P6_TA(2007)0181

Evaluarea Euratom

Rezoluţia Parlamentului European din 10 mai 2007 privind Evaluarea Euratom — 50 de ani de politică europeană în domeniul energiei nucleare (2006/2230(INI))

Parlamentul European,

- având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene a Energiei Atomice semnat la Roma la 25 martie 1957 ("Tratatul Euratom"),

- având în vedere preambulul la Tratatul Euratom, în care se reaminteşte vocaţia sa iniţială de a constitui o Comunitate Europeană a Energiei Atomice (Euratom) "care să creeze condiţiile de dezvoltare a unei industrii nucleare puternice, sursă de mari disponibilităţi de energie şi de modernizare a tehnicilor, precum şi de numeroase alte aplicaţii care să contribuie la bunăstarea popoarelor",

- având în vedere jurisprudenţa Curţii de Justiţie a Comunităţilor Europene, în special hotărârea din 14 noiembrie 1978 [1], hotărârea din 22 aprilie 1999 [2] şi hotărârea din 10 decembrie 2002 [3],

- având în vedere Comunicarea Comisiei din 10 ianuarie 2007"O politică energetică pentru Europa" (COM(2007)0001),

- având în vedere Comunicarea Comisiei "Program nuclear cu caracter informativ, prezentat în temeiul articolului 40 din Tratatul Euratom pentru avizul Comitetul Economic şi Social European" (COM(2006) 0844),

- având în vedere rezoluţia sa din 14 decembrie 2006 privind strategia europeană pentru o energie sigură, competitivă şi durabilă — Carte verde [4],

- având în vedere rezoluţia sa din 23 martie 2006 privind siguranţa aprovizionării cu energie în Uniunea Europeană [5],

- având în vedere poziţia sa din 14 decembrie 2006 referitoare la propunerea de regulament al Consiliului privind instituirea unui instrument de securitate nucleară şi asistenţă în domeniul securităţii [6],

- având în vedere Directiva 2006/117/Euratom a Consiliului din 20 noiembrie 2006 privind supravegherea şi controlul transportului de deşeuri radioactive şi de combustibil uzat [7],

- având în vedere Decizia 2006/970/Euratom a Consiliului din 18 decembrie 2006 privind al şaptelea program-cadru al Comunităţii Europene a Energiei Atomice (Euratom) pentru activităţi de cercetare şi de formare în materie nucleară (2007 — 2011) [8],

- având în vedere Regulamentul (Euratom) nr. 1908/2006 al Consiliului din 19 decembrie 2006 de instituire a cadrului de participare a întreprinderilor, centrelor de cercetare şi universităţilor la aplicarea celui de-al şaptelea program-cadru al Comunităţii Europene a Energiei Atomice şi de stabilire a cadrului de difuzare a rezultatelor cercetării (2007 — 2011) [9],

- având în vedere Decizia 2006/976/Euratom a Consiliului din 19 decembrie 2006 privind programul specific de aplicare a celui de-al şaptelea program-cadru (2007 — 2011) al Comunităţii Europene a Energiei Atomice (Euratom) pentru activităţi de cercetare şi de formare în materie nucleară (2007 — 2011) [10],

- având în vedere Decizia 2006/977/Euratom a Consiliului din 19 decembrie 2006 privind realizarea unui program specific prin intermediul unor acţiuni directe ale Centrului comun de cercetare în conformitate cu al şaptelea program-cadru (2007 — 2011) al Comunităţii Europene a Energiei Atomice (Euratom) pentru activităţi de cercetare şi de formare în materie nucleară (2007 — 2011) [11],

- având în vedere poziţia sa din 16 noiembrie 2005 cu privire la propunerea de regulament al Consiliului de punere în aplicare a Protocolului nr. 9 privind centrala nucleară Bohunice V1 din Slovacia, astfel cum a fost anexat la Actul privind condiţiile de aderare a Republicii Cehe, Estoniei, Ciprului, Letoniei, Lituaniei, Ungariei, Maltei, Poloniei, Sloveniei şi Slovaciei la Uniunea Europeană [12],

- având în vedere rezoluţia sa din 16 noiembrie 2005 privind utilizarea resurselor financiare destinate închiderii de centrale nucleare [13],

- având în vedere concluziile audierii publice pe această temă, organizată de Comisia pentru industrie, cercetare şi energie la 1 februarie 2007,

- având în vedere articolul 45 din Regulamentul său de procedură,

- având în vedere raportul Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie şi avizul Comisiei pentru afaceri constituţionale (A6-0129/2007),

A. întrucât, deşi tratatele au fost revizuite substanţial şi în mod repetat, în funcţie de noile necesităţi şi provocări apărute, Tratatul Euratom a fost modificat o singură dată de-a lungul celor 50 de ani de existenţă [14], substanţa şi principalele sale dispoziţii rămânând, în tot acest timp, neschimbate,

B. întrucât, în ultimii 50 de ani, deşi Tratatul Euratom a fost modificat o singură dată şi doar în mică măsură, a generat, în toată această perioadă, un volum important de legislaţie secundară şi a servit drept temei unui mare număr de hotărâri pronunţate de Curtea de Justiţie a Comunităţilor Europene care au lărgit considerabil sfera iniţială de aplicare a Tratatului Euratom,

C. întrucât Tratatul Euratom a introdus standarde strice privind manipularea elementelor combustibile şi a deşeurilor radioactive pe teritoriul Uniunii Europene, stabileşte standarde uniforme de siguranţă în privinţa protecţiei sănătăţii lucrătorilor şi a publicului, precum şi proceduri pentru aplicarea acestor standarde, opunându-se totodată oricăror forme de utilizare a materialelor nucleare în scopuri militare,

D. întrucât Tratatul Euratom oferă un cadru legal cuprinzător şi coerent privind utilizarea în condiţii de siguranţă a energiei nucleare în Europa în beneficiul tuturor statelor membre,

E. întrucât o serie de state membre nu au dezvoltat niciodată opţiunea nucleară, altele au o politică activă de scoatere din funcţiune, în timp ce altele continuă să îşi sprijine sectorul nuclear,

F. întrucât, în proiectul Tratatului de instituire a unei Constituţii pentru Europa (Tratatul constituţional), Convenţia a propus separarea Tratatului Euratom de structura juridică a viitoarei Constituţii; întrucât Convenţia, în cadrul lucrărilor sale privind viitorul Uniunii Europene şi semnarea Tratatului constituţional, a menţinut dispoziţiile Tratatului Euratom în starea lor actuală, sub forma unui protocol anex,

G. întrucât Germania, Irlanda, Austria, Ungaria şi Suedia au anexat la Tratatul constituţional o declaraţie privind necesitatea actualizării principalelor dispoziţii cuprinse în Tratatul Euratom, în care se solicita totodată convocarea, "în cel mai scurt timp cu putinţă", a unei conferinţe menite să realizeze revizuirea acestuia,

H. întrucât recentul val de aderare a sporit diversitatea domeniului energiei nucleare la nivelul Uniunii Europene, precum şi necesitatea unei acţiuni comunitare în acest domeniu,

I. întrucât cea de-a 50-a aniversare a Tratatului Euratom oferă Parlamentului European un prilej de a îi examina conţinutul şi relevanţa şi de a îşi exprima preocuparea privind faptul că principalele dispoziţii ale Tratatului Euratom nu au fost amendate de la intrarea sa în vigoare, în urmă cu 50 de ani,

J. întrucât aceste reflecţii pe marginea caracterului permanent al Tratatului Euratom nu pot fi disociate de obiectivele urmărite de Comisie în favoarea unei politici europene pentru o energie mai sigură, mai durabilă, mai competitivă, contribuind la lupta împotriva schimbărilor climatice, după cum se prevede în recenta Comunicare a Comisiei, din 10 ianuarie 2007, menţionată anterior,

Bilanţul la 50 de ani de Tratat Euratom

1. subliniază că, din 1957 şi de la semnarea Tratatului Euratom, Uniunea Europeană a devenit liderul mondial în industria nucleară şi unul din principalii actori ai cercetării nucleare în domeniul fisiunii şi al fisiunii termonucleare controlate; constată că industria europeană este prezentă în toate etapele ciclului combustibilului nuclear şi că aceasta a pus la punct tehnologii autohtone, unele dintre acestea, printre care tehnologia de îmbogăţire prin ultracentrifugare, fiind fructul parteneriatelor la scară europeană;

2. constată că, în virtutea controlului aproape total al industriei nucleare europene asupra ciclului de combustibil, Uniunea Europeană beneficiază, în această perioadă de reflecţie asupra dependenţei energetice, de garanţii de independenţă industrială şi tehnologică, îndeosebi în materie de îmbogăţire a combustibilului;

3. reaminteşte că, graţie îndeosebi Tratatului Euratom, prin energia nucleară se producea, la sfârşitul lui 2006, pe baza a 152 de reactoare prezente în 15 state membre, 32 % din energia electrică din Europa, adică cea mai mare parte din energia electrică necarbonată din Uniunea Europeană şi una sursele sale cele mai competitive, capabilă să contribuie la obiectivele unei politici energetice pentru Europa, astfel cum se prevede în comunicarea de mai sus a Comisiei, din 10 ianuarie 2007;

4. subliniază, în ceea ce priveşte combaterea schimbărilor climatice, că, în Cartea sa Verde "Spre o strategie europeană pentru securitatea aprovizionării cu energie" (COM(2000)0769), Comisia estima că energia nucleară ar economisi peste 300 de milioane de tone de emisii de CO2 în 2010, "echivalentul emisiilor de CO2 produse de aproximativ 100 de milioane de automobile"; reaminteşte că, în comunicarea sa din 10 ianuarie 2007, la anexa I, Comisia considera sursa nucleară de energie drept cea mai puţin producătoare de carbon, după instalaţiile maritime de energie eoliană şi sursele hidraulice de mici dimensiuni;

5. constată că ţările fondatoare ale Comunităţii Europene a Energiei Atomice au prevăzut o serie de dispoziţii structurate în zece capitole cu scopul de a oferi un cadru strict pentru dezvoltarea energiei nucleare în Comunitate, dispoziţiile respective fiind în continuare aplicabile şi îmbogăţite permanent prin legislaţia adoptată pe baza Tratatului Euratom şi aducând o contribuţie importantă la funcţionarea în siguranţă a centralelor atomice din Europa;

6. constată că nu mai există între statele membre consensul din 1957 cu privire la energia nucleară;

7. consideră că aşteptările legate de energia nucleară, aşa cum au fost ele exprimate acum cincizeci de ani în Tratatul Euratom, s-au schimbat; constată că aşteptările prezente vizează mai degrabă necesitatea de a dispune, în formulările Tratatului Euratom, de un cadru legal solid, care să reglementeze supravegherea modului de utilizare a energiei nucleare în Uniunea Europeană şi să ofere un cadru pentru integrarea în Uniunea Europeană a unor ţări care utilizează energia nucleară, prin transpunerea acelei părţi a acquis-ului comunitar referitoare la Euratom; recunoaşte faptul că importante capitole ale titlului II din Tratatul Euratom au făcut posibile protejarea publicului, a lucrătorilor şi a mediului împotriva radiaţiilor ionizante (Capitolul III), dezvoltarea cercetării în domeniul gestionării deşeurilor şi al siguranţei centralelor (Capitolul I), precum şi aplicarea unor măsuri de control în ceea ce priveşte utilizarea materiilor de fisiune în Europa (Capitolul VII);

8. reaminteşte faptul că activităţile iniţiale de cercetare au fost mai întâi dezvoltate în cadrul Tratatului Euratom (Capitolul I), care a condus, de asemenea, la crearea Centrului comun de cercetare, prima instituţie de cercetare a UE; solicită includerea unui program de cercetare şi dezvoltare nucleară în bugetul alocat programului-cadru general de cercetare, program care s-ar supune aceluiaşi control şi aceleiaşi obligaţii de responsabilitate publică ca toate celelalte programe de cercetare;

9. consideră că legislaţia dezvoltată în cadrul Capitolului III al Tratatului Euratom (privind protecţia în domeniul sănătăţii) trebuie să rămână sub responsabilitatea Uniunii Europene pentru a garanta că normele elementare în materie de protecţie a lucrătorilor şi a populaţiei sunt aplicate şi extinse astfel încât să includă mediul, şi că rezultatele studiilor ştiinţifice internaţionale sunt luate în considerare, din perspectivă evolutivă;

10. subliniază că domeniul de aplicare al acestei legislaţii nu s-a limitat numai la regiunile în care funcţionează centrale nucleare, ci s-a extins, în prezent, şi asupra protecţiei statelor membre şi a statelor din afara Uniunii Europene învecinate, graţie controalelor permanente asupra eliminărilor de substanţe radioactive şi adoptării unor reglementări cu privire la transferurile de combustibili uzaţi şi deşeuri radioactive, la protecţia lanţului alimentar şi la situaţiile de urgenţă radiologică,

11. constată că intenţia elaborării Capitolului IV al Tratatului Euratom (referitor la investiţii) era aceea de a se obţine informaţii detaliate, la nivel comunitar, cu privire la proiectele de investiţii ale statelor membre;

12. constată, totuşi, că, la publicarea Programelor sale Nucleare Indicative (PINC), Comisia nu a realizat în mod efectiv o estimare a nevoilor de investiţii nucleare, îndeosebi din perspectiva problematicilor privind siguranţa aprovizionării energetice, lupta împotriva schimbărilor climatice şi competitivitatea Uniunii Europene, într-un context de relansare pe plan mondial a sectorului nuclear;

13. salută, cu toate acestea, existenţa, în Tratatul Euratom, a obligaţiei de a comunica orice nouă investiţie realizată în domeniul nuclear în Europa, făcând, astfel, posibilă cartografierea integrală a activităţilor nucleare ale Uniunii Europene, ceea ce reprezintă o obligaţie specifică industriei nucleare europene;

14. consideră că întreprinderile comune (Capitolul V al Tratatului Euratom) vor fi fost instrumente preţioase de punere în aplicare a politicilor publice, în special în domeniul cercetării, în care acest instrument juridic a fost utilizat în numeroase rânduri, îndeosebi la crearea, în 1978 la Culham, a Joint European Torus şi, recent, la instituirea European Legal Entity în vederea aplicării proiectului de Reactor Internaţional Termonuclear Experimental (ITER);

15. consideră că Tratatul Euratom dispune, prin crearea unei Agenţii (Capitolul VI) cu responsabilităţi în privinţa aprovizionării utilizatorilor din Uniune în conformitate cu principiul accesului egal la resurse, de un instrument esenţial în această perioadă de reflecţie asupra siguranţei aprovizionării cu energie;

16. consideră controlul securităţii (Capitolul VII) drept unul din succesele majore ale aplicării Tratatului Euratom, făcând posibilă cunoaşterea cu exactitate, de către Comisie, a stocurilor şi a fluxurilor de materii nucleare în Uniunea Europeană;

17. constată că acest control al securităţii oferă, de asemenea, o reală garanţie statelor furnizoare de materii nucleare cu privire la utilizarea materiilor respective, alături de controalele de non-proliferare efectuate de Agenţia Internaţională pentru Energie Atomică (AIEA);

18. constată că, în virtutea Capitolului X al Tratatului Euratom (privind relaţiile externe), aderarea Euratom- ului la o serie de convenţii internaţionale, în special la Convenţia privind siguranţa nucleară şi la Convenţia comună privind gestionarea în siguranţă a combustibilului uzat şi privind gestionarea în siguranţă a deşeurilor radioactive a permis Comunităţii să participe la efortul depus pe plan internaţional în aceste domenii şi să promoveze realizările importante obţinute în Uniunea Europeană;

19. reaminteşte, de asemenea, că, pe baza Capitolului X al Tratatului Euratom, Euratom a încheiat numeroase acorduri de colaborare în domeniul cercetării, a participat la o serie de proiecte internaţionale, cum ar fi Forumul Internaţional Generaţia IV privind viitoarele reactoare nucleare şi a condus negocierile internaţionale pe marginea proiectului ITER;

Dezbatere instituţională

20. constată că dispoziţiile principale ale Tratatului Euratom nu au fost modificate de la intrarea sa în vigoare la 1 ianuarie 1958;

21. confirmă faptul că, potrivit principiului subsidiarităţii, fiecare stat membru trebuie să decidă dacă se bazează sau nu pe energia nucleară;

22. constată, în continuare, că anumitor state membre care se opun deschis energiei nucleare şi care au aderat la Comunităţi (Comunitatea Europeană şi Comunitatea Euratom) nu li s-a cerut niciodată şi în nici un fel să dezvolte energie nucleară pe teritoriul lor; constată, prin urmare, că se admite, de mai mulţi ani, că Tratatul Euratom nu impune nicio obligaţie în promovarea energiei nucleare, ci instituie un cadru juridic pe care toată lumea îl poate utiliza;

23. subliniază faptul că Tratatul Euratom nu împiedică dezvoltarea unei pieţe interne a energiei electrice şi, cu atât mai puţin, nu constituie un obstacol în calea liberei circulaţii a bunurilor, persoanelor şi capitalurilor; subliniază că, în acest domeniu, activităţile nucleare sunt reglementate şi prin dispoziţiile de drept comun ale Tratatului de instituire a Comunităţii Europene (Tratatul CE) şi constată, cu titlu de exemplu, că circulaţia materiilor, echipamentelor şi tehnologiilor nucleare în cadrul şi în afara Uniunii Europene este reglementată de legislaţia referitoare la controlul aşa-numitelor "bunuri cu dublă utilizare", adoptată în temeiul politicii comerciale definite de Tratatul CE; adaugă că legislaţia Euratom se supune dreptului concurenţei şi reglementărilor privind ajutoarele de stat, astfel cum se precizează în titlul VI din Tratatul CE; prin urmare, concluzionează că Tratatul Euratom nu constituie în niciun caz un cadru protecţionist pentru energia nucleară;

24. constată că Tratatul Euratom oferă ţărilor care au ales opţiunea nucleară instrumentele pentru dezvoltarea acesteia (întreprinderi comune, sprijinul acordat cercetării şi dezvoltării, împrumuturile Euratom), iar, pe lângă aceste instrumente, oferă şi un cadru juridic dens (cu privire la protecţia în domeniul sănătăţii, la controlul securităţii şi la aprovizionare), pentru a reasigura statele membre care nu au ales această opţiune;

25. reaminteşte că, spre binele Comunităţii, cadrul juridic stabilit prin Euratom se aplică şi statelor membre care nu produc energie nucleară, dar care au pe teritoriul lor reactoare de cercetare nucleară, propunând acestor state membre instrumente (de tipul programelor-cadru de cercetare şi de dezvoltare Euratom) care să le permită să beneficieze de finanţări, de pildă în domeniul cercetării medicale;

26. consideră că, indiferent de diversitatea punctelor de vedere exprimate cu privire la energia nucleară, dispoziţiile Tratatului Euratom care au contribuit la prevenirea proliferării materialelor nucleare şi cele referitoare la sănătate, siguranţă şi prevenirea contaminării radioactive au fost foarte benefice şi trebuie să fie coordonate cu atenţie cu dispoziţiile Tratatului CE privind sănătatea şi siguranţa;

Lacune

27. regretă faptul că evoluţia prerogativelor Parlamentului European, îndeosebi extinderea lor în ceea ce priveşte aplicarea procedurii de codecizie pentru adoptarea, în cea mai mare parte, a legislaţiei europene, nu a fost luată în considerare în Tratatul Euratom; consideră că, în ciuda caracterului tehnic al Tratatului Euratom, Parlamentul European este îndreptăţit să fie asociat în mod formal la elaborarea textelor a căror bază juridică o constituie Tratatul Euratom;

28. consideră drept o dovadă a unui deficit democratic inacceptabil faptul că Parlamentul este exclus aproape complet din procesul legislativ legat de Euratom şi că acesta a fost consultat o singură dată, doar cu privire la un capitol din cele zece care alcătuiesc Tratatul Euratom;

29. constată, totuşi, că Parlamentul este asociat, prin intermediul unui Acord Interinstituţional, la negocierile privind cel de-al şaptelea Program-cadru al Euratom pentru activităţi de cercetare şi de formare în materie nucleară (2007-2011) (PC7 Euratom); constată, de asemenea, având în vedere ultimele texte examinate în Comisia pentru industrie, cercetare şi energie a Parlamentului European (PC7 Euratom, directiva privind supravegherea şi controlul transporturilor transfrontaliere de deşeuri radioactive şi de combustibil uzat, Instrumentul de asistenţă nucleară etc.) că, în ciuda unei proceduri care prevede doar consultarea Parlamentului, amendamentele propuse de Parlament la textele Euratom sunt cu regularitate, integral sau parţial, luate în considerare de către Consiliu; nu consideră, totuşi, că acest lucru poate fi privit ca fiind suficient;

30. subliniază semnificaţia articolului 203 din Tratatul Euratom, care oferă flexibilitatea de a întreprinde iniţiative legislative neprevăzute iniţial în Tratatul Euratom - de exemplu crearea Instrumentului de Cooperare Nucleară; consideră necesar să se analizeze posibilitatea ca articolul 203 să fie utilizat pentru a dezvolta noi iniţiative şi, eventual, pentru a aduce modificări Tratatului Euratom;

31. regretă lipsa unui corpus legislativ care să cuprindă standarde armonizate privind siguranţa nucleară, gestionarea deşeurilor radioactive şi scoaterea din funcţiune a centralelor nucleare, având o reală valoare adăugată, în special în raport cu cadrul internaţional existent;

32. invită Comisia să se inspire din experienţa obţinută din punerea în practică a convenţiilor guvernate de AIEA (Convenţia privind siguranţa nucleară şi Convenţia comună privind gestionarea în siguranţă a combustibilului uzat şi privind gestionarea în siguranţă a deşeurilor radioactive) şi să ţină cont de evaluările celor mai avansate practici naţionale în domeniul gestiunii deşeurilor radioactive, realizate de Agenţia pentru energie nucleară (AEN) a OCDE; constată că iniţiativele bazate pe consultări, de genul celor realizate de asociaţia Western Europe Nuclear Regulators Association (WENRA), în direcţia dezvoltării unei abordări comune a siguranţei nucleare, pot contribui la elaborarea unei baze legislative;

33. constată că, după cum se confirmă prin hotărârea, anterior menţionată, a Curţii de Justiţie în Cazul C-29/99 Comisia contra Consiliu, Comisia are competenţe în domeniul siguranţei nucleare în temeiul Tratatului Euratom şi este abilitată să prezinte propuneri în acest sens;

Orientări pentru viitor

34. consideră că, în ciuda imperfecţiunilor sale, Tratatul Euratom rămâne deocamdată un cadru juridic indispensabil, atât pentru statele membre care doresc să îşi dezvolte industria nucleară, cât şi pentru statele membre care doresc doar să beneficieze de un arsenal juridic protector pentru ele însele, populaţiile şi mediul lor;

35. reiterează apelul pentru convocarea unei conferinţe interguvernamentale care să realizeze o revizuire detaliată a Tratatului Euratom, să abroge dispoziţiile depăşite ale acestuia, să menţină regimul de reglementare al industriei nucleare la nivelul UE, să revizuiască dispoziţiile rămase, luând în considerare o politică energetică modernă şi durabilă, şi să includă dispoziţiile relevante într-un capitol separat dedicat energiei;

36. subliniază că dispoziţiile Tratatului Euratom reprezintă elementul central al dezbaterii pe teme industriale, în legătură cu Strategia de la Lisabona, precum şi pe teme energetice (îndeosebi din perspectiva aprovizionării), într-un moment în care Uniunea Europeană încearcă să definească un set de resurse energetice cu un conţinut redus de carbon, competitive şi, pe cât posibil, "de origine internă";

37. reiterează, în acest sens, că energia nucleară furnizează în prezent 32 % din energia electrică a Uniunii Europene, considerată de către Comisie, în Comunicarea sa din 10 ianuarie 2007, ca fiind una dintre principalele surse de energie electrică fără CO2 din Europa şi a treia cea mai ieftină în Europa, fără internalizarea costurilor CO2; consideră, prin urmare, că Uniunea Europeană, în conformitate cu Tratatul Euratom, trebuie să îşi apere poziţia de lider industrial şi tehnic în lumina revigorării puternice a activităţii nucleare a altor actori (Rusia, SUA) şi a apariţiei unor noi actori mondiali pe scena nucleară (China şi India) care vor fi concurenţii Uniunii Europene pe termen mediu;

38. consideră că lipsa cadrului juridic oferit de Tratatul Euratom ar duce la o renaţionalizare a politicii nucleare în Europa, ceea ce ar constitui un pas înapoi pentru acquis-ul comunitar şi ar da naştere, prin urmare, unui risc de nesiguranţă juridică pentru toate cele 27 state membre;

39. solicită respectarea principiilor concurenţei loiale şi a unor condiţii de egalitate pentru toate sursele de energie;

40. consideră, de asemenea, că eliminarea unuia sau a mai multor capitole ale Tratatului Euratom sau comasarea anumitor dispoziţii în Tratatul CE ar dezechilibra Tratatul Euratom considerat în ansamblu, prin slăbirea supravegherii utilizării energiei nucleare în Europa; adaugă faptul că lipsa unui cadru juridic coerent ar complica foarte tare aplicarea acquis-ului Euratom de către viitoarele state membre;

41. consideră că supravegherea utilizării energiei nucleare în Europa, din perspectiva caracteristicilor foarte specifice ale acestei surse de energie, necesită menţinerea unui cadru juridic consacrat precum Tratatul Euratom, care timp de 50 de ani a demonstrat utilitatea tuturor dispoziţiilor sale; adaugă faptul că încorporarea sa parţială într-un capitol ipotetic privind "Energia" în Tratatul CE ar slăbi supravegherea juridică globală a energiei nucleare în Europa şi ar înlătura procedurile specifice de control nuclear prevăzute în prezent în Tratatul Euratom;

42. consideră totuşi că se impune o revizuire, într-o anumită măsură, a Tratatului Euratom;

43. consideră că, indiferent de posibilitatea de a aduce modificări pe termen scurt, o revizuire cuprinzătoare a Tratatului Euratom este necesară pentru a remedia deficitul democratic şi a plasa aspectele comune de siguranţă şi securitate în centrul activităţilor nucleare ale Uniunii şi ale statelor sale membre;

44. solicită revizuirea procedurilor decizionale prevăzute în Tratatul Euratom, ceea ce i-ar permite Parlamentului European să se implice şi mai mult în procedurile legislative din domeniul nuclear, să atingă o mai mare transparenţă şi îi implice pe deplin pe cetăţenii Uniunii; solicită, prin urmare, Consiliului şi Comisiei să abordeze problema deficitului democratic inerent Tratatului Euratom şi să extindă procedura de codecizie şi la nivelul legislaţiei adoptate în temeiul acestui tratat;

45. consideră că aceste modificări pot fi efectuate în virtutea articolului 203 al Tratatului Euratom, fără a afecta neapărat structura generală şi conţinutul acestui tratat; invită Consiliul să ia în considerare această posibilitate;

46. subliniază că, în contextul necesităţii adaptării politicii energetice europene şi al prelungirii duratei de viaţă a centralelor, trebuie ca, în regim de urgenţă, la nivel comunitar, să se elaboreze o legislaţie solidă şi să se adopte măsuri concrete în domeniul siguranţei nucleare, al gestionării deşeurilor radioactive şi al scoaterii din funcţiune a centralelor nucleare, şi să ia măsurile necesare pentru a garanta că acţiunile de cercetare şi dezvoltare care promovează utilizarea în condiţii de siguranţă a energiei nucleare beneficiază de cât mai multă atenţie şi de cât mai mult sprijin cu putinţă; invită Comisia să revizuiască proiectele preliminare relevante ale propunerii sale legislative şi să prezinte noi propuneri de directive cu privire la siguranţa instalaţiilor nucleare, la închiderea şi la scoaterea din funcţiune a acestora, precum şi la gestionarea deşeurilor, ţinând cont de principiul "poluatorului-plătitor";

47. îndeamnă Comisia şi Consiliul să examineze rapid această chestiune şi să coopereze strâns cu Parlamentul European în această privinţă;

48. solicită dezvoltarea, la nivel european, a unor programe educative şi de formare în domeniul nuclear şi asigurarea finanţării unor programe ambiţioase de cercetare, pentru a răspunde provocărilor în domeniul fisiunii (siguranţă, gestionarea deşeurilor, reactoarele viitorului) şi al protecţiei radiologice şi pentru a garanta menţinerea necesară a competenţelor şi resurselor umane corespunzătoare pentru ca opţiunea nucleară să fie valabilă în continuare, în contextul unei industrii europene durabile şi competitive;

49. solicită dezvoltarea unui mecanism european de coordonare a celor mai bune practici naţionale în materie de protecţie a lucrătorilor şi a populaţiei contra radiaţiilor, pentru a completa armonizarea la care Tratatul Euratom a ajuns deja în acest domeniu;

50. încurajează energic Comisia să elaboreze periodic, în conformitate cu dispoziţiile Tratatului Euratom, programe PINC cu adevărat prospective în materie de obiective de producţie şi de investiţii nucleare, în contextul mondial de creştere a concurenţei în acest sector, care să includă, printre obiective, reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră; constată în acest sens că utilizarea oricăror alte surse de energie ţine, de asemenea, de competenţa naţională, dar că obiectivele (uneori chiar obiectivele obligatorii) sunt, cu toate acestea, elaborate la nivel comunitar, aşa cum este cazul surselor regenerabile de energie;

51. invită Consiliul, ţinând seama de obiectivul de securitate a aprovizionării şi de obiectivele de a reduce emisiile de CO2, să definească o politică coordonată care să încurajeze investiţiile, în deplină conformitate cu exigenţele de siguranţă, destinate să prelungească viaţa şi să îmbunătăţească performanţa reactoarelor existente, cât şi investiţiiile în noi capacităţi;

52. constată iniţiativa Consiliului de a lua în considerare instituirea unui Grup European la nivel înalt pentru securitate nucleară, siguranţă şi gestionarea deşeurilor;

53. salută iniţiativa de a institui un Forum European Nuclear pentru a facilita o dezbatere la nivel înalt implicând politicienii, industria şi societatea civilă;

54. solicită reactivarea rolului Agenţiei de aprovizionare Euratom şi utilizarea integrală a prerogativelor extinse care îi sunt atribuite prin Tratatul Euratom; consideră că acest rol ar trebui considerat nu atât din perspectiva crizei de uraniu, ci din aceea a competitivităţii şi a siguranţei aprovizionărilor, inclusiv aprovizionarea cu combustibil nuclear fabricat; consideră că dispoziţiile Tratatului Euratom îi oferă acestuia mijloacele de a deveni un adevărat observator al energiei în domeniul nuclear şi încurajează, în acest sens, reflecţiile actuale pe tema consolidării statutului Agenţiei de aprovizionare Euratom;

55. se exprimă în favoarea continuării cooperării internaţionale intense, ale cărei baze se regăsesc în tratatul Euratom şi solicită consolidarea continuă a cooperării cu AIEA, pentru a evita realizarea de două ori a aceluiaşi tip de acţiuni la nivelul acestei agenţii şi al Euratom şi pentru garantarea celui mai înalt grad de protecţie în domeniul protecţiei radiologice, al siguranţei nucleare şi al non-proliferării nucleare;

56. solicită continuarea, la nivel înalt, a colaborării internaţionale privind cercetarea şi dezvoltarea, cum ar fi proiectul ITER sau în cadrul Forumului Internaţional Generaţia IV;

*

* *

57. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului şi Comisiei.

[1] Deliberarea în Cazul 1/78, Culegerea de jurisprudenţă 1978, p. 2151.

[2] Cazul C-161/97 P, Kernkraftwerke Lippe-Ems Gmbh contra Comisia Comunităţilor Europene, Culegerea 1999, p. I-02057.

[3] Cazul C-29/99, Comisia Comunităţilor Europene contra Consiliul Uniunii Europene, Culegerea de jurisprudenţă 2002, p. I-11221.

[4] Texte Adoptate, P6_TA(2006)0603.

[5] JO C 292 E, 1.12.2006, p. 112.

[6] Texte Adoptate, P6_TA(2006)0599.

[7] JO L 337, 5.12.2006, p. 21.

[8] OJ L 400, 30.12.2006, p. 60. Corrected by OJ L 54, 22.2.2007, p. 21.

[9] OJ L 400, 30.12.2006, p. 1. Corrected by OJ L 54, 22.2.2007, p. 4.

[10] OJ L 400, 30.12.2006, p. 404. Corrected by OJ L 54, 22.2.2007, p. 139.

[11] OJ L 400, 30.12.2006, p. 434. Corrected by OJ L 54, 22.2.2007, p. 149.

[12] JO C 280 E, 18.11.2006, p. 108.

[13] JO C 280 E, 18.11.2006, p. 117.

[14] Prin Tratatul privind Uniunea Europeană, semnat la Maastricht la 7 februarie 1992.

--------------------------------------------------