COMUNICARE COMUNĂ CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Un răspuns nou în contextul schimbărilor din țările vecine /* COM/2011/0303 final */





COMUNICARE COMUNĂ CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR Un răspuns nou în contextul schimbărilor din țările vecine În partea de est şi de sud a Uniunii Europene (UE) se află şaisprezece ţări[1] ale căror speranţe şi al căror viitor ne influenţează în mod direct şi semnificativ. Evenimentele recente au readus în prim plan acest aspect, reliefând provocările comune cu care ne confruntăm. Răsturnarea regimurilor represive din Egipt şi Tunisia, instaurate cu mulți ani în urmă, conflictul militar aflat în curs în Libia, recenta mişcare de protest din Siria, reprimată violent, continuarea represiunii din Belarus şi conflictele prelungite care persistă în regiune, inclusiv în Orientul Mijlociu, ne impun o reconsiderare a relaţiilor Uniunii Europene cu vecinii săi. De asemenea, trebuie sprijinite progresele încurajatoare înregistrate de alţi vecini, cum ar fi Republica Moldova, care a depus eforturi pentru realizarea reformei, Ucraina, care a participat la negocieri în vederea încheierii unui acord de asociere sau Maroc şi Iordania, care au anunţat că vor iniţia o reformă constituţională. Tratatul de la Lisabona a permis UE să consolideze punerea în aplicare a politicii sale externe: cooperarea cu ţările învecinate poate fi acum extinsă, astfel încât să abordeze întregul spectru de probleme într-un mod mai integrat şi mai eficient. Acest lucru a constituit un impuls esenţial pentru iniţierea, în vara anului 2010, a unei revizuiri a politicii europene de vecinătate (PEV), în consultare cu ţările partenere şi cu alte părţi interesate. Evenimentele recente care au cuprins tot spaţiul sud-mediteraneean au accentuat caracterul imperios al acestei revizuiri. UE trebuie să răspundă provocărilor istorice cu care se confruntă ţările din vecinătatea sa. De la lansarea sa în 2004, PEV a promovat o mare varietate de iniţiative importante, îndeosebi în ceea ce priveşte schimburile comerciale şi economice, care au permis UE şi vecinilor săi să îşi dezvolte relaţiile în practic toate domeniile de politică, de la energie la educaţie şi de la transport la cercetare. Acestea fac, în prezent, obiectul unor schimburi şi al cooperării dintre UE şi vecinii săi. Asistenţa oferită de UE s-a intensificat şi este mai bine direcţionată. Cu toate acestea, mai pot fi operate îmbunătăţiri în toate aspectele acestor relaţii. Evenimentele recente şi rezultatele revizuirii au arătat că sprijinul acordat de UE reformelor politice din ţările învecinate a înregistrat rezultate limitate. De exemplu, este nevoie de mai multă flexibilitate şi de răspunsuri mai potrivite în contextul evoluţiilor rapide din ţările partenere şi al nevoilor de reformă din acestea – fie că aceste ţări se confruntă cu o schimbare bruscă de regim, fie că sunt implicate într-un proces îndelungat de reformă şi de consolidare a democraţiei. Coordonarea dintre UE, statele membre ale acesteia şi principalii parteneri internaţionali este esenţială şi poate fi îmbunătăţită. Este necesară o nouă abordare pentru întărirea parteneriatului dintre UE şi ţările şi societăţile din vecinătate: pentru a construi şi consolida democraţii sănătoase, pentru a înregistra în continuare o creştere economică durabilă şi pentru a gestiona legăturile transfrontaliere. PEV ar trebui să fie o politică a Uniunii la care statele membre să îşi alinieze propriile eforturi bilaterale în vederea susţinerii obiectivelor politice globale ale acesteia. Şi Parlamentul European joacă un rol esenţial, contribuind la realizarea unora dintre obiectivele principale ale acestei politici. Şi, dincolo de îndeplinirea acestor obiective, PEV trebuie să acţioneze ca un catalizator care să determine comunitatea internaţională în sens larg să sprijine schimbările democratice şi dezvoltarea economică şi socială din regiune. Acest parteneriat cu vecinii noştri este avantajos pentru ambele părţi. Pentru majoritatea vecinilor săi, UE reprezintă principalul partener comercial. Dezvoltarea economică durabilă şi crearea de locuri de muncă în ţările partenere sunt benefice şi pentru UE. De asemenea, o bună gestionare a circulaţiei persoanelor are efecte pozitive pentru întreaga vecinătate, facilitând mobilitatea studenţilor, a lucrătorilor şi a turiştilor şi descurajând totodată migraţia ilegală şi traficul de persoane. Implicarea activă a UE şi a vecinilor săi în domenii precum educaţia, consolidarea şi modernizarea sistemelor de protecţie socială şi promovarea drepturilor femeii va contribui mult la sprijinirea obiectivelor noastre comune privind creşterea favorabilă incluziunii şi crearea de locuri de muncă. Noua abordare trebuie să se bazeze pe responsabilitatea reciprocă şi pe angajamentul comun faţă de valorile universale ale drepturilor omului, ale democraţiei şi ale statului de drept. Aceasta va presupune un nivel mult mai mare de diferenţiere, care va permite fiecărei ţări partenere să îşi dezvolte legăturile cu UE în măsura în care propriile aspiraţii, nevoi şi capacităţi permit acest lucru. Pentru ţările vecine din sud şi din est care pot şi doresc să participe, această viziune presupune, printre altele, o integrare economică mai puternică şi o cooperare politică mai strânsă în ceea ce priveşte reformele în materie de guvernanţă, securitate şi diversele aspecte legate de soluţionarea conflictelor, inclusiv adoptarea unor iniţiative comune în cadrul forurilor internaţionale pe chestiuni de interes comun. În contextul spaţiului sud-mediteraneean, Comisia şi Înaltul Reprezentant au prezentat deja propunerea lor în vederea unui parteneriat pentru democraţie şi prosperitate împărtăşită[2] cu astfel de parteneri. Noua abordare descrisă în cele de mai sus vizează: (1) să ofere un sprijin mai mare partenerilor implicaţi în consolidarea democraţiei – tipul de democraţie care durează deoarece dreptul la vot este însoţit de dreptul de a se exprima liber, de a constitui partide politice de opoziţie sau de a beneficia de o judecată imparţială din partea unor judecători independenţi, dreptul la securitate, asigurată de forţe de poliţie şi forţe armate responsabile, de accesul la un serviciu public necorupt şi competent, precum şi de alte drepturi civile şi drepturi ale omului pe care mulţi europeni le consideră normale, cum ar fi dreptul la libertatea de gândire, de conştiinţă şi de religie; (2) să sprijine dezvoltarea economică favorabilă incluziunii, astfel încât vecinii UE să poată desfăşura activităţi comerciale, să poată investi şi să înregistreze o creştere durabilă, reducând inegalităţile sociale şi regionale, creând locuri de muncă pentru lucrătorii lor şi îmbunătăţind nivelul de trai al populaţiei; (3) să consolideze cele două dimensiuni regionale ale politicii europene de vecinătate, care cuprind Parteneriatul estic şi, respectiv, spaţiul sud-mediteraneean, astfel încât să putem elabora iniţiative regionale solide în domenii precum comerţul, energia, transporturile sau migraţia şi mobilitatea în vederea completării şi intensificării cooperării noastre bilaterale; (4) să furnizeze mecanismele şi instrumentele adecvate pentru atingerea acestor obiective. Parteneriatul va evolua în funcţie de nevoile, capacităţile şi obiectivele de reformă ale fiecărei ţări vecine. Unii parteneri doresc să îşi continue eforturile de integrare, ceea ce va presupune un nivel mai mare de aliniere la politicile şi normele UE şi va deschide calea integrării economice pe piaţa internă a UE. UE nu urmăreşte să impună un model sau un tipar prestabilit pentru reforma politică, ci va insista ca procesul de reformă al fiecărei ţări partenere să reflecte un angajament clar faţă de valorile universale care constituie baza noii noastre abordări. Iniţiativa îi aparţine ţării partenere, iar sprijinul UE va fi adaptat corespunzător. Un sprijin mai puternic din partea UE oferit vecinilor săi este supus anumitor condiţii; acesta va depinde de progresele înregistrate în ceea ce priveşte construirea şi consolidarea democraţiei şi în respectarea statului de drept. Cu cât o ţară avansează mai mult şi mai rapid pe calea reformelor interne, cu atât mai mult sprijin va primi din partea UE. Acest sprijin sporit va lua diferite forme, inclusiv creşterea finanţării pentru dezvoltare socială şi economică, programe mai cuprinzătoare de dezvoltare instituţională, un acces mai larg pe piaţă, creşterea finanţării oferite de BEI în sprijinul investiţiilor şi o mai mare facilitare a mobilităţii. Aceste angajamente preferenţiale se vor adapta la nevoile fiecărei ţări şi la contextul regional. Ele vor ţine seama de faptul că reformele importante necesită costuri iniţiale semnificative. Atunci când se vor stabili alocările financiare pe ţări pentru anul 2014 şi anii următori, se vor lua în considerare rezultatele obţinute de parteneri în ceea ce priveşte reforma în cursul perioadei 2010-2012 (pe baza rapoartelor anuale de progres). Pentru ţările în care nu s-au realizat reforme, UE va reconsidera sau chiar va reduce finanţarea. UE îşi va susţine politica de limitare a relaţiilor cu guvernele care comit încălcări ale drepturilor omului şi ale normelor democratice, inclusiv prin aplicarea unor sancţiuni specifice şi a altor măsuri de politică. În cazul în care va lua astfel de măsuri, UE nu numai că îşi va menţine, ci îşi va intensifica sprijinul acordat societăţii civile. În aplicarea acestei abordări mai diferenţiate, UE va continua dialogul cu guvernele, cu societatea civilă şi cu alte părţi interesate. În acelaşi timp şi în conformitate cu principiul responsabilităţii reciproce, UE se va asigura că resursele sale sunt folosite în sprijinul obiectivelor principale ale PEV. Resursele pe care UE şi partenerii săi internaţionali le mobilizează în sprijinul tranziţiilor democratice din vecinătate trebuie să acopere atât nevoile imediate şi urgente, cât şi cerinţele pe termen mediu şi lung. 1. Sprijinirea progresului către o democraţie solidă Urmează: · să adaptăm nivelul sprijinului acordat de UE partenerilor în funcţie de progresul înregistrat în reformele politice şi în procesul de construire a unei democraţii solide 1.1. Sprijinirea „democraţiei solide” Existenţa unei democraţii funcţionale, respectarea drepturilor omului şi statul de drept reprezintă pilonii fundamentali ai parteneriatului UE cu vecinii săi. Nu există un model predefinit sau o soluţie de reformă politică prestabilită. Deşi reformele se realizează în mod diferit de la o ţară la alta, construirea unei democraţii profunde şi durabile presupune mai multe elemente comune, care necesită un angajament puternic şi de durată din partea guvernelor. Printre acestea se numără: – alegerile libere şi corecte; – libertatea de asociere, de exprimare şi de întrunire, libertatea presei şi a mass-media; – administrarea statului de drept de către un sistem judiciar independent şi dreptul la un proces echitabil; – combaterea corupţiei; – reformarea sectorului securităţii şi al aplicării legii (inclusiv a poliţiei) şi instituirea controlului democratic asupra forţelor armate şi de securitate. Reforma bazată pe aceste elemente nu va consolida doar democraţia, ci va contribui şi la crearea condiţiilor necesare unei creşteri economice durabile şi favorabile incluziunii prin stimularea comerţului şi a investiţiilor. Acestea sunt principalele criterii de referinţă pe baza cărora UE va evalua progresul şi va adapta nivelul sprijinului oferit. 1.2. Un parteneriat cu societatea Urmează: · să instituim parteneriate în fiecare ţară învecinată şi să facem astfel încât sprijinul UE să fie mai accesibil pentru organizaţiile societăţii civile printr-un instrument special alocat, denumit Facilitatea pentru societatea civilă · să susţinem constituirea unui Fond european pentru democraţie cu scopul de a ajuta partidele politice, organizaţiile neguvernamentale şi sindicatele neînregistrate, precum şi alţi parteneri sociali · să încurajăm libertatea mass-media prin sprijinirea accesului neîngrădit al organizaţiilor societăţii civile la internet şi la utilizarea tehnologiilor de comunicaţii electronice · să consolidăm dialogurile pe tema drepturilor omului O societate civilă înfloritoare oferă cetăţenilor posibilitatea de a-şi exprima îngrijorările, de a contribui la elaborarea politicilor şi de a trage la răspundere guvernele. De asemenea, ea poate contribui la asigurarea unei creşteri economice mai favorabile incluziunii. Pentru ca aceste obiective să se poată îndeplini, elementul-cheie este garantarea libertăţii de expresie, de asociere şi de întrunire. O altă provocare constă în facilitarea apariţiei unor partide politice democratice care să reprezinte spectrul larg de opinii şi abordări din societate, astfel încât să poată concura cu alte partide pentru accederea la putere şi obţinerea sprijinului populaţiei. Cu toate că provocarea reprezentată de dezvoltarea societăţii civile şi a pluralismului este resimţită în toate ţările din vecinătate, ea este deosebit de acută în ţările implicate într-un proces de schimbare rapidă sau în contextul în care regimurile politice represive continuă să înăbuşe pluralismul şi diversitatea. Pentru a face faţă acestei situaţii şi a sprijini actorii politici care depun eforturi în vederea unor schimbări democratice în ţara lor (în special partidele politice şi organizaţiile neguvernamentale sau sindicatele neînregistrate, precum şi alţi parteneri sociali), Înaltul Reprezentant şi Comisia sprijină constituirea unui Fond european pentru democraţie[3]. Scopul acestui fond va fi să confere mai multă influenţă şi coerenţă eforturilor depuse de UE, de statele membre ale acesteia şi de mai multe fundaţii politice europene de amploare care activează deja în acest domeniu. Societatea civilă joacă un rol esenţial în promovarea drepturilor femeii, întărirea justiţiei sociale şi respectarea minorităţilor, precum şi în protecţia mediului şi utilizarea eficientă a resurselor. UE va sprijini consolidarea rolului politic al actorilor nestatali printr-un parteneriat cu societatea, contribuind la dezvoltarea capacităţii organizaţiilor societăţii civile de sensibilizare şi de monitorizare a reformei, precum şi a rolului lor în procesul de punere în aplicare şi evaluare a programelor UE. Delegaţiile UE din ţările respective vor încerca să reunească guvernele ţărilor partenere şi societatea civilă într-un dialog structurat referitor la domeniile-cheie ale cooperării noastre. Finanţarea de către UE a acestor acţiuni ar putea fi asigurată prin constituirea unei Facilităţi pentru societatea civilă, direcţionată către ţările din vecinătate. Libertatea mass-media şi accesul liber la informaţie sunt elemente-cheie ale democraţiilor funcţionale. Reţelele sociale şi noile tehnologii joacă un rol semnificativ în încurajarea schimbărilor democratice. Sprijinul UE este deja disponibil prin intermediul Instrumentului european pentru democraţie şi drepturile omului (IEDDO). Pot fi elaborate şi alte instrumente care să permită UE, în anumite cazuri, să asiste organizaţiile societăţii civile sau cetăţenii în obţinerea unui acces neîngrădit la internet şi la alte forme de tehnologii ale comunicaţiilor electronice, precum şi la presa independentă (scrisă, radio şi televiziune). Angajamentul faţă de drepturile omului şi libertăţile fundamentale, asumat prin tratate multilaterale şi acorduri bilaterale, este esenţial. Dar aceste angajamente nu sunt întotdeauna însoţite de acţiuni concrete. La temelia parteneriatului nostru ar trebui să stea ratificarea tuturor instrumentelor internaţionale şi regionale relevante şi respectarea deplină a dispoziţiilor acestora. Aceasta presupune şi un angajament puternic faţă de promovarea egalităţii de şanse între femei şi bărbaţi, în acord cu rolul major pe care femeile l-au jucat încă o dată în cadrul evenimentelor recente din sud, faţă de lupta împotriva tuturor formelor de discriminare, de respectarea libertăţii religioase şi de protejarea drepturilor refugiaţilor şi ale beneficiarilor de protecţie internaţională. Consolidarea dialogurilor pe tema drepturilor omului va permite monitorizarea angajamentelor asumate în acest domeniu, inclusiv abordarea cazurilor de încălcare a drepturilor omului. De asemenea, intensificarea cooperării cu Consiliul Europei ar putea să contribuie la promovarea respectării angajamentelor. Parlamentele pot construi legături între societăţile noastre. Adunarea Parlamentară Euronest (adunarea comună a membrilor Parlamentului European şi a omologilor lor din ţările Parteneriatului estic), Adunarea Parlamentară a Uniunii pentru Mediterana şi comisiile parlamentare mixte între Parlamentul European şi parlamentele ţărilor partenere constituie forumuri esenţiale pentru dialog şi pentru îmbunătăţirea înţelegerii reciproce între factorii de decizie. Şi parlamentarii pot aduce o contribuţie importantă la sporirea eforturilor de reformare şi la monitorizarea angajamentelor în cadrul planului de acţiune PEV din fiecare ţară, inclusiv privind problemele majore de ordin politic şi drepturile omului. 1.3. Intensificarea cooperării în materie de politică şi securitate Urmează: · să consolidăm implicarea UE în soluţionarea conflictelor prelungite · să utilizăm în mod concertat politica externă şi de securitate comună, precum şi alte instrumente ale UE · să promovăm acţiuni comune pe tema problemelor majore de securitate cu partenerii din cadrul politicii europene de vecinătate la nivelul forumurilor internaţionale Tratatul de la Lisabona oferă Uniunii Europene ocazia unică de a-şi consolida rolul. Acest lucru nu este nicăieri mai relevant decât în vecinătatea noastră. Cu toate acestea, pentru a face faţă acestei provocări, se impune ca politicile UE şi ale statelor membre să se alinieze mai bine decât în trecut pentru a transmite mesajul comun şi a asigura coerenţa necesară care ne va eficientiza acţiunile. Instrumentele şi politicile UE vor fi eficiente numai dacă vor fi susţinute de politicile statelor membre în mod corespunzător. Dacă dorim să facem din vecinătatea noastră un loc mai sigur şi să ne protejăm interesele, nu mai putem menţine starea de lucruri existente. Persistenţa conflictelor prelungite care afectează o serie de ţări partenere reprezintă o provocare gravă la adresa securităţii din întreaga regiune. Interesele geopolitice, economice şi de securitate ale UE sunt afectate în mod direct de această instabilitate permanentă. Conflictul israeliano-palestinian şi alte conflicte din Orientul Mijlociu, Caucazul de Sud, Republica Moldova şi Sahara Occidentală continuă să afecteze un număr mare de populaţii, să alimenteze radicalizarea, să epuizeze resurse locale şi internaţionale considerabile şi să constituie impedimente puternice în calea reformelor. Uniunea Europeană încearcă deja în mod activ să soluţioneze mai multe dintre aceste conflicte. UE face parte din Cvartetul pentru Orientul Mijlociu. Ea co-prezidează convorbirile de la Geneva dedicate păcii şi securităţii în Georgia. Aceasta participă ca observator la convorbirile în format „5+2” pe tema conflictului transnistrean din Republica Moldova şi ar fi pregătită să se implice mai intens în anumite structuri în care nu este încă reprezentată, de exemplu în Grupul de la Minsk al OSCE referitor la conflictul din Nagorno-Karabah. UE intenţionează să sprijine mai puternic măsurile de instaurare a unui climat de încredere şi de deschidere faţă de teritoriile separatiste, eforturile şi structurile internaţionale care vizează stingerea conflictelor şi, după ce s-a atins acest stadiu, punerea în aplicare a soluţiilor. De asemenea, UE va continua să se opună modificării frontierelor prin recurgerea la forţa armată. Multe dintre instrumentele pe care le folosim pentru a promova integrarea economică şi cooperarea sectorială pe întregul teritoriu învecinat ar putea fi mobilizate şi pentru a veni în sprijinul obiectivelor de instaurare a unui climat de încredere şi de soluţionare a conflictelor. De asemenea, UE este pregătită să elaboreze, împreună cu organizaţiile internaţionale relevante şi cu principalii parteneri vizaţi, scenarii de reconstrucţie post-conflict care ar putea constitui un stimulent suplimentar pentru soluţionarea conflictelor prin evidenţierea avantajelor concrete pe care le presupun soluţiile paşnice. Acolo unde UE este deja angajată în operaţiuni de teren, de exemplu în cadrul misiunii de monitorizare a UE în Georgia, al misiunii UE de asistenţă la frontieră în Republica Moldova şi Ucraina sau în cadrul misiunii de poliţie a UE şi al misiunii UE de asistenţă la frontieră pentru punctul de trecere Rafah din teritoriile palestiniene ocupate, se vor lua măsuri suplimentare de valorificare a sinergiilor dintre prezenţa operaţională şi eforturile de promovare a reformelor. În special, ori de câte ori va fi cazul, UE se va oferi să sprijine eforturile de reformare a justiţiei şi a sectorului securităţii, depuse de ţările partenere, prin intermediul unor misiuni privind statul de drept sau prin alte instrumente ale politicii externe şi de securitate comune (PESC) pe care le consideră utile. Dincolo de soluţionarea conflictelor, UE va face uz deplin de dispoziţiile Tratatului de la Lisabona pentru a aborda alte preocupări legate de securitate şi interese comune specifice, de exemplu securitatea energetică şi a resurselor, schimbările climatice, neproliferarea, combaterea terorismului internaţional şi a criminalităţii transfrontaliere organizate şi lupta împotriva drogurilor. Împreună cu ţările partenere la PEV, UE se va angaja să întreprindă acţiuni comune pe probleme de PESC sau alte probleme globale în cadrul forurilor internaţionale (de exemplu ONU, conferinţe internaţionale). 2. Sprijinirea dezvoltării economice şi sociale durabile Urmează: · să sprijinim adoptarea de către ţările partenere a unor politici care să conducă la o creştere durabilă mai puternică şi mai favorabilă incluziunii, la dezvoltarea întreprinderilor mici şi mijlocii şi a microîntreprinderilor şi la crearea de locuri de muncă · să întărim cooperarea industrială şi să susţinem îmbunătăţirea mediului de afaceri · să contribuim la organizarea de evenimente menite să favorizeze investiţiile · să încurajăm micro-creditele şi investiţiile directe realizate de întreprinderile mici şi mijlocii din UE · să valorificăm programele-pilot de dezvoltare regională pentru eliminarea disparităţilor economice dintre regiuni · să lansăm programe-pilot de sprijinire a agriculturii şi dezvoltării rurale · să intensificăm dialogul referitor la politica macroeconomică cu partenerii care au realizat cele mai avansate reforme economice · să îmbunătăţim eficienţa asistenţei macrofinanciare prin simplificarea procesului decizional · să intensificăm dialogul în domeniul ocupării forţei de muncă şi al politicilor sociale 2.1. Creşterea economică durabilă şi crearea de locuri de muncă Provocările economice şi sociale cu care se confruntă vecinii noştri sunt imense. În mai multe ţări din regiune sărăcia este răspândită pe scară largă, speranţa de viaţă este adesea scăzută, rata şomajului este mare în rândul tinerilor şi participarea femeilor la viaţa politică şi economică este redusă. Capitalul natural se degradează, iar creşterea preţurilor la alimente şi energie are efecte severe în toate ţările învecinate. Majoritatea ţărilor partenere au economii fragile şi slab diversificate, care rămân vulnerabile la şocurile economice externe. Prin urmare, obiectivele imediate sunt crearea de locuri de muncă, stimularea creşterii, îmbunătăţirea protecţiei sociale şi revitalizarea sectoarelor afectate de crizele recente (precum turismul). Rezolvarea acestor probleme este crucială pentru asigurarea durabilităţii reformelor politice şi, de asemenea, poate contribui la atingerea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului. Fragilitatea dezvoltării, creşterea ratei şomajului şi mărirea decalajului dintre bogaţi şi săraci sunt de natură să agraveze instabilitatea. PEV va continua să încurajeze adoptarea de către ţările partenere a unor politici care să conducă la o creştere mai puternică şi mai favorabilă incluziunii. Acest lucru include sprijinirea eforturilor de îmbunătăţire a mediului de afaceri, precum simplificarea procedurilor şi încurajarea întreprinderilor mici şi mijlocii, şi a celor de promovare a capacităţii de inserţie profesională. Eforturile ţărilor partenere îndreptate către consolidarea respectării statului de drept şi către combaterea corupţiei vor avea, de asemenea, un impact pozitiv asupra mediului de afaceri, facilitând intensificarea investiţiilor străine directe şi a transferului de tehnologie care, la rândul lor, vor stimula inovarea şi crearea de locuri de muncă. UE va acorda o atenţie deosebită provocării cu care se confruntă ţările care ies dintr-o perioadă de schimbări politice, contribuind la organizarea unor iniţiative precum conferinţele investitorilor pentru a clarifica priorităţile naţionale în materie de investiţii şi a încerca să construiască încrederea investitorilor. De asemenea, un program îmbunătăţit de protejare a investiţiilor ar reprezenta un semnal puternic pentru investitori şi traderi. Comisia va analiza diferitele opţiuni pe care le are la dispoziţie pentru a asigura securitatea juridică a investitorilor din ţările învecinate. Pentru a oferi un sprijin suplimentar întreprinderilor mici şi mijlocii Comisia va discuta, de asemenea, cu BEI şi cu alte categorii interesate despre rolul pe care ar putea să-l aibă Fondul european de investiţii[4] în ţările partenere şi va evalua măsurile de promovare a microcreditelor şi a investiţiilor directe realizate de IMM-urile din UE, inclusiv garanţiile aferente. De asemenea, Comisia poate contribui la lupta împotriva nivelului ridicat al ratei şomajului şi al sărăciei prin programe-pilot de sprijinire a agriculturii şi dezvoltării rurale, precum şi prin programe-pilot de dezvoltare regională, valorificând experienţa vastă a UE în aceste domenii.[5] Programele de dezvoltare regională pot contribui la remedierea dezechilibrelor şi disparităţilor economice dintre regiuni, care subminează capacitatea întregii economii a unei ţări. Programele-pilot actuale vor ajuta statele membre ale Parteneriatului estic să identifice structuri şi activităţi adecvate pentru rezolvarea acestor probleme, atât pe teritoriul propriu, cât şi, dacă va fi cazul, împreună cu vecinii lor din regiune, într-un context transfrontalier. O abordare similară poate fi luată în discuţie şi pentru vecinătatea sudică. Se va continua dialogul pe tema guvernanţei macroeconomice şi a sustenabilităţii finanţelor publice. Acest dialog macroeconomic va fi consolidat cu partenerii care au atins cel mai înalt grad de integrare economică în UE şi se va baza pe o analiză a politicilor macroeconomice şi a celor mai importante reforme structurale. El va fi însoţit de un dialog intensificat pe tema politicilor sociale şi în domeniul ocupării forţei de muncă. Instrumentul de asistenţă macrofinanciară (AMF) poate fi mobilizat pentru a ajuta ţările partenere să depăşească dificultăţile de scurtă durată legate de balanţa de plăţi. Pe termen scurt, acest lucru este cel mai relevant pentru ţările care se confruntă cu impactul economic şi social imediat al schimbărilor politice recente. Comisia va propune un regulament-cadru menit să eficientizeze procesul decizional de alocare a asistenţei macrofinanciare, să ofere un temei juridic mai transparent pentru acest instrument şi să rafineze unele dintre criteriile acestuia. 2.2. Întărirea legăturilor comerciale Urmează: · să negociem instituirea unor zone de liber schimb aprofundate şi cuprinzătoare cu partenerii care doresc şi pot face acest lucru · să continuăm dezvoltarea concesiilor comerciale, în special în sectoarele cele mai susceptibile să stimuleze imediat economiile partenerilor noştri Majoritatea vecinilor noştri depind de UE, care reprezintă pentru ei principala piaţă de export şi principala sursă a importurilor. Comerţul cu bunuri şi servicii constituie un instrument puternic de stimulare a creşterii economice, de sporire a competitivităţii şi de susţinere a redresării economice. Prin urmare, este esenţial să stabilim cu fiecare dintre aceştia acorduri comerciale ambiţioase şi reciproc avantajoase, care să răspundă nevoilor şi capacităţilor lor economice. Principalul şi cel mai eficient vehicul pentru dezvoltarea unor legături comerciale mai strânse este zona de liber schimb aprofundată şi cuprinzătoare (ZLSAC). Zonele de acest tip ajută la desfiinţarea progresivă a barierelor comerciale şi vizează convergenţa reglementărilor în domenii cu impact asupra schimburilor comerciale, în special a normelor sanitare şi fitosanitare, a celor privind bunăstarea animalelor, a regimurilor vamale şi procedurilor la frontieră sau a celor privind concurenţa şi achiziţiile publice. Ele sunt menite a fi dinamice pentru a ţine pasul cu evoluţia reglementărilor din piaţa internă a UE. Pentru partenerii cei mai avansaţi, o ZLSAC poate conduce la integrarea economică progresivă pe piaţa internă a UE. Prin aproprierea progresivă a normelor şi practicilor UE, ZLSAC impun un nivel înalt de angajament faţă de realizarea unor reforme complexe şi cu spectru larg. Acest lucru necesită o capacitate instituţională puternică. Reformele pot pune probleme în plan politic şi impun implicarea comunităţii de afaceri, precum şi a altor părţi interesate. Pentru a angaja negocieri, ţările partenere trebuie să fie membre OMC şi să ţină seama de recomandările esenţiale care le permit să ducă la îndeplinire angajamentele rezultate. De asemenea, acestea trebuie să fi înregistrat un progres suficient pe calea valorilor şi principiilor comune. Schimburile comerciale se bazează, mai ales, pe o abordare bilaterală între UE şi fiecare partener. Acest lucru permite celor mai avansate dintre ţări să acţioneze mai rapid şi este consecvent cu principiul diferenţierii. Principiul este, la rândul său, consecvent cu viziunea pe termen lung a unei comunităţi economice emergente între UE şi partenerii săi PEV[6]. Integrarea economică regională este importantă pentru stimularea schimburilor comerciale între parteneri şi crearea unor reţele economice mai vaste. Pe termen lung, o astfel de comunitate s-ar baza pe un cadru comun de reglementare şi pe un acces mai bun al bunurilor şi serviciilor pe piaţă între ţările partenere PEV şi UE. O astfel de abordare ar lua în calcul posibilitatea de a permite ţărilor partenere PEV care au un sistem judiciar independent şi pe deplin funcţional, o administraţie publică eficientă şi care au înregistrat progrese semnificative în ceea ce priveşte eradicarea corupţiei să intre în zona nereglementată a pieţei interne pentru bunuri. Acest lucru se poate realiza numai după ce ţările participante au atins un nivel suficient de soliditate administrativă şi juridică. Pe termen mai scurt, pentru partenerii care nu sunt pregătiţi sau dornici să se angajeze în negocieri pentru ZLSAC se pot lua alte măsuri care să stimuleze şi să faciliteze comerţul. Având în vedere circumstanţele şi nivelul de ambiţie al fiecărei ţări partenere, UE va încerca să extindă concesiile comerciale în cadrul acordurilor existente sau al negocierilor aflate în curs, îndeosebi în sectoarele cel mai bine poziţionate pentru a stimula imediat economia partenerilor, prin stabilirea unui ritm asimetric al liberalizării pentru a ţine seama de circumstanţele fiecărei ţări partenere. Accesul bunurilor pe piaţă se poate îmbunătăţi prin acorduri privind evaluarea conformităţii şi acceptarea produselor industriale (AECA), care vor permite libera circulaţie a produselor industriale din anumite sectoare prin acceptarea reciprocă a certificatelor de conformitate. AECA vizează acoperirea tuturor sectoarelor în care legislaţia este armonizată la nivelul UE. De fapt, ţările partenere care ar atinge acest stadiu ar deveni parte a unei zone de liber schimb pentru produse industriale între UE, SEE şi Turcia. Cooperarea strânsă cu organismele şi organizaţiile europene în domeniile standardizării, evaluării conformităţii şi metrologiei poate facilita punerea în aplicare a AECA. Pentru a accelera întocmirea AECA, Comisia este dispusă să intensifice asistenţa tehnică acordată partenerilor noştri. Este posibil ca în 2011 să se semneze deja astfel de acorduri cu Tunisia şi Egipt. De asemenea, se pot înregistra progrese şi în ceea ce priveşte încurajarea fluxurilor comerciale între ţările partenere, precum şi între acestea şi UE. Aplicarea rapidă a noii Convenţii cu privire la regulile de origine preferenţiale paneuromediteraneene va constitui un element important pentru partenerii din sud. Comisia va analiza modul în care convenţia poate fi extinsă şi la alţi parteneri PEV şi va formula propuneri în acest sens. UE va continua să susţină reformele menite să ajute ţările partenere să îşi consolideze capacităţile punând la dispoziţia acestora cunoştinţele şi competenţele de care dispune în domeniul sectorului public, inclusiv prin programe cuprinzătoare de dezvoltare instituţională sau prin alte mecanisme, cum ar fi înfrăţirea instituţională sau TAIEX[7]. Acest lucru îi va ajuta pe parteneri să îndeplinească standardele pentru siguranţa alimentară, sănătatea animalelor şi plantelor şi bunăstarea animalelor şi astfel le va creşte potenţialul de export. În acelaşi mod, pentru a contribui la modernizarea sectorului agriculturii, UE va oferi programe de dezvoltare rurală astfel încât să ajute, printre altele, la îmbunătăţirea calităţii produselor agricole şi alimentare. 2.3. Intensificarea cooperării sectoriale Urmează: · să intensificăm cooperarea sectorială, punând un accent deosebit pe cunoştinţe şi inovare, schimbări climatice şi mediu, energie, transport şi tehnologie · să facilităm participarea ţărilor partenere la activitatea anumitor agenţii şi programe ale UE Intensificarea cooperării se poate realiza în toate sectoarele relevante pentru piaţa internă, de la politica socială şi sănătatea publică până la protecţia consumatorului, statistică, dreptul societăţilor comerciale, cercetare şi dezvoltare tehnologică, politică maritimă, turism, spaţiu şi multe altele. Cooperarea şi schimburile vor fi intensificate semnificativ, conform abordării „mai mult pentru mai mult” („more for more”), în următoarele domenii: · UE va propune partenerilor învecinaţi să colaboreze la crearea unui spaţiu comun al cunoştinţelor şi inovaţiei. Acesta ar reuni mai multe zone ale cooperării existente în prezent: dialogul politic, consolidarea capacităţilor naţionale şi regionale, cooperarea în cercetare şi inovare şi creşterea oportunităţilor de mobilitate pentru studenţi, cercetători şi cadre universitare. În paralel, cooperarea în domeniul învăţământului superior va fi extinsă prin intensificarea sprijinului pentru mobilitatea studenţilor şi cadrelor universitare în contextul unor parteneriate între universităţi (în cadrul programului Erasmus Mundus) şi printr-o cooperare structurată pentru modernizarea universităţilor (prin programul Tempus). · UE şi vecinii săi îşi vor uni eforturile în domeniul schimbărilor climatice, intensificându-şi cooperarea pentru a crea tehnologii cu emisii reduse de dioxid de carbon şi a îmbunătăţi rezistenţa (adaptarea) la impactul schimbărilor climatice, în vederea punerii în aplicare a Acordului de la Cancun şi a evoluţiei către instaurarea unui regim climatic cuprinzător la nivel global. UE şi ţările partenere ar trebui să urmărească şi atingerea unui nivel mai înalt de protecţie a mediului[8] în scopul aplicării unor norme mai ridicate în ceea ce priveşte calitatea aerului şi a apei, îmbunătăţirea guvernanţei mediului, creşterea eficienţei în utilizarea resurselor, protejarea biodiversităţii şi a ecosistemelor şi sprijinirea investiţiilor necesare în infrastructură. · Cooperarea în domeniul energiei va fi intensificată printr-un dialog mai susţinut pe teme de politică energetică vizând continuarea integrării pieţelor, îmbunătăţirea securităţii energetice pe baza unor cadre convergente de reglementare, inclusiv cu privire la normele de siguranţă şi de mediu, crearea de noi parteneriate pentru sursele regenerabile de energie şi eficienţa energetică, precum şi siguranţa nucleară. Pe termen mediu, acest lucru ar putea determina extinderea Tratatului de instituire a Comunităţii Energiei pentru a include vecini care încă nu au aderat la el sau, pe baza experienţei dobândite în urma acestuia, crearea complementară a unei „comunităţi a energiei UE-Mediterana de Sud”. · Comisia va propune un nou cadru de cooperare în domeniul transporturilor care să vizeze o mai bună integrare a pieţelor în sectorul transporturilor, îndeosebi prin extinderea reţelelor transeuropene de transport (TEN-T) la ţările partenere, să remedieze blocajele administrative, cu accent pe aspectele legate de siguranţă şi securitate (inclusiv aspecte precum gestionarea traficului aerian şi feroviar şi transportul maritim) şi să îmbunătăţească cooperarea cu diferite agenţii de transport ale UE. · De asemenea, Comisia susţine o abordare şi o cooperare mai strategică în materie de afaceri maritime, care să vizeze îmbunătăţirea cooperării în sectoarele maritime şi să permită dezvoltarea economică durabilă. · Evoluţiile recente din ţările sud-mediteraneene au demonstrat importanţa tehnologiilor informaţiei şi comunicaţiilor ca instrumente ale schimbării politice şi sociale. Prin urmare, cooperarea cu ţările partenere va fi intensificată, astfel încât să susţină dezvoltarea unei economii digitale, folosind TIC pentru a răspunde provocărilor la nivel naţional şi global. În cele din urmă, UE va facilita în continuare participarea ţărilor partenere la activitatea agenţiilor UE şi la programele UE care le sunt deschise[9]. Această posibilitate li se oferă de mai mulţi ani şi a avut ca rezultat o oarecare cooperare în domenii precum monitorizarea situaţiei drogurilor sau siguranţa aeriană. O prioritate a Comisiei este întocmirea unei liste cu programele la care pot participa ţările partenere, punând accentul pe cele care oferă oportunităţi pentru tineri şi contacte interpersonale. De asemenea, Comisia va sprijini ţările partenere în îndeplinirea condiţiilor legislative prealabile necesare pentru participarea la activităţile agenţiilor UE şi va oferi ajutor pentru acoperirea unei părţi din costurile de participare aferente. 2.4. Migraţie şi mobilitate Urmează: · să continuăm procesul de facilitare a eliberării vizelor pentru anumiţi parteneri PEV selectaţi şi pe cel de liberalizare a vizelor pentru cei mai avansaţi dintre aceştia · să dezvoltăm parteneriatele pentru mobilitate existente şi să încheiem unele noi · să încurajăm statele membre să utilizeze pe deplin oportunităţile oferite de Codul UE al vizelor Mobilitatea şi contactele interpersonale sunt fundamentale pentru promovarea înţelegerii reciproce şi a dezvoltării economice. Ele sunt indispensabile pentru schimburile comerciale, în special în domeniul serviciilor, dar şi pentru schimburile de idei, propagarea inovaţiilor, abordarea problemelor sociale şi de ocupare a forţei de muncă, stabilirea unor relaţii puternice între societăţi comerciale, universităţi şi organizaţii ale societăţii civile. Mobilitatea forţei de muncă este un domeniu în care UE şi vecinii săi se pot completa reciproc. Populaţia UE îmbătrâneşte, iar anumite domenii se vor confrunta cu un deficit al forţei de muncă. Ţările din vecinătatea noastră au lucrători instruiţi, tineri şi talentaţi care pot completa aceste lacune. UE este conştientă de faptul că atragerea acestor talente presupune riscul migrației inteligenței, risc a cărui atenuare ar putea necesita măsuri de sprijin suplimentare. Ţările partenere sunt, în acelaşi timp, şi importante ţări de origine şi de tranzit pentru migranţii ilegali. Cooperarea în combaterea migraţiei ilegale este esenţială pentru reducerea suferinţei umane şi a pierderii securităţii determinată de această migraţie. Această cooperare va constitui una dintre condiţiile pe care se vor baza parteneriatele pentru mobilitate. PEV vizează elaborarea unei abordări reciproc avantajoase, în cadrul căreia dezvoltarea economică a ţărilor partenere şi a UE, migraţia legală bine gestionată, consolidarea capacităţilor în materie de gestionare a frontierelor, azilul şi cooperarea eficientă pentru aplicarea legii vor fi în strânsă legătură. Această abordare este conformă cu cei trei piloni ai abordării globale a UE şi cu Comunicarea privind migraţia care a fost adoptată recent[10]: organizarea mai bună a migraţiei legale, maximizarea impactului pozitiv al migraţiei asupra dezvoltării, intensificarea consolidării capacităţilor în materie de gestionare a frontierelor şi a migraţiei. Promovarea şi respectarea drepturilor migranţilor fac, de asemenea, parte integrantă din această abordare. Parteneriatele pentru mobilitate constituie cadre cuprinzătoare menite să asigure buna gestionare a circulaţiei persoanelor între UE şi o ţară terţă. Aceste parteneriate reunesc toate măsurile care garantează că mobilitatea este reciproc avantajoasă. Ele prevăd un acces mai bun la canalele migraţiei legale şi întărirea capacităţilor de gestionare a frontierelor şi de combatere a migraţiei ilegale. Acestea pot include iniţiative de asistare a ţărilor partenere în instituirea sau îmbunătăţirea gestionării migraţiei forţei de muncă, aceasta incluzând recrutarea, formarea profesională şi instruirea lingvistică, dezvoltarea şi recunoaşterea competenţelor, precum şi repatrierea şi reintegrarea migranţilor.[11] În vederea intensificării mobilităţii cetăţenilor, îndeosebi a studenţilor, cercetătorilor şi oamenilor de afaceri, între ţările partenere şi UE, Comisia invită statele membre să utilizeze pe deplin oportunităţile oferite de Codul UE al vizelor. Comisia va analiza modurile de sprijinire a acestora în derularea procesului şi de monitorizare a punerii în aplicare. În acest context trebuie subliniate posibilităţile de renunţare la taxa de viză şi de acordare a unor vize cu intrări multiple pentru categoriile de solicitanţi menţionate anterior. Până în prezent, dintre vecinii noştri, au fost instituite parteneriate pentru mobilitate cu Republica Moldova şi Georgia. Comisia consideră că mai multe ţări din vecinătate ar reprezenta candidaţi buni pentru astfel de parteneriate. Comisia va urmări încheierea negocierilor cu Armenia şi va pregăti lansarea celor cu Maroc, Tunisia şi Egipt, de exemplu[12]. UE va continua să ajute Ucraina şi Republica Moldova în eforturile de punere în aplicare a planurilor de acţiune pentru liberalizarea vizelor. În paralel cu acordurile de readmisie şi facilitare a eliberării vizelor aflate în vigoare sau în curs de elaborare cu ţările din cadrul Parteneriatului estic, UE ar trebui să urmărească şi încheierea unor acorduri de facilitare a eliberării vizelor, simultan cu a unor acorduri de readmisie, cu ţările partenere din sud. Toate aceste acorduri vor necesita cooperarea cu UE în materie de migraţie, mobilitate şi securitate. Va trebui să se adopte măsuri specifice pentru prevenirea migraţiei ilegale, pentru gestionarea eficientă a frontierelor, pentru garantarea securităţii documentelor şi combaterea criminalităţii organizate, inclusiv a traficului de fiinţe umane şi a traficului de migranţi. Pe termen lung ar trebui avute în vedere, de la caz la caz, măsuri progresive vizând liberalizarea vizelor acolo unde există condiţiile unei bune gestionări şi securităţi a mobilităţii. În ceea ce priveşte azilul, UE va contribui la întărirea protecţiei internaţionale în regiune prin continuarea aplicării programului de protecţie regional pentru Belarus, Republica Moldova şi Ucraina. Dacă situaţia va permite acest lucru, Comisia va demara aplicarea programului de protecţie regional şi pentru Egipt, Libia şi Tunisia. Vor fi susţinute şi alte iniţiative individuale ale ţărilor partenere PEV în acest domeniu. Relocarea refugiaţilor în cadrul UE trebuie să facă parte integrantă din eforturile UE de sprijinire a ţărilor învecinate care se confruntă cu un flux important de refugiaţi. 3. Crearea unor parteneriate regionale eficiente în cadrul politicii europene de vecinătate Recunoscând pe deplin diversitatea ţărilor învecinate, UE oferă fiecăreia dintre acestea un parteneriat printr-o politică unică, având la bază răspunderea reciprocă. Dimensiunile estică şi sudică ale PEV urmăresc să completeze această politică unică prin stimularea cooperării regionale şi dezvoltarea de sinergii şi răspunsuri regionale la provocările specifice de natură geografică, economică şi socială din fiecare regiune. Acestea se întemeiază pe diferitele moşteniri istorice ale politicilor anterioare ale UE faţă de aceste regiuni. În sud, cei cincisprezece ani de cooperare euro-mediteraneeană în toate domeniile acestei relaţii au fost completaţi recent de lansarea Uniunii pentru Mediterana. Parteneriatul estic a impulsionat semnificativ relaţiile dintre UE şi vecinii săi din est în ultimii doi ani. 3.1. Consolidarea Parteneriatului estic Urmează: · să încheiem şi să punem în aplicare acorduri de asociere, inclusiv ZLSAC-uri · să urmărim democratizarea · să urmărim procesul de facilitare a eliberării vizelor şi de liberalizare a acestora · să îmbunătăţim cooperarea sectorială, cu precădere în domeniul dezvoltării rurale · să promovăm beneficiile Parteneriatului estic pentru cetăţeni · să sporim conlucrarea cu societatea civilă şi partenerii sociali Instituirea Parteneriatului estic (PE) a consolidat relaţiile reciproce cu ţări partenere din Europa de Est şi Caucazul de Sud. Acesta a contribuit la iniţierea şi consolidarea unui proces dificil de schimbare. Regiunea a cunoscut un progres general spre democraţie în ultimul deceniu, inclusiv situaţii de schimbare a regimului. Regiunea continuă să se confrunte cu provocări economice majore – este săracă, prezintă diferenţe semnificative între diferitele ţări şi poate fi afectată de factori şi influenţe externe. Gradul în care partenerii au abordat elementele fundamentale ale Parteneriatului estic variază (spre exemplu respectarea valorilor universale ale democraţiei, a drepturilor omului şi a statului de drept; eforturi continue pe calea reformei; şi o concentrare mai mare asupra soluţionării conflictelor prelungite). În timp ce unii parteneri arată un angajament clar de a atinge întregul potenţial al acestuia, alţii au realizat doar un progres parţial. UE se va asigura că partenerii cei mai avansaţi şi angajaţi pe calea reformelor democratice care stau la baza Parteneriatului estic beneficiază cel mai mult de acesta. În acelaşi timp, instrumentele Parteneriatului estic necesită o mai mare adaptare la situaţia fiecărei ţări, pe baza experienţei rezultate în urma primei etape de punere în aplicare – cu precădere prin identificarea unor instrumente care să acopere perioada îndelungată necesară pentru negocierea unor acorduri de asociere extinse şi complexe. Acordurile de asociere (AA), dintre care majoritatea includ acorduri ZLSAC, oferă fiecărei ţări din Parteneriatul estic ocazia de a alege nivelul ambiţiilor pe care doreşte să le materializeze în avansarea pe calea integrării şi a reformei. Graţie unui angajament şi sprijin susţinut din partea UE, ţările partenere pot utiliza acordul pentru a obţine convergenţă normativă şi instituţională. Acestea presupun alinierea la legislaţia, normele şi standardele UE care duc, treptat, la integrarea economică pe piaţa internă. Negocierile pentru acorduri de asociere au demarat cu cinci ţări partenere şi constituie o bază politică solidă pentru avansarea relaţiilor. Negocierile privind ZLSAC în cadrul AA au demarat cu Ucraina şi vor demara şi cu alţi parteneri pe măsură ce sunt întrunite condiţiile relevante. În pofida dimensiunii lor relativ mici şi, prin urmare, a schimburilor comerciale limitate între ţările Parteneriatului estic şi UE, ZLSAC reprezintă o prioritate esenţială a UE, întrucât sunt instrumente eficiente de consolidare a legăturilor politice şi economice între UE şi vecinii săi estici. În scopul de a ajuta ţările partenere să dezvolte capacitatea administrativă necesară pentru reforme aprofundate, Parteneriatul estic prevede şi programe de dezvoltare instituţională cuprinzătoare (DIC). În completare, programele-pilot de dezvoltare regională sunt cel mai nou instrument al UE care sprijină partenerii acesteia în abordarea dezechilibrelor economice, sociale şi regionale. Aceste programe vor ajuta partenerii să instituie structuri şi activităţi corespunzătoare care să răspundă provocărilor regionale. Anumite ţări ale Parteneriatului estic acordă o importanţă majoră identităţii lor europene, iar dezvoltarea unor relaţii mai apropiate cu UE se bucură de o susţinere publică puternică. Valorile pe care este întemeiată Uniunea Europeană, şi anume libertatea, democraţia, respectul pentru drepturile omului şi libertăţile fundamentale şi statul de drept, sunt, de asemenea, în centrul procesului de asociere politică şi integrare economică pe care le oferă Parteneriatul estic. Aceste valori sunt consacrate şi în articolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană şi pe acestea se întemeiază articolele 8 şi 49. Contactele interpersonale reprezintă o parte importantă a parteneriatului. UE va continua să sprijine Ucraina şi Republica Moldova în eforturile lor de punere în aplicare a planurilor de acţiune pentru liberalizarea vizelor. Aceste planuri ar putea deveni modele pentru alte ţări ale Parteneriatului estic. În acelaşi timp, ţările Parteneriatului estic trebuie să exploateze în întregime oportunităţile oferite de facilitarea vizelor. Partenerii estici au beneficiat de cinci iniţiative emblematice[13] în domeniile gestionării frontierelor, dezvoltării IMM-urilor, cooperării în domeniul energiei, protecţiei civile şi guvernanţei în materie de mediu. Aceste programe vor fi adaptate acum pentru a oferi o susţinere sporită pentru obiectivele parteneriatului bilateral. Spre exemplu, activitatea în cadrul iniţiativei emblematice privind gestionarea integrată a frontierelor este direcţionată treptat spre susţinerea partenerilor în respectarea condiţiilor pentru facilitarea eliberării vizelor şi a liberalizării acestora. Creşterea vizibilităţii activităţilor bilaterale şi multilaterale ale Parteneriatului estic este importantă pentru a explica beneficiile acestuia pentru publicul larg. Pentru a sprijini creşterea solidarităţii regionale, UE trebuie să îşi dezvolte asistenţa pentru cooperare subregională care se concentrează pe aspecte specifice ce implică mai puţini parteneri. Cadrul multilateral trebuie să fie utilizat de o manieră strategică mai pronunţată pentru a avansa relaţiile bilaterale între partenerii noştri, inclusiv în domeniul soluţionării conflictelor. În conformitate cu obiectivul PEV reînnoit de a se concentra asupra legăturilor între societăţi, UE va promova un angajament mai intens cu părţile interesate, inclusiv parlamentele, în cadrul EURONEST, instituit de către Parlamentul European; cu actorii regionali în cooperare cu Comitetul Regiunilor; cu liderii în domeniul afacerilor, în cadrul Forumului de afaceri al Parteneriatului estic; şi cu societatea civilă şi partenerii sociali care utilizează Forumul societăţii civile al Parteneriatului estic şi platformele naţionale ale acestuia. Cooperarea în cadrul Parteneriatului estic va continua cu dialogul privind politicile în domenii precum: · educaţia, tineretul şi cultura: extinderea participării în programe precum Erasmus Mundus, Tempus, Tineretul în Acţiune şi eTwinning; deschiderea unor programe viitoare ale UE precum Programul de învăţare pe tot parcursul vieţii pentru ţările Parteneriatului estic; monitorizarea Programului Cultura pentru acţiuni speciale 2009-10 şi a Programului Cultura al Parteneriatului estic; · transportul: conectarea reţelelor de infrastructură ale UE şi ale partenerilor săi estici; · energia, mediul, schimbările climatice: un dialog intensificat, în urma instituirii Parteneriatului estic pentru eficienţă energetică şi mediu (E5P), şi aderarea Ucrainei şi Republicii Moldova la Tratatul privind Comunitatea Europeană a Energiei pentru a consolida cooperarea în domeniul securităţii energetice; · societatea bazată pe transferul de cunoştinţe, cercetare şi informaţie: integrarea completă a comunităţilor de cercetare şi educaţie din regiune în cadrul e-infrastructurii (de exemplu reţeaua de date paneuropeană GÉANT pentru conectarea în reţea, şi Infrastructura Europeană Grid pentru reţele şi calcul distribuit). · aspecte vamale şi de aplicare a legii pe baza cadrelor strategice pentru cooperare în domeniul vamal cu Ucraina, Republica Moldova şi Belarus, precum şi cooperare în domeniul combaterii contrabandei; · măsuri de dezvoltare rurală (în conformitate cu Programul european de vecinătate pentru agricultură şi dezvoltare rurală); · politici de ocupare a forţei de muncă şi sociale; · justiţie, libertate şi securitate pe baza Planului de acţiune al Parteneriatului estic pentru justiţie şi afaceri interne, care urmează să fie prezentat ulterior în acest an în cadrul Programului de la Stockholm[14], inclusiv parteneriate pentru mobilitate; · Politica de Securitate şi de Apărare Comună (PSAC). Statele membre ale UE, ţările terţe şi instituţiile financiare internaţionale (IFI) s-au arătat interesate de avansarea obiectivelor Parteneriatului estic şi de susţinerea proiectelor de importanţă strategică. Sunt mobilizate resurse suplimentare din Facilitatea de investiţii pentru vecinătate (FIV), de la parteneri bilaterali şi IFI, în special BEI, BERD şi Banca Mondială. Această cooperare trebuie urmărită într-o manieră dinamică, valorificând Facilitatea pentru IMM-uri, Facilitatea pentru partenerii estici ai BEI şi Fondul fiduciar de asistenţă tehnică al Parteneriatului estic la care UE şi statele membre sunt invitate să contribuie. Grupul pentru informare şi coordonare al Parteneriatului estic reuneşte IFI şi ţări terţe interesate de coordonarea donatorilor şi, la un nivel mai general, de dezvoltarea Parteneriatului estic, inclusiv Canada, Japonia, Norvegia, Rusia, Elveţia, Turcia şi S.U.A. Această cooperare informală va fi intensificată în conformitate cu interesele partenerilor din cadrul Parteneriatului estic. A doua reuniune la nivel înalt a Parteneriatului estic va avea loc în luna septembrie 2011 în Varşovia. Comisia Europeană şi Înaltul reprezentant vor prezenta ulterior o foaie de parcurs care să orienteze viitoarea punere în aplicare a Parteneriatului estic, pe baza rezultatelor reuniunii la nivel înalt. 3.2. Construirea Parteneriatului pentru democraţie şi prosperitate împărtăşită în ţările sud-mediteraneene Urmează: · să întreprindem programe cuprinzătoare de consolidare instituţională similare cu cele puse în aplicare cu partenerii estici · să lansăm un dialog privind migraţia, mobilitatea şi securitatea cu Tunisia, Maroc şi Egipt (ca un prim pas către un Parteneriat pentru mobilitate) · să consolidăm cooperarea industrială euro-mediteraneeană · să lansăm programe-pilot de susţinere a agriculturii şi dezvoltării rurale · să determinăm Uniunea pentru Mediterana să se concentreze pe proiecte concrete cu beneficii clare pentru populaţiile din regiunea mediteraneeană · adâncim cooperarea subregională · consolidăm dialogul privind ocuparea forţei de muncă şi politicile sociale PEV trebuie să aibă o reacţie ambiţioasă la schimbările spectaculoase care au loc în prezent în regiunea sud-mediteraneeană. Comunicarea comună privind un Parteneriat pentru democraţie şi prosperitate împărtăşită în ţările sud-mediteraneene[15], emisă la 8 martie, a subliniat primele elemente ale ofertei UE pentru un nou parteneriat cu parteneri implicaţi în construcţia democraţiei şi a unor reforme vaste. Principalele trei direcţii în care UE intenţionează să îşi dezvolte în continuare relaţiile cu partenerii din Mediterana sunt transpuse în această comunicare: transformare democratică şi construcţie instituţională; un parteneriat mai solid cu cetăţenii; şi dezvoltare economică durabilă şi favorabilă incluziunii. Prin diferitele sale politici şi instrumente, parteneriatul va fi cuprinzător şi larg, însă va fi diferenţiat mai clar în funcţie de nevoile specifice, precum şi de nivelul de ambiţie al fiecărui partener. UE este angajată deja într-un proces de consolidare a relaţiilor cu o serie de parteneri, în special prin acordarea „statutului avansat”[16]. Partenerii care doresc să instituie un Parteneriat pentru democraţie şi prosperitate împărtăşită cu UE trebuie să înregistreze progrese în ceea ce priveşte elementele fundamentale enumerate în secţiunea 1.1. Viziunea pe termen lung pentru cei mai avansaţi parteneri din Mediterana este asocierea politică strânsă cu UE şi integrarea economică pe piaţa internă. Pe termen scurt, următoarele opţiuni vor fi disponibile pentru partenerii care înregistrează progrese în reforme. Pentru a susţine transformarea democratică vor fi instituite programe de dezvoltare instituţională cuprinzătoare similare cu cele puse în aplicare cu vecinii din est: acestea vor furniza cunoştinţe de specialitate şi sprijin financiar substanţial pentru a construi capacitatea celor mai importante organelor administrative (vamă, agenţii de aplicare a legii, justiţie) şi vor fi direcţionate cu prioritate către instituţiile care sunt cele mai necesare pentru a susţine democratizarea. Pentru a construi un parteneriat mai solid cu cetăţenii, Comisia va lansa un dialog privind migraţia, mobilitatea şi securitatea, de exemplu cu Tunisia, Maroc şi Egipt (ca un prim pas către un parteneriat pentru mobilitate). Aceste propuneri sunt detaliate în continuare în Comunicarea privind migraţia, mobilitatea şi securitatea în zona de vecinătate sudică[17]. Cooperarea între şcoli (eTwinning), mobilitatea studenţilor şi a personalului academic în cadrul parteneriatelor universitare (Erasmus Mundus), cooperarea structurată pentru modernizarea universităţilor (Tempus) şi mobilitatea pentru tineret (Tineret în Acţiune) vor fi, de asemenea, extinse pentru a oferi un sprijin îmbunătăţit tineretului. De asemenea, pot fi promovate noi iniţiative în domeniul culturii. Pe termen scurt, pentru a realiza o dezvoltare economică durabilă şi favorabilă incluziunii, UE va accelera eforturile de a extinde prevederile comerciale ale acordurilor de asociere existente prin încheierea negocierilor în curs cu privire la agricultură şi a celor din domeniul serviciilor şi al dreptului de stabilire. Zonelor de vecinătate sudice selectate li se va da, de asemenea, ocazia de a începe pregătirile pentru viitoare negocieri ZLSAC. Pentru a completa ajustările structurale corelate cu deschiderea pieţei şi pentru a promova o creşterea favorabilă incluziunii, Comisia va finanţa programe-pilot pentru agricultură şi dezvoltare rurală şi, pe baza experienţei Parteneriatului estic, programe-pilot de dezvoltare regională. Comisia va promova cooperarea industrială la nivel euro-mediteraneean continuând punerea în aplicare a Cartei euro-mediteraneene pentru întreprinderi, adaptând Carta la nevoile IMM-urilor în conformitate cu documentul UE „Small Business Act”, împărtăşind bunele practici şi deschizând activităţi şi reţele în sectoarele prioritare (textile, turism, materii prime). Comisia va intensifica dialogul cu privire la politica socială şi de ocupare a forţei de muncă şi va încuraja un dialog social eficient, inclusiv prin intermediul Forumului euro-mediteraneean de dialog social. Cooperarea în domeniul reglementării la nivel regional ar putea să faciliteze schimburile comerciale şi să îmbunătăţească mediul investiţional. Dezvoltarea unei reţele trans-mediteraneene de transport multimodală, eficientă, sigură şi durabilă va contribui, de asemenea, la o dezvoltare economică durabilă şi favorabilă incluziunii. Comisia conlucrează deja cu BEI şi Organizaţia Maritimă Internaţională în scopul identificării unor acţiuni-pilot pentru îmbunătăţirea cooperării între sectoarele maritime din Mediterana. Uniunea pentru Mediterana (UpM), care completează relaţiile bilaterale dintre UE şi partenerii săi trebuie să îşi crească potenţialul de a organiza o cooperare regională eficientă şi orientată spre rezultate. Aceasta asigură în continuare caracterul integrator al cooperării regionale în Mediterana prin includerea unor actori precum Turcia şi ţările din Balcanii de Vest. Înaltul Reprezentant şi Comisia sunt pregătiţi să joace un rol mai important în cadrul UpM, în conformitate cu Tratatul de la Lisabona. Revitalizarea UpM necesită o trecere la o abordare mai pragmatică, care să se bazeze pe proiecte. Secretariatul UpM trebuie să funcţioneze ca un catalizator pentru a reuni statele, BEI, instituţiile financiare internaţionale şi sectorul privat în jurul unor proiecte economice concrete de o importanţă strategică şi care generează locuri de muncă, inovaţie şi creştere în întreaga regiune. Participarea ţărilor partenere la aceste proiecte ar putea urma principiul geometriei variabile, în funcţie de nevoile şi interesele acestora. Cofinanţarea de la bugetul UE pentru proiecte specifice de infrastructură ar putea fi furnizată prin Facilitatea de investiţii pentru vecinătate. În contextul economic şi politic actual, proiectele emblematice identificate la Reuniunea la nivel înalt de la Paris rămân pe deplin relevante, în special Planul solar mediteraneean, depoluarea Mediteranei sau dezvoltarea de autostrăzi maritime şi de autostrăzi rutiere, Iniţiativa mediteraneeană de dezvoltare a întreprinderilor. Pentru a susţine dezvoltarea durabilă, trebuie să se acorde o mai mare prioritate punerii în aplicare a acordurilor regionale precum Convenţia de la Barcelona pentru protejarea mediului marin şi a zonei de coastă a Mării Mediterane. În final, o cooperare subregională care să implice mai puţini vecini şi care să se concentreze asupra unor subiecte specifice poate să aducă beneficii şi să creeze o solidaritate sporită. Cooperarea subregională din Magreb ar putea fi dezvoltată, de exemplu prin susţinerea unei interconectări fizice sporite. UE va prezenta propuneri specifice în viitorul apropriat, inclusiv cu privire la modalităţi de a susţine posibilitatea deschiderii frontierelor în regiune. 4. Un cadru de politici şi programe simplificat şi coerent 4.1. Priorităţi mai clare printr-o orientare politică mai bună Urmează: · să focalizăm planurile de acţiune PEV şi asistenţa acordată de UE asupra unui număr mai mic de priorităţi, susţinute de repere mai precise Relaţiile bilaterale dintre UE şi fiecare dintre vecinii săi au devenit mai puternice în ultimii ani. Dialogul strâns şi intens s-a dezvoltat nu numai în ceea ce priveşte aspectele politice generale, ci şi în domenii specifice ale cooperării noastre. Aceste legături foarte strânse şi un nivel crescut de implicare impun un dialog politic şi o cooperare mai puternică. Tratatul de la Lisabona oferă Uniunii Europene mijloacele de a produce politici şi programe coerente şi consecvente, reunind componente ale politicii externe şi de asistenţă a UE care anterior erau gestionate de instituţii diferite. Între ţările partenere şi statele membre există un consens în privinţa faptului că o mai mare autonomie a consiliilor de asociere ar permite o discuţie mai aprofundată la nivel politic. Însă dialogul politic nu trebuie redus la o discuţie anuală în cadrul Consiliului de asociere: ar trebui prevăzute oportunităţi ad-hoc mai numeroase şi mai frecvente atunci când condiţiile impun acest lucru. Un dialog politic mai continuu şi mai intim este fundamental pentru a crea încrederea şi siguranţa necesare pentru abordarea dificultăţilor noastre comune. În plus, Comisia intenţionează să intensifice dialogul cu privire la politicile sectoriale (precum energia, educaţia, tineretul, migraţia şi transportul) cu omologii săi ministeriali din ţările partenere. În timp ce planurile de acţiune PEV rămân cadrul pentru cooperarea noastră generală, UE va sugera partenerilor să se concentreze asupra unui număr limitat de priorităţi pe termen scurt şi mediu, incorporând repere mai precise şi o succesiune mai clară a acţiunilor. UE îşi va adapta corespunzător priorităţile pentru asistenţa sa financiară. Această listă de priorităţi va stabili ritmul politic şi va ajuta atât UE, cât şi fiecare stat vecin, să producă rezultate importante într-un orizont de timp convenit de comun acord. Acest lucru va permite şi o mai bună corelare a obiectivelor de politică cu programarea asistenţei. Pornind de la această bază, documentele de programare pot fi simplificate şi se pot concentra pe identificarea acelor priorităţi din planul de acţiune care necesită asistenţă specială din partea UE. Simplificarea în continuare a acordării asistenţei financiare va fi luată în considerare şi în elaborarea noului regulament privind Instrumentul european de vecinătate (IEV) în contextul următorului cadru financiar multianual, pentru a traduce nevoia de a avea, în practică, o acordare mai flexibilă şi mai concentrată a asistenţei financiare. În paralel, UE va continua să întocmească rapoarte anuale cu privire la progresele înregistrate, conform planurilor de acţiune. Rapoartele se vor concentra mai mult asupra democraţiei şi, în timp, se va dezvolta o corelare mai strânsă între rezultatele măsurate în aceste rapoarte, asistenţa şi nivelurile sprijinului financiar acordat. 4.2. Finanţare Urmează: · să reorientăm şi să direcţionăm fonduri prevăzute şi programate în IEVP, precum şi alte instrumente de politică externă relevante prin prisma acestei noi abordări · să furnizăm resurse suplimentare în valoare de peste 1 miliard EUR până în 2013 pentru a răspunde nevoilor urgente ale zonei noastre de vecinătate · să mobilizăm o consolidare bugetară din diverse surse · să procedăm imediat la depunerea propunerilor de buget armonizate către autoritatea bugetară (transferuri pentru 2011, Scrisoarea rectificativă pentru 2012, reprogramarea pentru 2013) Punerea în aplicarea a noii abordări a politicii de vecinătate având la bază responsabilitatea reciprocă şi un angajament comun faţă de valorile universale ale drepturilor omului, democraţiei şi statului de drept necesită resurse suplimentare în valoare de până la 1 242 de milioane EUR până în 2013. Aceste resurse se adaugă sumei de 5 700 de milioane EUR acordată în cadrul Instrumentului european de vecinătate şi parteneriat pentru 2011-2013. În eventualitatea unor urgenţe noi, finanţarea acţiunilor vizate în regiune în cadrul instrumentelor tematice şi al mecanismelor de intervenţie în situaţii de criză din bugetul UE constituie resurse noi. Se va acorda sprijin financiar pentru consolidarea în continuare a parteneriatului cu cetăţenii din întreaga regiune, pentru a susţine creşterea durabilă şi favorabilă incluziunii, pentru a acoperi nevoile suplimentare rezultate în urma transformării democratice a ţărilor partenere, pentru a avansa în realizarea Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului şi a finanţa iniţiativele noi rezultate în urma acestei analize, în special în domeniul parteneriatului cu societăţile, al dezvoltării rurale şi regionale (a se vedea secţiunile 3.1 şi 3.2 de mai sus). Aici este inclusă o sumă de până la 250 de milioane EUR rezultată din restituiri de împrumuturi vechi şi operaţiuni cu capital de risc, care va fi pusă la dispoziţia Facilităţii euro-mediteraneene de investiţii şi parteneriat (FEMIP) pentru a promova creşterea şi ocuparea forţei de muncă prin finanţarea unor operaţiuni noi şi pentru a susţine nevoile de finanţare pe termen lung ale IMM-urilor. În acest sens, Consiliul ar trebui să adopte propunerea Comisiei de a modifica articolul 23 din Regulamentul IEVP. Aceste resurse suplimentare vor fi furnizate prin realocări în cadrul titlului 4 din cadrul financiar multianual 2007-2013 şi prin utilizarea marjei nealocate la plafonul de cheltuieli din 2012 şi – în măsura în care este necesar – prin Instrumentul de flexibilitate. Comisia va transmite în scurt timp o scrisoare rectificativă pentru proiectul de buget pentru 2012. Comisia reflectează în prezent asupra celei mai bune modalităţi de a integra situaţia generală a ţării în ceea ce priveşte democraţia, responsabilitatea, statul de drept şi buna gestiune financiară în deciziile sale privind măsurile de sprijin bugetar şi îşi va contura abordarea în comunicarea viitoare cu privire la sprijinul bugetar. În acest mod ar trebui să se ofere şi flexibilitatea necesară pentru a adapta nivelurile şi tipurile de sprijin la situaţia reformelor din fiecare ţară parteneră. 4.3. Implicarea BEI şi a BERD Urmează: · să asigurăm posibilităţi suplimentare de împrumut din partea BEI şi a BERD, inclusiv o extindere a mandatului BERD pentru a include partenerii sudici selectaţi Pentru a susţine proiecte mari de infrastructură care pot sprijini conectarea UE la zona sa de vecinătate, pentru a stimula dezvoltarea şi a face faţă unor provocări majore în domeniul energiei, mediului şi transportului, este important să ne asigurăm că Banca Europeană de Investiţii şi alte bănci de dezvoltare regională precum Banca Europeană pentru Reconstrucţie şi Dezvoltare deţin resurse financiare suficiente. Comisia susţine creşterea mandatului extern al BEI pentru vecinii estici şi sudici, precum şi extinderea mandatului BERD la anumite ţări din sudul Mediteranei. BEI şi BERD pot contribui împreună la obiectivele de politică ale UE prin maximizarea avantajelor lor comparative. Operaţiunile BERD din ţările din sudul Mediteranei trebuie să susţină obiectivele de politică ale UE şi nu trebuie să ducă la un transfer de resurse de la operaţiuni din vecinătatea estică a UE. Adoptarea mandatului extern revizuit al BEI ar creşte capacitatea BEI de a acorda împrumuturi în baza garanţiei UE în zona de vecinătate a UE. În special, în cazul în care Consiliul aprobă pachetul de împrumuturi suplimentare în valoare de 1 miliard EUR propus de către Parlamentul European, BEI ar putea să acorde aproape 6 miliarde EUR ţărilor mediteraneene în perioada 2011-2013. Fondurile necesare de până la 90 de milioane vor fi mobilizate pentru a acorda garanţiile bugetare necesare pentru a răspunde creşterii împrumuturilor BEI către regiunea Mediteranei. 4.4. Planificarea pentru anul 2013 şi următorii Urmează: · să promovăm un mod mai flexibil şi mai simplu de a acorda ajutor în cadrul programului post-2013 care va succede programului actual IEVP · să intensificăm eforturile de coordonare între UE, statele sale membre şi alte IFI importante şi donatori bilaterali În concluziile sale din iulie 2010 cu privire la PEV, Consiliul a recunoscut „necesitatea de a susţine procesele de deschidere a pieţelor, integrarea economică şi convergenţa de reglementare, precum şi consolidarea relaţiilor bilaterale, în întreaga zonă de vecinătate, prin acordarea de sprijin financiar adecvat, de asistenţă tehnică şi prin consolidarea capacităţilor” şi a arătat că „va reveni la aspectul sprijinului financiar în contextul discuţiilor cu privire la cadrul financiar multianual următor”. Comisia va reflecta obiectivele pe termen mediu şi viziunea reînnoită din cadrul PEV în propunerile sale pentru Cadrul financiar multianual post-2013 al UE[18]. Sursa esenţială de finanţare, Instrumentul european de vecinătate (IEV), va furniza cea mai mare parte a sprijinului financiar pentru ţări partenere, în special prin programe de cooperare bilaterală, regională şi transfrontalieră. Nivelul de finanţare al acestuia va trebui să reflecte ambiţiile PEV revizuit. Instrumentul ar trebui să se raporteze tot mai mult de politică şi să realizeze o mai mare diferenţiere, mai multă flexibilitate, condiţionalităţi mai stricte şi stimulente pentru cele mai bune performanţe, reflectând ambiţia fiecărui parteneriat (de exemplu negocierile ZLSAC). Asistenţa UE ar putea, de asemenea, să fie pusă în aplicare tot mai mult prin transferul acesteia către ţările partenere, cu condiţia ca regulile financiare ale Uniunii să fie respectate şi interesele financiare ale UE să fie protejate. Pentru a maximiza sprijinul extern pentru agenda reformei convenite în contextul PEV, UE va accelera eforturile de coordonare cu statele membre ale UE, alţi donatori bilaterali, BEI, BERD şi instituţiile financiare internaţionale. Acestea pot îmbrăca forma unei programări comune, unor iniţiative comune de cooperare şi unor programe şi proiecte de cofinanţare. Pentru a îmbunătăţi coordonarea asistenţei UE, SEAE şi serviciile Comisiei vor lua în considerare posibilitatea de a lansa exerciţii-pilot de programare comună cu statele membre interesate în ţările din zona de vecinătate sudică ce traversează o perioadă de tranziţie spre democraţie. Concluzii Vecinătatea noastră oferă mari oportunităţi de integrare şi cooperare cu beneficii reciproce, de exemplu populaţii active numeroase şi instruite, pieţe de dimensiuni considerabile care necesită dezvoltare şi soluţii reciproc avantajoase în domeniul securităţii energetice. Cooperarea cu vecinii noştri este singura modalitate de a face faţă provocărilor şi ameninţărilor care nu respectă frontierele, precum terorismul, migraţia ilegală, poluarea râurilor şi mărilor noastre comune. Cooperarea ne permite să ne ocupăm de sursele de instabilitate şi de conflict din regiune. Mai multe ţări învecinate din est şi sud au pornit pe o cale ambiţioasă de tranziţie în ultimul deceniu. Acestea au nevoie de sprijin pentru consolidarea proceselor respective. Altele s-au alăturat acestui proces doar recent. Şi acestea au nevoie de sprijinul nostru urgent şi pot beneficia de lecţiile învăţate de ceilalţi parteneri. Este în interesul UE să susţină aceste procese de transformare, acţionând împreună cu vecinii săi pentru ancorarea valorilor şi principiilor esenţiale ale drepturilor omului, ale democraţiei şi statului de drept, ale economiei de piaţă şi ale dezvoltării durabile şi favorabile incluziunii în construcţia lor politică şi economică. Noua abordare a PEV prevăzută în prezenta comunicare reprezintă un pas în această direcţie. Comisia şi Înaltul Reprezentant fac apel la Consiliu şi la Parlamentul European să accepte atât iniţiativa globală, cât şi şi propunerile concrete pe care le prezintă. În prezent, intenţionăm să continuăm consultările cu vecinii noştri cu privire la cea mai bună modalitate de a transpune această nouă abordare în fiecare parteneriat individual. Provocările sunt numeroase şi rezolvarea lor deplină poate necesita timp. Obiectivul nostru comun este crearea unei regiuni democratice, prospere şi stabile, în care peste 800 de milioane de cetăţeni să poată trăi, munci şi modela viitorul propriei ţări având convingerea că libertatea, demnitatea şi drepturile lor vor fi respectate. FIŞĂ FINANCIARĂ LEGISLATIVĂ PENTRU PROPUNERI 1. CADRUL PROPUNERII/INIŢIATIVEI 1.1 Titlul propunerii/iniţiativei Comunicare comună din partea Comisiei şi a Înaltului Reprezentant pentru politica externă şi de securitate: „Un răspuns nou în contextul schimbărilor din țările vecine” 1.2. Domeniul (domeniile) de politică vizat(e) în structura ABM/ABB[19] Relaţii Externe 1.3. Natura propunerii/iniţiativei ¨ Propunerea/iniţiativa se referă la o acţiune nouă ¨ Propunerea/iniţiativa se referă la o acţiune nouă în urma unui proiect-pilot/acţiuni pregătitoare[20] X Propunerea/iniţiativa se referă la extinderea unei acţiuni existente ¨ Propunerea/iniţiativa se referă la o acţiune reorientată către o nouă acţiune 1.4. Obiective 1.4.1. Obiectivul (obiectivele) strategic(e) multianual(e) urmărit(e) de propunere/iniţiativă Europa în lume: exercitarea influenţei noastre pe scena mondială 1.4.2. Obiectiv (obiective) specific(e) şi activităţi ABM/ABB implicate Activitate (activităţi) ABM/ABB vizată (vizate) 19.08 Politica de vecinătate europeană şi relaţiile cu Rusia Obiective specifice legate de activitatea ABM 1. Consolidarea condiţiilor pentru o strânsă cooperare între UE şi vecinii săi şi pentru integrarea regională şi multilaterală; 2. Sprijinirea reformelor economice şi sectoriale ale vecinilor UE şi promovarea unei mai bune integrări cu UE şi între ţările învecinate; 3. Promovarea democraţiei, a drepturilor omului şi a statului de drept şi contribuirea la soluţionarea conflictelor în vecinătatea UE. 1.4.3. Rezultatul (rezultatele) şi impactul preconizate A se preciza efectele pe care propunerea/iniţiativa ar trebui să le aibă asupra beneficiarilor vizaţi/grupurilor vizate. Analiza strategică a politicii europene de vecinătate (PEV) întreprinsă anul trecut a identificat unele domenii în care politica poate fi consolidată considerabil. Revoluţiile şi revoltele din sudul Mediteranei şi puternicele aspiraţii pe care le-au exprimat cetăţenii acestor ţări faţă de schimbările politice şi democratice fac ca sprijinul UE să fie şi mai important decât în trecut, indicând, în acelaşi timp, unele domenii în care UE şi ţările partenere pot şi ar trebui să depună mai multe eforturi. De asemenea, UE îşi menţine angajamentul de a sprijini într-un mod durabil procesele de democratizare şi reformă în întreaga vecinătate, la est şi la sud. Comunicarea intitulată „Un răspuns nou în contextul schimbărilor din țările vecine” prezintă propunerile rezultate din revizuirea strategică a PEV şi, în acest context, detaliază apropierea de Europa de Est şi sudul Caucazului prin continuarea punerii în aplicare a Parteneriatului estic şi de sudul Mediteranei, în contextul noului „Parteneriat pentru democraţie şi prosperitate împărtăşită”. Oferind un „Parteneriat pentru democraţie şi prosperitate împărtăşită”, în special, UE încearcă să sprijine transformările democratice începute în Egipt şi în Tunisia, fiind posibilă extinderea sferei de acoperire la alte ţări din sudul Mediteranei. Noile activităţi care decurg din revizuire pot fi grupate în trei componente principale: Componenta 1: Transformarea democratică şi consolidarea instituţiilor (Relevantă pentru obiectivul ABM 3 de mai sus) Sprijinirea transformării democratice şi a consolidării instituţiilor printr-un program amplu de consolidare a instituţiilor pentru transformare democratică şi alte acţiuni relevante adresate acelor instituţii care joacă un rol-cheie în societăţile democratice şi oferirea de asistenţă în reforma democratică a sectorului securităţii. Rezultate preconizate O mai bună respectare a drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale; O mai bună guvernanţă democratică; Un sistem judiciar mai independent şi mai eficient; Un nivel mai scăzut al corupţiei; Un control democratic mai bun al sectorului securităţii; Mobilitate sporită legată de o mai bună gestionare a frontierelor şi a migraţiei; O legislaţie mai apropiată de acquis-ul UE. Componenta 2: Construirea unui parteneriat mai puternic cu cetăţenii (Relevantă pentru obiectivul ABM nr. 1 de mai sus) Construirea unui parteneriat mai puternic cu cetăţenii, prin extinderea contactelor între studenţi, cercetători şi tineri. Creşterea mobilităţii studenţilor şi a personalului universitar în cadrul parteneriatelor între universităţi (Erasmus Mundus) şi cooperarea structurată pentru modernizarea universităţilor (Tempus); Cooperarea între şcoli iniţiată prin deschiderea programului UE eTwinning; Intensificarea contactelor în rândul tinerilor; O mai bună informare a cetăţenilor PEV (inclusiv în regiunile separatiste) cu privire la realizările, oportunităţile şi provocările PEV. Componenta 3: Creşterea şi dezvoltarea economică durabile şi favorabile incluziunii (Relevantă pentru obiectivul ABM nr. 2 de mai sus) Promovarea creşterii durabile şi favorabile incluziunii prin sprijinirea IMM-urilor şi prin abordarea disparităţilor economice şi sociale cu o ţară parteneră prin „programe-pilot”, după modelul politicilor UE de coeziune şi dezvoltare rurală Reducerea disparităţilor economice interne; Crearea de noi locuri de muncă; Dezvoltarea IMM-urilor; Îmbunătăţirea educaţiei şi formării profesionale; Îmbunătăţirea condiţiilor de viaţă ale comunităţilor agricole; Creşterea securităţii alimentare; O mai bună integrare pe piaţa internă a UE prin participarea la programele UE. 1.4.4. Indicatori de rezultat şi impact A se preciza indicatorii pentru monitorizarea punerii în aplicare a propunerii/iniţiativei. Respectarea drepturilor omului şi a standardelor democratice în conformitate cu rapoartele transmise de ONG-uri, ONU şi organismele regionale Alegeri democratice şi credibile monitorizate în mod adecvat; Nivelul corupţiei; Numărul de şcoli incluse în programul eTwinning; Numărul de studenţi şi cercetători care participă la programul Erasmus Mundus; Numărul de proiecte structurate de cooperare universitară; Nivelul de bunăstare al comunităţilor agricole; Numărul de cereri soldate cu succes din partea partenerilor PEV în programele UE; Furnizarea mai durabilă unor alimente accesibile în ţările PEV; Reducerea nivelului disparităţilor economice şi sociale; Reducerea nivelului şomajului. 1.5. Fundamentarea propunerii/iniţiativei 1.5.1. Cerinţa (cerinţele) care trebui îndeplinit(e) pe termen scurt sau lung Viziune politică şi obiective pe termen mediu Viziunea pe termen lung care stă la baza PEV este crearea unei zone de vecinătate în care fiecare ţară parteneră să îşi dezvolte legăturile cu UE în măsura în care îi permit propriile sale aspiraţii, necesităţi şi capacităţi. La nivel politic, această viziune oferă posibilitatea unei cooperări mai strânse cu UE, inclusiv mai multe iniţiative comune în cadrul forurilor internaţionale pe probleme globale de interes comun. Din punct de vedere economic, UE este deschisă şi faţă de o mai bună integrare economică, menită să conducă la o integrare economică progresivă pe piaţa internă a UE. De asemenea, această viziune sprijină accelerarea procesului de creştere durabilă şi favorabilă incluziunii în rândul vecinilor noştri, care să-i ajute să devină mai competitivi, să creeze locuri de muncă decente şi să atingă Obiectivele de dezvoltare ale mileniului. UE ar trebui să îşi mobilizeze întregul spectru al politicilor sale în funcţie de nevoile şi interesele comune şi în funcţie de angajamentele asumate de fiecare ţară în parte faţă de procesul de reformă şi de democratizare. Scopul constă în asumarea unui angajament reciproc sporit faţă de bunăstarea politică şi economică a cetăţenilor noştri - atât din Europa, cât şi din ţările vecine - pentru a oferi astfel cea mai bună garanţie pentru stabilitatea şi prosperitatea noastră comună. O astfel de viziune nu este lipsită de provocări. Pentru ţările partenere, reformele necesare presupun realizarea unor cheltuieli importante şi depunerea unor eforturi substanţiale înainte ca acestea să poată culege roadele. În ceea ce priveşte UE, este important să nu se pericliteze buna funcţionare a pieţei interne şi să se asigure existenţa mobilităţii într-un mediu sigur. În cursul următorilor patru-cinci ani, ţările partenere care vor adopta măsuri decisive în direcţia reformelor politice şi economice se pot aştepta să încheie un acord de asociere în cadrul Parteneriatului estic (cele din est), sau un Parteneriat pentru democraţie şi prosperitate împărtăşită (cele din sud). Acesta va fi însoţit de sporirea mobilităţii şi de intensificarea contactelor interpersonale (de exemplu, inclusiv prin posibila creare de parteneriate pentru mobilitate), de integrarea economică prin cooperare industrială, de dezvoltarea IMM-urilor, de investiţii străine directe şi intensificarea relaţiilor comerciale cu UE (de exemplu prin crearea unor zone de liber schimb aprofundate şi cuprinzătoare şi prin încheierea altor acorduri, de exemplu în agricultură sau servicii, sau prin încheierea unor acorduri privind evaluarea conformităţii şi acceptarea produselor industriale pentru sectoarele prioritare) şi de o mai bună integrare sectorială (de exemplu prin integrarea pe o piaţă energetică paneuropeană şi participarea în cadrul programelor şi agenţiilor UE în conformitate cu posibilităţile de deschidere acordate în fiecare program şi cu orientările generale privind participarea în cadrul agenţiilor UE). Oferind un „Parteneriat pentru democraţie şi prosperitate împărtăşită”[21], în special, UE încearcă să sprijine transformările democratice începute în Egipt şi în Tunisia, fiind posibilă extinderea sferei de acoperire la alte ţări. Pentru a continua cu fermitate procesul de transformare democratică, aceste ţări au nevoie de sprijin pentru a-şi reforma instituţiile şi a reîncepe creşterea economică. În acelaşi timp, populaţia acestor ţări trebuie, de asemenea, să vadă că UE este pregătită să ofere ajutor în această perioadă de transformare caracterizată atât prin provocări, cât şi prin dificultăţi. Finanţare suplimentară Punerea în aplicare a noii abordări a politicii de vecinătate bazate pe responsabilitate comună şi un angajament comun faţă de valorile universale ale drepturilor omului, democraţiei şi statului de drept va necesita resurse de suplimentare de 1 242 de milioane EUR până în 2013. Acestea includ: a) Cadrul legal al IEVP se află în poziţia ideală pentru a susţine cea mai mare parte a noilor măsuri de cooperare care au fost identificate în cadrul analizei. Din acest motiv, Comisia propune completarea pachetului IEVP (750,5 milioane EUR) din diverse surse, şi anume: 355 de milioane EUR prin redistribuirea unor fonduri din pachetele altor instrumente şi - pentru tranşa pentru 2012 - din marja aferentă rubricii 4 din proiectul de buget (PB) pe 2012 (241,5 milioane EUR), precum şi 154 de milioane EUR din Instrumentul de flexibilitate. Creşterea propusă poate fi asigurată fără revizuirea oficială a Regulamentului IEVP în conformitate cu punctul 37 din Acordul interinstituţional privind perspectivele financiare 2007-2013, aceasta reprezentând răspunsul la „circumstanţe noi, obiective, pe termen lung… motivate în mod explicit şi precis, fără a se ţine seama de rezultatele obţinute în urma punerii în aplicare a programului”. În măsura în care marja actuală din PB 2012 a fost creată prin reducerea anumitor linii bugetare în comparaţie cu programarea financiară anterioară, măsura propusă ar putea fi considerată, de asemenea, „redistribuire”. Mai multe detalii vor fi prezentate într-o scrisoare rectificativă; b) alocarea de fonduri din alte instrumente, precum Instrumentul european pentru drepturile omului şi democraţie (EIDHR) (13,4 milioane EUR pentru anii 2011-2012), programul tematic pentru actori nestatali din cadrul Instrumentului de cooperare pentru dezvoltare (3,8 milioane EUR în 2011); c) utilizarea Instrumentului de stabilitate (40 de milioane EUR)[22]; d) rezervarea a 90 de milioane EUR pentru a constitui garanţia necesară pentru atragerea de credite suplimentare de 1 miliard din partea BEI în sud[23]; e) utilizarea Instrumentului de asistenţă macrofinanciară (100 de milioane EUR)[24], f) acordul ca BEI să reutilizeze restituirile din operaţiunile vechi pentru investiţiile de capital în IMM-uri (244 de milioane EUR). Aceasta din urmă necesită adoptarea de către Consiliu a modificării articolului 23 a Regulamentului IEVP. În paralel, programele indicative naţionale existente sunt reorientate către obiectivele-cheie ale noului parteneriat, iar suma de 150 de milioane EUR este realocată din pachetul IEVP pentru a sprijini noul Instrument PEV pentru societatea civilă şi alte acţiuni de promovare a unui parteneriat mai puternic cu societăţile. Diferenţiere Deşi toate ţările partenere vor beneficia de activităţile menite să consolideze „parteneriatul cu societăţile” (componenta 2), finanţarea în cadrul celorlalte două componente va fi alocată ţărilor partenere pe baza unei abordări de tipul „mai mult pentru mai mult” bazate pe responsabilitatea reciprocă. Creşterea sprijinului acordat de UE va depinde de progresele înregistrate ceea ce priveşte procesul de construire şi consolidare a democraţiei şi respectarea statului de drept. Cu cât o ţară înregistrează progrese mai multe şi mai rapide în ceea ce priveşte reformele sale interne, cu atât mai mult sprijin va primi din partea UE. Acest sprijin îmbunătăţit va lua diverse forme, inclusiv creşterea finanţării pentru dezvoltare socială şi economică, programe de o amploare mai mare pentru dezvoltarea instituţională (DIC), mai mult acces pe piaţă, creşterea finanţării din partea BEI pentru investiţii şi o mai bună facilitare a mobilităţii. Aceste angajamente preferenţiale vor fi adaptate la nevoile fiecărei ţări şi la contextul regional şi vor recunoaşte faptul că o reformă eficientă presupune cheltuieli iniţiale semnificative. Pentru ţările în care nu a avut loc un proces de reformă, UE va reconsidera sau chiar va reduce finanţarea. 1.5.2. Valoarea adăugată a implicării UE Propunerea ar trebui să fie privită în contextul general al unei noi politici europene de vecinătate, care oferă ţărilor partenere o cooperare politică mai strânsă şi o integrare economică mai profundă, în conformitate cu articolul 8 din Tratatul de la Lisabona. Acesta se bazează pe schimbul de experienţe din procesul de integrare europeană cu vecinii noştri şi pe implicarea treptată a acestora în politicile UE. Întrucât oferta UE se bazează în mare parte pe integrarea pe piaţa internă a UE, UE se află în poziţia ideală să ofere o astfel de asistenţă decât statele membre în mod individual. 1.5.3. Lecţii învăţate din experienţe anterioare similare Cinci evaluări de ţară şi două evaluări regionale (MEDA II şi TACIS) au fost efectuate cu privire la asistenţa oferită în trecut ţărilor vecine. Principalele sectoare vizate au fost următoarele: dezvoltarea economică (inclusiv comerţul), sectorul social (inclusiv sănătatea şi educaţia), sectorul privat, agricultura (inclusiv securitatea alimentară) şi energia (inclusiv energia nucleară). Evaluările au arătat că aducerea la un numitor comun (IEVP) a cooperării bilaterale şi regionale cu ţări cu care anterior s-a cooperat prin două regulamente separate (TACIS şi MEDA) a avut un efect pozitiv de fertilizare încrucişată, mai ales în cazul mecanismelor de acordare de sprijin pentru reforme. Consolidând rezultatele pozitive ale experienţelor dobândite în cadrul MEDA[25], sprijinul acordat pentru reforme prin intermediul bugetului a crescut de la introducerea IEVP şi a dat rezultate tangibile, promovând reforme şi ajutând la întărirea dialogului politic cu ţările partenere[26]. Totuşi, această abordare ar trebui îmbunătăţită în continuare pentru a încorpora atenţia sporită acordată valorile fundamentale şi guvernanţei democratice. De asemenea, ar trebui depuse eforturi pentru o mai bună asociere a societăţii civile la conceperea şi monitorizarea operaţiunilor şi pentru îmbunătăţirea vizibilităţii acestora. Pe de altă parte, introducerea unui nou ansamblu de instrumente pe baza experienţei extinderii (TAIEX, Twinning şi, mai nou, programele ample de consolidare a instituţiilor) au condus la creşterea capacităţii IEVP de a furniza proiecte de construcţie instituţională şi de a promova convergenţa normativă în cadrul acquis-ului UE. Această cooperare transfrontalieră a pus la dispoziţia IEVP un mecanism mai bun pentru abordarea cooperării între regiunile situat de-a lungul unei frontiere comune. 1.5.4. Coerenţa şi posibila sinergie cu alte instrumente relevante Deşi IEVP este principalul instrument prin care este canalizată cooperarea financiară a UE cu vecinii săi, ţările vizate de PEV beneficiază şi de alte instrumente financiare care au ca obiect unele aspecte politice speciale (provocări la nivel mondial, drepturile omului, securitatea nucleară) sau situaţii de criză (asistenţa macrofinanciară, Instrumentul de stabilitate, instrumentele de asistenţă umanitară). În ultimul timp, unele din aceste instrumente au fost mobilizate pentru a răspunde noilor nevoi ale vecinătăţii sudice a UE şi vor continua să fie utilizate în sprijinul proceselor de tranziţie din regiunea vecinătăţii. În Tunisia, în cadrul Instrumentului de stabilitate, a fost adoptat un pachet de 2 milioane EUR pentru a sprijini 1) reforma politică şi procesul electoral şi 2) independenţa societăţii civile şi a presei. De asemenea, se prevede acordarea unui sprijin suplimentar către societatea civilă în cadrul Instrumentului european pentru democraţie şi drepturile omului (EIDHRI) în domenii precum observarea alegerilor de către societatea civilă naţională, formarea partidelor politice, sprijin pentru libera exprimare şi promovarea valorilor democratice şi capacitatea de monitorizare a drepturilor omului, ridicându-se la 2 milioane EUR. În cadrul programului tematic „Actori nestatali şi autorităţi locale” aferent Instrumentului de cooperare pentru dezvoltare pentru Tunisia s-au rezervat 1,2 milioane EUR. În sfârşit, prin EIDHR va fi finanţată o misiune a UE de observare electorală (de până la 4 milioane EUR). În Egipt se vor aloca 2,9 milioane EUR în cadrul Instrumentului european pentru democraţie şi drepturile omului (EIDHR) pentru sprijinirea acţiunilor de combatere a torturii, de îmbunătăţire a condiţiilor de arest preliminar şi de promovare a libertăţii presei şi a libertăţii credinţelor. 2,6 milioane EUR vor fi alocate în cadrul programului tematic „Actori nestatali şi autorităţi locale” (Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare) pentru a promova emanciparea tinerilor, drepturile femeii şi sprijinul pentru drepturi sociale şi economice. Instrumentul de asistenţă umanitară (70 de milioane EUR) a fost mobilizat pentru abordarea consecinţelor conflictului intern din Libia şi pentru a asista refugiaţii şi persoanele strămutate, în timp ce alte 5 milioane EUR provenite din Rezerva de ajutor de urgenţă au fost canalizate prin mecanismul de protecţie civilă pentru a finanţa repatrierea cetăţenilor străini. 1.6. Durata şi impactul financiar x Propunere/iniţiativă cu durată limitată – x Propunere/iniţiativă în vigoare din 2011 până în 2013 – x Impact financiar din 2011 până în 2013 ¨ Propunere/iniţiativă cu durată nelimitată – Punere în aplicare cu o perioadă iniţială din AAAA până în AAAA, – urmată de o perioadă de funcţionare în regim de croazieră. 1.7. Tipul (tipurile) de gestionare preconizat(e)[27] x Gestiune centralizată directă de către Comisie x Gestiune centralizată indirectă prin delegarea sarcinilor de execuţie către: – x agenţii executive – ¨ organisme instituite de Comunităţi[28] – ¨ organisme publice naţionale/organisme cu misiune de serviciu public – ¨ persoanele cărora li se încredinţează executarea unor acţiuni specifice în temeiul titlului V din Tratatul privind Uniunea Europeană, identificate în actul de bază relevant în sensul articolului 49 din regulamentul financiar ¨ Gestiune partajată cu statele membre x Gestiune descentralizată cu ţări terţe x Gestiune în comun cu organizaţii internaţionale (a se specifica) Observaţii Obiectivele vor fi urmărite printr-o combinaţie de măsuri puse în aplicare prin diferite metode de gestionare, în special: Acţiunile de construcţie instituţională vor fi puse în aplicare în special prin gestionarea directă de către Comisie; Schimburile universitare şi schimburile de tineri şi cooperarea universitară şi şcolară vor fi implementate prin intermediul Agenţiei Executive pentru Educaţie, Audiovizual şi Cultură. Programele-pilot concepute după modelul politicii de coeziune şi agricultură vor fi derulate fie prin gestiunea directă centralizată, fie prin gestiunea descentralizată. Gestiunea în comun cu organizaţii internaţionale va fi utilizată pentru unele acţiuni punctuale (de exemplu sprijinul pentru respectarea convenţiilor Consiliului Europei). S-ar putea lua în considerare şi cooperarea delegată, în vederea eficienţei ajutoarelor şi diviziunea muncii cu statele membre. 2. MĂSURI DE GESTIONARE 2.1. Norme de monitorizare şi raportare A se preciza frecvenţa şi condiţiile. Comisia va monitoriza progresele cooperării sale externe la toate nivelurile: aportul (în special fluxurile financiare: angajamente, contracte şi plăţi); activităţile / realizările (executarea proiectelor şi a programelor, monitorizarea internă realizată la faţa locului de către delegaţiile Comisiei) - progresul / rezultatul (monitorizarea externă axată pe rezultate[29]) şi impactul; Programarea ajutoarelor externe pe termen lung pentru ţările şi regiunile partenere se desfăşoară în cadrul pregătirii documentelor strategice (până la 7 ani) şi al programelor indicative (3-4 ani). Aceste documente de programare pot fi revizuite în orice moment pentru reajustarea priorităţilor programării. Programele indicative includ obiectivele specifice şi rezultatele preconizate pentru fiecare domeniu de cooperare. 2.2. Sistemul de gestionare şi control 2.2.1. Riscul (riscurile) identificat(e) 1) Instabilitatea politică şi administrativă din ţările partenere poate conduce la dificultăţi în elaborarea programelor, întârzieri în distribuirea fondurilor şi pierderea eficacităţii; 2.) Insuficienţa creditelor administrative poate conduce la lipsa de resurse umane pentru gestionarea asistenţei; 3) Aplicarea deficientă a standardelor de calitate poate conduce la elaborarea defectuoasă a programelor şi proiectelor; 4) Lipsa circulaţiei informaţiilor poate împiedica soluţionarea unor aspecte problematice legate de gestionarea ajutoarelor; 2.2.2. Metoda (metodele) de control preconizată(e) Creşterea nivelului de pregătire identificarea ţărilor cele mai expuse riscului, elaborarea unui plan de gestionare a riscului specific fiecărei ţări, monitorizarea evoluţiei în ţările respective prin mai multe canale. Credite administrative suficiente: Programarea detaliată a creditelor administrative provenite atât din rubrica 4, cât şi din rubrica 5 a cadrului financiar multianual pentru 2007-2013. Ajustarea alocării resurselor umane între serviciile de la sedii şi delegaţii pe baza previziunilor nevoilor şi a evaluării volumului de muncă prin criterii cuantificabile ori de câte ori este posibil (de exemplu numărul de contracte care trebuie pregătite). Implementarea şi respectarea standardelor şi a cerinţelor înainte şi după grupul de sprijin de calitate; mobilizarea în cadrul delegaţiilor şi al serviciilor responsabile din DG DEVCO a cunoştinţelor de specialitate necesare încă din primele etape ale procesului, atât prin sprijin la distanţă, cât şi prin sprijin pe teren. Îmbunătăţirea sistemului – Calitatea datelor şi prezentarea de rapoarte: transmiterea din timp a informaţiilor cu privire la negocierile în curs de desfăşurare şi asigurarea faptului că toate aspectele problematice legate de gestionarea ajutoarelor sunt deja bine identificate şi transmise persoanelor implicate în negocieri. 2.3. Măsuri de prevenire a fraudei şi neregulilor A se preciza măsurile de prevenire şi de protecţie existente sau preconizate. Protejarea intereselor financiare ale Uniunii Europene şi lupta împotriva fraudei şi a neregulilor fac parte integrantă din Regulamentul privind IEVP. Controlul administrativ al contractelor şi plăţilor va ţine de responsabilitatea delegaţiilor UE din ţările beneficiare. Fiecare dintre operaţiunile finanţate în temeiul prezentului regulament va fi supravegheată în toate etapele ciclului de proiecte prin intermediul delegaţiilor[30]. O atenţie deosebită va fi acordată naturii cheltuielilor (eligibilitatea cheltuielilor), respectării bugetelor (cheltuielile efective) şi verificării informaţiilor justificative şi a documentaţiei relevante (dovada cheltuielilor). 3. IMPACTUL FINANCIAR ESTIMAT AL PROPUNERII/INIŢIATIVEI 3.1. Rubrica (rubricile) din cadrul financiar multianual şi linia (liniile) bugetară (bugetare) de cheltuieli afectată (afectate) · Linii bugetare de cheltuieli existente În ordinea rubricilor din cadrul financiar multianual şi a liniilor bugetare Rubrica din cadrul financiar multianual || Linia bugetară || Natura cheltuielilor || Contribuţie Numărul [Descriere………………………...……….] || CD/CND ([31]) || Ţări AELS[32] || Ţări candidate[33] || Ţări terţe, || În sensul articolului 18 alineatul (1) litera (aa) din Regulamentul financiar 19.01.04.02 || Cheltuieli IEVP de gestiune administrativă || CND || NU || NU || NU || NU 19.08.01 || Politica de vecinătate europeană – cooperar