DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI REZUMAT AL EVALUĂRII IMPACTULUI care însoțește documentul Raport al Comisiei către Parlamentul European și către Consiliu privind sistemul voluntar de proiectare ecologică pentru dispozitivele de decodare complexe /* SWD/2012/0392 final */





DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI REZUMAT AL EVALUĂRII IMPACTULUI care însoțește documentul Raport al Comisiei către Parlamentul European și către Consiliu privind sistemul voluntar de proiectare ecologică pentru dispozitivele de decodare complexe 1. Context Directiva 2009/125/CE privind proiectarea ecologică instituie un cadru pentru stabilirea cerințelor de proiectare ecologică pentru produsele cu impact energetic. Un produs cu impact energetic (ErP) sau un grup de produse cu impact energetic este reglementat de măsurile de punere în aplicare în materie de proiectare ecologică sau de autoreglementare, dacă produsul cu impact energetic reprezintă un volum substanțial de vânzări, având totodată un impact semnificativ asupra mediului și un potențial important de ameliorare (articolul 15). Aceste criterii sunt îndeplinite pe deplin de dispozitivele de decodare complexe (complex set top boxes – CSTB), care servesc drept receptoare pentru televiziunea cu plată. Cu toate că se așteaptă ca baza instalată de dispozitive de decodare complexe să se stabilizeze în 2010 la aproximativ 82 de milioane de unități și să înceapă să scadă după 2015 ajungând la 41 de milioane de unități în 2020, consumul energetic global al acestora va rămâne considerabil, dat fiind că piața va fi din ce în ce mai dominată de dispozitive care oferă funcționalități suplimentare ce necesită un plus de energie. 2. Abordare pentru stabilirea cerințelor de proiectare ecologică sau acceptarea autoreglementării Abordarea necesară elaborării de regulamente de punere în aplicare în materie de proiectare ecologică sau de măsuri de autoreglementare și prezenta evaluare a impactului au fost structurate în patru etape: Etapa 1: evaluarea criteriilor pentru măsurile de punere în aplicare în materie de proiectare ecologică/de autoreglementare prevăzute la articolul 15 alineatul (2) literele (a)-(c) din Directiva privind proiectarea ecologică, luând în considerare parametrii de proiectare ecologică identificați în anexa I la Directiva privind proiectarea ecologică; Etapa 2: luarea în considerare a inițiativelor relevante ale Uniunii Europene, a forțelor pieței și a disparităților la nivelul performanței ecologice a echipamentelor de pe piață cu o funcționalitate echivalentă, după cum se prevede la articolul 15 alineatul (2) din Directiva privind proiectarea ecologică; Etapa 3: stabilirea unor obiective de politică, inclusiv a nivelului de ambiție dezirabil, a opțiunilor de politică pentru realizarea acestora și a elementelor-cheie ale unui regulament de punere în aplicare în materie de proiectare ecologică, conform anexei VII la Directiva privind proiectarea ecologică, precum și a elementelor-cheie privind autoreglementarea, conform anexei VIII la Directiva privind proiectarea ecologică; Etapa 4: evaluarea din punct de vedere ecologic, economic și social a impactului asupra mediului și asupra consumatorilor, prin prisma criteriilor privind măsurile de punere în aplicare stabilite la articolul 15 alineatul (5) din Directiva privind proiectarea ecologică. 3. Sinteza rezultatelor 3.1. Etapa 1. Temeiul juridic al unei măsuri de punere în aplicare sau de autoreglementare: conformitatea cu Directiva privind proiectarea ecologică, articolul 15, anexa VIII În scopul evaluării criteriilor pentru măsurile de punere în aplicare în materie de proiectare ecologică sau de autoreglementare prevăzute la articolul 15 alineatul (2) din Directiva privind proiectarea ecologică, Comisia a derulat un studiu tehnic, ecologic și economic privind dispozitivele de decodare complexe („studiu pregătitor”)[1], pe baza dispozițiilor articolului 15 alineatul (4) litera (a) din Directiva privind proiectarea ecologică și a anexei II la aceasta. În ceea ce privește criteriile stabilite de articolul 15 alineatul (2) din Directiva privind proiectarea ecologică, studiul pregătitor concluzionează că cel mai important impact asupra mediului îl constituie consumul de energie electrică în faza de utilizare. Pentru UE au fost stabilite următoarele rezultate: Articolul 15 alineatul (2) litera (a): || Volumul anual de vânzări în Uniunea Europeană || 59 de milioane de unități în 2010 20 de milioane de unități în 2015 10 de milioane de unități în 2020 Articolul 15 alineatul (2) litera (b): || Impactul asupra mediului, în special consumul de energie electrică în faza de utilizare || 10 TWh în 2010 21 TWh în 2015 11 TWh în 2020 Articolul 15 alineatul (2) litera (c): || Potențialul de ameliorare a consumului de energie electrică || Până la 60% Volumul vânzărilor, de aproximativ 60 de milioane de unități pe an, este cu mult peste nivelul orientativ de 200 000 de unități prevăzut în Directiva privind proiectarea ecologică. Consumul anual de energie electrică al dispozitivelor de decodare complexe în UE-27 în 2010 corespunde aproximativ consumului de energie electrică al Islandei. Cu toate că stocul de dispozitive de decodare complexe va scădea până în 2020, consumul de energie al acestora va rămâne neschimbat dat fiind necesarul suplimentar de energie al noilor funcționalități. Presupunând o îmbunătățire cu 50% a mediei consumului tipic de energie[2] (Typical Energy Consumption – „TEC”), consumul anual de energie electrică al dispozitivelor de decodare complexe s‑ar reduce anual cu aproximativ 7 TWh în 2015 (atunci când consumul cumulat de energie electrică al acestor dispozitive va atinge punctul culminant), ceea ce corespunde aproximativ consumului anual de energie electrică al Luxemburgului, și este considerat a fi semnificativ. Un alt impact semnificativ asupra mediului îl au deșeurile, care sunt vizate de politica în domeniul deșeurilor[3] („DEEE”). Potențialul de îmbunătățire generează o reducere a costurilor per ciclu de viață (rentabilitate), fără o creștere semnificativă a prețului de cumpărare, deoarece acest potențial depinde de soluții tehnice care nu presupun costuri suplimentare importante. 3.2. Etapa 2. Inițiative existente și capacitatea forțelor pieței de a aborda această problemă Conform articolului 15 alineatul (2) și articolului 15 alineatul (4) litera (c) din Directiva privind proiectarea ecologică, sunt luate în considerare legislația Uniunii Europene și legislațiile naționale relevante privind protecția mediului. Se ține seama de inițiativele conexe existente la nivelul Uniunii Europene și la nivelul statelor membre și se analizează barierele care stau în calea adoptării de către piață a unor tehnologii cu o performanță ecologică îmbunătățită. Au fost identificate mai multe eșecuri de piață, ceea ce explică faptul că tehnologiile rentabile care conduc la îmbunătățiri ale eficienței energetice nu pătrund pe piață într-o măsură satisfăcătoare doar prin acțiunea forțelor pieței. Marea majoritate a dispozitivelor de decodare complexe nu sunt achiziționate de utilizator (care, în ultimă instanță, plătește factura de energie electrică), ci de furnizorii de servicii de televiziune, care le furnizează consumatorului ca parte a unui serviciu (stimulente divergente). Prin urmare, există stimulente insuficiente pentru ca producătorii să optimizeze performanța ecologică a dispozitivelor de decodare complexe, în special consumul de energie. O serie de inițiative luate atât la nivelul Uniunii Europene [Regulamentul (CE) nr. 1275/2008 privind proiectarea ecologică, Codul european de conduită pentru serviciile de televiziune digitală], cât și la nivelul statelor membre, au scopul de a îmbunătăți performanța acestor produse în materie de protecție a mediului, dar impactul lor este limitat. Prin urmare, la nivelul UE, ar trebui luate măsuri legislative sau nelegislative suplimentare în temeiul Directivei privind proiectarea ecologică. Concluzia etapelor 1 și 2 Analiza realizată în etapele 1 și 2 arată că: – în Uniunea Europeană, volumul vânzărilor și al schimburilor comerciale de dispozitive de decodare complexe este semnificativ; – impactul asupra mediului al dispozitivelor de decodare complexe este semnificativ, principalul aspect de mediu fiind consumul de energie electrică; – există potențiale semnificative de îmbunătățire în condiții de rentabilitate a consumului de energie electrică; – luarea de inițiative la nivelul Uniunii Europene și al statelor membre, precum și acțiunea exclusivă a forțelor pieței nu reflectă, într-o măsură satisfăcătoare, potențialul de îmbunătățire a consumului de energie electrică. În concluzie, criteriile stabilite la articolul 15 alineatul (2) din Directiva privind proiectarea ecologică sunt îndeplinite, iar dispozitivele de decodare complexe ar trebui să facă obiectul unei măsuri de punere în aplicare în materie de proiectare ecologică sau de autoreglementare în temeiul articolului 15 alineatul (1) din Directiva privind proiectarea ecologică. 3.3. Etapa 3. Obiectivele de politică și nivelurile de ambiție În temeiul anexei II la Directiva privind proiectarea ecologică, nivelul de ambiție în ceea ce privește îmbunătățirea consumului de energie electrică al dispozitivelor de decodare complexe este stabilit în urma unei analize a celui mai mic cost pe ciclu de viață pentru utilizator. Rezultatele sunt reflectate în obiectivele pe care opțiunile de politică luate în considerare încearcă să le atingă. Sunt analizate mai multe opțiuni de politică vizând realizarea unei transformări a pieței în vederea atingerii nivelului corespunzător de ambiție, inclusiv scenariul de statu-quo, autoreglementarea, etichetarea energetică și un regulament privind proiectarea ecologică având ca obiectiv dispozitivele de decodare complexe. Cu toate acestea, evaluarea impactului se concentrează pe compararea unui eventual regulament referitor la proiectarea ecologică cu acordul voluntar (AV) de îmbunătățire a eficienței energetice a dispozitivelor de decodare complexe, care a fost prezentată de Forumul privind interoperabilitatea digitală. În conformitate cu Directiva privind proiectarea ecologică, acordurile voluntare sau măsurile de autoreglementare necesită un nivel ridicat de ambiție ecologică și trebuie să demonstreze că sunt de natură să permită atingerea obiectivelor strategice într-un mod mai rapid sau mai puțin costisitor decât cerințele obligatorii. În acest caz, ele constituie opțiunea preferată (considerentul 18 din Directiva privind proiectarea ecologică). Propunerile de acorduri voluntare (autoreglementare) sunt recunoscute ca o alternativă viabilă la un eventual regulament, în cazul în care evaluarea lor, efectuată pe baza criteriilor din anexa VIII la Directiva privind proiectarea ecologică, este considerată satisfăcătoare (articolul 17), date fiind reacțiile din partea forumului consultativ. 3.4. Etapa 4. Evaluarea impactului ecologic, economic și social Se realizează o evaluare a unui eventual regulament și a acordului voluntar, acestea făcând, de asemenea, obiectul unui studiu comparativ. Cele două opțiuni sunt analizate ținând seama de criteriile stabilite la articolul 15 alineatul (5) din Directiva privind proiectarea ecologică și de impactul asupra producătorilor, inclusiv asupra IMM-urilor. Gradul de intensitate al opțiunilor variază în funcție de stringența cerințelor, calendar, acoperirea pieței și procedura de monitorizare. În plus, în conformitate cu dispozițiile directivei, acordul voluntar propus este evaluat pe baza criteriilor din anexa VIII. – Opțiunea 2: acordul voluntar stabilește obiective pentru consumul de energie al dispozitivelor de decodare complexe în două etape, prevăzute pentru iulie 2010 și iulie 2013, nivelurile corespunzând, în mare măsură, recomandării din studiul pregătitor. Obiectivele vor trebui îndeplinite de 90% dintre produsele introduse pe piață sau puse în funcțiune de semnatarii individuali ai acordului voluntar; – Opțiunea 3: cerințele obligatorii privind proiectarea ecologică intră în vigoare în trei etape - iulie 2011, iulie 2012 și ianuarie 2014. Pentru produsele introduse pe piață între iulie 2010 și decembrie 2020, se așteaptă să aibă loc următoarele economii cumulate de energie electrică și de costuri, precum și următoarea cantitate cumulată de emisii de CO2 evitate: || Consum cumulat de energie electrică (TWh) || Economii cumulate de energie electrică (TWh) || Economii cumulate în ceea ce privește costurile cu energia electrică[4] (în miliarde EUR) || Cantitate cumulată de emisii de CO2 evitate[5] (Mt) Statu quo (scenariu de referință 1) || 159 || - || - || - Opțiunea 2 || 115 || 44 || 6 || 21 Opțiunea 3 || 114 || 45 || 6,2 || 21 Tabelul de mai sus indică faptul că diferența dintre impactul abordării voluntare și al celei obligatorii este neglijabilă. Tabelul de mai jos sintetizează considerațiile privind impactul opțiunilor 2 (AV) și 3 (reglementare) comparativ cu scenariul de referință și le evaluează pe o scară relativă de la 1 (impact redus) la 4 (impact ridicat): || Impact economic (costuri) || Impact asupra mediului (energie electrică/CO2/ economii în ceea ce privește costurile cu energia electrică) || Impact social (risc de pierdere de locuri de muncă în IMM-uri) || Potențial de îmbunătățire pe termen mediu și lung Opțiunea 2 (AV) || 1 || 3 || 1 || 4 Opțiunea 3 (reglementare) || 2 || 3 || 1 || 2 S-a ajuns la concluzia că opțiunea 2 prezintă costuri oarecum mai mici pentru statele membre (dat fiind că sarcina legată de verificare/monitorizare este transferată industriei) și pentru industrie (dat fiind că acordul voluntar îi permite să nu reproiecteze toate produsele, ci să scutească 10% din produse de la respectarea cerințelor). Cel mai important aspect este acela că opțiunea 2 oferă un potențial mai mare de îmbunătățire. Concluzia etapelor 3 și 4 O analiză comparativă a acestor opțiuni și evaluarea opțiunii 2 în funcție de anexa VIII la directivă arată că acordul voluntar este opțiunea preferată. Acordul voluntar presupune următoarele: – reducerea în condiții de rentabilitate a consumului de energie electrică de 6,5 TWh până în 2016, față de scenariul de referință, corespunzătoare unor economii în ceea ce privește costurile cu energia electrică de 884 milioane de euro și unei cantități de emisii evitate de 2,6 Mt; – cerințele Directivei 2009/125/CE, în special considerentul 18 și anexa VIII, sunt îndeplinite; – cerințele intră în vigoare mai rapid și sunt mai puțin costisitoare decât în cazul unui regulament; – compatibilitate și complementaritate cu instrumentele de politică existente; – corectarea eșecurilor de piață și îmbunătățirea funcționării pieței interne; – nicio sarcină administrativă semnificativă pentru producători sau vânzători cu amănuntul; – creștere nesemnificativă, sau deloc, a costurilor de achiziție, care ar urma să fie în mare parte supracompensată prin economiile realizate în timpul fazei de utilizare a produsului; – respectarea mandatului specific încredințat legiuitorului; – niciun impact semnificativ asupra competitivității industriei și ocupării forței de muncă, în special pentru IMM-uri, datorită costurilor absolute reduse ale reproiectării și reevaluării produselor; – obiectivele de politică sunt atinse într-o manieră flexibilă, în conformitate cu programul pentru o mai bună reglementare; – implicarea prestatorilor de servicii reprezintă o ocazie de a reduce în mod semnificativ, pe termen mediu și lung, consumul de energie al dispozitivelor de decodare complexe. 4. Monitorizare și evaluare Procedura de monitorizare și raportare va fi următoarea: – Comitetul director urmărește progresele și rezultatele acordului voluntar și convine asupra aspectelor practice, precum selectarea unei terțe părți independente sau a unui inspector independent care va colecta aceste date de la semnatarii individuali și va transmite Comisiei rezultatele cumulate. – Anual, semnatarii vor prezenta Comisiei un raport, prin intermediul unei terțe părți independente. – Membrii forumului consultativ vor fi consultați anual, pentru a face bilanțul rezultatelor acordului voluntar și a le monitoriza. – Comisia, asistată de Comitetul pentru proiectarea ecologică a produselor cu impact energetic, va analiza dacă obiectivele acordului voluntar sunt îndeplinite. – În cazul în care Comisia consideră că acordul voluntar nu și-a atins obiectivele, va lua în considerare posibilitatea de a propune un regulament de înlocuire a acestuia. [1] Studiu pregătitor EuP „Lot 18 - Complex set-top boxes”, Bio Intelligence Service S.A.S. France, raport final din decembrie 2008, documentație disponibilă pe site-ul DG ENER dedicat proiectării ecologice, la adresa http://ec.europa.eu/energy/efficiency/studies/ecodesign_en.htm. [2] O metodă de testare și de comparare a performanțelor energetice ale computerelor, axată pe consumul tipic de energie electrică al unui produs în cursul funcționării normale pe o perioadă reprezentativă de timp. [3] Directiva 2002/96/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 ianuarie 2003 privind deșeurile de echipamente electrice și electronice, JO L 37, 13.2.2003, p. 24. [4] Ipoteză: 0,136€/kWh. [5] Ipoteză: 0,4 kg CO2/kWh.