RO    RO RO 
RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂȚILOR EUROPENE 
Bruxelles, 1.4.2009 
SEC(2009) 388 
DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI 
de însoțire pentru  
 
CARTEA ALB Ă 
 
Adaptarea la schimb ările climatice: c ătre un cadru de ac țiune la nivel european 
    
REZUMATUL EVALU ĂRII IMPACTULUI  
 
 
{COM(2009) 147 final} 
{SEC(2009) 386} {SEC(2009) 387}  
RO 2   RO REZUMAT  
1. INTRODUCERE  
Prezentul raport reprezint ă rezumatul raportului de evaluare a impactului1 redactat pe 
marginea C ărții albe privind adaptarea la schimb ările climatice2, al cărui obiectiv este 
continuarea discu țiilor la nivel european asupra efectelor schimb ărilor climatice și luarea de 
măsuri pentru a asigura c ă UE și statele sale membre sunt pe deplin capabile s ă reacționeze 
atât la nivelul definirii politicilor, cât și la cel al implement ării practice a solu țiilor, ținând 
cont că majoritatea ini țiativelor de adaptare trebuie luate la nivel na țional, regional sau local. 
În 2007, Comisia a adoptat o Carte ve rde privind adaptarea la schimb ările climatice în 
Europa3, care a fost urmat ă de o larg ă consultare public ă și interinstitu țională4. Evaluarea 
impactului a beneficiat de pe ur ma celui de-al patrulea raport IPCC5, a raportului 
AEM/CCC/OMS privind impactul schimb ărilor climatice în Europa6 și de pe urma unei lungi 
liste de rapoarte și proiecte de cercetare în do meniul impactului schimb ărilor climatice și 
adaptării la acestea. Evaluarea impactului a fost completat ă de documente(le) sectoriale 
privind apa, zonele costiere și problemele marine7, agricultura8 și sănătatea9. 
2. ADAPTAREA LA SCHIMB ĂRILE CLIMATICE : O NOU Ă AGEND Ă PENTRU POLITICA 
PUBLIC Ă 
2.1. Concepte esen țiale 
Vulnerabilitatea  (IPCC, 2007) este gradul în care un sistem este susceptibil la efectele 
adverse ale schimb ărilor climatice și poate reac ționa la acestea, inclusiv la variabilitatea și 
extremele climatice. Vulner abilitatea este depinde de  caracterul, magnitudinea și viteza 
schimbărilor climatice, precum și a gradului variabil de expun ere a unui sistem, a sensibilit ății 
și capacității sale de adaptare (figura 1). (Pe de alt ă parte,) Rezistența (IPCC, 2007) 
reprezintă capacitatea unui sistem de a absorbi perturb ările, menținându-și aceeași structură 
de bază și aceleași moduri de func ționare. 
Aceasta înseamn ă că politicile de adaptare proactiv ă nu trebuie restric ționate la o analiz ă a 
impactului schimb ărilor climatice și la o sensibilitate inegal ă a diferitelor sectoare, regiuni sau 
grupuri sociale. Pentru unele sectoare, regiuni și grupuri, schimb ările climatice ar putea s ă 
genereze oportunit ăți de inovare a pro ceselor, a tehnologiei și guvernan ței.  
                                                 
1 SEC(2009) 387. Raportul de evaluare a impactului prezint ă mai multe detalii la nivel sectorial și 
geografic. 
2 COM(2009) 147.  
3 COM(2007) 354, http://ec.europa.eu/en vironment/climat/adaptation/index_en.htm 
4 http://ec.europa.eu/environment/climat/adaptation/index_en.htm 
5 Alcamo et al., Climate Change 2007: Impacts, Adaptation and Vulnerability. Contribution of Working 
Group II to the Fourth Assessment Report of the Intergovernmental Panel on Climate Change , 
disponibil la http://www.ipcc.ch/ipccreports/assessments-reports.htm 
6 Impacts of Europe's changing  climate (Impacturi ale schimb ărilor climatice în Europa) – evaluare 
bazată pe indicatori 2008, Raport AEM Nr. 4/2008, http://reports.eea.europa.e u/eea_report_2008_4/en/ 
7 SEC(2009) 386. 
8 SEC(2009) 417. 
9 SEC(2009) 416. 
RO 3   RO Biodiversitatea, ecosistemele, popula ția și agenții economici se pot adapta autonom dac ă 
restul condi țiilor sunt favorabile, f ără interferen țe din partea unei autorit ăți centrale care s ă 
modereze impactul final al schimb ărilor climatice și care să exploateze „oportunit ățile” oferite 
de schimb ările climatice, generând totodat ă un alt nivel al impactului economic, social și de 
mediu și transferând impactul climatic în alt ă parte.  
RO 4   RO Figura 1 Diagram ă conceptual ă a vulnerabilit ății în fața schimbărilor climatice și a adaptării la 
acestea. Surs ă: AEM (2008). 
Expunere Sensibilitate 
Capacitatea de 
adaptare Potenţiale tipuri 
de impact 
Vulnerabilitate Capacitate socio-
economic ă şi 
instituţionalăDorinţa de 
adaptare Schimbări 
climatice 
Adaptare 
 
Prin urmare, vor fi necesare m ăsuri planificate de adaptare pentru a prezenta o abordare 
multisectorial ă menită a îmbunătăți rezistența sistemului natural și a celui economic și/sau a 
facilita o adaptare specific ă, adesea cu ajutorul unei abordări pe termen mediu și lung . 
Acțiunea public ă va viza, de asemenea, produc ția de bunuri publice și asigurarea unor condi ții 
echitabile pentru informa țiile privind vulnerabilitatea climatic ă și costurile și beneficiile 
opțiunilor de adaptare. 
Principalele incertitudini cu privire la viitoarea referin ță de adaptare favorizeaz ă 
implementarea unui management  flexibil sau adaptiv care s ă evalueze soliditatea strategiilor 
alternative în contextul unei game largi de scenarii10. Analiza evalu ării impactului se bazeaz ă 
pe un cadru de evaluare holistic, care trece dincolo de impactul și repercusiunile economice 
directe ale schimb ărilor climatice și care ține seama de rolul serviciilor ecosistemice și de 
dimensiunea social ă a schimb ărilor climatice (figura 2). Astfel se realizeaz ă o bază a unei mai 
bune integr ări a informa țiilor existente privind poten țialul impact al altor schimb ări climatice 
prevăzute, cu și fără adaptare autonom ă. Până în prezent, cuno ștințele disponibile sunt foarte 
fragmentate, iar proiectele de cercetare aferente celui de Al șaselea sau șaptelea program-
cadru progreseaz ă în ceea ce prive ște definirea unui set de scenar ii coerente concepute pentru 
o evaluare integrat ă mai extins ă a politicilor de adaptare și atenuare. 
                                                 
10 Hulme M. (2008), “Is Climate Predic tion a Limit to Adaptation?”, Conferin ță la Comisia European ă, 
22 mai 2008 - School of Environmental Sciences, University of East Anglia. 
RO 5   RO Figura 2: Lan țul potențialelor tipuri de impact generate de schimb ările climatice. Surs ă: DG 
Mediu, pe baza (AEM, 2008) și (IPPC, 2007). Poten țialele tipuri de impact sunt tipuri de 
impact care se pot produce în contextul unei schimb ări prevăzute a climei, f ără a lua în 
considerare adaptarea. 
   Atmosfar ă/ 
criosferă/ mare
Condiţii ecosistemice şi
serviciile adiacente
Impact asupra serviciilor ecosistemice
Aprovizionare
(Alimente, ap ă proaspătă, lemn/fibr ă, combustibil)
Reglementare
(Climă, inundaţii, boli, purificarea apei)
CulturalTipuri de impact economic
Infrastructuri şic a p i t a l  f i z i c
(Daune, pierderi)
Producţieşi consum
(Procese, comportamentul consumatorilor, poten ţialul de cre ştere,
Variabilitate, întreruperi ale activit ăţii)
Ocuparea for ţei de munc ă
Furtuni
Inundaţii
SecetăFenologia speciilor
Calitatea apeiIncendii forestiere
Degradarea soluluiDistribu ţia speciilor
Permafrost/topirea 
gheţii
Tipuri de impact social
Sănătate(mortalitate, morbiditate, productivitatea muncii)
Impact distributiv (grupuri sociale, regiuni)
Resurse conflictuale
Migraţii
Componen ţa socială
Guvernan ţă
Concentra ţia de gaze 
cu efect de ser ă
Temperatur ă(medii şi
extreme)
Precipita ţii
(medii şie x t r e m e )
Creşterea nivelului 
mării
Ozonul la nivelul 
soluluiScenarii privind schimb ările climatice
 
2.2. Identificarea celor ma i vulnerabile sectoare și regiuni din UE 
Cele mai vulnerabile zone din Europa (AEM 20 08) sunt sudul Europei, bazinul mediteranean, 
regiunile ultraperiferice și regiunea arctic ă. Mai mult, zonele montane, în special Alpii, 
insulele, zonele costiere și urbane și luncile dens populate se confrunt ă cu probleme speciale. 
În nordul și vestul Europei se estimeaz ă un echilibru mai complex între efectele negative și 
pozitive ale unor niveluri moderate ale schimb ărilor climatice. 
Potențialul impact al schimb ărilor climatice este mai ridicat  în sectoarele care se bazeaz ă pe 
serviciile ecosistemice, pe disponibilitatea apei și pe condi țiile climatice, cum ar fi agricultura 
și silvicultura, piscicultura și acvacultura, energia și turismul.  
Cele mai vulnerabile grupe de popula ție (bătrânii/persoanele în vârst ă, copii, persoanele cu 
handicap, bolnavii cronici etc.) sunt susceptibile a se adapta cu mai mare greutate. Acest fapt 
pune o poten țială problemă a echității și distribuției și conduce la necesitatea de a opta între o 
adaptare planificat ă care să vizeze în mod specific aceste grupe și o analiz ă distributiv ă care 
să asigure o strategie de adaptare echitabil ă. Deși lipsa resurselor pentru grupele cele mai 
vulnerabile este adesea invocat ă ca fiind o barier ă în calea unei adapt ări eficace, eficacitatea 
adaptării poate fi afectat ă negativ, de alte mecanisme financiare și disfuncționalități ale pieței. 
Deja la nivelul Comisiei Europene se desf ășoară lucrări al căror obiectiv este evaluarea 
fezabilității și furnizarea unor op țiuni de elaborare a unui (s et de) indicator(i) de 
vulnerabilitate, la nivel sectorial și regional, care ar putea fi folosit pentru o evaluare a 
viitoarelor pachete de politic ă la nivel comunitar privind ad aptarea. Acest fapt necesit ă 
conjugarea indicatorilor economici, sociali și de mediu aferen ți diferitelor scenarii privind 
clima, pentru a reprezenta nivelur ile de risc cu care se confrunt ă diferite sectoare și regiuni. 
RO 6   RO 2.3. Necesitatea unei mai bune coordon ări a acțiunilor la diferite niveluri 
Unele state membre sunt foar te avansate în ceea ce prive ște strategia lor de adaptare și au 
instituit deja politici, în vreme ce altele se afl ă încă în etapa identific ării problemelor sau în 
cea a dezbaterii direc ției de acțiune. În planurile na ționale de adaptare existente se confirm ă 
faptul că este necesar ă o coordonare între statele membre și se recunosc avantajele abord ării 
adaptării într-o manier ă integrată și coordonat ă la nivel comunitar. Motivele pentru luarea de 
măsuri la nivel european sunt: 
• Schimbările climatice vor avea un impact transfrontalier  și vor necesita m ăsuri de 
adaptare bazate pe cooperarea între diferite state membre și coordonarea cu statele ter țe 
relevante (de exemplu pentru m ăsurile de protec ție luate în amonte împotriva inunda țiilor). 
• În strategia de adaptare  trebuie încorporat sim țul solidarității, deoarece efectele 
schimbărilor climatice vor fi diferite din punct de vedere geografic și vor varia puternic, 
ceea ce înseamn ă că impactul la nivel comunitar va varia în aceea și măsură. 
• Pentru a evita adaptarea eronat ă (o acțiune de adaptare care transfer ă impactul c ătre sau 
exacerbeaz ă problema într-un alt domeniu, sect or, grup social sau într-o alt ă țară), este în 
general de dorit s ă se ia măsuri la nivel transfrontalier sau european. 
• Schimbările climatice vor avea un impact major as upra sectoarelor care su nt bine integrate 
la nivel comunitar prin intermediul pieței unice și al politicilor comune . Programele de 
cheltuieli ale UE  ar putea s ă țină seama de eforturile financiare de adaptare, în 
completarea resurselor cheltuite de statele membre. 
• În ceea ce prive ște acțiunile externe, consolidarea competen țelor de negociere la nivel 
comunitar și nu la nivel na țional pot conferi UE un rol principal  în procesul de adaptare 
din anumite sectoare. 
3. OBIECTIVELE C ĂRțII ALBE  
Obiectivul specific al C ărții albe privind adaptarea este id entificarea instrumentelor de politic ă 
la nivel comunitar și formularea unui plan de lucru pe termen scurt și mediu, prin: 
– îmbunătățirea bazei de cuno ștințe referitoare la vulnerabilitatea în fa ța schimb ărilor 
climatice (tipuri de impact și capacitate de adaptare) și la costurile și beneficiile op țiunilor 
de adaptare; 
– garantarea unei implement ări rapide a m ăsurilor cu rezultate sigure și a celor f ără perdanți 
și evitarea adapt ării eronate prin introducerea adapt ării în prim-planul politicilor UE; 
– instituirea unui proces care s ă coordoneze mai bine politicile de adaptare și să evalueze 
etapele urm ătoare, inclusiv lansarea unei dezbateri pe tema finan țării viitoare. 
4. EVALUAREA POTEN țIALELOR OP țIUNI 
Pentru a avansa obiectivele enun țate mai sus, trebuie s ă se facă distincția între dou ă niveluri 
de opțiuni: 
RO 7   RO – abordarea general ă de/privind respectare/urm ărirea politicii de adap tare la orice nivel; 
– cadrul de ac țiune la nivel comunitar.  
4.1. Opțiuni pentru abordarea adapt ării 
Vor exista numeroase strategii, planuri și proiecte publice de adapta re, iar fiecare dintre 
acestea va necesita o evaluare a vulnerabilit ății și a rentabilit ății. Cu toate acestea, este 
posibilă o clasificare a op țiunilor de adaptare în trei cat egorii principale, pe baza abord ării 
generale: 
• abordări „gri”, de infrastructur ă, care reprezint ă o interven ție fizică sau o serie de 
măsuri aplicate în construc ții prin care se recurge la se rvicii tehnice pentru a spori 
capacitatea de rezisten ță la evenimente extreme a clădirilor și infrastructurilor  esențiale 
pentru bun ăstarea social ă și economic ă a societății; 
• abordări „verzi” structurale, care contribuie la sporirea  adaptabilit ății ecosistemelor și 
care, concomitent cu încercarea de stopare a pierderii biodiversit ății și a degrad ării 
ecosistemelor și cu cea de restabilire a ci clurilor apei, folosesc func țiile și serviciile 
ecosistemice pentru a realiza o solu ție de adaptare mai rentabil ă și uneori mai fezabil ă 
decât cea „gri” de infrastructur ă.  
• abordările „soft” nestructurale  reprezint ă elaborarea și aplicarea de politici și proceduri, 
instrumente de control al utiliz ării terenului, diseminarea de informa ții și acordarea de 
stimulente economice de reducere sau preîntâmpinare a vulnerabilit ății la dezastre. Acestea 
necesită o gestionare mai atent ă a sistemelor umane  subiacente. 
4.1.1.  Evaluarea op țiunilor 
Diversitatea vulnerabilit ății în cele 27 de state membre ale UE și sfera op țiunilor de adaptare 
nu pot fi abordare în prezenta evaluare a impactului. Mai mult, prezentul raport nu selecteaz ă 
o abordare preferat ă, deoarece toate cele trei abord ări definite mai sus trebuie s ă facă parte din 
orice portofoliu de politic ă.  
O evaluare a costurilor și beneficiilor  politicilor de adaptare  necesită luarea în considerare a 
imaginii complete a m ăsurilor na ționale și comunitare (fondurile PAC și ale politicii de 
coeziune, politicile în domeniul mediului, s ănătății și întreprinderilor etc.) și ar trebui s ă 
evalueze modul în care transferul de priorit ăți sau reformularea unei game largi de politici 
poate contribui la rent abilizarea, accelerarea și flexibilizarea ac țiunii de adaptare. Gradul de 
incertitudine inerent al proiec țiilor privind schimb ările climatice poate îngreuna luarea de 
măsuri rapide și direcționate în toate sectoarele. Cu toate acestea, o ac țiune rapid ă poate aduce 
beneficii economice certe, datorit ă anticipării pagubelor poten țiale și reducerii la minimum a 
riscurilor pentru ecosisteme, s ănătatea uman ă, dezvoltarea economic ă, bunuri și infrastructuri. 
În cazul anumitor investi ții, care vor func ționa încă la capacitatea maxim ă în momentul în 
care s-ar putea materializa impactul schimb ărilor climatice, direc ția actuală a previziunilor 
privind schimb ările climatice trebuie s ă influențeze acum procesul decizional. 
Opțiunile de adaptare autonom ă și planificat ă pot genera costuri de mediu , care vor trebui 
abordate în evalu ări privind sustenabilitatea. În special, este esen țial să se efectueze o evaluare 
integrată a strategiilor de atenuare și adaptare: în vreme ce strategi ile de atenuare (atât în ceea 
ce privește energia, cât și utilizarea solului) ar trebui s ă integreze complet vulnerabilitatea la 
schimbările climatice, unele op țiuni de adaptare (în sp ecial aprovizionarea cu ap ă și răcirea) 
RO 8   RO merită o evaluare am ănunțită. Acest fapt confirm ă importan ța evaluării integrate a solului și a 
apei în vederea asigur ării alocării optime a resurselor na turale problematice (sol, ap ă). Trebuie 
explorate și alte tipuri de impact, cât de curâ nd posibil, pentru a concepe o politic ă de 
adaptare sustenabil ă și pentru a evita adaptarea eronat ă. 
În ceea ce prive ște impactul social , o strategie de ad aptare la schimb ările climatice trebuie s ă 
fie echitabil ă din punct de vedere social, în  special cu privire la consecin țele asupra ocup ării 
locurilor de munc ă, a echității și distribu ției. Ar trebui accentuat în mod special aspectul 
capitalului uman, de la con știentizarea provoc ărilor legate de adaptarea la schimb ările 
climatice la investi țiile în educare și formare realizate pentru a se asigura c ă europenii de țin 
abilitățile și competen țele necesare adapt ării la schimb ările climatice. Strategiile de adaptare 
trebuie să faciliteze schimb ările structurale, când acest lucru este necesar, și să furnizeze noi 
oportunități de dezvoltare economic ă și de creare a „locurilor de munc ă ecologice”, ac ționând 
în solidaritate cu grupurile vulnerabile. 
4.1.2.  Stabilirea priorit ăților privind m ăsurile de adaptare 
Există o serie de m ăsuri de adaptare care trebuie luate, fie pentru c ă acestea dau rezultate pe 
termen scurt, indiferent de gradul de incertitudine a previziunilor (m ăsuri cu rezultate sigure), 
fie pentru c ă sunt benefice atât adapt ării, cât și atenuării (măsuri fără perdanți): 
• evitarea dezvolt ării de infrastructuri și construc ții în zonele cu risc ridicat (de 
exemplu, lunci sau zone secetoase) în situa ții de amplasare sau reamplasare; 
• proiectarea de infrastructuri și clădiri cu un consum minim de energie și apă și 
îmbunătățirea capacit ății de reten ție a apei și de răcire în zonele urbane; 
• gestionarea zonelor inundabile și costiere, care include crearea sau restabilirea 
zonelor inundabile sau mla știnilor sărăturate, ceea ce cre ște capacitatea de 
gestionare a cre șterii nivelului inunda țiilor/mării și sprijină obiectivele de 
conservare a biodiversit ății și habitatelor; 
• îmbunătățirea gradului de preg ătire și planificării în caz de urgen ță, pentru a face 
față riscurilor (inclusiv climatice). 
4.2. Opțiuni de ac țiune la nivel comunitar 
În lumina obiectivelor de mai sus, exist ă trei opțiuni „strategice” principale pentru o viitoare 
politică de adaptare comunitar ă: 
– Opțiunea A (de referin ță) presupune c ă dezvoltarea strategiilor de adaptare este 
limitată la adaptarea autonom ă și la acțiunile la nivel na țional, iar politicile 
comunitare r ămân neschimbate. Astfel s-ar crea o serie de lacune și s-ar facilita 
adaptarea eronat ă. Prin urmare, aceast ă opțiune a fost scoas ă din calcul într-o etap ă 
anterioară. 
– Opțiunea B (ac țiuni progresive și prompte pentru crearea unei strategii de 
adaptare comunitare)  presupune utilizarea constat ărilor din prezentu l raport pentru 
a duce strategia de adaptare comunitar ă un pas mai departe. S-ar acorda prioritate 
valorificării potențialului ini țiativelor aflate în desf ășurare, în special la nivel 
național, sau programelor de coordonare și de creștere a gradului de con știentizare și 
s-ar examina în detaliu întregul spectru de politici și instrumente comunitare, 
RO 9   RO instituind totodat ă „guvernan ța” politicii de adaptare comunitare ca modalitate de 
monitorizare a progreselor și de pregătire a terenului pentru ac țiunile viitoare. 
– Opțiunea C (plan de ac țiune comunitar privind adaptarea (în UE))  ar completa 
opțiunea anterioar ă, acordând prioritate noilor ini țiative legislative în domeniul 
promovării unor ac țiuni sustenabile de adapta re. Strategiile regionale și naționale de 
adaptare ar urma s ă fie revizuite și eficientizate. Cu toate acestea, nivelul actual de 
incertitudine cu privire la vulnerabilitatea în fa ța impactului și la costurile și 
beneficiile m ăsurilor de adaptare nu permite fo rmularea în avans a unui cadru 
definitiv de ac țiune. Mai mult, oportunitatea ac țiunii la nivel com unitar (de exemplu 
în ceea ce prive ște utilizarea terenurilor sau si lvicultura) trebuie evaluat ă într-un mod 
mai sistematic, o gam ă largă de măsuri de adaptare fiind de competen ță națională sau 
locală. În concluzie, aceast ă opțiune este considerat ă a fi prematur ă, deoarece 
prioritățile strategice pentru noul cadru financiar multianual 2013-2020 nu au fost 
stabilite înc ă. 
Dată fiind situa ția actuală, se alege op țiunea B din motivul c ă aceasta prezint ă o combina ție 
corespunz ătoare între necesitatea unei viziuni strategice în vederea elabor ării unei politici de 
adaptare comunitare și necesitatea unei al egeri flexibile și prompte a priorit ăților în materie de 
politici. Prin urmare, aceasta corespunde unei strategii pe termen scurt (până în 2012), 
începând cu stadiul ac tual de punere în aplicare a acqui sului comunitar (inclusiv a ini țiativelor 
aflate în desf ășurare, care nu și-au atins înc ă obiectivele) și cu elaborarea unor strategii de 
adaptare și programe aferente de c ătre statele membre ale UE, conform obliga țiilor asumate 
de acestea în cadrul UNFCCC. Presupunând c ă acțiunile de adapta re autonome sau 
direcționate de statele membre vor avea loc, op țiunea propune utilizarea unor instrumente 
„soft” și a unor m ăsuri de sprijin care, pe termen scurt, pot stimula adaptarea, pot 
preîntâmpina unele forme de adaptare eronat ă și pot crea valoare ad ăugată comunitar ă pentru 
programele respective. 
5. MONITORIZARE șI EVALUARE  
Comisia European ă, împreun ă cu Agen ția European ă de Mediu, au elaborat o serie de 
indicatori de adaptare, care s ă furnizeze informa ții cu privire la vulne rabilitatea unui anumit 
sector sau a unei anumite regiuni și să ofere feedback cu privire la modul în care politicile și 
programele abordeaz ă problemele, evaluând adecvarea, eficien ța și flexibilitatea acestora.  
Acești indicatori principali de adaptare la nivel european, baza ți pe defini ții convenite, vor fi 
de ajutor Comisiei în procesul de rapor tare cu privire la progresele realizate și vor asigura o 
abordare flexibil ă în privin ța elaborării politicilor. Prima adap tare ar putea avea loc dup ă 
încheierea acordului din cadrul UNFCCC privind m ăsurile suplimentare de atenuare, deoarece 
nivelul de ambi ție al măsurilor suplimentare de reducere a emisiilor vor influen ța anvergura 
procesului de adaptare în UE. 
Programele de raportare vor fi definite într-o etap ă ulterioar ă. Acestea se vor baza pe 
mecanismul de schimb de informa ții și pe o abordare armonizat ă, reducând la minim sarcina 
administrativ ă.