C 58/86

Publicarea documentului unic menționat la articolul 94 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului, precum și a trimiterii la publicarea caietului de sarcini al unei denumiri din sectorul vitivinicol

(2021/C 58/18)

Prezenta publicare conferă dreptul de opoziție la cererea de înregistrare în temeiul articolului 98 din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (1) în termen de două luni de la data prezentei publicări.

DOCUMENT UNIC

„Willamette Valley”

PGI-US-02439

Data cererii: 17.10.2018

1. Denumirea propusă pentru înregistrare

Willamette Valley

2. Tip de indicație geografică

IGP

3. Categorii de produse vitivinicole

1. Vin

5. Vin spumant de calitate

4. Descrierea vinului (vinurilor)

Indicația geografică protejată „Willamette Valley” este rezervată pentru vinuri liniștite (roșii, roze și albe) și pentru vinuri spumante de calitate.

Vinurile Willamette Valley sunt caracterizate și identificate în funcție de tipul de soi de struguri. Vinurile roșii Willamette Valley, în special Pinot noir, și vinurile albe Willamette Valley, în special Chardonnay, Pinot gris și Riesling, împreună cu amestecurile spumante Pinot noir/Chardonnay, alcătuiesc cea mai mare parte a producției din Willamette Valley.

Ca vinuri de climat răcoros cu corpolență medie care prezintă în general o aciditate crescută, note de fructe acidulate, coapte și proaspete și taninuri minerale, vinurile Willamette Valley se caracterizează prin următoarele elemente, în funcție de soi:

Vinuri liniștite

Vinuri roșii:

Vinurile roșii Willamette Valley sunt strălucitoare, de culoare roșu-rubiniu moderat, uneori aproape violet închis până la negru, în funcție de sit și de recolta de struguri; sunt prezente note de fructe roșii și negre, proaspete mai curând decât preparate, de la rodii, căpșuni, zmeură și cireșe până la mure și prune, atât în aroma vinurilor, cât și direct traduse în gustul acestora; în plus, compușii aromatici prezintă aspecte florale roșii și violet, de reavăn, de la humus la frunze de ceai, note de iod și de oxizi de fier, mirodenii de copt precum sassafras, note de cola, note de minerale și, prin învechire, nuanțe savuroase complexe de șuncă, de ciuperci, de piele și de ierburi aromatice. Gustul și textura pe palat sunt complexe și stratificate, cu taninuri cu granulație fină de frunze de ceai și tutun aromatizat cu cireș și un gust catifelat rotunjit perceput pe mijlocul palatului, care trădează o structură elegantă și bogăție, reflectând atât fructele, cât și elementele culinare savuroase profunde constatate în faza olfactivă; structura pe palat poate prezenta un spectru larg de taninuri, de la frunze de ceai la lemn, cu aciditate vie care animă palatul și menține gustul distinctiv o perioadă mare de timp, acumulând tensiune în același timp pentru a proteja și pentru a demonstra longevitatea vinului.

Vinuri roze:

Culorile vinurilor roze din Willamette Valley variază de la roz-cenușiu foarte deschis la rubiniu pal, fiind toate vibrante și frumoase; aceste vinuri au arome de flori, de la albe la roșii (de la iasomie la trandafir), de fructe proaspete, de la portocale roșii la căpșuni și zmeură sălbatice, ambele atât în faza olfactivă, cât și pe palat; gustul pe palat poate fi de asemenea, sărat și mineral, lăsând o senzație cremoasă pe palat și, uneori, un post-gust cu o notă de zaharuri reziduale. Aciditatea vibrantă, emblema vinurilor roze din Willamette Valley, face ca acestea să aibă capacitatea de a învechire în sticle timp de mai mulți ani.

Vinuri albe:

Vinurile albe din Willamette Valley, a căror aciditate este consolidată, sunt strălucitoare în mod uniform, culoarea lor variază de la platină până la limoniu-pal, iar în cazul strugurilor recoltați târziu și al vinurilor albe maturate în baric de stejar culoarea este crem până la auriu. Aceste vinuri au aceeași aciditate dată de notele de fructe ca Pinot noir, dar reflectă tipuri diferite de fructe; aroma vinurilor albe variază de la citrice la fructe sâmburoase (piersică, pară etc.) și note de flori albe și flori de pomi fructiferi; toate au un gust mineral și o salinitate pronunțate pe palat (conferite de pH, de aciditate și de notele foarte acidulate de fructe), cu un nucleu de gust de fruct pur, proaspăt, influențat de aciditatea ridicată, persistent și cu promisiunea longevității. Vinurile învechite prezintă note de flori uscate, de marmeladă de citrice, de miere și note minerale dezvoltate.

Caracteristici analitice generale Tăria alcoolică totală maximă (în % volum) 16 % Tăria alcoolică dobândită minimă (în % volum) 7 % Aciditate totală minimă 4 g/l acid tartric pH = 4 max Aciditatea volatilă maximă (în miliechivalenți pe litru) 23,31 mEq/l (vinuri roșii) 19,98 mEq/l (vinuri albe și roze) Cantitatea totală maximă de dioxid de sulf (în miligrame pe litru) 150 mg/l 40 mg/l dioxid de sulf liber

Vinuri spumante de calitate

Vinurile spumante de calitate Willamette Valley sunt produse ca vinuri albe și roze, fiind obținute din Pinot noir, Chardonnay, și, în anumite cazuri, inclusiv din Pinot meunier. Acestea prezintă o spumă fină, până la medie, fire perlate de bule și gust pronunțat, limpede, cu note acide de fructe sâmburoase abia date în pârgă și citrice savuroase. Vinurile albe spumante de calitate sunt de culoarea platinei și strălucitor de clare, cu arome de măr sau pară și gust asemănător limetei, fructelor sâmburoase sau mineralelor. Vinurile roze prezintă note pregnante de căpșuni sălbatice, acidități ridicate îndrăznețe și gust pluristratificat de fructe roșii acidulate (măr/prună). Perioada prelungită de peste zece ani în sticlă este normală. Culoarea vinurilor roze variază de la un roșu limpede cireașă până la o „notă” de culori roz. Din punct de vedere aromatic, vinurile roze prezintă note de petale de trandafir până la mere roșii sau note subtile de prună-căpșună, în funcție de amestec și de maturitatea strugurilor la recoltare. Nu este neobișnuită nici o notă caracteristică de „mirodenie”. Descrierile tipice ale aromei și ale gustului pot include căpșuni sălbatice și alte bace de vară, citrice precum portocale roșii/mandarine, mere/merișor, mirodenii precum ierburi aromatice uscate și ghimbir. Aciditățile ridicate îndrăznețe promit o perioadă prelungită de îmbuteliere de peste zece ani.

Spectrul de arome al vinurilor spumante brute obținute din soiurile Chardonnay, Pinot noir și Pinot meunier poate varia de la flori albe la cochiliile de stridie de la malul oceanului, măr/pară sau citrice – grepfrut alb. Gustul variază în funcție de proporția din soiurile de struguri folosite și locul în care au fost cultivați strugurii. Spectrul florilor variază de la alb delicat la roz, sunt posibile note de mirodenii de la vanilie la ghimbir, la ierburi aromatice uscate, fructe, inclusiv mere cu coaja verde, galbenă și roșie, merișor, bace pentru tarte și pere Anjou, citrice - grepfrut alb, carambolă și mandarină. Aciditatea este ridicată și vibrantă, în timp ce aroma fructelor coapte poate fi destul de persistentă.

Caracteristici analitice generale Tăria alcoolică totală maximă (în % volum) 14 % Tăria alcoolică dobândită minimă (în % volum) 7 % Aciditate totală minimă 5 g/l acid tartric pH = 4 max Aciditatea volatilă maximă (în miliechivalenți pe litru) <= 23,31 mEq/l Cantitatea totală maximă de dioxid de sulf (în miligrame pe litru) 150 mg/l 30 mg/l dioxid de sulf liber

5. Practici oenologice

(a) Practici oenologice esențiale

niciuna

(b) Randamente maxime

Pinot noir și alte vinuri roșii: 7 850 kg/ha (45 hl/ha);

Chardonnay: 10 100 kg/ha (60 hl/ha);

Alte vinuri albe: 12 330 kg/ha (70 hl/ha);

Vinuri spumante de calitate: 15 700 kg/ha (90 hl/ha).

6. Arealul geografic delimitat

Willamette Valley ca areal viticol american este descris în mod specific ca aprobat și înregistrat în reglementările Tax and Trade Bureau din Statele Unite ale Americii, cu acest rezumat:

§9.90 Willamette Valley.

Demarcații. Arealul viticol Willamette Valley se află în partea de nord-vest a statului Oregon și este limitat la nord de fluviul Columbia, la vest de munții care se întind de-a lungul coastei, la sud de Munții Calapooya și la est de Munții Cascadei, cuprinzând aproximativ 5200 de mile pătrate (3,3 milioane de acri).

Demarcațiile exacte ale arealului viticol, în funcție de repere și de punctele de referință identificate pe hărțile aprobate, sunt după cum urmează: de la punctul inițial la intersecția dintre frontiera dintre statul Columbia și comitatul Multnomah și frontiera dintre statele Oregon și Washington;

la vest 8,5 mile de-a lungul frontierei dintre statul Columbia și comitatul Multnomah până la intersecția acesteia cu frontiera dintre statul Washington și comitatul Multnomah;

la sud, 5 mile de-a lungul liniei de demarcație a comitatului Washington până la intersecția acesteia cu linia de contur de 1000 ft;

la nord-vest (15 mile în direcția nord-vest) de-a lungul liniei de contur de 1000 ft până la intersecția acesteia cu autostrada statală 47, 0,5 mile la nord de „Tophill”;

după care, în direcția vest de la autostrada statală 47, un sfert de milă către linia de contur de 1000 ft, continuând către sud, după care în direcția sud-vest de-a lungul liniei de contur de 1000 ft până la intersecția acesteia cu pădurea națională Siuslaw (un punct la aproximativ 43 de mile sud și 26 de mile vest de „Tophill”), la o milă nord de autostrada statală 22;

în direcția sud, 6,5 mile până la linia de contur de 1000 ft pe linia de demarcație dintre comitatele Lincoln și Polk;

se continuă de-a lungul liniei de contur de 1000 ft (aproximativ 23 de mile) la est, sud, după care vest, până la un punct în care linia de demarcație a comitatului Polk se intersectează cu linia de demarcație dintre comitatele Lincoln și Benton;

la sud de-a lungul liniei de demarcație dintre comitatele Lincoln și Benton, 11 mile până la intersecția acesteia cu linia de demarcație a Pădurii Naționale Siuslaw;

șase mile la est de-a lungul liniei de demarcație a Pădurii Naționale Siuslaw, după care șase mile la sud de-a lungul liniei de demarcație a Pădurii Naționale Siuslaw până la autostrada statală 34 și linia de contur de 1000 ft;

la sud de-a lungul liniei de contur de 1000 ft până la intersecția acesteia cu linia T17S/T18S (31 de mile sud-vest și o milă vest de autostrada statală 126);

4,5 mile la est de-a lungul liniei T17S/T18S până la linia R6W/R7W, 2,5 mile la sud de-a lungul acestei linii nord-sud până la linia de contur de 1000 ft;

la nord-est, după care la sud-est de-a lungul liniei de contur de 1000 ft aproximativ 12 mile până la intersecția acesteia cu linia nord-sud R5W/R6W;

la sud de-a lungul liniei R5W/R6W aproximativ 0,25 mile până la intersecția cu linia de contur de 1000 ft;

în general în direcția sud-est de-a lungul linei de contur șerpuitoare de 1000 ft, traversând pe hartă Letz Creek până la un punct pe linia de contur de 1000 ft localizată în direcția nord de intersecția dintre Siuslaw River Road și Fire Road;

la sud într-o linie dreaptă, aproximativ 0,55 mile, traversând Siuslaw River și intersecția dintre Siuslaw River Road și Fire Road, până la linia de contur de 1000 ft;

în general în direcția sud-est de-a lungul liniei de contur șerpuitoare de 1000 ft, traversând în direcția Roseburg, pe harta statului Oregon, până la intersecția dintre linia de contur de 1000 ft cu linia de demarcație între comitatele Lane și Douglas;

la est de-a lungul liniei de demarcație dintre comitatele Lane și Douglas, aproximativ 3,8 mile până la intersecția cu linia de contur de 1000 ft chiar la est de South Fork (bifurcația sudică) a Siuslaw River;

în general la nord, după care către nord-est de-a lungul liniei de contur de 1000 ft în jurul Spencer Butte, apoi în general la sud către un punct de-a lungul liniei de demarcație dintre comitatele Lane și Douglas, 0,5 mile la nord de autostrada statală 99;

la sud de-a lungul liniei de demarcație dintre comitatele Lane și Douglas 1,25 mile către linia de contur de 1000 ft;

urmând linia de contur de 1000 ft în jurul văilor Little River, Mosby Creek, Sharps Creek și Lost Creek până la intersecția cu linia R1W/R1E și autostrada statală 58);

la nord de-a lungul liniei R1W/R1E, șase mile până la intersecția cu linia de contur de 1000 ft chiar la nordul Little Fall Creek;

continuând de-a lungul liniei de contur de 1000 ft în jurul Hills Creek, în sus pe panta sudică a Văii McKenzie River până la Parcul Statal Ben și Kay Dorris, traversând panta nordică în jos în jurul Camp Creek, Mohawk River și afluenților acestuia, Calapooia River (trei mile sud-est de orașul Dollar) până la un punct în care Wiley Creek se intersectează cu linia R1E/R1W la aproximativ o milă sud de linia T14S/T13S;

la nord de-a lungul liniei R1E/R1W, 7,5 mile până la linia T12S/T13S la Cedar Creek;

la vest de-a lungul liniei T12S/T13S, patru mile până la linia de contur de 1000 ft;

continuând într-o direcție în general la nord de-a lungul linei de contur de 1000 ft în jurul Crabtree Creek, Thomas Creek, North Santiam River (până la intersecția acestuia cu Sevenmile Creek) și Little North Santiam River până la intersecția liniei de contur de 1000 ft cu linia R1E/R2E (aproximativ o milă la nord de autostrada statală 22);

la nord de-a lungul liniei R1E/R2E (printr-o mică parte a Parcului Statal Silver Falls) 14 mile până la linia T6S/T7S;

la est de-a lungul liniei T6S/T7S șase mile până la linia R2E/R3E;

la nord de-a lungul liniei R2E/R3E șase mile până la linia T5S/T6S;

în direcția nord-est 8,5 mile până la intersecția dintre linia T4S/T5S și linia R4E/R3E;

la est de-a lungul liniei T4S/T5S șase mile până la linia R4E/R5E;

la nord de-a lungul liniei R4E/R5E șase mile până la linia T3S/T4S;

la est de-a lungul liniei T3S/T4S șase mile până la linia R5E/R6E;

la nord de-a lungul liniei R5E/R6E, 10,5 mile până la un punct în care se intersectează cu linia de demarcație a Pădurii Naționale Mount Hood (la aproximativ trei mile la nord de autostrada federală 26);

la vest patru mile și la nord o milă de-a lungul liniei de demarcație a pădurii până la linia de contur de 1000 ft (chiar la nord de Bull Run River);

la nord de-a lungul liniei de contur de 1000 ft în comitatul Multnomah, până la intersecția acestuia cu linia R4E/R5E;

în direcția nord aproximativ trei mile până la frontiera dintre statele Oregon și Washington; și

către vest și ulterior către nord, 34 mile de-a lungul frontierei dintre statele Oregon și Washington până la punctul inițial.

7. Soiul (soiurile) de struguri de vin principal(e)

Pentru vinurile liniștite și pentru vinurile spumante de calitate din Willamette Valley se folosesc următorii struguri de vin: Pinot noir, Pinot gris, Chardonnay, Riesling, Pinot blanc, Syrah, Cabernet sauvignon, Gamay noir, Pinot meunier.

Alți struguri de vin se folosesc într-o mai mică măsură: Arneis, Albarino, Auxerrois, Cabernet Franc, Chenin blanc, Dolcetto, Gewurztraminer, Gruner veltliner, Merlot, Muller-Thurgau, Sangiovese, Sauvignon blanc, Tempranillo, Viognier, Zinfandel.

8. Descrierea legăturii (legăturilor)

La fel ca în orice întreprindere încununată de succes care acumulează o reputație distinsă, legătura cu calitatea superioară este complexă, nu simplă: deși factorii naturali asociați cu amplasarea Willamette Valley sunt, probabil, cei mai importanți, efectele climatice, geologice, geografice și de culegere a strugurilor influențând într-o mare măsură calitatea finală a vinului, trebuie recunoscută și contribuția factorilor umani care sistematizează și aplică în mod consecvent procesele de cultivare a viței-de-vie, de vinificație, de comercializare, creând credibilitate, control și reputație pentru vinurile din regiune.

Soluri și geologie: În Willamette Valley, vinurile de calitate superioară tipice pentru terroir se produc din strugurii de climat răcoros specificați anterior, cultivați pe plantații viticole situate aproape exclusiv pe dealuri cu soluri vulcanice și/sau sedimentare împinse la suprafața planșeului văii de acțiunea tectonică, la elevații cuprinse între 61 și 305 metri (200 și 1000 ft), existând loess (siltit răspândit) la vârful unor dealuri. Solurile din zonele deluroase asigură o adâncime adecvată pentru rădăcini și reținerea apei, furnizează hrană pentru butuci fără a fi prea bogate în nutrienți (încurajând, prin urmare, creșterea ușoară, vegetativă mai curând decât prioritățile accentuate, necesare pentru fructificare), asigură drenajul și aerisirea adecvate în substraturile friabile și prezintă șanse reduse de îngheț sau îmbolnăvire (de exemplu făinare). Solurile din zonele deluroase sunt de trei tipuri (vulcanice, sedimentare și siltit glaciar de loess) și conferă arome, gust, mineralitate și caracteristici de creștere unice și previzibile butucilor și vinurilor obținute - de exemplu, în cazul Pinot noir, solurile vulcanice conferă arome și gust intense, de fructe roșii proaspete și acidulate (de la zmeură la cireșe roșii și mălin american) cu o structură moderată, fină, suplă a taninurilor și o culoare moderată; solurile sedimentare conferă o culoare mai închisă de fructe, de la roșu la negru, cu aromele și gustul caracteristice (de la mălin american la mure, la coacăze negre sau afine), cu note de ciuperci, de mirodenii de copt, cafea și marmeladă de culoare închisă, cu tanin de la moderat la ridicat; solurile loess conferă o culoare mai deschisă (de la căpșuni la zmeură și vișine) și o structură diminuată, cu tanin redus și prospețime. Toate acestea păstrează o aciditate de la moderată la ridicată și sunt agreabile.

Geografie: Caracteristicile organoleptice considerate ca fiind unice pentru Willamette Valley, în special pentru Pinot noir, includ note acidulate și note de fructe proaspete, aciditatea fiind conferită de climatul răcoros protejat, diferite caracteristici de fructe, de la fructe roșii la negre și diferite niveluri de fenoli structurali sau de taninuri, asociate cu tipurile, elevațiile și geografia solului, precum și un spectru extins de amprente stilistice ca urmare a perspectivelor în evoluție ale vinificatorilor cu privire la personalitatea soiului Pinot noir.

Climatul răcoros moderat, generat de corpurile mari de apă precum Oceanul Pacific, permite ca temperatura diurnă să varieze de la zile calde la nopți foarte reci, adierea vântului oceanic de la țărm răcind Willamette Valley cu până la 30-40 °F (16,5-22 °C) pe timp de noapte. Acest climat afectează respirația plantelor, permite răcirea acestora și păstrează aciditatea distinctă a vinurilor Willamette Valley.

Gradientul oferit de ecartul de 244 m (800 ft) de elevație conferă, de asemenea, o varietate de condiții de coacere pentru necesitățile diferitelor soiuri de struguri, precum și o versatilitate suplimentară de adaptare la schimbările climatice, cu situri mai calde mai jos și situri mai răcoroase la elevații mai mari, conferind astfel note mai coapte și mai catifelate în zonele mai joase și note mai acidulate de fructe proaspete și o aciditate mai ridicată în zonele înalte. Rafinamentul suplimentar este consecința aspectului sitului, orientat către sud, est sau vest pe aceste dealuri pentru a fi cu fața la soare, un avantaj real în istoria răcoroasă timpurie a regiunii, deoarece plantațiile viticole beneficiază de pârguire perfectă când sunt orientate în direcția sud.

La fel de importantă ca amplasarea dealurilor este posibilitatea de a asigura pârguirea, hidratarea, gustul și aciditatea, elementul esențial al vinurilor Willamette Valley provenind din forma de căuș a văii, care contribuie la condițiile generale de climat răcoros al acestei văi protejate de lanțurile muntoase ale Cascadei și costiere către est și vest, împiedicând perturbarea sezonului de vegetație de vremea caldă, uscată, continentală și, în același timp, de vremea răcoroasă, umedă. În această regiune protejată, cu un climat răcoros, are loc pârguirea completă, cu păstrarea acidității din sezoanele răcoroase de vegetație și de pârgă. Vinurile de calitate superioară cu finețe, vervă și integritate structurală dobândesc această aciditate care transformă vinurile Willamette Valley în vinuri de masă excelente, pe termen de la scurt la mediu, dar care au și potențialul de învechire pe termen lung.

Influențe geografice generale pentru vinurile liniștite și spumante de calitate: Willamette Valley se extinde peste paralela 45 în emisfera nordică. La această latitudine, schimbările de elevație influențează în mod evident flora și fauna din zonă. Modificări ale elevației plantației viticole de cel mult 60 m pot întârzia coacerea cu aproape 10-14 zile. Vița-de-vie înflorește, în general, în cea de-a treia săptămână din iunie (solstițiul de vară) și a înflorit frecvent în iulie (la 4 săptămâni după solstițiu). Această latitudine și apropierea de Oceanul Pacific rece conferă variabilitate condițiilor meteorologice din sezonul de vegetație, inclusiv din sezonul de recoltare. De fapt, condițiile meteorologice observate în Willamette Valley sunt variabile în mod unic prin comparație cu toate celelalte regiuni unde se cultivă struguri de vin de pe coasta de vest a SUA. În plus, durata iluminării naturale și modificările zilnice sunt suficient de marcante pentru a stimula un răspuns fiziologic al plantelor cu frunze căzătoare, inclusiv al viței-de-vie, indus de cantitatea de iluminare naturală. Cantitatea totală de căldură și de iluminare naturală din Willamette Valley creează limitări asupra zonelor în care poate avea loc pârguirea constantă. De exemplu, puține plantații viticole pot avea succes la peste 240 m sau dacă sunt amplasate acolo unde media anuală a precipitațiilor este de peste 1300 mm sau dacă sunt orientate spre nord. În plus, plantațiile viticole cu calitate constantă și de succes se află pe pantele dealurilor cu aspecte care încurajează căderea razelor soarelui pe frunzele viței-de-vie, încălzind solurile primăvara. Aceasta este o regiune viticolă în care soiurile de climat cald, precum Cabernet sauvignon, nu vor da constant în pârgă. Și, într-adevăr, este una dintre foarte puținele regiuni viticole de climat răcoros în care s-a cultivat la început pe pantele dealurilor și NU pe planșeul mai rece al văii.

Factori umani și opțiuni stilistice: Willamette Valley se află în extremitatea nordică a zonei în care se pot coace constant soiuri de climat răcoros, importante pentru vinurile liniștite sau vinurile spumante de calitate (de exemplu Pinot noir, Pinot meunier și Chardonnay). Tocmai acest specific al locului prezintă caracteristici minunate, unice pentru vinurile liniștite și spumante de calitate, cu opțiuni-cheie pentru măiestria stilistică a vinificatorilor. Cu o dată medie a înfloririi la solstițiul de vară, coacerea strugurilor pentru vinurile spumante tinde să aibă loc de la jumătatea la sfârșitul lunii septembrie, iar pentru vinurile liniștite de la sfârșitul lunii septembrie la mijlocul lunii octombrie. Zonele deluroase permit inversii de temperatură caldă la lăsarea serii, ceea ce face ca butucii să își poată reveni înainte de răcoarea nopții – temperaturile din zorii unei zile de vară. În plus față de macro-diferențele de amplasament între plantațiile viticole, zonele deluroase permit vinificatorilor să recolteze la aspecte și elevații diferite pentru a consolida suplimentar exprimările gustului de diverse fructe și permit acestora să se conformeze caracteristicilor unice ale fiecărui sezon de vegetație.

În această extremă nordică, variațiile de gust pot apărea în urma micilor schimbări din plantația viticolă realizate prin intermediul clonelor, al portaltoiului, al spațierii, aspectului și elevației, și chiar din activitatea proprie a producătorului. Diferențele dintre o plantație viticolă și plantația viticolă vecină pot conduce la o varietate stilistică la nivelul vinurilor spumante de calitate și al vinurilor liniștite.

Pentru vinul spumant de calitate, strugurii de vin din Willamette Valley ajung la maturitate cu un gust complex de fructe coapte, fără a-și pierde aciditatea naturală ridicată. Fructele pot fi recoltate la momentul culminant al pârguirii în funcție de elevație. Atunci când vița-de-vie este cultivată la limita pârguirii constante, se obține gustul complex de fructe delicioase. Vinurile spumante din soiurile Pinot noir și Chardonnay se produc în Willamette Valley încă de la începutul anilor 1980. În prezent există peste 100 de producători de vinuri spumante după metoda tradițională, iar producția continuă să crească atât ca număr de producători, cât și ca volum.

Gustul de fructe coapte, aciditatea naturală ridicată și strugurii de vin cu conținut redus de alcool, recoltați la mijlocul lunii septembrie, produc vinuri spumante complexe, de calitate, cu o durată mare de păstrare, precum și vinuri liniștite. Grație latitudinii nordice extreme, proximității față de un ocean rece, plantațiilor viticole de pe dealuri la adăpost de ploaie, perioadei de insolație dinamică și imposibilității de pârguire a unor soiuri de struguri destinați unei clime mai calde, Willamette Valley prezintă un stil „nou”, unic, de vin nord-american.

Pe scurt, deși justificarea primară pentru indicația geografică rezidă în factorii naturali care creează o regiune unică și excepțională, atributele secundare ale Willamette Valley care susțin unicitatea acesteia în plus față de aceste caracteristici tehnice sunt factorii umani – concentrare excepțională, colaborare, rigoare tehnică și cercetare, precum și abordări organizaționale care au stârnit interesul și au stimulat relațiile la nivel mondial, inclusiv colaborarea întregului sector, precum inaugurarea Simpozionului Internațional al Climatului Răcoros (International Cool Climate Symposium) în 1984 și cea de a 34-a ediție a binecunoscutei Sărbători Internaționale a soiului Pinot noir (International Pinot Noir Celebration), la care au participat vinificatori de Pinot noir de la nivel mondial. Puternica activitate de colaborare și produsele care au constant o calitate ridicată dezvoltă și contribuie la reputația regională generală.

Alte soiuri sunt cultivate cu succes în această regiune din motive asemănătoare cu cele pentru Pinot noir, însă Pinot noir reprezintă pretenția absolută a acesteia la notorietate. Presa, mediul academic, concurența și consumatorii cunosc cu toții vinurile Willamette Valley bazate pe Pinot noir, fie că sunt liniștite, fie că sunt spumante. Recunoașterea apare la scară largă și la nivel internațional: de exemplu, premiul „World Wine Awards Platinum Best of Show” la concursul mondial pentru vinuri „Decanter”, acum doi ani, atribuit unui vin produs în Willamette Valley, Robert Parker, Jr. care recunoaște că „în sfârșit, Oregon își atinge potențialul vast”, Isaac Asimov care afirmă în „The New York Times” că „Willamette Valley este un loc în care idealurile Pinot noir de finețe și grație se pot realiza în mod consecvent”.

9. Condiții suplimentare

Toate vinurile Willamette Valley sunt desemnate în funcție de soi și trebuie să conțină un minimum de 90 % din soiul respectiv, potrivit legilor și reglementărilor statului Oregon (Reglementările OAR 845 OLCC).

Originile vinurilor trebuie să fie precise, existând obligația ca în minimum 95 % din conținutul din sticlă să fie prezentă regiunea viticolă americană (American Viticultural Area – AVA) specificată pe etichetă.

Toate vinurile Willamette Valley trebuie vinificate și pregătite pentru îmbuteliere în Oregon, o cerință pentru protejarea calității și a originilor strugurilor, dată fiind premisa că este important să se trateze cu atenție aceste vinuri delicate și să se faciliteze colaborarea la finalizarea vinului în locul în care au fost cultivați strugurii. În cazul în care pe eticheta unui vin se specifică „Willamette Valley AVA” ca denumire de origine a acestuia, potrivit reglementărilor federale privind etichetarea [Codul de reglementări federale (CFR), titlul 27 CFR 4.25 (e) (3) (iv)], vinul respectiv trebuie să fie finalizat complet în Oregon. Alcohol and Tobacco Tax and Trade Bureau (TTB) din SUA a definit vinul „finalizat complet” în materialele legislative ca fiind vinul care este „gata să fie îmbuteliat, cu excepția tratamentului în pivniță și a amestecului care nu duc la o modificare a clasei și a tipului”.

Link către caietul de sarcini al produsului

https://willamettewines.com/wp-content/uploads/2020/03/2020-02-GUIDELINES-FOR-PROTECTED-GEOGRAPHICAL-INDICATION-Willamette-Valley.091718.add-092519.100819.030520.pdf

(1) JO L 347, 20.12.2013, p. 671.