[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 22.7.2008

COM(2008) 475 final

RAPORTUL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

Protecția intereselor financiare ale Comunităților – Lupta împotriva fraudei – Raportul anual 2007 [SEC(2008)2300] [SEC(2008)2301]

CUPRINS

Introducere 4

1. Rezultatele luptei antifraudă: statistici privind fraudele și alte nereguli 5

1.1. Statistici privind fraudele și alte nereguli comunicate de statele membre și serviciile Comisiei în 2007 5

1.1.1. Resurse proprii tradiționale 8

1.1.2. Cheltuieli agricole (FEOGA și FEADR) 8

1.1.3. Măsuri structurale 9

1.1.4. Fonduri de preaderare 10

1.1.5. Statistici privind cheltuielile gestionate direct de către Comisie 11

1.2. Statistici privind activitatea OLAF 12

2. Principalele evoluții în 2007 12

2.1. Progrese în sectorul vamal 12

2.1.1. Asistența reciprocă în cadrul primului pilon 12

2.1.2. Convenții din cadrul celui de-al treilea pilon și măsuri naționale punctuale 13

2.2. Lupta împotriva contrabandei și a contrafacerii de țigări 14

2.3. Nereguli și suspiciuni de fraudă în domeniul „cheltuielilor directe” 15

2.4. Noua abordare a „protecției împotriva fraudei” 15

2.5. Protecția monedei euro împotriva falsificării 16

2.6. Programul Hercule II 17

2.7. Alte măsuri luate în 2007 pentru protejarea intereselor financiare ale Comunităților17

3. Controale pentru depistarea fraudelor și a altor nereguli 19

3.1. Controalele în domeniul fondurilor structurale 19

3.1.1. Îmbunătățirea cadrului de control 19

3.1.2. Exercitarea controalelor de gestiune de către statele membre în domeniul FEDR 20

3.2. Cadrul de control în sectorul agricol 21

3.3. Controale ale resurselor proprii tradiționale 23

3.4. Controalele și verificările la fața locului în temeiul Regulamentului (Euratom, CE) nr. 2185/96 24

4. Prescripția aplicabilă procedurilor de urmărire și deciziilor privind neregulile 25

4.1. Prescripția aplicabilă urmăririi unei nereguli 26

4.2. Termenul de prescripție pentru punerea în aplicare a deciziei prin care se instituie o sancțiune administrativă 26

4.3. Termenul de prescripție pentru punerea în aplicare a deciziei de stabilire a unei măsuri administrative (recuperare) 26

5. Recuperarea 27

5.1. Agricultura 27

5.2. Fondurile structurale 28

5.3. Resurse proprii 29

5.4. Cheltuieli directe 30

5.5. Recuperarea în urma unui caz OLAF 30

INTRODUCERE

Protecția intereselor financiare ale Comunităților și lupta împotriva fraudei constituie un domeniu de responsabilitate comună a Comunității și a statelor membre. Comisia redactează anual, în colaborare cu statele membre, un raport care prezintă statisticile și noile măsuri luate pentru îndeplinirea obligațiilor prevăzute la articolul 280 din Tratatul CE. Raportul este adresat Parlamentului European și Consiliului și este publicat[1].

Primul punct din raport rezumă rezultatele statisticilor privind cazurile de nereguli comunicate de statele membre în domeniile în care statele membre execută bugetul (politica agricolă, fondurile structurale și fonduri de preaderare, adică aproximativ 80% din buget) și pentru colectarea resurselor proprii comunitare. De asemenea, se oferă o estimare a neregulilor survenite în domeniul cheltuielilor gestionate direct de către Comisie, precum și o perspectivă de ansamblu privind activitatea operațională a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF).

Statisticile în cauză trebuie citite și utilizate cu mare precauție: o neregulă comunicată nu este, în majoritatea cazurilor, o posibilă fraudă (care este un act intențional). O suspiciune de fraudă comunicată nu este neapărat o fraudă confirmată prin decizia unui tribunal. Toate neregulile prezentate sunt în curs de examinare și supuse diferitelor forme de supraveghere, așa cum se arată pe larg la punctele (3) și (5).

Prin natura lor, cifrele prezentate în acest raport sunt oferite cu titlu indicativ, au caracter preliminar și nu sunt finale. Ca măsură de precauție, sumele indicate acoperă adeseori întreaga acțiune în cauză, înainte ca partea afectată de neregulă să fie stabilită cu exactitate. Statele membre au obligația de a comunica neregulile, însă fac acest lucru respectând diferite grade de conformitate. Tot statele membre identifică, în principiu, dintre neregulile comunicate, pe acelea pe care le consideră ca fiind suspecte de fraudă. Doar la sfârșitul unei proceduri judiciare conduse de autoritățile naționale, adeseori după o perioadă îndelungată de timp, se stabilește dacă este vorba sau nu de o fraudă și care este impactul financiar real al acesteia. Comisia depinde de informațiile (neobligatorii) primite din partea statelor membre pentru încadrarea finală a unui caz drept fraudă.

Al doilea punct din raport prezintă principalele evoluții pe anul 2007, atât din perspectiva prevenirii, cât și din perspectiva pedepsirii fraudelor și a altor nereguli.

Al treilea punct se referă la controalele care vizează detectarea fraudelor și a altor nereguli, cu o parte importantă dedicată controalelor în domeniul fondurilor structurale, în special în domeniul controalelor de gestiune. Al patrulea punct prezintă prescripția aplicabilă urmăririlor privind neregulile și prescripția aplicabilă executării unei decizii de aplicare a unei măsuri sau a unei sancțiuni administrative. Aceste două puncte sunt tratate plecând în special de la răspunsurile statelor membre la un chestionar.

Al cincilea punct, pentru care se aplică același tip de rezervă ca pentru punctul (1), prezintă recuperările efectuate în 2007 în toate domeniile bugetare.

Raportul este însoțit de două documente de lucru ale serviciilor Comisiei[2].

REZULTATELE LUPTEI ANTIFRAUDă: STATISTICI PRIVIND FRAUDELE șI ALTE NEREGULI

Statistici privind fraudele și alte nereguli comunicate de statele membre și de serviciile Comisiei în 2007

În domeniile în care statele membre execută bugetul și în vederea colectării resurselor proprii comunitare, legislația comunitară obligă statele membre să comunice suspiciunile de fraudă, precum și alte nereguli detectate. Informațiile colectate sunt utilizate în scopul analizei și supravegherii. Acestea permit o mai bună cunoaștere a impactului neregulilor asupra bugetului comunitar.

Este important să se facă distincția între fraudă și alte nereguli. O neregulă constă în orice încălcare a unei dispoziții comunitare de către un agent economic care poate sau ar putea prejudicia interesele financiare ale Comunităților[3]. Frauda este o neregulă comisă în mod intenționat, care constituie o infracțiune penală[4]. Statele membre identifică printre neregulile comunicate pe cele care constituie suspiciuni de fraudă. Impactul financiar real al fraudei nu poate fi măsurat decât după încheierea procedurii judiciare.

Documentul serviciilor Comisiei „Evaluare statistică a neregulilor”[5] prezintă o analiză aprofundată a informațiilor comunicate de statele membre și, pentru prima dată, conține statistici privind frauda și alte nereguli detectate de serviciile Comisiei în domeniile bugetului cu gestiune directă centralizată.

Concluzii privind neregulile comunicate de statele membre

- Numărul de nereguli comunicate a scăzut în toate domeniile, cu excepția acțiunilor structurale.

- Impactul financiar estimat al neregulilor a crescut în toate sectoarele. Pentru resursele proprii și agricultură, această creștere se referă parțial la nereguli intervenite sau descoperite în anii precedenți, dar comunicate abia în 2007. În domeniul cheltuielilor, aderarea noilor state membre și creșterea recentă a plăților în aceste țări explică parțial creșterea numărului de nereguli. Impactul financiar exprimat în procentaj din buget rămâne relativ stabil. Mai multe nereguli cu un impact financiar considerat important au fost detectate în cadrul încheierii perioadei de programare a fondurilor de preaderare pentru cele 10 noi state membre.

- Impactul estimat al cazurilor suspecte de fraudă rămâne stabil în ceea ce privește cheltuielile și prezintă o ușoară scădere în cazul resurselor proprii. Se reamintește că este vorba, în cazul de față, de suspiciuni de fraudă comunicate, nu de cazuri confirmate de către tribunale, și că impactul financiar real, după recuperare și corecție financiară, nu poate fi indicat decât după încheierea procedurilor judiciare și administrative.

- Deși majoritatea neregulilor sunt comunicate Comisiei în termenele prevăzute, mai trebuie făcute eforturi: termenul mediu de comunicare în domeniul agricol este de 1,2 ani, iar, în cel al acțiunilor structurale, este de 0,9 ani. În multe cazuri, unele state membre notifică cu o mare întârziere. O notificare rapidă este indispensabilă pentru o supraveghere eficientă.

- Crește proporția statelor membre care notifică pe cale electronică, în special cu ajutorul modulelor electronice AFIS/ECR[6], propuse de Comisie pentru domeniul agricol și pentru fondurile structurale. Utilizarea acestor module simplifică prelucrarea datelor și îmbunătățește calitatea și comparabilitatea acestora. Unele state membre continuă să notifice în scris sau pe cale electronică, dar fără a utiliza modulele ECR.

- Datorită eforturilor autorităților naționale (note de orientare, stagii de formare pentru personalul responsabil cu notificările) și a utilizării sporite a modulelor ECR, calitatea notificărilor a continuat să se îmbunătățească în toate domeniile. Aceasta permite o mai bună supraveghere și facilitează analiza strategică a datelor. Unele state membre trebuie să facă eforturi suplimentare, în special în ceea ce privește clasificarea tipurilor de nereguli.

Tabelul 1 – Numărul neregulilor și valorile acestora – anul 2007

Domeniu | Numărul de nereguli comunicate | Impactul financiar total estimat al neregulilor, inclusiv al suspiciunilor de fraudă (în milioane de euro) | Impactul financiar estimat exclusiv al suspiciunilor de fraudă (în milioane de euro) |

2006[7] | 2007 | 2006 | 2007 | 2006 | 2007 |

Agricultură (FEOGA-Garanție) | 3 249 | 1 548 | 87 | 155 | 29,8 (~0,06% din fondurile alocate) | 44,8 (~0,1% din fondurile alocate) |

Fonduri structurale și Fondul de coeziune | 3 216 | 3 832 | 703 | 828 | 157,56 (~0,41% din fondurile alocate) | 141 (~0,31% din fondurile alocate) |

Fonduri de preaderare | 395 | 332 | 14 | 32 | 1,57 (~0,03% din fondurile alocate) | 5 (~0,38% din fondurile alocate) |

Cheltuieli directe | - | 411 | - | 33 | - | 18,1 (~0,17% din fondurile alocate [8]) |

Total cheltuieli | 6 860 | 6 123 | 804 | 1 048 | 188,93 (~0.2% din valoarea cheltuielilor în cele patru domenii) | 208,9 (~0,22% din valoarea cheltuielilor în cele patru domenii) |

Resurse proprii[9] | 5 705 | 5 321 | 353 | 377 | 134,39 (~0,94% din valoarea totală a resurselor proprii) | 106,57 (~0,62% din valoarea totală a resurselor proprii [10]) |

Resurse proprii tradiționale

Numărul cazurilor de nereguli comunicate a scăzut cu 7% (5 705 cazuri în 2006, comparativ cu 5 321 în 2007). Valoarea estimată (377 de milioane de euro) a crescut cu peste 6%. Suspiciunile de fraudă reprezintă aproximativ 23% din cazurile de nereguli comunicate, pentru un impact financiar estimat în valoare de 106,57 milioane de euro, adică aproximativ 0,62% din valoarea totală a resurselor proprii în 2007 (comparativ cu 134,39 milioane de euro, aproximativ 0,94% în 2006). Se reamintește că este vorba în acest caz de suspiciunile de fraudă comunicate, nu de cazuri confirmate de către tribunale, și că impactul financiar real nu este încă stabilit.

Cele mai afectate produse au fost, la fel ca în anii precedenți, produsele electronice și multimedia, în special televizoarele și monitoarele. Neregulile cele mai frecvente au fost incorecta clasificare a produsului și descrierea eronată a originii. Al doilea produs din categoria celor mai afectate produse a fost tutunul. Comisia continuă să acorde o atenție sporită acestor sectoare. Au crescut ca importanță sectorul legumelor (usturoiul mai ales), precum și cel al încălțămintei, al pieselor de schimb pentru automobile și motociclete și cel al îmbrăcămintei, în timp ce sectorul cărnii, al articolelor din fier și oțel, precum și cel al cerealelor au scăzut. Este important să fie luat în considerare, în cadrul analizei acestor date, faptul că data la care frauda sau neregula este descoperită și comunicată Comisiei nu coincide în mod necesar cu data producerii acesteia.

Graficul 1: Numărul neregulilor comunicate și impactul financiar estimat – resurse proprii tradiționale – anii 2003-2007

[pic]

Cheltuieli agricole (FEOGA și FEADR)

Numărul neregulilor comunicate a scăzut cu 53% (1 548 de cazuri, comparativ cu 3 249 în 2006). Această scădere accentuată era previzibilă și se datorează aplicării, începând cu data de 1 ianuarie 2007, a unui nou regulament al Comisiei în 2006[11], care a ridicat de la 4 000 la 10 000 de euro pragul peste care statele membre sunt obligate să comunice Comisiei neregulile. Suma în cauză (155 de milioane de euro, aproximativ 0,33% din totalul creditelor din domeniul agricol) a crescut cu 44%. Creșterea se referă parțial la cazuri cu un impact financiar important produse sau descoperite în anii anteriori, dar comunicate abia în 2007. Suspiciunile de fraudă se referă la aproximativ 10% din cazurile de nereguli comunicate, cu un impact financiar estimat de 44,8 milioane de euro, adică 0,1% din totalul creditelor din 2007 (față de 29,8 milioane de euro, aproximativ 0,06% în 2006). Se reamintește că este vorba, în acest caz, de suspiciunile de fraudă comunicate, nu de cazuri confirmate de către tribunale, și că impactul financiar real nu este încă stabilit.

Cele mai mari sume priveau sectorul laptelui și al produselor lactate, sectorul fructelor și legumelor, cel al zahărului și cel al dezvoltării rurale. Aceste patru sectoare reprezintă împreună aproximativ 77% din valoarea totală a neregulilor.

Graficul 2: Numărul neregulilor comunicate și impactul financiar estimat – cheltuieli agricole – anii 2003-2007

[pic]

Măsuri structurale

Numărul de nereguli comunicate privind fondurile structurale și Fondul de Coeziune a crescut cu 19,2% (3 832 de cazuri, comparativ cu 3 216 în 2006). Impactul financiar estimat (828 de milioane de euro, adică aproape 1,83% din creditele de angajament) a crescut cu 17,7%. Suspiciunile de fraudă reprezintă aproximativ 12,4% din cazurile de nereguli comunicate, cu un impact financiar estimat la 141 de milioane de euro, adică aproximativ 0,31% din totalul creditelor de angajament (comparativ cu 157,56 milioane de euro, adică 0,41% în 2006). Se reamintește că este vorba, în acest caz, de suspiciuni de fraudă comunicate, nu de cazuri confirmate de către tribunale, și că impactul financiar real nu este încă stabilit.

La fel ca în anii precedenți, cel mai mare număr de nereguli a fost comunicat cu referire la FEDR[12] și la FSE[13] (aproximativ 83% din nereguli). 76% din nereguli se refereau la proiecte sau operațiuni puse în aplicare în regiunile obiectiv 1 și 2.

Graficul 3: Numărul de nereguli comunicate și impactul financiar estimat – acțiuni structurale – anii 2003-2007

[pic]

Fonduri de preaderare

Numărul de nereguli comunicate privind fondurile PHARE, SAPARD și ISPA a scăzut cu 13% (332, față de 395 în 2006). Impactul financiar estimat a crescut de la 14 milioane de euro în 2006 la 32 milioane de euro în 2007 (aproximativ 1,92% din suma totală eligibilă). Suspiciunile de fraudă reprezintă aproximativ 15,5% din valoarea neregulilor comunicate în 2007, cu un impact financiar estimat la 5 milioane de euro, adică aproximativ 0,38% din valoarea totală a bugetului anual. Se reamintește că este vorba, în acest caz, de suspiciunile de fraudă comunicate, nu de cazuri confirmate de către tribunale, și că impactul financiar real nu este încă stabilit.

Cel mai frecvent tip de neregulă pentru fiecare dintre fondurile de preaderare l-au reprezentat „cheltuielile neeligibile”.

Graficul 4: Numărul neregulilor comunicate și impactul financiar estimat – fonduri de preaderare – anii 2003-2007

[pic]

Statistici privind cheltuielile gestionate direct de către Comisie

Este vorba, în cazul de față, de o primă etapă care vizează integrarea, în acest raport, a domeniilor bugetare gestionate direct de către Comisie. Întrucât sistemul care va permite stabilirea cazurilor de nereguli și fraude suspectate a fost înființat în 2008 (a se vedea punctul 2.3), a fost necesară limitarea analizei pentru perioada 2007. Datele prezentate trebuie așadar examinate cu o maximă precauție și nu trebuie considerate ca fiind dovezi empirice ale nivelului fraudelor și neregulilor.

Numărul de posibile nereguli în acest domeniu a fost de 411. Impactul financiar estimat a fost de 33 milioane de euro, din care 18,1 milioane de euro corespund unui număr de 136 de cazuri de suspiciune de fraudă comunicate. Valoarea neregulilor comunicate în sectorul acțiunilor externe a fost de 19,1 milioane de euro, iar în domeniul politicilor interne, de 13,9 milioane de euro. Referitor la cadrul financiar 2000-2006, impactul financiar estimat al cazurilor de posibilă fraudă se ridică la 0,17% din totalul contractelor încheiate direct de către Comisie.

Statistici privind activitatea OLAF

Ca urmare a evaluării inițiale a informației primite, OLAF poate decide deschiderea a patru tipuri de cazuri: anchete interne, anchete externe, cazuri de coordonare sau cazuri de asistență penală. Numărul de cazuri deschise în fiecare an este stabil (210 în 2007, față de 194 în 2006 și 216 în 2005). Începând cu 2004, numărul de anchete deschise de OLAF din proprie inițiativă (anchete interne și externe) a egalat, apoi a depășit numărul de cazuri deschise de OLAF în vederea acordării de asistență și coordonare autorităților naționale (cazuri de coordonare și cazuri de asistență penală). Începând cu 2005, anchetele deschise de OLAF din proprie inițiativă constituie aproximativ 75% din numărul total de cazuri deschise.

Numărul de cazuri în curs a scăzut (408 la sfârșitul anului 2007, comparativ cu 431 la sfârșitul anului 2006 și 452 la sfârșitul anului 2005), fapt care se datorează în special eforturilor întreprinse de OLAF în ceea ce privește examinarea de cazuri vechi nesoluționate.

Tabelul 2: Dosarele în curs la 31 decembrie 2007 în funcție de sector și de impactul financiar

Sector | Cazuri în curs la 31 decembrie 2007 | Impactul financiar estimat (în milioane de euro) |

Vămi/TVA | 76 | 781,3 |

Agricultură | 50 | 108,8 |

Fonduri structurale | 48 | 172,4 |

Cheltuieli directe | 140 | 206,7 |

Anchete interne | 94 | 289,6 |

Total | 408 | 1 558,8 |

Pentru mai multe detalii și pentru o comparație cu anii precedenți, a se vedea raportul OLAF [14].

PRINCIPALELE EVOLUțII ÎN 2007

Progrese în sectorul vamal

Asistența reciprocă în cadrul primului pilon

Ca urmare a unei propuneri a Comisiei[15], Consiliul a modificat regulamentul privind controlul la exportul de produse agricole[16] pentru ca statele membre care pun în aplicare o analiză de risc în conformitate cu legislația comunitară să poată opta pentru aplicarea nivelului minim de controale mai degrabă la nivel național decât la nivelul birourilor vamale de export, pentru a repartiza mai judicios activitățile de control ale autorităților vamale pe teritoriul național.

Regulamentul Parlamentului și al Consiliului privind controlul numerarului la intrarea sau ieșirea din Comunitate[17] a intrat în vigoare în iunie 2007. Acest regulament face referire la dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 515/97[18] în ceea ce privește asistența reciprocă și prevede transmiterea de informații Comisiei atunci când există indicii că sumele în numerar sunt rezultatul unei fraude sau al unei alte activități ilegale care afectează în mod negativ interesele financiare ale Comunității.

Propunerea Comisiei[19] referitoare la modificarea regulamentului privind asistența reciprocă în domeniile vamal și agricol[20] a înregistrat progrese în procesul legislativ în 2007. În februarie 2008, Parlamentul European a adoptat propunerea în primă lectură, depunând, în același timp, unele amendamente. Actul prevede încadrarea juridică a bazei de date europene de identificare a dosarelor de anchetă în domeniul vamal (FIDE) și crearea unui repertoriu european al datelor. FIDE trebuie să permită instanțelor operaționale naționale și comunitare (OLAF) identificarea serviciilor care au anchetat aceeași persoană (aceleași persoane) sau întreprindere (întreprinderi). Registrul are ca obiectiv colectarea, la finalul analizei, a datelor utilizate în mod obișnuit în cadrul comerțului internațional[21]. Adoptatea formei finale a propunerii este prevăzută în cursul anului 2008.

Două propuneri[22] rezultate din Strategia de la Lisabona vizează modernizarea procedurilor vamale. Odată cu intrarea în vigoare a noului Cod Vamal, va fi generalizată treptat folosirea declarației electronice și, în cadrul proiectului E-vamă, datele provenite din sistemele electronice vamale naționale vor deveni din ce în ce mai compatibile datorită unei platforme centrale. Aceste reforme vor reduce costul operațiunilor, vor favoriza o accesare mai rapidă a datelor și vor permite realizarea de analize de risc la nivel european.

Convenții din cadrul celui de-al treilea pilon și măsuri naționale punctuale

În 2007, Malta a aderat la convenția privind asistența reciprocă și cooperarea între administrațiile vamale („Convenția Napoli II”)[23]. Convenția a fost ratificată și este în vigoare în toate statele membre, în afara Italiei, dar este deja aplicabilă între 22 de state membre[24].

Malta a ratificat convenția privind utilizarea tehnologiei informatice în sectorul vamal[25]. Convenția, care creează în special un sistem de informare vamală (SIV) și care a intrat în vigoare la sfârșitul anului 2005, este ratificată, în prezent, de către toate statele membre.

În urma ratificării de către Suedia și Finlanda, protocolul pentru modificarea convenției privind utilizarea tehnologiei informatice în sectorul vamal[26] a putut intra în vigoare. Letonia a ratificat protocolul în 2007[27]. Protocolul creează FIDE, menționat anterior.

România și Bulgaria au aderat la cele două convenții citate anterior în momentul aderării lor la UE[28].

Belgia a semnat acorduri bilaterale de cooperare cu mai multe țări terțe. Definiția contrabandei a fost modificată și clarificată în codul penal maghiar. Finlanda a semnalat o importantă reorganizare a autorităților vamale, care are ca obiectiv o mai bună gestionare a riscului. În Irlanda, un nou sistem informatic a fost introdus în vederea atingerii aceluiași obiectiv.

Lupta împotriva contrabandei și a contrafacerii de țigări

În 2004, Comunitatea Europeană și 10 state membre[29] au încheiat un acord de cooperare cu Philip Morris International (PMI). Între data semnării acordului și sfârșitul anului 2007, PMI a plătit 575 de milioane de dolari americani (aproximativ 364,5 de milioane de euro). De la această dată, 16 state membre[30] au aderat la acest acord, care prevede plata a aproximativ 1250 de milioane de dolari americani pe o perioadă de 12 ani, sumă care ar putea fi utilizată în lupta împotriva contrabandei și a contrafacerii de țigări.

În decembrie 2007, Comisia Europeană și 26 de state membre[31] au semnat un acord de cooperare cu Japan Tobacco International (JTI). Acordul, semnat pe o perioadă de 15 ani, prevede plata a 400 de milioane de dolari americani (aproximativ 253,6 milioane de euro), sumă care ar putea fi utilizată în lupta împotriva contrabandei și a contrafacerii de țigări.

Printre principalele elemente ale celor două acorduri figurează instituirea unui mecanism de prevenire pe termen lung a contrabandei cu țigări PMI și JTI pe piața europeană. În colaborare cu OLAF și cu statele membre, acordurile prevăd instituirea de proceduri de supraveghere și trasabilitate a produselor pentru a se putea stabili momentul în care țigările originale (PMI și JTI) sunt deturnate din lanțul de aprovizionare legal pentru a ajunge în mâna contrabandiștilor.

În 2007, noua componentă a programului Hercule II privind lupta împotriva contrabandei și a contrafacerii de țigări (a se vedea punctul 2.6) a prevăzut cofinanțarea, din bugetul comunitar, unor echipamente de scanare în vederea facilitării descoperirii de țigări de contrabandă, în valoare totală de mai mult de 5 milioane de euro. Programul continuă astfel să finanțeze acțiunile de formare, achiziționarea de material tehnic specializat și asistența tehnică pentru supravegherea activităților ilegale din acest domeniu.

Comisia (OLAF și SANCO) a participat în mod activ la pregătirea negocierilor unui protocol privind convenția-cadru a OMS pentru lupta împotriva fumatului[32]. Protocolul se va referi în mod explicit la lupta împotriva comerțului ilegal de produse din tutun. Un agent al OLAF a fost ales președinte al organismului de negociere interguvernamental care negocieză protocolul.

Nereguli și suspiciuni de fraudă în domeniul „cheltuielilor directe”

Până în acest an, datele privind neregulile și suspiciunile de fraudă detectate și corecțiile efectuate nu erau colectate decât pentru cheltuielile gestionate în comun. În vederea remedierii acestei situații și pentru o mai bună prezentare a neregulilor și suspiciunilor de fraudă în cadrul raportului, serviciile Comisiei vor înregistra pe viitor în sistemul contabil al Comisiei (ABAC) mai multe informații privind constatările și corecțiile efectuate.

În vederea prezentării unei analize inițiale chiar în acest an, serviciile Comisiei au identificat cazurile de nereguli detectate și suspiciunile de fraudă în sectoarele bugetare care fac obiectul unei gestiuni directe centralizate.

Noua abordare a „protecției împotriva fraudei”

În 2001, Comisia a decis[33] crearea unui mecanism preventiv de protecție împotriva fraudei („fraud-proofing”) pentru ca legislația și gestiunea contractelor să fie mai „protejate” împotriva fraudei. Începând cu 2002, au fost identificate noi inițiative legislative și noi baze juridice de finanțare comunitară (precum modele de contract) care susțineau necesitatea deosebită de a veghea la protecția intereselor financiare ale Comunității. Aceste proiecte au fost analizate din punctul de vedere al rezistenței fraudei și îmbunătățite de fiecare dată când acest lucru se dovedea necesar.[34]

În decembrie 2007, Comisia a introdus o nouă abordare în materie de protecție împotriva fraudei[35], al cărei element central constă în folosirea rezultatelor activităților de anchetă ale OLAF. Experiența operațională va fi utilizată pe o bază mai organizată și mai adaptată și va fi mai bine pusă la dispoziția celorlalte servicii ale Comisiei, precum și a celorlalte organe și instituții ale UE. Această nouă abordare are drept scop identificarea punctelor slabe nu numai din propunerile legislative, ci și din aplicarea legislației UE și din sistemele de gestiune și control.

Noua politică aplicată într-o primă etapă în sectorul cheltuielilor directe va îmbunătăți prevenirea fraudei prin folosirea tuturor datelor disponibile (rezultatele anchetelor, rezultatele auditului, analize etc.).

Protecția monedei euro împotriva falsificării

O propunere de regulament a Consiliului[36] vizează sporirea protecției împotriva falsificării monedei prin introducerea, pentru instituțiile în cauză, a obligației de a verifica autenticitatea monezilor și a bancnotelor primite înaintea punerii lor în circulație. În plus, propunerea vizează autorizarea transferurilor de bani falși între autoritățile naționale și instituțiile și organele Uniunii pentru o mai bună verificare a autenticității controalelor.

Într-unul din rapoartele sale, Comisia a făcut un bilanț al sancțiunilor, penale și de altă natură, adoptate de către statele membre în materie de protecție împotriva falsificării banilor[37], ca urmare a deciziei-cadru a Consiliului din anul 2000[38]. Se pare că măsurile adoptate răspund în general gradului de efectivitate și eficacitate cerute de decizia-cadru de referință în măsura în care acuzațiile și sancțiunile prevăzute au fost în general introduse în legislațiile statelor membre.

La nivel operațional, Comisia a urmărit, prin intermediul acțiunilor desfășurate în cadrul programului Pericles[39], sprijinirea cooperării între autoritățile naționale, europene și internaționale însărcinate să lupte împotriva falsificării monedei euro. Bugetul Pericles 2007 fiind executat într-o proporție mai mare de 80%, au fost inițiate douăsprezece proiecte, dintre care șapte au fost propuse de către statele membre și cinci de către Comisie (OLAF).

Majoritatea acestor proiecte, destinate experților din statele membre și din țările candidate, au un obiectiv pedagogic (organizarea de sesiuni de formare, acțiuni de familiarizare cu tehnicile de detectare a contrafacerii etc.). Pericles a contribuit și la două seminarii de mare anvergură care au reunit reprezentanți ai statelor membre, ai Americii Latine și ai Caraibelor, în vederea intensificării cooperării între țările terțe în materie de luptă împotriva falsificării monedei euro.

În 2007, aproximativ 211 000 de monede euro au fost retrase din circulație. Această cifră a crescut cu aproximativ 29% comparativ cu 2006, în principal datorită unei cooperări mai strânse cu autoritățile competente ale statelor membre.

Programul Hercule II

Programul Hercule a fost instituit pentru promovarea activităților privind protecția intereselor financiare ale Comunităților[40]. În 2007, Parlamentul European și Consiliul au decis prelungirea acestuia pentru perioada 2007-2013[41].

Bugetul programului a fost majorat cu 6 milioane de euro pe an în vederea includerii unui nou aspect care să permită finanțarea acțiunilor de formare, precum și achiziționarea de echipament în vederea combaterii contrabandei cu țigări.

Bugetul pentru 2007, în valoare de 13,574 de milioane de euro, a permis cofinanțarea a 15 proiecte în domeniul formării, a 21 de proiecte în domeniul asistenței tehnice și a 10 acțiuni în domeniul cercetării juridice. Printre aceste proiecte se numără acțiuni la nivel internațional, precum conferințele pentru facilitarea schimburilor teoretice sau operaționale, dar și sprijinul individual acordat anumitor autorități naționale, de exemplu prin cumpărarea de echipamente care să faciliteze detectarea contrabandei sau asistența tehnică legată de o anumită anchetă.

Alte măsuri luate în 2007 pentru protejarea intereselor financiare ale Comunităților

Inițiativa europeană în materie de transparență [42] a propus publicarea, în mod regulat, a listei beneficiarilor fondurilor provenite de la bugetul comunitar, indiferent de modul de gestionare a acestor fonduri. După includerea, în 2006, a acestei obligații în Regulamentul financiar[43] și în Regulamentul Comisiei aplicabil fondurilor structurale și Fondului de Coeziune[44], două regulamente[45] din 2007 introduc obligația, pentru statele membre, de a face publică lista beneficiarilor fondurilor agricole și a fondurilor provenite din Fondul european pentru pescuit, precum și sumele pe care le primesc aceștia.

Ca urmare a comunicării privind strategia europeană de luptă împotriva fraudei fiscale[46] și în urma cererii Consiliului de Miniștri UE din iunie 2007, Comisia a adoptat o comunicare conținând elemente-cheie care vizează combaterea fraudei în domeniul TVA-ului , în special frauda cu firmă fantomă[47]. În contribuția lor la raportul de față, mai multe state membre au declarat că au luat măsuri la nivel național pentru a lupta mai eficient împotriva fraudei în domeniul TVA-ului[48].

Convenția referitoare la protecția intereselor financiare ale Comunității [49] și protocoalele la aceasta[50] au fost ratificate în 2007 de către Slovenia. România și Bulgaria au aderat în mod automat la convenție în momentul aderării la UE[51]. Comisia invită statele membre care nu au ratificat convenția și/sau protocoalele la aceasta să o facă în cel mai scurt timp[52].

În 2007, serviciile Comisiei au semnat acorduri administrative de cooperare cu autoritățile competente din anumite țări terțe[53] în domeniul luptei împotriva fraudei, corupției și oricărei alte activități ilegale care aduce atingere intereselor financiare ale Comunităților sau ale țării terțe semnatare. Comisia continuă negocierile în vederea încheierii de acoduri similare cu alte țări terțe care beneficiază de ajutoare financiare europene.

Slovacia a adoptat o strategie națională pentru protejarea intereselor financiare ale Comunităților , care prevede acțiuni în toate domeniile în cauză în anii următori. Codul penal român, precum și alte legi conexe au fost modificate pentru introducerea răspunderii penale a persoanelor juridice. În Italia, comitetul pentru lupta împotriva fraudei comunitare a primit drept misiune coordonarea tuturor activităților de luptă împotriva fraudei și a altor nereguli din sectoarele fiscal, agricol și al fondurilor structurale. Suedia și-a întărit sistemul de control intern aplicabil fondurilor naționale și europene.

În dreptul maltez și în dreptul român au fost introduse noi sancțiuni administrative aplicabile. Letonia a înăsprit sancțiunile penale aplicabile infracțiunilor care aduc atingere fondurilor comunitare realizate în grup organizat. Mai multe state membre au semnalat adoptarea sau actualizarea manualelor și a notelor de orientare pentru armonizarea analizei și comunicării neregulilor [54]. În Estonia, toate neregulile pentru care a fost găsită o soluție definitivă sunt publicate pe site-ul Ministerului Finanțelor.

În Belgia și în Franța, dreptul penal aplicabil corupției a fost modificat pentru ca acesta să fie conform convențiilor europene și internaționale în materie. În Slovacia, a fost înființat un grup interservicii în vederea actualizării programului național împotriva corupției. În Portugalia, înființarea inițiativei comune împotriva corupției a mai multor autorități de anchetă s-a finalizat prin publicarea unui raport în 2007. Belgia și Cipru au adoptat măsuri în vederea eficientizării luptei împotriva spălării de bani.

În ceea ce privește recuperarea , în România, datoriile față de Comunitățile Europene vor fi asimilate, pe viitor, datoriilor fiscale.

CONTROALELE PENTRU DEPISTAREA FRAUDELOR Ș I A ALTOR NEREGULI

Pentru colectarea resurselor proprii comunitare și în domeniile în care statele membre execută bugetul, responsabilitatea controalelor pentru detectarea fraudelor și a altor nereguli revine atât autorităților statelor membre, cât și autorităților comunitare.

Prezentul capitol prezintă pe scurt desfășurarea și rezultatul acestor controale.

Controalele în domeniul fondurilor structurale

Pentru a da un nou impuls îmbunătățirii gestiunii financiare a fondurilor europene, în special cele gestionate de către statele membre, și ținând cont de avizul nr. 2/2004[55] al Curții de Conturi privind modelul de control unic, Comisia a adoptat, în ianuarie 2006, un plan de acțiune pentru un cadru de control intern integrat[56]. Obiectivul strategic este obținerea unei declarații de asigurare pozitive din partea Curții de Conturi.

Îmbunătățirea cadrului de control

Noua legislație aplicabilă cheltuielilor structurale[57] începând cu perioada de programare 2007-2013 simplifică și clarifică anumite aspecte ale procedurilor de atribuire și de plată a fondurilor. Aceasta prevede o mai bună informare a tuturor actorilor interesați, în special a potențialilor beneficiari, cu privire la legislația aplicabilă. Sistemele de control intern sunt mai clar definite.

Pentru fiecare program operațional, statele membre desemnează o autoritate de gestiune , care răspunde de buna execuție a programului, precum și de controalele de gestiune.

De asemenea, statele membre desemnează o autoritate de certificare („o autoritate pentru plăți” în legislația aplicabilă perioadei 2000-2006), responsabilă de transmiterea către Comisie a nivelurilor cheltuielilor certificate și a cererilor de plată. Aceasta este însărcinată și cu urmărirea neregulilor detectate (inclusiv a fraudelor) și cu raportarea în mod constant în fața Comisiei.

În sfârșit, statele membre desemnează o autoritate de audit („winding-up body” pentru perioada 2000-2006). Pentru noua perioadă de programare, au fost armonizate regulile privind controlul și auditul operațiunilor de către autoritatea de audit și a fost întărit schimbul de informații cu Comisia. Pe viitor, autoritatea de audit trebuie să prezinte Comisiei o strategie de audit pentru programul operațional de care răspunde.

Autoritatea de audit prezintă Comisiei un raport anual care rezumă rezultatele auditurilor sale. Pentru noua perioadă de programare, raportul trebuie să fie redactat pe baza unui model unic și trebuie să conțină în mod obligatoriu mențiunea ratei de erori descoperite. Un alt progres important îl constituie obligația autorităților de audit de a acorda în fiecare an un aviz prin care să arate dacă sistemele de gestiune și control funcționează în mod eficient, astfel încât să ofere o asigurare rezonabilă că nivelele cheltuielilor sunt corecte și că tranzacțiile subiacente sunt legale și periodice.

Statele membre au obligația să realizeze, pe viitor, rezumate anuale ale tuturor cheltuielilor declarate și a tuturor auditurilor efectuate[58]. Această obligație se referă și la perioada de programare 2000-2006. La sfârșitul lunii aprilie 2008, aproape toate statele membre realizaseră rezumatele anuale, care erau conforme, în cea mai mare parte, cu condițiile minime impuse. Comisia a luat măsuri pentru începerea procedurilor judiciare împotriva unui stat membru.

În ceea ce o privește, Comisia a instituit o procedură de evaluare a sistemelor de gestiune și de control ale statelor membre, în temeiul articolului 71 din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006. Comisia examinează și aprobă strategiile de audit instituite de autoritățile de audit ale statelor membre. Pe baza propriilor sale controale și audituri și a informațiilor transmise de către statele membre, Comisia procedează la o evaluare a asigurării oferite de către sistemele instituite în statele membre, care figurează în raportul anual de activitate al fiecărei direcții generale competente și în raportul de sinteză al Comisiei. Evaluarea se întemeiază pe indicatorii armonizați de legalitate și periodicitate.

Comisia are puterea de a întrerupe sau de a suspenda plățile. De asemenea, Comisia poate să efectueze corecții financiare.

Exercitarea controalelor de gestiune de către statele membre în domeniul FEDR

Informația care figurează la acest punct se întemeiază doar pe informațiile transmise de către statele membre pe baza chestionarului[59] și se referă exclusiv la FEDR. Chestionarul solicită informații privind sistemele de control instituite la sfârșitul anului 2007 și statistici privind controalele efectuate în 2005.

Majoritatea neregulilor apar în mod inevitabil la nivelul ultimului destinatar sau la nivelul beneficiarului final. Autoritățile de gestiune efectuează controale „de gestiune” sau „de primul nivel” pentru a descoperi astfel de nereguli într-un stadiu incipient al procedurii. Aceste controale comportă, în mod obligatoriu, verificări administrative ale documentelor privind fiecare cerere de rambursare prezentată de beneficiari și verificări la fața locului.

Marea majoritate a statelor membre au arătat că, în cursul verificărilor administrative ale documentelor , toate documentele privind proiectele și declarațiile de cheltuieli sunt supuse în mod regulat unui control amănunțit. În toate statele membre, controlul detaliat vizează eligibilitatea cheltuielii. În aproximativ jumătate din statele membre, autoritățile verifică în mod regulat și caracterul adecvat al documentelor justificative; într-o treime din statele membre, aceste autorități verifică și dacă lucrul sau serviciul cofinanțat a fost efectiv realizat.

Procentul din buget controlat prin verificarea la fața locului pentru anul 2005 diferă în mod considerabil de la un stat membru la altul, chiar de la un program la altul. În situația în care nivelul se dovedește a fi mai mic de 100%, statele membre au coroborat eșantionarea reprezentativă cu analiza de risc pentru a orienta controalele.

În 2005, controalele la fața locului au fost cel mai adesea realizate de căre organisme intermediare. În cinci state membre, autoritățile de gestiune și-au asumat ele însele sarcina acestor controale într-un număr semnificativ de cazuri. Un singur stat membru a externalizat controalele la fața locului într-o proporție semnificativă.

Toate statele membre au arătat că dosarele controalelor efectuate și neregulile detectate pentru fiecare proiect sunt arhivate în baza de date a controlului programului. Cu toate acestea, statele membre care au fost în măsură să comunice statistici fiabile privind rezultatele controalelor efectuate în 2005 sunt puține. Acest fapt confirmă ideea că datele nu sunt centralizate.

Pe baza datelor statistice primite, cazurile cele mai frecvente de nereguli descoperite se refereau la eligibilitatea cheltuielii, absența sau caracterul incomplet al documentelor justificative și nerespectarea normelor orizontale sau a termenilor convențiilor de subvenție. Ca regulă generală, neregulile au fost descoperite în cursul controalelor administrative pe baza documnetelor justificative, însă proporția descoperită în cursul controalelor la fața locului rămâne importantă (între 20 % și 50%).

Detectarea neregulilor în această etapă inițială și apropiată de beneficiari favorizează adoptarea de măsuri simple și eficiente, precum solicitarea documentelor lipsă sau, în caz de cheltuieli neeligibile, retragerea și realocarea fondurilor. Atunci când este descoperită o neregulă, statele membre trebuie să asigure urmărirea acesteia. Statele urmăresc uneori neregula prin intermediul sistemelor informatice integrate. Atunci când depășește un anumit nivel, neregula este comunicată Comisiei (OLAF).

Statele membre consideră că principalele cauze ale neregulilor sunt lipsa de claritate a regulilor de eligibilitate, lipsa de indicații suficiente și problemele legate de resursele umane. Unele state menționează și falimentele, riscurile de suprafinanțare sau comportamentele reprehensibile din punct de vedere penal. Îmbunătățirile aduse recent cadrului de control vizează în special diminuarea numărului de beneficiari care prezintă în mod voluntar sau involuntar cereri greșite (cel puțin în ceea ce privește cheltuielile neeligibile) și limitarea riscului de eroare pentru autoritățile competente.

Cadrul de control în sectorul agricol

Controale realizate de către autoritățile naționale. În cadrul politicii agricole comune, conform principiului gestiunii comune, statele membre sunt responsabile pentru plata subvențiilor către beneficiarii finali, prin intermediul organismelor plătitoare acreditate de statele membre[60]. Înainte de a efectua plata, acestea trebuie să verifice mai ales eligibilitatea cererilor și conformitatea acestora cu normele comunitare.

Pentru fiecare regim de ajutor, există regulamente sectoriale pertinente care definesc norme detaliate pentru controalele efectuate de către organismele plătitoare sau de către organismele delegatare care acționează sub controlul acestora.

Toate cererile de ajutoare fac obiectul unor verificări administrative înaintea oricărei plăți. Verificările la fața locului sunt efectuate prin sondaj, pe un eșantion care se situează de obicei între 5 și 10%, dar care poate sau trebuie să meargă până la 100%, în funcție de riscul din sectorul respectiv.

Principalul sistem de control este Sistemul Integrat de Gestiune și Control (SIGC). Acesta acoperă toate plățile directe către agricultori. SIGC cuprinde o bază de date informatică, un sistem de identificare pentru agricultori, parcelele agricole și animalele în cazul plăților pentru animale, precum și un sistem de identificare și înregistrare a drepturilor de plată și a cererilor de ajutor. Curtea Europeană de Conturi a confirmat în numeroase rânduri că, dacă este bine utilizat, SIGC constituie un sistem de control eficient pentru limitarea riscului de cheltuieli nejustificate.

În cazul regimurilor de ajutor care nu sunt incluse în SIGC, precum depozitarea de produse sau returul exporturilor, trebuie să fie efectuate verificări complementare după realizarea plății către beneficiar.

La sfârșitul fiecărui exercițiu financiar, organismul de certificare eliberează un certificat prin care atestă asigurarea rezonabilă privind integralitatea, exactitatea și veridicitatea conturilor transmise Comisiei, precum și faptul că procedurile de control intern au fost aplicate în mod satisfăcător.

Statele membre trebuie să trimită Comisiei conturile anuale ale fiecărui organism plătitor, împreună cu o declarație de asigurare semnată de directorul organismului plătitor. Declarația de asigurare poate fi însoțită de rezerve, care trebuie să cuantifice impactul financiar pe care îl produc acestea . În acest caz, declarația de asigurare trebuie să prevadă un plan de acțiune adecvat soluționării punctelor slabe identificate, precum și termenele necesare punerii în aplicare a acestuia. Declarația trebuie să prevadă o supraveghere eficientă a sistemelor de gestiune și de control funcționale pe tot parcursul anului.

Începând cu 2007[61], statele membre care au mai mult de un organism plătitor trebuie să redacteze, de asemenea, un rezumat anual ( raport de sinteză ) care să cuprindă declarațiile de asigurare și certificatele organismelor de certificare la sfârșitul anului financiar. Aceasta are drept scop , pe lângă declarația de asigurare și de certificare, întărirea lanțului responsabilității între statele membre și Comisie.

Controale efectuate de către Comisie. Comisia controlează în primul rând integralitatea, exactitatea și veridicitatea conturilor organismelor plătitoare (verificare contabilă) și, în al doilea rând, în special cu ajutorul controalelor la fața locului, dacă cheltuielile au fost efectuate de către statele membre conform normelor comunitare. În cazul în care se constată nereguli, Comisia exclude cheltuielile în cauză din programul de finanțare comunitar (corecții financiare). Acest ultim mecanism, denumit „verificare a conformității” s-a dovedit a fi foarte eficient de-a lungul anilor în vederea protejării intereselor financiare ale Comunităților.

Verificarea conformității scutește bugetul comunitar de cheltuieli care nu trebuie să îi fie imputate. Acest mecanism nu vizează recuperarea plăților nejustificate efectuate către beneficiarii finali, operație de care, conform principiului gestiunii comune, sunt responsabile în mod exclusiv statele membre. Obiectul acestuia îl constituie examinarea sistemelor de control și de gestiune instituite de statele membre, precum și recuperarea, de la administrațiile naționale, a cheltuielilor care nu sunt în conformitate cu legislația comunitară. Corecțiile financiare sunt stabilite în funcție de natura și de gravitatea infracțiunii, precum și de prejudiciul financiar provocat Comunității. Cuantumul acestora este calculat pe baza pierderii cauzate în mod real sau pe baza unei extrapolări. Dacă acest lucru nu este posibil, sunt aplicate sume forfetare care țin cont de gravitatea insuficiențelor pentru a reflecta riscul financiar pentru Comunitate. În 2007, Comisia a eliminat de la finanțarea prin FEOGA și FEADR aproximativ 686,6 milioane de euro[62], din cauza neconformității acestei sume cu normele comunitare.

În situația în care plățile nejustificate sunt sau pot fi identificate ca urmare a procedurilor de verificare a conformității, statele membre sunt invitate să asigure supravegherea acestora cu ajutorul acțiunilor de recuperare pe lângă beneficiarii finali. Cu toate acestea, chiar dacă acest lucru nu este posibil, deoarece corecția financiară se referă în mod exclusiv la carențele sistemului de gestiune și de control al statului membru, corecția rămâne un mijloc important pentru îmbunătățirea funcționării acestui sistem, prevenirea, precum și descoperirea și recuperarea plăților nejustificate făcute beneficiarilor finali. Verificarea conformității contribuie, așadar, la legalitatea și periodicitatea operațiunilor la nivelul acestor beneficiari.

Controale ale resurselor proprii tradiționale

Statele membre sunt responsabile cu recuperarea resurselor proprii tradiționale, cu ținerea contabilității, precum și cu efectuarea controalelor și anchetelor necesare[63]. Acestea trebuie să țină o „contabilitate A” pentru înregistrarea datoriilor vamale plătite și/sau garantate și o „contabilitate B” pentru înregistrarea datoriilor nerecuperate și negarantate (sau garantate, dar contestate). Majoritatea datoriilor înscrise în contabilitatea B sunt rezultatul unor fraude sau nereguli detectate. Controalele naționale primare (atât controalele fizice, cât și controalele documentelor) și controalele naționale ulterioare verificării conturilor scot la iveală majoritatea fraudelor și a altor nereguli (80% în 2006 și 2007).

Comisia supraveghează buna funcționare a sistemului de resurse proprii tradiționale. Aceasta veghează ca resursele proprii tradiționale să fie disponibile la timp și stabilește dobânzile în caz de întârziere. Printre metodele de control se numără în special: controale la fața locului în statele membre, acorduri privind auditurile comune[64], urmărirea constatărilor din observațiile preliminare (fostele scrisori sectoriale) și rapoartele anuale ale Curții de Conturi, precum și o supraveghere specifică în cazul informațiilor provenite de la alte servicii ale Comisiei (de exemplu informații primite de la OLAF privind cazuri individuale care au un impact financiar semnificativ și care implică o asistență reciprocă).

În cursul celor 32 de inspecții din 2007, Direcția Generală Buget a descoperit 114 anomalii în domeniul resurselor proprii tradiționale. Ca și în anii trecuți, doar un număr foarte limitat de anomalii au trebuit să fie considerate infracțiuni (în 2007 nu a fost deschis niciun dosar nou, iar în prezent sunt în curs 31 de dosare), întrucât acestea sunt în mod regulat examinate la nivel bilateral cu statele membre și supuse Comitetului consultativ privind resursele proprii.

În cadrul monitorizării anomaliilor descrise în rapoartele anuale și în constatările observațiilor preliminare ale Curții de Conturi, Direcția Generală Budget a primit, în 2007, 20 de scrisori conținând observații.

Rezultatele controalelor nu contrazic cu nimic tabloul general al finanțării bugetului Uniunii Europene prin resurse proprii tradiționale, care dovedește promptitudine și punctualitate. Pe ansamblu, statele membre respectă legislația comunitară în acest domeniu.

Controalele și verificările la fața locului în temeiul Regulamentului (Euratom, CE) nr. 2185/96[65]

Regulamentul (Euratom,CE) nr. 2185/96 conferă Comisiei competența de a efectua controale și verificări la fața locului în statele membre, precum și în țările terțe, conform acordurilor de cooperare în vigoare. Începând cu 1 iunie 1999, această competență este exercitată de OLAF[66].

Controalele și verificările la fața locului efectuate în cazul operatorilor economici constituie acte tipice ale anchetelor externe, adică ale anchetelor administrative ale OLAF conduse în exterior de instituții, organe și organisme comunitare în scopul luptei împotriva oricărei activități ilegale care ar putea afecta interesele financiare ale Uniunii Europene.

Aplicarea, de către OLAF, a Regulamentului nr. 2185/96 urmează liniile directoare ale unui vade-mecum[67] adoptat în octombrie 1997, care este în curs de actualizare.

În 2007, OLAF a efectuat în total 74 de controale la fața locului în temeiul Regulamentului nr. 2185/96 (număr comparabil cu cele 72 de controale efectuate în 2006), adică:

- 25 în domeniul agriculturii;

- 26 în domeniul politicilor structurale;

- 21 în domeniul cheltuielilor directe și al ajutoarelor externe;

- 2 referitoare la anchetele interne.

Toate controalele la fața locului au avut loc pe teritoriul Uniunii Europene, cu excepția unui control la fața locului într-o țară terță în domeniul ajutoarelor externe.

Experiența a demonstrat că, din punct de vedere calitativ și cantitativ, controalele la fața locului constituie un instrument foarte important pentru efectuarea anchetelor externe.

Cu toate acestea, rezultatul operațional depinde, în mare măsură, de eficiența cooperării cu autoritățile naționale. În această privință, OLAF pregătește în prezent un nou raport privind aplicarea Regulamentului nr. 2185/96, care prezintă „bunele practici” pentru fiecare stadiu al controalelor la fața locului. Raportul ar trebui să fie adoptat în 2008, odată cu noua versiune a documentului vade-mecum .

PRESCRIPțIA APLICABILă PROCEDURILOR DE URMăRIRE șI DECIZIILOR PRIVIND NEREGULILE

Statele membre au responsabilitatea de a urmări autorii neregulilor comise în domeniile care țin de gestiunea comună și de resursele proprii tradiționale. Statele sunt, de asemenea, însărcinate cu aplicarea eventualelor sancțiuni și măsuri administrative pronunțate în urma acestor proceduri.

Prescripția are drept funcție garantarea siguranței juridice. Cu toate acestea, în situația în care este stabilită prescripția, neregula nu mai poate fi urmărită, sancțiunea pronunțată nemaiputând fi aplicată. Pentru protejarea intereselor financiare ale Comunității, articolul 3 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 prevede termene minime de prescripție. Statele membre pot prevedea termene mai lungi.

Pentru a cunoaște care sunt drepturile naționale care prevăd termene mai lungi decât cele minime și care sunt termenele aplicabile cazurilor care nu țin de dreptul comunitar, Comisia a cerut statelor membre să răspundă la un chestionar. Un rezumat al acestor răspunsuri este prezentat mai jos. Analiza s-a limitat la procedurile administrative[68].

Pentru cheltuielile gestionate direct de către Comisie, este aplicabil termenul de prescripție de cinci ani din articolul 73a din Regulamentul Financiar, astfel cum este specificat în articolul 85b din modalitățile de aplicare[69]. Acest domeniu nu face obiectul prezentului raport.

Prescripția aplicabilă urmăririi unei nereguli

Termenul „normal” de prescripție. Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul 2988/95 prevede un termen de prescripție de patru ani începând de la data comiterii unei nereguli, în vederea efectuării urmăririlor[70]. Normele sectoriale europene pot prevedea un termen mai scurt, care nu poate fi mai mic de trei ani. Aceste termene sunt aplicabile în mod direct în dreptul național, cu condiția ca normele naționale să nu prevadă termene mai lungi.

21 de state membre prevăd termene mai lungi decât cele prevăzute de dreptul comunitar. În general, aceste termene se situează între 5 și 10 ani; în mod excepțional ele merg pînă la 12, chiar 20 de ani.

Regulamentul nr. 2988/95 prevede ca prescripția să fie întreruptă de orice act al unei autorități competente, adus la cunoștința persoanei în cauză, cu privire la cercetarea sau urmărirea în justiție a neregulii respective. În plus, anumite drepturi naționale consideră, de asemenea, ca fiind o cauză de întrerupere negocierea unei proceduri de soluționare cu potențialul debitor.

Termenul „absolut” de prescripție. Regulamentul nr. 2988/95 prevede că, indiferent de actele de întrerupere, prescripția devine definitivă dacă, după expirarea unui termen „absolut” de prescripție egal cu dublul termenului „normal” , autoritatea competentă nu a impus nicio sancțiune, cu excepția situației în care cauza întreruperii este o acțiune penală începută împotriva persoanei în cauză pentru aceleași fapte.

Nouă state membre prevăd termene „absolute” mai lungi în anumite domenii specifice. Este vorba, de cele mai multe ori, de termene de 10 ani, cu excepția unui caz în care termenul este de 20 de ani.

Termenul de prescripție pentru punerea în aplicare a deciziei prin care se instituie o sancțiune administrativă

Regulamentul nr. 2988/95 prevede un termen de trei ani pentru aplicarea deciziei de sancțiune administrativă[71].

15 state membre au indicat că prevăd termene mai lungi, și anume între 4 și 10 ani de la decizia de sancționare. Termenul de 5 ani este cel mai frecvent. În general, acest termen începe odată cu stabilirea deciziei, dar în anumite state membre acesta intră în vigoare începând cu data de 1 ianuarie a anului următor, după notificarea deciziei sau după scadența termenului de plată prevăzut de decizie. Cauzele întreruperii sunt asemănătoare celor aplicabile în general urmăririlor.

Termenul de prescripție pentru punerea în aplicare a deciziei de stabilire a unei măsuri administrative (recuperare)

Dreptul european nu prevede niciun termen de prescripție pentru aplicarea deciziei emise în cadrul unei proceduri de drept național prin care sunt luate măsuri administrative. Acest termen are totuși o importanță deosebită pentru succesul procedurilor de recuperare. Ar fi putut părea logic ca 27 de state membre să prevadă astfel de termene în legislațiile lor naționale, însă doar 21 dintre acestea au făcut trimitere la dispoziții naționale, care diferă totuși în mod considerabil între ele, deoarece este vorba despre termene care variază între 3 și 10 ani și pot ajunge până la 20 de ani.

Punctul inițial al termenului și cauzele întreruperii sunt similare celor corespunzătoare termenului de prescripție pentru punerea în aplicare a deciziei de sancțiune administrativă.

RECUPERAREA

Atunci când bugetul este instituit în regim de gestiune comună și pentru resursele proprii tradiționale, responsabilitatea recuperării, de la beneficiarii finali, revine, în primă instanță, statelor membre. La nivelul serviciilor Comisiei, ordonatorii delegați (direcțiile generale) poartă răspunderea urmăririi financiare. OLAF contribuie doar la activitățile de urmărire financiară legate direct de activitatea operațională. Cu toate acestea, în ceea ce privește fondurile structurale, OLAF contribuie, pe o perioadă tranzitorie, în cadrul întreruperii progresive a activităților sale în acest domeniu, la urmărirea neregulilor notificate de către statele membre corespunzătoare perioadei de programare 1994-1999[72]. O nouă interfață electronică va stabili o legătură directă între datele fiecărui ordonator delegat și registrul de comunicări ale neregulilor (ECR).

Agricultura

Articolul 32 din Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 a introdus un nou mecanism de verificare a sumelor plătite în mod necuvenit. În cazul în care un stat membru nu recuperează de la beneficiar o sumă plătită în mod necuvenit într-un termen de patru ani de la data primului act de constatare administrativă sau judiciară (sau de opt ani de la inițierea unei acțiuni într-o instanță națională), suma nerecuperată este suportată în mod automat în proporție de 50% de bugetul statului membru în cauză, în cadrul verificării financiare anuale a conturilor FEOGA și FEADR. În anumite cazuri de neglijență din partea statului membru, acestuia îi poate fi imputată totalitatea sumei.

Acest mecanism a fost aplicat pentru prima dată printr-o decizie a Comisiei din aprilie 2007[73], care a verificat toate cazurile nerecuperate în curs, anterioare anilor 2003 sau 1999 (cazuri datând de 4, respectiv de 8 ani), statelor membre revenindu-le plata a 131,7 milioane de euro. Alte o sută de milioane de euro au fost sau vor fi plătite de statele membre prin decizii ulterioare ale Comisiei de verificare a conturilor pentru exercițiul financiar 2006; acestea au fost disjunse în aprilie 2007.

Pentru exercițiul financiar 2007, statele membre au comunicat informațiile financiare privind procedurile de recuperare ale Direcției Generale Agricultură. Pe baza situației finale stabilite la 11 aprilie 2008, au fost recuperate 154,3 milioane de euro de către statele membre în cursului exercițiului financiar 2007, suma care a rămas de recuperat la finalul exercițiului fiind de 1,438 miliarde de euro. Consecințele financiare ale nerecuperării cazurilor care datează din 2003 sau din 1999 au fost stabilite conform regulii „50-50” amintite mai sus, statelor membre revenindu-le să plătească 137,6 milioane de euro prin decizia de verificare a conturilor din aprilie 2008[74]. În plus, 165 milioane de euro vor fi imputate bugetului comunitar în cazurile declarate nerecuperabile în cursul exercițiului financiar 2007.

După imputarea primelor 50 de procente bugetului statelor membre, acestea trebuie să continue și procedurile lor naționale de recuperare a sumelor plătite în mod necuvenit beneficiarilor și să verse apoi bugetului comunitar 50% din sumele efectiv recuperate.

Fondurile structurale

În domeniul fondurilor structurale, recuperarea, de la beneficiari, a sumelor plătite în mod necuvenit ca urmare a unei nereguli sau a unei fraude este, de asemenea, asigurată de către statele membre. Recuperarea acestor sume la nivelul Comisiei se poate realiza mai ales prin reducerea sau suprimarea contribuției financiare.

Programele cofinanțate prin fonduri structurale sunt multianuale și funcționează pe baza plăților intermediare. Recuperarea sumelor vărsate în mod necuvenit poate interveni înainte sau după încheierea programului. Pentru perioada de programare 1994-1999, data limită pentru a prezenta cererea de plată finală Comisiei era 31 martie 2003. În această perioadă, aproximativ 1 000 de programe au beneficiat de cofinanțare din partea Comunității în valoare totală de 159 de miliarde de euro[75]. Serviciile ordonatoare și gestionare ale Comisiei, asistate de OLAF, asigură supravegherea administrativă și financiară în vederea finalizării acestor programe.

Pentru perioada de programare 1994-1999, statele membre au comunicat 11 647 de cazuri de nereguli (74 în 2007), care corespund unei valori financiare estimate de 1,52 miliarde de euro[76] din contribuția comunitară (68 de milioane de euro pentru 2007).

Dintre aceste cazuri, 5 686 au fost închise definitiv la nivelul Comisiei. O sumă corespunzătoare de 630 milioane de euro a fost luată în calcul cu ocazia plății finale sau rezultată după închidere ori rambursată bugetului comunitar. Statele membre au arătat că, pentru aceeași perioadă, procedurile administrative și judiciare au fost finalizate la nivel național în 1 610 cazuri, cu un impact financiar de 101 milioane de euro. Serviciile Comisiei au inițiat eforturi de reconciliere în vederea închiderii acestor cazuri.

În plus, Comisia a adoptat, în 2007, o decizie referitoare la consecințele financiare, care se aplică cheltuielilor finanțate de FEOGA, secțiunea „Orientare”, pentru 27 de comunicări pentru care statele membre în cauză au solicitat ca sumele nerecuperabile să fie suportate din bugetul comunitar.

Pentru perioada de programare 2000-2006, statele membre au comunicat până în prezent 12 161 de cazuri de nereguli (3 428 în 2007) cu o valoare financiară de aproximativ 1,79 miliarde de euro din contribuția comunitară (630 de milioane de euro pentru 2007).

Statele membre au informat Comisia cu privire la faptul că, la nivel național, au fost întreprinse proceduri administrative și/sau judiciare pentru 4 471 dintre aceste cazuri și că au fost recuperate aproximativ 509 milioane de euro.

Valoarea totală a corecțiilor financiare privind perioadele de programare 1994-1999 și 2000-2006 a fost de 2 141 milioane de euro (176 în 2007), respectiv 1 569 de milioane de euro (220 de milioane în 2007). Aceste corecții financiare sunt rezultatul auditurilor Comisiei, a auditurilor Curții de Conturi, a anchetelor OLAF și a procedurii de închidere a programelor pentru perioada 1994-1999. Acestea conțin deciziile oficiale de corecție financiară ca urmare a descoperirii unei nereguli a rezultatului la închiderea unui program din cauza faptului că statul membru nu a declarat cheltuieli eligibile suficiente, precum și a rambursării sumelor recuperate după finalizarea procedurilor judiciare care erau suspendate la momentul închiderii programelor[77].

Cea mai mare parte a sumelor luate în considerare ca urmare a unei nereguli comunicate Comisiei fac parte din aceste corecții financiare. Cu toate acestea, anumite nereguli sunt comunicate, însă deducțiile sunt făcute înaintea plății, motiv pentru care acestea nu fac parte din corecțiile financiare.

Resurse proprii

Statele membre au obligația de a recupera sumele constatate, printre care cele pe care le înregistrează în baza de date comună OWNRES. Suma care trebuie recuperată ca urmare a neregulilor detectate în 2007 este de aproximativ 377 de milioane de euro.

Este posibil ca o sumă constatată să nu poată fi integral recuperată, în ciuda eforturilor statelor membre. Sumele constatate pot varia ca urmare a informațiilor suplimentare sau a procedurilor judiciare, iar o datorie poate fi declarată nerecuperabilă ca urmare a problemelor financiare ale debitorului.

La ora actuală, rata de recuperare pentru neregulile survenite în 2007 este de 40% (aproximativ 150 de milioane de euro)[78]. Este vorba de o situație bună pentru început: rata globală de recuperare pentru anul 2006 comunicată în raportul din ultimul an era de 32% și, de atunci, a ajuns la 40%. În cursul ultimilor zece ani, procentul de recuperare a variat între 40 și 55%.

În situația în care nerecuperarea unei datorii constatate nu este imputabilă unui stat membru, acesta poate cere radierea sumei nerecuperabile. În 2007, Comisia a refuzat radierea solicitată de anumite state membre pentru 16 cazuri, care însumau aproximativ 28 de milioane de euro, deoarece aceasta a considerat că nerecuperarea era imputabilă statelor membre.

În plus, anumite state membre au plătit Comisiei mai mult de 20 de milioane de euro în virtutea principiului responsabilității financiare, deoarece nu au constatat datorii vamale care ar fi trebuit luate în considerare.

Cheltuieli directe

În domeniile în care fondurile sunt gestionate direct de către instituții, recuperarea sumelor vărsate în mod necuvenit se efectuează direct de către instituțiile în cauză, fără intervenția statelor membre.

Regulamentul financiar și modalitățile de execuție a acestuia prevăd diferite etape ale procedurii de recuperare:

- prevederea și constatarea creanței de către ordonator (care se asigură de caracterul cert, lichid și exigibil al creanței),

- întocmirea unui ordin de recuperare (ordinul de recuperare adresat de ordonator contabilului) urmat de o notă de debit adresată debitorului, și

- recuperarea de către contabil, care recuperează, dacă este posibil, prin compensare, în situația în care debitorul este el însuși titular al unei creanțe certe, lichide și exigibile față de Comunități.

Dacă, după trimiterea scrisorilor de atenționare și de somație, debitorul nu și-a plătit datoria și dacă contabilul nu a putut recupera creanța prin compensare sau prin recurgerea la o garanție bancară constituită de către debitor, ordonatorul stabilește, fără întârziere, modalitatea de recuperare forțată aplicabilă creanței.

Pentru obținerea unui titlu executoriu există două posibilități, care se exclud reciproc:

- adoptarea unei decizii care constituie un titlu executoriu în sensul articolului 256 CE (care oficializează constatarea creanței într-o decizie care constituie un titlu executoriu),

- obținerea unui titlu pe cale judiciară în instanțele naționale sau comunitare. Aceasta cuprinde și acțiunea civilă în cadrul procedurii penale, în jurisdicțiile care autorizează procedura.

Prin ordinele de recuperare care au fost emise pentru exercițiul 2007, o recuperare totală sau parțială a fost deja semnalată în 226 de cazuri comunicate. Serviciile Comisiei au recuperat 3,7 milioane de euro. În 184 de cazuri, a fost recuperată integralitatea sumei afectate de nereguli iar, în alte 223 de cazuri, această sumă trebuie să fie încă stabilită. Rămâne de recuperat suma de 10,7 milioane de euro, care corespunde unui număr de 204 cazuri.

Recuperarea în urma unui caz OLAF

În situația în care un raport final al unui caz OLAF concluzionează că este probabil ca anumite sume să fi fost vărsate în mod necuvenit unui beneficiar sau ca acesta să nu le fi primit, deși era cazul, autoritățile responsabile, în general statele membre sau țările terțe în cauză, trebuie să procedeze la recuperarea sumelor respective. OLAF urmărește derularea acestor proceduri de recuperare.

În 2007, OLAF a închis oficial supravegherea financiară a mai mult de 203 milioane de euro. 197,67 milioane au fost recuperate în domeniul fondurilor structurale, ca urmare a închiderii a 53 de cazuri, dintre care 35 erau cazuri vechi nesoluționate. Această sumă figura în conturile Comisiei în exercițiile anterioare. De asemenea, în 2007 au fost recuperate sume importante în cadrul cazurilor care nu fuseseră încă închise.

[1] Rapoartele din anii anteriori: http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html.

[2] SEC(2008)2300 și SEC(2008)2301.

[3] Articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 din 18.12.1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene, JO L312, 23.12.1995.

[4] Articolul 1 alineatul (1) litera (a) din Convenția privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene din 26 iulie 1995, JO C nr. 316, 27.11.1995.

[5] SEC(2008)2300.

[6] Anti Fraud Information System/External Communications Registry.

[7] Pentru anumite sectoare, cifrele au fost actualizate după raportul din 2006.

[8] Calculul acoperă toată perioada perspectivelor financiare pentru perioada 2000-2006.

[9] Drepturi vamale și impozite agricole.

[10] Acest procent este calculat pe baza estimării resurselor proprii tradiționale în bugetul general 2007, nu pe baza contabilității.

[11] Regulamentul (CE) nr. 1848/2006 din 14.12.2006 privind neregulile și recuperarea sumelor acordate pe nedrept în cadrul finanțării politicii agricole comune și organizarea unui sistem de informare în acest domeniu și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 595/91, JO L355, 15.12.2006.

[12] Fondul European de Dezvoltare Regională

[13] Fondul Social European.

[14] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html.

[15] COM(2007) 489.

[16] Regulamentul (CE) nr. 14/2008 al Consiliului de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 386/90, JO L8, 11.1.2008.

[17] Regulamentul (CE) nr. 1889/2005, JO L 309, 25.11.2005.

[18] JO L82, 22.3.1997.

[19] COM(2006)866.

[20] Regulamentul (CE) nr. 515/97 citat anterior.

[21] De exemplu, mișcarea containerelor

[22] Aceste propuneri au fost adoptate în 2008: Regulamentul (CE) nr. 450/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2008 de stabilire a Codului Vamal Comunitar (Codul Vamal Modernizat), JO L 145, 4.6.2008, și Decizia nr. 70/2008/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind crearea unui mediu informatizat pentru vamă și comerț, JO L 23, 23.1.2008.

[23] Convenția din 18 decembrie 1997, JO C 24, 23.1.1998.

[24] Conform declarațiilor prevăzute la articolul 32 alineatul (4) din convenție.

[25] Convenția din 26 iulie 1995, JO C 316, 27.11.1995.

[26] Protocolul din 8 mai 2003, JO C 139, 13.6.2003.

[27] UK și MT au ratificat protocolul din 15 ianuarie 2008. AT, BE, EL, IT, IE și PT nu l-au ratificat.

[28] Decizia 2008/39/JAI a Consiliului din 6.12.2007, JO L9, 12.1.2008, și Decizia 2007/764/CE a Consiliului din 8.11.2007, JO L307, 24.11.2007.

[29] BE, DE, EL, ES, FR, IT, LU, NL, PT și FI.

[30] Marea Britanie nu este parte la acord.

[31] Marea Britanie nu este parte la acord.

[32] Documentul OMS WHA 56.1 din 21 mai 2003, intrat în vigoare la 27 februarie 2005.

[33] Comunicarea Comisiei SEC(2001)2029 final.

[34] Rezultatele punerii în aplicare a mecanismului de fraud-proofing pentru perioada 2002-2007 au făcut obiectul unui raport detaliat, SEC(2007)1676 final.

[35] COM(2007)806 final.

[36] Propunere de regulament al Consiliului de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1338/2001, COM(2007) 525 final.

[37] Al treilea raport al Comisiei în temeiul articolului 11 din decizia-cadru a Consiliului din 29 mai 2000, COM(2007) 524 final.

[38] Decizia-cadru 2000/383/JHA, JO L 140, 14.6.2000

[39] Decizia Consiliului din 17.12.2001, JO L339, 21.12.2001.

[40] http://ec.europa/anti-fraud/programmes/index_fr.html.

[41] Decizia nr.878/2007/CE, JO L193, 25.7.2007.

[42] COM(2007)127.

[43] Regulamentul financiar (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002, JO L 248, 16.9.2002, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1995/2006 al Consiliului din 13 decembrie 2006, JO L 390, 30.12.2006.

[44] Regulamentul (CE) nr. 1828/2006 al Comisiei din 8 decembrie 2006, JO L 371, 27.12.2006.

[45] Regulamentul (CE) nr. 1437/2007 al Consiliului din 26 noiembrie 2007, JO C 181, 3.8.2007; Regulamentul (CE) nr. 498/2007 al Comisiei din 26 martie 2007, JO L120, 10.5.2007.

[46] COM(2006)254.

[47] COM(2007)758.

[48] BE, CZ, HU, MT și RO.

[49] Citată anterior.

[50] Primul protocol din 27 septembrie 1996, JO C 313, 23.10.1996. Protocolul din 29 noiembrie 1996 privind interpretarea, cu titlu preliminar, a convenției de către CJCE, JO C 151, 20.5.1997. Al doilea protocol din 19 iunie 1997, JO C 221, 19.7.1997.

[51] Decizia Consiliului 2008/40/JAI din 6 decembrie 2007, JO L 9, 12.1.2008.

[52] Până la această dată, CZ, HU, MT și PL nu au ratificat nici Convenția, nici protocoalele la aceasta. EE nu a ratificat protocolul privind interpretarea Convenției de către CJCE. IT nu a ratificat al doilea protocol, blocând astfel intrarea în vigoare a acestuia. În al doilea său raport privind punerea în aplicare a convenției și a protocoalelor la aceasta, (COM(2008) 77 final), Comisia a constatat, de asemenea, faptul că există lacune în ceea ce privește transpunerea anumitor dispoziții în șapte state membre. Comisia va contacta fiecare dintre aceste state membre pentru a asigura finalizarea transpunerii.

[53] Autoritățile naționale din Maroc (acordul în cauză cuprinde și domeniul vamal), Djibuti, Congo Brazzaville, Senegal, Argentina și Forumul inspecțiilor generale de stat din Africa (FIFE).

[54] DE, IT și SK.

[55] JO C 107, 30.4.2004.

[56] COM(2006)9 și SEC(2006)49. Prin „cadru de control integrat”, trebuie înțelese sistemele de supraveghere și de control complementar care sunt suficiente pentru a crea un sentiment rezonabil de siguranță că riscul greșelii este gestionat în mod corect la toate nivelurile operațiunilor. La sfârșitul anului 2008, Comisia va publica o comunicare privind costurile și beneficiile controlului raportat la riscul rezidual. În ceea ce privește celelalte aspecte, a se vedea primul raport [COM(2007)86] și raportul final privind aplicarea planului de acțiune [COM(2008)110].

[57] Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune; Regulamentul (CE) nr. 1080/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind Fondul European de Dezvoltare Regională; Regulamentul (CE) nr. 1828/2006 al Comisiei din 8 decembrie 2006 de stabilire a normelor de punere în aplicare a Regulamentelor (CE) nr. 1083/2006 și (CE) nr. 1080/2006. Norme similare se aplică în sectorul pescuitului, Regulamentul (CE) nr. 1198/2006, JO L 223, 15.8.2006.

[58] Articolul 53b alineatul (3) din Regulamentului Financiar.

[59] Aceasta nu a fost verificată prin coroborare cu datele de care dispune Direcția Generală Politică Regională a Comisiei. Ansamblul răspunsurilor este publicat în documentul SEC(2008)2301

[60] Regulamentul (CE) nr. 1290/2005, JO L 209, 11.8.2005.

[61] Regulamentul (CE) nr. 885/2006, JO L 171, 23.6.2006.

[62] Deciziile 2007/243/CE (JO L106 din 24.4.2007), 2007/247/CE (JO L261 din 6.10.2007) și 2008/68/CE (JO L18 din 23.1.2008).

[63] Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului, JO L130, 31.5.2000.

[64] Acordurile privind auditurile comune se referă la AT, DA și NL. Aceste state membre realizează ele însele audituri pe un subiect ales de comun acord cu Direcția Generală Buget, care supraveghează apoi procedura și rezultatele auditului în cursul unei vizite de evaluare.

[65] Regulamentul (Euratom, CE) nr. 2185/96 al Consiliului, JO L 292, 15.11.1996.

[66] Regulamentul (CE) nr. 1073/1999 și Regulamentul (Euratom) nr. 1074/1999, JO L 136, 31.5.1999.

[67] UCLAF/12/SEC(97)9989.

[68] Anumite state membre au indicat în mod expres că normele procedurii civile se aplică și procedurii administrative. Normele dreptului civil au fost luate în considerare doar în aceste cazuri.

[69] Regulamentul (CE, EURATOM) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23.12.2002, JO L357, 31.12.2002.

[70] Urmăririle sunt proceduri administrative sau judiciare efectuate pentru descoperirea și stabilirea neregulilor.

[71] Aceasta implică aplicarea de sancțiuni, așa cum sunt stabilite prin articolul 5 din același regulament.

[72] Comunicarea C(2007)5709 privind repartizarea sarcinilor în cadrul Comisiei în ceea ce privește urmărirea financiară a neregulilor.

[73] Decizia 2007/327/CE, JO L 122, 11.5.2007.

[74] Decizia 2008/396/CE, JO L139, 29.5.2008.

[75] Este vorba despre programe multianuale. Această cifră nu cuprinde proiectele directe finanțate în cadrul fondurilor structurale și al Fondului de coeziune.

[76] Situația conform datelor din baza ECR la 15.4.2008.

[77] Aceste sume nu țin cont de corecțiile financiare care nu permit recuperarea, de exemplu corecțiile efectuate în situația în care statul membru a descoperit neregula sau a acceptat corecția financiară propusă de Comisie și în situația în care suma afectată de nereguli a fost realocată unui alt proiect.

[78] Cifrele folosite au fost calculate pe baza datelor disponibile la 9 martie 2008.