[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 20.5.2008

COM(2008) 306 final

2008/0103 (CNS)

2008/0104 (CNS)

2008/0105 (CNS)

2008/0106 (CNS)

Propunere de

REGULAMENT AL CONSILIULUI

de stabilire a unor norme comune pentru sisteme de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori

Propunere de

REGULAMENT AL CONSILIULUI

privind modificările aduse politicii agricole comune prin modificarea Regulamentului (CE) nr. 320/2006, (CE) nr. 1234/2007, (CE) nr. 3/2008 și (CE) nr. […]/2008

Propunere de

REGULAMENT AL CONSILIULUI

de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR)

Propunere de

DECIZIE A CONSILIULUI

de modificare a Deciziei 2006/144/CE privind orientările strategice ale Comunității pentru dezvoltarea rurală (perioada de programare 2007-2013)

(prezentată de Comisie) {SEC(2008) 1885}{SEC(2008) 1886}

EXPUNERE DE MOTIVE

Motive şI OBIECTIVE ALE PROPUNERII

Principalele obiective stabilite pentru Comunicarea Comisiei intitulată „Pregătire în vederea verificării eficienței reformei PAC” din 20 noiembrie 2007 au fost să evalueze punerea în aplicare a reformei PAC (politica agricolă comună) din 2003 și să introducă modificări ale procesului de reformă care se consideră a fi necesare pentru a simplifica mai mult politica, pentru a-i permite să profite de noi oportunități de piață și pentru a o pregăti să facă față unor noi provocări, cum ar fi schimbările climatice, gestionarea apei și bioenergia.

În ultimele luni, unul dintre aceste obiective, și anume acela de a profita de noi oportunități de piață, a căpătat o nouă dimensiune datorită creșterii excepționale a prețului multor produse agricole. Creșterea continuă a acestor prețuri în 2006 și în prima jumătate a anului 2007 a fost deja luată în considerare la formularea concluziilor incluse în Comunicarea din noiembrie conform cărora ar trebui eliminate controalele încă existente ale ofertei PAC (și anume, cotele pentru produse lactate și scoaterea terenurilor din circuitul agricol). Combinația de factori care a dus la aceste evoluții și reacția cea mai bună a UE la aceste evoluții sunt abordate într-o comunicare separată a Comisiei.

Concluziile cele mai importante ale Comunicării din noiembrie pe tema „stării de sănătate” privind evaluarea celor mai recente reforme ale PAC rămân valabile. Aceste reforme au marcat o nouă etapă în acest proces prin decuplarea majorității plăților directe prin intermediul schemei unice de plată (SPU) în 2003, pentru sectoarele de culturi arabile, al cărnii de vită și de oaie și al lactatelor, iar în 2004, pentru ulei de măsline, bumbac și tutun. Ca parte din reforma din 2003, politica de dezvoltare rurală a fost consolidată prin fonduri suplimentare și prin reforma instrumentelor sale politice în 2005. În final, procesul a continuat cu reforme în sectorul zahărului (2006), în sectorul fructelor și legumelor și în sectorul vitivinicol (2007).

Reformele menționate anterior reflectă o schimbare radicală a orientării PAC care, în prezent, își poate îndeplini mai bine obiectivele fundamentale.

- Ajutorul acordat producătorilor este în mare măsură (90%) decuplat de deciziile privind producția, ceea ce permite agricultorilor din UE să ia hotărâri în funcție de semnalele pieței, să se poată baza pe potențialul fermei și pe preferințele proprii și să se adapteze la schimbările survenite în mediul economic. Acesta este modul cel mai eficient de a acorda ajutor pe venitul din agricultură.

- Eliminarea ajutorului pentru produse, în general considerat ca fiind unul dintre motivele care duceau, în trecut, la probleme privind surplusul de producție, precum și reducerea prețurilor de sprijin ale UE, au apropiat în mod semnificativ agricultura UE de piețele de la nivel mondial, îmbunătățind echilibrul pieței și reducând costurile bugetare ale stocurilor de intervenție sau ale eliminării surplusului.

- Rezultatele procesului de reformă au crescut competitivitatea agriculturii UE care, în ciuda scăderii cotei de piață a UE pe majoritatea piețelor produselor de bază, a devenit cel mai mare exportator de produse agricole – în principal produse cu valoare ridicată –, rămânând, în același timp, cel mai mare importator de produse agricole din lume și reprezentând, în continuare, în mod evident, cea mai mare piață pentru țările în curs de dezvoltare.

- PAC contribuie din ce în ce mai mult la prevenirea riscurilor de degradare a mediului înconjurător și la livrarea multora dintre bunurile publice pe care le așteaptă societățile noastre, având în vedere faptul că ajutorul acordat producătorilor depinde, în prezent, de respectarea unor standarde privind mediul înconjurător, siguranța și calitatea alimentelor, precum și bunăstarea animalelor, prin intermediul ecocondiționalității.

- Politica de dezvoltare rurală consolidată susține protejarea mediului înconjurător și a peisajelor rurale și creează oportunități de dezvoltare, inovație și locuri de muncă în zonele rurale, în special în zonele îndepărtate, depopulate sau care depind foarte mult de agricultură.

Evoluțiile prezentate mai sus indică existența unei PAC care este, în prezent, fundamental diferită de cea din trecut. Comunicarea „Pregătirea în vederea verificării eficienței reformei PAC” afirmă, de asemenea, că „pentru ca PAC să constituie în continuare o politică a prezentului și a viitorului, trebuie să își poată evalua instrumentele, să le poată testa pentru a vedea dacă funcționează în mod corespunzător, să poată identifica modificările necesare în vederea îndeplinirii obiectivelor sale declarate și să se poată adapta la noi provocări”.

În conformitate cu indicațiile din comunicare, Comisia a pregătit propuneri legislative însoțite de un raport de evaluare a impactului privind evaluarea „stării de sănătate” a PAC luând în considerare rezultatul unei largi consultări a părților interesate și contribuțiile altor instituții europene.

Propunerile legislative fac referire la trei regulamente de bază:

- Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori,

- Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”),

- Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală.

Aceste propuneri, fără să constituie o reformă fundamentală, reprezintă o contribuție la dezvoltările viitoare ale PAC care sunt în conformitate cu obiectivul general al Comisiei și cu cerințele Tratatelor referitoare la promovarea unui sector agricol durabil și orientat spre piață.

SCHEMA UNICă DE PLATă (SPU) şI SCHEMA UNICă DE PLATă PE SUPRAFAţă (SPUS)

Simplificare

O mai bună legiferare și simplificarea legislației constituie una din prioritățile politice ale Comisiei pentru perioada 2004–2009. PAC a inițiat cea mai importantă acțiune în vederea simplificării prin reforma sa din 2003, trecând cele mai multe din plățile directe pentru agricultori la schema unică de plată și prin adoptarea organizării comune a pieței unice în 2007. În ceea ce privește SPU, experiența a demonstrat că acest sistem a contribuit la reducerea sarcinilor administrative, la evitarea cheltuielilor publice inutile, la îmbunătățirea acceptării publice a PAC și la îmbunătățirea competitivității acesteia. Cu toate acestea, evoluția către o simplificare mai mare este posibilă, în special în privința ecocondiționalității și în privința ajutorului parțial cuplat existent.

Ecocondiționalitate

Reforma PAC din 2003 a introdus ecocondiționalitatea în cadrul schemei unice de plată. Aceasta înseamnă că astfel de plăți fac obiectul legislației privind mediul înconjurător, siguranța produselor alimentare și bunăstarea animalelor, precum și întreținerea exploatației agricole în bune condiții agricole și de mediu.

Statele membre și Comisia însăși, prin intermediul auditurilor sale pentru închiderea conturilor, au semnalat existența unor probleme de ordin practic în punerea în aplicare a ecocondiționalității. Acest fapt a determinat Comisia să examineze domeniul de aplicare al ecocondiționalității pentru a-l simplifica și a-i îmbunătăți gradul de precizie. În special, propunerile vizează eliminarea anumitor cerințe de reglementare obligatorii, considerate irelevante sau fără legătură cu responsabilitatea agricultorului și introducerea în bune condiții agricole și de mediu, a unor cerințe care să permită conservarea beneficiilor ecologice rezultate din scoaterea terenurilor din circuitul agricol și rezolvarea problemelor legate de gestionarea apei.

Ajutor parțial cuplat

În reforma PAC din 2003, unele state membre au considerat că decuplarea completă ar putea provoca mai multe probleme riscante, cum ar fi abandonul producției, lipsa aprovizionării cu materie primă pentru întreprinderile prelucrătoare sau probleme de ordin social sau ecologic în regiuni cu puține alternative economice. Acesta a fost motivul pentru care s-a decis menținerea unui anumit nivel de ajutor cuplat în unele sectoare.

Experiența a arătat că, în general, decuplarea nu a implicat schimbări dramatice în structura producției la nivelul UE și că i-a determinat pe agricultori să îndeplinească cerințele pieței într-o manieră mai durabilă. Trebuie, de asemenea, subliniat faptul că păstrarea a două sisteme în paralel (ajutorul cuplat și ajutorul decuplat) nu a adus simplificări la nivelul administrațiilor naționale și regionale în statele membre.

Având în vedere cele menționate anterior, se propune alinierea celor două sisteme la principiile reformei PAC din 2003 prin renunțarea la ajutorul cuplat existent și prin aducerea lor la schema unică de plată. Cu toate acestea, sunt exceptate primele pentru vacile de alăptare și pentru carnea de oaie și de capră. În aceste cazuri, se propune să li se permită statelor membre să păstreze ajutorul cuplat (în forma sa actuală) pentru a sprijini activitatea economică în regiuni în care alte alternative economice sunt puține sau nu există.

Alte aspecte legate de simplificare

Propunerea include și alte măsuri care vizează obținerea unei simplificări mai mari în ceea ce privește SPU. În special, a crescut flexibilitatea privind utilizarea rezervei naționale și transferul drepturilor la plată, posibilitatea de a modifica aceste drepturi și datele plăților. S-a propus, de asemenea, eliminarea drepturilor de scoatere a terenurilor din circuitul agricol.

Evoluția către o rată fixă mai stabilă a ajutorului decuplat

Reforma din 2003 a introdus ajutorul decuplat pentru domeniul agricol ca element cheie al PAC. Obiectivul principal a fost obținerea unui sistem de plăți directe care să permită agricultorilor să fie orientați către piață, cât mai simplu posibil din punct de vedere administrativ și compatibil cu OMC (Organizația Mondială a Comerțului). Statelor membre li s-au oferit două modele de bază pentru a pune în aplicare sistemul, unul istoric și unul regional:

- modelul istoric: în cadrul acestui model, drepturile la plată au la bază sume individuale de referință istorică pentru fiecare agricultor;

- modelul regional: în acest model drepturile la plată în rate fixe au la bază sume primite de agricultorii dintr-o regiune în perioada de referință.

Legislația actuală nu permite statelor membre să își schimbe decizia cu privire la punerea în aplicare a modelului schemei unice de plată. Cu toate acestea, experiența a demonstrat că anumite modificări ale programelor existente sunt necesare sau de dorit. De exemplu, diferențele între nivelurile de ajutor, care rezultă din punerea în aplicare a modelului istoric, vor fi dificil de justificat în viitor, deoarece perioadele de referință pentru plăți vor fi din ce în ce mai îndepărtate în timp.

Pe de altă parte, modelul regional oferă un ajutor mai echitabil agricultorilor, în ciuda unei redistribuiri inițiale a ajutorului.

Acesta este motivul pentru care Comisia a propus să se permită statelor membre să-și modifice modelul de SPU îndreptându-se treptat către rate fixe de plată mai stabile pentru fiecare drept la plată, cu scopul de a face schema unică de plată mai eficient și mai simplu. În paralel, propunerile includ o serie de măsuri de simplificare în punerea în aplicare a schemei unice de plată.

Extinderea SPUS

Schema unică de plată pe suprafață a fost introdus ca o etapă premergătoare trecerii la SPU în statele membre care au aderat la UE la 1 mai 2004, pentru a facilita adaptarea lor la UE, ținând cont de situația lor agricolă specifică. Ca sistem de tranziție, SPUS a fost proiectat cu scopul de a asista integrarea fără dificultăți a statelor din UE-10 și UE-2, date fiind diferențele semnificative dintre nivelul lor economic general și rural și cel al economiilor statelor UE-15.

Statele membre care aplică SPUS trebuie să adopte SPU în 2011 (2012 pentru Bulgaria și România). Acestor state membre ar trebui să li se permită să prelungească aplicarea SPUS până în 2013. Această posibilitate este în conformitate cu decizia luată pentru statele membre din UE-15, deoarece acestora li se permite să-și reexamineze punerea în aplicare a SPU și să opteze pentru evoluția către un model de rată fixă mai stabil.

Articolul 69 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 revizuit

Pe baza articolului 69 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 privind schemele de sprijin direct pentru agricultori, statele membre care pun în aplicare SPU pot reține, pentru fiecare sector, până la 10% din plafoanele lor naționale bugetare pentru plăți directe în sectorul în cauză pentru măsuri referitoare la protecția sau ameliorarea mediului sau pentru îmbunătățirea calității și a comercializării produselor agricole. Pentru a permite o flexibilitate mai mare a reacțiilor statelor membre la nevoile apărute în urma orientării globale a PAC, se propune extinderea domeniului de aplicare a articolului 69, astfel:

- se elimină restricția potrivit căreia veniturile provenite din reducerile liniare aplicate într-un anumit sector trebuie să rămână în cadrul acestuia;

- sunt incluse măsuri de compensare a dezavantajelor pentru agricultorii din anumite regiuni specializate în sectoarele produselor lactate, al cărnii de vită, de oaie și de capră și al orezului;

- se prevede, de asemenea, posibilitatea de a folosi sumele reținute în vederea completării drepturilor în regiuni care fac obiectul programelor de restructurare sau/și de dezvoltare;

- se acordă,de asemenea, în anumite condiții, ajutor pentru măsuri de gestionare a riscului – sisteme de asigurare a culturilor împotriva dezastrelor naturale și fonduri mutuale pentru bolile animalelor;

- măsurile care nu îndeplinesc în mod cert cerințele din „cutia verde” a OMC ar trebui limitate la 2,5% din plafoane;

- în final, statelor membre care pun în aplicare SPUS li se va permite să pună în aplicare și prezenta dispoziție.

Modularea

Modularea este un mijloc de transfer bugetar prin care se aplică o scădere procentuală plăților directe către agricultor (pilonul I), resursele bugetare obținute fiind realocate pentru măsuri de dezvoltare rurală (pilonul II).

Odată cu reforma din 2003, s-a convenit asupra modulării obligatorii pentru toate statele membre UE-15, începând, în 2005, cu o rată de 3% și crescând până la 4% în 2006 și până la 5% începând cu 2007. S-a introdus, de asemenea, o limită de 5 000 EUR, sub care nu se aplică nicio reducere a plăților directe.

Comunicarea „Pregătirea în vederea eficienței reformei PAC” a identificat numeroase provocări actuale și viitoare cu care se confruntă PAC, cum ar fi schimbările climatice, gestionarea riscului, bioenergia, gestionarea apei și biodiversitatea și consideră politica de dezvoltare rurală drept una din posibilitățile de abordare a acestor schimbări.

Măsurile disponibile din cadrul dezvoltării rurale oferă deja diverse alternative de abordare a noilor provocări și statele membre au inclus deja în programele lor de dezvoltare rurală măsuri în acest sens pentru perioada 2007–2013. Cu toate acestea, primele experiențe privind absorbția financiară a resurselor de dezvoltare rurală din 2007 indică faptul că statele membre au nevoi bugetare care depășesc posibilitățile lor financiare.

Pentru a permite statelor membre să sprijine nevoile tot mai mari de a face față noilor provocări prin intermediul setului de măsuri propuse în cadrul politicii de dezvoltare rurală, se propune creșterea modulării obligatorii cu 8% și adăugarea unui element progresiv suplimentar în cadrul unui nou sistem care are la bază următoarele principii:

- toate veniturile rezultate în urma modulării rămân în statul membru care le generează;

- în UE-15, modularea de bază, care se aplică tuturor plăților peste 5 000 EUR, crește anual cu 2% începând cu 2009 până la atingerea unui procent suplimentar de 8% (peste procentul actual de 5%) în 2012;

- se introduce un sistem progresiv; în timp ce plățile sunt reduse treptat cu câte 3% în praguri succesive, se propune un nou sistem de gestionare financiară a ajutoarelor directe, stabilindu-se plafoane nete globale per stat membru;

- tabelul de mai jos indică procentele totale ale modulării care urmează să fie aplicate (existente și, respectiv, suplimentare):

Praguri | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |

de la 1 la 5 000 | 0 | 0 | 0 | 0 |

de la 5 000 la 99 999 | 5% + 2% | 5% + 4% | 5% + 6% | 5% + 8% |

de la 100 000 la 199 999 | 5% + 5% | 5% + 7% | 5% + 9% | 5% + 11% |

de la 200 000 la 299 999 | 5% + 8% | 5% + 10% | 5% + 12% | 5% + 14% |

peste 300 000 | 5% + 11% | 5% + 13% | 5% + 15% | 5% + 17% |

- statele din UE-10 devin, de asemenea, eligibile pentru modulare în 2012, cu o rată de bază de 3% (în loc de 13%). Bulgaria și România sunt scutite de modulare, în ceea ce privește introducerea treptată a plăților directe.

Limitări ale plă ților

46,6% din totalul beneficiarilor plăților directe din UE-25 primesc mai puțin de 500 EUR. Acest procent include, în mod special, agricultorii mici, dar și beneficiari din anumite state membre pentru care valoarea plații este mai mică decât costurile administrative ale gestionării acesteia.

Pentru a simplifica și a reduce costurile de administrare a plăților directe, se propune ca statele membre să aplice fie un cuantum minim al plăților de 250 EUR, fie o dimensiune minimă a suprafeței eligibile per exploatație de cel puțin 1 hectar, fie să le aplice pe amândouă. Cu toate acestea, se instituie o dispoziție specială pentru statele membre al căror sector agricol este alcătuit, în principal, din exploatații foarte mici.

ORGANIZAREA COMUNă A PIEţEI UNICE

MECANISME DE INTERVEN ție pe piață

Pe baza unor analize, Comisia a ajuns la concluzia că verificarea aprovizionării pieței nu ar trebui să afecteze capacitatea agricultorilor UE de a răspunde semnalelor pieței, ci că această verificare ar trebui să devină o adevărată „plasă de siguranță”. În acest scop, s-au propus simplificarea și armonizarea dispozițiilor actuale privind intervenția publică, prin intermediul extinderii unui sistem de licitație.

În sectorul cerealelor, se propune introducerea licitației pentru grâul de pâine, în timp ce pentru cerealele furajere se va aplica același model ca și pentru porumb (reducerea plafonului cantitativ la zero). Pentru grâul dur, luând în considerare situația actuală și pe cea preconizată a pieței, se propune eliminarea intervenției. Din aceleași motive, se propune eliminarea intervenției în cazul orezului și al cărnii de porc. Se vor pune, de asemenea, în aplicare dispoziții privind licitațiile pentru unt și lapte praf degresat.

Eliminarea acțiunii de scoatere a terenurilor din circuitul agricol

Pe baza situației pieței și pe baza punerii în aplicare a SPU, se propune eliminarea acțiunii de scoatere terenurilor din circuitul agricol ca instrument de control al aprovizionării. Cu toate acestea, pe baza propunerilor privind ecocondiționalitatea și dezvoltarea rurală, statelor membre li se pun la dispoziție instrumente corespunzătoare pentru a asigura conservarea beneficiilor ecologice actuale rezultate în urma scoaterii terenurilor din circuitul agricol.

Tr anziția către eliminarea cotelor de lapte

În 1984, cotele erau introduse ca reacție la supraproducție. Conform situației actuale a pieței, motivele pentru care au fost introduse cotele de lapte în 1984 nu mai sunt pertinente. Deoarece cotele de lapte expiră în 2015, sectorul ar trebui ajutat cu măsuri de tranziție progresive pentru a se adapta la o piață fără cote după 2015. Pentru a permite o tranziție fără probleme a sectorului laptelui către eliminarea sistemului cotelor de lapte, se propune o creștere anuală treptată.

În termeni generali, eliminarea treptată a cotelor de lapte ar trebui să ducă la creșterea producției, la prețuri mai mici și la creșterea competitivității sectorului în cauză. Cu toate acestea, există anumite regiuni, în special regiunile muntoase, dar nu numai acestea, care este de așteptat să se confrunte cu dificultăți în păstrarea unui nivel minim de producție. Aceste probleme pot fi rezolvate prin punerea în aplicare a unor măsuri specifice în temeiul articolului 68 din Regulamentul privind sistemele directe de ajutoare.

Ajutoare specifice pentru sectorul produselor lactatelor

Se propune eliminarea ajutorului pentru stocarea privată pentru brânză și a ajutorului pentru eliminarea stocului de unt utilizat la prepararea produselor de patiserie și a înghețatei, precum și pentru consumul direct. Aceste sisteme nu mai sunt necesare pentru a sprijini piața și ar trebui, în consecință, eliminate.

Pentru alte produse, cum ar fi ajutorul pentru stocarea privată a untului, a laptelui praf degresat utilizat pentru hrana animalelor și ajutorul pentru producția de cazeină, pentru care se acordă un ajutor obligatoriu în baza prezentului regulament, s-a propus ca acest tip de ajutor să fie facultativ, astfel încât Comisia să decidă dacă trebuie sau nu pus în aplicare, în funcție de situația pieței.

Alte sisteme de ajutoare

În cazul unei serii de sisteme de ajutoare de dimensiuni reduse, se propun decuplarea și încorporarea lor în SPU, deoarece acest lucru ar contribui la îmbunătățirea competitivității și la simplificare în privința acestor sisteme. Pentru cânepă, plante proteaginoase și fructe cu coajă lemnoasă, trecerea la SPU poate avea loc fără o perioadă de tranziție. Pentru orez, furaje uscate, cartofi pentru amidon și in pentru fibre lungi se propune o perioadă de tranziție către decuplarea integrală cu scopul de a ajuta agricultorii și întreprinderile prelucrătoare să se adapteze treptat la noul sistem de ajutoare. Se propune, de asemenea, eliminarea sistemului culturilor energetice, având în vedere nevoia actuală acută de bioenergie.

Noi provocări şI POLITICA DE DEZVOLTARE RURALă

Pe baza plafonului pentru bugetul global al PAC fixat până în 2013, finanțarea suplimentară pentru dezvoltarea rurală se poate realiza numai printr-o creștere a modulării obligatorii.

Finanțarea suplimentară este necesară pentru a întări eforturile cu privire la prioritățile UE în domeniul schimbărilor climatice, al energiei regenerabile, al gestionării apei și al biodiversității.

- Clima și energia au devenit prioritatea ordinii de zi, deoarece UE preia conducerea în crearea unei economii cu emisii scăzute de dioxid de carbon. În martie 2007, liderii UE au aprobat propunerile Comisiei de a micșora emisiile de CO2 cu cel puțin 20% până în 2020 (30% în cazul unui acord la nivel mondial) și de a stabili un procent obligatoriu de 20% pentru folosirea surselor de energie regenerabilă, incluzând un aport de 10% de biocombustibil în consumul de benzină și motorină. Agricultura și silvicultura pot avea o contribuție importantă prin furnizarea de materie primă pentru bioenergie, prin captarea carbonului și prin reducerea mai semnificativă a emisiilor de gaze cu efect de seră.

- Obiectivele UE cu privire la politica în domeniul apei sunt stabilite în Directiva-cadru privind apa, care va fi pusă integral în aplicare în perioada 2010–2012. Agricultura și silvicultura, în calitate de consumatori principali de apă și de resurse hidrice vor avea un rol major în gestionarea durabilă a apei, atât în termeni de cantitate, cât și în termeni de calitate. Gestionarea apei va constitui o parte tot mai importantă a strategiei de adaptare la schimbările climatice deja inevitabile.

- Statele membre s-au angajat să oprească declinul biodiversității până în 2010, o țintă care pare din ce în ce mai greu de atins. O mare parte din diversitatea biologică a Europei depinde de agricultură și de silvicultură, iar eforturile de a proteja biodiversitatea trebuie să crească, în special având în vedere efectele adverse anticipate ale schimbărilor climatice și cererea tot mai mare de apă.

Statele membre sunt încurajate să folosească pe deplin fondurile suplimentare disponibile pentru perioada 2010–2013 și să își adapteze strategiile și programele în consecință. În special, ajutorul pentru investiții din cadrul axei 1 poate fi direcționat către achiziționarea de mașini și echipamente care să permită economisirea energiei, a apei și altor resurse și către producția de energie regenerabilă (sau de materie primă pentru aceasta) pentru utilizarea în cadrul exploatației agricole și în afara acesteia. În cadrul axei 2, măsura de agromediu și măsurile referitoare la silvicultură pot fi folosite în special în domeniul biodiversității, al gestionării apei și al acțiunilor de atenuare a schimbărilor climatice. În cadrul axelor 3 și 4 pot fi sprijinite proiecte la nivel local privind energia regenerabilă.

În acest context, cel de-al 7-lea program-cadru pentru cercetare va contribui la abordarea noilor provocări, va oferi un ajutor important inovațiilor din sectorul agricol și va permite o stabilire adecvată a scopurilor politice.

CONSECINţE BUGETARE

De la reforma PAC din 2003 și cu aplicare din anul bugetar 2007, PAC are un mecanism intern de disciplină financiară pentru situația în care cheltuielile preconizate riscă să depășească plafonul financiar pentru cheltuielile privind piața și pentru ajutoarele directe. Propunerea nu modifică principiile stabilite în cadrul reformei din 2003 și modificate în urma aderării statelor UE-12 cu privire la aplicarea acestui mecanism. Cea mai mare parte a ajutorului PAC este deja stabilită, iar situația pieței s-a îmbunătățit semnificativ din 2003. În consecință, riscul de a se aplica disciplina financiară (și anume reducerea ajutoarelor directe) a scăzut mai mult decât se preconiza.

Propunerile pentru modulare în schema unică de plată și pentru dezvoltare rurală sunt, prin natura lor, neutre cu privire la bugetul UE, deoarece este vorba de un simplu transfer obligatoriu între primul și al doilea pilon al PAC. În ceea ce privește bugetul național, creșterea modulării ar putea implica cheltuieli suplimentare la nivel național legate de acordarea cofinanțării necesare pentru dezvoltarea rurală. Aceasta ar însemna că anumite state membre au posibilitatea să revină la nivelul (mai ridicat) al cheltuielilor naționale prevăzut înainte de decizia privind cadrul financiar 2007-2013. În ceea ce privește transferul măsurilor în schema unică de plată, ar putea exista consecințe financiare moderate pentru bugetul UE, dar majoritatea transferurilor sunt, de asemenea, neutre pe plan bugetar.

Cu privire la măsurile referitoare la piață, creșterea recentă a prețurilor la nivel mondial a dus la o îmbunătățire clară a perspectivelor în raport cu preconizările din momentul în care s-a hotărât reforma din 2003. De atunci, reforma intervenției privind porumbul a rezolvat, la acea dată, o parte din problemele preconizate de pe piața cerealelor , iar propunerile actuale referitoare la intervenția privind cerealele îmbunătățesc și mai mult situația. Nivelul cheltuielilor suplimentare care urmează a fi suportate la finalul perioadei cuprinse în cadrul financiar actual este relativ redus. În sectorul produselor lactate, consecințele țin mai degrabă de momentul în care se efectuează cheltuielile (înainte sau după 2013).

Expirarea cotelor la produsele lactate va duce la o presiune suplimentară în industria untului, în orice situație. Prezenta propunere va avea, în general, rezultate pozitive nu numai pentru sectorul în cauză, ci și pentru evoluțiile pe termen lung ale PAC, prin inițierea unui proces treptat de eliminare progresivă a cotelor . Cu toate acestea, nevoia pentru anumite cheltuieli suplimentare limitate legate de exportul de unt nu poate fi exclusă. Materializarea acesteia va depinde de factori care sunt, în acest stadiu, necunoscuți (Acordul DDA – Agenda de Dezvoltare Doha, evoluția pieței mondiale). În consecință, prezentele propuneri includ o clauză de reexaminare în 2012 care permite ca evoluția piețelor de produse lactate să fie evaluată pentru a se stabili dacă este nevoie de măsuri suplimentare pentru evitarea creșterii bugetului. Eliminarea măsurilor existente ar trebui să ducă la realizarea de economii. Cu toate acestea, cea mai importantă consecință bugetară a tranziției fără probleme a sectorului laptelui către terminarea sistemului cotelor este pierderea unei părți din veniturile bugetare datorate scăderii preconizate a prelevării laptelui.

2008/0103 (CNS)

Propunere de

REGULAMENT AL CONSILIULUI

de stabilire a unor norme comune pentru sisteme de ajutor direct pentru agricultori în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor sisteme de ajutor pentru agricultori

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolele 36 și 37 și articolul 299 alineatul (2),

având în vedere Actul de aderare a Greciei, în special alineatul (6) din Protocolul nr. 4 privind bumbacul[1],

având în vedere propunerea Comisiei[2],

având în vedere avizul Parlamentului European[3],

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European[4]

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[5]

întrucât:

1. Experiența dobândită în urma punerii în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001[6] arată că anumite elemente ale mecanismului de ajutor ar trebui modificate. În special, decuplarea ajutorului direct ar trebui extinsă și funcționarea schemei unice de plată ar trebui simplificată. Trebuie, de asemenea, remarcat faptul că Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 a fost modificat în mod substanțial de la intrarea sa în vigoare. În contextul acestor evoluții și în scopul asigurării clarității, regulamentul menționat ar trebui abrogat și înlocuit cu un nou regulament.

2. Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 a stabilit principiul conform căruia agricultorii care nu respectă anumite cerințe în domeniile sănătății publice, al sănătății animalelor și al sănătății plantelor, al mediului și al bunăstării animalelor vor suporta aplicarea de reduceri ale ajutoarelor sau vor fi excluși de la ajutorul direct. Sistemul de „ecocondiționalitate” este parte integrantă din ajutorul comunitar în domeniul plăților directe și ar trebui, deci, menținut. Cu toate acestea, experiența a demonstrat că numeroase cerințe din domeniul de aplicare a ecocondiționalității nu sunt suficient de pertinente pentru activitatea agricolă sau pentru terenurile agricole sau vizează mai degrabă autoritățile naționale decât agricultorii. În consecință, domeniul de aplicare a ecocondiționalității ar trebui modificat.

3. În plus, pentru a se evita abandonarea terenurilor agricole și pentru a se asigura menținerea lor în bune condiții agricole și de mediu, Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 a stabilit un cadru comunitar în care statele membre adoptă standarde care să țină seama de caracteristicile zonelor în cauză, inclusiv de caracteristicile pedologice și climatice, precum și de tipurile de exploatare agricolă existente (utilizarea terenurilor, rotația culturilor, practicile agricole) și de structura exploatațiilor. Eliminarea acțiunii de scoatere obligatorie a terenurilor din circuitul agricol din cadrul schemei unice de plată poate avea, în anumite cazuri, efecte adverse pentru mediu, în special în ceea ce privește anumite particularități ale peisajului. În consecință, dispozițiile comunitare existente care vizează protejarea particularităților specifice ale peisajului, dacă este cazul, ar trebui consolidate.

4. Protejarea și gestionarea apelor în cadrul activităților agricole a devenit treptat o problemă în anumite zone. De aceea, este necesară și consolidarea cadrului comunitar existent pentru bune condiții agricole și de mediu, cu scopul de a proteja apa împotriva poluării și a formării de șiroaie și de a gestiona utilizarea apei.

5. Ținând cont de faptul că pășunile permanente au un efect pozitiv asupra mediului, ar trebui aplicate măsuri destinate să încurajeze menținerea pășunilor permanente existente, pentru a preveni transformarea generalizată a acestora în terenuri arabile.

6. Pentru a obține un echilibru mai bun între instrumentele politice concepute pentru promovarea unei agriculturi durabile și cele concepute pentru încurajarea dezvoltării rurale, s-a introdus un sistem de reducere progresivă obligatorie a plăților directe („modularea”) prin Regulamentul (CE) nr. 1782/2003. Acest sistem, inclusiv scutirea de plată a sumelor de până la 5 000 EUR, ar trebui menținut.

7. Economiile realizate prin mecanismul de modulare introdus prin Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 sunt folosite pentru finanțarea măsurilor din cadrul politicii de dezvoltare rurală. De la adoptarea regulamentului în cauză, sectorul agricol a întâmpinat noi provocări importante, cum ar fi schimbările climatice, importanța tot mai mare a bioenergiei, precum și necesitatea unei mai bune gestionări a apei și a unei protecții mai eficiente a biodiversității. Comunității Europene, ca parte a Protocolului de la Kyoto[7], i s-a cerut să își adapteze politicile în contextul considerațiilor privind schimbările climatice. În plus, în urma unor probleme majore referitoare la penuria de apă și la secete, ar trebui rezolvate problemele legate de gestionarea apei[8]. Protejarea biodiversității rămâne o provocare majoră și, cu toate că s-au făcut progrese reale în acest sens, atingerea țintei privind biodiversitatea, stabilite de Comunitatea Europeană pentru 2010 va implica eforturi suplimentare[9]. Comunitatea conștientizează nevoia de a aborda aceste noi provocări în cadrul politicilor sale. În domeniul agricol, programele de dezvoltare rurală adoptate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1698/2006 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltarea rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR)[10] constituie un instrument de lucru adecvat pentru rezolvarea acestor probleme. Pentru a permite statelor membre să își revizuiască programele de dezvoltare rurală în consecință, fără să li se ceară să reducă din activitățile actuale de dezvoltare rurală din alte regiuni, trebuie puse la dispoziția acestora fonduri suplimentare. Cu toate acestea, perspectivele financiare pentru perioada 2007-2013 nu prevăd mijloace financiare suficiente pentru a consolida în mod adecvat politica comunitară de dezvoltare rurală. În aceste condiții, o mare parte din resursele financiare necesare ar trebui mobilizate prin intermediul asigurării unor scăderi progresive ale plăților directe prin modulare.

8. Distribuirea ajutorului direct pentru venit agricultorilor este caracterizată de alocarea unei mari părți din plăți unui număr de mari beneficiari mai degrabă restrâns. Este evident faptul că beneficiarii mai mari nu necesită același nivel de ajutor unitar pentru ca obiectivul privind ajutorul pentru venit să fie atins în mod eficient. În plus, potențialul de adaptare facilitează funcționarea marilor beneficiari cu niveluri mai mici de ajutor unitar. Este deci echitabil să se preconizeze ca agricultorii care beneficiază de un cuantum ridicat al ajutorului să aibă o contribuție deosebită la finanțarea măsurilor de dezvoltare rurală referitoare la abordarea noilor provocări. În consecință, ar trebui stabilit un mecanism care să reducă mai mult din plățile mai mari, iar fondurile obținute în acest fel ar trebui, de asemenea, folosite la rezolvarea noilor provocări din cadrul dezvoltării rurale. Pentru a asigura proporționalitatea acestui mecanism, reducerile suplimentare ar trebuie să crească progresiv, în funcție de cuantumurile plăților în cauză.

9. Situarea geografică deosebită a regiunilor ultraperiferice, precum și insularitatea, suprafața redusă, terenurile muntoase și clima impun sarcini suplimentare sectoarelor agricole aferente. Pentru a atenua aceste sarcini și constrângeri este necesară derogarea de la obligația de a pune în aplicare reducerea modulării în cazul agricultorilor din zonele ultraperiferice.

10. Ratele crescute ale modulării obligatorii trebuie luate în considerare de acele state membre care au optat pentru punerea în aplicare a unui sistem de modulare voluntară. Regulamentul (CE) nr. 378/2007 al Consiliului din 27 martie 2007 de stabilire a normelor pentru modularea voluntară a plăților directe prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori[11] ar trebui modificat în consecință.

11. Cuantumurile rezultate în urma aplicării unui procentaj de 5 puncte care corespunde reducerilor modulării stabilite în Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 ar trebui alocate între statele membre, în conformitate cu criterii obiective. Cu toate acestea, se stabilește că un anumit procent din aceste sume ar trebui să rămână în statele membre în care au fost generate. Ținând seama de modificările structurale care rezultă în urma anulării intervenției pentru secară, ar trebui prevăzute măsuri specifice pentru anumite regiuni de producție a secarei, finanțate dintr-o parte din sumele generate prin modulare. Cu toate acestea, sumele obținute în urma punerii în aplicare a unei noi reduceri a modulării ar trebui să fie puse la dispoziția statelor membre în care au fost generate.

12. Pentru a facilita funcționarea modulării, în special cu privire la procedurile pentru acordarea de plăți directe agricultorilor și la transferurile în cadrul programelor de dezvoltare rurală, ar trebui să se stabilească plafoane nete pentru fiecare stat membru în parte, care să limiteze plățile care către agricultori după punerea în aplicare a modulării. Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune [12] trebuie modificat în consecință.

13. Agricultorii din noile state membre primesc plăți directe pe baza unui mecanism de introducere treptată. Pentru a obține echilibrul corect între instrumentele politice concepute pentru promovarea unei agriculturi durabile și cele concepute pentru a încuraja dezvoltarea rurală, sistemul de modulare trebuie pus în aplicare în cazul agricultorilor din noile state membre numai în momentul în care nivelul plăților directe aplicabil în statele membre respective este egal cu nivelul aplicabil în celelalte state membre.

14. Modularea nu ar trebui să reducă suma netă plătită unui agricultor dintr-un nou stat membru sub valoarea sumei de plătit unui agricultor similar din alt stat membru. Odată ce modularea devine aplicabilă agricultorilor din noile state membre, rata reducerii ar trebui, în consecință, limitată la diferența dintre nivelul din calendarul de introducere treptată și nivelul din celelalte state membre după punerea în aplicare a modulării. În plus, agricultorii din noile state membre cărora li se aplică modularea nu ar mai trebui să beneficieze de plățile directe naționale complementare pentru a evita ca nivelul lor de ajutor să depășească nivelul din celelalte state membre.

15. Pentru ca sumele destinate finanțării politicii agricole comune să respecte plafoanele anuale fixate în cadrul perspectivelor financiare, ar trebui prevăzut un mecanism financiar care să modifice plățile directe, dacă este cazul. Ar trebui stabilită o modificare a ajutorului direct în cazul în care estimările indică faptul că rubrica 2, cu o marjă de siguranță de 300 000 000 EUR, va fi depășită într-un exercițiu bugetar dat. Luând în considerare nivelurile plăților directe pentru agricultorii din noile state membre ca rezultat al introducerii treptate, ar trebui să se prevadă ca, în cadrul punerii în aplicare a mecanismului de introducere treptată, în cazul tuturor plăților directe acordate în noile state membre, instrumentul de disciplină financiară să fie pus în aplicare în noile state membre numai în momentul în care nivelul plăților directe aplicabile în noile state membre este cel puțin egal cu nivelul aplicabil în statele membre altele decât noile state membre.

16. Pentru a ajuta agricultorii să respecte standardele unei agriculturi moderne de calitate superioară, este necesar ca statele membre să inițieze un sistem cuprinzător de consiliere destinat exploatațiilor agricole comerciale. Acest sistem de consiliere agricolă trebuie să contribuie la o mai mare sensibilizare a agricultorilor cu privire la raporturile dintre fluxul de materii și procesele agricole, pe de o parte, și standardele de mediu, de siguranță a produselor alimentare, de sănătate și de bunăstare a animalelor, pe de altă parte, fără să afecteze în vreun fel obligațiile și responsabilitățile agricultorilor în ceea ce privește respectarea standardelor în cauză.

17. Statele membre trebuie, în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, să ia măsurile necesare pentru a se asigura că tranzacțiile finanțate efectuate din Fondul European de Garantare Agricolă (FEGA) sunt aplicate efectiv și în mod corect și că există un sistem de prevenire și de corectare a neregulilor. În acest scop, vor iniția o administrare integrată și un sistem de control pentru plățile directe. Pentru a îmbunătăți eficacitatea și controlul ajutoarelor comunitare, statele membre ar trebuie să fie autorizate să utilizeze sistemul integrat și în cazul sistemelor comunitare care nu sunt prevăzute de prezentul regulament.

18. Ar trebui stabilite elementele principale ale administrării integrate și ale sistemului de control și, în special, dispozițiile privind o bază de date electronică, un sistem de identificare a parcelelor agricole, cererile de ajutor ale agricultorilor, un sistem de control armonizat în cadrul schemei unice de plată, un sistem pentru identificarea și înregistrarea drepturilor la plată.

19. Gestionarea sumelor mici este o sarcină împovărătoare pentru autoritățile competente ale statelor membre. Pentru a evita sarcinile administrative excesive ar trebui ca statele membre să nu acorde plăți directe în cazul în care plățile ar fi mai mici decât ajutorul comunitar mediu pentru un hectar sau pentru o altă suprafață, în cazul în care suprafața eligibilă a exploatației pentru care se solicită ajutor este mai mică de un hectar. Ar trebui instituită o dispoziție specială pentru statele membre în care structura exploatațiilor este fundamental diferită de structura medie din Comunitate. Statelor membre li se dă dreptul de a opta pentru punerea în aplicare a unuia din cele două criterii luând în considerare particularitățile structurilor economiilor lor agricole. Având în vedere faptul că drepturile la plată speciale le-au fost alocate agricultorilor deținători ai așa-numitelor exploatații agricole „fără teren”, punerea în aplicare a pragului bazat pe hectare ar fi ineficientă. În consecință, acești agricultori vor beneficia de suma minimă bazată pe ajutorul mediu.

20. Experiența punerii în aplicare a schemei unice de plată demonstrează că ajutorul decuplat pe venit a fost, în anumite cazuri, acordat unor beneficiari care nu sunt persoane fizice și al căror domeniu de activitate nu vizează sau vizează doar parțial sectorul agricol. Pentru a evita alocarea ajutorului pe venit din domeniul agricol unor asemenea societăți comerciale sau firme și pentru a garanta faptul că ajutorul comunitar este folosit în întregime în scopul asigurării unui standard de viață echitabil pentru comunitatea agricolă, ar trebui ca statele membre să fie autorizate, în cazul în care are loc o asemenea alocare, să nu acorde plăți directe în temeiul prezentului regulament.

21. Autoritățile naționale competente ar trebui să efectueze integral plățile către beneficiari, prevăzute în cadrul sistemelor comunitare de ajutor, sub rezerva reducerilor prevăzute în prezentul regulament și în perioadele stabilite. În scopul flexibilității gestionării plăților directe, statelor membre li se dă dreptul să efectueze plăți directe în două tranșe pe an.

22. Sistemele de ajutor din cadrul politicii agricole comune prevăd un ajutor direct pentru venit, în special pentru a asigura un nivel de viață echitabil pentru populația agricolă. Acest obiectiv este strâns legat de conservarea zonelor rurale. Pentru a se evita alocarea incorectă a fondurilor comunitare, nu ar trebui efectuată nicio plată de ajutor către agricultorii care au creat în mod artificial condițiile necesare pentru a beneficia de aceste plăți.

23. Pentru a îndeplini obiectivele politicii agricole comune, sistemele comune de ajutor trebuie adaptate circumstanțelor și, dacă este cazul, în termene foarte scurte. Prin urmare, beneficiarii nu trebuie să considere condițiile de acordare a ajutoarelor imuabile și trebuie să fie pregătiți pentru o eventuală revizuire a acestora în funcție de evoluțiile economice sau de situația bugetară.

24. Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 a stabilit o schemă unică de plată care a combinat diversele mecanisme de ajutor existente într-un sistem unic de plăți directe decuplate. Experiența punerii în aplicare a schemei unice de plată demonstrează că unele elemente pot fi simplificate în favoarea agricultorilor și a administrațiilor. Mai mult, dat fiind faptul că schema unică de plată a fost între timp pus în aplicare de toate statele membre cărora li s-a cerut acest lucru, anumite dispoziții care erau legate de punerea în aplicare inițială au devenit caduce și, în consecință, ar trebui modificate. În acest context, în unele cazuri s-a detectat un număr semnificativ de drepturi la plată neutilizate. Pentru a evita asemenea situații și luând în considerare faptul că agricultorii sunt deja familiarizați cu modul de funcționare a schemei unice de plată, perioada stabilită inițial pentru înapoierea drepturilor la plată nefolosite la rezerva națională ar trebui redusă la doi ani.

25. Elementele principale ale schemei unice de plată ar trebui păstrate. În special, stabilirea plafoanelor naționale ar trebui să garanteze faptul că nivelul total al ajutorului și al drepturilor nu depășește constrângerile bugetare actuale. Statele membre ar trebui, de asemenea, să inițieze o rezervă națională care să poată fi folosită pentru a facilita participarea noilor agricultori la sistem sau să ia în considerare nevoile specifice din anumite regiuni. Ar trebui stabilite norme privind transferul și utilizarea drepturilor la plată pentru a evita transferul cu caracter speculativ și acumularea de drepturi la plată în absența unei baze agricole corespunzătoare.

26. Integrarea progresivă a noilor sectoare în schema unică de plată impune reexaminarea definiției pentru terenul eligibil care beneficiază de sistem sau pentru activarea drepturilor la plată. Cu toate acestea, este oportună prevederea excluderii ajutorului pentru regiunile cultivate cu fructe și legume, în cazul în care statele membre au optat pentru o integrare amânată a acestui sector în schema unică de plată. În afară de aceasta, în ceea ce privește cânepa, ar trebui prevăzute măsuri speciale prin care să se prevină acordarea de ajutor pentru culturile ilegale.

27. Scoaterea obligatorie a terenurilor din circuitul agricol a fost introdusă ca un mecanism de control al aprovizionării. Evoluțiile pieței în sectorul culturilor arabile, asemenea introducerii de ajutoare decuplate, nu mai justifică necesitatea menținerii acestui instrument, care, prin urmare, ar trebui să fie eliminat. Ajutorul pentru scoaterea terenurilor din circuitul agricol instituit în conformitate cu articolele 53 și 63 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 va fi astfel activat pe hectare care trebuie să îndeplinească aceleași condiții de eligibilitate ca și pentru celelalte drepturi.

28. În urma integrării ajutorului anterior decuplat pentru piață în schema unică de plată, valoarea drepturilor la plată a avut la bază, în acele state membre care au optat pentru o punere în aplicare de tip istoric, nivelul individual al ajutorului anterior. Odată cu trecerea anilor de la introducerea schemei unice de plată și în urma integrării succesive a unor sectoare suplimentare în schema unică de plată, este din ce în ce mai greu de justificat legitimitatea existenței unor diferențe individuale semnificative în ceea ce privește nivelul de ajutor, diferențe care au la bază doar ajutorul anterior. Din acest motiv, statelor membre care au ales modelul istoric de punere în aplicare ar trebui să li se permită, în anumite condiții, să reexamineze drepturile la plată alocate, în scopul aproximării valorii lor unitare, respectând, în același timp, principiile generale ale legislației comunitare și obiectivele politicii agricole comune. În acest context, statele membre pot lua în considerare particularitățile suprafețelor geografice în momentul stabilirii unor valori mai apropiate. Egalizarea drepturilor la plată ar trebui să aibă loc pe parcursul unei perioade adecvate de tranziție și în cadrul unui interval limitat de reduceri, pentru a permite agricultorilor să se adapteze în mod rezonabil la nivelurile de ajutor în schimbare.

29. În temeiul reformei din 2003, statele membre au beneficiat de opțiunea de a pune în aplicare schema unică de plată prin intermediul punerii în aplicare de tip istoric sau regional. Începând din acel moment, statele membre au avut ocazia să evalueze efectele alegerilor lor în ceea ce privește adecvarea lor economică și administrativă. În consecință, statelor membre ar trebui să li se dea șansa să își reexamineze opțiunea inițială în urma experienței acumulate. Din acest motiv, pe lângă posibilitatea de a egaliza valoarea drepturilor la plată, statele membre care au pus în aplicare modelul istoric ar trebui autorizate să treacă la modelul regional. Mai mult, statelor membre care au ales să pună în aplicare modelul regional ar trebui să li se dea posibilitatea să-și reexamineze deciziile în anumite condiții, cu scopul de a aproxima valoarea drepturilor la plată în conformitate cu anumite etape prestabilite, respectând, în același timp, principiile generale ale legislației comunitare și obiectivele politicii agricole comune. Aceste schimbări ar trebui să aibă loc pe parcursul unei perioade de tranziție adecvate și în cadrul unui interval limitat de reduceri, pentru a permite agricultorilor să se adapteze în mod rezonabil la nivelurile de ajutor în schimbare.

30. Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 a permis statelor membre, odată cu introducerea unei scheme unice de plată, să excludă anumite plăți din sistemul în cauză. În același timp, articolul 64 alineatul (3) din regulamentul în cauză a prevăzut posibilitatea reexaminării opțiunilor prevăzute în secțiunile 2 și 3 din capitolul 5, titlul III, în contextul evoluțiilor pieței și al celor structurale. O analiză a experienței relevante indică faptul că decuplarea atrage după sine flexibilitate în alegerea făcută de producători, permițându-le să ia decizii cu privire la producție pe baza profitabilității și a răspunsului pieței. Acesta este în mod special cazul sectoarelor culturilor arabile, al hameiului și al semințelor și într-o anumită măsură, și al sectorului cărnii de vită. În consecință, plățile parțial cuplate în sectoarele în cauză ar trebui integrate în schema unică de plată. Pentru ca agricultorii din sectorul cărnii de vită să se alinieze treptat noilor acorduri privind ajutorul ar trebui să se prevadă o integrare treptată a primei speciale pentru animalele mascul și a primei de sacrificare. Având în vedere faptul că plățile parțial cuplate din sectoarele fructelor și legumelor au fost recent introduse, și doar ca măsură de tranziție, nu este necesară reexaminarea acestor sisteme.

31. Cu toate acestea, în ceea ce privește vacile de alăptare și sectorul ovinelor și caprinelor, menținerea unui nivel minim al producției agricole poate fi încă necesară, pentru economiile agricole din anumite regiuni și, în special, în cazul în care agricultorii nu pot recurge la alte alternative economice. În acest context, statele membre ar trebui să aibă opțiunea de a menține ajutorul cuplat la nivelul actual sau, pentru vacile de alăptare, la un nivel mai redus. În acest caz, ar trebui instituite dispoziții speciale cu privire la îndeplinirea cerințelor de identificare și înregistrare prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1760/2000 al Parlamentului European și al Consiliului[13] și de Regulamentul (CE) nr. 21/2004[14] al Consiliului , în special în vederea securizării trasabilității animalelor.

32. Statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a utiliza până la 10% din plafoanele lor pentru acordarea ajutorului specific, în cazuri bine definite. Un astfel de ajutor ar trebui să dea statelor membre posibilitatea de a rezolva problemele referitoare la mediu și de a îmbunătăți calitatea și comercializarea produsele agricole. Ajutorul specific ar trebui, de asemenea, să fie disponibil în vederea atenuării consecințelor eliminării treptate a cotelor de lapte și ale decuplării ajutorului, în special în sectoarele sensibile. Având în vedere importanța crescândă a gestionării eficiente a factorilor de risc, statelor membre ar trebui să li se ofere posibilitatea de a contribui financiar la primele pe care agricultorii le plătesc pentru asigurarea culturilor, precum și la finanțarea compensațiilor financiare ale unor pierderi economice în cazul unor boli ale animalelor sau ale plantelor. În vederea respectării obligațiilor internaționale ale Comunității, resursele care ar putea fi folosite pentru orice măsură privind ajutorul cuplat ar trebui limitate la un nivel adecvat. Condițiile aplicabile contribuțiilor financiare la asigurările pentru culturi și la compensările legate de daune provocate de bolile animalelor sau ale plantelor ar trebui stabilite în consecință.

33. Plățile directe din cadrul schemei unice de plată au avut la bază valori de referință referitoare la plățile directe primite anterior sau plăți la hectar pe regiuni. Agricultorii din noile state membre nu au beneficiat de plățile comunitare directe și nu au dispus de referințe istorice pentru anii calendaristici 2000, 2001 și 2002. În consecință, s-a prevăzut, în cadrul Regulamentului (CE) nr. 1782/2003 ca în noile state membre, schema unică de plată să aibă la bază plăți pe hectar pe regiuni. Cu toate acestea, utilizarea perioadelor de referință poate fi luată în considerare mulți ani după aderarea noilor state membre la Comunitate, în cazul acelor state membre care nu au trecut încă la schema unică de plată. În consecință, în vederea facilitării tranziției spre schema unică de plată și în special în vederea evitării cererilor speculative, statelor membre ar trebui să fie autorizate să ia în considerare, în momentul calculării drepturilor la plată din cadrul schemei unice de plată, suprafețele pentru care a fost acordat ajutorul istoric din cadrul schemei unice de plată.

34. În cadrul opțiunii pentru schema unică de plată pe regiuni, noile state membre ar trebui să aibă posibilitatea de a ajusta valoarea drepturilor pe hectar pe baza unor criterii obiective, pentru a asigura tratamentul egal între agricultori și pentru a evita denaturarea pieței.

35. Noile state membre ar trebui să dispună de aceleași posibilități ca și celelalte state membre în vederea punerii în aplicare parțiale a schemei unice de plată.

36. Decuplarea ajutorului direct și introducerea schemei unice de plată au fost elemente esențiale în procesul de reformă a politicii agricole comune. Cu toate acestea, în 2003 s-au găsit mai multe motive în favoarea păstrării ajutorului specific pentru un anumit număr de culturi. Experiența câștigată prin punerea în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1782/2003, împreună cu evoluția situației pieței, indică faptul că sistemele care au fost păstrate în afara schemei unice de plată în 2003 pot fi acum integrate în sistemul în cauză, cu scopul de a promova o agricultură mai orientată spre piață și mai durabilă. Acesta este în special cazul sectorului uleiului de măsline, caz în care a fost pusă în aplicare doar o parte marginală a ajutorului. Este, de asemenea, și cazul plăților pentru grâu dur, plante proteaginoase, orez, amidon de cartofi și fructe cu coajă lemnoasă, cazuri în care eficacitatea tot mai mică a plăților cuplate rămase sprijină opțiunea decuplării. În cazul inului ar trebui, de asemenea, să se elimine ajutorul pentru prelucrare și să se integreze sumele aferente în schema unică de plată. În ceea ce privește orezul, furajele uscate, cartofii pentru amidon și inul, ar trebui asigurată o perioadă de tranziție pentru a le garanta trecerea cât mai lipsită de probleme la ajutorul decuplat. În ceea ce privește fructele de coajă lemnoasă, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a continua să plătească partea națională a ajutorului printr-o modalitate cuplată, pentru a amortiza efectele decuplării.

37. Ca o consecință a integrării de noi sisteme în schema unică de plată, ar trebui prevăzut un calcul al noului nivel de ajutor individual pe venit în cadrul sistemului în cauză. În cazul fructelor cu coajă lemnoasă, al amidonului de cartofi, al inului și al furajelor uscate, o asemenea creștere ar trebui acordată pe baza ajutorului pe care l-au obținut agricultorii în anii cei mai recenți. Cu toate acestea, în cazul integrării plăților care până acum au fost excluse parțial din schema unică de plată, statelor membre ar trebui să li se ofere opțiunea de a utiliza perioadele de referință inițiale.

38. Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 a stabilit un ajutor specific pentru culturile energetice pentru a ajuta la dezvoltarea sectorului. Datorită evoluțiilor recente din sectorul bioenergiei și, în special cererii mari de produse din acest sector pe piața internațională și introducerii de obiective obligatorii pentru 2020 pentru cota parte din bioenergie în totalul de combustibil, nu mai există suficiente motive pentru a acorda ajutor specific pentru culturile energetice.

39. Cu ocazia integrării sectorului bumbacului în schema unică de plată, s-a considerat că o parte din ajutor ar trebui să fie legată în continuare,de cultivarea bumbacului prin intermediul unei plăți specifice culturii pe hectar eligibil, pentru a evita riscul întreruperii producției în regiunile producătoare de bumbac. Această opțiune ar trebui menținută în conformitate cu obiectivele stabilite în Protocolul 4 privind bumbacul, anexat la actul de Aderare a Greciei.

40. Pentru a atenua efectele procesului de restructurare în statele membre care au acordat ajutorul de restructurare prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 320/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 de instituire a unui regim temporar de restructurare a industriei zahărului în Comunitatea Europeană[15], producătorilor de sfeclă de zahăr și de trestie de zahăr ar trebui să li se acorde un ajutor pentru maxim cinci ani consecutivi.

41. Actul de aderare a Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei și Slovaciei și Actul de aderare a Bulgariei și României au prevăzut ca agricultorii din noile state membre să primească plăți directe, în urma unui mecanism de introducere treptată.

42. Mai mult, actele de aderare în cauză au prevăzut un mecanism de ajutor simplificat tranzitoriu pentru acordarea de plăți directe în noile state membre pe bază de suprafață. Ar trebui stabilite elementele principale ale mecanismului în cauză. Schema unică de plată pe suprafață s-a dovedit a fi un sistem eficient și simplu de acordare de ajutor pentru venit agricultorilor. În vederea simplificării, noilor state membre ar trebui să li se permită să continue punerea acestuia în aplicare până la sfârșitul anului 2013.

43. În urma reformei din sectoarele zahărului, fructelor și legumelor și a integrării lor în schema unică de plată, statelor membre care au optat pentru aplicarea schemei unice de plată pe suprafață ar trebui să li se ofere posibilitatea de a acorda un ajutor pentru venit producătorilor de sfeclă de zahăr, trestie de zahăr și cicoare și producătorilor de anumite fructe și legume, sub formă de plăți separate. De asemenea, acelorași state membre ar trebui să li se permită să efectueze plăți pentru un ajutor specific separat în condiții similare cu cele aplicabile celorlalte state membre.

44. Ca o consecință a introducerii treptate a plăților directe în noile state membre, actele de aderare au prevăzut un cadru care să permită noilor state membre să efectueze plăți directe naționale complementare. Ar trebui stabilite condițiile de acordare a acestor plăți.

45. În alocarea inițială a drepturilor la plată de către statele membre, anumite greșeli au dus la plăți deosebit de mari pentru agricultori. Această nerespectare a regulilor de alocare trebuie să facă, în mod normal, obiectul unei corecții financiare, până când sunt luate măsuri corective. Cu toate acestea, pentru statele membre, luând în considerare timpul trecut de la prima alocare a drepturilor, adoptarea corecției necesare ar duce la constrângeri legale și administrative disproporționate. În consecință, în vederea asigurării certitudinii legale, ar trebui să se reglementeze alocarea acestor plăți.

46. În conformitate cu articolul 70 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003, Spania, Franța și Portugalia au decis să excludă din schema unică de plată plățile directe din departamentele franceze de peste mări, din insulele Azore, din Madeira și din Insulele Canare și să acorde aceste plăți conform condițiilor stabilite în titlul IV din regulamentul în cauză. Unele dintre ajutoarele prevăzute în titlul în cauză au fost integrate complet în schema unică de plată. În vederea simplificării și pentru a ține seama de condițiile specifice regiunilor ultraperiferice, acest ajutor ar trebui gestionat în cadrul programelor de ajutoare stabilite prin Regulamentul (CE) nr. 247/2006. În acest scop, fondurile aferente ar trebui transferate din plafoanele naționale pentru plățile directe în cuantumul financiar stabilit la articolul 23 alineatul (2) din regulamentul în cauză. Regulamentul (CE) nr. 247/2006 ar trebui modificat în consecință.

47. Este necesar să se prevadă ca dispozițiile prezentului regulament, care ar putea duce la o acțiune din partea statului membru susceptibilă de a reprezenta ajutor de stat, să fie excluse din aplicarea normelor referitoare la ajutorul de stat, sub rezerva existenței unei dispoziții contrare, cu condiția ca dispozițiile în cauză să conțină condițiile adecvate pentru acordarea ajutorului sau să prevadă adoptarea acestor condiții de către Comisie, pentru a preveni denaturarea nedorită a concurenței.

48. Ar trebui adoptate măsurile necesare punerii în aplicare a prezentului regulament în conformitate cu Decizia 1999/468/CE[16] a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei,

49. Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 ar trebui abrogat.

50. Statelor membre ar trebui să li se acorde suficient timp pentru a pune în aplicare dispozițiile privind decuplarea suplimentară a plăților directe și dispozițiile care le permit statelor membre reexaminarea deciziilor adoptate în contextul reformei din 2003. Din acest motiv, dispozițiile respective ar trebui să se aplice numai începând cu 2010. În consecință, Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 ar trebui să se aplice pe parcursul anului 2009 în cazul sistemelor de ajutor care vor fi integrate în schema unică de plată numai începând cu 2010,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

TITLUL I DOMENIUL DE APLICARE ȘI DEFINIȚII

Articolul 1 Domeniul de aplicare

Prezentul regulament stabilește:

(a) normele comune care reglementează plățile directe;

(b) un sistem de ajutor pentru venit acordat agricultorilor (denumit în continuare „schema unică de plată”);

(c) un sistem de ajutor pentru venit simplificat și tranzitoriu pentru agricultorii din noile state membre (denumit în continuare „schemă unică de plată pe suprafață”);

(d) sisteme de ajutor pentru agricultorii care produc orez, cartofi pentru amidon, bumbac, zahăr, fructe și legume, carne de oaie și de capră, carne de vită și mânzat;

(e) un cadru pentru complementarea plăților directe de către noile statele membre.

Articolul 2 Definiții

În sensul prezentului regulament, se definesc următorii termeni:

(a) „agricultor”: o persoană fizică sau juridică sau un grup de persoane fizice sau juridice, indiferent de statutul juridic pe care grupul și membrii săi îl dețin în temeiul dreptului național, a cărei exploatație se află pe teritoriul Comunității, așa cum se menționează la articolul 299 din Tratat și care desfășoară o activitate agricolă;

(b) „exploatație”: ansamblul unităților de producție gestionate de agricultor și situate pe teritoriul aceluiași stat membru;

(c) „activitate agricolă”: producția, creșterea sau cultivarea de produse agricole, inclusiv recoltarea, mulsul, creșterea și deținerea de animale în scopuri agricole sau menținerea terenurilor în bune condiții agricole și de mediu, conform definițiilor prevăzute la articolul 6 din prezentul regulament;

(d) „plată directă”: o plată acordată direct agricultorilor în cadrul uneia dintre sistemele de ajutor pentru venit enumerate în anexa I la prezentul regulament;

(e) „plăți pentru un an calendaristic dat” sau „plăți în cursul perioadei de referință”: plăți acordate sau care urmează să fie acordate pentru anul sau anii în cauză, inclusiv toate plățile care trebuie acordate pentru alte perioade care încep în cursul anului sau anilor calendaristici respectivi;

(f) „produse agricole”: produsele enumerate în anexa I la Tratat, inclusiv bumbacul, excepție făcând produsele pescărești;

(g) „noi state membre”: Bulgaria, Republica Cehă, Estonia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia și Slovacia;

(h) „suprafață agricolă”: orice suprafață de teren arabil, pășune permanentă și culturi permanente.

Articolul 3 ( fostul articol 32) Finanțarea plăților directe

Sistemele de ajutoare enumerate în anexa 1 la prezentul regulament sunt finanțate în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005.

TITLUL IIDISPOZI ȚII GENERALE PRIVIND PLĂȚILE DIRECTE

CAPITOLUL 1 ECOCONDIȚIONALITATE

Articolul 4 Cerințe principale

1. Orice agricultor care primește plăți directe trebuie să respecte cerințele legale în materie de gestionare prevăzute în anexa II și bunele condițiile agricole și de mediu stabilite la articolul 6.

2. Autoritatea națională competentă oferă agricultorului lista cu cerințele legale în materie de gestionare și cu bunele condiții agricole și de mediu care trebuie respectate.

Articolul 5 Cerințe legale în materie de gestionare

1. Cerințele de reglementare în materie de gestionare prevăzute în anexa II sunt stabilite în legislația comunitară în următoarele domenii:

(a) sănătate publică, sănătatea animalelor și a plantelor,

(b) mediu,

(c) bunăstarea animalelor.

2. Actele menționate în anexa II se aplică în cadrul prezentului regulament în versiunea în vigoare și, în cazul directivelor, în versiunea pusă în aplicare de statele membre.

Articolul 6 Bune condiții agricole și de mediu

1. Statele membre se asigură că toate terenurile agricole, în special cele care nu mai sunt exploatate pentru producție, sunt menținute în bune condiții agricole și de mediu. Statele membre definesc, la nivel național sau regional, cerințele minime pentru bunele condiții agricole și de mediu, pe baza cadrului stabilit în anexa III, ținând seama de caracteristicile zonelor în cauză, în special de condițiile pedologice și climatice, de tipurile de exploatare existente, de utilizarea terenurilor în cauză, de rotația culturilor, de practicile agricole și de structura exploatației.

2. Statele membre, cu excepția noilor state membre, se asigură că terenurile utilizate ca pășuni permanente la data prevăzută pentru cererile de ajutor pe suprafață din 2003 sunt în continuare utilizate în acest scop. Noile state membre se asigură că terenurile utilizate ca pășuni permanente la 1 mai 2004 sunt în continuare utilizate în acest scop. Cu toate acestea, Bulgaria și România se asigură că terenurile utilizate ca pășuni permanente la 1 ianuarie 2007 sunt în continuare utilizate în acest scop.

Totuși, în circumstanțe justificate corespunzător, un stat membru poate prevedea derogări de la primul alineat, cu condiția să ia toate măsurile pentru a împiedica scăderea semnificativă a suprafeței totale destinate pășunilor permanente.

Primul alineat nu se aplică pășunilor permanente care urmează să fie împădurite, dacă împădurirea este compatibilă cu condițiile locale de mediu și cu excepția plantațiilor de brazi de Crăciun și de specii cu creștere rapidă cultivate pe termen scurt.

CAPITOLUL 2 MODULAREA ȘI DISCIPLINA FINANCIARĂ

Articolul 7 Modularea

1. Toate cuantumurile plăților directe care urmează să fie acordate, pentru un an calendaristic dat, unui agricultor și care depășesc 5 000 EUR se reduc în fiecare an, până în 2012, cu următoarele procente:

(a) 2009: 7%,

(b) 2010: 9%,

(c) 2011: 11%,

(d) 2012: 13%.

2. Reducerile prevăzute la alineatul 1 cresc pentru:

(a) cuantumurile între 100 000 și 199 999 EUR, cu 3 procente,

(b) cuantumurile între 200 000 și 299 999 EUR, cu 6 procente,

(c) cuantumurile de 300 000 EUR sau mai mult, cu 9 procente.

3. Alineatele (1) și (2) nu se aplică plăților directe acordate agricultorilor din departamentele franceze de peste mări, din Azore și Madeira, din Insulele Canare și din insulele Mării Egee.

Articolul 8 Plafoane nete

1. Fără a aduce atingere articolului 11, totalul cuantumurilor nete ale plăților directe care ar putea fi acordate într-un stat membru pentru un an calendaristic după aplicarea articolelor 7 și 10 din prezentul regulament și a articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 378/2007 nu trebuie să fie mai mare decât plafoanele prevăzute în anexa IV din prezentul regulament. Dacă este nevoie, statele membre aplică o reducere liniară a plăților directe, pentru a respecta plafoanele prevăzute în anexa IV menționată.

2. Comisia, conform procedurii prevăzute la articolul 128 alineatul (2), reexaminează plafoanele prevăzute în anexa IV pentru a ține seama de:

(a) modificările cuantumurilor maxime care ar putea fi acordate în conformitate cu plățile directe,

(b) modificările modulărilor voluntare prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 378/2007,

(c) schimbările structurale ale exploatațiilor.

Articolul 9 Sume rezultate din modulări

1. Sumele rezultate din aplicarea reducerilor prevăzute la articolul 7 în orice stat membru, exceptând noile state membre, sunt disponibile ca ajutor comunitar suplimentar pentru măsurile din cadrul programării în domeniul dezvoltării rurale, finanțate din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR), în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1698/2005, potrivit condițiilor prevăzute în următoarele alineate.

2. Sumele care corespund reducerii de 5 procente sunt alocate statelor membre în cauză, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 128 alineatul (2) pe baza următoarelor criterii:

(a) suprafața agricolă,

(b) forța de muncă în agricultură,

(c) produsul intern brut (PIB) pe cap de locuitor determinat în funcție de standardul de putere de cumpărare.

Cu toate acestea, fiecare stat membru în cauză încasează cel puțin 80% din totalul sumelor rezultate în urma modulării în statele membre respective.

3. Prin derogare de la al doilea paragraf din alineatul (2), dacă într-un anumit stat membru procentul de secară din producția totală de cereale depășește în medie 5% în perioada 2000-2002 și dacă acest procent reprezintă peste 50% din producția totală de secară a Comunității din aceeași perioadă, cel puțin 90% din sumele rezultate în urma modulării în statul membru în cauză sunt realocate respectivului stat membru până în anul 2013 inclusiv.

În acest caz, fără să aducă atingere posibilității prevăzute la articolul 58, cel puțin 10% din suma acordată statului membru în cauză se alocă pentru măsurile prevăzute la alineatul (2) din prezentul articol, în regiunile de producție a secarei.

În sensul prezentului alineat, prin "cereale" se înțeleg cerealele enumerate la punctul I din anexa V.

4. Suma rămasă rezultată în urma aplicării articolului 7 alineatul (1) și suma rezultată în urma aplicării articolului 7 alineatul (2) sunt alocate statului membru în care sumele au fost generate, în conformitate procedura prevăzută la articolul 128 alineatul (2). Sumele sunt folosite în conformitate cu articolul 69 alineatul (5 a ) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005.

Articolul 10 Norme speciale privind modularea în noile state membre

1. Articolul 7 se aplică în cazul agricultorilor dintr-un nou stat membru în orice an calendaristic dat în cazul în care nivelul plăților directe aplicabile în statul membru în cauză pentru anul calendaristic în cauză în temeiul articolului 110 nu este sub nivelul din statele membre altele decât noile state membre, luând în considerare toate reducerile puse în aplicare în temeiul articolului 7 alineatul (1).

2. În cazul în care articolul 7 se aplică în cazul agricultorilor dintr-un nou stat membru, procentajul aplicabil în temeiul articolului 7 alineatul (1) este limitat la diferența dintre nivelul plăților directe aplicabile statului respectiv în temeiul articolului 110 și nivelul din statele membre altele decât noile state membre, luând în considerare toate reducerile puse în aplicare în temeiul articolului 7 alineatul (1).

3. În cazul în care reducerile prevăzute la articolul 7 se pun în aplicare în cazul agricultorilor dintr-un nou stat membru, agricultorului în cauză nu i se vor acorda plățile directe naționale complementare prevăzute la articolul 120.

4. Orice sumă care rezultă în urma articolului 7 alineatele (1) și (2) se alocă noului stat membru în care a fost obținută în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 128 alineatul (2). Sumele în cauză sunt folosite în conformitate cu articolul 69 alineatul (5 a ) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005.

Articolul 11 Disciplina financiară

1. În cazul în care previziunile privind finanțarea măsurilor menționate mai sus, din cadrul la rubricii 2 din anexa I la Acordul interinstituțional[17] privind disciplina financiară și managementul financiar solid dintr-un anumit exercițiu bugetar, completate de sumele prevăzute la articolele 122 și 123 din prezentul regulament și anterioare punerii în aplicare a modulării prevăzute la articolele 7 și 10 din prezentul regulament și la articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 378/2007 indică faptul că plafonul național menționat anterior, ținându-se seama de o marjă de 300 de milioane EUR sub plafonul respectiv prevăzute este depășit, se stabilește o ajustare a plăților directe.

2. Pe baza unei propuneri prezentate de Comisie cel târziu la data de 31 martie a fiecărui an calendaristic pentru care se aplică ajustările prevăzute la alineatul (1), Consiliul stabilește respectivele ajustări cel târziu la data de 30 iunie a anului pentru care se aplică ajustările respective.

3. În cadrul aplicării calendarului pentru incremente prevăzut la articolul 110 la toate plățile directe acordate în noile state membre, alineatul (1) nu se aplică noilor state membre până la începerea anului calendaristic pentru care nivelul plăților directe aplicabile în noile state membre este cel puțin egal cu nivelul aplicabil la momentul respectiv unor plăți similare în statele membre altele decât noile state membre.

CAPITOLUL 3 SISTEMUL DE CONSILIERE AGRICOLĂ

Articolul 12 Sistemul de consiliere agricolă

1. Statele membre instituie în favoarea agricultorilor un sistem de consiliere în domeniul administrării terenurilor și a exploatațiilor (denumit în continuare „sistem de consiliere agricolă”), gestionat de una sau mai multe autorități desemnate sau de organisme private.

2. Activitatea de consiliere privește cel puțin cerințele legale în materie de gestionare și bunele condiții agricole și de mediu prevăzute în capitolul 1.

Articolul 13 Condiții

1. Agricultorii pot participa la sistemul de consiliere agricolă din proprie inițiativă.

2. Statele membre acordă prioritate agricultorilor care primesc plăți directe pe an de peste 15 000 EUR.

Articolul 14 Obligațiile care revin organismelor private autorizate și autorităților desemnate

Fără să aducă atingere legisla ției naționale privind accesul publicului la documente, statele membre se asigură că organismele private și autoritățile desemnate menționate la articolul 12 nu dezvăluie informații sau date personale sau individuale pe care le obțin în cadrul activității de consiliere altor persoane în afara agricultorului care administrează exploatația în cauză, cu excepția cazului în care constată, în cadrul activității lor, o neregulă sau o încălcare a legii pentru care legislația comunitară sau națională prevede obligația de a informa o autoritate publică, în special dacă este vorba de un caz penal.

Articolul 15 Reexaminarea

Până la 31 decembrie 2010 cel târziu, Comisia trebuie să prezinte un raport privind aplicarea sistemului de consiliere agricolă, însoțit, dacă este necesar, de propuneri adecvate prin care se solicită obligativitatea sistemului.

CAPITOLUL 4 SISTEMUL INTEGRAT DE ADMINISTRARE ȘI CONTROL

Articolul 16 Domeniul de aplicare

Fiecare stat membru instituie un sistem integrat de administrare și control, denumit în continuare „sistem integrat”.

Sistemul integrat se aplică sistemelor de ajutor prevăzute în anexa I.

Dacă este necesar, sistemul se aplică, de asemenea, administrării și controlului normelor prevăzute în capitolele 1 și 2.

Articolul 17 Elementele sistemului integrat

1. Sistemul integrat conține următoarele elemente:

(a) o bază de date electronică;

(b) un sistem de identificare a parcelelor agricole;

(c) un sistem de identificare și de înregistrare a drepturilor la plată conform articolului 20:

(d) cereri de ajutor;

(e) un sistem integrat de control;

(f) un sistem unic de identificare a fiecărui agricultor care depune o cerere de ajutor.

2. În cazul în care se aplică articolele 55 și 56 din prezentul regulament, sistemul integrat cuprinde un sistem de identificare și de înregistrare a animalelor stabilit conform Regulamentului (CE) nr. 1760/2000 al Parlamentului European și al Consiliului și Regulamentului (CE) nr. 21/2004 al Consiliului.

3. Dacă este cazul, sistemul de identificare pentru parcelele agricole poate include un sistem de informare geografică pentru cultivarea măslinelor.

Articolul 18 Baza de date electronică

1. În baza de date electronică se înregistrează, pentru fiecare exploata ție agricolă, datele furnizate în cererile de ajutor.

Baza de date permite în special consultarea directă și imediată, pe lângă autoritatea competentă a statului membru, a datelor privind anii calendaristici și/sau anii de comercializare începând din anul 2000.

2. Statele membre pot crea baze de date descentralizate, cu condiția ca acestea și procedurile administrative privind înregistrarea și accesarea datelor să fie concepute în mod omogen pe întreg teritoriul statului membru și să fie compatibile între ele pentru a permite controale încrucișate.

Articolul 19 Sistemul de identificare a parcelelor agricole

Sistemul de identificare a parcelelor agricole trebuie creat pe baza hărților și a documentelor de cadastru sau a altor referințe cartografice. Tehnicile utilizate se bazează pe un sistem electronic de date geografice care conține, de preferință, fotografii aeriene sau spațiale care să respecte anumite norme uniforme care garantează o precizie cel puțin echivalentă cu cea asigurată de cartografierea la o scară de 1:10 000.

Articolul 20 Sistemul de identificare și de înregistrare a drepturilor la plată

1. Sistemul de identificare și de înregistrare a drepturilor la plată se stabilește astfel încât să permită verificarea drepturilor și controalele încrucișate privind cererile de ajutor și sistemul de identificare a parcelelor agricole.

2. Sistemul trebuie să permită consultarea directă și imediată, pe lângă autoritatea competentă a statului membru, a datelor privind cel puțin ultimii trei ani calendaristici și/sau ani de comercializare consecutivi.

Articolul 21 Cererile de ajutor

1. În fiecare an, agricultorul depune o cerere de plată directă indicând, dacă este cazul:

(a) toate parcelele agricole ale exploatației și, în cazul în care statul membru aplică articolul 17 alineatul (3), numărul de măslini și poziționarea acestora în parcelă,

(b) numărul și cuantumul drepturilor la plată declarate în vederea activării,

(c) orice altă informație prevăzută de prezentul regulament sau de către statul membru în cauză.

2. Statul membru poate decide ca cererea de ajutor să cuprindă doar modificările față de cererea de ajutor depusă în anul precedent. Statul membru distribuie formulare pretipărite, bazate pe suprafețele stabilite în anul precedent și furnizează documente grafice pentru localizarea suprafețelor în cauză și, dacă este cazul, pentru identificarea poziționării a măslinilor.

3. Statul membru poate decide că o singură cerere de ajutor se referă fie la o parte din sistemele de ajutor enumerate în anexa I, fie la toate aceste sisteme sau la altele.

Articolul 22 Verificarea condițiilor de eligibilitate pentru ajutor

1. Statele membre realizează controale administrative ale cererilor de ajutor pentru a verifica condițiile de eligibilitate pentru ajutor.

2. Controalele administrative sunt secondate de un sistem de controale la fața locului destinat să verifice eligibilitatea ajutorului. În acest scop, statele membre stabilesc un plan de eșantionare a exploatațiilor agricole.

Statele membre pot utiliza tehnici de teledetecție și sistemul global de navigație prin satelit (GNSS) pentru realizarea verificării parcelelor agricole la fața locului.

3. Fiecare stat membru desemnează o autoritate responsabilă cu coordonarea controalelor prevăzute în prezentul capitol.

Dacă statele membre încredințează parțial anumite lucrări care trebuie efectuate conform prezentului capitol unor agenții sau întreprinderi specializate, autoritatea desemnată trebuie să își asume responsabilitatea și rolul de control în ceea ce privește lucrările respective.

Articolul 23 Reduceri și excluderi în caz de nerespectare a normelor de eligibilitate

1. Fără să aducă atingere reducerilor și excluderilor prevăzute la articolul 25, dacă se constată că agricultorul nu respectă condițiile impuse pentru acordarea ajutorului prevăzut în prezentul regulament, plata sau partea de plată acordată sau care urmează să fie acordată și pentru care s-au respectat condițiile face obiectul unor reduceri și excluderi care trebuie stabilite în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 128 alineatul (2).

2. Procentajul reducerii este proporțional cu gravitatea, amploarea, persistența și repetarea nerespectării constatate și poate merge până la excluderea totală din unul sau mai multe sisteme de ajutor, pe durata unuia sau a mai multor ani calendaristici.

Articolul 24 Controlul ecocondiționalității

1. Statele membre efectuează controale la fața locului pentru a verifica dacă agricultorul respectă obligațiile prevăzute în capitolul 1.

2. Statele membre pot utiliza propriile sisteme de administrare și control existente pentru a asigura respectarea cerințelor legale în materie de gestionare și a bunelor condiții agricole și de mediu prevăzute în capitolul 1.

Sistemele în cauză, în special sistemul de identificare și de înregistrare a animalelor stabilit conform Regulamentelor (CE) nr. 1760/2000 și (CE) nr. 21/2004, trebuie să fie compatibile cu sistemul integrat, în sensul articolului 28 alineatul (1) din prezentul regulament.

Articolul 25 Reducerea sau excluderea de la plată în caz de nerespectare a normelor de ecocondiționalitate

1. În cazul în care cerințele legale în materie de gestionare sau bunele condiții agricole și de mediu nu sunt respectate în orice moment dintr-un an calendaristic dat (denumit în continuare „anul calendaristic în cauză”) și nerespectarea în cauză este rezultatul unei acțiuni sau a unei omisiuni direct imputabile agricultorului care a depus cererea de ajutor în anul calendaristic în cauză, valoarea totală a plăților directe care trebuie acordate agricultorului, după aplicarea articolelor 7, 10 și 11 în cazul agricultorului respectiv, este redusă sau eliminată în conformitate cu normele detaliate prevăzute la articolul 26.

Primul alineat se aplică, de asemenea, în cazul în care nerespectarea în cauză este rezultatul unei acțiuni sau omisiuni direct atribuibile persoanei căreia sau de la care s-a efectuat transferul de teren agricol.

În sensul prezentului alineat, „transfer” înseamnă orice tip de tranzacție prin care terenul agricol încetează să mai fie la dispoziția cedentului.

2. Reducerile sau excluderile prevăzute la alineatul (1) se aplică doar dacă nerespectarea privește:

(a) o activitate agricolă sau

(b) suprafața agricolă a exploatației.

3. Fără a aduce atingere alineatului (1) și în conformitate cu condițiile stabilite în normele detaliate prevăzute la articolul 26 alineatul (1), statele membre pot decide să nu pună în aplicare o reducere sau o excludere în valoare de 100 EUR sau mai puțin pentru fiecare agricultor și pentru fiecare an calendaristic și care include orice reducere sau excludere aplicată plăților în temeiul articolului 51 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005.

În cazul în care un stat membru decide să folosească opțiunea prevăzută la primul alineat, în anul următor autoritatea competentă va întreprinde acțiunile necesare pentru a asigura faptul că agricultorul remediază constatările de nerespectare în cauză. Constatarea și acțiunea de remediere care trebuie întreprinsă sunt notificate agricultorului.

Articolul 26 Norme detaliate privind reducerile și excluderea în caz de nerespectare a normelor de ecocondiționalitate

1. Normele detaliate privind reducerile și excluderile prevăzute la articolul 25 se stabilesc în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 128 alineatul (2). În acest context, trebuie ținut seama de gravitatea, amploarea, persistența și repetarea nerespectării constatate, precum și de criteriile stabilite la alineatele (2), (3) și (4) din prezentul articol.

2. În caz de neglijență, procentajul reducerii este de maxim 5 %, iar în caz de nerespectare repetată, de 15 %

În circumstanțe justificate în mod corespunzător, statele membre pot decide să nu aplice nicio reducere în cazul în care, ținând cont de gravitate, amploare și persistență, un caz de nerespectare este considerat minor. Cu toate acestea, cazurile de nerespectare care constituie un risc direct pentru sănătatea publică sau pentru sănătatea animalelor nu sunt considerate minore.

Cu excepția cazului în care agricultorul a întreprins măsuri imediate de remediere punând capăt nerespectării constatate, autoritatea competentă întreprinde acțiunile necesare care pot fi, dacă este cazul, limitate la un control administrativ, pentru a garanta faptul că agricultorul remediază nerespectările constatate. Constatarea unei nerespectări minore și acțiunea de remediere care trebuie întreprinsă sunt notificate agricultorului.

3. În caz de nerespectare deliberată, în principiu, procentajul reducerii nu trebuie să fie mai mic de 20 % și poate ajunge până la excluderea totală din unul sau mai multe sisteme de ajutor și se poate aplica pe durata unuia sau a mai multor ani calendaristici.

4. În oricare dintre situații, valoarea totală a reducerilor și a excluderilor pentru un an calendaristic nu trebuie să depășească valoarea totală prevăzută la articolul 25 alineatul (1).

Articolul 27 Sume care rezultă din ecocondiționalitate

Sumele care rezultă din aplicarea reducerilor sau excluderilor în caz de nerespectare a prevederilor din capitolul 1 se înapoiază FEGA. Statele membre pot păstra 25 % din respectivele sume.

Articolul 28 Compatibilitatea cu sistemul integrat

1. În scopul aplicării sistemelor de ajutor enumerate în anexa V, statele membre se asigură că procedurile de administrare și de control utilizate pentru sistemele respective sunt compatibile cu sistemul integrat în ceea ce privește următoarele aspecte:

(a) baza de date electronică;

(b) sistemele de identificare a parcelelor agricole;

(c) controalele administrative.

În acest scop, sistemele în cauză trebuie concepute astfel încât să poată funcționa în comun sau să permită schimbul de date fără probleme sau perturbări.

2. În vederea aplicării altor sisteme comunitare sau naționale decât cele enumerate în anexa VI, statele membre pot integra unul sau mai multe elemente ale sistemului integrat în propriile proceduri de administrare și control.

Articolul 29 Informare și control

1. Comisia trebuie să fie informată periodic cu privire la aplicarea sistemului integrat.

Comisia organizează schimburi de opinii cu statele membre pe această temă.

2. În conformitate cu articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, după ce au informat în timp util autoritățile competente în cauză, agenții mandatați de Comisie pot efectua:

(a) orice examinare sau control al măsurilor luate pentru crearea și punerea în aplicare a sistemului integrat,

(b) controale la agențiile și societățile specializate prevăzute la articolul 22 alineatul (3).

3. Fără să aducă atingere responsabilităților statelor membre privind punerea în aplicare a sistemului integrat, Comisia poate să facă apel la serviciile unor organisme sau persoane specializate, pentru a favoriza instituirea, monitorizarea și utilizarea sistemului integrat, în special în scopul de a acorda, la cerere, consultanță tehnică autorităților competente ale statelor membre.

CAPITOLUL 5 ALTE DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 30 Cerințe minime pentru a primi plăți directe

1. Statele membre nu acordă plăți directe unui agricultor într-unul din următoarele cazuri:

(a) în cazul în care suma totală a tuturor plăților directe solicitate sau care trebuie acordate într-un an calendaristic dat nu depășește 250 EUR sau

(b) în cazul în care suprafața eligibilă a exploatației pentru care sunt solicitate sau datorate plăți directe nu depășește un hectar. Cu toate acestea, Cipru poate stabili o suprafață minimă eligibilă de 0,3 hectare, iar Malta, de 0,1 hectare. Cu toate acestea, agricultorii care dețin drepturile speciale prevăzute la articolul 45 alineatul (1) trebuie să îndeplinească condiția prevăzută la litera (a).

2. Statele membre pot decide pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii să nu acorde, în sensul celui de-al doilea paragraf din articolul 48 din Tratat, plăți directe societăților comerciale sau firmelor care nu au ca obiect principal de activitate exercitarea unei activități agricole.

Articolul 31 Plata

1. Dacă prezentul regulament nu conține dispoziții contrare, plățile din cadrul regimurilor de ajutor enumerate în anexa I se efectuează integral către beneficiari.

2. Plățile se fac de cel mult două ori pe an, în cursul perioadei care începe la data de 1 decembrie și se încheie la data de 30 iunie a anului calendaristic următor.

3. Plățile din cadrul sistemelor de plăți enumerate în anexa I nu se realizează înainte de finalizarea controalelor cu privire la condițiile de eligibilitate, care trebuie efectuate de statul membru conform articolului 22

4. Prin derogare de la dispozițiile alineatului (2) din prezentul articol și conform procedurii prevăzute la articolul 128 alineatul (2), Comisia poate:

(a) să acorde avansuri;

(b) dacă situația bugetară permite acest lucru, să autorizeze statele membre să plătească avansuri înainte de 1 decembrie în regiunile în care anumite condiții excepționale expun agricultorii la mari dificultăți financiare:

(i) până la concurența unui procent de 50 % din plăți,

sau

(ii) până la concurența unui procent de 80 % din plăți, dacă s-au acordat deja avansuri.

Articolul 32 Clauza de eludare

Fără a aduce atingere vreunei dispoziții specifice din cadrul sistemelor de ajutor individual, nu se efectuează nicio plată în favoarea beneficiarilor pentru care se stabilește că au creat în mod artificial condițiile necesare pentru obținerea acestor plăți, în vederea obținerii unui avantaj contrar obiectivelor respectivului sistem de ajutoare.

Articolul 33 Reexaminarea

Sistemele de ajutor enumerate în anexa I sunt puse în aplicare fără a se aduce atingere reexaminărilor care pot fi realizate în orice moment, în funcție de evoluția pieței și a situației bugetare.

TITLUL III SCHEMA UNICĂ DE PLATĂ

CAPITOLUL 1 PUNEREA GENERALĂ ÎN APLICARE

Articolul 34 Drepturi la plată

1. Ajutorul din cadrul schemei unice de plată este disponibil agricultorilor dacă:

(a) dețin drepturi la plată pe care le-au obținut în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1782/2003;

(b) obțin drepturi la plată în temeiul prezentului regulament:

(i) prin transfer,

(ii) de la rezerva națională,

(iii) în conformitate cu anexa VII,

(iv) în conformitate cu articolul 68 alineatul (4) litera (c) și cu al treilea paragraf din articolul 65 alineatul (2).

2. În sensul prezentului titlu, prin agricultori care dețin drepturi la plată se înțelege agricultori cărora le-au fost alocate sau transferate definitiv drepturi la plată.

Articolul 35 Activarea drepturilor la plată pe hectar eligibil

1. Ajutorul din cadrul schemei unice de plată va fi acordat agricultorilor la activarea drepturilor la plată pe hectar eligibil. Drepturile la plată activate vor acorda dreptul la plata sumei stabilite în cadrul sistemului.

2. „Hectar eligibil” înseamnă

(a) orice suprafață agricolă a exploatației, incluzând suprafețele plantate cu păduri mărunte cu rotație rapidă (cod NC ex 0602 90 41), care este utilizată pentru o activitate agricolă sau, în cazul în care suprafețele sunt utilizate și în activități neagricole, activitatea agricolă să predomine. Comisia, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 128 alineatul (2) din prezentul regulament, stabilește norme detaliate pentru ca activitățile neagricole să fie permise pe hectarele eligibile .

(b) orice suprafață care a fost eligibilă în anul 2007 și care

(i) nu mai respectă cerințele privind definiția eligibilității ca rezultat al punerii în aplicare a Directivei 79/409/CEE[18] a Consiliului și a Directivei 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului[19] sau

(ii) pe durata sistemului de ajutor în cauză este împădurită conform articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului sau conform articolului 43 din Regulamentului (CE) nr. 1698/2005.

Hectarele eligibile trebuie să îndeplinească cerințele privind condiția de eligibilitate în orice moment în cursul unui an calendaristic.

Articolul 36 Declararea hectarelor eligibile

1. Agricultorul declară parcelele care corespund suprafeței eligibile aferente unui drept la plată. Cu excepția cazurilor de forță majoră sau a circumstanțelor excepționale, aceste parcele sunt la dispoziția agricultorului la o dată stabilită de statele membre, care nu poate fi ulterioară datei stabilite în statul membru respectiv pentru modificarea cererii de ajutor.

Cazurile recunoscute de autoritatea competentă ca fiind cazuri de forță majoră sau circumstanțe excepționale sunt, de exemplu:

(a) decesul agricultorului;

(b) incapacitatea profesională de lungă durată a agricultorului;

(c) o catastrofă naturală gravă care afectează foarte mult suprafețele agricole ale exploatației;

(d) distrugerea accidentală a clădirilor destinate creșterii animalelor, aflate pe exploatație ;

(e) o epizootie care afectează parțial sau integral șeptelul agricultorului.

2. În circumstanțe justificate în mod corespunzător, statele membre pot autoriza agricultorul să își modifice declarația, cu condiția ca acesta să respecte numărul de hectare corespunzător drepturilor sale la plată și condițiile prevăzute pentru acordarea plății unice pentru suprafața în cauză.

Articolul 37 Modificarea drepturilor la plată

În lipsa unor dispoziții contrare, drepturile la plată pe hectar nu se modifică.

Comisia, conform procedurii prevăzute la articolul 128 alineatul (2) din prezentul regulament, stabilește norme pentru modificarea drepturilor la plată, în special în cazul fracțiunilor de drepturi.

Articolul 38 Solicitări multiple

În lipsa unor dispoziții contrare, suprafața corespunzătoare numărului de hectare eligibile pentru ajutor pentru care s-a depus o cerere de plată unică poate face obiectul unei cereri pentru orice altă plată directă, precum și pentru orice alt ajutor neprevăzut în prezentul regulament.

Articolul 39 Utilizarea terenurilor în caz de integrare amânată a fructelor și legumelor

În cazul în care un stat membru s-a prevalat de op țiunea prevăzută la al doilea paragraf din articolul 51 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 (denumită în continuare „integrare amânată a sectorului fructelor si legumelor în schema unică de plată”), parcelele din regiunile vizate de decizie nu sunt eligibile, până la o dată ulterioară datei de 31 decembrie 2010, dacă sunt utilizate pentru:

(a) producția de fructe și legume,

(b) producția de cartofi pentru consum, și/sau

(c) pepiniere.

În cazul integrării amânate prevăzute la primul paragraf, statele membre pot decide să permită cultivarea de culturi secundare pe hectarele eligibile pe o perioadă de maximum trei luni începând cu data de 15 august a fiecărui an. Cu toate acestea, la solicitarea statului membru, data respectivă se poate modifica în conformitate cu procedura menționată la articolul 128 alineatul (2) pentru regiunile în care cerealele sunt în mod normal recoltate mai devreme, din motive climatice.

Articolul 40 Utilizarea terenurilor pentru producția de cânepă

1. Suprafețele utilizate pentru producția de cânepă sunt eligibile doar în cazul în care conținutul de tetrahidrocanabinol din soiurile utilizate nu depășește 0,2%. Statele membre stabilesc un sistem care să permită verificarea conținutului de tetrahidrocanabinol al produselor cultivate pe cel puțin 30% din suprafețele de cânepă. Cu toate acestea, în cazul în care un stat membru introduce un sistem de autorizare prealabilă pentru cultura respectivă, procentul minim este de 20 %.

2. În conformitate cu procedura precizată la articolul 128 alineatul (2), acordarea plății este condiționată de utilizarea de semințe certificate din anumite soiuri.

Articolul 41 Plafonul

1. Pentru fiecare stat membru, valoarea totală a tuturor drepturilor de plată nu poate fi mai mare decât plafonul național prevăzut în anexa VIII.

În cazul alocării drepturilo