RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU PROGRESE ÎN DIRECȚIA ATINGERII OBIECTIVELOR DE LA KYOTO ȘI ALE STRATEGIEI UE 2020 (în temeiul articolului 21 din Regulamentul (UE) nr. 25/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind un mecanism de monitorizare și de raportare a emisiilor de gaze cu efect de seră, precum și de raportare, la nivel național și al Uniunii, a altor informații relevante pentru schimbările climatice și de abrogare a Deciziei nr. 280/2004/CE /* COM/2014/0689 final */





RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU PROGRESE ÎN DIRECȚIA ATINGERII OBIECTIVELOR DE LA KYOTO ȘI ALE STRATEGIEI UE 2020 (în temeiul articolului 21 din Regulamentul (UE) nr. 25/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind un mecanism de monitorizare și de raportare a emisiilor de gaze cu efect de seră, precum și de raportare, la nivel național și al Uniunii, a altor informații relevante pentru schimbările climatice și de abrogare a Deciziei nr. 280/2004/CE Cuprins 1............ Rezumat 4 2............ Progrese în îndeplinirea obiectivului de la Kyoto pentru perioada 2013-2020 și a obiectivului Strategiei UE 2020. 6 2.1......... A doua perioadă de angajament în temeiul Protocolului de la Kyoto. 6 2.2......... Obiectivul Uniunii de reducere a emisiilor de GES până în 2020. 6 2.2.1...... Progresele înregistrate de Uniune. 6 2.2.2...... Progresele înregistrate de statele membre. 6 3............ Depășirea obiectivelor de la Kyoto în prima perioadă de angajament (2008-2012) 9 3.1......... UE-28. 9 3.2......... UE-15. 10 3.3......... Performanța la nivelul statelor membre. 11 4............ Evoluția emisiilor de GES în statele membre. 12 4.1......... Emisiile de GES în 2012 comparativ cu 2011. 12 4.2......... Convergența intensității emisiilor de GES și emisiile pe cap de locuitor 13 4.3......... Evaluarea ex-post a factorilor care au contribuit la reducerea emisiilor de CO2- 4.4......... Impactul aviației asupra schimbărilor climatice globale. 16 5............ Situația punerii în aplicare a politicii Uniunii în domeniul schimbărilor climatice. 16 5.1......... Reducerea emisiilor 16 5.1.1...... Pregătirea cadrului pentru politici în domeniul schimbărilor climatice și al energiei la orizontul anului 2030 16 5.1.2...... Schema EU ETS. 17 5.1.3...... Alte politici și măsuri 18 5.2......... Adaptarea la schimbările climatice. 18 5.3......... Finanțarea acțiunilor de combatere a schimbărilor climatice. 19 5.3.1...... Veniturile obținute din licitații 19 5.3.2...... Integrarea politicilor în domeniul schimbărilor climatice în bugetul UE.. 21 6............ Situația țărilor candidate și a țărilor potențial candidate la aderarea la Uniune. 22 6.1......... Țări candidate (Albania, Islanda, Turcia, Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, Muntenegru și Serbia) 22 6.2......... Țări potențial candidate la aderarea la UE (Bosnia și Herțegovina și Kosovo) 23 1. Rezumat Uniunea este pe cale să depășească obiectivele de la Kyoto În 2012, emisiile au atins nivelurile cele mai scăzute din 1990 și până în prezent. Totalul emisiilor de gaze cu efect de seră din UE (GES)[1] [exclusiv aviația internațională, exploatarea terenurilor, schimbarea destinației terenurilor și silvicultura (LULUCF)] a scăzut cu 19,2 % față de nivelurile din 1990 și cu 21,6 % față de nivelul anilor de referință Kyoto. Potrivit estimărilor preliminare, totalul emisiilor a scăzut în continuare cu 1,8 % în 2013. În prima perioadă de angajament (2008-2012), cele 28 de state membre ale UE și-au depășit obiectivele în total cu 4,2 Gt echivalent CO2. Se estimează că, în medie, în cea de-a doua perioadă de angajament (2013-2020), potrivit previziunilor statelor membre, emisiile totale (cu excepția LULUCF și a aviației internaționale) vor fi cu 23 % mai scăzute decât nivelurile anului de referință. Prin urmare, UE continuă să fie pe calea cea bună în direcția atingerii obiectivelor de la Kyoto pentru cea de-a doua perioadă de angajament, cu o potențială depășire a acestora cu 1,4 Gt echivalent CO2. Depășirea potențială cumulativă totală se estimează a fi în jurul valorii de 5,6 Gt echivalent CO2 pentru perioada 2008-2020. Această valoare reprezintă mai mult decât emisiile totale ale UE în 2012. Figura 1: Depășirea totală în prima perioadă de angajament (2008-2012) din Protocolul de la Kyoto și depășirea previzionată în cea de a doua perioadă de angajament (2013-2020) (UE-28) Surse: Comisia Europeană, AEM Uniunea Europeană este pe cale să atingă obiectivul fixat prin Strategia Europa 2020 în materie de GES Emisiile totale ale UE în domeniul de aplicare al pachetului privind clima și energia (fără a se lua în calcul LULUCF, dar inclusiv aviația internațională) erau deja în 2012 cu 18 % sub nivelul din 1990 și sunt previzionate a se situa cu circa 19 % sub nivelul din 1990 în 2013. Conform previziunilor furnizate de statele membre pe baza măsurilor existente, emisiile vor fi cu 21 % mai scăzute în 2020 decât în 1990[2]. Prin urmare, UE este pe cale să își îndeplinească pe plan intern obiectivul de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră. Cu toate acestea, 13 state membre trebuie încă să pună în aplicare politici și măsuri suplimentare la nivel național pentru a-și îndeplini obiectivul pentru 2020 de reducere a emisiilor în sectoarele care nu fac obiectul EU ETS. Mai mult, datele preliminare previzionate privind emisiile pentru 2013[3] în Germania, Luxemburg[4] și Polonia sunt mai ridicate decât obiectivele lor corespunzătoare pentru 2013 stabilite în temeiul Deciziei privind partajarea eforturilor (Effort Sharing Decision - ESD). Decuplarea cu succes a activității economice și a emisiilor de gaze cu efect de seră În perioada 1990-2012, produsul intern brut combinat al UE a crescut cu 45 %, în timp ce totalul emisiilor de gaze cu efect de seră (exclusiv LULUCF și aviația internațională) a scăzut cu 19 %. Prin urmare, intensitatea emisiilor de gaze cu efect de seră din UE s-a redus cu aproape jumătate între 1990 și 2012. Decuplarea a avut loc în toate statele membre. Figura 2: Evoluția PIB (în termeni reali), a emisiilor de GES și a intensității emisiilor (respectiv, raportul dintre emisiile de gaze cu efect de seră și PIB): Indice (1990 = 100) Surse: AEM, DG ECFIN (baza de date Ameco), Eurostat Politicile structurale puse în aplicare în domeniul schimbărilor climatice și al energiei au contribuit în mod semnificativ la reducerea emisiilor UE, înregistrată începând cu 2005[5]. Criza economică a contribuit la mai puțin de jumătate din reducerea înregistrată în cursul perioadei 2008-2012. 2. Progrese în îndeplinirea obiectivului de la Kyoto pentru perioada 2013-2020 și a obiectivului Strategiei UE 2020 2.1. A doua perioadă de angajament în temeiul Protocolului de la Kyoto Pentru cea de a doua perioadă de angajament, UE, cele 28 de state membre și Islanda și-au luat angajamentul comun de a reduce emisiile medii anuale cu 20 % în perioada 2013-2020 față de anul de referință. Conform previziunilor în condițiile măsurilor existente (WEM) prezentate de statele membre (exclusiv LULUCF și mecanismele de la Kyoto), totalul emisiilor, exclusiv LULUCF și aviația internațională, va fi cu 22 % mai scăzut în 2020 față de 1990 și cu 25 % față de anul de referință. În ceea ce privește LULUCF, previziunile preliminare arată că UE în ansamblu ar putea beneficia de o mică absorbție netă. Acest lucru va varia însă de la un stat membru la altul. În plus, întrucât procesul de revizuire tehnică continuă în ceea ce privește nivelurile de referință pentru gestionarea pădurilor, mai pot apărea modificări. 2.2. Obiectivul Uniunii de reducere a emisiilor de GES până în 2020 2.2.1. Progresele înregistrate de Uniune Pachetul privind schimbările climatice și energia, adoptat în 2009, stabilește pentru Uniune un obiectiv de reducere a emisiilor de GES cu 20 % până în 2020 față de nivelul din 1990[6], ceea ce echivalează cu o reducere cu 14 % față de 2005. Acest efort a fost repartizat între sectoarele care fac obiectul sistemului de comercializare a certificatelor de emisii („ETS”) și sectoarele care nu fac obiectul ETS, în temeiul Deciziei privind partajarea eforturilor (ESD). În vreme ce sistemul ETS prevede un plafon la nivelul UE, decizia privind partajarea eforturilor stabilește, pentru fiecare stat membru, cote anuale de emisii pentru sectorul care nu face obiectul ETS. Conform previziunilor actualizate ale statelor membre[7] în contextul măsurilor existente (inclusiv emisiile generate de aviația internațională), se previzionează că emisiile vor fi cu 21 % mai mici în 2020 decât în 1990 (inclusiv atât sectoarele care fac obiectul ETS, cât și pe acelea care nu fac obiectul ETS). În prezent, UE, în ansamblu, este pe cale să îndeplinească obiectivul strategiei UE 2020. 2.2.2. Progresele înregistrate de statele membre Cu toate acestea, 13 state membre vor trebui să facă eforturi suplimentare pentru a-și îndeplini pe plan intern obiectivele pentru 2020 în cazul sectoarelor care nu fac obiectul ETS, în vreme ce 15 state membre previzionează deja că își vor îndeplini angajamentele cu ajutorul politicilor și măsurilor existente (a se vedea Error! Reference source not found.). În plus, potrivit datelor aproximative privind emisiile din 2013[8], emisiile care nu fac obiectul ETS din Germania, Luxemburg și Polonia au fost mai mari decât obiectivele corespunzătoare pentru 2013 stabilite în temeiul Deciziei privind partajarea eforturilor (ESD)[9] cu 0,7, 1,1 și, respectiv, 2,4 puncte procentuale din nivelul emisiilor din anul de referință stabilit de ESD[10]. Această analiză nu ține cont deocamdată de utilizarea mecanismelor de flexibilitate prevăzute de Decizia privind partajarea eforturilor, cum ar fi utilizarea creditelor pentru proiectele internaționale sau transferul surplusului de certificate de emisii între statele membre. Figura 3: Diferența dintre emisiile previzionate pentru anul 2020 și obiectivele din sectoarele care nu fac obiectul ETS (sub formă de procente din emisiile din anul de referință 2005) și diferența dintre emisiile din anul 2013 și obiectivul pentru 2013 pentru sectoarele care nu fac obiectul ETS. Valorile negative și, respectiv, cele pozitive indică depășirea și, respectiv, neîndeplinirea obiectivelor („deficit”) Notă: Procentajele reprezentate exprimă puncte procentuale din emisiile din anul de referință prevăzut în ESD. Aceste emisii din anul de referință sunt definite pentru fiecare stat membru astfel încât să fie compatibile cu obiectivele 2020 prevăzute de ESD atât în valoare relativă, cât și absolută. Surse: AEM, Comisia Europeană, pe baza previziunilor transmise de statele membre. Ca parte a Semestrului european 2014, Comisia a efectuat analize specifice pe baza celor mai recente previziuni privind emisiile furnizate de statele membre, ținând seama de măsurile existente: · Se previzionează că emisiile de GES ale Luxemburgului vor fi depăși obiectivul național cu 23 de puncte procentuale. Reduceri importante ale emisiilor de GES ar putea fi obținute prin majorarea impozitelor pe carburanți pentru transporturi și dezvoltarea transportului în comun. În același timp, acest lucru ar conduce la o creștere mai mare și la beneficii colaterale ale politicilor din domeniul schimbărilor climatice, cum ar fi reducerea congestionării traficului, ceea ce presupune costuri semnificative. · Se previzionează, de asemenea, că emisiile de GES ale Irlandei vor depăși obiectivul cu 17 puncte procentuale, ca urmare a unei creșteri considerabile a emisiilor generate de transporturi și de agricultură. Cu toate acestea, Irlanda pune în prezent în aplicare o serie de inițiative în vederea reducerii emisiilor în temeiul Legii privind dezvoltarea cu emisii reduse de dioxid de carbon (Low-Carbon Development Bill). · Totodată, se previzionează că în Belgia emisiile nu vor îndeplini obiectivul național cu o diferență de 11 puncte procentuale. Analiza pus în evidență necesitatea unei repartizări clare a atribuțiilor între autorități. Reducerea emisiilor provenite din transporturi trebuie, de asemenea, să fie combinată cu o decongestionare a traficului rutier. · Se așteaptă ca alte cinci state membre (ES, AT, FI, BG, IT) să nu își realizeze obiectivele individuale cu o diferență de 3 sau mai multe puncte procentuale. Au fost adoptate și alte recomandări specifice de țară care privesc reducerea emisiilor de GES. Consiliul a recomandat mai multe stator membre (BE, CZ, FR, HU, IE, IT, LT, LV și ES) să relaxeze presiunea fiscală asupra veniturilor salariale și să se opteze pentru impozite de natură să afecteze mai puțin creșterea economică, cum ar fi impozitarea de mediu. Acesta a recomandat EE să consolideze măsurile de mediu care stimulează mobilitatea cu consum redus de resurse. De asemenea, Consiliul a recomandat BG, CZ, EE, HU, LT, LV, PL și RO să continue eforturile de îmbunătățire a eficienței energetice. Maltei i s-a recomandat să dezvolte în continuare energia din surse regenerabile. În 2013, DE și-a reformat sistemul de sprijin pentru energia electrică din surse regenerabile. Germaniei i s-a recomandat să monitorizeze impactul acestei reforme. UK a elaborat o reformă a pieței de energie electrică pentru actualizarea capacității sale de producție, inclusiv în sectorul surselor regenerabile de energie. Marii Britanii i s-a recomandat să îmbunătățească previzibilitatea proceselor de planificare, precum și să asigure claritatea în ceea ce privește angajamentele de finanțare. 3. Depășirea obiectivelor de la Kyoto în prima perioadă de angajament (2008-2012) Evaluarea finală a îndeplinirii de către UE și statele sale membre a obiectivelor pentru prima perioadă de angajament din cadrul Protocolului de la Kyoto va urma revizuirii de către CCONUSC a inventarului pe 2014, care include date privind emisiile până în 2012, precum și din perioada suplimentară de ajustare. UE și statele membre vor fi în măsură să utilizeze mecanismele Kyoto până la finalizarea raportului de evaluare a conformității. 3.1. UE-28 În timpul primei perioade de angajament, emisiile totale în UE- 28 au fost în mod semnificativ mai scăzute decât obiectivele vizate: · în medie în perioada 2008-2012, emisiile anuale (exclusiv LULUCF) au scăzut cu 18,9 % față de nivelurile anului de referință (reprezentând o depășire de 3,21 Gt echivalent CO2. a obiectivelor pertinente); · luarea în considerație a absorbanților de carbon aferenți activităților LULUCF conduce la o reducere suplimentară a emisiilor de 1,3 % (reprezentând 0,38 Gt echivalent CO2). · O serie de state membre vând credite internaționale prin mecanismele instituite prin intermediul Protocolului de la Kyoto. Rezultatul cumulat previzionat al vânzării acestor credite internaționale reprezintă 1,6 % din emisiile anului de referință (­0.47 Gt echivalent CO2). · întreprinderile situate în UE compensează o parte din emisiile lor prin credite internaționale în temeiul mecanismelor Kyoto (CER și ERU), reprezentând încă 3,6 % din emisiile anului de referință (1,03 Gt echivalent CO2). Ținând seama de toate elementele menționate anterior, se estimează că, în total, depășirea obiectivelor pentru UE-28 în ansamblu va fi de 4,2 Gt echivalent CO2 pe această perioadă, ceea ce reprezintă o reducere în medie cu 22,1 % față de anul de referință (a se vedea Error! Reference source not found. din rezumat). 3.2. UE-15 În cursul primei perioade de angajament, emisiile totale în UE- 15 au fost în mod semnificativ mai scăzute decât obiectivul relevant (o reducere cu 8 % în medie în perioada 2008-2012 față de anul de bază): · în medie pentru perioada 2008-2012, emisiile anuale (exclusiv LULUCF) au scăzut cu 11,8 % față de nivelurile anului de referință (reprezentând o depășire cu 0,8 Gt echivalent CO2 în cursul primei perioade de angajament); · luarea în considerare a absorbanților de carbon corespunzători activităților LULUCF conduce la o reducere suplimentară a emisiilor de 1,4 % (reprezentând 0,3 Gt echivalent CO2); · având în vedere utilizarea preconizată de către guverne a mecanismelor Kyoto, se poate aștepta o reducere suplimentară a emisiilor cu 1,5 % (reprezentând 0,3 Gt echivalent CO2). Cu toate acestea, în contextul recesiunii economice, statele membre își pot ajusta intențiile cu privire la utilizarea mecanismelor de la Kyoto în comparație cele mai recente informații raportate; · prin utilizarea creditelor internaționale de către operatorii ETS, se realizează o reducere suplimentară a emisiilor de 3,8 % (reprezentând în total 0,8 Gt echivalent CO2). Prin urmare, UE-15 și-a redus emisiile cu 18,5 % în cursul primei perioade de angajament, reprezentând o reducere totală de 2,2 Gt echivalent CO2. Reducerea emisiilor UE-15 a fost, prin urmare, de peste două ori mai mare decât obiectivul pentru prima perioadă de angajament (a se vedea Figura 4) Figura 4: Depășirea totală în cursul primei perioade de angajament (2008-2012) (UE- 15) Surse: AEM, Comisia Europeană 3.3. Performanța la nivelul statelor membre UE-15 Progresele înregistrate în îndeplinirea obiectivelor de la Kyoto ale statelor membre respective pot fi apreciate pe baza evaluării performanței în sectoarele care nu fac obiectul ETS. După cum se arată în Error! Reference source not found., șapte state membre (AT, BE, DK, ES, IT, LU, NL) au utilizat sau vor trebui să utilizeze credite internaționale prin mecanismele instituite prin Protocolul de la Kyoto. În conformitate cu ultima sa raportare, Italia va trebui să achiziționeze credite internaționale suplimentare înainte de încheierea perioadei de ajustare. UE-11 Alte unsprezece state membre[11] au obiective individuale în cadrul primei perioade de angajament a Protocolului de la Kyoto. Toate aceste state membre își vor depăși obiectivele de reducere a emisiilor doar prin măsuri interne (adică exclusiv activitățile LULUCF și utilizarea mecanismelor de la Kyoto), iar unele dintre ele vor realiza acest lucru cu o marjă confortabilă. Multe dintre ele au vândut deja o parte din unitățile cantității atribuite (AAU) neutilizate. România, Republica Cehă și Polonia sunt cei mai importanți vânzători de AAU cu, respectiv, 318, 125 și 120 Mt echivalent CO2 vândute altor părți. Figura 5: Diferențele relative dintre emisiile de GES în sectoarele care nu fac obiectul ETS în cursul primei perioade de angajament și obiectivele Kyoto corespunzătoare (inclusiv LULUCF) pentru 2008-2012, cu sau fără utilizarea la nivel guvernamental a mecanismelor instituite prin Protocolul de la Kyoto. Surse: AEM, Comisia Europeană 4. Evoluția emisiilor de GES în statele membre 4.1. Emisiile de GES în 2012 comparativ cu 2011 În 2012, emisiile totale ale UE au continuat să scadă cu 1,3 % comparativ cu 2011. Emisiile au scăzut cel mai mult în sectorul transporturilor și în cel industrial (- 3,6 % pentru ambele sectoare). Cu toate acestea, în sectorul producției de energie electrică, emisiile au crescut cu 0,8 %, deși cota energiei din surse regenerabile în producția totală de energie electrică a crescut de la 21,5 % la 23,1 % în 2012. Acest lucru se datorează creșterii producției de energie electrică din combustibili solizi (cărbune și lignit) legată de un preț relativ mai mic al cărbunelui comparativ cu gazele. Evoluțiile de la an la an ale nivelurilor emisiilor se situează între + 3,7 % în Malta și - 8,8 % în Finlanda. Emisiile au crescut în patru state membre [Malta, Germania (+ 1,1 %), Irlanda (+ 1,4 %) și UK (+ 3,2 %)]. 4.2. Convergența intensității emisiilor de GES și emisiile pe cap de locuitor Toate statele membre au înregistrat o scădere a intensității emisiilor de GES cu o rată medie anuală situată între 0,9 % și 5,1 %. Acest lucru a condus la o convergență a performanțelor între statele membre (figura 6). Figura 6: Intensitatea emisiilor de GES în UE-28, 2012/1990. Procentele reflectă reducerea medie anuală Surse: Comisia Europeană, AEM În toate statele membre, cu excepția Ciprului, Maltei și Portugaliei, emisiile pe cap de locuitor au scăzut și au fost convergente începând din 1990. Figura 7: Emisiile de GES pe cap de locuitor în UE, 2012/1990. Procentele reflectă reducerea medie anuală Surse: Comisia Europeană, AEM 4.3. Evaluarea ex-post a factorilor care au contribuit la reducerea emisiilor de CO2 Agenția Europeană de Mediu a efectuat o analiză a principalilor factori care au contribuit la reducerea emisiilor în perioada 2005-2012[12]. Această analiză cuantifică impactul factorilor de descompunere care influențează emisiile de CO2, îndeosebi (i) populația; (ii) PIB-ul pe cap de locuitor; (iii) intensitatea energiei primare utilizate[13] și (iv) intensitatea de carbon a energiei primare[14]. Evaluarea, bazată pe o analiză de descompunere, cuprinde emisiile de CO2 provenind din arderea combustibililor fosili, care reprezintă aproximativ 80 % din totalul emisiilor de GES. După cum este sintetizat în Error! Reference source not found., emisiile de CO2 provenind din combustibili fosili au scăzut cu, respectiv, 3,3 % și 9,2 % în perioadele 2005-2008 și 2008-2012. Această scădere poate fi atribuită unui număr de trei factori principali:, respectiv (1) „intensitatea energiei primare” a economiei UE a scăzut în mod semnificativ, inclusiv prin îmbunătățiri ale eficienței energetice, contribuind astfel la o reducere semnificativă a emisiilor pentru cele două perioade în cauză; (2) intensitatea de carbon a energiei primare utilizate a scăzut ca urmare a dezvoltării surselor regenerabile de energie (producția de energie nucleară a scăzut constant începând cu 2005), care contribuie, de asemenea, la reducerea emisiilor în ambele perioade de timp; (3) Efectul creșterii a fost foarte diferit pentru cele două perioade examinate. PIB-ul a crescut între 2005 și 2008, atenuând, prin urmare, reducerea emisiilor determinată de alți factori. Pe de altă parte, PIB-ul a scăzut în perioada 2008-2012, consolidând astfel reducerea emisiilor determinată de alți factori decât recesiunea economică. Figura 8: Descompunerea pe ansamblu a modificărilor emisiilor totale de CO2 provenite din arderea combustibililor fosili în UE în perioadele 2005-2008 și 2008-2012. Surse: AEM Analiza efectuată de Agenția Europeană de Mediu, precum și analiza contrastată a Comisiei, descrise în documentul de lucru al serviciilor Comisiei (SWD), arată că criza economică[15] a contribuit la mai puțin de jumătate din reducerea observată în perioada 2008-2012. 4.4. Impactul aviației asupra schimbărilor climatice globale La nivel național, emisiile de GES în sectorul transporturilor aeriene în cele 28 de state membre au scăzut începând din anul 2000, în anul 2012 fiind cu puțin peste 16 Mt echivalent CO2. Pe de altă parte, emisiile internaționale (exclusiv CO2) raportate CCONUSC au crescut, atingând aproape 135 Mt CO2 în 2012 (față de aproape 70 Mt în 1990). În ansamblu, emisiile raportate totale generate de aviație reprezintă 3,22 % din emisiile totale ale UE raportate în 2012. Emisiile de oxizi de azot (NOx), aerosoli și precursorii acestora (funingine și sulfat), nebulozitatea crescută sub formă de dâre lineare de condens persistente și nebulozitatea indusă de tip Cirrus contribuie, de asemenea, la schimbările climatice. În ultimii ani, au fost depuse eforturi pentru a se furniza estimări cuantificate cu privire la impactul altor factori decât CO2 asupra schimbărilor climatice, în pofida lipsei de date de observație cu privire la impactul pe care îl au asemenea dâre de condens. De exemplu, un studiu finanțat parțial prin proiectul integrat QUANTIFY[16]din cel de Al Șaselea Program Cadru al UE, și-a propus să estimeze efectele globale ale aviației. Concluzia studiului a fost aceea că aviația reprezintă 3,5 % din totalul impactului antropic în 2005, cu excepția nebulozității induse de aviație (aviation induced cloudiness - AIC), sau 4,9 %, inclusiv AIC. Proiectul de cercetare REACT4C[17], desfășurat în perioada 2010-2014, a studiat posibilitățile de optimizare a rutării pe criterii de protecție a mediului ca mijloc de reducere a impactul aviației asupra atmosferei. Rezultatele acestei cercetări științifice arată că se poate obține o reducere cu 25 % a impactului asupra climei prin introducerea unor mici schimbări în rutarea traficului aerian și cu o creștere a costurilor economice mai mică de 0,5 % din costurile operaționale. 5. Situația punerii în aplicare a politicii Uniunii în domeniul schimbărilor climatice 5.1. Reducerea emisiilor 5.1.1. Pregătirea cadrului pentru politici în domeniul schimbărilor climatice și al energiei la orizontul anului 2030 În ianuarie 2014, Comisia Europeană a definit un cadru politic care anticipează politicile în domeniul schimbărilor climatice și energiei după 2020[18]. Acest cadru politic a fost completat prin Comunicarea privind eficiența energetică din iulie 2014[19]. Aceasta prevede următoarele elemente-cheie: · un obiectiv obligatoriu de reducere a emisiilor cu efect de seră la nivel intern cu 40 % în 2030 comparativ cu 1990, care să fie îndeplinit prin reducerea anuală cu 2,2 % după anul 2020 a plafonului emisiilor din UE care fac obiectul ETS și prin reducerea emisiilor din sectoarele care nu fac obiectul ETS care să fie împărțite în mod echitabil între statele membre sub forma unor obiective naționale obligatorii; · un obiectiv la nivelul UE conform căruia, până în 2030, să se consume energie din surse regenerabile în proporție de cel puțin 27 %. Acest lucru va fi realizat prin angajamente clare stabilite de înseși statele membre, sprijinite prin consolidarea mecanismelor de punere în aplicare și de indicatori la nivelul UE; · un obiectiv în materie de eficiență energetică de 30 % pentru anul 2030; · un nou sistem de guvernanță bazat pe planuri naționale pentru o energie competitivă, sigură și durabilă. De asemenea, ca răspuns la actualul mediu geopolitic și la dependența de importuri a UE, Comisia a adoptat o comunicare prin care se propune o nouă strategie europeană a securității energetice[20], indisociabilă de cadrul privind energia și schimbările climatice pentru anul 2030. Diversificarea surselor de aprovizionare externe, modernizarea infrastructurii energetice, finalizarea pieței interne de energie a UE și realizarea de economii de energie sunt printre principalele puncte ale acestuia. Consiliul European din luna octombrie 2014 a ajuns la un acord[21] referitor la cadrul privind clima și energia pentru 2030 pe baza propunerii Comisiei. 5.1.2. Schema EU ETS Activitatea de punere în aplicare a condus la lansarea cu succes a celei de a treia etape din cadrul sistemului ETS al UE (perioada 2013-2020). În ceea ce privește domeniul de aplicare, sistemul ETS acoperă în prezent, pe lângă CO2 generat de o mare parte a instalațiilor industriale, protoxidul de azot provenit din producția acidului azotic și a altor acizi, precum și a perfluorocarburilor (PFC), provenite din producția de aluminiu Cea de a treia fază a sistemului ETS al UE nu mai prevede un plafon individual pentru fiecare stat membru, ci un plafon unic pentru UE, Islanda, Liechtenstein și Norvegia. Începând din 2013, aproximativ 43 % (excluzând NER 300[22]) din certificatele de emisii au fost scoase la licitație și se așteaptă ca această proporție să crească în timp. Începând din 2009, un surplus din ce în ce mai mare de certificate și de credite internaționale au fost disponibile pe piața carbonului, conducând la o scădere a prețului carbonului. Pentru a soluționa această problemă, Comisia a propus să se concentreze licitarea a 900 de milioane de certificate din primii ani din faza a treia a sistemului ETS al UE către sfârșitul perioadei de comercializare („back­load”). „Concentrarea” a fost adoptată prin modificarea regulamentului privind licitarea la 25 februarie 2014. La 22 ianuarie 2014, Comisia a adoptat o propunere legislativă de instituire a unei rezerve pentru stabilitatea pieței la începutul celei de a patra perioade de comercializare în anul 2021. Rezerva propusă va completa normele existente. Certificatele sunt plasate în rezerva pentru stabilitatea pieței – adică deduse din volumele viitoare licitate – în conformitate cu „numărul total de certificate aflate în circulație”. Fluxul de certificate la intrarea și ieșirea din rezervă urmează să aibă loc pe baza unui proces complet automatizat, întemeiat pe norme. În sectorul aviației, în toamna anului 2013, adunarea Organizației Aviației Civile Internaționale (OACI) a convenit să adopte o agendă definitivă care să conducă la un acord global vizând combaterea emisiilor din sectorul aviației. În așteptarea posibilei adoptări a normelor internaționale, Consiliul și Parlamentul European au limitat, în martie 2014, acoperirea sistemului ETS al UE la zborurile din interiorul Spațiului Economic European pentru perioada 2013-2016. 5.1.3. Alte politici și măsuri Comisia a adoptat o comunicare[23] care instituie o strategie pentru includerea treptată a GES generate de transportul maritim în politica UE de reducere a emisiilor sale globale de GES. Ca prim pas în punerea în aplicare a acestei strategii, Comisia a propus un regulament care ar urma să stabilească la nivelul UE un sistem de monitorizare, raportare și verificare a emisiilor de CO2 generate de navele mari, începând din 2018. Proiectul de regulament este în prezent examinat de Parlament și Consiliu. S-a completate punerea în aplicare a legislației care stabilește obiective pentru emisiile CO2 generate de automobile[24] până în 2021, iar pentru cele generate de vehiculele comerciale ușoare până în 2020[25]. Comisia a aprobat șase eco-inovații care reduc emisiile de CO2. O nouă legislație[26] privind gazele fluorurate cu efect de seră a fost adoptată și se va aplica începând cu 1 ianuarie 2015. Aceasta va reduce emisiile de gaze fluorurate cu două treimi în perioada 2015-2030, implicând realizarea unor economii cumulative previzionate la un total de 1,5 Gt echivalent CO2 până în 2030 și de 5 Gt echivalent CO2 până în 2050, în comparație cu scenariul statu quo. Pentru a atenua efectele emisiilor de GES provenite producția de biocombustibili, în contextul schimbării indirecte a utilizării terenurilor, Comisia a propus, o serie de modificări ale Directivei privind energia din surse regenerabile și ale Directivei privind calitatea carburanților („propunerea ILUC”). Textul propus este discutat în prezent în cadrul instituțiilor europene. Statele membre au început să raporteze în temeiul legislației adoptate în 2013[27], cu privire la activitățile LULUCF curente și viitoare pentru a limita sau reduce emisiile și pentru a menține sau a crește absorbțiile în sectorul respectiv; O listă a actelor legislative adoptate recent este disponibilă în secțiunea 3 din documentul de lucru al serviciilor Comisiei. 5.2. Adaptarea la schimbările climatice La 16 aprilie 2013, Comisia a adoptat Strategia UE privind adaptarea la schimbările climatice, menită să contribuie la o Europă mai rezistentă la schimbările climatice. Aceasta se concentrează pe atingerea a trei obiective cheie cu următoarele direcții principale: · Promovarea luării de măsuri de către statele membre: Comisia încurajează statele membre să adopte strategii de adaptare complexe și este în curs de elaborare a unui tablou de bord privind pregătirea pentru adaptare. În martie 2014, Comisia Europeană a lansat inițiativa Pactului primarilor pentru a încuraja orașele să ia măsuri de adaptare la schimbările climatice. „Mayors Adapt” vizează sporirea sprijinului pentru activitățile locale, prin punerea la dispoziție a unei platforme care permite o mai mare implicare și crearea de rețele la nivelul orașelor, și sensibilizează opinia publică cu privire la adaptare și la măsurile care sunt necesare. Comisia sprijină, de asemenea, proiectele de adaptare, în special prin noul subprogram „Politici climatice” din cadrul programului LIFE. · În ceea ce privește integrarea adaptării în domeniul schimbărilor climatice în politicile UE: obiectivul de a dedica cel puțin 20 % din bugetul Uniunii unor obiective legate de combaterea schimbărilor climatice este utilizat ca un instrument de promovare a adaptării. · Promovarea luării deciziilor într-o mai bună cunoștință de cauză, în special prin intermediul platformei Climate-ADAPT, care permite colectarea și difuzarea în UE a informațiilor legate de adaptare. În continuare, Comisia finalizează o strategie privind completarea cunoștințelor privind adaptarea, care vizează identificarea și eliminarea anumitor lacune în materie de cunoștințe sectoriale. 5.3. Finanțarea acțiunilor de combatere a schimbărilor climatice 5.3.1. Veniturile obținute din licitații 5.3.1.1. Utilizarea veniturilor obținute din licitații de către statele membre În conformitate cu Regulamentul privind mecanismul de monitorizare, statelor membre li s-a solicitat să prezinte, până la 31 iulie 2014, primele rapoarte cu privire la sumele și la utilizarea veniturilor obținute din vânzarea la licitație a certificatelor ETS în anul 2013 (a se vedea Error! Reference source not found. și anexa, precum și informațiile mai detaliate din documentul de lucru al serviciilor Comisiei). Veniturile totale ale UE au fost de 3,6 miliarde de euro. Directiva EU ETS prevede că cel puțin 50 % din veniturile obținute din licitații sau echivalentul valorii financiare a acestor venituri ar trebui utilizate de statele membre pentru scopuri legate de schimbările climatice și energie. Toate statele membre au raportat că au utilizat sau urmează să utilizeze[28] 50 % sau mai mult din aceste venituri sau echivalentul valorii financiare a acestor venituri pentru scopuri legate de schimbările climatice și energie[29] (în medie 87 %, reprezentând aproximativ 3 miliarde de euro), în cea mai mare parte pentru a sprijini pe plan intern investițiile în domeniul schimbărilor climatice și al energiei. Sumele raportate reprezintă doar o fracțiune din totalul cheltuielilor legate de schimbările climatice și de energie în bugetele statelor membre. Figura 9: Veniturile raportate din licitarea certificatelor EU ETS (milioane de euro) în 2013 și proporția din aceste venituri sau din echivalentul valorii financiare utilizate sau care urmează să fie utilizată în scopuri legate de schimbări climatice și de energie * IT, EL: Nu s-a raportat defalcarea pe utilizare pe plan intern/internațional. BE: nu s-a furnizat nicio informație privind veniturile din licitații. ** Nu s-a comunicat nicio informație. Surse: Comisia Europeană Numai câteva state membre au raportat informații privind defalcarea utilizării veniturilor în funcție de tipul de acțiune (a se vedea documentul de lucru al serviciilor Comisiei). De exemplu, Franța, Republica Cehă și Lituania utilizează integral veniturile obținute din licitații în proiecte de îmbunătățire a eficienței energetice a clădirilor. Bulgaria, Portugalia și Spania utilizează cea mai mare parte a veniturilor lor pentru dezvoltarea surselor regenerabile de energie. Polonia utilizează cea mai mare parte din veniturile care sunt dedicate schimbărilor climatice în sprijinul eficienței energetice și al surselor regenerabile de energie. În Germania, toate veniturile obținute din licitații sunt utilizate în scopuri legate de schimbările climatice și de energie, cea mai mare parte a acestor venituri fiind direcționată către un fond specific pentru schimbări climatice și energie, care sprijină o gamă largă de proiecte. Finlanda își direcționează veniturile obținute din licitații către activități oficiale de asistență pentru dezvoltare, inclusiv finanțarea eforturilor de combatere a schimbărilor climatice. Regatul Unit utilizează aproximativ 15 % din veniturile obținute din licitații pentru a oferi asistență financiară gospodăriilor cu venituri mici pentru cheltuielile legate de energie. 5.3.1.2. NER 300 Programul de finanțare NER 300 este un mecanism de sprijinire a proiectelor de dezvoltare a tehnologiilor inovatoare în domeniul surselor regenerabile de energie și a proiectelor demonstrative de captare și stocare a dioxidului de carbon (CSC). Acesta este finanțat prin scoaterea la licitație a 300 de milioane de certificate din rezerva noilor operatori care fac obiectul EU ETS. Au fost lansate două cereri de propuneri în cadrul acestui program. Cea de a doua cerere de propuneri, ale cărei rezultate au fost anunțate în iulie 2014, a fost finanțată din vânzarea certificatelor și din fondurile rămase neutilizate în urma primei cereri de propuneri. Au fost selectate 18 proiecte în sectorul surselor regenerabile de energie și un proiect din domeniul CSC, care vor primi în total un miliard de euro, ceea ce va genera investiții private în valoare totală de aproape 900 milioane de euro. În total, cele două cereri vor furniza 2,1 miliarde de euro pentru 39 proiecte (38 în sectorul energiei regenerabile și unul în domeniul CSC). 5.3.2. Integrarea politicilor în domeniul schimbărilor climatice în bugetul UE 5.3.2.1. Cadrul financiar multianual În ceea ce privește integrarea politicilor în domeniul schimbărilor climatice în bugetul UE, toate instituțiile au convenit ca cel puțin 20 % din totalul cheltuielilor în temeiul cadrului financiar multianual (2014-2020) să fie legate de schimbările climatice. Contribuția la cheltuielile privind schimbările climatice în 2014 și în 2015 reprezintă aproape 13 % din bugetul UE pentru fiecare an. Se preconizează o revizuire pozitivă semnificativă începând cu bugetul pe anul 2016, când vor fi adoptate programele operaționale ale statelor membre în cadrul fondurilor structurale și de investiții europene, iar noul sistem de plăți directe din cadrul politicii agricole comune, inclusiv măsurile de ecologizare, va fi pe deplin pus în aplicare. 5.3.2.2. Cercetarea și inovarea în domeniul schimbărilor climatice Schimbările climatice reprezintă una dintre principalele teme de cercetare din cel de al Șaptelea Program-cadru (2007-2013) și vor ocupa un loc central în cadrul „Orizont 2020”, noul program al UE pentru cercetare și inovare în perioada 2014-2020, având un buget de 79 miliarde de euro. Se așteaptă ca din bugetul programului Orizont 2020 cel puțin 35 % să se investească în obiectivele legate de schimbările climatice. Acest lucru reprezintă o creștere semnificativă în comparație cu cele 900 milioane de euro care se estimează că au fost cheltuite în cel de al șaptelea Program-cadru. De exemplu, prin provocarea societală din cadrul programului „Orizont 2020” intitulată „Combaterea schimbărilor climatice, utilizarea eficientă a resurselor și a materiilor prime” (cu un buget de 3 miliarde EUR) se finanțează proiecte de cercetare și inovare dedicate atenuării efectelor schimbărilor climatice. Aceste proiecte vizează analizarea și atenuarea presiunii asupra mediului (oceane, atmosferă și ecosisteme) și o mai bună înțelegere a schimbărilor climatice. În plus, activitățile de cercetare se vor concentra pe evaluarea efectelor, a aspectelor vulnerabile și a soluțiilor pentru adaptarea la schimbările climatice și pe elaborarea de strategii pentru reducerea riscului de dezastre și pentru stimularea trecerii la o societate și o economie cu emisii reduse de dioxid de carbon. Atenuarea efectelor schimbărilor climatice și adaptarea la acestea reprezintă factori importanți în programarea activităților de cercetare și inovare în cadrul tuturor celorlalte provocări societale și, în special, în transporturi, energie, bioeconomie și alimentație, agricultură, precum și în cadrul pilonului „Poziția de lider în sectorul industrial”. 5.3.2.3. Sprijinirea țărilor în curs de dezvoltare Cu o cotă de 51 % din asistența oficială pentru dezvoltare (AOD) în domeniul schimbărilor climatice din partea tuturor donatorilor care raportează OCDE, UE și statele sale membre au fost cel mai important furnizor de AOD în materie de atenuare și adaptare în perioada 2010-2012. Ca parte a angajamentului privind finanțarea inițială rapidă asumat de către țările dezvoltate, în valoare de 30 de miliarde USD, UE și statele sale membre s-au angajat să furnizeze 7,34 miliarde EUR pentru finanțarea inițială rapidă în perioada respectivă. După încheierea perioadei de finanțare inițială rapidă, UE și statele sale membre au continuat să ofere sprijin pentru finanțarea acțiunilor de combatere a schimbărilor climatice în țările în curs de dezvoltare, în temeiul obiectivului țărilor dezvoltate de a mobiliza în comun 100 de miliarde USD pe an până în 2020 din diverse surse. La Conferința privind schimbările climatice de la Doha din decembrie 2012, UE și o serie de state membre au anunțat contribuții voluntare pentru finanțarea combaterii schimbărilor climatice în țările în curs de dezvoltare. Contribuția totală este previzionată a fi de peste 5,5 miliarde de euro. O primă evaluare arată că această sumă era pe cale să fie pusă la dispoziție în 2013[30]. În 2013, statele membre au transmis Comisiei Europene primele lor rapoarte anuale cu privire la sprijinul financiar și tehnologic oferit țărilor în curs de dezvoltare în temeiul articolul 16 din Regulamentul privind mecanismul de monitorizare, cuprinzând informații pentru anii 2011 și 2012. Valoarea totală a sprijinului financiar pentru combaterea schimbărilor climatice acordat țărilor în curs de dezvoltare în perioada 2011-2012 de către UE și statele sale membre, defalcată pe fiecare tip de instrument, este disponibilă în tabelele din documentul de lucru al serviciilor Comisiei. 6. Situația țărilor candidate și a țărilor potențial candidate la aderarea la Uniune 6.1. Țări candidate (Albania, Islanda, Turcia, Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, Muntenegru și Serbia) Albania este o parte care nu este inclusă în anexa I. În conformitate cu ultima comunicare națională a acesteia din 2009, emisiile Albaniei au scăzut cu 70 % între 1990 și 2000. Islanda este o parte inclusă în anexa I care și-a atins obiectivul individual pentru prima perioadă de angajament[31]. Pentru cea de a doua perioadă de angajament, Islanda, UE și statele sale membre vor încheia un angajament comun de reducere a emisiilor (a se vedea secțiunea 2.1). Emisiile de GES ale Turciei (exclusiv LULUCF) au crescut cu 133 % în perioada 1990-2010 și cu 3,7 % în perioada 2011-2012. Cu toate că este parte inclusă în anexa I, Turcia nu și-a asumat niciun obiectiv de reducere a emisiilor de GES în cadrul primei sau al celei de-a doua perioade de angajament în temeiul Protocolului de la Kyoto. Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei este o parte care nu este inclusă în anexa I. Aceasta a prezentat cea de a treia comunicare națională la CCONUSC în martie 2014. Conform acestui document, emisiile totale de GES au scăzut cu 22 % în perioada 1990-2009. În mod similar, în Muntenegru, care, de asemenea, nu este o parte inclusă în anexa I a Convenției, emisiile totale de GES (cu excepția LULUCF) au crescut cu aproximativ 4,9 % în perioada 1990-2003. Nu sunt disponibile informații recente despre Serbia în ceea ce privește inventarele emisiilor de gaze cu efect de seră. 6.2. Țări potențial candidate la aderarea la UE (Bosnia și Herțegovina și Kosovo*) Bosnia și Herțegovina și-au prezentat cea de-a doua comunicare națională în noiembrie 2013. Între 1991 și 2001, emisiile totale ale Bosniei și Herțegovinei au scăzut cu 48 %. Nu există date disponibile pentru Kosovo. . [1] Conform inventarului prezentat pentru anul 2014 care furnizează informații privind emisiile de gaze cu efect de seră până în anul 2012. Cu excepția cazului în care se stabilește altfel, toate datele privind emisiile sunt calculate pe baza Orientărilor IPCC din 1996 revizuite (Revised 1996 IPCC guidelines) cu ajutorul potențialului de încălzire globală disponibil în cel de-al doilea Raport de evaluare al IPCC (IPCC 2nd Assessment Report). [2] Pentru majoritatea statelor membre, acest lucru nu include încă efectele preconizate ale Directivei privind eficiența energetică și totodată nu reflectă încă punerea în aplicare integrală a pachetului privind energia și schimbările climatice. [3] Datele aproximative privind emisiile din 2013 reprezintă previziuni formulate de Agenția Europeană de Mediu în inventarul aproximativ al emisiilor de gaze cu efect de seră la nivelul UE pentru anul 2013. [4] LU a publicat recent previziunile proprii conform cărora emisiile sale în temeiul ESD au fost în 2013 cu 1,61% sub obiectivele stabilite de ESD pentru 2013. [5] A se vedea analiza efectuată de Agenția Europeană de Mediu, punctul 4.3 de mai jos. [6] Domeniul de aplicare al pachetului diferă față de domeniul de aplicare al Protocolului de la Kyoto. Acesta include aviația internațională UE, dar exclude LULUCF și emisiile de trifluorură de azot NF3. [7] Pentru majoritatea statelor membre, acestea sunt previziunile prezentate în 2013. Următoarele state membre au prezentat în mod voluntar previziuni actualizate în 2014: CY, IE, LT, LU, PL și RO. Previziunile statelor membre au fost verificate din punctul de vedere al calității, completate și ajustate, după caz, de AEM. Mai multe state membre au trebuit să realizeze o estimare a cotei emisiilor care nu fac obiectul ETS. Pentru completarea și estimarea defalcată pe sectoare care fac/nu fac obiectul ETS, s-au utilizat date din scenariul de bază al politicii UE în domeniul schimbărilor climatice pentru 2013, la care s-au adăugat măsurile adoptate previzionate conform modelelor PRIMES și GAINS. Această previziune a fost, de asemenea, utilizată ca analiză de sensibilitate în primul raport bienal al UE [Documentul de lucru al serviciilor Comisiei - SWD(2014)1]. [8] Datele aproximative privind emisiile din 2013 reprezintă previziuni formulate de Agenția Europeană de Mediu în inventarul emisiilor de gaze cu efect de seră la nivelul UE pentru anul 2013 pe baza datelor prezentate de statele membre până la 31 iulie 2014. Datele finale privind emisiile vor fi disponibile în 2015, utilizându-se noua metodologie IPCC 2006 pentru inventare. [9] Date calculate pe baza potențialului de încălzire globală din al patrulea raport de evaluare al IPCC. [10] Emisiile din anul de referință prevăzut de ESD se calculează pentru fiecare stat membru astfel încât să fie compatibile cu obiectivele prevăzute de ESD pentru anul 2020 atât în valoare relativă, cât și absolută. [11] Malta și Cipru nu au niciun obiectiv în cadrul primei perioade de angajament. [12] AEM 2014 - „De ce au scăzut emisiile de GES ale UE între 1990 și 2012?”http://www.eea.europa.eu/publications/why-are-greenhouse-gases-decreasing [13] Consumul de energie primară pe unitate de PIB. [14] CO2 pe unitatea de energie primară din combustibili fosili. [15] Reprezentată de factorul de descompunere „PIB pe cap de locuitor” din figura 8. [16] http://www.pa.op.dlr.de/quantify/ [17] Proiectul PC7 - ”Reducing Emissions from Aviation by Changing Trajectories for the benefit of Climate" (2010-2014)” [18] COM(2014) 15. [19] COM(2014) 520. [20] COM(2014) 330. [21] A se vedea concluziile Consiliului European (http://www.european-council.europa.eu/council-meetings/conclusions). [22] A se vedea secțiunea 5.3.1.2. [23] COM(2013) 479. [24] Regulamentul (CE) nr. 443/2009 [25] Regulamentul (CE) nr. 510/2011 [26] Regulamentul (CE) nr. 517/2014 [27] Decizia 529/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului. [28] Anumite state membre intenționează să utilizeze cel puțin 50 % din veniturile provenite din licitații în scopuri legate de schimbările climatice. Cu toate acestea, veniturile colectate în 2013 nu au fost încă alocate și vor fi reportate la anii următori (de exemplu FI, LV și SK). [29] În conformitate cu raportările, veniturile obținute din licitații în AT, IE, NL și DK nu sunt alocate în bugetul lor național și, prin urmare, nu este posibilă atribuirea directă în scopuri specifice. Datele raportate se referă doar la exemple care acoperă o mică parte din totalul cheltuielilor legate de schimbările climatice. [30] A se vedea http://ec.europa.eu/clima/policies/finance/documentation_en.htm. În fiecare an, până la 30 septembrie, statele membre prezintă Comisiei Europene informații privind sprijinul financiar și tehnologic acordat țărilor în curs de dezvoltare. [31] Islanda trebuie să limiteze creșterea emisiilor la mai puțin de 10 %, în medie în cursul primei perioade de angajament. Emisiile au scăzut în medie cu 2 % pe parcursul acestei perioade. * Această desemnare nu aduce atingere pozițiilor privind statutul și este conformă RCSONU 1244/1999 și Avizului CIJ privind declarația de independență a Kosovo. Tabel: Veniturile raportate obținute din vânzarea la licitație a certificatelor EU ETS (milioane de euro) în 2013 și proporția acestor venituri sau echivalentul valorii financiare a acestor venituri utilizate sau care urmează să fie utilizate în scopuri legate de schimbări climatice și energie Țară || Venituri totale raportate obținute din vânzarea la licitație a certificatelor (milioane de euro) || Venituri utilizate sau care urmează să fie utilizate în scopuri legate de schimbările climatice și de energie (pe plan intern intern și internațional) || Proporția în care veniturile sunt utilizate sau urmează să fie utilizate în scopuri legate de schimbările climatice și de energie DE || 790,3 || 790,3 || 100 % UK(*) || 485,4 || 485,4 || 100 % IT || 385,9 || 192,9 || 50 % ES || 346,1 || 346,1 || 100 % PL || 244,0 || 128,7 || 50 % FR || 219,2 || 219,2 || 100 % EL || 147,6 || 147,6 || 100 % NL || 134,2 || 134,2 || 100 % RO || 122,7 || 91,2 || 74 % BE || 115,0 || (necomunicat) || (necomunicat) CZ || 80,7 || 73,2 || 91 % PT || 72,8 || 70,4 || 100 % Fi (**) || 67,0 || 33,5 || 50 % SK (***) || 61,7 || 61,7 || 100 % DK || 56,0 || 28,0 || 50 % AT || 55,8 || 29,9 || 66 % BG || 52,6 || 51,3 || 97 % IE || 41,7 || 41,7 || 100 % SE || 35,7 || 17,9 || 50% HU || 34,6 || 17,3 || 50 % LT || 20,0 || 20,0 || 100 % EE || 18,1 || 9,0 || 50 % SI || 17,7 || 8,9 || 50 % LV (***) || 10,8 || 10,8 || 100 % LU || 5,0 || 2,5 || 50 % MT || 4,5 || 2,9 || 64 % HR || 0 || 0 || CY || Nicio informație comunicată || || Total || 3635,1 (****) || 3052,1 || 87 % (*****) (*) Datele transmise de UK includ licitarea timpurie a certificatelor din a treia etapă în 2012. (**) Finlanda direcționează în prezent integral veniturile obținute din licitații pentru activitățile de asistență oficială pentru dezvoltare, inclusiv finanțarea eforturilor de combatere a schimbărilor climatice, care vor reprezenta 50 % din aceste venituri. În cursul anului de raportare, FI a alocat o sumă de aproximativ 7 milioane de euro din venituri, din care 2 milioane de euro au fost utilizate în scopuri legate de schimbările climatice și de energie pe plan internațional. Utilizarea sumelor rămase din fonduri va fi raportată în anii următori. (***) Include venituri pe care LV și SK intenționează să le utilizeze în scopuri legate de schimbările climatice și de energie prin intermediul unui nou instrument financiar care va fi finanțat direct din veniturile licitațiilor. (****) Nu include Cipru (nicio informație comunicată). (*****) Nu include Belgia (care nu a comunicat proporția în care veniturile sunt utilizate în scopuri legate de schimbări climatice și de energie) si Cipru. Sursă: Comisia Europeană