1.Introducere

Pactul de la Amsterdam, adoptat de statele membre ale Uniunii Europene (UE) în mai 2016, a fost pregătit în strânsă cooperare cu Comisia. Pactul stabilește Agenda urbană a UE, care reprezintă un pas istoric către o implicare mai strânsă a orașelor în dezvoltarea politicilor UE și naționale. De asemenea, oferă orașelor oportunitatea de a propune acțiuni concrete în favoarea unei mai bune reglementări, unei mai bune finanțări și unei mai bune cunoașteri a politicilor UE și naționale. Aceasta este o metodă inovatoare de lucru care pune în practică guvernanța pe mai multe niveluri, agenda fiind gestionată în comun de toți partenerii implicați, pe bază de voluntariat și în condiții de incluziune și egalitate. Au fost identificate douăsprezece aspecte deosebit de importante pentru dezvoltarea urbană, acestea urmând să fie abordate în mod integrat. În iunie 2016, Consiliul Uniunii Europene a confirmat importanța Agendei urbane a UE și a solicitat Comisiei și statelor membre ale UE să se implice pe deplin în punerea sa în aplicare.

Concluziile Consiliului privind obiectivele și prioritățile UE și ale statelor sale membre, care au fost adoptate cu ocazia celei de a treia Conferințe a Organizației Națiunilor Unite privind locuințele și dezvoltarea urbană durabilă (Habitat III), prezintă câteva elemente esențiale pentru dezvoltarea urbană. Acestea fac apel la o abordare integrată și la nivel local, însoțită de o viziune pe termen lung, care sunt necesare pentru promovarea unor orașe de toate dimensiunile bine gestionate, favorabile incluziunii sociale și sigure, reziliente, eficiente din punctul de vedere al resurselor și durabile din punct de vedere ecologic, precum și prospere pe plan economic. Agenda urbană a UE este în deplină concordanță cu aceasta.

Orașele sunt factori importanți ai creșterii economice în UE. Majoritatea cetățenilor locuiesc în orașe, locul în care se generează cea mai mare parte a produsului intern brut, în care se pun în aplicare numeroase politici și reglementări ale UE și în care se cheltuiește o parte semnificativă a fondurilor UE. În plus, orașele sunt actori ai inovării deschise, favorizând interacțiuni la mai multe niveluri, dimensiuni și sectoare între diferitele părți interesate implicate în crearea, proiectarea și punerea în aplicare în comun a unor soluții integrate și inovatoare.

De asemenea, orașele sunt locurile în care se poate profita de oportunitățile care decurg din contextul urban (de exemplu, tranziția către o economie cu emisii reduse de carbon, economia circulară, mobilitatea curată, oferta culturală etc.). În același timp, multe provocări au un impact puternic asupra orașelor și trebuie să fie abordate în acest cadru. Aceste provocări pot face referire la aspecte globale (de exemplu, șomajul, migrația, impactul dezastrelor exacerbate de schimbările climatice, deficitul de apă, producția și consumul durabile sau pierderea biodiversității, economia clandestină și subterană etc.), dar pot face referire și la problemele locale care sunt strâns legate de calitatea vieții cetățenilor (de exemplu, calitatea aerului, zonele de agrement, traficul și nivelul zgomotului, poluarea apei etc.). În Cartea albă privind viitorul Europei s-a subliniat că „mulți europeni consideră că Uniunea fie este prea distantă, fie intervine prea mult în viața lor de zi cu zi” . Întrucât orașele reprezintă unul dintre nivelurile de guvernanță cele mai apropiate de cetățeni, colaborarea cu ele poate consolida legătura dintre UE și aceștia. Prin urmare, UE și orașele, împreună cu statele membre, regiunile și părțile interesate, ar trebui să colaboreze îndeaproape pentru a avea politici adaptate la nevoile orașelor și, astfel, a aduce îmbunătățiri vizibile în viața de zi cu zi a oamenilor.

Atenția acordată problemelor urbane nu a crescut numai în UE, ci și pe scena mondială, unde UE și statele sale membre au contribuit la elaborarea Noii agende urbane. Aceasta din urmă reflectă și consolidează principiile și mesajele-cheie ale Pactului de la Amsterdam. Noua agendă urbană creează o relație reciproc avantajoasă între urbanizare și dezvoltare durabilă și va orienta politicile de dezvoltare urbană și finanțarea acestora în următorii 20 de ani. Agenda urbană a UE contribuie la cooperarea externă în vederea creării unor orașe durabile în întreaga lume și consolidează potențialul de dezvoltare urbană favorabilă incluziunii, sigură, rezilientă și durabilă, încadrată în noul Consens european privind dezvoltarea și viitorul document de lucru al serviciilor Comisiei privind orașele și autoritățile locale din țările terțe. Consiliul Uniunii Europene a recunoscut că Agenda urbană a UE este un mecanism-cheie de realizare a Noii agende urbane în cadrul Uniunii Europene .

Agenda urbană a UE oferă, de asemenea, un impuls important pentru numeroase alte acorduri internaționale. Acest lucru este valabil în special pentru obiectivul de dezvoltare durabilă 11​din Agenda 2030, care prevede „crearea unor orașe și așezări umane” care să fie „favorabile incluziunii, sigure, reziliente și durabile” și alte obiective legate de mediul urban. De asemenea, agenda sprijină Acordul de la Paris privind schimbările climatice, care reprezintă primul acord universal, obligatoriu din punct de vedere juridic, privind schimbările climatice care recunoaște rolul esențial al orașelor în ceea ce privește reducerea emisiilor, precum și cadrul de la Sendai pentru reducerea riscului de dezastre . De asemenea, agenda a inspirat dezvoltarea „Agendei urbane Uniunea pentru Mediterana”, adoptată recent.

Obiectivul prezentului raport este de a descrie etapa inițială de punere în aplicare și rezultatele preliminare ale Agendei urbane a UE până în octombrie 2017. Prima parte este dedicată punerii în aplicare și subliniază principalele caracteristici ale metodei de lucru. Cea de a doua parte este dedicată rezultatelor și prezintă impactul pe care Agenda urbană a UE l-a avut până în prezent asupra elaborării politicilor, precum și unele propuneri preliminare în ceea ce privește o mai bună reglementare, o mai bună finanțare și o mai bună cunoaștere prin intermediul primelor proiecte de planuri de acțiune.

2.Punerea în aplicare

Agenda urbană a UE constituie „o umbrelă” pentru toate inițiativele de politică urbană. Ca atare, aceasta ar trebui pusă în aplicare de toți actorii relevanți de la toate nivelurile.

Parteneriatele (grupuri de experți din cadrul Comisiei, state membre, orașe și părți interesate) joacă un rol-cheie. În cadrul acestora, toate nivelurile de guvernanță sunt implicate în fiecare etapă și lucrează de pe poziții de egalitate, împărțind astfel responsabilitatea rezultatelor și cooperând zilnic: instituțiile și organismele consultative ale UE, ministerele statelor membre, autoritățile regionale, autoritățile urbane, precum și părțile interesate. După un an de experiență, membrii consideră că metoda de lucru este pozitivă, deoarece promovează proprietatea și îmbunătățește rezultatele.

În cadrul Pactului de la Amsterdam au fost identificate douăsprezece teme prioritare. Acestea au fost alese ținând seama de prioritățile Strategiei UE 2020 pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii: incluziunea migranților și a refugiaților; sărăcia urbană; locuințele; calitatea aerului; economia circulară; locurile de muncă și competențele în cadrul economiei locale; adaptarea la schimbările climatice (inclusiv soluții pentru o infrastructură verde); tranziția energetică; utilizarea durabilă a terenurilor și soluții bazate pe natură; mobilitatea urbană; tranziția digitală; și achizițiile publice inovatoare și responsabile. Aceste teme prioritare sunt abordate ținând seama de o serie de aspecte transversale care reflectă unele dintre politicile importante ale UE, în special dimensiunea teritorială: necesitatea unei bune cooperări între orașe și zonele rurale; importanța orașelor mici și mijlocii; valoarea adăugată a unei bune planificări urbane care poate afecta extinderea urbană și activitatea în centrele orașelor; legăturile cu dimensiunea internațională, în special cu Noua agendă urbană și cu obiectivele de dezvoltare durabilă; principiul general al integrării perspectivei de gen etc.

Parteneriatele analizează provocările și blocajele pentru a recomanda acțiuni specifice, concrete care pot fi puse în aplicare sub forma unui plan de acțiune care urmează să fie finalizat în termen de doi ani de la începerea activității. Propunerile lor, adoptate prin consens, se referă la îmbunătățiri la nivelul reglementărilor, al finanțării și al cunoștințelor, dar pot acoperi și politicile, guvernanța și practicile. Această abordare ia în considerare diversitatea orașelor și contextul lor teritorial mai amplu pentru a contribui la realizarea obiectivului de coeziune teritorială al Uniunii.

Toate cele douăsprezece parteneriate au fost instituite în trei etape, în perioada cuprinsă între mai 2016 și iunie 2017 (patru parteneriate în perioada președinției neerlandeze, patru în perioada președinției slovace și patru în perioada președinției malteze). Statele membre și orașele participante au fost propuse de statele membre, Comitetul Regiunilor, Eurocities, Consiliul localităților și regiunilor europene, precum și prin programul URBACT și au fost selectate de Grupul directorilor generali pentru probleme urbane. Un număr mare de orașe și parteneri și-au exprimat interesul de a participa la parteneriate (cu aproximativ 250 de cereri primite în total). Acoperirea parteneriatelor este foarte amplă: 22 de state membre, 84 de orașe, 13 direcții generale ale Comisiei, două asociații ale orașelor (Eurocities și Consiliul localităților și regiunilor europene), BEI (în 8 parteneriate) și mai multe părți interesate, cum ar fi asociații, organizații neguvernamentale, organisme de cercetare și educație, precum și reprezentanțe ale întreprinderilor (de exemplu, Federația europeană a organizațiilor naționale care lucrează cu persoanele fără adăpost, Polis - rețeaua orașelor și regiunilor europene care se ocupă de transportul local, Housing Europe). De asemenea, trebuie subliniat faptul că parteneriatele au o componență echilibrată, fiind implicate majoritatea statelor membre, orașe de toate dimensiunile, din întreaga UE și de la toate nivelurile de dezvoltare economică și socială, precum și unele rețele regionale ale orașelor și regiunilor.

Pentru a se asigura continuitatea operațională a parteneriatelor, dimensiunea acestora este limitată la 15-20 de membri. Prin urmare, este esențial să existe o transparență deplină și să se permită și celor care nu fac parte din acestea să se exprime. Acest lucru s-a realizat prin intermediul unui site interactiv denumit „Futurium”, care oferă tuturor celor interesați posibilitatea de a se informa și de a oferi feedback (de exemplu, cu privire la primele proiecte de planuri de acțiune propuse de parteneriate), o serie de ateliere și, de asemenea, o conferință la nivel înalt organizată de Comisie o dată la doi ani, cu titlul „Forumul CITIES” .

Agenda urbană a UE prevede o abordare integrată a problemelor. Temele prioritare necesită contribuția și colaborarea experților din diferite domenii de politică. De exemplu, îmbunătățirea calității aerului este o chestiune care presupune în egală măsură abordarea unor aspecte precum cele legate de transport, energie, gestionarea durabilă a resurselor naturale, soluții bazate pe natură, sănătate, guvernanță, locuințe, infrastructură, afaceri, construcții, modele financiare, cât și activități de cercetare și inovare.

În conformitate cu această abordare, experți din cadrul mai multor direcții generale ale Comisiei Europene participă la activitatea parteneriatelor, ceea ce asigură, în special, acoperirea numeroaselor politici și instrumente ale UE care sunt relevante pentru orașe și o colaborare cu scopul de a evita suprapunerile și a crea complementarități și sinergii. De asemenea, parteneriatele își coordonează activitățile, pentru a consolida o abordare cuprinzătoare a aspectelor urbane și propuneri consecvente de abordare cu succes a acestor provocări.

3.Primele rezultate

3.1.Impactul asupra elaborării politicilor