[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 5.11.2010

COM(2010) 630 final

RAPORT AL COMISIEI

Analiza din 2010 a progreselor înregistrate de Planul de acțiune al Uniunii Europene în materie de droguri (2009-2012)

SEC(2010) 1321

RAPORT AL COMISIEI

Analiza din 2010 a progreselor înregistrate de Planul de acțiune al Uniunii Europene în materie de droguri (2009-2012)

INTRODUCERE

Potrivit ultimelor estimări disponibile pentru întreaga UE, între 25 și 30 de milioane de adulți – cu vârsta cuprinsă între 15 și 64 de ani – au consumat un anumit tip de droguri ilegale în ultimul an[1]. Între 1,2 și 1,5 milioane de adulți sunt consumatori problematici de opiacee. În fiecare an, în UE mor între 6 500 și 7 000 de persoane din cauza unei supradoze de droguri . Date recente sugerează că, după ce timp de mai mulți ani s-a menținut la un nivel stabil, numărul de decese cauzate de consumul de droguri pe teritoriul UE este acum în creștere, în special ca urmare a unei creșteri a numărului de decese asociate supradozelor de cocaină.

Cu toate că există tot mai multe dovezi potrivit cărora consumul de canabis, cel mai răspândit drog în Europa, a scăzut în ultimii ani, consumul de cocaină și heroină, care se află la originea problemei drogurilor în Europa, se menține.

În ultimul deceniu, tiparele de consum s-au schimbat în majoritatea statelor membre ale UE . Anterior, grupuri marginalizate relativ restrânse de consumatori problematici de droguri consumau în principal opiacee și cocaină, în timp ce astăzi, persoane integrate din punct de vedere social consumă tot mai mult droguri ilegale pentru recreere, combinând substanțe fără a deveni neapărat dependente.

În timp ce policonsumul de droguri a devenit regula , distincția între consumul de substanțe psihoactive legale și ilegale dispare treptat. În plus față de consumul combinat de substanțe psihoactive legale și ilegale tradiționale, cum ar fi alcoolul și cocaina, consumatorii de droguri au acces la o gamă largă de noi substanțe („substanțe euforizante legale”) vândute pe internet, în magazinele etnobotanice ( head shops ) sau de către dealerii stradali.

Drogurile ilegale constituie o problemă socială complexă , care necesită o abordare pe termen lung, integrată și multidisciplinară. Un raport elaborat pentru Comisie referitor la evoluțiile de pe piața drogurilor ilegale la nivel mondial între 1998 și 2007[2] nu a constatat nicio îmbunătățire în această perioadă. Problema s-a atenuat în unele țări, însă în altele s-a înrăutățit, uneori drastic. În general, problema drogurilor s-a diminuat în țările bogate, printre care se numără state membre ale UE, însă s-a înrăutățit în câteva țări de mari dimensiuni în curs de dezvoltare sau aflate în tranziție. Conform concluziilor acestui studiu, în timp ce măsurile împotriva producției pot afecta locul în care drogurile sunt produse, nu există dovezi că acestea pot reduce producția totală la nivel mondial. Și, cu toate că aplicarea legii poate produce schimbări în rutele de trafic, aceasta nu pare să reducă în mod substanțial și durabil cantitatea de droguri de pe piață.

Strategia UE în materie de droguri pentru perioada 2005-2012[3] și cele două planuri de acțiune în materie de droguri pentru punerea în aplicare a acesteia au consolidat abordarea coerentă a problemei de către UE . Politica în materie de droguri este, în mare măsură, de responsabilitatea statelor membre . Comisia aduce o contribuție majoră la elaborarea politicilor UE în materie de droguri prin faptul că asigură coerența globală, contribuie la coordonarea pozițiilor UE în cadrul forurilor internaționale, joacă un rol central în mecanismul de control al noilor droguri și oferă finanțare și expertiză. Comisia este responsabilă de formularea, monitorizarea și evaluarea planurilor de acțiune ale UE în materie de droguri. Pentru prima dată, Programul de la Stockholm[4] i-a încredințat sarcina de a elabora noua strategie a UE în materie de droguri post-2012.

Prezentul raport rezumă principalele concluzii ale analizei din 2010 a progreselor înregistrate de Planul de acțiune al UE în materie de droguri (2009-2012)[5], care este prezentat în detaliu în anexă.

METODă

Planul de acțiune al UE în materie de droguri (2009-2012) identifică principalele părți responsabile și stabilește termene pentru fiecare acțiune în parte. Prezenta analiză, care vizează anul 2009 și prima jumătate a anului 2010[6], a beneficiat de contribuții valoroase din partea Observatorului European pentru Droguri și Toxicomanie (OEDT) și a Europol. Pentru anumite măsuri individuale, Comisia a efectuat un studiu în scris în rândul statelor membre. În ceea ce privește acțiunile al căror termen nu expiră încă în 2010, nu sunt furnizate informații. Punerea în aplicare este evaluată în raport cu indicatorii[7] specificați în planul de acțiune.

ASPECTE PRINCIPALE

Realizări:

1. Consumul de droguri injectabile, una dintre principalele cauze de răspândire a infecțiilor cu transmitere hematogenă, este în scădere în Europa. Prevalența de noi cazuri de infectare cu HIV în rândul consumatorilor de droguri este în scădere , probabil ca urmare a investițiilor substanțiale din ultimul deceniu ale statelor membre în măsurile de reducere a riscurilor.

2. Agențiile de aplicare a legii și-au intensificat cooperarea dincolo de granițele UE, pentru a combate traficul de droguri. Statele membre au înființat două „ platforme de cooperare ” pentru a schimba informații și a coordona consolidarea capacităților în Africa de Vest, un nod strategic pe ruta traficului de cocaină, unul în Ghana (condus de Regatul Unit), celălalt în Senegal (condus de Franța). În iunie 2010, Consiliul pentru justiție și afaceri interne (JAI) a adoptat Pactul European de combatere a traficului internațional de droguri – Anihilarea rutelor traficului de cocaină și de heroină , pentru a îmbunătăți coordonarea între diferite programe de combatere a traficului. Acest lucru oferă o ocazie importantă de a interconecta toate structurile care luptă împotriva traficului de droguri de-a lungul principalelor rute de contrabandă.

3. În 2009, Comisia a prezentat o strategie[8] pentru a consolida cooperarea UE cu privire la cercetarea în domeniul drogurilor . Acest lucru va contribui la sprijinirea politicilor în materie de droguri bazate pe date factuale și la dezvoltarea răspunsurilor de politică necesare pentru a reduce impactul negativ asupra sănătății și impactul social al consumului de droguri în societățile noastre. Strategia UE în materie de droguri și planul de acțiune prevăd că politica în materie de droguri trebuie să se bazeze pe fapte obiective și dovezi științifice.

Provocările care trebuie abordate:

4. După ce, timp de mai mulți ani, s-a menținut la un nivel stabil de aproximativ 6 500 - 7 000 de cazuri pe an, numărul deceselor cauzate de droguri în UE pare a fi în creștere, posibil cu până la 5 % în 2008.

5. Apariția frecventă de noi substanțe psihoactive („ substanțe euforizante legale ”) a devenit o provocare majoră pentru politica în materie de droguri. Statele membre depun eforturi pentru a opri răspândirea de noi droguri, care reprezintă un risc pentru sănătate și prezintă riscuri sociale care sunt în mare parte necunoscute. Circuitele de vânzare fără granițe, cum ar fi internetul, și viteza cu care substanțele recent controlate sunt înlocuite cu altele noi pe piață, complică și mai mult sarcina acestora.

6. Centrul Maritim de Operațiuni și Analize – Stupefiante (MAOC-N)[9], înființat în 2007 pentru a urmări traficul transatlantic, a coordonat operațiuni care au dus la capturarea a 43 de tone de cocaină și 21 de tone de hașiș în primii săi doi ani de funcționare. Însă, rețelele de trafic de droguri au schimbat rapid rutele de contrabandă și metodele de a eluda barierele instituite de statele membre ale UE pentru a întrerupe activitatea acestora. Date recente sugerează că au scăzut considerabil capturile rezultate în urma operațiunilor coordonate atât de către MAOC-N, cât și de CeCLAD-M[10], înființat în 2008 pentru a combate traficul transmediteranean.

7. La nivelul ONU, în 2009 au fost încheiate negocieri privind adoptarea unei noi declarații politice și a unui plan de acțiune pentru a contracara problema mondială a drogurilor. UE a susținut politici în domeniul drogurilor care sunt echilibrate și bazate pe date factuale și care respectă drepturile omului și demnitatea umană, însă poziția sa de negociere a fost slăbită de divergențe între statele sale membre .

8. În ultimii doi ani, politica externă în domeniul drogurilor s-a concentrat uneori prea mult asupra securității. Acordurile bilaterale încheiate de statele membre ale UE cu țări terțe s-au concentrat mai ales asupra cooperării în vederea reducerii ofertei.

9. Încetinirea creșterii economice a diminuat bugetele alocate politicii în materie de droguri la nivel național. Comisia este preocupată de reducerea cofinanțării pentru punctele focale naționale în statele membre. În 2009, aproape o cincime din punctele focale naționale au întâmpinat dificultăți în utilizarea deplină a finanțării oferite de rețeaua REITOX a punctelor focale naționale, care este coordonată de Observatorul European pentru Droguri și Toxicomanie (OEDT), întrucât nu au putut obține granturi naționale corespunzătoare. Acest lucru ar putea avea un impact negativ asupra calității și durabilității monitorizării drogurilor în UE.

SINTEZA REZULTATELOR

Informațiile oferite în prezentul raport și în anexă reflectă în principal rezultatele (activitățile întreprinse). Este prea devreme să se efectueze o analiză a rezultatelor (este eficientă acțiunea pentru atingerea obiectivului?) și o analiză a impactului (există îmbunătățiri în ceea ce privește situația drogurilor ca urmare a acțiunii?). Evaluarea finală a Strategiei UE în materie de droguri (2005-2012) și a Planului de acțiune al UE în materie de droguri (2009-2012), care va fi lansată anul viitor, va furniza astfel de analize ale rezultatelor și impactului. Principalele rezultate reflectă cinci obiective-cheie ale Planului de acțiune al UE în materie de droguri: îmbunătățirea coordonării și cooperării, reducerea cererii și a ofertei de droguri, precum și îmbunătățirea cooperării internaționale și a cunoașterii acestei probleme.

Îmbunătățirea coordonării și cooperării

Având în vedere caracterul transsectorial al problemei drogurilor, coordonarea între diferite domenii de politică la nivelul UE este esențială pentru a oferi un răspuns eficient. Grupul orizontal de lucru pentru substanțe stupefiante (HDG), un grup de lucru al Consiliului, este principalul organism pentru coordonarea politicii în materie de droguri la nivelul UE. Președințiile succesive ale UE au pus în aplicare un program în cadrul HDG, care a urmat îndeaproape Planul de acțiune al UE în materie de droguri. Însă implicarea altor grupuri de lucru ale Consiliului în elaborarea de politici în materie de droguri – în special referitor la aplicarea legii – a provocat uneori incertitudine cu privire la rolul HDG.

Este esențial să se mențină o abordare coerentă și orizontală , pentru a evita ca politica UE în materie de droguri să se concentreze prea mult asupra aplicării legii, în detrimentul acțiunii pentru reducerea cererii.

Aproape toate statele membre ale UE indică o implicare mai mare a organizațiilor societății civile în formularea, punerea în aplicare și, uneori, evaluarea politicii în materie de droguri la nivel național. În cadrul Acțiunii europene în materie de droguri, Comisia a implicat aproximativ 700 de actori ai societății civile în campanii de sensibilizare cu privire la droguri, desfășurate la nivel național sau local, și a continuat consultările cu Forumul societății civile în materie de droguri.

Reducerea cererii de droguri

Statele membre trebuie să își îmbunătățească încă programele de prevenire a consumului de droguri, astfel încât acestea să devină mai eficiente și să se bazeze pe date factuale. Țările membre ale UE pun încă în aplicare programe universale de prevenire, cu toate că acestea s-au dovedit a fi ineficiente, în timp ce programele selective de prevenire destinate grupurilor vulnerabile au în continuare o acoperire insuficientă în majoritatea statelor membre. Acestea au un număr redus de astfel de programe de prevenire orientate, de exemplu, către localurile de recreere și localurile de noapte. În general, eficacitatea acestor programe este evaluată mai des decât aceea a altor acțiuni de prevenire.

Politicile de reducere a efectelor nocive și intervențiile în statele membre ale UE au înregistrat progrese, însă există diferențe majore între țări la nivelul punerii în aplicare a măsurilor specifice, care reflectă situația individuală a acestora în materie de droguri, precum și prioritățile de politică.

Din cei aproximativ 1 milion de cetățeni europeni care au beneficiat de tratament în materie de droguri în 2007, majoritatea fiind consumatori de opiacee, aproximativ 670 000 au efectuat un tratament de substituție. Tratamentul de substituție cu opiacee (folosind metadonă sau buprenorfină), combinat cu asistența psihosocială, este considerat a fi cel mai eficient pentru consumatorii de opiacee. Până în prezent, nu este disponibil niciun tratament de substituție pentru dependența de cocaină și amfetamine.

Majoritatea statelor membre dispun de orientări bazate pe date factuale sau orientări în materie de bune practici pentru tratarea toxicomaniei, cu toate că numai câteva dintre acestea impun aceste orientări ca o condiție prealabilă pentru finanțarea publică a serviciilor de tratament.

În cel puțin câteva închisori din fiecare stat membru sunt furnizate servicii de sănătate în materie de droguri , însă, în general, puțini deținuți beneficiază de acestea. Consumul regulat de droguri este în continuare mai răspândit în rândul prizonierilor decât în rândul populației generale, cu 3 % în anumite țări și până la 77 % în altele. Cele mai nocive forme ale consumului de droguri par a fi mai frecvente în rândul prizonierilor, inclusiv cea pe cale intravenoasă.

În general, în UE infecțiile cu HIV în rândul consumatorilor de droguri sunt în scădere. Însă după o scădere inițială a numărului de decese cauzate de droguri la începutul acestui deceniu, care s-a stabilizat la 6 500 - 7 000 pe an, datele inițiale pentru anul 2008 arată că numărul ar putea fi în creștere și că tot mai multe decese sunt cauzate de supradoze de cocaină.

Foarte puține informații sunt disponibile cu privire la existența și natura programelor de reintegrare socială pentru consumatorii de droguri în statele membre.

Reducerea ofertei de droguri

Evaluarea anuală a amenințării pe care o reprezintă crima organizată, efectuată de Europol, este utilizată din ce în ce mai des pentru a stabili prioritățile în lupta împotriva traficului de droguri.

În ultimii ani, cooperarea dintre Europol și statele membre cu privire la cele trei proiecte COSPOL ─ privind cocaina (COLA), heroina (MUSTARD) și drogurile sintetice (SYNERGY) ─ s-a îmbunătățit. Sistemul european de determinare a caracteristicilor drogurilor, cofinanțat de Comisie, a fost lansat în februarie 2010. Acest proiect, la care participă laboratoare de medicină legală din întreaga UE pentru a pune la punct o analiză medico-legală a drogurilor, ar putea îmbunătăți capacitatea de a identifica și de a desființa rețelele de trafic de droguri, dacă autoritățile de aplicare a legii sunt implicate îndeaproape.

Un raport al Comisiei din 2009[11] privind punerea în aplicare a Directivei-cadru 2004/757/JAI a Consiliului din 25 octombrie 2004 de stabilire a dispozițiilor minime privind elementele constitutive ale infracțiunilor și sancțiunile aplicabile în domeniul traficului ilicit de droguri[12] a indicat o creștere a numărului de cazuri referitoare la traficul de droguri înaintate Eurojust pe parcursul celor cinci ani precedenți, ceea ce sugerează o îmbunătățire a cooperării judiciare în acest domeniu. Cu toate acestea, unele țări nici nu au transpus decizia-cadru, iar conform concluziilor raportului, disparitățile între sistemele juridice din statele membre au persistat. Concluzii similare au fost formulate și în evaluările deciziilor-cadru ale Consiliului privind ordinele de înghețare și ordinele de confiscare.

În general, agențiile de aplicare a legii ar trebui să pună mai rapid la dispoziție informații cu privire la operațiuni, de exemplu, cu privire la recuperarea activelor, iar contribuțiile statelor membre la anumite fișiere de lucru pentru analiză ale Europol privind drogurile sunt în continuare nesatisfăcătoare.

În ultimii trei ani, statele membre ale UE au înființat centre de cooperare maritimă pentru a face schimb de informații și a coordona operațiuni comune împotriva traficului de droguri transatlantic (MAOC-N) și transmediteranean (CeCLAD-M), la care se adaugă „platforme de cooperare” în Africa de Vest. Însă, după primele reușite, capturile de droguri care au rezultat în urma operațiunilor coordonate de aceste centre au scăzut în ultimele luni. Principala cauză a acestei scăderi pare a fi gradul ridicat de adaptabilitate al rețelelor de traficanți, care și-au schimbat rapid rutele și metodele.

În 2009 a fost efectuată o evaluare a legislației UE privind precursorii de droguri . Ulterior, Consiliul a recomandat să se propună modificări legislative după evaluarea cu atenție a impactului potențial al acestora asupra autorităților și agenților economici din statele membre[13]. Principalele realizări la nivel internațional au fost semnarea și punerea în aplicare a unui acord între UE și China cu privire la controlul precursorilor de droguri și inițierea negocierilor cu Rusia privind un acord similar.

Îmbunătățirea cooperării internaționale

Pe parcursul perioadei analizate, 15 state membre au încheiat acorduri bilaterale cu țări terțe , care abordează, de asemenea, cooperarea în domeniul drogurilor, în special cu privire la reducerea ofertei. Astfel de acorduri au fost încheiate cu țări din Europa de Est și Asia Centrală (Rusia, Ucraina, Kazahstan, Georgia, Belarus și Armenia), Balcanii de Vest, Orientul Mijlociu, America Latină și Asia.

La nivelul UE, proiecte susținute prin programe europene de asistență externă vizează în continuare, pe lângă dezvoltarea alternativă, reducerea ofertei, precum și a cererii de droguri. Finanțarea de proiecte care urmăresc reducerea ofertei și, în special, consolidarea capacităților pentru combaterea traficului a crescut pe parcursul perioadei analizate, pe baza programelor adoptate în cadrul componentei pe termen lung a Instrumentului de stabilitate.

Comisia continuă să acorde prioritate sprijinului pentru vaste programe de dezvoltare alternativă , care urmăresc să ofere fermierilor o alternativă viabilă din punct de vedere economic și legală la culturile de plante psihotrope, în special în țările andine. Comisia integrează abordarea UE în strategia sa de dezvoltare mai largă. Însă, pentru multe state membre, dezvoltarea alternativă nu pare să fie o prioritate vizată în mod specific, întrucât numai câteva dintre acestea indică faptul că dezvoltarea alternativă este parte integrantă a politicii lor internaționale de dezvoltare. Pe parcursul perioadei analizate, UE a elaborat un nou program de cooperare cu America Latină privind politicile în materie de droguri, care se axează pe consolidarea mecanismului de coordonare și de cooperare în materie de droguri între UE, America Latină și țările din Caraibe, consolidarea observatoarelor naționale pentru droguri în țările din America Latină și consolidarea capacităților pentru reducerea cererii și a ofertei.

UE dezvoltă cooperarea sa cu țările din Africa de Vest , în special prin sprijinirea Planului de acțiune convenit la Praia de către Comunitatea Economică a Statelor Vest-Africane (ECOWAS) în materie de droguri. Investițiile efectuate de țările implicate în lupta împotriva traficului de droguri și cooperarea cu organizațiile regionale, în special ECOWAS, sunt esențiale pentru combaterea „parteneriatelor de complezență” stabilite între diferite tipuri de grupuri infracționale. Coerența între acțiunea internă și cea externă pentru combaterea traficului de droguri, asigurată de Comisie și Consiliu, este de o importanță capitală.

În ultimii doi ani, coordonarea pozițiilor statelor membre ale UE în cadrul Comisiei pentru stupefiante a Organizației Națiunilor Unite (CND) a indicat o imagine de ansamblu contradictorie. În timpul negocierilor din 2009 privind o nouă declarație politică și un plan de acțiune în domeniul drogurilor ale Organizației Națiunilor Unite, frontul unit al UE a cedat în faza finală, întrucât două state membre ale UE și-au retras sprijinul pentru includerea sintagmei „reducerea efectelor nocive” în declarație.

În ciuda faptului că au fost adoptate măsuri pentru a consolida sincronizarea UE la nivelul ONU, trebuie îmbunătățită în continuare coordonarea între delegații în cadrul forurilor ONU de la Viena și al Grupului orizontal de lucru pentru substanțe stupefiante de la Bruxelles.

În sfârșit, cooperarea în domeniul drogurilor cu țările europene învecinate și țările candidate s-a axat în principal pe lupta împotriva traficului, construcția instituțională, farmacovigilență și reducerea cererii. OEDT a continuat să coopereze cu Croația, Turcia și țările din Balcanii de Vest cu privire la înființarea unor mecanisme de informare și monitorizare în materie de droguri. În conformitate cu Instrumentul european de vecinătate și parteneriat, această cooperare trebuie extinsă la țările vizate de politica europeană de vecinătate.

O mai bună înțelegere a problemei

Pe parcursul perioadei analizate, Comisia a lansat mai multe inițiative pentru a scoate în evidență importanța strategică a cercetării în materie de droguri . Acestea vizau identificarea lacunelor în cercetare, îmbunătățirea coordonării între actorii responsabili de elaborarea de politici și comunitatea științifică, promovarea activităților comune de cercetare între statele membre și creșterea fondurilor alocate cercetării în materie de droguri. În 2009, în cadrul programului de științe socioeconomice și umane al celui de Al șaptelea program-cadru de cercetare (PC7), Comisia a lansat un apel pentru propuneri de cercetare care vizează toxicomania, cu o contribuție minimă din partea UE de 6,5 milioane EUR. Pentru a sprijini activitățile comune de cercetare între statele membre, Comisia a pus la dispoziție 2 milioane EUR pentru crearea unei rețele a Spațiului european de cercetare (ERA-NET) în domeniul drogurilor. Programul de securitate pe 2010 prevăzut de PC7 include un apel pentru propuneri referitoare la consecințele neprevăzute ale politicilor în materie de droguri și impactul acestora asupra securității UE. Un apel pentru propuneri vizând proiecte mari de colaborare (cu o valoare cuprinsă între 6 - 12 milioane EUR) în domeniul tulburărilor legate de dependența de droguri a fost publicat, de asemenea, în 2010, în cadrul temei privind sănătatea a PC7.

În plus, în ultimii ani Comisia a alocat peste 1,1 milioane EUR studiilor care facilitează punerea în aplicare a Planului de acțiune al UE în materie de droguri (2009-2012). OEDT și rețeaua REITOX au contribuit la o mai bună înțelegere a problemei drogurilor, cu ajutorul unei game largi de publicații.

Sistemul rapid de alertă (SAR) al OEDT a funcționat bine în ceea ce privește notificarea rapidă și evaluarea noilor droguri . În 2009, statele membre au comunicat sistemului de alertă rapidă douăzeci și patru de noi substanțe psihoactive, aproape dublu față de numărul transmis în 2008. În 2010, Comitetul științific extins al OEDT a efectuat o evaluare a riscului legat de mefedronă, o substanță stimulantă similară cu ecstasy. Pe baza acestei evaluări, Comisia trebuie să decidă dacă să propună sau nu Consiliului supunerea acestei substanțe unor măsuri de control. Viteza cu care substanțele puse sub control la nivel național sau la nivelul UE sunt înlocuite cu altele noi, prezentând riscuri pentru sănătate și riscuri sociale care trebuie determinate, constituie un argument incontestabil în vederea consolidării capacității de cercetare în domeniul drogurilor în UE.

În sfârșit, în 2009 și 2010, Comisia și OEDT au luat măsuri pentru îmbunătățirea colectării de date privind piețele drogurilor, criminalitatea legată de droguri și reducerea ofertei . În cel de al doilea semestru al anului 2010, Comisia a prezentat propunerile sale referitoare la îmbunătățirea colectării de date privind piețele drogurilor, criminalitatea legată de droguri și măsurile de reducere a ofertei de droguri în Uniunea Europeană.

CONCLUZII

Cea de a 50-a aniversare a Convenției privind stupefiantele a Organizației Națiunilor Unite din 1961, sărbătorită în 2011, oferă posibilitatea unei reflecții realiste privind starea problemei drogurilor. În ultima jumătate de secol, drogurile au devenit o preocupare la nivel mondial, care afectează aproape toate țările și amenință sănătatea și securitatea a milioane de persoane. Țările nu sunt în măsură să elaboreze, pe cont propriu, răspunsuri eficace pentru a lupta împotriva unui comerț de droguri ilegale care evoluează rapid.

Utilizarea combinată de substanțe legale și ilegale, precum și limitele estompate între aceste două categorii au devenit o provocare majoră pentru politica în materie de droguri. Lupta împotriva policonsumului de droguri necesită răspunsuri de politică elaborate, bazate pe cercetarea științifică, ce integrează toxicomania într-un sistem de dependență mai larg. Responsabilii politici trebuie să facă diferența între diferite tipare de consum și diferitele potențiale de risc prezentate de multitudinea de substanțe legale și ilegale de pe piață, pentru a oferi cel mai bun mix de politici în scopul protejării sănătății și securității publice.

Apariția rapidă a noilor droguri constituie o provocare majoră pentru responsabilii politici. Noile substanțe prezintă o atracție crescută pentru consumatori, întrucât sunt comercializate ca substanțe legale alternative la drogurile ilegale („substanțe euforizante legale”), precum și pentru producători, întrucât majoritatea acestora sunt ușor de fabricat și distribuit. O piață a drogurilor în care coexistă substanțe tradiționale și noi, legale și ilegale, necesită răspunsuri de politică globale.

În prezent, Comisia evaluează punerea în aplicare a Deciziei 2005/387/JAI[14] a Consiliului privind schimbul de informații, evaluarea riscurilor și controlul noilor substanțe psihoactive și va prezenta propuneri legislative pentru modificarea acesteia, astfel încât să poată acționa mai bine pe piața în expansiune a noilor droguri.

Creșterea netă a numărului de decese cauzate de consumul de droguri în UE impune statelor membre să acorde mai multă atenție măsurilor de prevenire. Îmbunătățirea supravegherii sănătății și oferirea de servicii medicale în închisori este una dintre măsurile indispensabile pentru a reduce numărul deceselor.

Obligația de a afișa instrucțiuni de securitate în localurile de noapte ar putea reduce, de asemenea, numărul de incidente mortale cauzate de consumul de droguri în UE.

Cooperarea în cadrul platformelor regionale a stimulat lupta împotriva traficului de droguri. Cu toate acestea, organismele respective nu vor avea posibilitatea durabilă de a neutraliza rețelele de trafic de droguri dacă nu cooperează combătând aceste rețele prin alte rețele de aplicare a legii . Comisia se angajează să joace un rol activ în îmbunătățirea coordonării între organismele de aplicare a legii, vizând principalele rute de contrabandă cu droguri. Pentru a garanta o aplicare a legii mai eficace împotriva traficului de droguri, trebuie să se pună mai mult accentul pe analiza de politică și pe evaluarea acțiunilor în aceste domenii.

În conformitate cu politica sa echilibrată în materie de droguri și cu principiul repartizării responsabilităților între statele care se confruntă cu o problemă mondială, UE trebuie să pună din nou accentul pe politicile de reducere a cererii în relațiile cu țările terțe. Contrabanda cu droguri care au ca destinație Europa și care tranzitează regiuni precum Africa de Vest destabilizează în continuare aceste țări de tranzit și stimulează cererea locală de droguri. Acest lucru ar putea provoca o epidemie de consum problematic de droguri și de infecții cu HIV în țările aflate în vecinătatea UE. Aceasta trebuie să se asigure că asistența sa externă abordează aceste probleme. În plus, cooperarea internațională împotriva comerțului ilegal al precursorilor de droguri trebuie aprofundată.

Criza economică actuală ar putea avea un impact asupra situației drogurilor în UE, cu toate că înțelegerea noastră în acest domeniu este limitată încă și, prin urmare, concluziile trebuie interpretate cu prudență. Dificultățile economice și sentimentul de insecuritate pe care acestea le generează printre grupurile vulnerabile ar putea conduce la o creștere a consumului de droguri, în măsura în care anumite persoane ar putea fi tentate să caute refugiu în droguri. Persoanele care trebuie să își câștige existența într-o perioadă în care șomajul este în creștere ar putea fi ținta grupurilor de crimă organizată pentru a-i implica în procesul de fabricare sau vânzare de droguri ilegale la scară mică. Toxicomanii ar putea avea dificultăți în a procura banii necesari pentru a cumpăra droguri, ceea ce ar putea avea drept consecință un comportament cu risc mai ridicat și creșterea numărului de infracțiuni legate de droguri. În același timp, constrângerile bugetare ar putea determina statele membre să reducă fondurile alocate serviciilor de prevenire sau de tratament. Comisia îndeamnă statele membre să nu reducă finanțarea serviciilor în materie de droguri , întrucât acest lucru ar avea un impact negativ asupra sănătății celor care au nevoie de terapie și asupra securității societății în general.

Intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona și desființarea structurii bazate pe piloni în elaborarea politicilor UE oferă ocazii pentru o mai bună integrare a tuturor domeniilor de politică relevante pentru combaterea drogurilor. După 2012, Comisia va elabora o nouă strategie a UE în materie de droguri, care va reuni politicile de sănătate publică și politicile sociale, aplicarea legii și asistența externă în cadrul unei politici coerente care pune persoana în centrul acțiunii sale.

[1] Observatorul European pentru Droguri și Toxicomanie (OEDT), Raportul anual pe 2009 privind situația drogurilor în Europa. Estimările combinate includ 22,5 milioane de consumatori de canabis și 4 milioane de consumatori de cocaină.

[2] JLS/2007/C4/005 — Analiza detaliată a mecanismelor de funcționare a pieței mondiale a drogurilor ilegale și a măsurilor de politică pentru reducerea acesteia.

[3] 15074/04 CORDROGUE 77, 22.11.2004.

[4] Comunicarea Comisiei „Un spațiu de libertate, securitate și justiție în serviciul cetățenilor”, COM(2009) 262, 3.9.2009.

[5] JO C 326, 20.12.2008.

[6] Datele statistice acoperă numai ani calendaristici compleți.

[7] Un indicator este un instrument cu ajutorul căruia se evaluează progresele înregistrate în punerea în aplicare sau realizarea unei acțiuni ori a unui obiectiv.

[8] SEC(2009) 1631 final din 23 noiembrie 2009.

[9] MAOC-N a fost înființat de Franța, Regatul Unit, Spania, Portugalia, Irlanda, Italia și Țările de Jos. Germania, SUA, Canada, Capul Verde, Maroc și Grecia sunt observatori, precum și Comisia Europeană și Europol. MAOC-N este cofinanțat de Comisie și se bazează pe un tratat internațional care a intrat în vigoare în 2009.

[10] CeCLAD-M ( Centre de Coordination pour la Lutte Anti-drogue en Méditerranée ) a fost înființat de Franța, Spania, Portugalia, Italia, Malta, Algeria, Tunisia, Maroc, Mauritania și Libia.

[11] SEC(2009) 1661.

[12] JO L 335, 11.11.2004, p. 8-11.

[13] A 3016-a ședință a Consiliului Competitivitate, Bruxelles, 25 mai 2010.

[14] JO L 127, 20.5.2005, p. 32-37.