5.6.2019 RO Jurnalul Oficial  al Uniunii Europene C 190 /9
A vizul Com it e t -A vizul Comitetului Economic și Social European pe tema „Promovarea unei alimentații sănătoase și durabile 
în UE”
(aviz din proprie inițiativă)
(2019/C 190/02 )
Raportor: Peter SCHMIDT
1. Concluzii și recomandări
1.1. A vizul CESE pe tema „Contribuția societății civile la dezvoltarea unei politici alimentare globale în UE”, adoptat în decembrie  
2017, a susținut adoptarea unei abordări mai integrate a politicii privind alimentația în UE. O alimentație sănătoasă și durabilă reprez -
intă un pilon esențial al unei astfel de politici privind alimentația, deoarece trebuie să ne formăm niște obiceiuri alimentare care să asig -
ure îmbunătățirea  – și nu deteriorarea  – sănătății ecosistemelor, a sănătății publice și a vitalității teritoriilor rurale.
1.2. Este timpul pentru accelerarea schimbării de paradigmă și există din ce în ce mai multe dovezi concludente în acest sens. CESE  
subliniază faptul că, în prezent, există o dinamică favorabilă dezvoltării politicilor, cum ar fi Deceniul de acțiune privind alimentația al  
Națiunilor Unite, punerea în aplicare a obiectivelor de dezvoltare durabilă ale ONU, Acordul de la Paris privind schimbările climatice și  
noile propuneri privind viitorul politicii agricole comune. De asemenea, există tot mai multe dovezi științifice care indică necesitatea  
transformării sistemelor alimentare la nivel european și mondial, de exemplu în rapoartele elaborate de IPCC, Comisia EA T-Lancet,  
Comitetul pentru securitatea alimentară mondială și rețeaua globală „InterAcademies Partnership ” (1). Nu în ultimul rând, există o cerere  
ridicată din partea societății civile (de exemplu, din partea coaliției reunite în cadrul procesului lansat de IPES-Food), o recunoaștere de  
către întreprinderi a responsabilității de a contribui la schimbare (de exemplu, în ceea ce privește risipa alimentară, economia circulară,  
reducerea obezității, protecția biodiversității, îmbunătățirea culturii etc.) și acțiuni derulate la nivel regional și municipal, de exemplu  
prin semnarea Pactului de la Milano privind politica alimentară urbană, prin proiectele alimentare teritoriale ( Projets Alimentaires T erri -
toriaux ) din Franța și prin inițiativa globală C40  Cities  (2).
1.3. CESE recunoaște și sprijină inițiativele actuale ale Comisiei de a promova o alimentație sănătoasă și durabilă, de exemplu inclu -
derea în cea mai recentă propunere de reformă a P A C a unor dispoziții privind îmbunătățirea răspunsului dat de agricultura UE exi -
gențelor societale referitoare la hrană și la sănătate, inclusiv la alimente sigure, hrănitoare și produse prin metode durabile, la risipa  
alimentară și la bunăstarea animalelor  (3). Cu toate acestea, nu există o abordare coordonată a acestor inițiative.Decizia Adunării Plenare 12.7.2018
T emei juridic Articolul 29 alineatul (2) din Regulamentul de procedură
A viz din proprie inițiativă
Secțiunea competentă Secțiunea pentru agricultură, dezvoltare rurală și pro -
tecția mediului
Data adoptării în secțiune 31.1.2019
Data adoptării în sesiunea plenară 20.2.2019
Sesiunea plenară nr. 541
Rezultatul votului
(voturi pentru/voturi împotrivă/abțineri)183/7/5
(1) http://www.interacademies.org/48945/Global-food-systems-are-failing-humanity-and-speeding-up-climate-change .
(2) https://www.c40.org/ .
(3) COM(2017) 713 final
C 190 /10 RO Jurnalul Oficial  al Uniunii Europene 5.6.2019
1.4. Complexitatea legăturii dintre alimentație, sănătate, mediu și societate necesită o abordare mai cuprinzătoare în ceea ce  
privește alimentația, care să nu se concentreze doar pe comportamentul consumatorilor. Pentru a asigura coeziunea și obiectivul  
comun, CESE solicită elaborarea unor noi orientări privind alimentația durabilă, care să țină seama de diferențele culturale și geogra -
fice dintre statele membre și din interiorul lor. Simpla reducere a utilizării resurselor în producție și înlocuirea ingredientelor nu asig -
ură o alimentație mai bună sau mai sănătoasă.
1.5. Noile orientări privind alimentația durabilă ar contribui la crearea unei direcții mai clare pentru ferme, procesatori, comer -
cianții cu amănuntul și serviciile de alimentație. Sistemul agroalimentar ar beneficia de un „cadru”nou, favorabil producției, prelucrării,  
distribuirii și comercializării unor produse alimentare mai sănătoase și mai durabile, la un preț mai echitabil.
1.6. CESE solicită crearea unui grup de experți care să formuleze orientări privind alimentația durabilă la nivel european în termen  
de doi ani. Acest grup ar trebui să includă organisme profesionale și științifice relevante din domeniul nutriției, sănătății publice, ali -
mentației, mediului și științelor sociale. CESE este pregătit să contribuie la activitatea unui astfel de grup de experți pentru a furniza  
contribuția organizațiilor societății civile, în special prin intermediul grupului său de studiu temporar privind sistemele alimentare  
durabile.
1.7. CESE reiterează importanța investițiilor în educația cu privire la alimentația durabilă, de la o vârstă fragedă, pentru a-i ajuta pe  
tineri să aprecieze „valoarea produselor alimentare”. O atenție deosebită trebuie acordată grupurilor vulnerabile, în special persoanelor  
cu venituri reduse.
1.8. CESE subliniază faptul că o abordare comună europeană privind etichetarea produselor alimentare, care să ref lecte orientările  
privind alimentația durabilă, ar îmbunătăți transparența și ar descuraja utilizarea inutilă a unor materii prime ieftine, nesănătoase și  
nedurabile (de exemplu, grăsimile trans, uleiul de palmier și zahărul în exces). Consumatorii ar beneficia de pe urma extinderii  
etichetării produselor alimentare, în care să fie incluse aspecte legate de mediu și aspecte sociale. Acest lucru ar contribui la alegerea de  
către consumatori a unor opțiuni mai sănătoase și mai durabile.
1.9. Pe lângă faptul că ar sprijini sectorul comercial, orientările privind alimentația durabilă ar oferi, de asemenea, criterii comune și  
clare, care să fie aplicate în domeniul achizițiilor publice. Europa are nevoie de o procedură de achiziții publice verzi pentru produsele  
alimentare. În acest context, CESE solicită adoptarea de urgență a revizuirii criteriilor UE privind achizițiile publice verzi pentru ser -
viciile de alimentație și de catering.
1.10. Legislația în materie de concurență nu ar trebui să constituie un impediment în calea elaborării unor orientări privind alimen -
tația durabilă. Normele ar trebui adaptate astfel încât să contribuie la dezvoltarea economiei locale, și nu să împiedice durabilitatea.  
Pentru a asigura o mai bună distribuție a valorii adăugate pentru părțile interesate din cadrul lanțului de aprovizionare cu alimente,  
CESE salută faptul că reforma din 2013 a OCP a introdus posibilitatea ca toate sectoarele să autorizeze organizațiile interprofesionale  
să notifice Comisiei Europene acordurile care au ca scop îmbunătățirea standardelor de durabilitate a produselor, în vederea aprobării  
acestora în cadrul normelor în materie de concurență. Produsele fabricate în mod mai durabil din punctul de vedere al mediului, al  
sănătății animalelor și al standardelor de calitate ar putea permite operatorilor din cadrul lanțului de aprovizionare cu alimente să  
obțină prețuri mai bune. Discuțiile cu Comisia premergătoare notificării pot ajuta organizațiile interprofesionale să-și elaboreze even -
tualele notificări ulterioare.
1.11. CESE subliniază că ar trebui avută în vedere întreaga gamă de instrumente de guvernanță publică în calitate de instrumente de  
politică, pentru a descuraja producția și consumul de produse alimentare nesănătoase și a promova obiceiuri alimentare sănătoase.  
Costurile externalizate ale alimentației nedurabile reprezintă pentru societate, economie și mediu o povară „ascunsă”, care trebuie  
redusă sau internalizată. CESE solicită elaborarea de strategii politice adecvate pentru punerea în aplicare a unor orientări privind ali -
mentația durabilă, care să se concentreze în special pe beneficiile conexe pentru agricultori și întreprinderi.
1.12. Europa susține dreptul consumatorilor la o informare corectă. Dacă se dorește ca alegerile alimentare sănătoase și durabile să  
devină o regulă și alegerea cea mai simplă, Europa are nevoie de un pachet de criterii deschis și bazat pe dovezi, cum ar fi cel prevăzut  
de orientările privind alimentația durabilă.
2. Introducere
2.1. În avizul său din proprie inițiativă pe tema „Contribuția societății civile la dezvoltarea unei politici alimentare globale în UE”,  
adoptat în decembrie 2017 (NA T/711), CESE a solicitat elaborarea unei politici alimentare globale în UE, care să urmărească asigu -
rarea unei alimentații sănătoase prin sisteme alimentare durabile, asociind agricultura cu serviciile de alimentație și cele ecosistemice și  
asigurând lanțuri de aprovizionare care să protejeze sănătatea publică a tuturor categoriilor de populație ale societății europene  (4). 
Pentru a atinge aceste obiective, trebuie coordonate măsurile de politică în ceea ce privește atât oferta, cât și cererea. Acest lucru  
înseamnă că disponibilitatea și prețurile accesibile ale produselor alimentare prin intermediul producției alimentare durabile trebuie,  
de asemenea, să fie coordonate, îmbunătățind accesul consumatorilor la alimente sănătoase și gustoase și capacitatea lor de a alege ast -
fel de alimente. Prezentul aviz din proprie inițiativă vizează adoptarea unei alimentații sănătoase și durabile, ca unul dintre pilonii prin -
cipali ai unei politici alimentare globale în UE.
(4) JO C  129, 11.4.2018, p.  18 .
5.6.2019 RO Jurnalul Oficial  al Uniunii Europene C 190 /11
2.2. Se observă o dinamică politică intensă în favoarea discuțiilor referitoare la alimentația sănătoasă și durabilă:
—   conform celui mai recent raport privind situația insecurității alimentare în lume (SOFI)  (5), prezentat în octombrie 2018 la reuni -
unea Comitetului pentru securitatea alimentară mondială, s-a înregistrat o creștere a foametei la nivel mondial pentru al treilea an  
consecutiv . Numărul total de persoane subnutrite a crescut, ajungând la aproape 821  de milioane în 2017, față de aproximativ  
804 milioane în 2016. Se agravează, de asemenea, obezitatea în rândul adulților. Mai mult de 1  din 8  adulți este obez, adică mai  
mult de 672  de milioane de adulți la nivel mondial. Pandemia obezității la nivel mondial generează costuri economice uriașe  – 
aproape 3 % din PIB-ul global, echivalent cu costurile generate de fumat și cu consecințele conf lictelor armate. Chiar și în Europa,  
jumătate din populație este supraponderală și 20 % suferă de obezitate;
—   ONU a declarat că acesta va fi „Deceniul de acțiune privind alimentația”, recunoscând necesitatea de a reorganiza sistemele alimen -
tare, în vederea asigurării unei alimentații mai sănătoase și a unei nutriții mai bune. Grupul de experți la nivel înalt al Comitetului  
pentru securitatea alimentară mondială a insistat asupra acestui imperativ în raportul său din septembrie 2017 (6). FA O și Organ -
izația Mondială a Sănătății elaborează în prezent o nouă definiție a alimentației sănătoase și durabile și au programat consultări la  
nivel internațional în martie 2019, în vederea analizării caracterului multidimensional al alimentației durabile;
—   nutriția joacă un rol esențial în realizarea dezvoltării durabile și a întregii Agende  2030, în special în asigurarea accesului tuturor  
persoanelor la alimente sigure, hrănitoare și suficiente pe tot parcursul anului și în eliminarea tuturor formelor de malnutriție până  
în 2030 (obiectivul  2), precum și în asigurarea unei vieți sănătoase și în promovarea bunăstării tuturor la toate vârstele  
(obiectivul  3). Prin urmare, punerea în aplicare a ODD oferă posibilitatea de a schimba modelele de consum și de producție a ali -
mentelor într-un mod mai durabil și mai sănătos;
—   îndeplinirea obiectivelor Acordului de la Paris privind schimbările climatice necesită, de asemenea, o transformare profundă a sis -
temului alimentar, iar raportul special al IPCC adoptat în octombrie 2018 a confirmat, din punct de vedere științific, necesitatea  
adoptării unor acțiuni urgente în domeniul climei  (7);
—   la nivelul UE, reforma P A C reprezintă o ocazie de a promova o producție mai durabilă și o alimentație mai sănătoasă, dacă face  
accesibile pentru cetățenii UE alimente hrănitoare, cum ar fi fructele, legumele și produsele lactate;
—   la rândul său, Comitetul European al Regiunilor a adoptat recent un aviz pe tema „Stimulente locale și regionale pentru promovarea  
unei alimentații sănătoase și durabile” (8);
—   Grupul internațional de experți în materie de sisteme alimentare durabile (IPES-Food) își va prezenta în scurt timp raportul pe tema  
„Politica alimentară comună”în UE, care va cuprinde și recomandări concrete privind o alimentație sănătoasă și durabilă.
2.3. Administrațiile orașelor (și colectivitățile teritoriale) se afirmă în calitate de actori principali în promovarea unor sisteme ali -
mentare mai durabile. Prin acțiuni integrate și la nivel intersectorial, orașele reunesc diferite părți interesate pentru a elabora politici  
alimentare care să soluționeze problemele stringente ce afectează alimentația (precum insecuritatea alimentară și obezitatea), dar care  
să contribuie, totodată, la soluționarea unor probleme mai generale, printre care provocările legate de mediu, inegalitățile sociale și  
sărăcia. Pactul de la Milano privind politica alimentară urbană, semnat de peste 180  de orașe din întreaga lume, cu o sferă de aplicare  
care acoperă 450  de milioane de locuitori  (9), reprezintă o etapă importantă în acest context.
(5) Raportul din 2018 pr ivind situația insecurității alimentare în lume (SOFI): http://www.fao.org/state-of-food-secur ity-nutrition/en/ .
(6) HLPE, 2017. Nutriție și sisteme alimentare.
(7) http://www.ipcc.ch/news_and_events/pr_181008_P48_spm.shtml .
(8) CoR Opinion Factsheet, Fișa informativă a avizului CoR, Stimulente locale și regionale pentru promovarea unei alimentații sănătoase și durabile ,.
(9) http://www.milanurbanfoodpolicypact.org/ .
C 190 /12 RO Jurnalul Oficial  al Uniunii Europene 5.6.2019
2.4. Pe lângă dinamica politică, există, de asemenea, necesitatea tot mai urgentă de a aborda această problemă din punct de vedere  
științific și societal, astfel cum se explică în capitolul  3.
3. Impactul unei alimentații nesănătoase și nedurabile
3.1. Alegerea regimului alimentar are multe efecte, atât bune, cât și dăunătoare. Europenii au nevoie de sprijin pentru a reduce efect -
ele dăunătoare ale alimentației și a obține efecte pozitive. V echea idee potrivit căreia trebuie să se urmărească asigurarea unei cantități  
suficiente de alimente nu mai constituie o politică adecvată. T rebuie să luăm în considerare modul în care sunt produse și consumate  
produsele alimentare și care sunt efectele pe termen lung, dar și imediate. Modelele de consum alimentar ale cetățenilor europeni au  
consecințe nedorite din punctul de vedere al poluării (de exemplu, ambalajele din plastic de unică folosință), climei, sănătății, biodiver -
sității etc. Aceste efecte pun în pericol viitorul și impun modificarea felului în care ne hrănim și în care consumăm. Lanțurile de  
aprovizionare cu produse alimentare, de la ferme la restaurante, trebuie să primească semnale politice diferite. Știința a început să rede -
finească conceptul de alimentație adecvată în secolul  XXI: regimuri alimentare durabile din sisteme alimentare durabile. Politica tre -
buie, în prezent, să abordeze această provocare.
3.2. Impactul alimentației asupra sănătății publice
Alimentația săracă se numără printre principalele cauze ale deceselor premature în Europa și a unor boli care pot fi prevenite. Sănăta -
tea este responsabilitatea statelor membre, iar Comisia Europeană facilitează, în principal, schimbul de date și informații. Cu toate ace -
stea, UE are posibilitatea de a spori gradul de înțelegere al consumatorilor cu privire la importanța pentru sănătate a consumului de  
produse alimentare durabile. În fiecare an, în UE, circa 550000  de persoane în vârstă de muncă mor prematur din cauza unor boli  
netransmisibile. La nivel mondial, bolile netransmisibile reprezintă principala cauză de mortalitate, depășind numărul deceselor cau -
zate de boli transmisibile. Bolile netransmisibile reprezintă, în prezent, cea mai mare parte a cheltuielilor cu asistența medicală din  
statele membre, generând costuri de 115  miliarde EUR pentru economiile UE, cu alte cuvinte 0,8 % din PIB-ul anual, potrivit  
OCDE  (10). O amenințare majoră la adresa sănătății publice în viitor o reprezintă creșterea rezistenței la antimicrobiene (RAM)  (11). 
Deși Comisia Europeană și Regiunea europeană a OMS au adoptat o poziție relevantă și fermă în ceea ce privește RAM, este necesară  
intensificarea eforturilor pentru a reduce utilizarea antimicrobienelor în fermele din UE și pentru a împiedica importul de carne din  
țări terțe care utilizează antibioticele în mod profilactic.
3.3. Impactul alimentației asupra societății
Alimentația este deopotrivă un indicator-cheie și un factor generator al inegalităților sociale. Persoanele cu venituri scăzute din Europa  
au o alimentație mai săracă și se confruntă cu probleme de sănătate mai multe și care se manifestă mai devreme, cauzate de alimentația  
necorespunzătoare. Zonele cu venituri scăzute au o putere de cumpărare mai mică decât zonele cu venituri mai mari. Persoanele cu  
venituri mici au un regim alimentar mai limitat și consumă mai puține fructe și legume. Produsele alimentare cu conținut de grăsimi,  
de sare, de zahăr și cele „ultrarafinate”sunt mult mai des consumate, pentru simplul motiv că sunt mai ieftine.
3.4. Impactul cultural și psihologic al alimentației
Europa este renumită pentru tradițiile sale culinare diverse și bogate. Cu toate că UE a depus multe eforturi pentru a proteja produsele  
alimentare de interes special și local prin intermediul denumirilor de origine protejate (DOP), al indicațiilor geografice protejate (IGP) și  
al specialităților tradiționale garantate (STG)  (12), integrarea produselor alimentare este totuși lentă, deoarece procesatorii extind pro -
ducția la costuri mai reduse și găsesc noi piețe. Europa trebuie să intensifice eforturile pentru a reconstrui și a diversifica culturile noas -
tre alimentare  – nu pentru a le îngrădi în spatele unor ziduri, ci pentru a consolida diversitatea în scopul creșterii rezilienței.  
Alimentația mai diversificată crește gama de nutrienți și de gusturi.
3.5. Impactul alimentației asupra mediului
Producția și consumul de alimente au un impact semnificativ asupra mediului din punctul de vedere al utilizării resurselor la nivel  
global; la nivelul UE, acest impact este însă mult mai redus. Sistemul de producție agricolă și alimentară are un impact major asupra  
                                 
(10)Comisia Europeană (2018). Boli majore și boli cronice https://ec.europa.eu/health/non_communicable_diseases/overview_ro .
(11)Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor (2017), Rezumatul celor mai recente date privind rezistența la antibiotice în Uniunea Europe -
ană. https://ecdc.europa.eu/sites/portal/files/documents/EAAD%20EARS-Net%20summary.pdf .
(12)Comisia Europeană (2015), Indicații geografice și specialități tradiționale http://ec.europa.eu/agriculture/quality/schemes/index_en.htm .
5.6.2019 RO Jurnalul Oficial  al Uniunii Europene C 190 /13
mediului (de exemplu, emisii de gaze cu efect de seră, impact asupra biodiversității, apei, solului). Europa poate reduce impactul sistem -
elor de prelucrare excesivă a produselor alimentare prin încurajarea regimurilor alimentare cu nutrienți simpli, în detrimentul celor  
hipercalorice. Sistemele alimentare pot fi o sursă de restaurare și de creștere a rezilienței, dacă produsele alimentare sunt cultivate, pre -
lucrate și consumate în mod diferit  (13) (14). În mod aproape sigur, acest lucru înseamnă hrănirea animalelor de fermă cu mai puține  
cereale și un consum mai redus de carne de către consumatori. Acest lucru are beneficii atât pentru climă, cât și pentru sănătate  (15). 
T rebuie să promovăm sisteme agricole mai durabile și, de exemplu, să luăm în considerare impactul pozitiv al pășunilor asupra mediu -
lui (creșterea biodiversității, sechestrarea carbonului). Acest lucru ar încuraja, de asemenea, consumatorii în direcția unor regimuri ali -
mentare sănătoase, echilibrate și durabile.
3.6. Impactul alimentației asupra economiei
Faptul că Europa reușește să hrănească anual 550  de milioane de europeni reprezintă un succes, însă, în prezent, este nevoie ca acest  
sistem să fie mai durabil. Mulți economiști critică subvențiile pentru politica agricolă comună, care constituie o mare parte a bugetului  
UE. Contraargumentul este că subvențiile ajută la supraviețuirea activității fermierilor europeni. Costurile lor au crescut, dar procentul  
din valoarea adăugată brută (V AB) de care beneficiază fermierii este scăzut. Cea mai mare pondere a V AB a produselor alimentare nu  
este obținută din exploatarea pământului, ci din activități asociate. Alimentația reprezintă unul dintre cele mai mari sectoare econom -
ice ale UE. Producția de produse alimentare din UE, de exemplu, angajează 4,2 milioane de lucrători și are o cifră de afaceri de  
1089  miliarde GBP  (16). Consumatorii au beneficiat de o reducere pe termen lung a cheltuielilor cu produsele alimentare, ca procent  
din cheltuielile gospodăriilor. Dar costurile totale nu sunt neapărat incluse în această reducere a costurilor. Un studiu realizat în 2017  
cu privire la sistemul alimentar din Regatul Unit a demonstrat faptul că, deși consumatorii din această țară cheltuiesc 120  de miliarde  
GBP pe an direct pe alimente, acest lucru generează un cost suplimentar de aceeași valoare pentru alte „rubrici bugetare”ale economiei  
reale, printre care 30  de miliarde GBP pentru degradarea solului și 40  de miliarde GBP pentru sănătate etc.  (17). Studii precum cel  
menționat sugerează necesitatea unei „contabilizări a costurilor reale”, o abordare susținută de Programul Națiunilor Unite pentru  
Mediu  (18).
4. Politici și instrumente pentru promovarea unei alimentații sănătoase și durabile
4.1. Sprijinirea unei alimentații mai bune și a unor regimuri alimentare mai sănătoase este urgent necesară în Europa; ar trebui  
explorate în continuare oportunitățile de promovare a alimentației prin intermediul unor sisteme alimentare mai bune  (19). O tranziție  
către sisteme alimentare care oferă alimente nutritive pentru o alimentație sănătoasă presupune modificări ale politicilor privind cer -
erea și oferta. În ceea ce privește oferta, producția de alimente și modul în care alimentele sunt prelucrate (prin reformularea produse -
lor alimentare), distribuite și puse la dispoziția consumatorilor sunt factori esențiali, determinanți în materie de accesibilitate și preț  
abordabil al alimentelor ce promovează obiceiuri alimentare mai sănătoase. În ceea ce privește cererea, politicile publice ar trebui să  
capaciteze consumatorii să aleagă o alimentație mai sănătoasă, de exemplu prin intermediul educației în școli și prin campanii de sen -
sibilizare, orientări privind regimul alimentar, etichetarea, achizițiile publice etc. Strategiile și politicile de îmbunătățire a cererii și  
ofertei de alimente nutritive sunt interconectate și interdependente. Ar trebui adoptată o abordare cuprinzătoare, multisectorială și pe  
mai multe niveluri, care să implice toate instituțiile relevante, societatea civilă și părțile interesate din întregul sistem alimentar.
4.2. De asemenea, problema provine în parte din faptul că, până în prezent, multe dintre deciziile din industria alimentară au fost  
luate pe baza unor criterii economice pe termen scurt, care uneori au orientat greșit sectorul de producție și procesare către cultivarea  
și utilizarea unor ingrediente nesănătoase (de exemplu, uleiul de palmier, grăsimile trans, zahărul și sarea în exces). O abordare durabilă  
presupune nu doar analiza impactului economic, ci și a impactului social și asupra mediului. O astfel de abordare trebuie să aibă o per -
spectivă pe termen lung și să dezvolte condiții pentru lanțuri mai scurte și teritoriale de aprovizionare cu alimente. Din acest motiv,  
este, de asemenea, important să se promoveze un nou „cadru”pentru ca industria alimentară, inclusiv IMM-urile, să producă, să prelu -
creze, să distribuie și să vândă produse alimentare mai sănătoase și mai durabile. De exemplu, măsurile UE ar trebui să le permită pro -
ducătorilor să își facă mai ușor publicitate privind reformularea produselor, chiar dacă ea este treptată, ceea ce nu este posibil prin  
legislația actuală. În ceea ce privește PA C, aceasta ar trebui să încurajeze agricultorii să producă la nivel local acele ingrediente care au  
un impact mai bun asupra sănătății. CESE solicită, de asemenea, introducerea rapidă a unei restricții legislative la nivelul UE aplicabile  
grăsimilor trans produse industrial, folosite în produsele alimentare.
(13)Berners-Lee și alții (2018), Current global food production is sufficient to meet human nutritional needs in 2050 provided there is radical societal adaptation
(Producția actuală de alimente la nivel mondial este suficientă pentru asigurarea nevoilor nutriționale umane în 2050, cu condiția să existe o adap -
tare radicală a societății), Elementa , 6, 1, 52: http://doi.org/10.1525/elementa.310 .
(14)Ritchie H, D Reay & P Higgins (2017). Be yond Calories: A Holistic Assessment of the Global Food System  (Dincolo de calorii: O evaluare holistică a  
sistemului alimentar mondial), Frontiers in Sustainable Food Systems , 2, 57, 2017: https://www.frontiersin.org/ar ti -
cles/10.3389/fsufs.2018.00057/full
(15)A se vedea rapoarte precum WRI (2018), Creating a Sustainable Food Future  (Crearea unui viitor alimentar durabil). https://www.wri.org/publica -
tion/creating-sustainable-food-future ; și rapor tul Comisiei EAT -Lancet privind alimentația sănătoasă bazată pe sisteme alimentare durabile (2019).  
Food in the Anthropocene https://eatfor um.org/initiatives/eat-lancet/ .
(16)FDE (2018). Rapor tul anual 2018. https://www .fooddrinkeurope.eu/uploads/publications_documents/FoodDrinkEurope_Annual_Repor t_IN -
TERA CTIVE.pdf .
(17)Sustainable Food T rust (2017). The Hidden Cost of UK Food  (Costurile ascunse ale produselor alimentare). Bristol.
http://sustainablefoodtr ust.org/wp-content/uploads/2013/04/HCOF-Report-online-version.pdf .
(18)UNEP (2017). TEEB for Agriculture and Food Interim Report  (Raportul intermediar al TEEB privind agricultura și alimentația). Nairobi: Programul  
pentr u mediu al ONU. http://teebweb.org/agrifood/home/teeb-for-agriculture-food-interim-report/ .
(19)JO  C 129, 11.4.2018, p.  18 .
C 190 /14 RO Jurnalul Oficial  al Uniunii Europene 5.6.2019
4.3. Există deja mai multe politici și inițiative ale UE care vizează promovarea unei alimentații sănătoase, de exemplu inițiative ale  
Comisiei, precum Platforma UE privind alimentația, activitatea fizică și sănătatea, măsurile de reglementare privind informarea consu -
matorilor cu privire la produsele alimentare și mențiunile în materie de nutriție și sănătate asociate alimentelor, Cartea albă privind  
obezitatea, din 2017, Planul de acțiune al UE privind obezitatea în rândul copiilor pentru perioada 2001-2020, anumite dispoziții din  
noua propunere privind P A C (de exemplu, „îmbunătățirea răspunsului dat de agricultura UE exigențelor societale referitoare la hrană și  
la sănătate, inclusiv la alimentele sigure, hrănitoare și durabile, la deșeurile alimentare și la bunăstarea animalelor”), programul UE de  
încurajare a consumului de fructe, legume și lapte în școli etc. Lipsește, totuși, o abordare coordonată. Noile orientări ale UE privind  
alimentația durabilă ar asigura coerența și un cadru bazat pe criterii multiple, care să favorizeze elaborarea orientărilor naționale de  
către statele membre, conform celor prezentate în continuare.
5. Orientări privind o alimentație durabilă
5.1. Întrucât a crescut numărul dovezilor care demonstrează impactul alimentației asupra sănătății, mediului și economiei, s-a  
manifestat un interes tot mai mare pentru elaborarea așa-numitelor „orientări privind o alimentație durabilă”. Aproape toate statele  
naționale dispun de orientări oficiale privind nutriția sau alimentația. Acestea sunt cunoscute sub formă de recomandări: de a con -
suma mai puțină sare, de a consuma un anumit număr de „porții”de fructe și legume, de a consuma anumite cantități de pește și altele.  
A vând în vedere dovezile concludente cu privire la impactul alimentației asupra mediului, pare logic acum să se includă criterii mai  
ample în recomandările privind alimentația  – de aici și solicitările tot mai numeroase referitoare la elaborarea unor „orientări privind  
regimurile alimentare durabile” (20).
5.2. Statele membre ale UE au început deja să elaboreze diferite forme de orientări privind alimentația durabilă  (21). Unele dintre  
aceste orientări au fost elaborate de organisme specializate în domeniul sănătății și nutriției din statele membre respective  (22) (23), 
altele au fost rezultatul colaborării dintre ministere și agenții  (24), iar altele au fost coordonate de societatea civilă și industrie  (25). 
Această diversitate a fost utilă pentru experimentare, dar acum trebuie să i se ofere un cadru comun clar și coerent, astfel încât consu -
matorii să beneficieze de ea în cadrul pieței unice. Când sunt puse în aplicare orientările privind regimurile alimentare durabile și  
măsurile conexe, trebuie asigurat controlul lor eficient.
5.3. Ar trebui constituit un grup de experți care să elaboreze orientări privind regimurile alimentare durabile la nivel european.  
Acest grup ar trebui să includă organisme profesionale și științifice relevante din domeniul nutriției, sănătății publice, alimentației,  
mediului și științelor sociale. Grupul de experți ar urma să formuleze orientări în termen de doi ani, pentru a le oferi consumatorilor  
recomandări clare privind o alimentație durabilă, bazându-se pe cercetări și date furnizate de Centrul Comun de Cercetare, Food  2030,  
SCAR și alte organisme. Aceste orientări ar putea fi utilizate de statele membre la nivel național, de exemplu în cadrul serviciilor de  
asistență medicală și în instituțiile de politică publică și, la nivelul UE, ar contribui la dezvoltarea unor cadre integrate clare pentru  
lanțul de aprovizionare cu produse alimentare. Orientările ar contribui la îndeplinirea obiectivelor generale ale UE, de exemplu în cad -
rul sprijinului acordat de UE realizării obiectivelor de dezvoltare durabilă, ale Acordului de la Paris privind schimbările climatice și ale  
altor angajamente și programe privind durabilitatea, precum FOOD 2030 (26). Grupul de experți ar trebui să includă organisme-cheie,  
cum ar fi Federația societăților europene de nutriție (FENS), IPES-Food, Asociația Europeană de Sănătate Publică (EUPHA) și Federația  
Ecologică Europeană, și să beneficieze de contribuții din surse științifice, precum SCAR, cu sprijinul DG A GRI, DG Mediu, DG SANTE,  
al Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară, al Agenției Europene de Mediu și al Comitetului permanent privind cercetarea  
agricolă și bioeconomia (SCAR). CESE este pregătit să contribuie la activitatea unui astfel de grup de experți pentru a furniza con -
tribuția organizațiilor societății civile, în special prin intermediul grupului său de studiu temporar privind sistemele alimentare dura -
bile.
6. Sisteme de etichetare a produselor alimentare durabile
6.1. Orientările privind alimentația durabilă ar trebui să constituie, de asemenea, temeiul pentru o etichetare mai cuprinzătoare și  
mai lizibilă a produselor alimentare, care ar îmbunătăți transparența și ar descuraja utilizarea inutilă a unor materii prime ieftine,  
nesănătoase și nedurabile (de exemplu, grăsimile trans, uleiul de palmier și zahărul în exces). Consumatorii ar beneficia de pe urma  
unei extinderi a etichetării produselor alimentare, inclusiv a sistemului UE de sigle de calitate (IGP , DOP , STG), pentru a include atât  
aspecte legate de mediu și aspecte sociale, cât și aspecte legate de sănătate și nutriție.
(20)Gonzalez-Fischer C, T Garnett (2016). Plates, pyramids, planet: Developments in national healthy and sustainable dietar y guidelines: a state of play assess -
ment  (Farfurii, piramide, planetă: evoluții în orientările naționale privind alimentația sănătoasă și durabilă: o evaluare a situației). Roma și Oxford:  
FAO și Rețeaua de cercetare privind alimentația și clima.
(21)A se vedea recenzia în Lang T , P Mason (2017). Sustainable diet policy development: implications of multi-criteria and other approaches, 2008-2017  (Elab -
orarea politicilor privind alimentația durabilă: implicațiile abordăr ii bazate pe criterii multiple și ale altor abordări, 2008-2017), Proceedings of the  
Nutrition Society , 2017: https://doi.org/10.1017/S0029665117004074
(22)Consiliul pentr u Sănătate din Țările de Jos (2011), Guidelines for a Healthy Diet: the Ecological Perspective  (Orientări pentru o alimentație sănătoasă:  
perspectiva ecologică). Număr contract: publicația nr.  2011/08E Haga: Consiliul pentr u Sănătate din Țările de Jos.
(23)Centrul pentr u alimentație (2016). Orientările Wheel of Five  ale Centrului pentru Nutriție din Țările de Jos (anexa  13 privind aspectele legate de  
durabilitate). Haga: Centr ul pentru alimentație.
(24)Administrația Națională pentru Alimentație, Agenția pentru Mediu (2008), Environmentally Effective Food Choices: Proposal notified to the EU  (Aleger i  
de produse alimentare eficiente din punct de vedere ecologic: propunere notificată UE). Stockholm: Administrația națională pentr u alimentație.
(25)Consiliul German pentru Dezvoltare Durabilă (RNE) (2014), The Sustainable Shopping Basket  – A Guide to Better Shopping  (Coșul de cumpărătur i  
durabil  – un ghid pentr u cumpărături mai bune). Berlin: Rat für Nachhaltige Entwicklung  (Consiliul German pentru Dezvoltare Durabilă)  
https://www.nachhaltigkeitsrat.de/en/projects/the-sustainable-shopping-basket/ .
(26)http://ec.europa.eu/research/bioeconomy/index.cfm?pg=policy&lib=food2030 .
5.6.2019 RO Jurnalul Oficial  al Uniunii Europene C 190 /15
6.2. Politicile s-au concentrat pe nutriție și pe alte exigențe în materie de sănătate, însă CESE observă că lipsa de informare și de edu -
cație a consumatorilor cu privire la impactul social și de mediu al produselor alimentare suscită din ce în ce mai multe preocupări.  
Punerea în aplicare a unui sistem de etichetare clar privind originea, mijloacele de producție și valoarea nutritivă a produselor alimen -
tare ar facilita alegerile consumatorilor. T rasabilitatea este, de asemenea, foarte importantă, atât pentru producătorii de produse ali -
mentare, cât și pentru consumatori, pentru a garanta siguranța alimentară  (27). Prin urmare, CESE își reiterează solicitarea în ceea ce  
privește instituirea unui sistem inteligent de etichetare durabilă a produselor alimentare, care ar trebui armonizat la nivelul UE  (28). 
Acest sistem ar trebui să se bazeze, de asemenea, pe noi procese de trasabilitate și de certificare și să fie dezvoltat în continuare în  
lucrările viitoare ale grupului de studiu temporar al CESE privind sistemele alimentare durabile. Ar trebui să se pună mai mult accentul  
pe tehnologii precum aplicațiile pentru dispozitive mobile și introducerea unor afișaje pentru consumatori în sectorul comerțului cu  
amănuntul, care să furnizeze toate informațiile necesare, și ar trebui promovată, de asemenea, trasabilitatea deplină.
7. Achizițiile publice
7.1. Prin intermediul achizițiilor publice, autoritățile locale ar putea să aplice progresiv orientările privind o alimentație durabilă  
într-o gamă largă de instituții publice, în special în școli și spitale. Producția, vânzarea și consumul de produse alimentare sănătoase,  
locale și de sezon care asigură durabilitatea ar contribui la realizarea obiectivului 12.7  – achiziții publice durabile  – din Agenda  2030.  
Producătorilor locali ar trebui să li se acorde prioritate în cadrul procedurilor de achiziții publice, în vederea promovării unei alimen -
tații sănătoase și dezvoltării economiei locale.
7.2. Există deja o serie de inițiative de promovare a achizițiilor durabile de produse alimentare, ceea ce demonstrează interesul și  
implicarea tot mai mare a societății civile și a autorităților locale în acest aspect. De exemplu, ICLEI (Autorități locale pentru durabili -
tate) promovează în prezent o inițiativă care vizează introducerea unei aprovizionări obligatorii și progresive cu produse alimentare  
durabile a tuturor școlilor și grădinițelor europene, obiectivul inițial fiind ca, până în 2022, 20 % dintre produsele alimentare să fie  
ecologice.
7.3. CESE ia notă de activitatea desfășurată în prezent de Centrul Comun de Cercetare al Comisiei în vederea revizuirii criteriilor UE  
privind achizițiile publice verzi pentru serviciile de alimentație și de catering. Comitetul solicită includerea în achizițiile publice verzi a  
unor criterii explicite și mai ambițioase în materie de durabilitate a produselor alimentare, precum și eliminarea obstacolelor de regle -
mentare, în special în ceea ce privește normele în materie de concurență.
8. Normele privind concurența
8.1. Legislația în materie de concurență este prezentată uneori ca un obstacol în calea producției și distribuției de alimente durabile  
și sănătoase. Consultările cu DG Concurență a Comisiei Europene ar trebui să încurajeze atât clarificarea, cât și adaptarea la regulile  
existente, astfel încât lanțurile europene de aprovizionare cu alimente să asigure condiții mai bune și să-și accelereze tranziția către  
durabilitate.
8.2. Articolul 101 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE)  (29) interzice acordurile între doi sau mai mulți oper -
atori independenți de pe piață care au ca scop limitarea concurenței. Dispozițiile se referă în special la aranjamentele în materie de sta -
bilire a prețurilor. În temeiul articolului  101 alineatul  (3) din TFUE, acordurile sunt exceptate de la interdicția menționată la  
articolul  101 alineatul  (1), cu condiția ca ele să genereze avantaje economice obiective care să compenseze efectele negative ale restrân -
gerii concurenței, de exemplu, în cazul în care contribuie la îmbunătățirea producției sau distribuției de produse, permițându-le, în  
același timp, consumatorilor să beneficieze într-o măsură echitabilă de avantajele rezultate  (30).
8.3. Dacă îndeplinesc anumite condiții, organizațiile interprofesionale recunoscute (IBO) pot conta pe o derogare de la  
articolul  101 alineatul  (1) din TFUE. Ele au posibilitatea de a notifica Comisiei acordurile lor în conformitate cu articolul  210 din Reg -
ulamentul (UE) nr.  1308/2013 (Regulamentul OCP), iar în cazul în care Comisia nu le consideră incompatibile cu normele Uniunii în  
termen de două luni de la primirea notificării complete, nu li se aplică articolul  101 alineatul  (1) din TFUE. Acordurile nu pot cuprinde  
dispoziții privind stabilirea de prețuri sau de cote și nu este permis ca efectele lor să ducă la împărțirea pieței sau să creeze alte  
denaturări ale concurenței. Dacă fac uz de posibilitățile oferite de Regulamentul OCP , organizațiile interprofesionale pot încheia acor -
duri care să îmbunătățească standardele privind durabilitatea.
(27)JO  C 303, 19.8.2016, p.  64 .
(28)JO  C 129, 11.4.2018, p.  18 .
(29)JO  C 326, 26.10.2012, p.  1.
(30)COM(2018) 706 final http://ec.europa.eu/competition/sectors/agriculture/report_on_competition_rules_application.pdf .
C 190 /16 RO Jurnalul Oficial  al Uniunii Europene 5.6.2019
9. Informarea și sensibilizarea
9.1. CESE își reiterează propunerea de lansare a unei campanii de informare și sensibilizare la nivel european privind „valoarea pro -
duselor alimentare”. Acest lucru va fi necesar pentru a asigura schimbări pe termen lung în comportamentul consumatorilor  (31).
9.2. De asemenea, sunt necesare investiții mai mari în educația alimentară în școli, precum și în formarea profesională.
9.3. CESE își reiterează solicitarea cu privire la organizarea unor campanii publicitare vizuale la nivelul UE în favoarea unor ali -
mente și regimuri alimentare mai sănătoase  (32), luând ca exemplu campaniile pozitive de publicitate socială derulate pe unele canale  
de televiziune destinate copiilor, de exemplu cele care încurajează o alimentație mai echilibrată. Ar trebui introduse controale mai efi -
ciente privind difuzarea de publicitate cu privire la alimentele cu un conținut mare de grăsimi saturate, grăsimi trans, zaharuri libere  
și/sau sare destinate copiilor, nu numai în intervalele orare de maximă audiență TV în rândul copiilor, ci și pe platformele de comu -
nicare socială și pe alte canale de informare comerciale care inf luențează gusturile alimentare ale copiilor  (33) (34).
Bruxelles, 20 februarie 2019.
Președintele
Comitetului Economic și Social European
Luca JAHIER
(31)Comisia Europeană (2015), Indicații geografice și specialități tradiționale http://ec.europa.eu/agriculture/quality/schemes/index_en.htm
(32)JO C  303, 19.8.2016, p.  64 .
(33)OMS, Biroul regional Europa (2018). Policies to limit marketing of unhealthy foods to children  (Politici pentr u limitarea publicității pentru alimente  
nesănătoase în rândul copiilor). Copenhaga: OMS Europa http://www.euro.who.int/en/health-topics/disease-prevention/nutri -
tion/news/news/2018/10/policies-to-limit-marketing-of-unhealthy-foods-to-children-fall-short-of-protecting-their-health-and-rights .
(34)Food Active & Children’s Food Campaign (2018). Junk Food Marketing to Children: a study of parents’ perceptions  (Reclama la alimente nesănătoase în  
rândul copiilor: un studiu privind percepțiile părinților). Londra. http://www .foodactive.org.uk/wp-content/uploads/2018/06/Junk-Food-Market -
ing-to-Children-a-study-of-parents-perceptions.pdf .