Prezentul raport este înaintat Consiliului, în conformitate cu obligația de raportare stabilită la articolul 143 din Actul de aderare, în care se prevede obligația Comisiei de a prezenta Consiliului la un an după aderare și, ulterior din cinci în cinci ani, un raport privind autorizațiile acordate și rezultatele ajutorului acordat în temeiul acestor autorizații. Rapoartele anterioare au fost întocmite în 1996, 2002, 2007 și 2012.

3) Ajutorul maxim eligibil pe an calendaristic și pentru anul contingentar 2014/2015.

2) Ajutorul maxim autorizat de 382 de milioane EUR pe an.

1) Ajutorul per unitate poate fi diferențiat în funcție de regiune, în cadrul limitelor mediei maxime.

Decizia C(2009)3067 a autorizat un ajutor maxim anual în valoare de 358 de milioane EUR pentru perioada 1 ianuarie 2009-31 decembrie 2014. Decizia C(2015)2790 se aplică de la 1 ianuarie 2015 și autorizează un ajutor în valoare de maximum 382 de milioane EUR, astfel cum se indică în tabelul 1. Ajutorul maxim anual total a crescut, întrucât cele 24 de milioane EUR disponibile în temeiul articolului 182 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 („bilanțul de sănătate”) s-au epuizat în februarie 2014. În decizia respectivă, ajutorul maxim per unitate și ajutorul total autorizate pentru rumegătoare au crescut, de asemenea, pentru a oferi un stimulent împotriva scăderii producției.

După cum s-a precizat mai sus, ajutorul nu poate să fie legat de producția viitoare și nu poate conduce la o creștere a producției, în raport cu o perioadă de referință. Perioadele de referință sunt stipulate în decizia respectivă pentru fiecare stat membru per sector. Cantitatea de referință pentru producția de lapte din Finlanda a fost adaptată de mai multe ori la evoluția politicii agricole comune (PAC) în ceea ce privește sectorul laptelui. Cu toate acestea, revizuirea din 2009-2010 a schemei de ajutor din Finlanda a eliminat legătura dintre cotele individuale de lapte ale PAC și plățile ajutorului. În schimb, a fost introdusă o restricție, aplicabilă până la eliminarea sistemului de cote pentru lapte, de a nu se plăti un astfel de ajutor pentru orice cantitate de lapte din regiune care face obiectul taxei pe excedent.

Agricultura din zonele sprijinite prin schema de ajutor beneficiază, de asemenea, de instrumente finanțate de UE, în special de cei doi piloni din cadrul PAC. Dintre măsurile din cel de-al doilea pilon, măsurile de sprijin pentru zonele defavorizate (LFA - zone defavorizate și, din 2014, ANC - zone care se confruntă cu constrângeri naturale) și măsurile de agromediu (AE) au o importanță deosebită pentru sectorul agricol din zonele sprijinite. Decizia C 2000/405 a stabilit plafonul maxim al sprijinului total anual pentru zona subvenționată la 1 118,9 milioane EUR (nivelul din 1993). Tabelul 3 arată că ajutoarele plătite în zona subvenționată în perioada 2011-2015, în conformitate cu temeiul juridic utilizat, au respectat plafonul maxim stabilit prin decizie.

Cu excepția unei plăți în exces de 0,6 milioane EUR în 2014 în categoria „alte ajutoare”, ajutorul nordic anual acordat în Finlanda a respectat nivelurile maxime stabilite în decizii. Trebuie remarcat faptul că, pentru acele sectoare în care producția totală a depășit numărul autorizat de factori de producție eligibili, s-a aplicat o reducere proporțională a ajutorului per unitate de factor de producție, pentru a respecta plafonul financiar autorizat prin decizie. În ceea ce privește plata în exces din categoria „alte ajutoare”, s-a stabilit că ea s-a datorat unei creșteri neprevăzute a despăgubirilor pentru prejudiciile cauzate de prădători, de la 6,83 milioane EUR (2013) la 8 milioane EUR (2014). În 2015, despăgubirile respective au fost eliminate din domeniul de aplicare al deciziei privind ajutorul nordic.

Producția de porcine a scăzut de la 93,6 la 87,7 milioane kg între 2011 și 2014 și s-a menținut sub nivelurile din 2005. În restul țării, scăderea producției a fost ceva mai mare. Aproximativ 70 % din producția de carne de porc se concentrează în zonele producătoare de cereale din cele mai sudice subregiuni subvenționate (C1), unde se concentrează și producția de păsări de curte. Producția de carne de pasăre a crescut constant, de la 34,9 la 43,9 milioane kg în perioada 2011-2014. Rata de creștere a fost mai mare decât în afara zonei care face obiectul ajutorului. Începând cu 2009, ajutoarele pentru acest grup au fost decuplate de producție, la cantitatea de referință 139 200 UVM. Nivelul respectiv nu a fost depășit în perioada 2011-2015.

Producția de carne de vită a scăzut în 2012 și în 2013 în toate zonele care beneficiază de ajutorul nordic și tendința de scădere a continuat în zonele cele mai nordice în 2014, crescând ușor în zonele C1 și C2 în 2014 și în toate zonele în 2015. Nivelul din 2015 a fost mai ridicat decât nivelul din 2011 în toate regiunile țării. Din producția națională de carne de vită de 85,8 milioane kg (2015), 68,5 milioane kg au corespuns zonei sprijinite, în special zonei C2, datorită legăturii strânse dintre producția de lapte și cea de carne de vită. Producția totală de rumegătoare s-a menținut sub numărul maxim eligibil de factori de producție (unități vită mare) pe durata întregii perioade de raportare.

3) Doar caprine folosite pentru producția de lapte. Producția de lapte estimată este de 800 kg de lapte per capră anual.

1) Ajutorul per unitate poate fi diferențiat în funcție de regiune, în cadrul limitelor mediei maxime.

Continuarea producției agricole în zona subvenționată a menținut multe servicii de mediu, precum și peisajul agricol deschis, care este o raritate în regiune. Dezvoltarea respectivă contribuie în mod semnificativ la reducerea eroziunii și a scurgerii de nutrienți și are un efect pozitiv asupra biodiversității. Deși suprafața totală a pajiștilor s-a redus în zona care beneficiază de ajutorul nordic, suprafața utilizată ca pajiște timp de mai mult de cinci ani consecutivi a crescut cu 20 %. Aceste cifre contrastează cu sudul Finlandei, unde suprafața respectivă a scăzut cu 40 % în aceeași perioadă.

În Finlanda, numărul fermelor horticole a scăzut proporțional cel mai mult (-35 %) în perioada 2010-2014, urmat de cel al fermelor producătoare de carne de porc (-31 %) și cel al fermelor de lapte (aproximativ -25 % în toate zonele, cu excepția subregiunilor C2 și C4 care fac obiectul ajutorului nordic, unde scăderea a fost de -18 %). Numărul fermelor producătoare de carne de vită și cel al fermelor cerealiere a fost relativ stabil, în special în regiunea care face obiectul ajutorului nordic, iar numărul fermelor avicole a crescut cu 13 %, mai ales în zona C.

Producția porcină a rămas stabilă și cu mult sub numărul maxim de factori de producție eligibili. Între 2011 și 2013, numărul porcilor pentru sacrificare a scăzut drastic, însă începând cu 2013, numărul respectiv a început să crească din nou, fără a ajunge totuși la cantitățile din 2011. Numărul scăzut de abatoare reprezintă o dificultate cu care se confruntă producătorii de porcine din nordul Suediei. Acest lucru implică parcurgerea de distanțe mari între ferme și abatoare, iar fermierii au mai puține posibilități de a alege locul de livrare a animalelor lor și de a negocia prețurile de sacrificare. În ceea ce privește scroafele pentru producția de purcei, numărul fermelor și al scroafelor este în scădere, deși cifrele au înregistrat o creștere în 2015. Suma plăților arată mici variații în cursul perioadei de cinci ani, însă a rămas sub nivelurile maxime autorizate.

În perioada 2011-2015, suma medie plătită pentru producția de lapte de vacă a fost de 267 de milioane SEK pe an. Producția de lapte în zona sprijinită reprezintă 13 % din producția totală a Suediei. Au existat mai puține ferme producătoare de lapte în zonă în 2015 (795) față de 2011 (999), însă numărul vacilor a rămas stabil, înregistrându-se doar variații minore în cursul celor cinci ani.

Sprijinul total combinat variază de la an la an, însă nu urmează o tendință constantă și a rămas în limitele aceluiași interval din 1997.

Agricultura din zonele subvenționate prin schema de ajutor poate beneficia, de asemenea, de instrumente finanțate de UE, în special de cei doi piloni din cadrul PAC (tabelul 6). Dintre măsurile din cel de-al doilea pilon, măsurile de sprijin pentru zonele defavorizate (LFA) și cele de agromediu (AE) au o importanță deosebită. Decizia C(2010)6050 nu stabilește un plafon pentru sprijinul total destinat regiunii subvenționate. În temeiul Programului de dezvoltare rurală 2014-2020, sprijinul pentru sistemul de rotație agricolă poate fi aplicat doar în afara zonelor care se confruntă cu constrângeri naturale (fostele LFA). Prin urmare, plățile de sprijin pentru mediu destinate sistemului de rotație agricolă în zonele caracterizate prin constrângeri naturale vor scădea, până la eliminarea lor în 2018. Monitorizarea nivelului ajutoarelor UE se efectuează ex post din anul 2003.

Fructe de tip bacă și legume

Au fost sprijinite anual între 94 și 103 ferme producătoare de bace și legume, acoperind o suprafață medie de 360 ha. Suprafața a fluctuat în jurul acestor niveluri în ultimii cinci ani și reprezintă aproximativ jumătate din numărul maxim de factori de producție eligibili.

Concluzii cu privire la volumele de producție

În ceea ce privește laptele, volumele de producție au crescut ușor în cursul perioadei de cinci ani. Celelalte sectoare rămân, de asemenea, relativ stabile, deși producția variază de la an la an. Toate sectoarele se află cu mult sub numărul maxim de factori de producție eligibili.

5.4. Dezvoltarea economiei agricole în regiunea care face obiectul ajutorului

Zona subvenționată din Suedia are o densitate scăzută și în scădere a populației, limitări ale potențialului de dezvoltare economică și condiții neprielnice pentru agricultură. Structura fermelor se caracterizează prin terenuri mai mici, mai dispersate și neregulate în raport cu situația medie din Suedia. Aceasta generează costuri mai mari, inclusiv pentru transportul în cadrul fermelor, ca urmare a distanțelor dintre terenuri. În ceea ce privește regiunile cele mai nordice acoperite de schema de ajutor nordic, ponderea acestora în producția națională (în GRP) indică o tendință de scădere începând din 1995.

Principalul produs agricol din zonă este laptele, care reprezintă 13 % din producția totală de lapte din Suedia. Numărul producătorilor a scăzut în perioada 2011-2015, în timp ce numărul vacilor a rămas stabil, însă cu o evoluție inegală în interiorul zonei sprijinite. Producția de lapte este singurul sector acoperit de schema de ajutor care a înregistrat o creștere. În 2015, producția de lapte a fost cu 10 000 de tone mai ridicată față de cea din 2011. Venitul producătorilor de lapte a scăzut în această perioadă.

În zona subvenționată, care este dominată de păduri, terenurile destinate producției agricole contribuie la menținerea peisajului deschis, favorizând biodiversitatea. Practicile agricole din zonele sprijinite se caracterizează printr-o producție mai puțin intensivă, culturile principale fiind pajiștile și pășunile. În general, acestea necesită o utilizare mai redusă a pesticidelor și a îngrășămintelor. Prin urmare, impactul asupra mediului este mai mic decât cel generat de activitățile agricole din alte părți ale țării.

Începând cu 1990, evoluția populației din regiunea sprijinită a fost negativă, înregistrându-se o scădere de 3 %, în timp ce în restul Suediei populația a crescut (18 %).

6. CONCLUZII

Prezentul raport oferă o sinteză privind autorizațiile de ajutor nordic acordate Finlandei și Suediei în perioada 2011-2015 și rezultatele obținute. Raportul a fost elaborat pe baza datelor furnizate de autoritățile statelor membre în conformitate cu articolul 143 alineatul (2) din Actul de aderare.

6.1. Finlanda

În ceea ce privește punerea în aplicare a schemei de ajutor nordic în Finlanda, Comisia constată următoarele:

1. Respectarea ajutorului maxim permis prin autorizațiile acordate de către Comisie: în perioada 2011-2015, sumele totale ale ajutoarelor plătite și sprijinul total în zona care beneficiază de ajutorul nordic au respectat valoarea maximă permisă a ajutorului autorizat prin Decizia C(2009)3067, cu modificările ulterioare, cu o excepție minoră și neprevăzută în 2014.

2. Respectarea numărului maxim de factori de producție eligibili: producția totală din zona subvenționată a depășit numărul maxim de factori de producție eligibili pentru lapte și „anumite culturi”. Pentru a evita depășirea valorilor totale respective ale plăților autorizate, Finlanda a aplicat o reducere proporțională a plății per unitate de factor de producție și, în cazul ajutorului pentru „anumite culturi”, a redus suprafața eligibilă. Sistemul respectiv a asigurat respectarea în permanență a obligației țării privind sumele totale maxime ale ajutorului plătit, însă reducerile proporționale nu au împiedicat extinderea ajutorului, chiar dacă la un nivel redus, la întreaga producție eligibilă.

3. Atingerea obiectivelor schemei de ajutor: în general, ajutorul din Finlanda a contribuit la menținerea nivelurilor de producție din zonă și a contribuit la menținerea ocupării forței de muncă în sectorul agricol. În ciuda unor condiții de producție mai puțin favorabile, anumite sectoare de producție s-au dezvoltat mai bine decât cele în afara zonei sprijinite din Finlanda. Cu toate acestea, orientarea producției spre sud în cadrul zonei subvenționate a continuat, deși numărul de ferme de lapte și cel al fermelor producătoare de carne de vită s-au redus proporțional mai puțin în zonele cele mai nordice. Ar trebui ca punerea în aplicare a schemei și a criteriilor utilizate pentru diferențierea ajutorului să fie monitorizată îndeaproape în următoarea perioadă de raportare, pentru a se lua în considerare ajustarea ajutorului.

6.2. Suedia

În ceea ce privește punerea în aplicare a schemei de ajutor nordic în Suedia, Comisia constată următoarele:

1. Respectarea ajutorului maxim permis prin autorizațiile acordate de către Comisie: sumele totale ale ajutorului nordic plătit în perioada 2011-2015 au respectat plafonul stabilit în Deciziile 96/228/CE și C(2010)6050 ale Comisiei pentru valoarea maximă permisă a ajutorului autorizat.

2. Respectarea numărului maxim de factori de producție eligibili: numărul maxim de factori de producție eligibili care fac obiectul ajutorului a fost respectat în toate sectoarele care beneficiază de ajutorul nordic.