Pe scurt, subfinanțarea persistentă și lipsa de cooperare au generat deficite critice în materie de capabilități de apărare, în special în ceea ce privește domeniile de vârf, și au condus la fragmentarea sectoarelor conexe în Europa. Este esențial ca UE să nu repete greșelile din trecut care au condus la ineficiențe, suprapuneri și dependențe, ci să se bazeze pe inițiativele UE în domeniul apărării și pe instrumentele de dezvoltare a capabilităților instituite în ultimii ani pentru a consolida cooperarea în materie de apărare a statelor membre. Aceste inițiative – în special Fondul european de apărare (FEA) – vizează reducerea fragmentării pieței europene a apărării și consolidarea coordonării politicilor de apărare ale statelor membre, a planificării și a dezvoltării capabilităților, în special prin intermediul cooperării structurate permanente (PESCO), al procesului anual coordonat de revizuire privind apărarea (CARD) și al Planului de dezvoltare a capabilităților (PDC). În plus, în Busola strategică se solicită ca, începând din 2022, să se organizeze reuniuni ministeriale anuale în domeniul apărării privind inițiativele UE în domeniul apărării care abordează dezvoltarea capabilităților, organizate și prezidate de Înaltul Reprezentant/vicepreședintele Comisiei/șeful Agenției Europene de Apărare, utilizând pe deplin formatele existente. Toate acestea reprezintă pași importanți în direcția bună pentru a aborda deficitele existente, dar trebuie consolidate în continuare, având în vedere noua situație, în special în ceea ce privește investițiile comune și achizițiile publice de capabilități de apărare. Astfel de măsuri sunt esențiale pentru a asigura faptul că Europa poate dispune de capabilități de apărare mai puternice și cu un grad sporit de interoperabilitate, consolidând în același timp baza industrială și tehnologică de apărare europeană (European defence technological and industrial base, EDTIB), ambele fiind esențiale pentru securitatea pe termen lung a Europei și pentru autonomia strategică a acesteia.

În plus, în ultimul deceniu, SUA – și, fapt mai îngrijorător, Rusia – și-au majorat bugetele de apărare într-un ritm mult mai ridicat decât Europa. Este frapantă majorarea într-o măsură și mai mare, în aceeași perioadă, a bugetului de apărare al Chinei. În perioada 1999-2021, cheltuielile de apărare combinate ale UE au crescut cu 19,7 %, față de 65,7 % în cazul SUA, 292 % în cazul Rusiei și 592 % în cazul Chinei. Acest lucru nici măcar nu ține seama de subestimarea semnificativă a cheltuielilor de apărare ale Chinei și Rusiei, deoarece puterea de cumpărare a bugetului acestora este mai mare decât cea care ar rezulta din conversia bazată pe cursurile de schimb. Pe baza parității puterii de cumpărare, bugetele de apărare ale Rusiei și Chinei pentru 2021 sunt estimate la 178 de miliarde USD și, respectiv, 332 de miliarde USD. În plus, în Statele Unite, China și Rusia, ponderea investițiilor în cheltuielile de apărare este semnificativ mai mare decât cea a statelor membre ale UE.

Deși nu există o țintă obligatorie din punct de vedere juridic în privința nivelului cheltuielilor naționale de apărare ale statelor membre, marea majoritate a acestora au convenit, în cadrul NATO și/sau al cooperării structurate permanente (PESCO), asupra obiectivului de a-și spori cheltuielile de apărare. Ca termen de comparație: dacă toate statele membre ar fi cheltuit 2 % din PIB-ul lor pentru apărare, cu o pondere de 20 % din această sumă dedicată investițiilor, din 2006 până în 2020, acest lucru ar fi condus la o sumă suplimentară de aproximativ 1 100 miliarde EUR pentru apărare, din care aproximativ 270 de miliarde EUR pentru investiții.

În plus, cheltuielile europene de apărare au înregistrat în trecut un nivel mai scăzut de eficiență și de realizări în comparație cu cele ale aliaților și ale concurenților noștri. Se estimează că lipsa de cooperare între statele membre în domeniul apărării costă zeci de miliarde EUR pe an. În pofida creșterii cheltuielilor europene în domeniul apărării în 2020, a existat un nou nivel minim, și anume doar 11 % din investiții au fost cheltuite în colaborare – mult sub pragul de 35 % convenit de statele membre în cadrul AEA și stabilit în cadrul cooperării structurate permanente – comparativ cu nivelul de 89 % din cheltuieli care s-au făcut din perspectivă națională. Lipsa de cooperare a dus la suprapuneri inutile și la o multiplicare a sistemelor de apărare de același tip în cadrul UE. În plus, în timp ce în 2020 cheltuielile combinate ale statelor membre destinate cercetării și tehnologiei (C&T) în domeniul apărării s-au ridicat la 2,5 miliarde EUR, această sumă reprezintă doar 1,2 % din totalul cheltuielilor lor de apărare, cu mult sub pragul de 2 % convenit în cadrul AEA și stabilit ca angajament cu caracter mai strict în cadrul PESCO.

3.Deficitele din industria apărării

Baza industrială europeană este compusă dintr-un număr mare de contractanți principali, de întreprinderi cu capitalizare medie și de întreprinderi mici și mijlocii care dezvoltă și produc cea mai mare parte a tehnologiilor avansate și a capabilităților de apărare de care au nevoie forțele armate ale statelor membre și pe care acestea le-ar putea achiziționa. În ansamblu, cifra de afaceri anuală estimată a sectorului apărării din UE se ridică la aproape 84 de miliarde EUR, sprijinind în mod direct peste 196 000 de locuri de muncă de înaltă calificare și peste 315 000 de locuri de muncă în mod indirect

În pofida competitivității globale a sectorului, există dificultăți și deficite. Întreprinderile din domeniul apărării sunt încă structurate în principal pe model național, beneficiind de o relație strânsă cu guvernele naționale. Această structură a pieței, combinată cu un nivel scăzut al cheltuielilor de investiții, a avut ca rezultat o serie de actori naționali care își desfășoară activitatea pe piețe de dimensiuni reduse, producând, prin urmare, volume mici. O serie de măsuri de consolidare la nivel național și european nu au avut nici pe departe anvergura măsurilor de consolidare a sectorului apărării din SUA.

Prin urmare, EDTIB rămâne foarte fragmentată, în special în afara sectorului aeronautic și al rachetelor. Fragmentarea reduce considerabil capacitatea de a îmbunătăți competitivitatea EDITB prin punerea în comun a cercetării și dezvoltării și prin economii de scară în producție. În plus, în cazul unor echipamente esențiale de apărare pentru care EDTIB nu oferă soluții autohtone, suntem dependenți de producătorii din țări terțe.

Cauzele profunde ale dificultăților EDTIB sunt reprezentate de deficitele legate de faptul că statele membre subfinanțează investițiile în domeniul apărării și de fragmentarea cheltuielilor, precum și de faptul că o parte foarte importantă a cheltuielilor statelor membre nu este investită în EDTIB, chiar și atunci când există produse fabricate în UE. Cu titlu indicativ, se estimează că, în perioada 2007-2016, peste 60 % din bugetul european destinat achizițiilor publice în domeniul apărării a fost cheltuit pentru importuri militare din afara UE, cu controalele sau restricțiile aferente din partea țărilor terțe.

Revenirea la conflicte de mare intensitate și la o amenințare teritorială sporită necesită o reconversie a ecosistemului industrial de apărare în UE, pentru a garanta securitatea aprovizionării și consolidarea capacităților de producție, acolo unde este necesar, sau o viteză superioară pentru a ajunge în faza de expansiune. În plus, în ceea ce privește tehnologiile disruptive care au potențialul de a schimba radical teatrele de operații și echipamentele în viitor (de exemplu, inteligența artificială, tehnologiile cuantice), cauzele profunde descrise riscă să afecteze competitivitatea EDTIB pe termen lung și capacitatea sa de a dezvolta capabilități avansate (de exemplu, sisteme hipersonice, luptă colaborativă).

4.Deficitele în materie de capabilități

În Busola strategică s-a identificat ambiția generală a UE „de a dezvolta în continuare forțe care acoperă întregul spectru care să fie agile și mobile, interoperabile, avansate din punct de vedere tehnologic, eficiente din punct de vedere energetic și reziliente”. De asemenea, s-a reamintit că au fost deja identificate deficite critice de capabilități indispensabile pentru a permite Uniunii să își asume întreaga gamă de sarcini legate de politica de securitate și apărare comună (PSAC) prevăzute în tratat, în special cele cu un spectru mai ridicat de intensitate. Remedierea acestor deficite este inclusă în prioritățile stabilite de statele membre în Planul de dezvoltare a capacităților din 2018, care va fi revizuit în lumina Busolei strategice și va rămâne o referință esențială pentru coerența dintre inițiativele UE în domeniul apărării.

Pentru a aborda aceste priorități, se oferă sprijin financiar prin FEA, contribuindu-se la dezvoltarea factorilor de sprijin strategici și a capabilităților majore, în timp ce statele membre colaborează, de asemenea, pentru a le aborda prin intermediul a 60 de proiecte în cadrul PESCO.

Comisia și Agenția Europeană de Apărare (AEA) au analizat deficitele de investiții în domeniul apărării. În acest context, AEA a prezentat statelor membre o analiză a deficitelor în materie de investiții care trebuie remediate pe termen scurt, mediu și lung, pe trei direcții de acțiune: 1) să fie pregătite (creșterea gradului de pregătire, inclusiv refacerea stocurilor în contextul sprijinului acordat Ucrainei); 2) să își sporească forțele și capabilitățile existente și 3) să își consolideze și să își modernizeze capabilitățile, pe baza priorităților UE în materie de capabilități convenite și pe baza informațiilor furnizate în cadrul CARD (a se vedea anexa).

Având în vedere gradul ridicat de amenințare la adresa securității și pe baza analizei coordonate a Comisiei și a AEA, Comisia și Înaltul Reprezentant propun să se pună accentul pe următoarele deficite, cele mai urgente în materie de capabilități, ce pot fi abordate de industria europeană de apărare:

1.refacerea stocurilor: să se asigure disponibilitatea forțelor armate de luptă și să se coordoneze cererile naționale concurente, evitându-se o spirală a prețurilor și garantându-se că țările cele mai expuse au acces la capabilitățile necesare;

2.înlocuire: să se elimine treptat sistemele moștenite din era sovietică aflate încă în uz în cadrul forțelor armate ale UE și să se înlocuiască cu soluții europene (cum ar fi: tancuri principale de luptă, vehicule blindate de luptă, vehicule de luptă pentru infanterie, transportoare blindate de trupe, artilerie grea etc.), ca parte a unui efort mai amplu de consolidare a capabilităților existente și de sprijinire a interoperabilității, precum și de consolidare a securității aprovizionării;

3.consolidare: să se consolideze sistemele de apărare aeriană și antirachetă multistratificate ale statelor membre, începând cu sistemele cu rază medie de acțiune ale statelor cele mai expuse. Apărarea zonelor populate, a forțelor armate și/sau a infrastructurii critice împotriva amenințărilor aeriene și a rachetelor reprezintă o provocare majoră în noua situație de securitate.

În afară de aceste deficite în materie de capabilități, care constituie o urgență, Comisia și Înaltul Reprezentant propun să se depună eforturi în direcția capabilităților strategice pe termen mediu și lung enumerate în continuare, scopul fiind îmbunătățirea capabilităților de apărare ale Europei în fața amenințărilor persistente:

·domeniul aerian: dezvoltarea și operaționalizarea sistemului „Eurodrone” de altitudine medie (MALE RPAS) – care face parte dintr-o serie de proiecte desfășurate în cadrul cooperării structurate permanente (PESCO) și al Fondului european de apărare (FEA) – au căpătat o importanță din ce în ce mai mare. Pe termen scurt și mediu, prioritatea o constituie modernizarea și extinderea capacităților de alimentare în aer și a flotelor de aeronave existente, dezvoltarea unei apărări aeriene multistratificate capabile de o gestionare integrată, precum și dezvoltarea și achiziționarea de capabilități antidrone și de drone de dimensiuni medii folosite ca armă. Pe termen mediu și lung, modernizarea sistemelor antiacces/de interdicție zonală și a flotei de aeronave de luptă multifuncționale din UE este un alt domeniu în care statele membre intenționează să efectueze noi investiții și în care o abordare coordonată ar contribui la optimizarea resurselor, inclusiv în vederea dezvoltării noii generații de sisteme.

·domeniul terestru: modernizarea și extinderea stocului existent de tancuri principale de luptă și de vehicule blindate de luptă, precum și a sistemelor de nouă generație a devenit o urgență pentru numeroase state membre, în contextul revenirii războiului la scară largă și de mare intensitate în Europa. Consolidarea capabilităților de luptă terestră ar trebui să includă capabilitățile de sprijin în luptă, în special o gamă largă de sisteme antitanc și de artilerie, cu accent pe atacul de precizie și pe contraartilerie.