RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 21.3.2007 
COM(2007) 135 final 
  
COMUNICAREA COMISIEI 
Reţelele transeuropene : Spre o abordare integrat ă 
    
{SEC(2007) 374} 
 
RO 2   RO Cuprins  
1. INTRODUCERE.......................................................................................................... 3 
2. Re ţelele transeuropene: evaluare la sfâr şitul anului 2006............................................ 3 
2.1. Re ţelele transeuropene de transport ............................................................................. 4 
2.2. Re ţelele transeuropene de energie................................................................................ 6 
2.3. Re ţelele transeuropene de telecomunica ţii................................................................... 6 
3. ASPECTELE ABORDATE DE GR UPUL DE COORDONARE .............................. 7 
3.1. Sinergii între re ţelele transeuropene............................................................................. 8 
3.2. Protec ţia mediului şi reţelele transeuropene ................................................................ 9 
3.3. Exploatarea noilor te hnologii în cadrul re ţelei transeuropene de transport ............... 10 
3.4. Finan ţarea reţelelor transeuropene ............................................................................. 11 
3.4.1. Combinarea fondurilor............................................................................................... 11 3.4.2. Finan ţarea marilor proiecte prioritare ........................................................................ 12 
3.4.3. Parteneriatele public-privat ........................................................................................ 13 4. CONCLUZII .............................................................................................................. 16 
 
 
RO 3   RO 1. INTRODUCERE 
Dezvoltarea, conectarea, o mai bun ă integrare şi o mai bun ă coordonare a dezvolt ării 
infrastructurilor europene de energie, transport şi telecomunica ţii reprezint ă obiective 
ambiţioase care figureaz ă în tratat1 şi în liniile direct oare pentru cre şterea economic ă şi 
ocuparea for ţei de munc ă2. 
Reţelele transeuropene de transport, energie şi telecomunica ţii sunt ca un sistem sanguin 
pentru economia noastr ă. Dacă ele merg prost şi competitivitatea merge prost. Dezvoltarea lor 
este esenţială pentru agenda acestei Comisii pentru cre şterea economic ă şi ocuparea for ţei de 
muncă. 
Reţelele transeuropene (RTE) contribuie, de  asemenea, la consolidarea competitivit ăţii 
Uniunii, prin intermediul marilo r programe industriale cu importan ţă strategic ă pentru 
independen ţa Uniunii, precum GALILEO, ERTMS şi SESAR. În plus, RTE permit, de 
asemenea, facilitarea r ăspândirii şi utilizării eficiente a tehnologiilor informa ţiei şi 
comunicării prin re ţelele de telecomunica ţii şi asigurarea securit ăţii aprovizion ării prin 
reţelele de energie. Pe de alt ă parte, utilizarea durabil ă a resurselor este un element esen ţial al 
politicii RTE, din moment ce modurile cele mai ecologice beneficiaz ă de o pozi ţie privilegiat ă 
în rândul proiectelor prioritare. 
La cererea Pre şedintelui, Comisia a înfiin ţat, la 20 iulie 2005, un grup de coordonare format 
din acei membri ai colegi ului care sunt implica ţi în mod deosebit în problematica re ţelelor 
transeuropene. 
Grupul, prezidat de Comisarul pent ru transport, cuprinde comisa rii responsabili cu societatea 
informaţională, mediul, afacerile economice şi monetare, politica regional ă, programarea 
financiară şi bugetul, pia ţa internă şi energia. 
Acest grup era mandatat s ă defineasc ă o abordare comun ă menită a coordona mai bine 
diferitele interven ţii comunitare, pentru a sprijini realizarea re ţelelor transeuropene de 
transport, energie şi telecomunica ţii. 
Această comunicare prezint ă mai întâi o evaluare a fiec ăreia dintre cele trei re ţele 
transeuropene: transporturi, energie şi telecomunica ţii, după care abordeaz ă aspectele 
specifice dezvoltate în cursul şedinţelor grupului de coordonare. 
2. R EŢELELE TRANSEUROPENE : SITUAŢIA LA SFÂR ŞITUL ANULUI 2006 
Dezvoltarea re ţelelor transeuropene este un element esen ţial pentru crearea unei pie ţe 
interne şi pentru consolidarea  coeziunii economice şi sociale. În acest scop, ac ţiunea 
comunitar ă trebuie s ă urmărească favorizarea interconect ării şi interoperabilit ăţii 
între reţelele naţionale, precum şi accesul la aceste re ţele3. 
                                                 
1 Articolele 154, 155 şi 156 din tratat . 
2 Orient ările nr. 9, 10, 11 şi 16 pentru cre şterea economic ă şi ocuparea for ţei de munc ă (2005-2008). 
3 Articolul 154 din tratat. 
 
RO 4   RO 2.1. Re ţelele transeuropene de transport 
Infrastructuri de transport moderne, care permit deplasarea mai rapid ă şi mai uşoară a 
mărfurilor şi persoanelor între stat ele membre, fac posibil ă creşterea competitivit ăţii 
în cadrul Uniunii. 
Cu ocazia Consiliului European de la Essen au fost identificate 14 proiecte prioritare 
care au fost incluse în prima d ecizie a Parlamentului European şi a Consiliului 
privind orient ările comunitare pentru dezvoltarea re ţelei transeuropene de transport 
(RTE-T) din 19964. Această listă a fost completat ă în 2004 pentru a ţine seama de 
extinderea UE cu 10, apoi cu 12 noi state membre. RTE-T cuprinde în prezent 30 de 
proiecte prioritare care ar trebui s ă fie realizate pân ă în anul 2020. De altfel, Comisia 
a subliniat recent necesitatea de a extinde aceste re ţele transeuropene de transport 
spre ţările vecine5. 
Îndeplinirea acestor mari proiecte a suferit întârzieri în raport cu planificarea ini ţială. 
Proiecte importante au fost sau urmeaz ă a fi, totuşi, finalizate pân ă în 2007: leg ătura 
fixă de la Øresund (care leag ă Suedia de Danemarca, finalizat ă în 2000), aeroportul 
de la Malpensa (Italia, terminat în 2001), linia feroviar ă de la Betuwe (care leag ă 
Rotterdam de grani ţa germană, finalizat ă în 2007), precum şi reţeaua PBKAL (TGV 
Paris-Bruxelles/Bruxelles-Kö ln-Amsterdam-Londra, finalizat ă în 2007). 
Din aceste 30 de proiecte prioritare, optsprezece reprezint ă proiecte feroviare, iar 
două sunt proiecte de naviga ţie internă şi maritim ă. O primă prioritate a fost, de 
asemenea, acordat ă celor mai ecologice moduri de transport. 
Realizarea re ţelelor transeuropene de transport necesit ă eforturi financiare 
considerabile. Numai construc ţia proiectelor prioritare mobilizeaz ă investiţii în 
valoare de 280 de miliarde € din totalul de 600 de miliarde reprezentând costul 
întregii re ţele transeuropene. Pentru  a respecta termenul stab ilit pentru anul 2020, va 
fi necesar ă investirea a 160 de miliar de € doar pentru a finan ţa proiectele prioritare 
care ţin de perioada de programare financiar ă 2007-2013. Dou ă hărţi, care figureaz ă 
în anexa I la aceast ă comunicare, prezint ă stadiul de realizare a celor 30 de proiecte 
prioritare la aceast ă dată şi la sfârşitul perioadei cadrului financiar multianual, în 
2013. Aceste h ărţi arată clar cât de incomplet ă este încă această reţea şi câte eforturi 
trebuie să fie făcute până în 2013 pentru a respecta angajamentele semnate. 
În cursul program ării financiare pe perioa da 2000-2006, Uniunea European ă a 
contribuit financiar la realizarea RTE-T prin intermediul urm ătoarelor trei 
instrumente financiare: 
– Bugetul de 4,2 miliarde € alocat dezvolt ării reţelei transeuropene de transport 
pentru perioada de programare financiar ă 2000-2006. Subven ţiile acordate pe 
baza regulamentului financiar actual al RTE-T6 au permis cofinan ţarea acestor 
proiecte pân ă la 10% pentru sec ţiunile naţionale şi până la 20% pentru sec ţiunile 
transfrontaliere. 
                                                 
4 Decizia 1692/96/CE, (JO L 228, 9.9.1996). 
5 COM(2007) 32, 31.1.2007. 
6 Regulamentul (CE) nr. 807/2004 din 21  aprilie 2004, (JO L 143, 30.4.2004). 
 
RO 5   RO – Reţelele transeuropene de transport au beneficiat, de asemenea, de cele 16 
miliarde € din cadrul Fondului de Coezi une. În cadrul Fondului European de 
Dezvoltare Regional ă (FEDR) au fost investite în transporturi 34 de miliarde €, 
din care o parte (investi ţii în infrastructurile feroviare, rutiere, autorutiere, 
portuare ...) a revenit RTE-T. 
– Creditele acordate de Banca European ă de Investi ţii (BEI), în valoare de 37,97 
miliarde €. 
În cursul cadrului financiar multianual 2007-2013, o sum ă de 8,013 miliarde € a fost 
alocată dezvoltării reţelei transeuropene de tran sport. La 12 decembrie 2006, 
Consiliul a ob ţinut un acord politic cu priv ire la propunerea de regulament8 de 
organizare a asisten ţei financiare acordate re ţelelor transeuropene de transport şi de 
energie în perioada 2007-2013. Aceast ă propunere de regulament prevede rate de 
cofinanţare comunitar ă de 50% pentru studii şi rate maxime variind între 10 şi 30%, 
în funcţie de tipul proiectelor. 
FEDR şi Fondul de Coeziune vor fi în conti nuare principalele surse de interven ţie 
comunitar ă în cofinan ţarea proiectelor din domeniul re ţelei transeuropene de 
transport în perioada  de programare 2007-2013. 
Mijloacele oferite de politica de coeziune vor trebui s ă fie pe deplin exploatate, 
deoarece o mare parte din pr oiectele prioritare se afl ă în zone care nu vor beneficia 
prea mult de aceast ă politică. De exemplu, pentru perioada 2000-2006, mai multe 
zeci de miliarde de euro vor fi  disponibile pentru a cofinan ţa unele proiecte din 
domeniul transporturilor, prin intermediu l diferitelor instrumente financiare ale 
politicii regionale europene; din aceast ă sumă, aproximativ 35 de miliarde € din 
Fondul de Coeziune ar trebui s ă fie investite în special în proiectele prioritare. Ratele 
de interven ţie atractive (de pân ă la 85%) ale acestor fonduri vor reu şi să faciliteze 
finanţarea proiectelor şi, mai departe, realizarea acestor lucr ări în conformitate cu 
planificarea prev ăzută în orient ările privind RTE-T. Statele membre eligibile pentru 
finanţare din Fondul de Coeziune, precum şi regiunile eligibile pentru finan ţare din 
Fondul European de Dezvoltare Regional ă în cadrul obiectivului de convergen ţă sunt 
invitate să apeleze la aceste instrumente pentru a r ealiza proiectele prioritare aflate pe 
teritoriul lor9. 
Contribuţia comunitar ă la realizarea re ţelei transeuropene de transport va trebui s ă se 
concentreze, în general, pe sec ţiunile transfrontaliere şi pe punctele de strangulare a 
traficului.  
BEI va continua s ă finanţeze infrastructurile de transport prin credite şi printr-un 
instrument de garan ţie specific prev ăzut cu un buget de 500 de milioane € din 
fondurile proprii ale BEI şi 500 de milioane € de la bugetul re ţelei transeuropene de 
transport (adic ă 6,25% din pachetul financiar total). 
                                                 
7 UE-15 (2000-2004): 24 301 milioane € + UE-25 (2005-2006): 6 821 şi 6 850 milioane €. 
8 COM(2006) 245.  
9 Decizia 884/2004/CE sus-men ţionată, art. 19.2 lit. a şi c. 
 
RO 6   RO 2.2. Re ţelele transeuropene de energie 
Comunitatea a adoptat recent o serie de orient ări privind actualizarea re ţelelor 
transeuropene de energie10. 32 de proiecte din domeniul re ţelelor de electricitate şi 10 
proiecte din domeniul re ţelelor de gaz au fost declarate de interes european. Aceste 
proiecte sunt prioritare, deoarece ele sunt esen ţiale pentru punerea în func ţiune a unei 
reţele energetice la scar ă european ă.  
Capacitatea re ţelelor de gaz trebuie s ă fie adaptat ă pentru a asigura şi diversifica 
importurile provenind din Norvegia, din Rusia, din bazinul M ării Negre, din 
Mediterana şi din Orientul Mijlociu. 
UE va trebui s ă investeasc ă cel puţin 30 de miliarde de euro în infrastructuri pân ă în 
2013 (6 miliarde pentru transportul energiei  electrice, 19 miliar de pentru conductele 
de gaz şi 5 miliarde pentru terminalele de gaz natural lichefiat - LNG), dac ă doreşte 
să răspundă priorităţilor enunţate în liniile directoare privind re ţelele transeuropene 
de energie. De exemplu, se estimeaz ă că va fi necesar s ă se cheltuiasc ă în jur de 700-
800 de milioane de euro pe an pentru a alimenta re ţeaua cu mai mult ă electricitate 
obţinută din surse regenerabile şi pentru a internaliza costurile de egalizare ale 
producătorilor ocazionali. Între 2000 şi 2006, aproximativ 140 de milioane € au fost 
investite în re ţelele transeuropene de energie din bugetul RTE. Pentru cadrul 
financiar 2007-2013, Regulamentul RTE în curs de aprobare prevede o sum ă de 155 
de milioane €. Aceast ă valoare este foarte limitat ă, ţinând seama de obiectivele şi de 
necesarul existent. Acest buget va c ontribui, în principal, la cofinan ţarea studiilor. 
Vor fi necesare finan ţări suplimentare din politica de coeziune, precum şi de la 
Banca European ă de Investi ţii. 
Planul prioritar de interconectare, adoptat la 10 ianuarie 2007, face un bilan ţ al 
stadiului de realizare a proiectelor prioritare şi analizeaz ă, dincolo de problemele 
finanţării, obstacolele care se afl ă în calea îndeplinirii acest or proiecte. Acest plan a 
schiţat o strategie bazat ă pe patru ac ţiuni concrete: inventarierea celor mai importante 
infrastructuri care întâmpin ă dificultăţi însemnate, numirea de coordonatori europeni, 
o planificare coordonat ă la nivel regional, precum şi armonizarea procedurilor de 
autorizare. 
Consiliul European din 9 martie 2007 a sus ţinut aceast ă abordare şi, mai ales, a 
subliniat importan ţa dezvolt ării interconect ării reţelelor. Consiliul a sprijinit 
propunerea Comisiei de a num i coordonatori europeni şi a invitat-o pe aceasta din 
urmă să facă propuneri în vederea îmbun ătăţirii procedurilor administrative de luare 
de decizii. 
2.3. Re ţelele transeuropene de telecomunica ţii 
Deschiderea progresiv ă către concuren ţă a serviciilor de telecomunica ţii începând cu 
anul 1988 a avut efecte considerab ile. Intensificarea concuren ţei a stimulat 
investiţiile, inova ţia, apariţia unor noi servicii şi a dus la o sc ădere semnificativ ă a 
preţurilor pentru consumatori.  
                                                 
10 Decizia 1364/2006/CE, (JO L 262, 22.9.2006). 
 
RO 7   RO După liberalizarea acestor servicii, dezvoltarea re ţelelor de telecomunica ţii în Europa 
a fost, în primul rând, rezultatul unor investi ţii comerciale. În pofida unei diminu ări 
produse între anii 1999-2001, investi ţiile au fost semnificative. Astfel, în 2005, 
cheltuielile de capital s-au ridicat la mai bine de 45 de miliarde de euro, din care 25 de miliarde în infrastructuri fixe, ceea ce este echivalent cu o cre ştere anual ă cu mai 
mult de 5 %, şi aceasta pentru al treilea an la rând. 
Investiţiile se concentreaz ă în prezent pe modernizarea re ţelelor existente, pentru a 
trece la genera ţia următoare, pe dezvoltarea tele foanelor mobile de genera ţia a 3-a şi 
a altor infrastructuri f ără fir şi pe echiparea cu band ă largă a zonelor rurale ale UE. 
Investiţiile pot fi direc ţionate spre instalarea unor re ţele de fibr ă optică, pentru care 
costurile lucr ărilor de construc ţii civile şi de cablare în interiorul cl ădirilor reprezint ă 
70 % din costurile de dezvoltare. C onstruirea de linii feroviare, de şosele sau de 
conducte de energie poate fac ilita dezvoltarea acestor re ţele în zonele slab deservite. 
Comunicarea „Reducerea decalajelo r de acces la conexiunea în band ă largă”
11 scoate 
în eviden ţă inegalităţile existente între zonele urbane şi cele rurale şi invită statele 
membre s ă ia măsuri concrete şi să defineasc ă obiective în vederea reducerii acestor 
diferenţe până în 2010. Se încurajeaz ă ajutorul public în cazul sl ăbirii pieţei, cu 
respectarea strict ă a reglement ării privind telecomunica ţiile şi a regulilor în domeniul 
ajutoarelor de stat. Începutul viitoarei perioade de program are cu privire la politicile 
în domeniul coeziunii şi dezvoltării rurale poate reprezenta o ocazie formidabil ă de a 
investi în banda larg ă în zonele regionale şi rurale. 
O cartografiere a infrastructurilor existente este necesar ă pentru a spri jini autorit ăţile 
competente în a- şi evalua mai bine nevoi a de infrastructuri şi pentru a exploata 
lucrările de construc ţii civile în curs. Autorit ăţile care răspund de marile proiecte în 
curs din domeniul  transporturilor şi energiei ar trebui s ă ia în calcul nevoia de 
infrastructuri de telecomunica ţii şi să ia măsurile corespunz ătoare în domeniul 
planificării şi bugetului, ţinând seama de infrastructurile existente. În plus, este 
necesară o coordonare mai bun ă a celorlalte surse de finan ţare (fonduri structurale, 
Fondul de Dezvoltare Rural ă, fondul RTE şi finanţările naţionale), pentru a pune în 
aplicare o planificare coerent ă şi pentru a completa acoperirea în band ă largă. 
3. ASPECTELE  ABORDATE  DE GRUPUL  DE COORDONARE 
Grupul de coordonare al comisarilor pentru „re ţelele transeuropene” s-a întrunit de 
şase ori de la constituirea sa la data de 7 decembrie 2005. Grupul de coordonare a 
abordat aspectele cu privir e la sinergiile dintre re ţelele transeuropene, la modurile de 
finanţare şi la repartizarea lor între diferitele instrumente financiare comunitare. Au 
fost, de asemenea, abordate şi tematici mai generale (RTE şi mediul, dezvoltarea 
unor noi instrumente financiare comunitare). 
                                                 
11 Comunicarea Comisiei COM(2006) 129 din 20.3.2006. 
 
RO 8   RO 3.1. Sinergii între re ţelele transeuropene 
Are Uniunea European ă interes, mai ales în noile state membre, în care nevoia de 
infrastructuri este considerabil ă, să promoveze construc ţia unor infrastructuri 
combinate?  
Combinarea c ăilor ferate şi a şoselelor a demonstrat acest lucru12: utilizare redus ă a 
spaţiului, lucr ări de artă comune, impact vizual şi fragmentare a peisajelor reduse, 
măsuri de reducere a impactului in frastructurilor comune (protec ţie anti-zgomot, 
viaducte, faun ă mare şi mică). Există posibilit ăţi reale pentru infrastructurile 
combinate de a diminua costurile şi impactul asupra mediului. 
A fost efectuat un studiu cu privire la posibilit ăţile de a dezvolta alte combina ţii 
(trecerea unei linii de înalt ă tensiune printr-un tunel feroviar, ad ăugarea unor cabluri 
de telecomunica ţii la o linie de cale ferat ă)13. Fezabilitatea tehnic ă, impactul asupra 
costului proiectelor şi complexitatea procedurilor au fost, de asemenea, analizate. 
Concluziile acestei analize sunt  prezentate în continuare. 
Pe lângă combina ţia gazoducte-alte infrastructuri, a c ărei fezabilitate tehnic ă pare 
dificilă ţinând seama de amploarea perimetrel or de securitate necesare, exist ă 
avantaje reale în a combina alte RTE între ele. Sinergiile între re ţelele de 
telecomunica ţii şi reţelele de transport par a fi cele mai promi ţătoare. Fiecare re ţea de 
transport poate fi optimizat ă dacă are propria re ţea de comunica ţii, utilizat ă pentru 
gestionarea re ţelei. În majoritatea cazurilor, re ţelele de cale ferat ă şi reţelele de 
autostrăzi deja dispun de astfel de re ţele de comunica ţii. În unele cazuri, capacitatea 
mai mare a acestor re ţele este utilizat ă în alte scopuri, de exemplu pentru comunica ţii 
de date. În schimb, c ăutarea sistematic ă de sinergii între o re ţea de gestionare a 
infrastructurii şi o reţea de telecomunica ţii chiar de la începerea construirii 
infrastructurii înc ă este timid ă. 
O serie de piste interesa nte ar putea fi explorat e pentru a interconecta re ţelele de 
electricitate: amplasarea de cabluri de înalt ă tensiune în malurile/acostamentele 
canalelor şi râurilor, interconect ări la tensiune limitat ă (2 x 25 kV) prin intermediul 
liniilor feroviare de mare vitez ă, interconect ări mai sistematice al e liniilor subterane 
de înaltă tensiune (300-700 kV) în fantele re ţelelor de transport. Aceste sugestii nu se 
substituie nevoii imediate de a interconecta re ţelele naţionale de înalt ă tensiune, ci 
sugerează o îmbinare mai ingenioas ă a reţelelor electrice na ţionale pe termen mai 
lung, în concordan ţă cu durata de realizare a mar ilor proiecte de infrastructur ă.  
Sinergii se pot realiza şi la nivel de proceduri: studi ile de impact, planificarea, 
precum şi construc ţiile bugetare pot fi combinate.  Planificarea în paralel a dou ă tipuri 
de infrastructuri guvernate de legisla ţii şi proceduri bugetare diferi te sau cu cicluri de 
viaţă şi durate ale construc ţiei diferite se poate dovedi, totu şi, complex ă. 
                                                 
12 Unele state membre au introdus o obliga ţie legală de a cerceta o astfel de sinergie, în special Germania 
(Bundesnaturschutzgesetzes, Par.2, Bündelungsgebot). 
13 Synergies between Trans-European Networks, Evaluations of potential areas for synergetic impacts, 
ECORYS, August 2006. 
 
RO 9   RO Concluzie : 
Grupul recomand ă să se continue lucr ările cu privire la sinergiile poten ţiale dintre 
diferitele re ţele transeuropene. Un manual care va aduna bunele practici va fi 
elaborat pentru a informa ini ţiatorii de proiecte în leg ătură cu sinergiile poten ţiale 
dintre infrastructuri. 
Sinergiile între proiectele di n domeniul energiei geotermice şi tunelele care vor fi 
construite în cadrul re ţelelor transeuropene de  transport trebuie s ă fie explorate cu 
prioritate. 
Grupul consider ă că este necesar ă o cartografiere a infrastructurilor de 
telecomunica ţii şi că nevoia de telecomunica ţii ar trebui s ă fie luate în seam ă în 
momentul construirii re ţelelor de transport şi de energie. 
3.2. Protec ţia mediului şi reţelele transeuropene 
Strategia de la Lisabona pentru cre ştere economic ă şi ocuparea for ţei de munc ă invită 
la realizarea RTE într-o  abordare compatibil ă cu dezvoltarea durabil ă. 
Cele 30 de proiecte prioritare din cadrul re ţelei transeuropene de transport sunt, în 
marea lor majoritate, proiecte care favorizeaz ă modurile de transport cele mai 
avantajoase pentru mediu şi mai puţin consumatoare de energie, cum ar fi c ăile ferate 
şi căile navigabile. Realizarea re ţelei transeuropene de transport va avea un impact 
pozitiv asupra mediului. În ritmul actual, emisiile de CO 2 generate de transporturi 
vor fi în anul 2020 mai mari cu 38% în raport cu nivelul actual. Realizarea a 30 de 
axe prioritare va încetini aceast ă creştere cu aproximativ 4%, adic ă o reducere a 
emisiilor de CO 2 cu 6,3 milioane de tone pe an. 
Interconexiunile re ţelelor naţionale de energie şi conexiunile surs elor de energie 
regenerabil ă vor permite optimizarea utiliz ării capacit ăţilor în fiecare stat membru şi, 
prin urmare, reducerea imp actului asupra mediului. 
Legislaţia comunitar ă în domeniul protec ţiei mediului stabile şte un cadru clar în care 
marile proiecte trebuie s ă fie realizate. Orient ările comunitare pentru dezvoltarea 
reţelei transeuropene de transport se refer ă la acest aspect în mod explicit14. Fiecare 
nou program de infrastructur ă trebuie s ă fie supus unei analize strategice de mediu15 
şi fiecare proiect trebuie s ă fie evaluat separat16. Această dublă obligaţie permite 
optimizarea integr ării marilor proiecte de infrastructur ă din punctul de vedere al 
protecţiei mediului. În acela şi timp, aceste analize ar putea servi drept cadru pentru a 
studia realizarea unor eventuale sinergii. 
                                                 
14 Decizia 884/2004/CE men ţionată anterior, articolul 8. 
15 Evaluare strategic ă de mediu (ESM) - Directiva (2001/42/CE ) privind evaluarea efectelor anumitor 
planuri şi programe asupra mediului. 
16 Evaluarea impactului asupra mediului (EIM) - Directiva (85/337/CEE, modificat ă prin Directivele 
97/11/CE şi 2003/35/CE), privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice şi private asupra 
mediului. 
 
RO 10   RO În afară de aceste analize de mediu, fi ecare proiect în parte trebuie s ă respecte 
legislaţia comunitar ă privind zgomotul, apa şi protecţia florei şi faunei17. Dacă se 
remarcă unele efecte asupra fiec ăruia dintre aceste aspecte, trebuie s ă se caute 
alternative pentru a asigura o mai bun ă respectare a dreptului mediului. Dac ă niciuna 
dintre alternativele la un proi ect declarat de utilitate public ă nu reprezint ă o soluţie 
optimă şi în conformitate cu legisla ţia comunitar ă, pot fi adoptate m ăsuri 
compensatorii, care s ă permită realizarea respectivului proiect prin compensarea 
eventualului impact negativ. Anexa 2 prezint ă condiţiile în care pot fi luate astfel de 
măsuri. 
Concluzie : 
Concilierea dezvolt ării reţelelor transeuropene de transport cu respectarea 
angajamentelor Uniunii Europene în domeniul dreptului mediului necesit ă o 
coordonare ridicat ă între diferitele serv icii vizate ale Comisiei. În acest scop, a fost 
elaborat un document de referin ţă, anexat la prezenta comunicare.  
3.3. Exploatarea noilor tehnologii în cadrul re ţelei transeuropene de transport 
Evaluarea intermediar ă a Cărţii albe din 2001 a Comisiei privind politica 
transporturilor18, aprobată recent, recunoa şte rolul poten ţial al noilor tehnologii în 
asigurarea unei circula ţii sigure şi durabile a persoanelor şi a mărfurilor. În 
conformitate cu cel de al 7- lea program-cadru de cercetare şi dezvoltare (2007-2013), 
inovaţiile tehnologice în domeniul transportur ilor vor contribui în  mod direct la 
priorităţile europene în materie de competitivitate, de mediu şi de politic ă socială. 
Dintre cele mai promi ţătoare domenii prioritare putem cita sistemele de transport 
inteligente (ITS) care integreaz ă tehnologiile informa ţiei, comunica ţiilor, naviga ţiei 
şi poziţionării în infrastructurile de transport şi în vehicule şi le pun pe acestea în 
slujba utilizatorilor. 
Ar fi necesar s ă privim investi ţiile în ITS ca pe un element strategic fundamental al 
tuturor noilor proiecte din domeniul re ţelei transeuropene de  transport, precum şi al 
proiectelor care urm ăresc modernizarea re ţelelor şi a legăturilor existente. ITS ofer ă, 
de altfel, o serie de instru mente în favoarea „comodalit ăţii” şi viabilităţii ecologice. 
Printre exemplele de aplica ţii reuşite ale ITS în domeniul re ţelelor, putem cita 
sistemele de control şi de gestionare a circula ţiei rutiere (proiectele europene 
regionale care fac parte din progra mul indicativ multianual TEMPO 2001-2006), 
sistemele de control al naviga ţiei fluviale (RIS - serviciul de informa ţii fluviale - şi 
reţeaua SafeSeaNet) şi sistemul de gestionare a tr aficului feroviar european 
(ERMTS). Au fost începute lucr ările în ceea ce prive şte sistemele cooperative de 
comunica ţii „de la vehicul la vehicul” sa u „de la vehicul la infrastructur ă” şi 
sistemele de pozi ţionare precis ă (iniţiativa i2010 „Ma şina inteligent ă”). Aceste 
                                                 
17 Directiva „P ăsări” (79/409/CEE), Directiv a „Habitate” (92/43/CEE) şi directiva-cadru privind apa 
(2000/60/CE). 
18 Comunicarea Comisiei c ătre Consiliu şi Parlamentul European - Pentru o Europ ă în mişcare - 
Mobilitate durabil ă pentru continentul nostru - Evaluare intermediar ă a Cărţii albe privind transportul 
publicată în 2001 de Comisia European ă - COM(2006) 314. 
 
RO 11   RO sisteme vor avea efecte benefice însemn ate pe termen lung în ceea ce prive şte 
punerea în func ţiune a unor transporturi sigure şi ecologice. În concluzie, GALILEO, 
proiectul european de naviga ţie prin satelit, va îmbun ătăţi în mod considerabil 
serviciile de naviga ţie, de pozi ţionare şi de datare pentru toat e modurile de transport 
atunci când va deveni opera ţional, în anul 2010. ITS includ şi servicii pentru 
utilizatorii finali, în special oferirea de informa ţii în timp real cu privire la traficul 
rutier şi la deplas ări (RTTI), ceea ce permite dimi nuarea timpilor de parcurs, 
îmbunătăţirea securit ăţii şi favorizarea comodalit ăţii. 
În ciuda avantajelor lor dove dite, în Europa sistemele şi serviciile de transport 
inteligente sunt inex istente sau lacunare în numeroase regiuni. În perioada 2007-
2013, Europa ar trebui s ă se concentreze asupra unei dezvolt ări pe scar ă largă a 
acestora. Autorit ăţile publice ar trebui s ă profite din plin de utilizarea noilor 
tehnologii pentru a face fa ţă noilor obiective de ac ţiune, creând astfel o pia ţă 
suficient de extins ă pentru noile produse legate de ITS. 
Concluzie : 
Grupul consider ă că apelul la noile tehnologii ofer ă, în cadrul re ţelelor transeuropene 
de transport, instrumente eficiente pentru a spori securitatea şi pentru a diminua 
numărul ambuteiajelor şi impactul activit ăţii de transport asupra mediului. 
Grupul recomand ă ca investi ţiile în sistemele de transport inteligente (ITS), care 
reprezintă, în general, o mic ă parte din costurile infrastructurilor, s ă fie incluse înc ă 
de la început în programarea tuturor noilor proiecte în domeniul RTE-T şi să fie 
considerate un element esen ţial al tuturor proiectelor de îmbun ătăţire şi de 
modernizare a infrastructurilor. 
3.4. Finan ţarea reţelelor transeuropene 
Diferitele surse bugetare trebuie s ă fie coordonate şi o serie de noi mecanisme de 
îmbunătăţire a finan ţării în general şi a cofinan ţării comunitare a acestor 
infrastructuri trebuie s ă fie dezvoltat ă. 
3.4.1. Combinarea fondurilor 
Comisia a avut în vedere în mod constant problema cumul ării finanţărilor comunitare 
care provin din diferite surse pentru acela şi proiect. Curtea de Conturi a scos în 
evidenţă acest aspect în rapoartele sale cu privire la punerea în aplicare a re ţelelor 
transeuropene de c ătre Comisie.  
Grupul de coordonare a conchis c ă trebuie s ă se exclud ă orice posibilitate de a 
cumula subven ţii provenind din mai multe fonduri comunitare. În scopul de a asigura 
transparen ţa financiar ă şi pentru o bun ă gestiune financiar ă, regulamentul financiar 
şi/sau actele sectoriale de baz ă adoptate sau aflate în curs de adoptare exclud 
cumularea unor instrumente financiare comunitare diferite pentru aceea şi acţiune. 
În cadrul programelor opera ţionale care beneficiaz ă de asisten ţă financiar ă din 
fondurile structurale sau de coeziun e, alte instrumente de finan ţare comunitare nu pot 
înlocui cofinan ţarea naţională obligatorie. 
 
RO 12   RO Cheltuielile efectuate în  cadrul unui proiect care face parte dintr-un program 
operaţional care beneficiaz ă de asisten ţă financiar ă din fondurile structurale sau de 
coeziune nu pot face obiectul unei finan ţări acordate de alte instrumente comunitare. 
Aceasta înseamn ă că, dacă unele cheltuieli, de exemplu pentru achizi ţionarea de 
echipamente ERTMS sau pentru electrificarea unei linii de cale ferat ă, nu beneficiaz ă 
de asisten ţă financiar ă din fondurile structurale sau de  coeziune, ele se pot finan ţa din 
fondurile alocate RTE. Construc ţia unei linii de cale ferat ă ar putea fi finan ţată de 
către FEDR sau de c ătre Fondul de Coeziune. Proiec tele ar putea fi, astfel, 
segmentate pe sec ţiuni regionale, care ar putea fi cofinan ţate fie de c ătre FEDR sau 
de către Fondul de Coeziune, fie din fondurile alocate RTE. 
Atunci când îi va acorda asisten ţă financiar ă RTE, Comisia va verifica, deci, dac ă 
proiectele au beneficiat sau nu de asisten ţă din partea fondurilor structurale sau de 
coeziune. 
După consultarea Cur ţii de Conturi, Comisia va publica şi liniile directoare aplicabile 
în statele membre cu privire la modalit ăţile de a combina diferitele instrumente de 
finanţare. 
Această interdicţie de dubl ă finanţare va trebui s ă îndrume statele membre spre 
alegerea instrumentului financiar c ăruia îi vor solicita asisten ţă financiar ă 
comunitar ă, în func ţi e  d e  r a t a  d e  i n t e r v e n ţie oferită de instrumentul financiar 
respectiv şi de prioritatea proiectelor. Astfel, statele membre eligibile pentru 
finanţare din Fondul de Coeziune, precum şi regiunile eligib ile pentru finan ţare în 
cadrul obiectivului de convergen ţă sunt invitate s ă apeleze cu prioritate la aceste 
instrumente pentru cofinan ţarea marilor proiecte de infrastructuri. 
Concluzie : 
Grupul de coordonare a confir mat necesitatea de a men ţine o abordare coerent ă 
vizavi de diferitele instrumente juri dice. În prezent, principiul neacumul ării este 
precizat în legisla ţia comunitar ă, oferind, astfel, un r ăspuns direct la observa ţiile 
formulate de c ătre Curtea de Conturi. 
3.4.2. Finan ţarea marilor proiecte prioritare 
Întârzierile în realizarea proiectelo r de transport prioritare se datoreaz ă în primul rând 
dificultăţii de a concilia regul ile de acordare a subven ţiilor comunitare din bugetul 
RTE cu necesarul financiar real al marilor proiecte prioritare. 
Noul regulament al RTE va face posibil ă o mai bun ă cofinanţare a marilor proiecte 
transfrontaliere, care sunt foarte complexe din punct de vedere tehnic şi financiar. 
Chiar dac ă realizarea lor se întinde pe mai multe cadre financiare, cofinan ţarea 
comunitar ă este cât se poate de fezabil ă: o decizie de acordare poate fi luat ă într-un 
anumit cadru financiar, iar pl ăţile pot fi e şalonate dincolo de acest cadru financiar, în 
funcţie de stadiul lucr ărilor respectivul ui proiect.  
Dacă soluţia definită în noul regulament al RTE, care permite finan ţările multianuale 
prin tranşe anuale, nu ar fi de  ajuns pentru a r ăspunde nevoilor exis tente, ar fi 
analizate şi alte opţiuni.  
 
RO 13   RO 3.4.3. Parteneriatele public-private 
Parteneriatele public-private (PPP) le permit autorit ăţilor publice s ă delege o 
întreprindere privat ă pentru a realiza unele  misiuni de servicii  publice. Interesele 
apelului la PPP sunt multiple: un control ma i eficient al costurilor (de construc ţie şi 
exploatare) şi o mai mare propensiune pentru a finaliza lucr ările în termenele impuse. 
Însă cel mai mare interes este acela c ă o parte din risc  este transferat ă partenerului 
privat: pe lâng ă riscul de construc ţie, partenerul privat î şi poate asuma fie riscul de 
exploatare, fie riscul de disponibilitate. Acest transfer al riscului este foarte important 
în calcularea datoriei sau a deficitulu i public. La începutul anului 2004, a fost 
publicată o decizie a Eurostat cu privire la calculul „investi ţiilor private” în cadrul 
unui PPP în ceea ce prive şte datoria public ă19. În momentul în care partenerul privat 
ia asupra sa riscul de construc ţie şi fie riscul de exploa tare, fie riscul de 
disponibilitate, investi ţiile private nu trebuie s ă fie incluse în calcularea datoriei 
publice. 
O consultare a fost efectuat ă cu privire la evolu ţia legislaţiei comunitare în domeniul 
achiziţiilor publice, pentru a ţine seama de dezvoltarea rapid ă a PPP. Comisia a 
adoptat în 2004 o Carte verde privi nd PPP. În noiembrie 2005, Comisia a anun ţat o 
posibilă iniţiativă legislativ ă care poate duce la o evolu ţie a încadr ării juridice a 
concesiunilor, pentru a oferi o mai mare securitate juridic ă menţinând în acela şi timp 
suficient de mult ă supleţe pentru multiplele forme de PPP care exist ă. 
BEI pune în func ţiune în prezent un „European PP Expertise Centre” (EPEC – 
Centru european de expertiz ă în domeniul partener iatelor public-private) al ături de 
Comisie şi de alte p ărţi interesate. Ideea este aceea de a face din EPEC o surs ă de 
informare european ă pentru sectorul public, pentru a împ ărtăşi cele mai bune practici 
în materie de PPP şi a dezvolta capacitatea sectorul ui public de a pune în aplicare 
proiecte de PPP. 
3.4.3.1. PPP bazate pe riscul de cerer e: instrumentul de garan ţie 
În urma unei cereri a Consiliului European din decembrie 2003, Comisia şi BEI au 
analizat interesul de a dez volta un instrument de garan ţie european. La începutul 
anului 2005, în dou ă comunicări adresate Consiliului20, Comisia a confirmat interesul 
pentru un astfel de instrument de garan ţie, pentru a înlesni şi încuraja finan ţarea 
reţelelor transeuropene de tran sport prin PPP. Între timp, pr incipiul unui astfel de 
instrument a fost inclus în cadrul noului  regulament al RTE pentru perioada 2007-
2013. Instrumentul de garan ţie la împrumuturi ar sus ţine tipurile de PPP bazate pe 
riscul de cerere (de exemplu, de tipul „con cesiune”) prin atenua rea riscurilor legate 
de insuficien ţa veniturilor pe durata primilor ani de realizare a unui proiect şi s-ar 
aplica în special contract elor de concesiune.  
                                                 
19 Decizia ESTAT din 11 februarie 2004. 
20 COM(2005) 75 „raport final de fezabilitate cu privire la instrumentul de garan ţie la împrumuturi al UE 
pentru proiectele din domeniul RTE-Transport”; COM(2005) 76 „conceptul final pentru conceperea unui instrument de garan ţie la împrumuturi al UE pentru proiectele din domeniul RTE Transport”; SEC 
(2005) 323 „instrumentul de garan ţie la împrumuturi al UE pentru proiectele din domeniul RTE-
Transport”.  
 
RO 14   RO BEI acord ă o garanţie unei institu ţii financiare care, la rândul ei, îi acord ă o linie de 
credit stand-by bene ficiarului finan ţării pentru perioada de demarare a unui proiect, 
în vederea asigur ării serviciului datoriei pentru un ele credite de prim rang. Comisia şi 
BEI îşi împart contribu ţia financiar ă la provizioanele pentru pierderi şi la dotarea cu 
capital prev ăzute pentru aceste garan ţii. Garanţia nu va fi activat ă decât în cazul în 
care fluxul veniturilor s-ar dovedi insuficient pentru a asigura serviciul datoriei 
privilegiate („senior loans”)21. Garanţia nu ar elimina riscul pentru creditorii 
privilegia ţi, însă ar oferi o mai bun ă acoperire a serviciului datoriei privilegiate, 
accentuând, astfel, propensiunea partenerilor priva ţi de a împrumuta pentru proiect.  
În ipoteza în care garan ţia ar intra în aceast ă ecuaţie, BEI ar ob ţine o crean ţă 
financiară subordonat ă22 creanţelor privilegiate, dar prioritar ă celei a ac ţionarilor 
obişnuiţi. Această datorie suplimentar ă, numită datorie de tip „mezanin”23, ar trebui 
să fie rambursat ă cu dobând ă imediat ce veniturile generate de c ătre proiect fac 
posibil acest lucru şi după onorarea serviciului crean ţelor privilegiate. Garan ţia ar fi 
evaluată astfel încât s ă reflecte riscul asumat şi cheltuielile legate de gestionarea sa. 
Efectul de levier al instru mentului financiar reprezint ă de 4 pân ă la 6 ori contribu ţia 
Comisiei de 500 de milioane de euro, care garanteaz ă în mod direct linii de credit 
„stand-by” de 2 pân ă la 3 miliarde de euro. Combinat cu contribu ţia BEI de aceea şi 
valoare – 500 de milioane de euro, acest fapt permite sus ţinerea unei datorii 
privilegiate de mai mult de 20 de miliarde de euro. Aceast ă contribuţie va fi realizat ă 
în tranşe, în func ţie de num ărul şi de dimensiunea financiar ă a proiectelor care vor fi 
acoperite de c ătre acest instrument.  
Modalităţile detaliate de punere  în aplicare a instrumentului  financiar sunt prezentate 
într-o anex ă la regulamentul financiar al RTE-T, aflat în curs de dezbatere în cadrul 
Parlamentului European şi al Consiliului. Contractul de gestionare încheiat între 
Comisie şi BEI se afl ă în curs de elaborare, permi ţând, astfel, lansarea acestui 
instrument financiar începând cu 2007. 
3.4.3.2. PPP bazate pe riscul de disponibilitate: introducerea unei forme specifice de asisten ţă 
financiară 
Dacă investitorul privat, pe lâng ă riscurile construc ţiei, îşi asumă şi riscul de 
disponibilitate, atunci el pre-finan ţează, realizeaz ă infrastructura şi îşi achită 
serviciile prestate prin perceperea de pl ăţi pe termen lung (de exemplu pe 30 de ani). 
Cu toate acestea, pl ăţile sunt condi ţionate de gradul de disponibilitate a 
infrastructurii: ele pot fi diminuate în cazu l în care serviciile oferite nu corespund 
gradului de disponibilitate stabilit.  
                                                 
21 Datoria de tip „senior” este o datorie care beneficiaz ă de garanţii specifice şi a cărei ramburs ări are loc 
în mod prioritar fa ţă de celelalte datorii, a şa-numitele datorii subordonate. Este vorba, deci, de o datorie 
privilegiat ă. 
22 O datorie este denumit ă subordonat ă atunci când rambursarea sa depinde de rambursarea ini ţială a 
celorlalte crean ţe. Bineîn ţeles, în contrapartida riscului sup limentar acceptat, cr editorii subordona ţi 
solicită o rată a dobânzii mai mare decât ceilal ţi creditori. 
23 Datoria de tip „mezanin” este acea datorie care se interpune între dato ria de tip „senior” şi capitalul 
propriu. În concluzie, investitorul, în caz ul datoriei de tip „mezanin”, nu va fi pl ătit decât dup ă 
rambursarea complet ă a tuturor tran şelor datoriei privilegiate. 
 
RO 15   RO PPP bazate pe disponibilitate po t fi puse în aplicare în dou ă moduri distincte: 
(1) sub formă mixtă, în care pl ăţile disponibilit ăţilor nu acoper ă decât o parte din 
investiţie, cealalt ă parte fiind finan ţată sub form ă clasică din subven ţii, în faza 
de construc ţie. Acest prim tip de finan ţare nu pune probleme în ceea ce 
priveşte regulamentul RTE, deoarece contribu ţia UE ar putea fi îndreptat ă 
exclusiv c ătre partea de subven ţionare direct ă; 
(2) sub forma exclusiv ă a fluxului de pl ăţi regulate pe durata stabilit ă de plată a 
realizării infrastructurii c ătre investitorul privat. 
Numeroase ţări24 şi-au manifestat interesul pentru cea de a dou ă categorie de 
finanţare. Însă timpul dintre decizia de cofinan ţare (anterioar ă lucrărilor) şi începutul 
plăţilor de disponibilitate (în faza de exploatare) este de mai mul ţi ani. În plus, este 
obligatoriu ca aceste pl ăţi să fie vărsate pe toat ă durata de finan ţare convenit ă (de 
exemplu, 20 sau 30 de ani). Comisia, reticent ă vizavi de deciziile de finan ţare 
deschise pe un num ăr mare de ani, a fost obligat ă până acum să refuze acordarea de 
asistenţă acestui tip de finan ţare. 
Pentru a rezolva aceast ă problemă, respectând în acela şi timp regulamentul financiar 
general, regulamentul RTE a fo st modificat astfel încât s ă concentreze asisten ţa 
comunitar ă pe faza ini ţială a plăţilor privind disponibilitatea şi să garanteze, astfel, c ă 
statul membru utilizeaz ă mai întâi asisten ţa comunitar ă pentru pl ăţile sale de 
disponibilitate. 
Concluzie : 
Noul instrument de garan ţie ar trebui s ă constituie în curând unul dintre noile 
instrumente disponibile pentru promovarea realiz ării reţelelor transeuropene.  
PPP bazate pe disponibilitate  vor fi parte integrant ă a formelor de subven ţionare 
eligibile pentru asisten ţă financiar ă comunitar ă în temeiul noului regulament privind 
RTE de transport şi de energie. Monitorizarea punerii în aplicare a acestui nou 
instrument de c ătre Comisie va permite extinderea sa, dup ă caz, asupra altor 
instrumente financiare comunitare, precum cele ale politicii de coeziune. 
                                                 
24 În special Marea Britanie, Finlan da, Olanda, Ungaria, Republica Ceh ă şi Franţa. 
 
RO 16   RO 4. CONCLUZII 
Cooperarea foarte fructuoas ă din cadrul Grupului de coor donare s-a tradus rapid prin 
rezultate concrete: instrumente juridice,  cooperare între servicii, transparen ţă a 
intervenţiilor comunitare.  
Dezbaterile care au avut lo c în cadrul Grupului de coor donare au permis o mai bun ă 
concordan ţă între dispozi ţiile conţinute de diferitele instrumente legislative aflate în 
pregătire pentru noua perioad ă de programare financiar ă 2007-2013, fie c ă este vorba 
de regulile aplicabile combin ării între diferitele instrumente financiare sau de 
dezvoltarea unor instrumente financiare  inovatoare. Clarificarea juridic ă privind 
neacumularea fondurilor comunitare va aduce o mai mare transparen ţă, răspunzând, 
astfel, cererii formulate de c ătre Curtea de Conturi. În plus, Grupul de coordonare a 
dat un nou impuls cooper ării între servicii deja existente, în vederea asigur ării punerii 
în aplicare a acestui principiu. 
Coordonarea va trebui s ă fie continuat ă pentru punerea în func ţiune a noilor 
instrumente financiare (instrumentul de garan ţie şi parteneriatele public-private 
bazate pe disponibilitate). 
Grupul de coordonare a prezentat o serie de propuneri concrete care fac posibil ă 
concilierea protec ţiei mediului şi realizarea de infrastructuri. 
În acelaşi timp, lucr ările Grupului de coordonare au permis identificarea câtorva 
puncte de ac ţiune specifice. Grupul de coordonare recomand ă:  
• căutarea în continuare a unor sinergii între re ţelele transeuropene pentru a se reu şi 
punerea în circula ţie a unui manual de bune practici; 
• dezvoltarea de sinergii între ob iectivele politicii de coeziune şi priorităţile stabilite 
pentru reţelele transeuropene; 
• evaluarea, dup ă caz, a necesit ăţii unor solu ţii alternative, care s ă permită 
acoperirea pl ăţilor de disponibilitate pe mai mult e perioade ale ca drului financiar 
şi, după nevoie, avansarea unei prop uneri legislative corespunz ătoare; 
• monitorizarea atent ă a dezvolt ării parteneriatelor public-private şi luarea tuturor 
măsurilor necesare promov ării acestor tipuri de finan ţare; 
• realizarea proiectelor prioritare ale RTE în  termenele stabilite, asigurând în acela şi 
timp aplicarea dispozi ţiilor dreptului mediului pr in intermediul mecanismelor 
puse în func ţiune de către dreptul comunitar; ghidul propus în anex ă va reprezenta 
o contribu ţie utilă în acest sens.