Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind producerea și punerea la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor (legea privind materialul de reproducere a plantelor) /* COM/2013/0262 final - 2013/0137 (COD) */





EXPUNERE DE MOTIVE 1. CONTEXTUL PROPUNERII Materialul de reproducere a plantelor este esențial pentru productivitatea, diversitatea, sănătatea și calitatea agriculturii, horticulturii, producției de alimente și hrană pentru animale și pentru mediul înconjurător. Pădurile acoperă o suprafață întinsă a Uniunii și îndeplinesc multiple funcții sociale, economice, ecologice, culturale și de mediu. Legislația actuală a UE privind punerea la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor are la bază doi piloni principali, și anume înregistrarea soiurilor/a materialului și certificarea loturilor individuale de material de reproducere a plantelor din speciile de plante definite în directive (denumite în continuare „specii listate ale UE”). Proiectul de propunere consolidează și actualizează legislația privind comercializarea materialului de reproducere a plantelor prin abrogarea și înlocuirea următoarelor 12 directive: Directiva 66/401/CEE a Consiliului privind comercializarea semințelor de plante furajere, Directiva 66/402/CEE a Consiliului privind comercializarea semințelor de cereale, Directiva 2002/53/CE a Consiliului privind Catalogul comun al soiurilor de plante agricole, Directiva 2002/54/CE a Consiliului privind comercializarea semințelor de sfeclă, Directiva 2002/55/CE a Consiliului privind comercializarea semințelor de legume, Directiva 2002/56/CE a Consiliului privind comercializarea cartofilor de sămânță, Directiva 2002/57/CE a Consiliului privind comercializarea semințelor de plante oleaginoase și pentru fibre, Directiva 68/193/CEE a Consiliului privind comercializarea materialului pentru înmulțirea vegetativă a viței de vie, Directiva 1998/56/CE a Consiliului privind comercializarea materialelor de înmulțire pentru plantele ornamentale, Directiva 92/33/CEE a Consiliului privind comercializarea răsadurilor de legume și a materialului săditor de legume, altul decât semințele, Directiva 2008/90/CE a Consiliului privind comercializarea materialului de înmulțire și plantare fructifer destinat producției de fructe și Directiva 1999/105/CE a Consiliului din 22 decembrie 1999 privind comercializarea materialului forestier de reproducere. Majoritatea directivelor Consiliului privind punerea la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor au fost adoptate între 1966 și 1971, unele directive fiind mai recente. Vechile directive au fost actualizate în mod frecvent și substanțial, prin urmare este nevoie de claritate și transparență. Ca o consecință a acestui fapt, directivele sunt diferite atât în ceea ce privește contextele tehnice pe care se bazează, cât și în ceea ce privește abordările folosite, variind de la controale oficiale ale produselor până la supravegherea oficială a proceselor. În special, controlul produselor necesită eforturi considerabile din partea autorităților competente. În plus, complexitatea și fragmentarea legislației existente ar putea să perpetueze incertitudinile și discrepanțele existente între statele membre în ceea ce privește punerea sa în aplicare. Aceasta creează condiții inegale de concurență pentru operatorii profesioniști de pe piața unică. Este necesar să se armonizeze punerea în aplicare a legislației, să se reducă costurile și sarcina administrativă și să se sprijine inovarea. De asemenea, este important să se asigure adaptarea la progresul tehnic înregistrat în domeniul ameliorării plantelor și la evoluția rapidă a pieței europene și mondiale a materialului de reproducere a plantelor. Având în vedere aceste necesități, este esențial să se actualizeze și să se modernizeze cadrul legislativ. Ar trebui să fie sprijinit în continuare obiectivul de conservare a agrobiodiversității in situ. În plus, slaba coordonare orizontală cu alte acte legislative, politici și strategii ale UE împiedică aplicarea mai eficientă a legislației. În ultimii ani, politica agricolă a UE a ajuns să fie considerată ca având o importanță strategică pentru securitatea și siguranța alimentară, valoarea nutritivă a alimentelor, mediu, biodiversitate și schimbările climatice. „Intensificarea durabilă” și ecologizarea producției de culturi alimentare care permite sporirea recoltelor fără efecte negative asupra mediului și fără cultivarea unei suprafețe mai mari de teren a devenit o preocupare majoră. Legislația privind materialul de reproducere a plantelor este de o importanță capitală pentru atingerea acestui obiectiv. Strategia UE privind pădurile subliniază importanța rolului multifuncțional al pădurilor și a gestionării lor durabile. Este necesar să se garanteze coerența și sinergiile cu legislația din domeniul sănătății plantelor privind controalele fitosanitare care fac parte din procesul de certificare a materialului de reproducere a plantelor sau se integreze principiile generale referitoare la controalele oficiale incluse în Regulamentul (CE) nr. 882/2004 privind controalele oficiale. 2. REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI Evaluarea impactului prezentei propuneri se bazează pe rezultatele evaluării legislației UE privind comercializarea semințelor și a materialului de înmulțire a plantelor (denumit în prezent materialul de reproducere a plantelor), care a fost efectuată în 2007/2008 de Food Chain Evaluation Consortium (FCEC, Consorțiul de evaluare a lanțului alimentar) și pe rezultatele unui studiu privind înregistrarea soiurilor efectuat de același consorțiu în prima jumătate a anului 2010. În plus, ea se bazează pe consultarea amplă a tuturor părților interesate, care includ în special autoritățile competente din statele membre, reprezentanții sectorului privat la nivelul UE și la nivel național, organismele internaționale de standardizare relevante, organizațiile neguvernamentale și Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (OCSP). În perioada 2009-2011 au avut loc mai multe reuniuni ale grupurilor orizontale de lucru ale Comisiei privind toate speciile de plante. În mai 2011, patru grupuri de acțiune create în cadrul președinției ungare au lucrat pe teme specifice. În plus, în mai multe rânduri, în perioada 2009 – 2011, Comisia a consultat grupul de lucru „Semințe și material de înmulțire” din cadrul Grupului consultativ pentru lanțul alimentar, sănătatea animală și sănătatea plantelor. La 18 martie 2009, a fost organizată o conferință publică intitulată Ensuring Seed Availability in the 21st Century (Asigurarea disponibilității semințelor în secolul XXI), pentru a prezenta și a discuta rezultatele evaluării cu diferitele părți interesate. În cele din urmă, între 19 aprilie și 30 mai 2011, a fost organizat un sondaj on line cu părțile interesate, utilizând un chestionar IPM (Interactive Policy Making - Elaborarea interactivă a politicilor), menit să colecteze observații privind un document care prezintă și analizează opțiunile. Au fost primite 257 de răspunsuri din partea unei game foarte largi de grupuri de părți interesate. Consultările au avut ca obiectiv principal să colecteze opinii privind dispozițiile și aplicarea legislației existente, precum și privind necesitatea unei modificări. În general, părțile interesate au fost mulțumite cu principiile care stau la baza directivelor existente, dar au sprijinit intenția Comisiei de a revizui legislația. S-a pus în evidență faptul că sunt necesare îmbunătățiri în special în ceea ce privește simplificarea juridică, reducerea costurilor și creșterea eficienței, o flexibilitate sporită pentru operatorii profesioniști, nivelul de armonizare între statele membre, rolul piețelor de nișă și al piețelor emergente și conservarea agrobiodiversității și a resurselor genetice vegetale. Menținerea principiilor generale ale legislației actuale – în special procedurile de înregistrare a soiurilor și certificarea înainte de comercializare a loturilor de semințe – a fost puternic susținută de majoritatea părților interesate. În plus, în ceea ce privește legislația UE privind materialul forestier de reproducere, părțile interesate au solicitat menținerea abordării actuale. Evaluarea impactului a identificat principalele axe de care trebuie să se țină cont la schimbarea sistemului, astfel încât acesta să se adapteze evoluției circumstanțelor economice, sociale, științifice și de mediu: (i) simplificarea actelor juridice de bază (trecerea de la 12 directive la un singur regulament), (ii) recuperarea costurilor și creșterea eficacității și a eficienței sistemului și (iii) coordonarea orizontală cu politicile recente, adoptate deja de UE. Sunt explorate diferite moduri de îmbunătățire a sistemului – o mai mare flexibilitate, dereglementare sau centralizare – menținând în același timp garanțiile pentru un material de reproducere a plantelor de înaltă calitate, competitivitate și abordarea noilor provocări, cum ar fi biodiversitatea. Pe baza acestor trei axe, au fost identificate cinci opțiuni de politică, simplificarea juridică și recuperarea costurilor regăsindu-se în toate opțiunile. În cadrul diverselor opțiuni, s-a acordat o atenție deosebită aspectelor referitoare la IMM-uri și microîntreprinderi, în special pentru a asigura accesul acestor întreprinderi la servicii publice pentru executarea anumitor sarcini pe care nu le pot realiza prin mijloace proprii și pentru a le sprijini și a le permite să-și sporească flexibilitatea, astfel încât să poată avea un acces mai bun la piața materialului de reproducere a plantelor. Se acordă o atenție specifică atingerii unui compromis între transferarea activităților operaționale și menținerea calității materialului de reproducere a plantelor. Evaluarea impactului conclude că nicio opțiune nu reușește să atingă obiectivele revizuirii în mod eficient, eficace și coerent și propune, ținând cont de opinia părților interesate, o opțiune preferată care combină elemente ale opțiunilor 2, 4 și 5. Astfel, propunerea creează un mediu care oferă securitate juridică pentru operatorii profesioniști și consumatori, garantând un material de reproducere a plantelor de înaltă calitate și asigurând obținerea unui avantaj competitiv pe piața internă și mondială. Această combinație are ca obiectiv asigurarea unui echilibru între flexibilitatea pentru operatorii profesioniști (opțiunile 2 și 4), biodiversitate (opțiunea 4) și rigoarea necesară în materie de cerințe privind sănătatea și calitatea (elemente ale opțiunilor 2 și 5), pentru a garanta funcționarea corectă a pieței și pentru a menține calitatea și sănătatea materialului de reproducere a plantelor. La aceasta se adaugă elemente care facilitează accesul culturilor minore sau culturilor cu utilizări specifice la segmente de piață specifice sau de mici dimensiuni, însoțite de obligații minime care să asigure trasabilitatea, sănătatea plantelor și informarea consumatorilor, astfel încât să se obțină condiții de concurență echitabile pentru toți operatorii profesioniști. 3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII Scopul propunerii este de a înlocui cele 12 directive existente printr-un singur regulament. 3.1. Partea I –Dispoziții generale Domeniul de aplicare al regulamentului propus acoperă toate tipurile de materiale de reproducere a plantelor. Cea mai mare parte a acestuia se referă însă la speciile reglementate în prezent de cele 12 directive (denumite „specii listate”). Totuși, pentru a clarifica și a armoniza abordările existente în statele membre cu privire la alte specii, și anume speciile de plante care nu sunt menționate în directivele actuale și, prin urmare, care nu sunt reglementate de acestea, speciile respective vor fi supuse, de asemenea, unor norme de bază (a se vedea partea III, titlul III). Pentru a ține cont de necesitățile producătorilor și de cerințele de flexibilitate și proporționalitate, regulamentul nu se va aplica materialului de reproducere a plantelor destinat testărilor și scopurilor științifice și materialului destinat ameliorării (selecției) plantelor. În plus, regulamentul nu ar trebui să se aplice materialului destinat sau păstrat în bănci de gene sau de către organizații și rețele dedicate conservării ex-situ și in-situ sau conservării în ferme a resurselor genetice, ca urmare a strategiilor naționale privind conservarea resurselor genetice. În plus, materialul de reproducere a plantelor care face obiectul unui schimb în natură între două persoane care nu sunt operatori profesioniști este exclus din domeniul de aplicare al regulamentului. În ceea ce privește definițiile, principala modificare este introducerea unui termen comun care vizează toate materialele de reproducere a plantelor, sub formă de semințe sau alte tipuri de materiale de înmulțire a plantelor. Materialul de reproducere a plantelor înseamnă plante sau părți de plante care au capacitatea de a produce sau reproduce plante întregi și care sunt destinate acestui scop. Sunt incluse aici și plantele tinere. Toate aceste tipuri de materiale de reproducere a plantelor sunt supuse unor principii comune privind producerea lor în vederea punerii la dispoziție pe piață și privind punerea lor la dispoziție pe piață. 3.2. Partea II – Operatorii profesioniști Dat fiind că în prezentul regulament definiția operatorului nu include persoanele fizice, se folosește termenul „operator profesionist”. Operatorii profesioniști sunt definiți printr-o singură definiție și trebuie să fie înregistrați pentru a ușura activitățile de control. Acest registru trebuie să fie combinat cu registrul stabilit în temeiul [titlul noului regulament privind sănătatea plantelor]. Vor fi introduse obligații de bază pentru operatorii profesioniști privind identificarea materialului de reproducere a plantelor pe care îl produc sau îl pun la dispoziție pe piață, privind înregistrarea informațiilor, facilitarea controalelor și menținerea materialului. Trasabilitatea materialului de reproducere a plantelor este garantată prin obligația operatorilor profesioniști de a dispune de informații privind etapele de dinainte și după activitățile lor comerciale. 3.3. Partea III – Materialul de reproducere a plantelor, cu excepția materialului forestier de reproducere Titlul I Dispoziții generale Sunt stabilite aici definiția soiului și a menținerii sale, definiția soiului cu descriere oficială sau a soiului cu descriere recunoscută oficial, definiția clonei precum și a diverselor categorii de comercializare. Titlul II Producerea și punerea la dispoziție pe piață a speciilor listate În general, se va menține abordarea de bază privind înregistrarea soiurilor/materialului și certificarea/inspecția loturilor înainte de punerea la dispoziție pe piață. Totuși, se va acorda o mai mare flexibilitate operatorilor profesioniști, astfel încât aceștia să poată lua decizii privind efectuarea examinării necesare pentru înregistrarea soiurilor sau pentru inspecții, privind prelevarea de probe și analiza materialului de reproducere a plantelor pentru certificare, sub supravegherea oficială a autorităților competente. În plus, vor fi adoptate acte secundare pentru a stabili cerințe specifice pentru producerea și punerea la dispoziție pe piață a anumitor specii și a categoriilor acestora (material prebază, material bază, material certificat și material standard). Acest lucru este important pentru a spori flexibilitatea în vederea efectuării unor schimbări ca urmare a progreselor tehnice și științifice, respectând în același timp principiul proporționalității și al durabilității în strategia de reglementare. Cerințele pentru punerea la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor pot fi rezumate după cum urmează: – materialul aparține unui soi sau unei clone înregistrate în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament; – respectă cerințele specifice adoptate pentru categoria de comercializare în cauză, pe genuri și specii; – poartă o etichetă oficială în cazul materialului prebază, bază sau certificat sau eticheta operatorului în cazul materialului standard; – respectă cerințele de manipulare; – respectă cerințele privind certificarea și identificarea. Obligația de înregistrare a soiurilor nu se aplică portaltoaielor care nu îndeplinesc condițiile specifice unui soi. În plus, în scopul de a introduce flexibilitate pentru viitoarele progrese tehnice și științifice, materialul eterogen, care nu se încadrează în definiția unui soi, ar putea fi exceptat, în anumite condiții, de la cerința ca materialul să aparțină unui soi înregistrat. În plus, este prevăzută o derogare specifică pentru materialul de reproducere a plantelor pentru piața de nișă. Anumite genuri sau specii de material de reproducere a plantelor care sunt listate în directivele în vigoare ar trebui să facă în continuare obiectul unor cerințe stricte privind producerea și punerea lor la dispoziție pe piață (specii listate). Cu toate acestea, este necesar să se stabilească criterii pentru a se preciza aceste specii de plante. Ar trebui incluse în listă genurile sau speciile de plante care reprezintă o suprafață importantă de producție și au o valoare semnificativă pentru producție, care sunt produse și puse la dispoziție pe piață de un număr semnificativ de operatori profesioniști sau conțin substanțe care necesită norme specifice pentru a proteja sănătatea oamenilor și a animalelor sau mediul înconjurător. Materialul de reproducere a plantelor ar trebui să fie produs și pus la dispoziție pe piață numai sub formă de material prebază, bază, certificat sau standard, pentru a asigura transparența și a permite utilizatorilor să facă alegeri în cunoștință de cauză. Trebuie să se stabilească criterii detaliate pentru a decide care genuri și specii de plante nu trebuie să fie puse la dispoziție pe piață ca material standard, pentru a se asigura un nivel ridicat de calitate, sănătate, identitate și trasabilitate a materialului de reproducere a plantelor, precum și securitatea alimentelor și a hranei pentru animale. Ar trebui să se adopte cerințe specifice pe genuri și specii pentru fiecare dintre aceste categorii. Se vor aplica în continuare cerințele privind identitatea, puritatea, sănătatea și alte cerințe de calitate, etichetarea, loturile, ambalarea, inclusiv ambalajele de mici dimensiuni, testele de control postcertificare, testele comparative, încercările și amestecurile. Derogări Ar trebui să se mențină derogările permanente existente privind punerea la dispoziție pe piață într-o măsură limitată a soiurilor care nu au fost încă înregistrate, pentru a fi testate în exploatații agricole, și a materialului care nu a fost certificat în mod definitiv și autorizarea unor dispoziții naționale mai stricte. Această dispoziție ar trebui, de asemenea, să se refere la derogările temporare importante privind măsurile de urgență, dificultățile temporare de aprovizionare și experimentele temporare. Derogare privind materialul de reproducere a plantelor pentru piața de nișă În plus, ar trebui să se stabilească norme proporționale și durabile pentru activitățile la scară redusă legate de materialul de reproducere a plantelor care este adaptat la condițiile locale și este pus la dispoziție pe piață în cantități mici. Cerințele privind înregistrarea și punerea la dispoziție pe piață nu ar trebui să se aplice acestor soiuri. Acest material poartă numele de material de reproducere a plantelor pentru piața de nișă. Derogarea ar trebui să privească de exemplu agricultorii sau horticultorii care desfășoară activități de ameliorare, indiferent dacă sunt sau nu operatori profesioniști. Cu toate acestea, ar trebui să fie stabilite norme de bază privind etichetarea și trasabilitatea materialului. Pentru a preveni folosirea abuzivă a derogării, materialul ar trebui să fie pus la dispoziție pe piață doar în ambalaje cu o dimensiune prestabilită. Importuri și exporturi Sistemul de echivalență al UE este menținut ca o condiție de bază pentru importurile din țările terțe. Cu toate acestea, exporturile sunt incluse în domeniul de aplicare al regulamentului. Exporturile ar trebui să se desfășoare în conformitate cu legislația, standardele, codurile de bune practici sau orice altă procedură administrativă sau juridică în vigoare în țara terță importatoare. În cazul în care există un acord bilateral sau multilateral între Uniune și țara terță, exporturile din Uniune respectă acordul respectiv. În plus, în absența unui astfel de acord, se aplică un acord încheiat între operatorii profesioniști. Titlul III Producerea și punerea la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor din genurile și speciile nelistate Materialul de reproducere a plantelor care nu aparține genurilor și speciilor listate trebuie, de asemenea, să respecte câteva cerințe de bază cu privire la statutul fitosanitar, adecvarea la scopul propus, referința corespunzătoare la soiuri, dacă este cazul, și identificarea materialului și a importurilor respective. Titlul IV Înregistrarea soiurilor în registrele naționale și în registrul Uniunii Registrele de soiuri Pentru a fi puse la dispoziție pe piață în întreaga Uniune, soiurile sunt incluse într-un registru național sau în registrul Uniunii printr-o cerere directă adresată OCSP. OCSP va păstra informații actualizate privind toate soiurile de plante care pot fi puse la dispoziție pe piață în Uniune, inclusiv privind soiurile înregistrate în registrele naționale (baza de date privind soiurile a Uniunii). Pentru noile soiuri ameliorate se va menține cerința de bază DUS (caracterul distinct, uniformitate și stabilitate). Examinarea uniformității ar trebui să țină seama de tipul soiului și de modul de reproducere. În plus, se poate decide, printr-un act secundar, pentru ce specii de plante pot fi stabilite cerințe suplimentare privind valoarea agronomică și de utilizare (VAU). Statele membre adoptă criterii mai detaliate pentru examinarea VAU a acestor specii de plante în ceea ce privește randamentul lor, caracteristicile de calitate, rezistența și adecvarea pentru sisteme de producție cu consum redus de resurse, inclusiv pentru producția ecologică. Prin urmare, având în vedere caracteristicile specifice necesare pentru agricultura ecologică, metodologia și cerințele stabilite pentru examinarea soiurilor ar trebui să țină seama de nevoile specifice. Normele privind valoarea agronomică durabilă vor fi stabilite și armonizate în UE prin adoptarea unor cerințe specifice privind rezistența la anumiți dăunători, un consum redus de resurse, un conținut scăzut de substanțe nedorite sau adaptarea sporită la condiții agroclimatice divergente. Ele reprezintă un instrument important pentru a spori caracterul durabil al procesului de ameliorare. Dacă un soi beneficiază de protecție în temeiul Regulamentul (CE) nr. 2100/1994 sau în temeiul normelor naționale, ar trebui să se considere că soiul respectiv este distinct, uniform și stabil și că are o denumire eligibilă în sensul înregistrării soiurilor în temeiul prezentului regulament. Se menține principiul de bază al utilizării unei singure denumiri pe întreg teritoriul Uniunii pentru un singur soi. În anumite cazuri specifice, se va permite folosirea sinonimelor. OCSP este cel mai potrivit să ofere o imagine de ansamblu a denumirilor soiurilor aplicabile în întreaga Uniune. Prin urmare, în vederea asigurării coerenței privind atribuirea denumirilor pe teritoriul Uniunii, autoritățile competente ar trebui să consulte OCSP pentru a verifica o denumire, înainte ca respectivul soi să fie înregistrat într-un registru național al soiurilor. Regulamentul stabilește cerințe detaliate privind procedura de înregistrare a soiurilor în ceea ce privește condițiile de înregistrare, depunerea și conținutul cererilor, examinările tehnice și formale, rapoartele de examinare, deciziile privind înregistrarea, perioada de valabilitate și reînnoirea acesteia, revocarea/radierea înregistrării și menținerea soiurilor. Pentru a asigura coerența, aceleași norme se aplică, de asemenea, cererilor directe adresate OCSP pentru înregistrarea soiurilor în registrul de soiuri al Uniunii. Sunt stabilite dispoziții specifice privind înregistrarea în registrul de soiuri al Uniunii și privind posibilitatea ca solicitantul să conteste o decizie a OCSP. Nu se stabilesc astfel de dispoziții pentru înregistrarea în registrele naționale de soiuri, deoarece acestea sunt supuse procedurilor administrative naționale. Va fi introdusă o nouă obligație privind necesitatea auditării de către OCSP a fiecărui centru național de examinare a soiurilor, pentru a asigura calitatea și armonizarea procesului de înregistrare a soiurilor în Uniune. Centrul de examinare a operatorilor profesioniști va fi auditat și autorizat de autoritățile naționale competente. În cazul unei cereri directe adresate OCSP, acesta va audita și va autoriza centrele de examinare folosite pentru examinarea soiurilor. Autoritățile competente și OCSP ar trebui să perceapă taxe pentru procesarea cererilor, examinările tehnice și formale, inclusiv auditurile, denumirea soiului și menținerea soiurilor pentru fiecare an, pe durata înregistrării. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să prevadă norme armonizate privind stabilirea acestor taxe. Trebuie să prevaleze principiul general al recuperării costurilor. Cu toate acestea, microîntreprinderile sunt scutite de la plata taxelor, pentru a îndeplini angajamentul Comisiei de a reduce sarcina pentru întreprinderile foarte mici, în conformitate cu noua sa politică privind reducerea la minimum a sarcinii administrative impuse IMM-urilor și adaptarea reglementărilor UE la necesitățile microîntreprinderilor. În plus, taxa de înregistrare a soiurilor cu o descriere recunoscută oficial și a materialului eterogen se reduce astfel încât să se asigure faptul că taxa nu împiedică înregistrarea soiului sau a materialului în cauză. Vechile soiuri tradiționale În ceea ce privește soiurile vechi, cum ar fi soiurile de conservare (inclusiv populațiile locale) sau așa-numitele „soiuri pentru amatori”, ar trebui să fie prevăzute în continuare cerințe mai puțin stricte în vederea promovării conservării și utilizării lor în ferme, după cum se prevede în prezent în Directivele 2008/62/CE și 2009/145/CE. Totuși, soiurile vor continua să fie înregistrate pe baza unei „descrieri recunoscute oficial” care trebuie să fie recunoscută, dar nu produsă, de către autoritățile competente. Pentru această descriere nu mai este obligatorie examinarea DUS. Descrierea recunoscută oficial prezintă numai caracteristicile specifice ale plantelor și părților de plante care sunt reprezentative pentru soiul în cauză și care permit identificarea soiului, inclusiv regiunea de origine. Această descriere se poate baza pe o veche descriere oficială a soiului, realizată la momentul respectiv de exemplu de către un organism sau o instituție științifică sau universitară. Acuratețea conținutului său ar putea fi susținută de inspecții oficiale ulterioare, examinări neoficiale sau cunoștințe acumulate pe baza experienței practice în cursul cultivării, reproducerii și utilizării. Se suprimă restricțiile cantitative aplicate în prezent. Utilizatorii sunt informați cu privire la material prin intermediul unei etichete indicând regiunea de origine și faptul că soiul în cauză este identificat printr-o descriere recunoscută oficial. Materialul de reproducere a plantelor aparținând soiurilor respective ar trebui să fie pus la dispoziție pe piață numai sub formă de material standard. 3.4. Partea IV – Producerea și punerea la dispoziție pe piață a materialului forestier de reproducere Legislația UE stabilește o abordare specifică, inclusiv o terminologie specifică, cu privire la materialul forestier de reproducere. Prin urmare, pentru acest domeniu este prevăzută o parte separată care menține abordarea de bază aplicată în prezent. Cerințele pentru materialul forestier de reproducere se referă la autorizarea materialului de bază, includerea în registrul național și în lista Uniunii, certificatul de identitate, categoriile de comercializare, loturi, amestecuri, etichetare, ambalare și stabilirea condițiilor privind echivalența UE pentru importuri. În plus, trebuie să fie stabilite următoarele norme de derogare: autorizarea unor cerințe naționale mai stricte, interzicerea punerii la dispoziția utilizatorului final a anumitor tipuri de material forestier de reproducere, norme privind dificultățile temporare de aprovizionare și norme privind experimentele temporare. 3.5. Partea V – Dispoziții procedurale Se stabilesc norme pentru actele delegate și procedura comitetelor. 3.6. Partea VI – Dispoziții finale Regulamentul (CE) nr. 2100/94 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante se modifică în ceea ce privește denumirea și rolul OCSP. În conformitate cu recomandările grupului de lucru interinstituțional, denumirea agenției este modificată în „Agenția europeană pentru soiuri de plante” (AESP) . Misiunea OCSP este extinsă pentru a cuprinde domeniul înregistrării soiurilor, în special gestionarea registrului de soiuri al Uniunii și înregistrarea soiurilor de plante printr-o cerere directă adresată OCSP. În plus, în cadrul noii sale misiuni, OCSP primește o serie de sarcini legate de oferirea de recomandări privind denumirile soiurilor, o bază de date privind colecțiile de referință ale soiurilor, armonizarea examinărilor tehnice ale soiurilor, audituri ale centrelor de examinare tehnică, sarcini de consultanță, formare și sprijin tehnic. Sunt stabilite normele necesare privind sancțiunile. 3.7. Partea VII - Competența Uniunii, subsidiaritatea și forma juridică Cadrul legislativ privind materialul de reproducere a plantelor se bazează pe articolul 43 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) referitor la punerea în aplicare a politicii agricole comune (PAC). Obiectivele acestei politici sunt creșterea productivității agricole, asigurarea unui nivel de trai echitabil pentru comunitatea agricolă, stabilizarea piețelor, garantarea siguranței aprovizionărilor și asigurarea unor prețuri rezonabile de livrare către consumatori. Prin intermediul revizuirilor succesive ale PAC, au fost incluse cerințe privind caracterul durabil al agriculturii. Tratatul de la Lisabona consideră agricultura drept un domeniu de competență partajată între UE și statele membre. Cu toate acestea, este evident că, într-o foarte mare măsură, toate domeniile activității agricole, precum și activitățile auxiliare în amonte și în aval au fost reglementate la nivelul UE. Prin urmare, activitatea legislativă cade în principal în sarcina instituțiilor Uniunii Europene. Propunerea ia forma unui Regulament al Parlamentului European și al Consiliului. Alte mijloace nu ar fi adecvate deoarece obiectivele măsurii pot fi atinse în modul cel mai eficient prin stabilirea unor cerințe armonizate pe deplin în întreaga Uniune, asigurând libera circulație a materialului de reproducere a plantelor. 4. IMPLICAȚII BUGETARE Creditele financiare pentru punerea în aplicare a regulamentului, până la 31 decembrie 2020, sunt prezentate în Regulamentul de stabilire a unor dispoziții pentru gestionarea cheltuielilor privind lanțul alimentar, sănătatea și bunăstarea animalelor, sănătatea plantelor și materialul de reproducere a plantelor. 5. ELEMENTE OPȚIONALE 2013/0137 (COD) Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind producerea și punerea la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor (legea privind materialul de reproducere a plantelor) (Text cu relevanță pentru SEE) PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 43 alineatul (2), având în vedere propunerea Comisiei Europene, după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European, având în vedere avizul Comitetului Regiunilor, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară[1], întrucât: (1) Următoarele directive stabilesc norme pentru producerea și comercializarea semințelor și a materialului de înmulțire pentru culturi agricole, legume, viță-de-vie, plante fructifere, material forestier de reproducere și plante ornamentale: (a) Directiva 66/401/CEE a Consiliului din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de plante furajere[2]; (b) Directiva 66/402/CEE a Consiliului din 14 iunie 1966 privind comercializarea semințelor de cereale[3]; (c) Directiva 68/193/CEE a Consiliului din 9 aprilie 1968 privind comercializarea materialului pentru înmulțirea vegetativă a viței de vie[4]; (d) Directiva 98/56/CE a Consiliului din 20 iulie 1998 privind comercializarea materialelor de înmulțire pentru plantele ornamentale[5]; (e) Directiva 1999/105/CE a Consiliului din 22 decembrie 1999 privind comercializarea materialului forestier de reproducere[6]; (f) Directiva 2002/53/CE a Consiliului din 13 iunie 2002 privind Catalogul comun al soiurilor de plante agricole[7]; (g) Directiva 2002/54/CE a Consiliului din 13 iunie 2002 privind comercializarea semințelor de sfeclă[8]; (h) Directiva 2002/55/CE a Consiliului din 13 iunie 2002 privind comercializarea semințelor de legume[9]; (i) Directiva 2002/56/CE a Consiliului din 13 iunie 2002 privind comercializarea cartofilor de sămânță[10]; (j) Directiva 2002/57/CE a Consiliului din 13 iunie 2002 privind comercializarea semințelor de plante oleaginoase și pentru fibre[11]; (k) Directiva 2008/72/CE a Consiliului din 15 iulie 2008 privind comercializarea răsadurilor de legume și a materialului săditor de legume, altul decât semințele[12]; (l) Directiva 2008/90/CE a Consiliului din 29 septembrie 2008 privind comercializarea materialului de înmulțire și plantare fructifer destinat producției de fructe[13]. (2) Principalul obiectiv al directivelor de mai sus este obținerea unei producții agricole, horticole și forestiere durabile. În vederea asigurării productivității, sănătatea, calitatea și diversitatea materialului de reproducere a plantelor sunt extrem de importante pentru agricultură, horticultură, securitatea alimentelor și a hranei pentru animale și pentru economie în general. În plus, pentru a asigura durabilitatea, legislația ar trebui să ia în considerare necesitatea de a răspunde așteptărilor consumatorilor, de a asigura adaptabilitatea producției la numeroasele condiții agricole, horticole și de mediu, de a face față provocărilor schimbărilor climatice și de a promova protecția agrobiodiversității. (3) Evoluțiile din domenii precum agricultura, horticultura, silvicultura, ameliorarea plantelor și punerea la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor au arătat că legislația trebuie simplificată și adaptată în continuare evoluției sectorului. Prin urmare, directivele de mai sus ar trebui înlocuite printr-un singur regulament privind producerea, în vederea punerii la dispoziție pe piață, și punerea la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor în cadrul Uniunii. (4) Materialul de reproducere a plantelor ar trebui definit într-un mod cuprinzător și ar trebui să includă toate plantele care au capacitatea de a produce ( sau de a reproduce, într-o etapă ulterioară de producție) plante întregi și care sunt destinate acestui scop. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să reglementeze semințele, precum și toate celelalte forme de plante în orice stadiu de dezvoltare, care au capacitatea de a produce plante întregi și care sunt destinate acestui scop. (5) Prezentul regulament ar trebui, de asemenea, să reglementeze materialul de reproducere a plantelor utilizat pentru producerea de materii prime agricole destinate utilizării industriale, dat fiind că acest material reprezintă o parte importantă a mai multor sectoare și ar trebui să îndeplinească anumite standarde de calitate. (6) Pentru a stabili domeniul de aplicare al mai multor dispoziții ale prezentului regulament, este necesar să se definească conceptele de „operator profesionist” și „punere la dispoziție pe piață”. În special, având în vedere evoluția sectorului în ceea ce privește comercializarea, definiția „punerii la dispoziție pe piață” ar trebui să fie cât mai cuprinzătoare cu putință, pentru a permite toate formele de tranzacții legate de materialul de reproducere a plantelor. Definiția respectivă ar trebui să includă, printre altele, persoanele care efectuează vânzări prin contracte la distanță (de exemplu, în mod electronic) sau persoane care recoltează material forestier de bază. (7) Având în vedere nevoile producătorilor și cerințele privind flexibilitatea și proporționalitatea, prezentul regulament nu ar trebui să se aplice materialului de reproducere destinat exclusiv testării, unor scopuri științifice sau de ameliorare a plantelor, băncilor de gene, organizațiilor și rețelelor care au ca scop schimbul și conservarea resurselor genetice (inclusiv conservarea în ferme) sau materialului de reproducere care face obiectul unui schimb în natură între persoane care nu sunt operatori profesioniști. (8) Directiva 94/62/CE din 20 decembrie 1994 privind ambalajele și deșeurile de ambalaje[14], Regulamentul (CE) nr. 338/97/CE din 9 decembrie 1996 privind protecția speciilor faunei și florei sălbatice prin controlul comerțului cu acestea[15], Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 12 martie 2001 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic și de abrogare a Directivei 90/220/CEE a Consiliului[16], Regulamentul (CE) nr. 1829/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind produsele alimentare și furajele modificate genetic[17], Regulamentul (CE) nr. 1830/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind trasabilitatea și etichetarea organismelor modificate genetic și trasabilitatea produselor destinate alimentației umane sau animale, produse din organisme modificate genetic, și de modificare a Directivei 2001/18/CE[18] și Regulamentul (UE) nr..../... (Oficiul pentru Publicații, vă rugăm să introduceți numărul regulamentului privind măsurile de protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor), ar trebui să se aplice, de asemenea, în cazul producerii și punerii la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor. (9) Pentru a asigura transparența și eficacitatea controalelor legate de producerea și punerea la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor, operatorii profesioniști ar trebui să fie înregistrați. Cu toate acestea, pentru a reduce sarcina administrativă pentru operatorii profesioniști, permițându-le să se înregistreze o singură dată într-un singur registru, este adecvat ca aceștia să se înregistreze în registrele publice stabilite de statele membre în temeiul Regulamentului (UE) nr. …/… (Oficiul pentru Publicații, vă rugăm să introduceți numărul regulamentului privind măsurile de protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor). (10) Pentru a asigura punerea în aplicare corespunzătoare a prezentului regulament, ar trebui să se introducă obligații de bază pentru operatorii profesioniști care se ocupă cu producerea și punerea la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor. (11) Experiența a arătat că fiabilitatea și calitatea materialului de reproducere pus la dispoziție pe piață pot fi compromise atunci când nu poate fi asigurată trasabilitatea materialului de reproducere care nu respectă standardele aplicabile. Prin urmare, este necesar să se instituie un sistem cuprinzător de trasabilitate care să permită efectuarea de retrageri de pe piață sau furnizarea de informații consumatorilor sau autorităților competente. Din acest motiv, ar trebui să devină obligatorie păstrarea informațiilor și a registrelor necesare în ceea ce privește transferurile de la și către utilizatori profesioniști. Pe baza principiului proporționalității, această normă nu ar trebui să se aplice în cazul în care materialul de reproducere este pus la dispoziție pe piața cu amănuntul. (12) Anumite genuri și specii de materiale de reproducere a plantelor ar trebui să fie supuse unor cerințe sporite privind producerea și punerea lor la dispoziție pe piață, ca urmare a importanței lor economice, sanitare și de mediu sporite. Importanța respectivă ar trebui să fie stabilită ținând cont de suprafața sau valoarea de producție a genurilor sau speciilor respective, de numărul de operatori profesioniști sau de conținutul substanțelor care prezintă un risc potențial pentru sănătate sau mediu. Majoritatea genurilor și speciilor respective sunt reglementate în prezent prin directivele menționate mai sus. Genurile și speciile respective ar trebui incluse într-o listă specifică (fiind denumite în continuare „genuri și specii listate”). (13) Pentru a asigura transparența și a permite consumatorilor să ia decizii în cunoștință de cauză, materialul de reproducere a plantelor care aparține genurilor și speciilor listate ar trebui să fie produs sau pus la dispoziție pe piață doar în cadrul unor categorii predefinite. Categoriile respective ar trebui să reflecte diferitele niveluri de calitate și etape de producere și ar trebui să poarte denumirea „prebază”, „bază”, „certificat” și „standard”. (14) Pentru a asigura o disponibilitate maximă a materialului de reproducere a plantelor și a oferi utilizatorilor a gamă largă de opțiuni, operatorii profesioniști ar trebui, în principiu, să poată pune la dispoziție pe piață material de reproducere a plantelor aparținând genurilor sau speciilor listate din toate categoriile. Cu toate acestea, pentru a garanta securitatea alimentelor și a hranei pentru animale și a permite obținerea unui nivel ridicat de identitate, calitate și sănătate a materialului de reproducere a plantelor, acesta nu ar trebui să fie pus la dispoziție pe piață ca material standard dacă costurile de certificare sunt proporționale cu obiectivele respective. (15) Materialul de reproducere a plantelor aparținând soiurilor cu descrieri recunoscute oficial, precum și materialul eterogen și materialul pentru piața de nișă ar trebui să fie supuse unor cerințe minime. Prin urmare, aceste materiale ar trebui, în toate cazurile, să fie produse și puse la dispoziție pe piață numai ca material standard. (16) Pentru a permite utilizatorilor să facă alegeri în cunoștință de cauză privind identitatea și caracteristicile sale, materialul de reproducere a plantelor din genurile și speciile listate ar trebui să fie produs și pus la dispoziție pe piață numai dacă aparține soiurilor înregistrate în registrele naționale de soiuri sau în registrul de soiuri al Uniunii. (17) Pentru a facilita adaptarea la evoluțiile din domeniul ameliorării plantelor și la eventuale noi tehnici, ar trebui să se permită producerea sau punerea la dispoziție pe piață, în anumite condiții, a materialului eterogen de reproducere a plantelor care nu se încadrează în definiția unui soi în înțelesul prezentului regulament, fără ca acesta să aparțină unui soi înregistrat și chiar dacă nu este conform cu cerințele privind înregistrarea soiurilor, și anume în ceea ce privește caracterul distinct, uniformitatea și stabilitatea, sau cu cerințele privind valoarea agronomică satisfăcătoare sau cele privind valoarea agronomică durabilă. Înregistrarea unui astfel de material ar trebui să ia în considerare contribuția sa privind sporirea variabilității genetice a culturilor agricole, a bazei de resurse genetice și a biodiversității în Uniune, precum și privind durabilitatea agriculturii și, prin urmare, adaptarea la schimbările climatice. Metodologia de înregistrare ar trebui să țină seama în special de aceste caracteristici specifice și ar trebui să implice un nivel minim al sarcinii administrative pentru operatorii care doresc să înregistreze un astfel de material. Ar fi, de asemenea, adecvat și proporțional ca portaltoaiele să fie exceptate de la această cerință, dat fiind că ele au o valoare comercială și practică semnificativă pentru sectoarele în care sunt folosite, însă, adeseori, nu se încadrează în definiția unui soi. (18) Ar trebui stabilite norme pentru certificarea materialului de reproducere a plantelor, precum și pentru activitățile de verificare a fiabilității certificării în etapa de postcertificare, pentru a asigura îndeplinirea cerințelor de calitate aplicabile. Normele respective ar trebui să fie adaptate la evoluțiile tehnice și științifice. (19) Cerințele privind calitatea și sistemele de certificare ar trebui să ia în considerare recomandările internaționale, precum normele și reglementările sistemelor pentru semințe ale Organizației pentru cooperare și dezvoltare economică (OCDE), standardele privind cartofii de sămânță ale Comisiei Economice pentru Europa a Națiunilor Unite (CEE-ONU) și normele privind eșantionarea și testarea ale Asociației internaționale pentru testarea semințelor (ISTA). (20) Având în vedere limitele privind prezența organismelor dăunătoare care afectează calitatea, stabilite în Regulamentul (UE) nr. .../... (Oficiul pentru Publicații, vă rugăm să introduceți numărul regulamentului privind măsurile de protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor) privind măsurile de protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor[19], este adecvat să se stabilească proceduri detaliate de inspecție și examinare care să ducă la o certificare unică în ceea ce privește respectarea cerințelor adoptate în temeiul prezentului regulament și al Regulamentului (UE) nr. .../... (Oficiul pentru Publicații, vă rugăm să introduceți numărul regulamentului privind măsurile de protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor). (21) În vederea asigurării unui nivel maxim de puritate a materialului și de omogenitate a producției, materialul de reproducere a plantelor aparținând genurilor sau speciilor listate ar trebui să fie păstrate în loturi separate. (22) Având în vedere diversitatea materialului de reproducere a plantelor, operatorii profesioniști ar trebui să aibă posibilitatea să producă și să pună la dispoziție pe piață material de reproducere a plantelor sub formă de plante individuale, pachete, recipiente sau legături. (23) Ar trebui să se adopte norme privind etichetarea materialului de reproducere a plantelor din genurile sau speciile listate, pentru a asigura identificarea adecvată a materialului respectiv. În cazul materialului din categoriile supuse certificării, operatorii profesioniști autorizați ar trebui să producă și să lipească eticheta (denumită în continuare „eticheta oficială”), sub supravegherea oficială a autorităților competente. Cu toate acestea, dat fiind că este posibil ca unii operatori profesioniști să nu dispună de resursele necesare pentru a efectua activitățile de certificare și pentru a emite etichete oficiale, ar trebui să se prevadă posibilitatea ca etichetele oficiale să fie emise de autoritățile competente la cererea operatorilor profesioniști. (24) Pentru a se asigura conservarea mediului natural în contextul conservării resurselor genetice, este de dorit să se permită amestecarea materialului de reproducere a plantelor aparținând genurilor sau speciilor listate cu cel aparținând genurilor sau speciilor nelistate. Amestecurile respective ar trebui să fie autorizate numai dacă compoziția lor este legată în mod natural de o anumită regiune. Pentru a asigura transparența și un control mai bun privind calitatea amestecurilor în cauză, producerea și punerea la dispoziție pe piață a amestecurilor respective ar trebui să fie supuse autorizării de către autoritățile competente. (25) Ar trebui să se adopte norme privind importul în Uniune de material de reproducere a plantelor din genurile sau speciile listate, care să permită numai importul materialelor de reproducere a plantelor care respectă aceleași cerințe privind producerea și calitatea ca cele aplicabile materialului produs și pus la dispoziție pe piață în Uniune. (26) Pentru a asigura flexibilitatea și a facilita adaptarea operatorilor profesioniști și a pieței la circumstanțe specifice sau în cazul unor dificultăți de aprovizionare, este adecvat să se prevadă anumite derogări de la normele generale prevăzute în prezentul regulament. Aceste derogări ar trebui să fie acordate sub rezerva respectării unor condiții specifice, pentru a evita abuzurile și a garanta respectarea obiectivelor generale ale prezentului regulament. Derogările ar trebui să se aplice materialului de reproducere a plantelor aparținând unor soiuri a căror înregistrare este în curs de examinare, materialului de reproducere a plantelor care nu a fost certificat în mod definitiv sau care nu a fost certificat ca respectând cerințele aplicabile privind germinarea. De asemenea, ar trebui să existe posibilitatea de a adopta măsuri de urgență pentru a combate riscurile pentru sănătatea oamenilor, a animalelor și a plantelor, precum și pentru mediu. (27) Materialul de reproducere a plantelor care este pus la dispoziție pe piață doar în cantități limitate de către mici producători („material de reproducere a plantelor pentru piața de nișă”) ar trebui să fie exceptat de la cerința de a aparține unui soi înregistrat. Această derogare este necesară pentru a evita obstacolele inutile în calea punerii la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor care prezintă un interes comercial mai redus, dar care este important pentru menținerea diversității genetice. Cu toate acestea, ar trebui să se asigure faptul că această derogare nu este folosită în mod regulat de către o gamă largă de operatori profesioniști și că este folosită numai de către operatorii profesioniști care nu pot suporta costurile și sarcina administrativă generate de înregistrarea soiurilor. Acest lucru este important pentru a evita folosirea abuzivă a acestei derogări și pentru a asigura aplicarea normelor prezentului regulament. Prin urmare, materialul pentru piața de nișă ar trebui să fie pus la dispoziție pe piață numai de operatorii profesioniști care au un număr mic de angajați și o cifră de afaceri anuală redusă. (28) Este de dorit să se organizeze experimente temporare în vederea găsirii unor alternative îmbunătățite la orice măsuri adoptate pentru genurile sau speciile listate. Pentru organizarea acestor experimente ar trebui să se țină cont de evoluția tehnicilor referitoare la producerea și controlul materialului de reproducere a plantelor. (29) Materialul de reproducere a plantelor din genurile sau speciile listate, exportat în țări terțe, ar trebui să respecte normele privind materialul de reproducere produs și pus la dispoziție pe piață în Uniune, cu excepția cazului în care materialul în cauză este supus unor acorduri bilaterale sau multilaterale sau normelor din țările terțe. (30) Ar trebui stabilite cerințe de bază privind materialul de reproducere a plantelor care nu aparține genurilor sau speciilor listate, pentru a se asigura standarde minime de calitate și de identificare pentru producerea și punerea lor la dispoziție pe piață. (31) Pentru a se asigura faptul că toate soiurile au acces la înregistrare și sunt supuse unor norme și condiții comune, ar trebui să se stabilească norme pentru înregistrarea soiurilor, care ar trebui să se aplice soiurilor din genurile sau speciile listate, precum și soiurilor din speciile care nu sunt listate. (32) Experiența de până acum a demonstrat că unii amelioratori sunt interesați să pună la dispoziție pe piață soiuri în întreaga Uniune sau în cea mai mare parte a acesteia. Prin urmare, este adecvat să se ofere amelioratorilor posibilitatea de a-și înregistra soiurile fie într-un registru de soiuri național, fie în registrul de soiuri al Uniunii. Sarcina de a crea, publica și actualiza registrul de soiuri al Uniunii ar trebui încredințată Agenției europene pentru soiuri de plante (denumită în continuare „agenția”), intitulată anterior Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante, astfel cum a fost stabilit prin articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 2100/1994 al Consiliului, care are în prezent sarcina de a acorda titluri de protecție a soiurilor. Prin urmare, activitățile agenției ar trebui să acopere toate aspectele legate de gestionarea soiurilor de plante. (33) În principiu, soiurile ar trebui să fie înregistrate pe baza descrierii oficiale realizate de o autoritate competentă sau de către agenție. Cu toate acestea, pentru a reduce sarcina de lucru a autorităților competente și a agenției și pentru a asigura flexibilitatea, este adecvat să se prevadă ca examinările necesare pentru a produce descrierea oficială să poată fi realizate și de operatorii profesioniști. (34) Soiurile aparținând unor specii de o importanță deosebită pentru dezvoltarea agriculturii și horticulturii în Uniune ar trebui să fie supuse, pe lângă cerințele de înregistrare de bază, unor cerințe suplimentare care să asigure o valoare agronomică sau de utilizare satisfăcătoare și durabilă. (35) Cerințele de asigurare a valorii agronomice durabile ar trebui să fie stabilite la nivelul Uniunii pentru a sprijini dezvoltarea durabilă, pentru a orienta ameliorarea soiurilor și a răspunde cererilor amelioratorilor, producătorilor și a consumatorilor în ceea ce privește acest tip dezvoltare. Cerințele de garantare a valorii agronomice și de utilizare satisfăcătoare pot fi stabilite doar de statele membre în funcție de condițiile lor agroclimatice și agricole specifice. Prin urmare, soiurile respective ar trebui să fie înregistrate doar în registrele naționale de soiuri. Cerințele de garantare a valorii agronomice și de utilizare satisfăcătoare ar trebui să se refere la randamente și la caracteristicele de calitate. Atunci când elaborează și aplică astfel de cerințe, statele membre ar trebui să ia în considerare constrângerile specifice anumitor practici de gestionare agricolă. În special, ele ar trebui să ia în considerare în mod corespunzător nevoile specifice ale agriculturii ecologice în ceea ce privește rezistența și consumul redus de resurse. (36) În cadrul Convenției privind diversitatea biologică la care a devenit parte, Uniunea s-a angajat să mențină diversitatea genetică a plantelor cultivate și a speciilor sălbatice înrudite și să minimizeze eroziunea genetică. Acest angajament completează obiectivul Uniunii Europene de a stopa pierderea biodiversității până în 2020. În acest context, ar trebui să se permită ca anumite soiuri să fie cultivate și puse la dispoziție pe piață chiar dacă nu respectă cerințele privind caracterul distinct, uniformitatea și stabilitatea, pentru a asigura conservarea și utilizarea lor în mod durabil și pentru a contribui astfel la durabilitatea agriculturii și la adaptarea la schimbările climatice. Prin urmare, soiurile respective ar trebui să fie înregistrate doar pe baza unei descrieri recunoscute oficial. (37) Cu toate acestea, soiurile înregistrate pe baza unei descrieri recunoscute oficial ar trebui să fie produse în regiunea în care au fost în mod tradițional cultivate și adaptate, pentru a garanta autenticitatea lor și valoarea lor adăugată pentru conservarea diversității genetice și protecția mediului. Prin urmare, ele ar trebui să fie incluse numai în registrele naționale de soiuri. Din același motiv, soiurile respective ar fi trebuit să fi fost puse la dispoziție pe piață înainte de intrarea în vigoare a prezentului regulament sau să fi fost radiate de mai mult de cinci ani din registrul național de soiuri sau din registrul de soiuri al Uniunii, dacă au fost înregistrate acolo pe baza unei examinări tehnice privind caracterul distinct, uniformitatea și stabilitatea lor. (38) Ar trebui să se stabilească norme privind procedurile de înregistrare a soiurilor și a clonelor în registrele naționale de soiuri, pentru a asigura condiții uniforme pentru toate cererile și un cadru transparent pentru toate părțile interesate. (39) Anumite soiuri care sunt adaptate natural la condițiile locale și regionale și care sunt amenințate de eroziunea genetică, sau care nu au valoare intrinsecă pentru producția comercială, dar au fost create pentru a fi cultivate în condiții speciale, sunt deja acceptate în cataloagele, listele sau registrele naționale de soiuri, în temeiul articolului 3 din Directiva 2008/62/CE a Comisiei din 20 iunie 2008 de stabilire a anumitor derogări pentru acceptarea soiurilor locale și a varietăților agricole adaptate natural la condițiile locale și regionale și amenințate de eroziunea genetică și pentru comercializarea semințelor și cartofilor de sămânță ale acestor soiuri locale și varietăți[20] și în temeiul articolului 3 alineatul (1) din Directiva 2009/145/CE a Comisiei din 26 noiembrie 2009 de stabilire a anumitor derogări pentru acceptarea varietăților primitive și a soiurilor de legume care sunt cultivate, în mod tradițional, în localități și regiuni speciale și care sunt amenințate de erodare genetică și a soiurilor de legume lipsite de valoare intrinsecă pentru producția vegetală comercială, dar create pentru a fi cultivate în condiții speciale, precum și pentru comercializarea semințelor acestor varietăți primitive și soiuri[21]. Soiurile respective nu au făcut obiectul unei examinări tehnice complete privind caracterul distinct, uniformitatea sau stabilitatea lor. Este, prin urmare, adecvat ca respectivele soiuri să fie înregistrate direct în registrele naționale de soiuri, fără alte formalități, ca soiuri cu o descriere recunoscută oficial. (40) Registrul de soiuri al Unii ar trebui, de asemenea, să includă toate soiurile care sunt înregistrate în registrele naționale de soiuri. În acest fel se va garanta că registrul de soiuri al Uniunii oferă o imagine transparentă a tuturor soiurilor înregistrate în Uniune. (41) Ar trebui adoptate norme pentru înregistrarea soiurilor și clonelor în registrul de soiuri al Uniunii. Pentru a asigura coerența, normele respective ar trebui să fie similare normelor privind înregistrarea în registrele naționale de soiuri. (42) Autoritățile naționale competente și agenția ar trebui să perceapă taxe pentru procesarea cererilor și pentru examinările tehnice și formale, pentru fiecare an al perioadei de înregistrare. Acest lucru ar fi necesar pentru a asigura resursele necesare sistemului de înregistrare a soiurilor în ansamblul său și pentru a garanta faptul că principalii beneficiari ai acestei înregistrări suportă costurile de funcționare a sistemului. Normele privind stabilirea acestor taxe ar trebui să fie prevăzute în prezentul regulament. (43) Pentru a facilita înregistrarea soiurilor care permit combaterea eroziunii genetice în Uniune, statele membre ar trebui să aplice o taxă redusă pentru soiurile cu o descriere recunoscută oficial și pentru materialul eterogen. Aceste taxe reduse ar trebui să fie suficient de scăzute pentru a nu descuraja sau împiedica punerea la dispoziție pe piață a soiurilor respective. Pentru a oferi sprijin microîntreprinderilor, acestea ar trebui să fie pe deplin scutite de la plata taxelor. (44) Pentru a proteja interesele comerciale și drepturile de proprietate intelectuală ale operatorilor profesioniști, rezultatele examinării și descrierea componentelor genealogice ar trebui să fie tratate ca fiind confidențiale, dacă amelioratorul solicită acest lucru. Din motive de transparență, toate descrierile soiurilor listate în registrele naționale de soiuri sau în registrul de soiuri al Uniunii ar trebui să fie puse la dispoziția publicului. (45) Pădurile acoperă o suprafață întinsă a Uniunii și îndeplinesc funcții sociale, economice, ecologice, culturale și de mediu. Prin urmare, este nevoie de abordări și acțiuni specifice pentru diferitele tipuri de păduri, ținând cont de diversitatea condițiilor care caracterizează pădurile din Uniune. (46) Materialul forestier de reproducere aparținând speciilor de arbori și hibrizilor artificiali care sunt importanți pentru silvicultură ar trebui să fie de calitate superioară și să fie adaptat, din punct de vedere genetic, condițiilor locale. Conservarea și sporirea biodiversității pădurilor, inclusiv a diversității genetice a arborilor, sunt esențiale pentru gestionarea durabilă a pădurilor. (47) Este necesar să se stabilească cerințe privind materialul forestier de reproducere în ceea ce privește materialul de bază, categoriile în care poate fi încadrat materialul pus la dispoziție pe piață, loturile, etichetarea, ambalajele de mici dimensiuni, pentru a asigura standardele corespunzătoare de calitate și de comercializare și pentru a permite adaptarea la progresele tehnice și științifice din acest sector. (48) Pentru a asigura flexibilitatea necesară și adaptarea la circumstanțe speciale, ar trebui să se prevadă derogări, în anumite condiții, pentru producerea și punerea la dispoziție pe piață a materialului forestier de reproducere. Aceste derogări ar trebui să se refere la posibilitatea ca statele membre să adopte dispoziții mai stricte în cazul în care se confruntă cu dificultăți temporare de aprovizionare sau cu necesitatea de a pune la dispoziție pe piață semințe în mod rapid, de a realiza experimente temporare și de a adopta măsuri de urgență. (49) În scopul conservării și utilizării durabile a resurselor genetice vegetale forestiere, ar trebui să se permită statelor membre să adopte cerințe mai puțin stricte privind materialul forestier de reproducere care este adaptat în mod natural la condițiile locale și regionale și este amenințat de eroziunea genetică. (50) Autoritățile competente ar trebui să perceapă taxe pentru înregistrarea/autorizarea materialului forestier de bază și pentru emiterea certificatelor de identitate pentru materialul forestier obținut din material forestier de bază înregistrat/autorizat. Acest lucru ar fi necesar pentru a asigura resursele necesare pentru certificarea materialului forestier de reproducere și pentru a garanta că principalii beneficiari ai certificării suportă costurile aferente. Pentru a oferi sprijin microîntreprinderilor, acestea ar trebui să fie pe deplin scutite de la plata taxelor. Normele privind taxele respective ar trebui să fie prevăzute în prezentul regulament, dat fiind că ele vizează producerea efectivă, înregistrarea și punerea la dispoziție pe piață a materialului forestier de reproducere. (51) Regulamentul (CE) nr. 2100/1994 trebuie modificat pentru a include în misiunea agenției înregistrarea soiurilor și pentru a modifica vechea sa denumire, „Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante”. (52) Pentru a garanta că anexele la prezentul regulament sunt adaptate la progresele tehnice și științifice, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește modificarea anexelor prezentului regulament. (53) Pentru a urma evoluțiile tehnice și economice ale sectorului, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește crearea unei liste cu genurile sau speciile al căror material de reproducere a plantelor nu poate fi introdus pe piață sub formă de material standard. (54) Pentru a urma evoluțiile tehnice și economice ale sectorului, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în vederea definirii materialului de reproducere a plantelor care poate fi produs și pus la dispoziție pe piață fără a aparține unui soi înregistrat și a cerințelor pentru producerea și punerea sa la dispoziție pe piață. (55) Pentru a garanta că materialul de reproducere a plantelor din genurile sau speciile listate și anumite tipuri de material forestier de reproducere îndeplinesc cele mai stricte cerințe privind identitatea, calitatea și sănătatea, în funcție de caracteristicile genurilor, speciilor sau categoriilor în cauză, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește adoptarea cerințelor de producție și calitate și a sistemelor de certificare, pentru genurile sau speciile în cauză, și în ceea ce privește adoptarea unor cerințe de calitate pentru punerea la dispoziție pe piață a anumitor părți de plante și a materialului săditor pentru speciile și hibrizii artificiali din care face parte materialul forestier de reproducere. (56) Pentru a garanta că materialul de reproducere a plantelor este pus la dispoziție pe piață în condiții adaptate la caracteristicile specifice genurilor sau speciilor din care face parte, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește dimensiunea maximă, compoziția și identificarea loturilor și cerințele privind ambalajele mici, ale materialului de reproducere a plantelor din anumite genuri sau specii. (57) Pentru a adapta normele privind etichetele oficiale și etichetele operatorilor la caracteristicile anumitor tipuri de material de reproducere a plantelor, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea unor norme suplimentare privind eticheta pentru categorii specifice și alte grupe de material de reproducere a plantelor, indicații privind numărul etichetei, indicații privind generațiile de material prebază, bază, certificat și standard, indicarea tipurilor de soiuri, inclusiv hibrizii intraspecifici sau interspecifici, indicarea subdiviziunilor categoriilor care îndeplinesc condiții diferite, în cazul amestecurilor, indicarea procentului din greutate reprezentat de diversele componente prezentate pe specii și, dacă este cazul, pe soiuri și indicații privind utilizarea prevăzută a materialului. (58) Pentru a garanta că operatorii profesioniști dispun de capacitatea necesară pentru a efectua în mod corespunzător o certificare fiabilă a materialului de reproducere a plantelor în cauză, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea unor cerințe mai detaliate privind calificarea operatorilor profesioniști și a inspectorilor cărora li se pot încredința activități de certificare, privind caracterul adecvat al spațiilor și disponibilitatea unor echipamente specifice care urmează să fie utilizate de către operatorii profesioniști și laboratoare. (59) În vederea asigurării unor standarde ridicate și actualizate pentru supravegherea oficială a certificării efectuate de operatori, în funcție de caracteristicile anumitor genuri sau specii, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea unor cerințe mai detaliate privind modul în care autoritățile competente trebuie să supravegheze procesul de certificare. (60) În vederea asigurării unor standarde actualizate pentru postcertificare, în funcție de caracteristicile anumitor genuri sau specii, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea unor cerințe privind proporția de eșantioane care trebuie să fie supuse testării și privind procedura de testare. (61) Pentru a garanta că amestecurile de material de reproducere a plantelor sunt produse și puse la dispoziție pe piață în conformitate cu cerințele de calitate adecvate, pe genuri și specii, și pentru a permite utilizatorilor să facă alegeri în cunoștință de cauză, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește adoptarea de norme privind producerea și punerea la dispoziție pe piață a amestecurilor de material de reproducere a plantelor din diferite genuri sau specii listate în anexa I, sau din diferite soiuri aparținând genurilor sau speciilor respective, și în ceea ce privește adoptarea de norme privind amestecul de material de reproducere a plantelor din genurile și speciile listate în anexa I cu material de reproducere a plantelor din genuri și specii care nu sunt listate în anexa I. (62) Pentru a garanta că materialul de reproducere a plantelor din soiuri a căror înregistrare este în curs de examinare este pus la dispoziție pe piață în mod transparent și într-o măsură limitată, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea unor cerințe privind etichetarea ambalajelor, precum și privind cantitățile maxime autorizate care pot fi puse la dispoziție pe piață pentru anumite genuri sau specii. (63) Pentru a garanta că materialul pentru piața de nișă este pus la dispoziție pe piață în mod limitat și transparent, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea dimensiunii maxime a pachetelor, recipientelor sau legăturilor și a cerințelor privind trasabilitatea, loturile și etichetarea materialului de nișă în cauză. (64) Este important să se asigure că materialul de reproducere a plantelor care nu a fost certificat în mod definitiv și semințele pentru care nu s-a confirmat că respectă cerințele de germinare pot fi produse și puse la dispoziție pe piață în condiții speciale. Prin urmare, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea unor norme specifice pentru materialul de reproducere a plantelor referitoare la ambalaje, recipiente și legături, norme privind ambalajele și recipientele mici, etichetarea materialului respectiv, durata perioadei în care semințele respective pot fi puse la dispoziție pe piață și conținutul rapoartelor de analiză provizorii privind germinarea. (65) Este important să se asigure că materialul de reproducere a plantelor importat din țări terțe respectă cerințele prezentului regulament. Prin urmare, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei, pentru a decide dacă materialul de reproducere a plantelor din anumite genuri, specii și categorii, produs într-o țară terță sau în anumite părți ale unei țări terțe, îndeplinește cerințe echivalente cu cele aplicabile materialului de reproducere a plantelor produs și pus la dispoziție pe piață în cadrul Uniunii. (66) Este important să se asigure că producerea și punerea la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor din anumite genuri sau specii răspunde unor cerințe mai stricte ale societății privind performanța lor agricolă și caracteristicile de calitate pentru prelucrare. Pentru a urma evoluțiile tehnice și economice ale sectorului, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește crearea unui liste cu genurile sau speciile care prezintă o importanță deosebită pentru dezvoltarea satisfăcătoare și durabilă a agriculturii în Uniune. (67) În vederea asigurării unor standarde actualizate pentru înregistrarea soiurilor, în funcție de caracteristicile genurilor sau speciilor cu o importanță deosebită pentru dezvoltarea durabilă a agriculturii în Uniune, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea unor norme pentru înregistrarea soiurilor din genurile sau speciile respective privind rezistența la dăunători, consumul redus de resurse specifice, conținutul redus de substanțe nedorite și adaptarea sporită la condiții agroclimatice divergente. (68) Pentru a asigura condiții actualizate privind eligibilitatea denumirilor soiurilor în anumite cazuri, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea unor norme privind relația dintre denumiri și mărcile comerciale, relația dintre denumiri și indicațiile geografice sau denumirile de origine pentru produsele agricole, acordul scris al titularilor de drepturi anterioare de a înlătura obstacolele din calea eligibilității unei denumiri, criteriile specifice pentru a stabili dacă o denumire este înșelătoare sau neclară și privind utilizarea unei denumiri sub formă de cod. (69) Este important să se asigure că materialul de reproducere a plantelor aparținând unor clone poate fi produs și introdus pe piață numai dacă îndeplinește anumite cerințe de calitate și de sănătate și dacă aparține unor genuri sau specii care au o valoare deosebită pentru anumite sectoare de piață. Prin urmare, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește adoptarea unor cerințe de calitate și de sănătate pentru clone din anumite genuri sau specii și în ceea ce privește crearea unei liste menționând genurile sau speciile din care trebuie să facă parte clona pentru a putea fi puse la dispoziție pe piață. (70) Pentru a garanta că informațiile furnizate în cererile de înregistrare a soiurilor sunt actualizate pentru a ține seama de evoluțiile sectorului și sunt relevante pentru caracteristicile specifice soiurilor aparținând genurilor sau speciilor respective, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea unor elemente suplimentare care trebuie să fie incluse în cererea pentru anumite genuri sau specii. (71) Pentru a asigura standarde actualizate privind realizarea, de către agenție și autoritățile competente, a unor audituri ale spațiilor folosite pentru examinările tehnice și ale organizării acestor examinări, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea unor norme privind auditurile respective. (72) Pentru a asigura standarde actualizate pentru examinările tehnice ale soiurilor, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea unor norme privind obligațiile de calificare și formare a personalului autorităților competente sau a solicitanților, echipamentele necesare pentru efectuarea examinării tehnice, instituirea unor colecții de referință a soiurilor, instituirea unor sisteme de management al calității și efectuarea de inspecții în câmp și de teste de laborator pentru anumite genuri sau specii. (73) Pentru a garanta că taxele pe care trebuie să le plătească solicitanții pentru înregistrarea unui soi în registrul de soiuri al Uniunii sunt proporționale, echitabile și actualizate, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea valorii taxelor care trebuie plătite de solicitant. (74) Pentru a asigura furnizarea unor informații complete pentru anumite categorii sau specii de material forestier de reproducere, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea condițiilor în care eticheta operatorului include sau este completată de un alt document elaborat de operatorul profesionist. (75) Pentru a preveni riscurile legate de calitatea și sănătatea materialului forestier de reproducere în cauză, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește completarea cerințelor prevăzute în prezentul regulament privind clonele și amestecurile de clone, prin stabilirea numărului maxim de ani sau a numărului maxim de rameți la care ar trebui se limiteze autorizarea clonelor sau amestecurilor de clone. (76) Pentru a garanta că derogarea privind cerințele de informare cu privire la germinare sau viabilitate, prevăzută pentru cantitățile mici de semințe de material forestier de reproducere, este aplicată într-o manieră proporțională, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea unor cantități maxime corespunzând acestor cantități mici pentru anumite tipuri de material forestier de reproducere. (77) Pentru a garanta că elementele de cost pentru taxele percepute de autoritățile competente pentru înregistrarea materialului forestier de bază autorizat și pentru emiterea certificatelor de identitate sunt adecvate activității efectuate și sunt actualizate, competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din TFUE ar trebui să fie delegată Comisiei în ceea ce privește stabilirea acestor elemente. (78) Este deosebit de important ca, în etapa pregătitoare a adoptării actelor delegate, Comisia să desfășoare consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui să asigure transmiterea simultană, la timp și adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu. (79) Comisiei ar trebui să i se acorde competențe de executare, în vederea asigurării unor condiții uniforme pentru punerea în aplicare a dispozițiilor prezentului regulament privind următoarele aspecte: (a) autorizarea statelor membre de a adopta dispoziții mai stricte decât cele adoptate în conformitate cu prezentul regulament privind materialul de reproducere a plantelor din genurile sau speciile listate și privind materialul forestier de reproducere din speciile și hibrizii artificiali listați; (b) adoptarea de măsuri de urgență; (c) autorizarea statelor membre să permită, pentru o perioadă de maximum un an, producerea și introducerea pe piață a materialului de reproducere a plantelor aparținând unui soi din genurile sau speciile listate care nu este încă înregistrat într-un registru național de soiuri sau în registrul Uniunii; (d) autorizarea statelor membre să permită, pentru o perioadă de maximum un an, punerea la dispoziție pe piață de material de reproducere a plantelor aparținând genurilor sau speciilor listate care îndeplinește cerințe mai puțin stricte decât cele adoptate în temeiul prezentului regulament; (e) organizarea unor experimente temporare, (f) formatul registrelor naționale de soiuri și al registrului de soiuri al Uniunii; (g) formatul cererii de înregistrare a soiurilor de plante; (h) modalitățile de transmitere a notificărilor privind înregistrarea soiurilor; (i) forma listelor naționale privind materialul forestier de reproducere; (j) formatul notificării includerii materialului forestier de reproducere în lista națională și (k) formatul certificatelor de identitate pentru materialul forestier de reproducere. (80) Respectivele competențe de executare ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie. (81) Prezentul regulament respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute, în special, de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, mai ales respectarea vieții private și de familie, dreptul de proprietate, protecția datelor cu caracter personal, libertatea de a desfășura o activitate comercială și libertatea artelor și științelor. Prezentul regulament ar trebui aplicat de către statele membre în conformitate cu drepturile și principiile respective. (82) Deoarece obiectivul prezentului regulament, și anume stabilirea de norme privind producerea și introducerea pe piață a materialului de reproducere a plantelor, pentru a asigura calitatea materialului și a permite utilizatorilor să facă alegeri în cunoștință de cauză, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre și, prin urmare, având în vedere efectul său, complexitatea și caracterul său transfrontalier și internațional, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum se prevede în articolul respectiv, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea respectivului obiectiv, ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT: PARTEA I DISPOZIȚII GENERALE Articolul 1 Domeniu de aplicare Prezentul regulament stabilește norme referitoare la: (a) producerea, în vederea punerii la dispoziție pe piață, a materialului de reproducere a plantelor; și (b) punerea la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor. Articolul 2 Excluderi Prezentul regulament nu se aplică materialului de reproducere a plantelor: (a) destinat exclusiv testării sau scopurilor științifice; (b) destinat exclusiv ameliorării; (c) destinat exclusiv utilizării și menținerii în cadrul unor bănci de gene, de către organizații și rețele de conservare a resurselor genetice sau de către persoane aparținând organizațiilor sau rețelelor respective; (d) care face obiectul unui schimb în natură între persoane care nu sunt operatori profesioniști. Articolul 3 Definiții În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții: (1) „plante” înseamnă plante, astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr..../... (Oficiul pentru Publicații, vă rugăm să introduceți numărul regulamentului privind măsurile de protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor) privind măsurile de protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor; (2) „material de reproducere a plantelor” înseamnă o plantă sau plante care au capacitatea de a produce plante întregi și sunt destinate acestui scop; (3) „plantă-mamă” înseamnă o plantă identificată de la care se prelevează material de reproducere a plantelor pentru reproducerea de noi plante; (4) „generație” înseamnă un grup de plante care reprezintă o etapă unică din descendența plantelor; (5) „punere la dispoziție pe piață ” înseamnă deținerea în scopul comercializării în cadrul Uniunii, inclusiv oferirea spre vânzare sau orice altă formă de transfer, precum și vânzarea, distribuția, importul în și exportul din Uniune și alte forme de transfer, cu titlu gratuit sau contra cost; (6) „operator profesionist” înseamnă orice persoană fizică sau juridică care efectuează, în cadrul profesiei sale, cel puțin una dintre următoarele activități legate de materialul de reproducere a plantelor: (a) producere; (b) ameliorare; (c) menținere; (d) prestare de servicii; (e) păstrare, inclusiv depozitare; și (f) punere la dispoziție pe piață. (7) „autorități competente” înseamnă autorități competente astfel cum sunt definite la articolul 2 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr..../.... [Oficiul pentru Publicații, vă rugăm să introduceți numărul regulamentului privind controalele oficiale]; (8) „organism modificat genetic” înseamnă un organism modificat genetic astfel cum este definit la articolul 2 alineatul (2) din Directiva 2001/18/CE; (9) „material forestier de reproducere” înseamnă material de reproducere a plantelor destinat utilizării în scopuri forestiere; (10) „lot” înseamnă o unitate de material de reproducere a plantelor, care poate fi identificat prin omogenitatea compoziției și originea sa. Articolul 4 Libera circulație Materialul de reproducere a plantelor nu este supus restricțiilor în ceea ce privește producerea și punerea sa la dispoziție pe piață, cu excepția celor prevăzute în prezentul regulament, în Directiva 94/62/CE, în Regulamentul (CE) nr. 338/97, în Directiva 2001/18/CE, în Regulamentul (CE) nr. 1829/2003, în Regulamentul (CE) nr. 1830/2003, în Regulamentul (UE) nr..../... (Oficiul pentru Publicații, vă rugăm să introduceți numărul regulamentului privind măsurile de protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor) și în legislația Uniunii prin care se limitează producerea sau punerea la dispoziție pe piață a speciilor alogene invazive. PARTEA II OPERATORI PROFESIONIȘTI Articolul 5 Registrele operatorilor profesioniști Operatorii profesioniști se înregistrează în registrele prevăzute la articolul 61 din Regulamentul (CE) nr..../... (Oficiul pentru Publicații, vă rugăm să introduceți numărul regulamentului privind măsurile de protecție împotriva organismelor dăunătoare plantelor), în conformitate cu dispozițiile articolului 62 din regulamentul respectiv. Articolul 6 Responsabilitățile generale ale operatorilor profesioniști Operatorii profesioniști se asigură că materialul de reproducere a plantelor produs și pus la dispoziție pe piață sub controlul lor îndeplinește cerințele prezentului regulament. Articolul 7 Responsabilitățile specifice ale operatorilor profesioniști care produc material de reproducere a plantelor Operatorii profesioniști care produc material de reproducere a plantelor: (a) sunt disponibili personal sau desemnează o persoană pentru a asigura legătura cu autoritățile competente, în scopul de a facilita controalele oficiale; (b) identifică și monitorizează punctele critice ale procesului de producere sau de punere la dispoziție pe piață care pot influența calitatea materialului de reproducere a plantelor; (c) țin o evidență a informațiilor privind monitorizarea punctelor critice menționate la litera (b), care trebuie să fie disponibile pentru examinare în cazul în care autoritatea competentă solicită acest lucru; (d) se asigură că loturile rămân identificabile separat; (e) păstrează informații actualizate în spațiile de lucru și alte locații utilizate pentru producerea materialului de reproducere a plantelor; (f) se asigură că autoritățile competente au acces la spațiile de lucru, inclusiv la spațiile de lucru și terenurile părților terțe contractante, precum și la registrele de monitorizare și la toate documentele asociate; (g) iau măsuri, dacă este cazul, pentru a menține identitatea materialului de reproducere a plantelor în conformitate cu cerințele aplicabile din prezentul regulament; (h) pun la dispoziția autorităților competente, la cerere, orice contracte cu părți terțe. Articolul 8 Trasabilitatea 1. Operatorii profesioniști asigură trasabilitatea materialului de reproducere a plantelor în toate etapele producerii și punerii la dispoziție pe piață. 2. În sensul alineatului (1), operatorii profesioniști păstrează informațiile care le permit să identifice, pe de o parte, operatorii profesioniști care le-au furnizat material de reproducere a plantelor și, pe de altă parte, materialul în cauză. La cerere, ei pun aceste informații la dispoziția autorităților competente. 3. În sensul alineatului (1), operatorii profesioniști păstrează informațiile care le permit să identifice persoanele cărora le-au furnizat material de reproducere a plantelor și materialul în cauză, cu excepția cazului în care materialul a fost furnizat pe piața cu amănuntul. La cerere, ei pun aceste informații la dispoziția autorităților competente. 4. În cazul materialului de reproducere a plantelor, cu excepția materialului forestier de reproducere, operatorii profesioniști păstrează informațiile privind materialul de reproducere a plantelor menționat la alineatele (2) și (3) pentru o perioadă de trei ani după ce au primit sau au furnizat materialul respectiv. În cazul materialului forestier de reproducere, perioada respectivă este de zece ani. PARTEA III MATERIALUL DE REPRODUCERE A PLANTELOR, CU EXCEPȚIA MATERIALULUI FORESTIER DE REPRODUCERE TITLUL I Dispoziții generale Articolul 9 Domeniu de aplicare Prezenta parte se aplică producerii, în vederea punerii la dispoziție pe piață, și punerii la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor, cu excepția materialului forestier de reproducere. Articolul 10 Definiții În sensul prezentei părți, se aplică următoarele definiții: (1) „soi” înseamnă un grup de plante dintr-un singur taxon botanic, aflat pe cea mai de jos treaptă de clasificare cunoscută, care îndeplinește toate cerințele de mai jos: (a) este definit prin expresia caracterelor rezultând dintr-un anumit genotip sau dintr-o anumită combinație de genotipuri; (b) se distinge de orice alt grup de plante prin prezența a cel puțin unuia dintre caracterele menționate la punctul (a); și (c) este considerat ca o entitate în ceea ce privește capacitatea sa de a fi reprodus fără modificări; (2) „descriere oficială” înseamnă descrierea unui soi care a fost realizată de o autoritate competentă, include caracteristicile specifice soiului și permite identificarea soiului prin examinarea caracterului distinctiv, a uniformității și a stabilității sale; (3) „descriere recunoscută oficial” înseamnă descrierea unui soi care a fost recunoscută de o autoritate competentă, care include caracteristicile specifice soiului și permite identificarea soiului prin alte mijloace decât examinarea caracterului său distinctiv, a uniformității și stabilității sale, în conformitate cu dispozițiile aplicabile la momentul înregistrării soiului respectiv în conformitate cu articolul 79; (4) „clonă” înseamnă un descendent individual, obținut inițial dintr-o altă plantă prin înmulțire vegetativă, care rămâne identic din punct de vedere genetic cu aceasta din urmă; (5) „menținerea soiului” înseamnă acțiunile menite să garanteze că un soi rămâne conform cu descrierea sa; (6) „material prebază” înseamnă un material de reproducere a plantelor care se află în prima etapă de producere și este destinat producerii altor categorii de material de reproducere a plantelor; (7) „material bază” înseamnă materialul de reproducere a plantelor care a fost produs din materialul prebază și este destinat producerii de material certificat; (8) „material certificat” înseamnă materialul de reproducere a plantelor care a fost produs din material bază sau prebază; (9) „material standard” înseamnă material de reproducere a plantelor diferit de materialul bază, prebază sau certificat; (10) „categorie” înseamnă material prebază, material bază, material certificat sau material standard. TITLUL II Producerea și punerea la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor aparținând genurilor și speciilor listate în anexa I CAPITOLUL I Dispoziții introductive Articolul 11 Domeniu de aplicare 1. Prezentul titlu se aplică producerii și punerii la dispoziție pe piață a materialului de reproducere a plantelor aparținând genurilor și speciilor care îndeplinesc unul sau mai multe dintre următoarele criterii: (a) reprezintă o suprafață de producție importantă; (b) reprezintă o valoare de producție importantă; (c) sunt produse sau puse la dispoziție pe piață de un număr semnificativ de operatori profesioniști în Uniune; (d) conțin substanțe care, pentru toate utilizările sau pentru anumite utilizări, trebuie să facă obiectul unor norme speciale privind protecția sănătății umane și animale și a mediului. 2. Genurile și speciile menționate la alineatul (1) sunt listate în anexa I. 3. Comisia este împuternicită să adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 140, pentru a modifica anexa I în vederea adaptării acesteia la evoluția cunoștințelor tehnice, a cunoștințelor științifice și a datelor economice. 4. Prezentul titlu se aplică, de asemenea, portaltoaielor și altor părți de plante (în continuare denumite în comun „portaltoi”), care aparțin genurilor și speciilor care nu sunt listate în anexa I, în cazul în care sunt altoite cu material aparținând unuia sau mai multor genuri și specii listate în anexa I sau hibrizilor lor. Articolul 12 Categorii de material de reproducere a plantelor 1. Materialul de reproducere a plantelor poate fi produs și pus la dispoziție pe piață numai dacă se încadrează într-una din următoarele categorii: (a) material prebază; (b) material bază; (c) material certificat; (d) material standard. 2. Materialul de reproducere a plantelor nu poate fi produs și pus la dispoziție pe piață sub formă de material standard dacă aparține unor genuri sau specii pentru care costurile și activitățile de certificare necesare pentru producerea și punerea la dispoziție pe piață de material de reproducere a plantelor din categoriile prebază, bază și certificat sunt proporționale cu: (a) scopul de a asigura securitatea alimentelor și a hranei pentru animale; și (b) cu nivelul ridicat de identitate, sănătate și calitate al materialului de reproducere a plantelor care rezultă din îndeplinirea cerințelor pentru materialul prebază, bază și certificat, în comparație cu cele pentru materialul standard. 3. Comisia este împuternicită să adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 140, pentru a enumera genurile sau speciile al căror material de reproducere a plantelor nu poate fi introdus pe piață ca material standard, astfel cum se menționează la alineatul (2). 4. Prin derogare de la alineatele (2) și (3), materialul de reproducere a plantelor este produs și pus la dispoziție pe piață ca material standard numai într-unul sau mai multe dintre următoarele cazuri: (a) aparține unui soi cu descriere recunoscută oficial; (b) este material eterogen în sensul articolului 14 alineatul (3); (c) este material pentru piața de nișă în sensul articolului 36 alineatul (1). CAPITOLUL II Cerințe privind producerea și punerea la dispoziție pe piață Secțiunea 1 Lista cerințelor Articolul 13 Producerea și punerea la dispoziție pe piață a materialului prebază, bază, certificat și standard 1. Materialul de reproducere a plantelor produs și pus la dispoziție pe piață respectă: (a) cerințele de înregistrare stabilite în secțiunea 2; (b) cerințele de producție și de calitate prevăzute în secțiunea 3 pentru categoria relevantă; (c) cerințele privind manipularea stabilite în secțiunea 4; (d) cerințele de identificare, și, dacă este cazul, de certificare stabilite în secțiunea 5. 2. Alineatul (1) litera (b) nu se aplică cerințelor de producție pentru materialul de reproducere a plantelor menționat la articolul 14 alineatul (3) și la articolul 36. Articolul 14 Cerința de a aparține unor soiuri înregistrate 1. Materialul de reproducere a plantelor poate fi produs și pus la dispoziție pe piață numai dacă aparține unui soi înregistrat într-un registru național de soiuri, astfel cum se menționează la articolul 51, sau în registrul de soiuri al Uniunii menționat la articolul 52. 2. Prin derogare de la alineatul (1) din prezentul articol, portaltoaiele pot fi produse și puse la dispoziție pe piață chiar dacă nu aparțin unui soi înregistrat într-un registru național de soiuri sau în registrul de soiuri al Uniunii. 3. Comisia este împuternicită să adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 140, pentru a stabili că, prin derogare de la alineatul (1) din prezentul articol, materialul de reproducere a plantelor poate fi produs și pus la dispoziție pe piață chiar dacă nu aparține unui soi în sensul articolului 10 alineatul (1) (fiind denumit în continuare „material eterogen”) și nu îndeplinește cerințele privind caracterul distinctiv, uniformitatea și stabilitatea prevăzute la articolele 60, 61 și 62 și cerințele privind valoarea agronomică și/sau de utilizare satisfăcătoare sau valoarea agronomică și/sau de utilizare durabilă prevăzute la articolele 58 și 59. Actele delegate respective pot stabili unul sau mai multe dintre următoarele elemente privind materialul eterogen: (a) norme privind etichetarea și ambalarea; (b) norme privind descrierea materialului, inclusiv metodele de ameliorare și materialul parental utilizat, descrierea sistemului de producție pentru materialul de reproducere a plantelor și disponibilitatea eșantioanelor standard; (c) norme privind informațiile și eșantioanele de producție care trebuie să fie păstrate de operatorii profesioniști și privind menținerea materialului; (d) stabilirea de către autoritățile competente a registrelor pentru materialul eterogen, a modalităților de înregistrare și a conținutului registrelor respective; (e) stabilirea taxelor și a elementelor de cost pentru calcularea taxelor respective, privind înregistrarea materialului eterogen menționat la litera (d) într-un mod care să asigure că taxa nu constituie un obstacol în calea înregistrării materialului eterogen în cauză. Actele delegate în cauză se adoptă până la [Oficiul pentru Publicații, vă rugăm să introduceți data de aplicare a prezentului regulament]. Ele pot fi adoptate pentru anumite genuri sau specii. Articolul 15 Cerința de a aparține unor clone înregistrate Materialul de reproducere a plantelor aparținând unei clone poate fi produs și pus la dispoziție pe piață numai dacă clona respectivă este înregistrată într-un registru național de soiuri, astfel cum se menționează la articolul 51, sau în registrul de soiuri al Uniunii menționat la articolul 52. Secțiunea 2 Cerințe de producție și de calitate Articolul 16 Cerințe de producție și de calitate pentru materialul de reproducere a plantelor 1. Materialul de reproducere a plantelor este produs în conformitate cu cerințele de producție stabilite în partea A din anexa II și este pus la dispoziție pe piață numai dacă îndeplinește cerințele de calitate stabilite în partea B din anexa II. 2. Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 140, pentru a completa cerințele menționate la alineatul (1). Dacă este cazul, actele delegate respective pot preciza cerințele prevăzute în partea D din anexa II. 3. Actele delegate respective iau în considerare recomandările internaționale relevante privind standardele tehnice și științifice: (a) normele și reglementările sistemelor pentru semințe ale Organizației pentru cooperare și dezvoltare economică (OCDE) (b) standardele privind cartofii de sămânță ale Comisiei Economice pentru Europa a Națiunilor Unite (CEE-ONU); (c) normele privind eșantionarea și testarea ale Asociației internaționale pentru testarea semințelor (ISTA); și (d) normele Organizației Europene și Mediteraneene pentru Protecția Plantelor (OEPP). 4. Comisia este împuternicită să adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 140, pentru a modifica partea A și partea B din anexa II în vederea adaptării lor la evoluțiile tehnice și științifice. Secțiunea 3 Cerințe privind manipularea Articolul 17 Loturi 1. Materialul de reproducere a plantelor este pus la dispoziție pe piață sub formă de loturi. Loturile respective sunt suficient de omogene și identificate astfel încât să poată fi distinse de alte loturi de materiale de reproducere a plantelor. 2. În cursul prelucrării, ambalării, depozitării, transportului sau livrării, loturile de materiale de reproducere a plantelor de origine diferită pot fi incluse într-un nou lot. În acest caz, operatorul profesionist păstrează datele privind originea componentelor individuale ale noului lot. 3. În cursul prelucrării, ambalării, depozitării, transportului sau livrării, loturile de materiale de reproducere a plantelor de origine diferită pot fi împărțite în două sau mai multe loturi. În acest caz, operatorul profesionist păstrează datele privind originea noilor loturi. 4. Comisia este împuternicită să adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 140, pentru a institui norme suplimentare pentru anumite genuri sau specii în legătură cu unul sau mai multe dintre următoarele elemente: (a) dimensiunea maximă a loturilor, pentru a asigura omogenitatea materialului de reproducere a plantelor în cauză; (b) compoziția loturilor, pentru a asigura menținerea identității materialului de reproducere a plantelor în cauză; (c) identificarea loturilor, pentru a asigura trasabilitatea materialului de reproducere a plantelor în cauză. Articolul 18 Pachete, recipiente și legături, precum și normele referitoare la pachetele și recipientele de mici dimensiuni 1. Materialul de reproducere a plantelor este pus la dispoziție pe piață sub formă de plante individuale, în pachete, recipiente sau legături. 2. Pachetele și recipientele sunt închise în așa fel încât să nu poată fi deschise fără a deteriora sistemul de închidere și, în cazul pachetelor, fără ca pachetul să prezinte urme de manipulare. 3. Legăturile trebuie să fie legate în așa fel încât materialul să nu