RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂŢILOR EUROPENE 
Bruxelles, 31.1.2007 
COM(2007) 32 final 
  
COMUNICAREA COMISIEI C ĂTRE CONSILIU ŞI PARLAMENTUL EUROPEAN 
Extinderea principalelor axe tr anseuropene de transport c ătre ţările învecinate 
 
Orientări pentru transportul în Europa şi în regiunile învecinate 
 
(Text cu relevan ţă pentru SEE)  
{SEC(2007) 98} 
{SEC(2007) 99} 
 
RO 2   RO COMUNICAREA COMISIEI C ĂTRE CONSILIU ŞI PARLAMENTUL EUROPEAN 
Extinderea principalelor axe tr anseuropene de transport c ătre ţările învecinate 
 
Orientări pentru transportul în Europa şi în regiunile învecinate 
 
(Text cu relevan ţă pentru SEE)  
Cuprins 
1. Introducere şi contextul politicii .................................................................................. 3 
1.1. UE şi regiunile învecinate ............................................................................................ 3 
1.2. Contextul transporturilor.............................................................................................. 4 1.2.1. Re ţele transeuropene de tran sport în Uniunea European ă........................................... 4 
1.2.2. Coridoarele/ zonele paneuropene................................................................................. 4 1.2.3. Dezvoltarea re ţelelor la nivel regional ......................................................................... 5 
1.3. Procesul de dezvoltare a politicii ................................................................................. 6 2. Orient ări privind transporturile în Europa şi în regiunile învecinate ........................... 7 
2.1. Cinci axe de conexiune între UE şi statele învecinate ................................................. 7 
2.1.1. Integrarea coridoarelor/  zonelor paneuropene ............................................................. 8 
2.1.2. Cooperarea cu alte organiza ţii...................................................................................... 9 
2.2. Proiecte de infrastructur ă............................................................................................. 9 
2.3. M ăsuri orizontale de promovare a interoperabilit ăţii................................................... 9 
2.3.1. Cooperarea UE în vederea aplic ării măsurilor orizontale.......................................... 10 
3. Punerea în aplicare a orient ărilor politice .................................................................. 10 
3.1. Structuri multilaterale de coordonare şi monitorizare................................................ 10 
3.2. Finan ţarea măsurilor................................................................................................... 11 
3.3. Cadrul institu ţional..................................................................................................... 12 
3.4. Abordare în trepte ...................................................................................................... 12  
 
RO 3   RO 1. INTRODUCERE ŞI CONTEXTUL POLITICII  
Un obiectiv important pentru politica extern ă a Uniunii Europene (UE) îl reprezint ă facilitarea 
răspândirii politicilor Uniunii, inclusiv principiile şi reglement ările privind pia ţa internă, către 
ţările învecinate. Acest lucru este subliniat în mod evident în Comunicarea1 privind 
„Consolidarea politicii europene de vecin ătate”. În sectorul transpor turilor, obiectivul este de 
a asigura compatibilitatea legisla ţiei, a standardelor şi a specifica ţiilor tehnice ale principalilor 
noştri parteneri comerciali cu cele ale Uniunii Europene, contribuind astfel la realizarea 
obiectivelor Agendei de la Li sabona prin încurajarea comer ţului şi a creşterii durabile, precum 
şi a coeziunii sociale. 
Prezenta comunicare traseaz ă primi paşi ai unei politici cuprinz ătoare ce are ca obiectiv o mai 
bună integrare a sistemului de transport al UE cu cele ale ţărilor învecinate. Politica se 
concentreaz ă asupra principalei infrastructuri fo losite pentru transportul interna ţional şi asupra 
legislaţiei relevante care are ca obiect utilizarea acestor rute de c ătre toate mijloacele de 
transport; cu timpul, aceast ă abordare poate duce la dezvoltarea unor norme şi reglement ări 
comune pentru întreg sectorul tr ansporturilor, cr eând astfel o pia ţă de transport eficient ă 
pentru UE şi statele vecine. 
1.1. UE şi regiunile învecinate 
După extinderea f ără precedent din 2004,reunind 10 noi st ate membre din Europa Central ă şi 
de Est şi din zona mediteranean ă, România şi Bulgaria au aderat la rândul lor la UE, la 
începutul anului 2007. Croa ţia şi Turcia sunt ţări candidate, iar negocier ile de aderare se afl ă 
în curs de desf ăşurare în ambele cazuri. Fosta Republic ă Iugoslavă Macedonia este candidat ă 
la aderare, iar Albania, Bosnia şi Herţegovina, Muntenegru şi Serbia, inclusiv Kosovo2 sunt 
potenţiale ţări candidate.  
Politica european ă de vecin ătate (PEV) a fost elaborat ă în contextul extinderii, în vederea 
evitării apariţiei unor noi linii de divizare între UE şi statele învecinate: scopul este acela de a 
promova pacea, stabilitat ea, securitatea, cre şterea, dezvoltarea şi prosperitatea în ţările 
învecinate, precum şi modernizarea economiei şi a societăţii. PEV s-a adresat ini ţial statelor 
imediat învecinate. Între timp, au  fost încheiate planuri de ac ţiune cu Israel, Iordania, Liban, 
Moldova, Maroc, Autoritatea Palestinian ă, Tunisia, Ucraina, Armenia, Azerbaidjan şi 
Georgia, iar acordul cu Egiptul va fi încheiat în curând. UE şi Rusia au aprobat foi de parcurs 
în vederea consolid ării cooper ării prin stabilirea a patru „spa ţii comune” pentru care vor fi 
elaborate, cu ocazia summitului din mai 2005. 
Aceste ini ţiative au stabilit un ca dru inovator, cuprinz ător şi orientat c ătre viitor, prin care UE 
caută să extindă principiile unei „pie ţe unice”, s ă promoveze reforma politic ă şi economic ă, 
dezvoltarea şi modernizarea pentru ob ţinerea unor avantaje reciproce. Conform sublinierilor 
recentei comunic ări privind „Consolidarea polit icii europene de vecin ătate”, exist ă o serie de 
teme transversale, printre care transporturile, în care UE şi statele învecinate au interese şi 
preocupări comune şi care pot fi abordate în mod util într-un context multilateral. Pentru a 
profita la maximum de rela ţiile apropiate cu UE şi posibilul acces îmbun ătăţit pe piaţa 
europeană, sistemele de transport din ţările învecinate trebuie s ă fie capabile s ă susţină fluxuri 
                                                 
1 COM(2006) 726, 4.12.2006. 
2 În conformitate cu Rezolu ţia nr. 1244 a Consiliului de Securitate al Organiza ţiei Naţiunilor Unite din 10 
iunie 1999. 
 
RO 4   RO de transport ridicate. Aderarea şi cadrele PEV stabilesc în mod clar c ă politica privind re ţelele 
transeuropene ar trebui s ă includă şi strategiile pentru atingerea acestui obiectiv. 
1.2. Contextul transporturilor 
1.2.1.  Reţele transeuropene de trans port în Uniunea European ă 
Politica privind re ţeaua transeuropean ă (RTE) de transport, revizuit ă în 20043, direcţionează 
investiţiile spre 30 de proiecte şi axe transna ţionale prioritare. Poli tica pune accentul asupra 
integrării reţelelor noilor state membre. Conform s ublinierilor Consiliului European din 
decembrie 2003, axele transeuropene vor consolida competitivitatea şi coeziunea Uniunii 
Extinse printr-o mai bun ă conectare a pie ţei interne. Cu toate acestea, politica RTE-T nu 
abordează subiectul conexiunilor dintre UE şi statele învecinate sau al ţi parteneri comerciali. 
Aceste conexiuni au fost dezvoltate prin intermediul coridoarelor şi zonelor paneuropene înc ă 
de la începutul anilor '90. 
1.2.2.  Coridoarele/ zonele paneuropene 
Coridoarele şi zonele paneuropene (CPE) au fost dezvoltate pe durata a dou ă Conferin ţe 
Ministeriale organizat e în Creta (1994) şi în Helsinki (1997), cu scopul de a lega UE-15 de 
ţările învecinate la acea vreme. Ca urmare  a extinderii din 2004, coridoarele se situeaz ă în 
prezent în mare parte pe teritoriul UE, f ăcând parte, prin urmare, din re ţeaua RTE. 
Cooperarea de-a lungul coridoarelo r paneuropene este organizat ă prin Memorandumuri de 
înţelegere, care nu sunt obligator ii din punct de vedere juridic şi care stabilesc, de asemenea, o 
Preşedinţie şi un Secretariat pentru major itatea CPE. Sursele de finan ţare ale Secretariatelor, a 
căror responsabilita te revine unei ţări de-a lungul coridorului, au  fost inegale, depinzând în 
mare măsură de circumstan ţele specifice fiec ărei CPE; s-au identificat, în special, urm ătoarele 
puncte slabe:  
– planificarea şi prioritizarea investi ţiilor, de cele mai multe ori aceasta având loc 
treptat, în conformitate cu o logic ă naţională, neglijând nevoile şi circulaţia 
internaţională de-a lungul întregii axe. 
– accentul pe infrastructur ă şi atenţia insuficient ă acordată eliminării strangul ărilor de 
trafic, care sunt de seori principala cauz ă pentru întârzierile de la trecerea grani ţei. 
– lipsa unor metodologii comune pentru eval uarea impacturilor economice, sociale şi 
de mediu al planurilor şi proiectelor care respect ă standardele celor mai bune practici 
internaţionale. 
                                                 
3 Decizia 884/2004/CE. 
 
RO 5   RO 1.2.3. Dezvoltarea re ţelelor la nivel regional 
Identificarea re ţelelor principale din anumite regiuni învecinate a dus la analiza punctelor 
slabe din coridoarele/zonele paneuropene. Aceste direc ţii de acţiune, sprijinite de cadrul de 
aderare şi de planurile de ac ţiune bilaterale ale polit icii europene de vecin ătate, au ca obiectiv 
îmbunătăţirea punerii în ap licare a politicii şi a infrastructurii sistemelor de transport 
regionale: 
– În 2004, ţările din Balcanii de Vest4 şi Comisia European ă au semnat un 
Memorandum de în ţelegere pentru dezvoltarea unei re ţele de baz ă. S-a înfiin ţat un 
Comitet Director pentru implementarea MÎ, sprijinit de Secretariat şi de Observatorul 
European pentru Transport în S ud Estul Europei (SEETO). SEETO func ţionează din 
iunie 2005 şi are ca obiectiv crearea de sisteme informa ţionale şi elaborarea unui 
plan multianual de 5 ani şi a unor proceduri în vederea îmbun ătăţirii reţelei 
principale. În afar ă de aceasta, finan ţatorii interna ţionali, în frunte cu Banca 
Mondială şi Uniunea European ă, au înfiin ţat un grup director pentru infrastructur ă, 
care să coordoneze activit ăţile finanţatorilor. 
– În regiunea mediteranean ă, cooperarea din sectorul tran sporturilor a început în 1995, 
în cadrul Procesului de la Barcelona, care a stabilit o serie de obiective având drept 
ultimă finalitate înfiin ţarea unei zone de liber schimb în regiunea mediteranean ă până 
în 2010. În 1998, s-a înfiin ţat un Forum pentru transporturi în zona european ă-
mediteranean ă, cu scopul de a coordona abord ările comune şi de a dezvolta un sistem 
de transport regional integrat.  Prima Conferin ţă Ministerial ă euro-mediteranean ă 
privind transporturile, care a avut  loc în 2005, a identificat priorit ăţile majore pentru 
dezvoltarea sectorul ui transporturilor şi a solicitat Forumului s ă adopte un plan de 
acţiune privind transporturile regionale pentru urm ătorii cinci ani. 
– Turcia  este în curs de identificare a unei re ţele principale şi a unei liste de proiecte de 
infrastructur ă prioritare ca parte integrant ă a negocierilor de ad erare. Turcia face 
parte atât din coridoarele paneuropene, cât şi din coridorul TRACECA. 
– Coridorul TRACECA, înfiin ţat din 1993, leag ă Europa de Turcia şi ulterior de 
Armenia, Azerbaidjan şi Georgia din sudul Caucazului  până în Asia central ă. 
Cooperarea se organizeaz ă prin intermediul unui acord de baz ă multilateral semnat 
de către statele interesate5, care a instituit o comisie interguvernamental ă şi un 
secretariat permanent. Secretariatul supravegheaz ă punerea în aplic are a deciziilor 
Comisiei şi înainteaz ă propuneri corespunz ătoare pentru a asigura îndeplinirea 
acordului multilateral. 
– Pentru Belarus, Moldova şi Ucraina , coridoarele paneuropene constituie în 
continuare re ţeaua de referin ţă.  
                                                 
4 Albania, Bosnia şi Herţegovina, Croa ţia, Fosta Republic ă Iugoslavă Macedonia, Muntenegru, Serbia şi 
Kosovo (în conformitate cu Rezolu ţia nr. 1244 a Consiliului de Securitate al ONU). 
5 Acestea sunt: Afganistan, Armeni a, Azerbaidjan, Bulgaria, Georgi a, Kazakstan, Republica Kirghiz ă, 
Moldova, România, Tadjikistan, Turcia, Ucraina şi Uzbekistan. Pakistan şi Iran s-au înscris pentru a 
deveni membre TRACECA. 
 
RO 6   RO – În ceea ce prive şte Rusia , cooperarea în sectorul tr ansporturilor este stabilit ă conform 
dialogului dintre UE şi Rusia care a fost ini ţiat în 2005. Au fost înfiin ţate cinci 
grupuri de lucru specializ ate, care reglementeaz ă strategiile de transport, 
infrastructur ă şi parteneriate public-privat; securi tatea transporturilor; transport 
aerian, maritim, fluvio-maritim sau fluvial - pe c ăile interne sau externe, transport 
rutier sau feroviar.  
– Cooperarea la nivelul M ării Caspice şi al Mării Negre  a fost stabilit ă ca urmare a 
Conferinţei Ministeriale privind tr ansporturile în bazinul M ării Negre şi al Mării 
Caspice, care a avut  loc în 2004 la Baku şi reuneşte ţările TRACECA, Rusia şi 
Belarus. Ca parte integrant ă din acest „proces Baku”, patru grupuri de lucru 
specializate au fost instituite  pentru sectorul transportu rilor, respectiv pentru avia ţie, 
securitate, transport rutier şi feroviar şi infrastructur ă. Obiectivul este acela de a 
întări cooperarea dintre UE şi statele partenere şi, ceea ce este şi mai important, 
dintre statele din regiune. 
Comisia consider ă că aceste ini ţiative reprezint ă un pas crucial în vederea realiz ării unei 
dezvoltări durabile şi a integr ării regionale. Procesul de integrare a ţărilor învecinate pe 
pieţele UE şi în cadrul societ ăţii europene necesit ă o infrastructur ă compatibil ă şi 
interconectat ă, precum şi medii de reglementare apropiat e. De asemenea, acesta necesit ă 
concentrarea asupra unui num ăr limitat de conexiuni transna ţionale principale pentru a asigura 
că resursele, în mod inevitabil limitate, stimuleaz ă vizibil cre şterea economic ă şi dezvoltarea 
comerţului, atât în UE, cât şi în ţările învecinate. O prezentare general ă a acestei politici se 
regăseşte în continuare (capitolul 2). 
1.3. Procesul de dezvoltare a politicii 
Pentru a pune în aplicare conceptu l politicii europene de vecin ătate în domeniul 
transporturilor şi pentru a g ăsi noi modalit ăţi de a realiza conexiunea cu UE şi statele 
învecinate, Comisia European ă a înfiinţat în 20046 grupul la nivel înalt pentru extinderea 
principalelor axe transeuropene de transport c ătre ţările şi regiunile învecinate , prezidat de 
fostul Vicepre şedinte al Comisiei, Loyol a de Palacio. Raportul7 Grupului a fost prezentat 
Comisiei în decembrie 2005. A fost orga nizat un proces de  consultare public ă pe parcursul 
lucrărilor grupului, pentru a integra punctele de vedere şi preocup ările părţilor interesate. În 
timp ce majoritatea p ărţilor interesate s-au exprimat în favoarea recomand ărilor grupului, s-a 
conturat o oarecare îngrijorare cu priv ire la includerea aspectelor de mediu şi sociale8. 
                                                 
6 Decizia nr. C(2004) 3618 a Comisiei din 29 septembrie 2004. 
7 A se vedea http://europa.eu.int/comm/ten/transport/external_dimension/index_en.htm . 
8 Contribu ţiile scrise şi orale pentru ambele consult ări pot fi desc ărcare de la adresa urm ătoare: 
http://ec.europa.eu/ten/transport/external_dimension/hlg/index_en.htm . 
 
RO 7   RO 2. ORIENTĂRI PRIVIND TRANSPORTURILE ÎN EUROPA ŞI ÎN REGIUNILE ÎNVECINATE  
După examinarea propunerilor gr upului la nivel înalt şi a reacţiilor primite pe parcursul 
consultării publice, Comisia consider ă că lucrările grupului alc ătuiesc o baz ă solidă pentru 
cooperarea dintre UE şi statele învecinate. Astfel, Comisia recomand ă Consiliului şi 
Parlamentului European s ă ia act de raportul grupului şi să accepte propunerea de a revizui 
conceptul de coridoare/z one paneuropene (CPE) dup ă cum urmeaz ă:  
– Să extindă acoperirea geografic ă a conceptului de CPE, astfel încât aceasta s ă includă 
politica revizuit ă a reţelelor transeuropene şi cadrul de aderare, precum şi obiectivele 
politicii europene de vecin ătate; 
– Să extindă principiile pie ţei interne relevante şi reglement ările cu privire la statele 
învecinate, luând în consid erare principiile dezvolt ării durabile şi subliniind 
importanţa măsurilor care nu depind de infrastructur ă, în vederea facilit ării 
comerţului şi a fluxurilor de transport de -a lungul axelor principale; 
– Să consolideze cadrele de coordonare şi monitorizare pentru a asigura angajamentul 
deplin al ţărilor implicate, pentru a permite pune rea în comun a resurselor pentru o 
dezvoltare durabil ă a infrastructurii şi proiectarea politicilor Uniunii, inclusiv a 
dimensiunii sociale. 
2.1. Cinci axe de conexiune între UE şi statele învecinate 
Comisia consider ă că dimensiunea conceptului de coridor paneuropean/zon ă paneuropean ă 
trebuie să fie actualizat ă pentru a reflecta noul c ontext geopolitic de dup ă extinderea UE şi 
pentru a stabili o mai bun ă conexiune între principalele axe ale re ţelelor transeuropene şi cele 
ale statelor învecinate. Astf el, aceasta propune adoptarea urm ătoarelor cinci axe 
transnaţionale, care sunt în conform itate cu propunerile grupului la nivel înalt (pentru aliniere, 
vezi anexa 1): 
– Autostrăzi maritime : pentru a lega zonele din Marea Baltic ă, Marea Barentz, Oceanul 
Atlantic (inclusiv regiunile ultraperiferice9), Marea Mediteranean ă, Marea Caspic ă 
precum şi ţările de pe litoral, cu extindere la Canalul Suez şi Marea Ro şie. 
 
– Axa nordic ă: pentru a realiza leg ătura dintre partea de nord a Europei cu Norvegia la 
nord, cu Belarus şi Rusia la est. De asemenea, este prev ăzută o conexiune c ătre 
regiunea M ării Barentz care leag ă Norvegia cu Rusia prin Suedia şi Finlanda. 
 
– Axa central ă: pentru a lega centrul UE la Ucraina şi Marea Neagr ă şi prin 
intermediul unei conexiuni prin c ăi maritime interioare la Marea Caspic ă. O 
conexiune direct ă de la Ucraina c ătre căile ferate transsiberiene şi o conexiune venit ă 
de la calea maritim ă Don/Volga c ătre marea Baltic ă.  
 
– Axa sub-european ă: pentru a lega UE cu Balcani şi Turcia, şi ulterior cu sudul 
Caucazului şi al Mării Caspice, precum şi cu Orientul Mijlociu pân ă la Egipt şi 
Marea Ro şie 
                                                 
9 Insulele Canare, Azore şi Madeira. 
 
RO 8   RO – Axa sud-vestic ă: Pentru a realiza co nexiunea dintre UE şi Elveţia şi Maroc, inclusiv 
legătura trans-magrebin ă dintre Maroc, Algeria şi Tunisia, dar şi extinderea c ătre 
Egipt. 
Ca urmare a analizei efectuate de grupul la nive l înalt, aceste cinci axe contribuie cel mai mult 
la promovarea schimburilor interna ţionale, a comer ţului şi a traficului. Acestea includ anumite 
sucursale în regiuni unde volumul  traficului este relativ sc ăzut datorit ă problemelor politice 
curente, având ca obiectiv înt ărirea cooper ării regionale şi integrarea pe termen mai lung. În 
acest context, Comisia subliniaz ă că graniţele deschise şi sigure dintre UE şi statele 
învecinate, precum şi dintre statele învecina te însele au o importan ţă fundamental ă pentru 
stimularea comer ţului şi pentru înt ărirea cooper ării regionale.  
Comisia propune luarea în considerare, în aceast ă fază, numai a conexiunilor care leag ă UE 
de ţările învecinate şi nu legăturile statelor învecinate cu ţări terţe (a se vedea totu şi cap.2.1.2). 
Comisia mai subliniaz ă faptul c ă cele cinci axe nu modific ă priorităţile pentru re ţelele 
transeuropene de transport la nive lul UE (a se vedea capitolul 1.2.1). 
2.1.1.  Integrarea coridoarelor/ zonelor paneuropene 
În conformitate cu punctele de vedere ale pre şedinţilor coridoarelor paneuropene, Comisia 
propune integrarea total ă a coridoarelor paneuropene în noile structuri, astfel încât s ă se poată 
profita de pe urma expertizei acestora. În tim p ce majoritatea coridoare lor paneuropene I, IV, 
V, VI şi VII se g ăsesc acum pe teritoriul Uniunii Europene şi sunt astfel incluse într-un 
proiect prioritar al re ţelelor de transport paneuropene, cel orlalte coridoare le corespund cele 
cinci axe propuse, dup ă cum urmeaz ă:  
– Toate cele patru regiuni paneurope ne (Marea Barentz, Marea Neagr ă, Marea Ionic ă 
şi Marea Mediteran ă) sunt incluse în cadrul autostr ăzilor maritime, în ceea ce 
priveşte legăturile maritime.  
  
– Axa Nordic ă include coridorul paneuropean II şi partea nordic ă a coridorului 
paneuropean IX. Aceasta include, de asemenea, o leg ătură terestră cu regiunea 
paneuropean ă a Mării Barentz care face leg ătura dintre Norvegia şi Rusia prin Suedia 
şi Finlanda.  
 
– Axa central ă include coridorul paneuropean III şi o parte din coridoarele 
Paneuropene V şi IX.  
  
– Axa sud-estic ă uneşte coridoarele paneuropene IV şi IX şi le extinde , include 
coridoarele paneuropene VII şi VIII, cât şi o ramur ă a coridorului paneuropean V. 
Axa se extinde, de asemenea, spre Orientul Mijlociu şi se intersecteaz ă cu 
TRACECA în Turcia, Armenia, Azerbaidjan şi Georgia.  
  
– Axa sud-vestic ă include o leg ătură terestră din cadrul regiun ii paneuropene a M ării 
Mediterane.  
 
RO 9   RO 2.1.2.  Cooperarea cu alte organiza ţii  
Comisia consider ă esenţial faptul c ă dezvoltarea celor cinci axe este coordonat ă îndeaproape 
împreună cu organiza ţii ce dezvolt ă coridoare interna ţionale de transport în alte regiuni. 
Acestea includ în special coridor ul TRACECA din Asia Central ă, reţelele transafricane10, 
precum şi reţelele ce leag ă Europa de Asia, dezvoltate de Comisia Economic ă pentru Europa a 
Naţiunilor Unite, Comisia Economic ă şi Socială pentru Asia şi Pacific a Organiza ţiei 
Naţiunilor Unite şi Conferin ţa European ă a Miniştrilor de Transport.  
2.2. Proiecte de infrastructur ă 
Grupul la nivel înalt a înaintat o se rie de proiecte de infrastructur ă, clasificându-le în dou ă 
categorii, în func ţie de data prev ăzută pentru punerea lor în aplicare. Consultarea public ă a 
ridicat întreb ări referitoare la dezvoltarea ulterioar ă a anumitor axe transna ţionale care ar 
putea avea un impact negativ asupra mediului înconjur ător şi mai ales asupra biodiversit ăţii. 
Astfel, Comisia propune anali zarea listelor de proiecte şi subliniaz ă importan ţa elaborării unor 
planuri generale referitoare la axe.  Aceste planuri generale trebuie s ă facă obiectul unei 
evaluări a impactului economic, de mediu şi social, elaborate conform bunelor practici 
internaţionale şi, acolo unde este cazul, în  conformitate cu legisla ţia Uniunii Europene11. 
2.3. Măsuri orizontale de pr omovare a interoperabilit ăţii  
Comisia propune aplicarea m ăsurilor orizontale propuse de grupul la nivel înalt ca baz ă pentru 
cooperarea în vederea asigur ării unui transport mai rapid şi mai eficient de-a lungul axelor. 
Scopul acestor m ăsuri este de a apropia progresiv legisla ţia şi politicile ţărilor vecine de 
acquis-ul comunitar relevant; acestea fac referire la toate mijloacele de transport şi includ, 
printre altele:  
– Asigurarea inetroperabilit ăţii tehnice, legale şi administrative cu sistemele din cadrul 
Uniunii Europene în ceea ce prive şte, de exemplu, re ţelele de c ăi ferate, sistemele de 
semnalizare, graficele de înc ărcare a infrastructurii.  
  
– Accelerarea procedurilor de trecere a frontierei prin implementarea f ără întârziere a 
convenţiilor interna ţionale relevante, adoptate deja de Uniunea European ă, prin 
introducerea punctelor unice de control pe baza unor facilit ăţi comune şi pe baza 
simplificării şi armoniz ării documenta ţiei comerciale şi referitoare la transport, în 
conformitate cu practic ile Uniunii Europene.  
 
– Implementarea de noi tehnologii, de exemplu managementul traficului şi sisteme 
informatice inclusiv naviga ţia prin satelit (Galileo), pentru toate modalit ăţile de 
transport (în special ERTMS12 şi SESAR13), eficiente şi compatibile cu cele 
implementate pe teritoriul Uniunii Europene.  
                                                 
10 Acestea sunt dezvoltate în  contextul Uniunii Africane şi al Parteneriatului UE-Africa privind 
infrastructura. 
11 Pentru îndrum ări practice privind puner ea în aplicare a evalu ării socio-economice şi a evalu ării 
strategice privind mediul înconjur ător, a se vedea proiectele HEATCO, finan ţate prin cel de-al şaselea 
program-cadru, la http://heatco.ier.uni-stuttgart.de/ şi BEACON la http://www.transport-
sea.net/results.phtml. 
12 ERMTS este Sistemul european de gestionare a traficului feroviar (European Rail Traffic Management 
System). 
 
RO 10   RO – Măsuri de îmbun ătăţire a siguran ţei, a securit ăţii şi a condiţiilor de lucru pentru toate 
mijloacele de transport, de exempl u prin armonizarea standardelor şi procedurilor la 
cel mai înalt nivel de performan ţă.  
  
– Aplicarea conven ţiilor de evaluare interna ţionale, sociale şi de mediu, proceduri de 
achiziţie publică, etc. în conformitate cu standard ele Uniunii Europene, cu regulile de 
finanţare ale finan ţatorilor şi cu cele mai bune practici interna ţionale.  
2.3.1.  Cooperarea UE în vederea aplic ării măsurilor orizontale 
Planurile de ac ţiune elaborate în conformitate cu cad rele de cooperare ale UE reprezint ă unul 
dintre instrumentele de baz ă pentru o aplicare cu succes a m ăsurilor orizontale.  Aceste planuri 
de acţiune sunt convenite de comun acord între ţările partenere, în vederea urm ătoarelor 
obiective (a se vedea capitolul 1.2.3): 
– În cazul ţărilor candidate sau poten ţiale, obiectivul const ă în alinierea treptat ă la 
acquis -ul comunitar în toate sectoarele de activitate.  
– În cazul ţărilor din cadrul PEV, planurile de ac ţiune bilaterale identific ă priorităţile în 
mai multe domenii, inclusiv cel al transporturilor şi al taxelor vamale, precum şi în 
domenii transversale precum cel al mediului sau cel social.  
 
– Cooperarea multilateral ă, în special în contextul punerii în aplicare a strategiei 
TRACECA, pân ă în 2015 şi procesul de la Baku, precum şi pregătirile pentru un plan 
de acţiune privind transportul mediteranean regional vin în completarea planurilor 
bilaterale de ac ţiune.  
  
– Cooperarea transfrontalier ă între regiunile adiacente din UE şi din ţările învecinate 
va juca un rol semnificativ şi va include ac ţiuni de îmbun ătăţire a transporturilor, 
precum şi de creştere a cooper ării în domeniile juridic şi administrativ. 
În timp ce cadrele de cooperare ale UE vizeaz ă deja majoritatea m ăsurilor orizontale, Comisia 
consideră că este înc ă necesar ca acestea s ă fie analizate în leg ătură cu dezvoltarea 
infrastructurii de-a lungul principalelor axe transna ţionale. Aceasta asigur ă soluţionarea celor 
mai importante strangul ări de trafic de-a l ungul unei axe, în mod sincronizat, precum şi 
existenţa unor diverse proceduri şi standarde compatibile cu întreaga ax ă folosită în 
transportul interna ţional înspre şi dinspre Uniunea European ă. 
3. PUNEREA ÎN APLICARE A ORIENT ĂRILOR POLITICE  
3.1. Structuri multilaterale de coordonare şi monitorizare 
Datorită provocărilor crescânde cu care se confrunt ă UE, devine din ce în ce mai important ă 
îmbunătăţirea eficien ţei şi coerenţei politicilor sale externe şi elaborarea unor planific ări 
strategice mai bune, crearea de mai mult ă coeziune între diferitele instrumente ale politicii 
externe şi îmbunătăţirea cooper ării între institu ţiile UE, Statele Membre, ţările învecinate şi 
celelalte p ărţi interesate. Aceast ă cooperare trebuie:  
                                                                                                                                                         
13 SESAR este Programul european de modernizare a infrastructurii pentru controlul traficului aerian 
(European Air Traffic Control Infrastructure Modernisation Programme). 
 
RO 11   RO – Să reuneasc ă ţările într-un cadru multilateral şi să permită, în acela şi timp, 
cooperarea regional ă eficientă.  
– Să promoveze interoperativitatea re ţelelor de transport între UE şi ţările învecinate şi 
ajustarea legisla ţiei şi politicilor din ţările învecinate la sta ndardele UE, cu scopul de 
a garanta o dezvoltare economic ă şi socială continuă, precum şi dezvoltarea durabil ă.  
– Să vizeze problemele de dezvoltare ale proiectelor de infrastructur ă de interes comun 
şi să atragă investiţii directe c ătre aceste proiecte. 
– Să monitorizeze îndep ărtarea obtacolelor care nu ţin de infrastructur ă şi punerea în 
aplicare a m ăsurilor orizontale de-a lungul axelor.  
– Să asigure şi să promoveze o dezvoltare sus ţinută prin luarea în considera ţie a 
consecinţelor economice, sociale şi de mediu ale planurilor şi proiectelor de 
infrastructur ă şi ale măsurilor orizontale.  
3.2. Finanţarea măsurilor  
Punerea în aplicare a acestui plan ambi ţios presupune atragerea tutu ror surselor importante de 
finanţare, atât publice, cât şi private, na ţionale şi internaţionale. În timp ce bugetele publice î şi 
vor păstra importan ţa, rolul institu ţiilor finan ţatoare interna ţionale (IFI), de exemplu Banca 
European ă de Investi ţii (BEI), Banca European ă pentru Reconstruc ţie şi Dezvoltare (BERD) 
şi Banca Mondial ă este crucial în finan ţarea dezvolt ării echilibrate a principalelor axe 
transnaţionale şi a sistemului de transport în general.  
Comisia recomand ă ca toţi factorii de decizie s ă se bazeze pe cooperarea de succes cu IFI în 
Gruparea directoare a Infrastr ucturii din Balcanii de Vest (a se vedea capitolul 1.2.3.) şi să 
extindă acest concept şi spre alte regiuni. St atele Membre ale UE şi alţi donatori ar trebui 
integraţi într-o asemenea cooperare , oriunde este cazul.  
Începând cu anul 2007 Instrument ul European pentru Vecin ătate şi Parteneriate va asigura 
asistenţă financiar ă ţărilor învecinate. Aceasta va include sprijin pentru credit ările acordate de 
către institu ţiile financiare în sectoarele priori tare identificate în planurile de ac ţiune prin 
„Facilitatea de Investi ţii pentru Vecin ătate” şi, de asemenea, sprijin pentru punerea în aplicare 
a măsurilor orizontale. În plus, asisten ţa UE poate ajuta ţările să se pregătească pentru 
investiţii prin sprijinirea unor studii în vederea definirii planurilor generale, fezabilit ăţii 
proiectelor şi studii parteneriatelor public- private.  
În plus, propunerea Comisiei pentru  noile mandate de  creditare extern ă ale Băncii Europene 
de Investi ţii pentru 2007-13 prevede o cre ştere considerabil ă a plafonului de creditare pentru 
ţările învecinate. Un memorandum de în ţelegere special a fost semnat între Comisie, BEI şi 
BERD pentru a facilita cooperarea în Rusia, Europa de Est, regiunea sudic ă a Caucazului şi 
Asia Central ă.  
Procedura de supraveghere fiscal ă va asigura sprijin financiar ţărilor candidate şi ţărilor 
potenţial candidate (a se ve dea capitolul 1.1). În func ţie de statutul ţării, tipul de sprijin 
variază. Ţările candidate vor primi întregul sprijin de  pre-aderare, inclusiv sprijin pentru a 
îndeplini criter iile de aderare şi pentru a se preg ăti pentru fonduri stru cturale/de coeziune, 
inclusiv investi ţii în infrastructur ă, întrucât candida ţii potenţiali vor beneficia de o gam ă mai 
limitată de măsuri.  
 
RO 12   RO 3.3. Cadrul institu ţional 
Ca urmare a analizei prezentate în capitolele precedente şi sprijinului puternic primit din 
partea diferi ţilor mandatari prin consult ări publice, Comisia este de p ărere că un bun cadru de 
coordonare, obligatoriu din punct de  vedere juridic, este esen ţial. Astfel se va asigura un 
angajament ferm şi o cointeresare a statelor respec tive în vederea punerii în aplicare a 
măsurilor necesare într-o manier ă oportună şi sincronizat ă de-a lungul axei.  
Un posibil cadru de coordonare ar put ea prevedea stabilirea unui decor institu ţional rentabil 
pentru a sprijini punerea în aplicare şi monitorizarea axelor. Aceasta s-ar putea realiza sub 
forma unei o structur ă pe trei nivele constând din:  
– Grupuri directoare regionale  pentru a urma punerea în aplicare a axelor şi măsurilor 
stabilite la nivel tehnic. Grupurile  directoare regionale ar putea s ă organizeze şi 
Conferinţele finanţatorilor pe axe şi să implice parteneri sociali şi alte părţi interesate 
acolo unde este cazul. Toate grupu rile regionale ar trebui s ă se reuneasc ă în mod 
regulat, de exemplu anual, pentru a se  asigura de punerea în aplicare precis ă a 
măsurilor stabilite şi pentru a c ădea de acord asupra unor metode generale de 
evaluare şi monitorizare strategic ă şi la nivel de proiect.  
– Reuniuni ministeriale pentru a lua decizii strategice cu privire la cadrul coordonator 
şi axele transna ţionale, proiectele de infrastructur ă şi măsurile orizontale şi 
dezvoltarea lor ulterioar ă bazată pe recomandarea comun ă a grupurilor directoare 
regionale.  
– Un Secretariat  pentru a asigura sprijinul administrativ şi tehnic. O finan ţare susţinută, 
suficientă şi pe termen lung pentru Secr etariat ar tr ebui garantat ă având în vedere 
contribuţia ţărilor de pe axe preocupate s ă-şi întărească angajamentul şi proprietatea.  
Pentru a asigura rentabilitatea şi pentru a evita  dublarea inutil ă a muncii, grupurile directoare 
Regionale şi Secretariatele existente ar trebui s ă asigure aceste func ţii, acolo unde exist ă. (A 
se vedea capitolul 1.2.3).  
3.4. Abordare în trepte 
Pentru a accelera procesul general şi pentru a garanta c ă formatul şi conţinutul structurii de 
cooperare întrunesc nevoile şi aşteptările părţilor implicate, Comisia propune o abordare în 
două etape pentru punerea în  aplicare a politicii: 
1. În prima etap ă, se vor lansa discu ţii exploratorii cu toate ţările vecine. Aceste discu ţii 
vor avea drept scop fie evaluarea interesului şi angajamentului ţărilor în vederea 
întăririi cadrelor coordonatoare mu ltilaterale, acolo unde ele exist ă, fie stabiliea unui 
asemenea cadru acolo unde nu exist ă în prezent. În aceast ă fază, se vor c ăuta şi 
soluţii interimare pentru a permite o dezvoltare neîntrerupt ă a axelor.  
2. În a doua faz ă, ca urmare a negocierilor de ta tonare, Comisia va face o propunere 
concretă pentru punerea în aplicare a politicii şi a cadrului coordonator.  
 
RO 13   RO Anexa 1 – Alinierea ce lor cinci axe transna ţionale