traficul de persoane reprezintă o problemă regională și globală care nu poate fi soluționată întotdeauna exclusiv la nivel național;

P. întrucât, potrivit ultimului indice global al sclaviei, se estimează că 35,8 milioane de persoane din întreaga lume au căzut în capcana sclaviei moderne, ceea ce înseamnă că traficul de ființe umane este de natură endemică și afectează toate regiunile lumii;

Q. întrucât tendințele din trecut și cele emergente ale traficului de ființe umane diferă semnificativ de la o regiune la alta, precum și în interiorul subregiunilor;

R. întrucât traficul de persoane nu este un fenomen limitat la țările considerate mai puțin dezvoltate, ci poate fi găsit, într-o formă mai ocultă, în țările dezvoltate;

S. întrucât, potrivit OIM, regiunea Asia-Pacific reprezintă 56 % din numărul estimat de victime ale muncii forțate la nivel mondial, inclusiv pentru exploatarea sexuală, ceea ce constituie, de departe, procentul cel mai ridicat din lume;

T. întrucât se estimează că, în întreaga lume, sunt implicați în conflicte armate 300 000 de copii; întrucât traficul de copii din Africa, practicat în scopul înrolării, este cel mai mare din lume;

U. întrucât, în Africa de Nord și în Orientul Mijlociu, 95 % dintre victimele depistate sunt adulți; întrucât țările din Orientul Mijlociu constituie destinația predilectă a lucrătorilor migranți, țări în care așa-numitul sistem de sponsorizare Kafala îi leagă pe lucrători de un anumit angajator, creând condiții pentru abuzuri și exploatare prin muncă, uneori echivalentă cu munca forțată;

V. întrucât, în țările din vecinătatea estică a UE, exploatarea sexuală este principala cauză a traficului raportat de persoane; întrucât discriminarea sistematică și rasismul duc la o vulnerabilitate deosebită a comunităților de romi – atât bărbați, cât și femei – la traficul în diferite scopuri;

W. întrucât cooperarea între statele membre, Europol și țările de origine și de tranzit pentru victimele traficului reprezintă un instrument esențial în combaterea rețelelor de trafic;

X. întrucât UE a identificat un anumit număr de țări și regiuni prioritare, cu scopul de a consolida și a raționaliza acțiunile împotriva traficului de ființe umane;

Y. întrucât, în 2010, Comisia a numit un coordonator al UE pentru combaterea traficului de persoane, pentru a îmbunătăți coordonarea și coerența la nivelul instituțiilor, agențiilor și al statelor membre ale UE, precum și la nivelul țărilor care nu fac parte din UE și al actorilor internaționali;

Tendințele traficului de ființe umane manifestate la nivel mondial

1. denunță și respinge explicit traficul de ființe umane, care reprezintă o industrie în creștere a suferinței umane, afectând toate societățile și economiile în mod profund și persistent;

2. subliniază că traficul de ființe umane este un tip de sclavie modernă și o infracțiune gravă, care constituie una dintre cele mai severe forme de încălcare a drepturilor omului și care nu poate fi acceptată într-o societate bazată pe respectarea drepturilor omului, inclusiv a egalității de gen; consideră, de asemenea, că este necesar ca traficul de ființe umane să fie înțeles în mod holist, nu doar prin prisma exploatării sexuale, ci și a muncii forțate, a traficului de organe, a cerșetoriei forțate și a căsătoriilor forțate, a cazurilor de copii-soldați și a traficului de bebeluși;

3. reamintește că traficul de persoane este o infracțiune transnațională cu caracter mondial și că toate măsurile care urmăresc combaterea acesteia ar trebui să țină seama de cauzele profunde și de tendințele de la nivel mondial; subliniază, în acest sens, importanța unei abordări consecvente a dimensiunilor internă și externă ale politicilor UE de combatere a traficului de persoane;

4. recunoaște că traficul de ființe umane, ca formă de infracționalitate organizată, survine atât la frontierele externe, cât și la frontierele interne, necesitând, așadar, o legislație națională puternică împotriva traficului de ființe umane, precum și cooperarea între țări;

5. deplânge lipsa persistentă a legislației pentru încriminarea și combaterea eficace a traficului de ființe umane în numeroase țări din întreaga lume;

6. deplânge, de asemenea, discrepanțele majore care există între legislația existentă și implementarea acesteia, inclusiv accesul limitat sau inexistent la justiție al victimelor, pe de o parte, și neurmărirea penală a făptuitorilor, pe de altă parte;

7. deplânge în special faptul că identificarea victimelor rămâne mult în urma estimărilor privindu-i pe cei aflați în situația de a fi traficați și că ratele de urmărire în justiție rămân extrem de reduse; rămâne profund preocupat de faptul că un mare număr de victime ale traficului sunt lăsate fără vreun sprijin adecvat, protecție și măsuri reparatorii în legătură cu încălcarea drepturilor lor fundamentale;

8. reamintește că, în tara în care sunt exploatate, victimele traficului sunt, adesea, „persoane invizibile” care se confruntă cu dificultăți cauzate de diversitatea lingvistică și culturală și că, din toate aceste cauze, este și mai dificil pentru ele să denunțe infracțiunile cărora le cad victime; denunță faptul că aceste dificultăți sunt chiar mai grave pentru anumite categorii de victime deosebit de vulnerabile, cum sunt femeile și copiii;

9. subliniază că cererea de servicii sexuale din tarile dezvoltate alimentează traficul de ființe umane din tarile în curs de dezvoltare, aducând oamenii în situația de a fi vulnerabili, în special femeile și fetele; le solicită statelor membre să incrimineze recurgerea cu bună știință la serviciile unei victime a traficului de ființe umane;

10. reamintește că grupuri organizate la nivel internațional, în mod clandestin sau cu acordul victimelor lor, care sunt ademenite cu promisiuni false, transportă victimele în regiuni mai bogate, în capul listei aflându-se țările europene, în care există clienți mai bogați, pentru a fi traficate în scopuri sexuale;

11. denunță faptul că, potrivit declarației de presă a șefului de stat major al Europol, în Europa au dispărut peste 10 000 de copii refugiați și migranți neînsoțiți; atrage atenția UE și a statelor membre asupra faptului că mulți dintre acești copii au fost forțați să intre în mediile care se ocupă de trafic în scopuri sexuale, cerșetorie, transplanturi ilicite și lucrative de organe sau comerțul cu sclavi;

12. subliniază distincția critică ce trebuie făcută între conceptul de trafic de ființe umane și cel de introducere ilegală de migranți, remarcând totodată că aceasta din urmă se numără și printre activitățile rețelelor infracționale și de criminalitate organizată și că poate duce la traficare, însă subliniază că cele două concepte reclamă răspunsuri practice și juridice diferite și implică obligații diferite ale statului; îndeamnă UE și statele sale membre să formeze personalul însărcinat să-i primească și să-i identifice pe migranți/azilanți utilizând programe specifice de sensibilizare destinate să distingă corect introducerea ilegală de migranți de traficul de ființe umane, în special cu privire la identificarea și protejarea copiilor căzuți victimă a traficului și a copiilor neînsoțiți expuși riscului de a fi traficați;

13. reamintește că migranții consimt să fie introduși în mod ilegal, acțiunea încheindu-se odată cu sosirea lor la destinație, se deosebesc de victimele traficului de ființe umane, care sunt exploatate prin constrângere, înșelăciune și abuz, fără nicio posibilitate de consimțământ; subliniază că ar putea exista și o convergență între aceste două fenomene, având în vedere riscul ca grupurile infracționale care introduc ilegal refugiați și alți migrați în UE să forțeze aceste persoane, în special minorii neînsoțiți și femeile care călătoresc singure, să ajungă în situații în care sunt exploatate ca victime ale traficului de ființe umane; îndeamnă autoritățile competente ale statelor membre să acorde atenție acestei suprapuneri în cadrul cooperării polițienești și judiciare și al activităților de asigurare a respectării legii;

14. constată că internetul și platformele de socializare sunt tot mai utilizate de rețelele criminale pentru a recruta și a exploata victime; invită, în consecință, UE și statele membre ca, în eforturile lor de combatere a traficului de ființe umane, să investească suficient în tehnologie și cunoștințe de specialitate pentru a identifica, a depista și a combate utilizarea abuzivă a internetului de către unele rețele infracționale, atât pentru a recruta victime, cât și pentru a oferi servicii prin care se urmărește exploatarea victimelor;

15. recunoaște importanța și rolul tehnologiilor din domeniul informației și comunicațiilor în traficul de ființe umane și faptul că, deși tehnologia este folosită pentru a înlesni recrutarea și exploatarea victimelor, ea poate fi utilizată și ca instrument pentru a preveni traficul de ființe umane; consideră că ar trebui ca cercetarea să se concentreze asupra rolului tehnologiilor din domeniul informației și comunicațiilor în contextul traficului de ființe umane;

16. invită Comisia să analizeze folosirea internetului în traficul de ființe umane, mai ales în ceea ce privește exploatarea sexuală în mediul online; solicită Europol să intensifice combaterea traficului de ființe umane în cadrul IRU- UE (Internet Referral Unit) pentru a detecta, semnala și elimina materialele online privind traficul;

17. solicită Comisiei să își adapteze cooperarea cu țările terțe pentru a ține seama de noile evoluții ale traficului de ființe umane prin intermediul internetului; invită Comisia și Europol să ia în considerare posibilitățile de cooperare între organismele europene de combatere a criminalității informatice (în special în cadrul Europol) și cele din țărilor terțe; solicită ca și Comisia să analizeze toate mijloacele utile de cooperare cu furnizorii de servicii de internet pentru a identifica și combate conținutul online legat de traficul de ființe umane; îi solicită Comisiei să informeze în mod corespunzător Parlamentul;

Economia traficului de ființe umane

18. denunță faptul că traficul de ființe umane constituie o afacere extrem de profitabilă și că produsele provenind din această activitate criminală sunt, în mare măsură, reintroduse în economia și sistemul financiar mondial; denunță faptul că în traficul de ființe umane sunt implicate cele mai structurate și puternice organizații criminale internaționale, care au creat o adevărată rețea infracțională internațională și ramificată; invită toate statele și actorii relevanți implicați în acest domeniu să urmărească schimbarea traficului dintr-o afacere cu „risc redus/profit mare” într-una cu „risc mare/profit redus”;

19. opinează că investigațiile financiare, prin care se depistează, confiscă și se recuperează activele ilicite, precum și acțiunile de combatere a spălării banilor joacă un rol esențial în ceea ce privește lupta împotriva traficului; reamintește că sunt necesare mai multe date și o concentrare mai accentuată pe activitățile de spălare de bani; deplânge faptul că utilizarea măsurilor vizând colectarea, analizarea și împărtășirea informațiilor financiare pentru sprijinirea cercetărilor penale în cazurile de trafic de persoane rămâne limitată și creează adesea dificultăți în ceea ce privește integrarea deplină a investigațiilor financiare în cazurile de trafic de persoane; le solicită UE și statelor sale membre să-și intensifice cooperarea, coordonarea și acțiunile de împărtășire a informațiilor cu țările terțe, în vederea localizării și confiscării produselor provenind din activități criminale; solicită ca bunurile confiscate să fie utilizate pentru a sprijini și compensa victimele traficului de persoane;

20. invită guvernele să depună toate diligențele pentru a elimina corupția, care contribuie la traficul de ființe umane, și să identifice și să pună capăt implicării sectorului public în traficul de ființe umane sau a complicității sale la acest trafic, inclusiv prin măsuri care să asigure că cei care lucrează în sectorul public sunt formate pentru a recunoaște aceste cazuri și au la dispoziție orientări interne care să le ajute la soluționarea cazurilor suspecte;

21. reamintește că abuzurile legate de recrutare par să survină în multe țări și regiuni ale lumii și că, indiferent de tarile în care se produc, ele sunt strict legate de traficul de ființe umane, fie prin intermediul unor agenții de recrutare direct implicate în traficul de persoane prin înșelăciune sau practici de recrutare coercitive, fie prin crearea de vulnerabilități la activitățile bazate pe exploatare prin solicitarea unor taxe de recrutare ridicate, făcând în așa fel încât îndeosebi migranții și lucrătorii cu nivel scăzut de calificare ajung să fie vulnerabili sau dependenți din punct de vedere financiar;

22. le solicită UE și statelor membre să-și intensifice cooperarea cu țările terțe pentru investigarea tuturor stadiilor traficului de ființe umane, inclusiv în faza de recrutare, pentru a îmbunătății schimbul de informații și a iniția operațiuni proactive, investigații (financiare) și urmărirea în justiție; le solicită tuturor statelor să îmbunătățească activitatea de supraveghere și reglementare a agențiilor de recrutare;

23. consideră că nu poate exista un consimțământ valabil în situația în care un resortisant al unei țări terțe este luat din țara sa pentru a fi adus în UE (sau dacă un resortisant al UE este dus în alt stat membru) în scopul prostituției sau al oricărei alte forme de exploatare sexuală sau de muncă forțată;

24. consideră că guvernele trebuie să încurajeze dialogul și parteneriatele multiple cu pârțile interesate, pentru a reuni întreprinderile, experții în combaterea traficului și ONG-urile în cadrul unor acțiuni comune îndreptate împotriva traficului de ființe umane și în direcția sprijinirii lucrătorilor și a drepturilor lor, inclusiv a drepturilor fundamentale din domeniul muncii; le solicită, de asemenea, guvernelor să implementeze măsuri juridice care să garanteze transparența și trasabilitatea produselor din lanțul de aprovizionare și, pentru societăți, măsuri ca acestea să-și facă cunoscute mai bine eforturile urmărind eradicarea traficului de ființe umane din lanțurile lor de aprovizionare; le solicită UE și statelor membre să se angajeze activ, alături de companiile naționale și internaționale, pentru a asigura că produsele acestora nu sunt realizate prin exploatare, în întregul lanț de aprovizionare, și pentru a le responsabiliza în privința traficului de ființe umane survenit în orice punct al lanțului lor de aprovizionare, inclusiv în cazul societăților afiliate sau al subcontractanților;

25. le solicită UE și statelor membre să se angajeze în mod constructiv în negocierile Grupului de lucru interguvernamental fără limită de membri privind elaborarea unui instrument internațional cu efecte juridice obligatorii asupra corporațiilor transnaționale și a altor întreprinderi comerciale având ca obiect drepturile omului și să implementeze Principiile directoare ale ONU privind afacerile și drepturile omului;

Diverse forme de exploatare

26. le solicită UE și statelor membre să depună eforturile necesare pentru a combate munca forțată în companiile UE din străinătate și în raporturile cu țările terțe, prin aplicarea și transpunerea în practică a standardelor privind munca și prin sprijinirea guvernelor în ceea ce privește adoptarea unei legislații în materia muncii care să asigure standarde minimale de protecție pentru lucrători, inclusiv pentru lucrătorii străini, și să impună respectarea acestor standarde de către societățile europene care își desfășoară activitatea în țări terțe; îndeamnă guvernele transpună în practică legislația din domeniul muncii, să trateze toți lucrătorii în mod echitabil, să le garanteze aceleași drepturi tuturor lucrătorilor, indiferent de naționalitatea sau originea lor și să elimine corupția; cere continuarea cooperării internaționale în scopul consolidării politicilor în materia migrării forței de muncă și elaborarea și implementarea unor mai bune reglementări privind recrutarea forței de muncă;

27. solicită conformarea, la scară mondială, la standardele OIM esențiale din domeniul muncii și al mediului, în toate etapele, inclusiv prin intensificarea inspecțiilor având ca obiect securitatea socială și munca; solicită, de asemenea, ratificarea și implementarea Convenției OIM privind lucrătorii casnici, 2011 (nr. 189) și translatarea prevederilor acesteia în legislația națională, inclusiv pentru lucrătorii casnici angajați în mediul diplomatic;

28. subliniază că legătura clară dintre prostituție și traficul de ființe umane în scopuri sexuale necesită măsuri care să pună capăt cererii de prostituție;

29. evidențiază că, în majoritatea statelor membre, victimele prostituției forțate obțin cu dificultate accesul la asistență psihologică și, prin urmare, depind aproape în totalitate de sprijinul organizațiilor caritative; solicită, prin urmare, o mai mare susținere a acestor organizații și invită statele membre să înlăture obstacolele care blochează accesul la asistența psihologică;

30. subliniază că, în cazul în care conțin un element de exploatare a victimei, căsătoriile forțate pot fi considerate drept o formă de trafic de ființe umane și le solicită tuturor statelor membre să includă această dimensiune în definiția pe care o dau traficului de ființe umane; subliniază că exploatarea poate fi sexuală (viol conjugal, prostituție și pornografie forțate) sau economică (activitățile casnice și cerșetoria forțată) și că scopul final al traficului de persoane poate fi căsătoria forțată (vânzarea unei victime ca soție sau contractarea unei căsătorii sub presiuni); reamintește caracterul transnațional pe care îl poate avea căsătoria forțată; le cere, așadar, statelor membre să se asigure că autoritățile naționale care se ocupă de migrație sunt adecvat pregătite în ceea ce privește problematica căsătoriei forțate în contextul traficului de ființe umane; invită, de asemenea, Comisia Europeană să consolideze schimbul de bune practici în acest sens;

31. condamnă practica traficului de ființe umane având drept scop obligarea femeilor care sunt victime ale acestei infracțiuni să devină mame surogat, această practică reprezentând o încălcare a drepturilor femeii și a drepturilor copilului; constată că cererea este determinată de țările dezvoltate în detrimentul persoanelor vulnerabile și sărace care trăiesc adesea în țările în curs de dezvoltare și solicită statelor membre să ia în considerare efectele politicilor proprii care restricționează natalitatea;

32. insistă ca copiii care au căzut victime traficului de ființe umane să fie identificați ca atare și ca interesele lor supreme, drepturile și necesitățile lor să fie permanent considerate de importanță maximă; solicită acordarea de sprijin și protecție din punct de vedere juridic, fizic și psihologic, atât pe termen scurt, cât și pe termen lung, și luarea unor măsuri pentru facilitarea reunificării familiilor, atunci când este cazul și este în interesul suprem al copiilor sau în legătură cu demnitatea și drepturile copilului, ori pentru dispunerea unor măsuri adecvate de îngrijire;

33. reamintește că traficul de copii conduce adeseori la abuzuri sexuale, prostituție, muncă forțată sau recoltare și trafic de organe și subliniază că consimțământul de a presta muncă sau servicii nu trebuie considerat vreodată valabil în cazul unui copil traficat; deplânge faptul că cei care asigură aplicarea legii tratează adesea copiii în situații de risc ca infractori sau migranți în situație neregulamentară și nu urmăresc sistematic indicatorii traficului de ființe umane pentru identificarea victimelor;

34. consideră că pentru minorii neînsoțiți sunt esențiale o identificare îmbunătățită și proactivă a copiilor victime ale traficului de ființe umane, în special la punctele de trecere a frontierei și în centrele de primire, precum și o mai mare cooperare multidisciplinară pentru a asigura protecția efectivă a interesului superior al copiilor; consideră că este necesară consolidarea sistemului de tutelă în statele membre, astfel încât copiii neînsoțiți și separați de familie să nu ajungă pe mâinile organizațiilor de trafic de ființe umane;

35. solicită întărirea sistemelor naționale de tutelă pentru copii din Europa, ca parte a strategiei UE de combatere a traficului, care recunoaște rolul esențial pe care îl joacă tutorii în protejarea copiilor împotriva relelor tratamente;

36. îndeamnă UE să-și continue eforturile de combatere a fenomenului copiilor soldați, în special prin sprijinirea guvernelor în ceea ce privește soluționarea acestei probleme și a grupărilor locale din societatea civilă care își desfășoară activitatea la fata locului în ceea ce privește instituirea unor măsuri de prevenire a viitoarelor recrutări și a recurgerii la copii-soldați, să sprijine dezvoltarea legislației privind protecția copilului, inclusiv incriminarea recrutării și să mobilizeze resurse pentru a întări rezistența și a consolida mediile protectoare pentru copii; invită UE să îndemne țările terțe să ratifice și să pună în aplicare standardele internaționale relevante, inclusiv Protocolul opțional la Convenția ONU privind drepturile copilului cu privire la implicarea copiilor în conflicte armate;

37. subliniază că copiii și persoanele cu dizabilități trebuie considerate drept victime vulnerabile ale traficului de ființe umane; subliniază că victimele traficului de ființe umane pot dezvolta ulterior dizabilități ca urmare a abuzurilor traficanților, în vreme ce, pe de altă parte, o persoană care suferă de o dizabilitate poate deveni victima unui traficant tocmai din cauza acestei vulnerabilități;

38. salută includerea cerșetoriei forțate ca o formă de trafic de ființe umane prin Directiva 2011/36/EU; îndeamnă statele membre să-și armonizeze legislațiile naționale și să le solicite guvernelor din țările terțe să adopte și să transpună în practică prevederile legale în materie; condamnă orice incriminare a victimelor cerșetoriei forțate și cere ca acestea să aibă acces la oportunități de angajare și locative; insistă asupra necesității de a desfășura instruiri pentru poliție și alte categorii de funcționari în vederea identificării și îndrumării corespunzătoare pentru a garanta asistența adecvată pentru victimele cerșetoriei forțate; subliniază că multe dintre victime provin dintr-un mediu sărac și marginalizat; solicită ca măsurile de prevenire să se concentreze asupra reducerii vulnerabilității grupurilor expuse riscurilor, începând cu structurile de bază, cum ar fi educația sau integrarea pe piața forței de muncă, precum și asupra creșterii numărului de adăposturi și de spații în care să se acorde asistență persoanelor vulnerabile;

39. subliniază că Protocolul de la Palermo al ONU prevede incriminarea muncii forțate ca formă a traficului de persoane; îndeamnă guvernele să garanteze transpunerea în practică a legislației și să asigure pedepsirea persoanelor care profită de pe urma muncii forțate;

40. remarcă apariția unei noi forme de trafic de ființe umane în care sunt traficate persoane pentru răscumpărare, persoane ce sunt supuse unor acte grave de tortură; constată că această nouă formă de transformare a ființelor umane în bunuri comerciale se caracterizează prin extorcare, bătăi și violuri, pentru a obliga familia și rudele aflate în interiorul și în afara UE să plătească datoriile;

41. condamnă traficul cu organe, țesuturi și celule de origine umană, inclusiv comerțul ilegal cu celule reproductive (ovule, spermă), cu țesuturi și celule fetale, precum și cu celule sușă adulte și embrionare;

42. subliniază că, potrivit unui raport al organizației Global Financial Integrity, traficul de organe umane este una dintre primele zece activități ilegale cu scop lucrativ din lume, generând profituri anuale cuprinse între 600 de milioane USD și 1,2 miliarde USD, repartizate în numeroase țări; subliniază, de asemenea, faptul că, potrivit Organizației Națiunilor Unite, ar putea fi vizate persoane de toate vârstele, însă migranții, persoanele fără adăpost și cele care nu știu să citească sunt deosebit de vulnerabile;

43. subliniază că stagnarea economică, lacunele din legislație și deficiențele în ceea ce privește asigurarea respectării legii din țările în curs de dezvoltare, împreună cu intensificarea fenomenului globalizării și cu îmbunătățirea tehnologiei comunicațiilor creează un context ideal pentru comiterea infracțiunii de trafic ilicit de organe; subliniază faptul că lipsa de oportunități economice îi obligă pe oameni să ia în considerare opțiuni pe care altminteri le-ar putea considera periculoase sau de condamnat, în timp ce asigurarea inadecvată a respectării legii le permite traficanților să acționeze fără a se teme prea mult că vor fi urmăriți penal;

44. subliniază faptul că este ilegală achiziționarea de organe, țesuturi și celule de origine umană; remarcă faptul că persoanele care fac obiectul traficului de persoane în scopul prelevării de organe se confruntă cu provocări specifice și că victimele adesea nu sunt conștiente de consecințele medicale invalidante și pe termen lung ale prelevării de organe, de lipsa de îngrijiri postoperatorii, precum și de impactul psihologic al operației; solicită inițiative de sensibilizare a publicului mai bine orientate, pentru a spori vizibilitatea prejudiciilor cauzate de vânzarea de organe, în special în rândul persoanelor celor mai sărace și mai vulnerabile, care ar putea să considere vânzarea unui organ ca un preț ce merită plătit pentru a avea o situație economică mai bună;

45. invită Comisia să condamne toate tipurile de trafic de persoane în scopul prelevării de organe și să adopte o atitudine clară față de comerțul ilegal cu organe, țesuturi și celule; invită UE să încurajeze asociațiile medicale și societățile de transplant să elaboreze un cod de conduită etică pentru personalul medical și centrele de transplant în ceea ce privește modul de obținere a unui transplant de organe în străinătate și procedura de îngrijire post-transplant; relevă faptul că persoanele aparținând celor mai sărace comunități ale lumii sunt deosebit de vulnerabile la riscul de a deveni victime ale traficului ilicit de organe;

46. solicită ratificarea și implementarea Convenției Consiliului Europei împotriva traficului de organe umane; îi solicită UE să le ceară guvernelor țărilor terțe să-i traducă în justiție pe profesioniștii din domeniul medicinii, spitalele și clinicile private care se implică pe piața ilicită și profitabilă a transplantului de organe;

47. invită statele membre să încurajeze noi demersuri de implicare a comunității medicale în îmbunătățirea eforturilor de combatere a acestei forme de trafic prin creșterea gradului de sensibilizare cu privire la aspectele legate de trafic și prin asigurarea instruirii obligatorii;

48. subliniază importanța adoptării unor măsuri de prevenire, precum și a unei abordări multisectoriale și multidisciplinare pentru a putea soluționa problema comercializării ilicite de organe umane, inclusiv a traficului de persoane în scopul extragerii de organe, care a căpătat o anvergură mondială; solicită să se adopte inițiative de sensibilizare a publicului mai bine orientate, pentru a spori vizibilitatea prejudiciilor cauzate de vânzarea de organe și a asigura o mai bună informare a victimelor și victimelor potențiale cu privire la riscurile de natură fizică și psihologică, în special în rândul persoanelor celor mai sărace și mai vulnerabile, care sunt expuse riscurilor generate de inegalități și de sărăcie și care ar putea să considere faptul că vânzarea unui organ constituie un preț ce merită plătit pentru a avea o situație economică mai bună; evidențiază faptul că atât în cadrul politicii europene de vecinătate (PEV), cât și al cooperării pentru dezvoltare a UE, campaniile de sensibilizare a publicului ar trebui să constituie un element indispensabil;

49. subliniază importanța rolului medicilor, asistenților medicali, asistenților sociali și al altor profesioniști din domeniul medical, care sunt singurii care au un contact profesional cu victimele cât timp acestea sunt încă private de libertate și care joacă un rol cheie în prevenirea traficului de persoane; este preocupat de faptul că, în acest moment, posibilitățile de intervenție la acest nivel sunt încă neexploatate; subliniază necesitatea de a forma comunitatea medicală, pentru ca aceasta să fie în măsură să detecteze indicatorii traficului de persoane, precum și necesitatea de a informa personalul medical privind procedurile de raportare aplicabile, permițându-i astfel să își îmbunătățească serviciile de asistență acordate victimelor și relevă faptul că este necesar să se instituie pedepse severe pentru orice formă de implicare în traficul ilicit de organe;

50. încurajează instituirea în diferite țări a unor programe sau sisteme de acordare a consimțământului prezumat prin care cetățenii să aibă posibilitatea de a se înscrie direct într-un registru al donatorilor de organe în momentul îndeplinirii anumitor formalități administrative, reducând astfel dependența pacienților de piața neagră și crescând concomitent numărul de organe disponibile, pentru a reduce costurile financiare ale unui transplant și a reduce atracția față de turismul medical;

51. invită Comisia și statele membre să adopte măsuri pentru a împiedica „turismul în scopul unui transplant” prin adoptarea unor măsuri care să ducă la creșterea gradului de disponibilitate a organelor obținute în mod legal, consolidând astfel măsurile de prevenire a achiziției ilegale de organe și să instituie un sistem transparent de garantare a trasabilității organelor transplantate, asigurând în același timp anonimatul donatorilor; invită Comisia să elaboreze orientări pentru a încuraja participarea statelor membre la parteneriate colaborative, cum ar fi cum ar fi Eurotransplant și Scandiatransplant;

52. subliniază că, potrivit Organizației Mondiale a Sănătății, există un număr limitat de date științifice privind traficul și sănătatea, mai ales în ceea ce privește sănătatea mentală și psihologică; subliniază, de asemenea, că nevoile victimelor și ale supraviețuitorilor sunt deseori subestimate; solicită, prin urmare, Comisiei și autorităților competente din statele membre să instituie un sistem de monitorizare și de difuzare a informațiilor cu privire la consecințele diferitelor forme de trafic și la nevoile victimelor acestuia, atât în ceea ce privește sănătatea fizică, cât și sănătatea psihologică;

Drepturile victimelor, inclusiv dreptul la o cale de atac

53. invită UE și statele sale membre să adopte o abordare bazată pe drepturile omului și axată pe victime și să plaseze victimele și populațiile vulnerabile în centrul tuturor eforturilor depuse în lupta împotriva traficului de persoane, prevenirea acestuia și protejarea victimelor;

54. denunță diferențele îngrijorătoare dintre obligațiile statului și măsura în care acestea sunt îndeplinite atunci când este vorba de drepturile victimelor; salută Directiva 2012/29/UE de stabilire a unor standarde minime privind drepturile, sprijinirea și protecția victimelor criminalității; își exprimă speranța că directiva a fost transpusă în mod corespunzător de către statele membre, având în vedere că termenul-limită stabilit pentru punerea în aplicare a acesteia era 16 noiembrie 2015; invită statele membre, inclusiv țările de origine, de tranzit și de destinație, să furnizeze sau să faciliteze accesul la căi de atac echitabile, adecvate și adaptate tuturor persoanelor care au făcut obiectul traficului pe teritoriul lor și care fac obiectul jurisdicției respective, inclusiv resortisanții altor state;

55. reamintește că identificarea rapidă și cu exactitate a victimelor este esențială pentru realizarea drepturilor la care acestea sunt îndrituite legal; insistă să se ia măsuri urmărind edificarea capacităților în legătură cu identificarea victimelor traficului de persoane, în special pentru serviciile legate de migrație, securitate și control al frontierelor;

56. invită Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) să facă schimb de bune practici cu țările terțe, în primul rând privind pregătirea autorităților de poliție și a lucrătorilor umanitari pentru a ști cum să abordeze cel mai bine victimele și, în al doilea rând, privind aplicarea principiului evaluării individuale a victimelor pentru a determina nevoile, sprijinul și protecția specifică ale acestora;

57. subliniază importanța principiului recunoașterii reciproce consacrat la articolul 82 alineatul (1) din TFUE; îndeamnă Comisia, statele membre și agențiile UE să consolideze statutul de victimă a traficului de ființe umane printr-o recunoaștere reciprocă deplină a deciziilor judiciare și administrative, inclusiv a celor referitoare la măsurile de protecție a victimelor traficului de ființe umane, această recunoaștere având drept consecință faptul că statutul de victimă, odată ce a fost stabilit într-un stat membru, este aplicabil în întreaga Uniune Europeană și, prin urmare, victimele (sau asociațiile care le reprezintă) trebuie să fie sprijinite și ajutate în cazul nerecunoașterii statutului lor atunci când călătoresc în interiorul Uniunii;

58. insistă ca răspunsul la nivelul justiției penale să garanteze accesul egal și eficient la justiție pentru victime și informarea acestora cu privire la drepturile lor legale; invită toate statele să-și respecte obligația internațională de a apăra drepturile victimelor sub jurisdicția lor și să le asigure victimelor întregul lor sprijin, inclusiv prin acordarea de sprijin psihologic, indiferent de dorința acestora de a coopera în cadrul procedurilor penale;

59. afirmă faptul că victimele fenomenului de traficare au dreptul la o cale de atac eficientă, inclusiv dreptul de acces la justiție, la recunoașterea cetățeniei și a identității juridice, la înapoierea proprietăților, la reparații adecvate, precum și la îngrijiri medicale și psihologice, la servicii juridice și sociale și la sprijin pe termen lung pentru (re)integrare, inclusiv la sprijin economic;

60. constată importanța accesului universal la îngrijiri medicale și la sănătate sexuală și reproductivă, îndeosebi pentru victimele traficului cu ființe umane, care se pot confrunta cu numeroase probleme fizice și psihologice ca urmare directă a exploatării lor; invită statele membre să creeze servicii de sănătate și de post-tratament ușor de accesat pentru victimele traficului de ființe umane;

61. invită statele membre în care a avut loc exploatarea victimelor traficului de ființe umane să ofere acestora tratamentul medical adecvat și necesar, ținând cont de specificul de gen și pe baza nevoilor individuale, acordând o atenție specială victimelor traficului de ființe umane ce are ca scop exploatarea sexuală;

62. ia act de faptul că persoanele cu handicap sau care suferă de un handicap în perioada traficului de persoane au nevoie de protecție suplimentară împotriva exploatării și solicită UE și statelor membre să se asigure că asistența acordată victimelor identificate răspunde în mod adecvat nevoilor lor specifice;

63. subliniază necesitatea de a reintegra victimele traficului de persoane și de a asigura respectarea dreptului lor la protecție; invită statele membre să creeze și să consolideze rețele de centre care să furnizeze sprijin și adăpost, să asigure furnizarea de servicii într-o limbă pe care victima poate să o înțeleagă și să le ofere acces la educație; solicită includerea socială și oferirea de asistență prin intermediul unui efort de colaborare între ONG-uri, organizații internaționale, organe și agenții guvernamentale din țările de destinație și țările de origine, în special în situațiile în care victimele se întorc în țările lor de origine;

64. subliniază că este important să fie asigurată siguranța victimelor traficului de ființe umane care depun mărturie în instanță împotriva traficanților de ființe umane;

65. subliniază că trebuie acordată mai multă atenție victimelor în cadrul procedurilor penale; invită autoritățile competente să nu rețină persoanele traficate și să nu le expună riscului de a fi pedepsite pentru infracțiuni comise în contextul situației de victime ale traficului de ființe umane, în special în cazul prostituției, al oricărei alte forme de exploatare sexuală sau al muncii forțate; invită statele membre să respecte principiul neîncriminării;

66. invită statele membre să pună în aplicare instrumente juridice care să faciliteze posibilitatea contactării autorităților de către victimele traficului de ființe umane, fără a-și pune în pericol propria siguranță și drepturile pe care le au ca victime;

67. invită statele membre să pună în aplicare fără întârziere Directiva 2011/36/UE, îndeosebi articolul 8, pe lângă toate cadrele juridice aplicabile privind traficul de ființe umane; îndeamnă Comisia să introducă o acțiune în instanță împotriva statelor membre care nu pun în aplicare această directivă și să publice în cel mai scurt timp raportul privind punerea în aplicare care ar fi trebuit să fie prezentat în aprilie 2015;

68. invită guvernele să instituie mecanisme de protecție între autoritățile de imigrare și inspectoratele de muncă, pentru a încuraja victimele să depună plângeri și a se asigura că, în cazul în care se constată cazuri de trafic de persoane, nu există teama că autoritățile de imigrare iau măsuri împotriva victimelor;

69. invită statele membre să incrimineze utilizarea, de către cetățenii lor, cu bună știință, a oricăror servicii oferite de victimele traficului de ființe umane dacă un astfel de act este comis în afara statului membru și/sau UE, inclusiv prostituția sau alte forme de exploatare sexuală, muncă forțată sau servicii, inclusiv cerșetoria, sclavia sau practicile similare sclaviei, servitutea, exploatarea activităților infracționale sau prelevarea de organe;

70. consideră că statutul de refugiat, de solicitant de azil, de titular al unei vize umanitare sau de persoană care are nevoie de protecție internațională ar trebui considerat ca factor de vulnerabilitate pentru victimele traficului de ființe umane; invită statele membre să se asigure că autoritățile care asigură aplicarea legii și autoritățile din domeniul azilului cooperează pentru a sprijini victimele traficului care au nevoie de protecție internațională în demersurile lor pentru a depune o cerere de protecție; reafirmă că măsurile luate împotriva traficului de persoane nu ar trebui să aducă atingere drepturilor victimelor traficului, ale migranților, ale refugiaților și ale altor persoane care au nevoie de protecție internațională;

71. invită statele membre să pună în aplicare măsuri care iau în considerare dimensiunea de gen pentru facilitarea identificării victimelor traficului de ființe umane în cadrul procedurilor de azil și de returnare, să țină evidențe mai detaliate și defalcate pe gen și să se asigure că aceste victime sunt informate cu privire la opțiunile de sprijin adecvate;

72. reamintește statelor membre că Directiva 2011/36/UE nu aduce atingere principiului nereturnării, în conformitate cu Convenția din 1951 privind statutul refugiaților;

73. încurajează statele membre să garanteze solicitanților de azil care sunt victime ale traficului aceleași drepturi ca cele acordate altor victime ale traficului de persoane;

74. constată că, potrivit Organizației Internaționale pentru Migrație (OIM), returnarea migranților și a refugiaților presupune riscuri inerente de securitate legate de posibilitatea ca aceștia să facă din nou obiectul traficului de ființe umane, riscuri ce trebuie identificate, evaluate și atenuate, deoarece riscurile la care sunt supuși lucrătorii migranți de către cei care îi exploatează sunt adesea mai mari când persoanele respective reușesc să fugă, se întâlnesc cu persoane din agențiile de asigurare a respectării legii sau depun mărturie în instanță (2);

75. solicită UE și statele sale membre să mărească vizibilitatea publică a luptei împotriva traficului de ființe umane, prin vizarea aeroporturilor, gărilor, autobuzelor, școlilor, universităților și locurilor de muncă pertinente; le solicită UE și statelor membre să crească nivelul de sensibilizare în rândul personalului lor cu privire la orientările UE privind identificarea victimelor traficului de persoane, precum și cu privire la publicația Comisiei privind drepturile pe care le au în UE victimele traficului de persoane, și încurajează utilizarea activă a acestora;

76. încurajează finanțarea punctuală de către UE a ONG-urilor locale, pentru a identifica și sprijini victimele traficului de ființe umane, precum și pentru a spori gradul de sensibilizare în rândul populațiilor vulnerabile la exploatare și la traficul de persoane; salută, în acest context, rolul mass-mediei care poate contribui la sensibilizarea și poate oferi informații cu privire la riscuri;

Cooperarea împotriva traficului de ființe umane la nivel regional și internațional

77. este îngrijorat de nivelul insuficient de cooperare internațională în cazurile de trafic de persoane, în special atunci când este vorba de țările de origine și de țările de tranzit, acest lucru constituind un impediment major în combaterea eficientă a traficului de ființe umane; solicită o mai mare coordonare și cooperare și schimbul sistematic de informații pentru a investiga și combate traficul transfrontalier de ființe umane, intensificarea asistenței tehnice și financiare și întărirea comunicării, a cooperării și a consolidării capacităților transfrontaliere la nivelul guvernelor și autorităților de asigurare a respectării legii, inclusiv poliția de frontieră, autoritățile de imigrație și azil, anchetatorii penali și agențiile de sprijinire a victimelor, societatea civilă și agențiile ONU, inclusiv cu privire la identificarea și protejarea victimelor și discutarea modalităților de a trata cu țările de tranzit și de destinație care nu au ratificat Protocolul de la Palermo al ONU; invită UE să elaboreze o abordare regională, cu accent pe „rutele de trafic” și care oferă răspunsuri specifice diferitelor regiuni care sunt adaptate la tipul de exploatare; subliniază, în plus, utilitatea programelor de schimburi internaționale destinate personalului specializat în combaterea traficului de persoane;

78. invită Comisia, agențiile UE competente și statele membre să organizeze formări referitoare la caracteristicile specifice fiecărui gen pentru personalul din cadrul serviciilor de aplicare a legii și al serviciilor frontaliere, pentru a facilita identificarea și sprijinirea potențialelor victime ale traficului, îndeosebi ale traficului în scopul exploatării sexuale;

79. insistă asupra necesității ca UE să consolideze cooperarea polițienească și judiciară dintre statele membre și cu țările terțe, în special cu țările de origine și de tranzit ale victimelor traficului de ființe umane, în ceea ce privește prevenirea, anchetarea și urmărirea penală a activităților de trafic de ființe umane, în special prin intermediul Europol și Eurojust, inclusiv prin schimburi de informații mai ales în ceea ce privește rutele de trafic cunoscute, folosite de traficanți, participarea la echipe comune de anchetă și la combaterea recrutării pentru activități de trafic de ființe umane prin intermediul internetului și al altor mijloace digitale; subliniază importanța schimburilor sistematice de date și a alimentării de către toate statele membre a bazelor de date ale Europol – Focal Point Phoenix și Focal Point Twins; încurajează o mai mare cooperare între Europol și Interpol în domeniul combaterii traficului de ființe umane și reamintește că schimbul de date între statele membre și cu țările terțe trebuie să respecte pe deplin normele UE privind protecția datelor; invită statele membre să colecteze mai multe date comparabile privind combaterea traficului de ființe umane și să îmbunătățească schimbul de astfel de date între statele membre și cu țările terțe;

80. solicită UE și statelor membre să furnizeze agențiilor de poliție și celor de asigurare a respectării legii personalul și resursele necesare, astfel încât agențiile să poată primi informații și de la familii sau de la alte surse, să poată face schimb de informații cu autoritățile europene și naționale competente și să poată prelucra și analiza corespunzător aceste informații;

81. subliniază că țările de tranzit sunt de o importanță fundamentală în combaterea traficului de ființe umane, deoarece, în această etapă, exploatarea victimelor nu a început încă; subliniază că este important ca polițiștii de frontieră să primească o instruire suplimentară, astfel încât să-și îmbunătățească capacitățile de identificare;

82. subliniază numeroasele provocări legate de migrația transfrontalieră a forței de muncă, în special riscul ca migranții să fie scoși în afara legii și lipsiți de drepturile lor fundamentale; solicită instituirea unor mecanisme de migrare transfrontalieră a forței de muncă în UE și la nivel internațional, pentru a mări și formaliza migrația regulamentare a forței de muncă;

83. recunoaște eforturile depuse de UE pentru a crea canale oficializate de migrație transfrontalieră a forței de muncă, cărora ar trebui să li se acorde o atenție sporită și solicită un efort mai ferm și mai coerent în această privință; subliniază potențialul migrației formalizate a forței de muncă ca mijloc de prevenire a traficului de ființe umane și de salvare a vieților;

84. îndeamnă UE să-și intensifice cooperarea cu ONG-urile și cu alte organizații internaționale relevante, inclusiv prin asigurarea de finanțare și asistență coordonată adecvate, în scopul intensificării schimbului de bune practici, al dezvoltării politicilor, al implementării și al extinderii activității de cercetare, inclusiv cu actorii locali și, în special, să pună accentul pe accesul la justiție pentru victime și pe urmărirea penală a făptașilor;

85. reamintește că, în conformitate cu Directiva 2011/36/UE, statele membre trebuie să încurajeze organizațiile societății civile și să colaboreze strâns cu acestea, mai ales în ceea ce privește inițiativele de elaborare a politicilor, campaniile de informare și de sensibilizare, programele de cercetare și educare și cele de formare profesională, precum și pentru monitorizarea și evaluarea efectelor măsurilor de combatere a traficului; subliniază, de asemenea, că ONG-urile ar trebui să ajute și la identificarea timpurie a victimelor, la acordarea de asistență și la sprijinirea lor; insistă asupra faptului că statele membre ar trebui să garanteze că ONG-urile sunt protejate împotriva represaliilor, a amenințărilor și a intimidărilor și, în special, că acestea nu sunt urmărite penal atunci când oferă asistență victimelor traficului de ființe umane aflate în situație de ședere ilegală;

86. le solicită UE, statelor membre și comunității internaționale să acorde o atenție deosebită chestiunii prevenirii și combaterii traficului de ființe umane în mediile de criză umanitară, cum ar fi dezastrele naturale și conflictele armate, pentru a reduce vulnerabilitatea victimelor în raporturile cu traficanții și cu alte rețele criminale; evidențiază faptul că protecția trebuie acordată tuturor celor care au dreptul la ea, în conformitate cu convențiile internaționale și regionale;

87. subliniază faptul că persoanele care, din motive legate de schimbări climatice bruște sau progresive care le influențează negativ viața sau condițiile de trai, sunt obligate să își părăsească locuințele obișnuite sunt expuse unui risc ridicat de a deveni victime ale traficului de ființe umane; subliniază faptul că acest tip de mobilitate umană legată de schimbările climatice prezintă o dimensiune economică marcată, în care se încadrează pierderea mijloacelor de subzistență și reducerea veniturilor gospodăriilor, astfel încât există o amenințare directă legată de vulnerabilitatea acestor persoane de a cădea victime muncii forțate sau sclaviei;

Politica UE în domeniul traficului de ființe umane în contextul relațiilor sale externe

88. recunoaște și sprijină activitatea coordonatorului UE pentru combaterea traficului de persoane, funcție creată în vederea îmbunătățirii coordonării și coerenței dintre instituțiile și agențiile UE, statele membre, precum și țările terțe și actorii internaționali și îndeamnă coordonatorul să elaboreze în continuare măsuri și acțiuni comune și concrete între UE, statele membre, țările terțe și actorii internaționali, astfel încât să se ajungă la o cooperare mai coerentă și mai eficientă în crearea de sisteme de identificare, protecție și acordare de asistență victimelor traficului de persoane, să se intensifice prevenirea traficului de ființe umane, să se depună eforturi în vederea intensificării urmăririi penale a traficanților și să creeze o rețea capabilă să răspundă la preocupările ce apar;

89. îndeamnă UE să depună eforturile necesare la nivel internațional pentru prevenirea și eliminarea comerțului cu sclavi, pentru a duce, în mod treptat și cât mai curând posibil, la eliminarea completă a sclaviei, în toate formele sale;

90. consideră că este esențial ca strategiile vizând prevenirea traficului de ființe umane să abordeze factorii favorizanți și cauzele și circumstanțele care stau la baza acestui fenomen și să urmeze o abordare integrată, care reunește diverși actori, mandate și perspective, atât la nivel național, cât și la nivel internațional; consideră că strategiile de prevenire ar trebui să includă acțiuni pentru a combate sărăcia, oprimarea, lipsa de respect pentru drepturile omului, conflictele armate și inegalitățile economice și sociale și ar trebui să vizeze reducerea vulnerabilității victimelor potențiale, descurajând cererea pentru serviciile persoanelor care cad victimă traficului, care poate fi, de asemenea, considerată drept o cauză principală, creșterea gradului de educație și eradicarea corupției funcționarilor publici; invită, de asemenea, toate statele să pună în aplicare în mod eficient obligațiile care le revin în conformitate cu Protocolul de la Palermo;

91. invită toate statele membre să ratifice toate instrumentele, acordurile și obligațiile juridice internaționale relevante, inclusiv Convenția de la Istanbul și să-și intensifice eforturile pentru a mări eficacitatea, gradul de coordonare și coerența luptei împotriva traficului de persoane; încurajează UE să solicite ratificarea tuturor instrumentelor internaționale pertinente;

92. îi invită pe reprezentanții UE să acorde o atenție deosebită traficului de ființe umane în cadrul dialogului politic purtat de UE cu țări terțe și, de asemenea, prin programele sale de cooperare și în cadrul forurilor multilaterale și regionale, inclusiv prin declarații publice;

93. invită UE să-și reexamineze programele de asistență în ceea ce privește traficul de ființe umane, pentru a orienta mai punctual finanțarea și a face din traficul de ființe umane un domeniu de cooperare de sine stătător; în acest context, încurajează creșterea resurselor pentru serviciile care se ocupă cu problematica traficului de ființe umane în cadrul instituțiilor UE; îndeamnă Comisia să reevalueze periodic lista de țări prioritare, inclusiv criteriile de selecție, pentru a se asigura că aceasta reflectă realitățile de pe teren și pentru a le face mai flexibile și mai adaptabile la schimbările de situație și la noile tendințe;

94. invită Comisia și statele membre ca, odată cu amplificarea măsurilor de combatere a traficului de ființe umane, să extindă și definiția acestuia prin introducerea în sfera acesteia a unor referiri la noi mijloace de traficare;

95. invită UE și statele sale membre să pună în aplicare acțiunile legate de combaterea traficului din actualul plan de acțiune al UE privind drepturile omului și democrația și în conformitate cu strategia UE pentru eliminarea traficului de ființe umane;

96. invită Comisia să evalueze necesitatea unei eventuale revizuiri a mandatului viitorului Parchet European pentru a include în competențele sale, odată creat, combaterea traficului de ființe umane;

97. solicită eficientizarea politicii UE împotriva traficului cu ființe umane prin integrarea mai profundă în cadrul strategiilor mai ample ale UE în materie de securitate, egalitate între femei și bărbați, creștere economică, securitate cibernetică, migrație și relații externe;

98. solicită tuturor instituțiilor UE și statelor membre să ducă o politică coerentă, atât pe plan intern, cât și pe plan extern, asigurându-se, în conformitate cu valorile fundamentale ale Uniunii, că drepturile omului sunt plasate în centrul relațiilor UE cu țările terțe și să valorifice, în special, efectul de levier pe care îl pot oferi relațiile economice și comerciale;

99. invită Comisia și statele membre să se asigure că drepturile omului, egalitatea de gen și combaterea traficului de ființe umane rămân în centrul politicilor de dezvoltare ale UE și al parteneriatelor sale cu țările terțe; invită Comisia să introducă măsuri care țin seama de specificul de gen atunci când elaborează noi politici și reexaminează politici existente;

100. subliniază că emanciparea economică și socială a femeilor și fetelor ar reduce vulnerabilitatea lor și ar diminua riscul ca ele să devină victime și solicită Comisiei să își continue acțiunea punctuală de integrare a egalității de gen în toate operațiunile pentru dezvoltare și să asigure rămânerea ei pe ordinea de zi, alături de drepturile femeii, în cadrul dialogului politic cu țările terțe;

101. subliniază importanța obiectivelor de dezvoltare durabilă, în special a ODD 5.2, care preconizează eliminarea tuturor formelor de violență împotriva femeilor și fetelor în mediul public și privat, inclusiv traficarea și exploatarea sexuală sau de alt tip;

102. îi solicită UE să sprijine țările terțe în eforturile lor de a îmbunătății identificarea, sprijinirea și reintegrarea victimelor și urmărirea în justiție a fenomenului traficului cu ființe umane, de adoptare și transpunere în practică a unei legislații adecvate, de armonizare a definițiilor juridice, de implementare a procedurilor și a cooperării, în acord cu standardele internaționale;

103. îndeamnă Comisia și statele membre să se asigure că personalului de asigurare a respectării legii, inclusiv celui din agenții precum Frontex, Europol și EASO, precum și altor funcționari care ar putea intra în contact cu victimele sau cu victimele potențiale ale traficului de ființe umane li se asigură o formare adecvată pentru a putea trata cazurile de trafic de ființe umane dintr-o perspectivă intersectorială integrată, acordând o atenție deosebită nevoilor speciale ale femeilor, copiilor și altor grupuri aflate în situații vulnerabile, precum romii și refugiații, care sunt victime ale traficului de persoane, precum și încurajării și oferirii unei protecții depline victimelor traficului de ființe umane și altor persoane în cazul denunțării traficanților;

104. consideră că identificarea victimelor traficului care provin din țările terțe trebuie făcută cât mai devreme și că ar trebui așadar dublate eforturile la frontieră pentru a identifica victimele la intrarea în UE; invită statele membre să coopereze cu țările terțe pentru a îmbunătăți orientările existente care pot ajuta serviciile consulare și polițiștii de frontieră să identifice victimele traficului de ființe umane și subliniază, în acest sens, importanța schimburilor de bune practici, în special în ceea ce privește desfășurarea intervievărilor la frontiere; subliniază, de asemenea, că este necesar ca paza de frontieră și de coastă să aibă acces la bazele de date ale Europol;

105. invită statele membre să-și intensifice cooperarea cu țările terțe, în vederea combaterii tuturor formelor de trafic cu ființe umane, acordând o atenție deosebită dimensiunii de gen a traficului de ființe umane pentru a combate în mod specific căsătoriile între copii, exploatarea sexuală a femeilor și fetelor și turismul sexual; invită Comisia și SEAE să-și dubleze eforturile depuse în cadrul Procesului de la Khartoum prin desfășurarea mai multor proiecte concrete și asigurarea unei participări active a unui număr mai mare de state;

106. le solicită Comisiei, Consiliului și SEAE ca negocierile cu țările terțe pentru încheierea de acorduri internaționale, acorduri de readmisie și acorduri de cooperare să pună accentul pe necesitatea ca țările terțe să combată eficient traficul de ființe umane, să urmărească penal făptașii și să consolideze protecția acordată victimelor;

107. îndeamnă UE să își concentreze eforturile în mod eficient asupra abordării și combaterii traficului de ființe umane; îndeamnă UE și statele sale membre să investească în identificarea victimelor traficului de persoane în rândul refugiaților și migranților și în rândul victimelor încălcărilor și abuzurilor comise în contextul operațiunilor de introducere ilegală de persoane, controlate de rețele criminale;

108. subliniază necesitatea activităților de pregătire și a formării pentru misiunile civile internaționale de poliție, precum și a cursurilor de formare pentru diplomați, funcționarii de legătură, funcționarii consulari și funcționarii responsabili cu cooperarea pentru dezvoltare, în scopul îmbunătățirii identificării victimelor traficului de persoane; consideră necesară formarea acestor grupuri, deoarece acestea sunt adesea primul punct de contact pentru victimele traficului de persoane, precum și inițierea de acțiuni pentru a asigura accesul acestor funcționari la materiale corespunzătoare pentru a informa persoanele care sunt expuse riscului de a deveni victime ale traficului de persoane;

109. reamintește că derularea, la 7 octombrie 2015, a celei de-a doua etape a EU NAVFOR MED, cunoscută și sub numele de operația SOPHIA, a făcut posibilă adoptarea de măsuri concrete împotriva traficului de ființe umane, deoarece autorizează abordajul, percheziționarea la bord, sechestrarea și devierea, în marea liberă, a navelor suspectate de a fi utilizate pentru introducerea ilegală de persoane sau pentru traficul de persoane; reamintește că până în prezent au fost arestați 48 de contrabandiști și traficanți suspectați, aceștia fiind supuși procedurilor din cadrul sistemului de justiție italian; invită UE să își continue și să își intensifice operațiunile desfășurate în Marea Mediterană;

110. invită UE să găsească soluții concrete pentru intrarea pe căi legale, regulate, lipsite de exploatare și sigure în UE a migraților și refugiaților; reamintește statelor membre și UE că trebuie să respecte dreptul internațional, inclusiv principiul nereturnării, în toate politicile lor, mai ales în cadrul politicilor privind migrația; reamintește că statul de primire și statul de origine ar trebui să le garanteze persoanelor traficate întoarcerea în condiții de siguranță și voluntară, precum și alternative legale în cazurile în care repatrierea ar implica un risc pentru siguranța lor și/sau a familiilor lor; susține că statul de primire și statul de origine trebuie să garanteze condițiile necesare de siguranță și reintegrarea victimelor la întoarcere;

111. îndeamnă Comisia și statele membre să respecte Carta Organizației Națiunilor Unite și principiile legislației privind azilul;

112. invită UE să promoveze programe de sprijinire a integrării migranților și refugiaților prin asocierea principalilor actori din țările terțe, precum și a mediatorilor culturali, să contribuie la creșterea nivelului de sensibilizare a comunităților cu privire la traficul de persoane și pentru a le face mai rezistente la infiltrarea de către criminalitatea organizată;

113. îndeamnă Comisia și statele membre să depună eforturi pentru a proteja și găsi toți refugiații sau migranții, în special copiii, care au dispărut după ce au sosit pe teritoriul european;

114. salută activitatea desfășurată de Europol, în special în cadrul Focal Point Twins, pentru a identifica persoanele care călătoresc în țări terțe în scopul de a comite abuzuri asupra copiilor; invită statele membre să coopereze cu Europol și să asigure un schimb de date sistematic și rapid;

115. reamintește că, înainte de a încheia un acord de liberalizare a vizelor, Comisia trebuie să evalueze riscurile reprezentate de țările terțe, mai ales în ceea ce privește imigrația clandestină; insistă că rețelele de trafic pot folosi și rutele legale ale migrației; solicită, prin urmare, Comisiei să includă cooperarea efectivă a țărilor terțe implicate în trafic printre criteriile care trebuie îndeplinite pentru orice acord de liberalizare a vizelor;

116. subliniază că UE are nevoie de o abordare legislativă obligatorie și cu efect obligatoriu în ceea ce privește relocarea, după cum se afirmă în agenda pentru migrație a Comisiei; subliniază că admisia umanitară a refugiaților poate fi utilizată în completarea relocării pentru a oferi de urgență, când este necesar, protecție, adesea în mod temporar, persoanelor cele mai vulnerabile, cum ar fi minorii neînsoțiți sau refugiații cu dizabilități sau cei care trebuie urgent evacuați din motive medicale;

117. invită UE să împărtășească cu țările terțe elaborarea unui sistem standardizat de colectare de date calitative și cantitative și de analiză a traficului de ființe umane în vederea elaborării unui model comun sau cel puțin comparabil în UE și în țările terțe pentru colectarea și analizarea de date referitoare la toate aspectele traficului de ființe umane; evidențiază nevoia de a se aloca fonduri suficiente pentru colectarea de date și pentru cercetarea privind traficul de persoane;

118. încurajează UE să elaboreze o nouă strategie post-2016 de combatere a traficului, cu o dimensiune externă mai puternică și mai orientată, care să acorde o mai mare prioritate dezvoltării parteneriatelor cu societatea civilă locală din țările de origine, de tranzit și de destinație din afara UE, cu guvernele și sectoarele private și să abordeze aspectele financiare și economice ale fenomenului de trafic;

o

o o

119. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului, Comisiei, Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, Serviciului European de Acțiune Externă (SEAE) și Delegațiilor UE.

(1) Texte adoptate, P8_TA(2015)0470.

(2) A se vedea p. 23 din raportul Organizației Internaționale pentru Migrație (OIM) intitulat „Counter Trafficking and Assistance to Vulnerable Migrants Annual Report of Activities 2011” (Combaterea traficului și asistența acordată migranților vulnerabili – Raportul anual de activitate pe 2011).