Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind semnarea unui acord între Uniunea Europeană și Confederația Elvețiană referitor la cooperarea în ceea ce privește aplicarea legislațiilor acestora în domeniul concurenței /* COM/2012/0244 final - 2012/0126 (NLE) */





EXPUNERE DE MOTIVE (1) Uniunea Europeană a încheiat acorduri bilaterale de cooperare pentru a structura și facilita cooperarea dintre Comisie și autoritățile de concurență din străinătate. Există patru astfel de acorduri, cu SUA[1] (1991), Canada[2] (1999), Japonia[3] (2003) și Coreea de Sud (2009)[4] . Toate aceste acorduri sunt așa-numitele acorduri de „primă generație”; ele includ diverse instrumente de cooperare în domeniul politicii în materie de concurență, dar exclud schimbul de elemente de probă. Aceste acorduri pot fi considerate o reușită. Beneficiul lor principal este că înscriu într-un cadru structurat cooperarea și dialogul de politică aferent privind cazurile contribuind astfel la o punere în aplicare mai eficientă a legislației în domeniul concurenței. (2) Cu toate acestea, acordurile de cooperare existente exclud în mod expres schimbul de informații confidențiale sau protejate. În practică, aceasta înseamnă că nicio informație obținută prin procesul oficial de investigare nu poate fi împărtășită altor autorități fără aprobarea expresă („derogări”) a societății care a furnizat acea informație. Absența unei posibilități de a face schimb de informații confidențiale sau protejate în temeiul unui acord de cooperare de „primă generație” este considerată a fi deficiența majoră a acestui tip de acorduri, în special în investigațiile privind cartelurile[5]. (3) UE și Elveția sunt doi parteneri economici foarte importanți, ale căror economii sunt profund integrate. Ca urmare, numeroase practici anticoncurențiale au efecte transfrontaliere asupra schimburilor comerciale dintre UE și Elveția. Multe cazuri analizate de Comisie privesc practici care implică societăți elvețiene și/sau afectează piața elvețiană. În mod similar, există probe clare care atestă că anumite practici anticoncurențiale care au loc în Elveția, și în special cartelurile, afectează, de asemenea, piețele UE. Comisia de Concurență din Elveția și Comisia au colaborat deja într-un anumit număr de cazuri, în afara cadrului unui acord formal. La fel ca în cazul acordurilor de „primă generație”, această cooperare este limitată în mod semnificativ de faptul că acestea nu pot să facă schimb de informații confidențiale. (4) Prezentul acord între Uniunea Europeană și Confederația Elvețiană privind cooperarea în ceea ce privește aplicarea legislațiilor acestora în domeniul concurenței soluționează această limitare prin faptul că permite Comisiei și Comisiei de Concurență din Elveția să facă schimb de informații confidențiale. La fel ca acordurile de „primă generație” încheiate până în prezent, prezentul acord va contribui la structurarea cooperării și a dialogului de politică în materie de concurență cu autoritățile elvețiene. Prin includerea posibilității de a schimba, sub rezerva respectării unor condiții speciale, informații confidențiale între agențiile de concurență ale ambelor părți, acordul va permite, de asemenea, Comisiei să beneficieze de rezultatele informațiilor culese de Comisia de Concurență din Elveția. (5) Punerea în aplicare a prezentului acord va fi facilitată de convergența deja existentă dintre cele două sisteme de aplicare a normelor în domeniul concurenței. Normele de fond ale UE și cele elvețiene sunt foarte asemănătoare, ceea ce înseamnă că probabilitatea ca autoritățile elvețiene și Comisia să investigheze aceleași practici și să dețină informații relevante pentru investigația celeilalte părți este mai mare. De asemenea, acestea au competențe de investigație similare. Drept urmare, tipul și sfera de aplicare a informațiilor pe care s-ar putea să le culeagă și împartă sunt echivalente. Ambele sisteme de aplicare prevăd sancțiuni asemănătoare: ele aplică sancțiuni administrative doar întreprinderilor, iar persoanele fizice nu pot fi urmărite penal și nici nu pot fi amendate. Mai mult, ambele sisteme recunosc drepturi procedurale similare ale părților și drepturile de privilegiu juridic și de a nu contribui la propria incriminare. (6) La 26 noiembrie 2010, Consiliul a autorizat Comisia să negocieze cu Confederația Elvețiană prezentul acord. După zece runde, negocierile s-au încheiat la 7 decembrie 2011. În cadrul acordului sunt abordate toate elementele prevăzute în directivele de negociere ale Consiliului. (7) În primul rând, prezentul acord conține dispozițiile care se regăsesc în acordurile de cooperare încheiate până în prezent cu SUA, Canada, Japonia și Coreea. Acesta conține dispoziții privind notificarea măsurilor de aplicare ce afectează în mod semnificativ interesul major al celeilalte părți, dispoziții de organizare a cooperării practice dintre Comisie și Comisia de Concurență din Elveția și dispoziții privind curtoazia activă și pasivă. (8) În al doilea rând, acordul reglementează discutarea și transmiterea de informații între Comisie și Comisia de Concurență din Elveția. Acesta autorizează Comisia și Comisia de Concurență din Elveția să poarte discuții cu privire la informațiile obținute prin procesul de investigație. Mai mult, fiecare autoritate poate, în anumite condiții, să transmită celeilalte autorități informațiile aflate deja în posesia sa și care sunt obținute prin procesul de investigare. Aceste autorități nu pot face acest lucru decât atunci când investighează același comportament sau aceeași tranzacție sau comportamente sau tranzacții conexe. Acordul prevede că acestea nu pot discuta sau transmite informații care au fost primite în cadrul procedurilor lor de clemență sau de tranzacționare fără acordul prealabil expres al sursei. Acestea nu pot nici să facă schimb de informații în cazul în care utilizarea unor astfel de informații ar fi interzisă în temeiul drepturilor și al privilegiilor procedurale garantate în conformitate cu legislațiile lor relevante. Decizia de a transmite informații este întotdeauna la latitudinea autorității care le transmite. Nu există nicio obligație în acest sens. (9) În conformitate cu directivele de negociere, acordul stabilește norme referitoare la utilizarea informațiilor discutate sau transmise astfel. Informațiile obținute prin procesul de investigare, discutate sau transmise în temeiul prezentului acord nu pot fi utilizate de către autoritatea care le primește decât pentru aplicarea normelor sale de concurență la același comportament sau tranzacție sau la comportamente sau tranzacții conexe, și doar în scopul cererii respective, după caz. În plus, nicio informație discutată sau transmisă nu este folosită pentru a aplica orice tip de sancțiuni, fie ele de privare de libertate sau nu, persoanelor fizice. (10) Acordul conține, de asemenea, dispoziții privind protecția informațiilor discutate sau transmise: Comisia și Comisia de Concurență din Elveția trebuie să respecte confidențialitatea acestor informații, în conformitate cu normele proprii. În această privință, Comisia constată cu satisfacție că normele elvețiene privind confidențialitatea sunt comparabile cu cele ale UE și, prin urmare, că secretele de afaceri și alte informații confidențiale pe care s-ar putea să le transmită Comisiei de Concurență din Elveția vor beneficia de un nivel de protecție adecvat. Atunci când pun în aplicare prezentul acord, ambele autorități asigură, de asemenea, protecția datelor cu caracter personal, în conformitate cu legislațiile lor relevante privind datele cu caracter personal. Normele elvețiene pot fi considerate a fi echivalente. Comisia a adoptat o decizie în care a concluzionat că, în general, Elveția asigură un nivel adecvat de protecție a datelor cu caracter personal transferate din UE[6]. (11) În sfârșit, acordul permite divulgarea informațiilor transmise în temeiul acordului în anumite condiții limitate, cum ar fi pentru procedura de acces la dosar, pentru procedurile judiciare, către autoritățile naționale de concurență și către Autoritatea AELS de Supraveghere, în cazul în care divulgarea unor documente importante acestor agenții este necesară pentru adoptarea unei decizii a Comisiei. 2012/0126 (NLE) Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind semnarea unui acord între Uniunea Europeană și Confederația Elvețiană referitor la cooperarea în ceea ce privește aplicarea legislațiilor acestora în domeniul concurenței CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (3) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (5), având în vedere propunerea Comisiei Europene, întrucât: (1) La 26 noiembrie 2010, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu Confederația Elvețiană. (2) Negocierile cu Confederația Elvețiană au fost finalizate. (3) Acordul ar trebui semnat sub rezerva încheierii acestuia, ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE: Articolul 1 Semnarea Acordului dintre Uniunea Europeană și Confederația Elvețiană referitor la cooperarea în ceea ce privește aplicarea legislațiilor acestora în domeniul concurenței se aprobă în numele Uniunii, sub rezerva încheierii acordului menționat[7]. Articolul 2 Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana împuternicită să semneze acordul în numele Uniunii, sub rezerva încheierii acestuia. Articolul 3 Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării. Adoptată la Bruxelles, Pentru Consiliu Președintele ANEXĂ Acord între Uniunea Europeană și Confederația Elvețiană referitor la cooperarea în ceea ce privește aplicarea legislațiilor acestora în domeniul concurenței Confederația Elvețiană (denumită în continuare „Elveția”), pe de o parte, și Uniunea Europeană (denumită în continuare „Uniunea”), pe de altă parte, denumite în continuare „parte” sau „părți”, Având în vedere relațiile strânse care există între Elveția și Uniune și recunoscând contribuția cooperării în abordarea practicilor anticoncurențiale la îmbunătățirea și consolidarea relației lor, Constatând faptul că aplicarea judicioasă și cu eficacitate a legislației în domeniul concurenței reprezintă un aspect important pentru funcționarea eficientă a piețelor relevante ale acestora, precum și pentru bunăstarea economică a consumatorilor ambelor părți și pentru schimburile comerciale dintre ele, Ținând seama de faptul că sistemele de aplicare a normelor în domeniul concurenței ale Elveției și ale Uniunii se bazează pe aceleași principii și prevăd norme similare, Luând act de recomandarea revizuită a Consiliului Organizației pentru Cooperare și Dezvoltare Economică privind cooperarea între țările membre în ceea ce privește practicile anticoncurențiale care afectează schimburile internaționale, adoptată la 27 și 28 iulie 1995, Recunoscând contribuția cooperării și coordonării, inclusiv a schimbului de informații și, în special, a transmiterii de informații care au fost obținute de către părți în cursul proceselor lor de investigare, la o punere în aplicare cu mai multă eficacitate a legislațiilor în domeniul concurenței ale celor două părți. Convin după cum urmează: Articolul I – Obiectul Obiectul prezentului acord este de a contribui la aplicarea cu eficacitate a legislației fiecărei părți în domeniul concurenței prin cooperare și coordonare, inclusiv schimb de informații între autoritățile de concurență ale părților, precum și de a evita conflictele sau de a reduce posibilitatea apariției unor astfel de conflicte între părți în orice chestiune privind aplicarea legislației în domeniul concurenței a fiecărei părți. Articolul II- Definițiile În sensul prezentului acord, următorii termeni se definesc după cum urmează: (1) „autoritate de concurență” și „autorități de concurență” ale părților înseamnă (a) în cazul Uniunii, Comisia Europeană, în ceea ce privește competențele care îi sunt conferite în temeiul legislației în domeniul concurenței a Uniunii și (b) în cazul Elveției, Comisia de Concurență și secretariatul acesteia; (2) „autoritate competentă a unui stat membru” înseamnă autoritatea fiecărui stat membru al Uniunii care răspunde de aplicarea legislației în domeniul concurenței. După semnarea prezentului acord, Uniunea va transmite Elveției o listă cu aceste autorități. Comisia Europeană va transmite Comisiei de Concurență o listă actualizată de fiecare dată când are loc o modificare; (3) „legislația în domeniul concurenței” înseamnă: (a) în cazul Uniunii, articolele 101, 102 și 105 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi, articolele 53 și 54 din Acordul privind Spațiul Economic European atunci când se aplică coroborat cu articolele 101 și 102 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, regulamentele de punere în aplicare ale acestora, precum și orice modificări ulterioare și (b) în cazul Elveției, Legea federală privind cartelurile și alte restricții ale concurenței din 6 octombrie 1995 (denumită în continuare „Acart”), precum și regulamentele ei de punere în aplicare și orice modificări ulterioare; (4) „practici anticoncurențiale” înseamnă orice activități care s-ar putea să facă obiectul unei interdicții, al unor sancțiuni sau al altor măsuri corective luate de către autoritățile de concurență în temeiul legislației în domeniul concurenței a uneia dintre părți sau a ambelor părți. (5) „măsuri de aplicare” înseamnă orice aplicare a legislației în domeniul concurenței prin investigare sau o procedură efectuată de autoritatea de concurență a uneia dintre părți; (6) „informații obținute prin procesul de investigare” înseamnă orice informații obținute de către o parte prin utilizarea drepturilor sale oficiale de investigare sau transmise unei părți în temeiul unei obligații legale; (a) în cazul Uniunii, acestea înseamnă informații obținute prin solicitări de informații efectuate în conformitate cu articolul 18 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului, prin declarații verbale în conformitate cu articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului și prin inspecții efectuate de către Comisie sau în numele Comisiei în conformitate cu articolele 20, 21 și 22 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului sau informații obținute ca urmare a aplicării Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi. (b) în cazul Elveției, acestea înseamnă informații obținute prin solicitări de informații în conformitate cu articolul 40 din Acart, prin declarații verbale în conformitate cu articolul 42 alineatul (1) din Acart și prin inspecții efectuate de către autoritățile de concurență în conformitate cu articolul 42 alineatul (2) din Acart sau informații obținute ca urmare a aplicării Ordonanței privind controlul concentrărilor economice ale întreprinderilor; (7) „informații obținute în cadrul procedurii de clemență” înseamnă: (a) în cazul Uniunii, informații obținute în conformitate cu Comunicarea Comisiei privind imunitatea la amenzi și reducerea cuantumului acestora în cazurile de cartel; (b) în cazul Elveției, informații obținute în conformitate cu articolul 49a alineatul (2) din Acart și articolele 8-14 din Ordonanța privind sancțiunile aplicate restricționărilor ilegale ale concurenței. (8) „informații obținute în cadrul procedurii de tranzacționare” înseamnă: (a) în cazul Uniunii, informații obținute în conformitate cu articolul 10a din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei; (b) în cazul Elveției, informații obținute în conformitate cu articolul 29 din Acart. Articolul III – Notificările (1) Autoritatea de concurență a unei părți notifică în scris autorității de concurență a celeilalte părți măsurile de aplicare pe care autoritatea de concurență care face notificarea le consideră susceptibile să afecteze interese importante ale celeilalte părți. Notificările realizate în temeiul prezentului articol pot fi efectuate prin mijloace electronice. (2) Printre măsurile de aplicare susceptibile să afecteze interese importante ale celeilalte părți, se numără, în special: (a) măsurile de aplicare privind practicile anticoncurențiale, altele decât concentrările economice, inițiate împotriva unei întreprinderi constituite sau organizate în temeiul actelor cu putere de lege și al normelor administrative aplicabile pe teritoriul celeilalte părți; (b) măsurile de aplicare ce implică un comportament despre care se crede că este încurajat, cerut sau aprobat de către cealaltă parte; (c) măsurile de aplicare ce implică o concentrare economică în care una sau mai multe părți la tranzacție sunt întreprinderi constituite sau organizate în temeiul actelor cu putere de lege și al normelor administrative aplicabile pe teritoriul celeilalte părți; (d) măsurile de aplicare ce implică o concentrare economică în care o întreprindere care controlează una sau mai multe părți la tranzacție este constituită sau organizată în temeiul actelor cu putere de lege și normelor administrative aplicabile pe teritoriul celeilalte părți; (e) măsurile de aplicare luate împotriva unor practici anticoncurențiale, altele decât concentrările economice care, de asemenea, au loc sau au avut loc, în mare parte, pe teritoriul celeilalte părți și (f) măsurile de aplicare ce implică măsuri corective care impun sau interzic în mod expres un comportament pe teritoriul celeilalte părți sau care conțin obligații pentru întreprinderile de pe teritoriul respectiv. (3) Notificările cu privire la concentrări economice, efectuate în temeiul alineatului (1), se transmit: (a) în cazul Uniunii, la deschiderea unei proceduri în temeiul articolului 6 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004; (b) în cazul Elveției, la deschiderea unei proceduri în temeiul articolului 33 din Acart. (4) Notificările cu privire la alte chestiuni decât concentrările economice, efectuate în temeiul alineatului (1), se transmit: (a) în cazul Uniunii, la deschidere unei proceduri menționate la articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 773/2004 al Comisiei; (b) în cazul Elveției, la deschiderea unei proceduri în temeiul articolului 27 din Acart. (5) Notificările conțin, în special, numele părților implicate în investigație, activitățile analizate și piețele aferente, dispozițiile legale relevante și data măsurilor de aplicare. Articolul IV – Coordonarea măsurilor de aplicare (1) În cazul în care autoritățile de concurență ale ambelor părți adoptă măsuri de aplicare cu privire la aspecte conexe, acestea pot să își coordoneze măsurile de aplicare în cauză. Acestea pot, în special, să își coordoneze calendarul inspecțiilor. (2) Pentru a stabili dacă anumite măsuri de aplicare ar putea fi coordonate, autoritățile de concurență ale părților țin seama, în special, de următoarele elemente: (a) efectul unei astfel de coordonări asupra capacității autorităților de concurență ale ambelor părți de a îndeplini obiectivele măsurilor de aplicare respective; (b) capacitatea relativă a autorităților de concurență ale părților de a obține informațiile necesare realizării măsurilor de aplicare; (c) posibilitatea evitării unor obligații conflictuale și a unor sarcini inutile pentru întreprinderile care fac obiectul măsurilor de aplicare; (d) oportunitatea unei utilizări mai eficiente a resurselor acestora. (3) Cu condiția unei notificări corespunzătoare efectuate de autoritatea de concurență a celeilalte părți, autoritatea de concurență a fiecărei părți poate, în orice moment, să limiteze coordonarea măsurilor de aplicare și să continue, în mod independent, o anumită măsură de aplicare. Articolul V – Evitarea conflictelor (curtoazia pasivă) (1) Autoritățile de concurență ale ambelor părți țin seama, cu precădere, de interesele importante ale celeilalte părți în toate etapele măsurilor de aplicare, inclusiv de deciziile de inițiere a unor măsuri de aplicare, de domeniul de aplicare a măsurilor și de natura sancțiunilor sau de alte măsuri corective impuse în fiecare caz. (2) Dacă o anumită măsură de aplicare avută în vedere de o autoritate de concurență a unei părți ar putea afecta interese importante ale celeilalte părți, autoritatea respectivă, fără a se aduce atingere puterii sale de apreciere, depune toate eforturile pentru: (a) a furniza în timp util autorității de concurență a celeilalte părți informații cu privire la evoluțiile semnificative legate de interesele celeilalte părți, (b) a oferi autorității de concurență a celeilalte părți posibilitatea de a prezenta observații și (c) a ține seama de observațiile autorității de concurență a celeilalte părți, respectând pe deplin, în același timp, independența autorității de concurență a fiecăreia din părți în adoptarea propriilor decizii. Punerea în aplicare a prezentului alineat nu aduce atingere obligațiilor autorităților de concurență ale părților prevăzute la articolul III alineatele (3) și (4). (3) În cazul în care autoritatea de concurență a fiecărei părți consideră că măsurile sale de aplicare ar putea avea un efect negativ asupra intereselor importante ale celeilalte părți, aceasta depune toate eforturile pentru a concilia în mod corespunzător interesele respective. În realizarea unei astfel de concilieri, autoritatea de concurență a părții în cauză ar trebui să ia în considerare următoarele elemente, în plus față de orice alt element care ar putea fi relevant în împrejurările respective: (a) importanța relativă a efectelor reale sau potențiale ale practicilor anticoncurențiale asupra intereselor importante ale părții care aplică măsurile în raport cu efectele asupra intereselor importante ale celeilalte părți; (b) importanța relativă pentru practicile anticoncurențiale a comportamentului sau a tranzacțiilor care au loc pe teritoriul unei părți în raport cu comportamentul sau tranzacțiile care au loc pe teritoriul celeilalte părți; (c) gradul în care ar fi afectate măsurile de aplicare întreprinse de cealaltă parte cu privire la aceleași întreprinderi; (d) gradul în care întreprinderilor le vor fi impuse cerințe contradictorii de către cele două părți. Articolul VI – Curtoazia activă (1) În cazul în care autoritatea de concurență a unei părți consideră că anumite practici anticoncurențiale desfășurate pe teritoriul celeilalte părți ar putea afecta în mod negativ interesele importante ale primei părți, luând în considerare importanța evitării conflictelor de jurisdicție și faptul că autoritatea de concurență a celeilalte părți ar putea fi în poziția de a desfășura cu mai multă eficacitate măsuri de aplicare ce vizează astfel de practici anticoncurențiale, această autoritate de concurență poate cere ca autoritatea de concurență a celeilalte părți să inițieze măsuri de aplicare adecvate sau să le extindă pe cele existente. (2) Cererea este formulată cât mai exact posibil în ceea ce privește natura practicilor anticoncurențiale și efectul lor real sau potențial asupra intereselor importante ale părții a cărei autoritatea de concurență formulează cererea și include o ofertă de informații suplimentare și de cooperare de altă natură pe care autoritatea de concurență care formulează cererea o poate asigura. (3) Autoritatea de concurență căreia îi este adresată cererea analizează cu atenție posibilitatea inițierii de măsuri de aplicare sau a extinderii măsurilor aflate în derulare care vizează practicile anticoncurențiale menționate în cerere. Autoritatea de concurență căreia îi este adresată cererea informează autoritatea de concurență care a formulat cererea cu privire la deciziile sale cât mai curând posibil din punct de vedere practic. În cazul în care sunt inițiate sau extinse măsuri de aplicare, autoritatea de concurență căreia îi este adresată cererea informează autoritatea de concurență care a formulat cererea cu privire la rezultatul acestor măsuri și, în măsura posibilului, cu privire la evoluțiile intermediare importante. (4) Nicio dispoziție a prezentului articol nu limitează opțiunile aflate la dispoziția autorității de concurență a părții căreia îi este adresată cererea, în temeiul legislației și practicii sale în materie de concurență, de a adopta sau nu măsuri de aplicare privind practicile anticoncurențiale menționate în cerere, și nici nu împiedică autoritatea de concurență a părții care a formulat cererea să își retragă solicitarea. Articolul VII – Schimbul de informații (1) Pentru a atinge obiectivul prezentului acord, menționat la articolul I, autoritățile de concurență ale părților pot să facă schimb de opinii și de informații cu privire la aplicarea legislațiilor proprii în domeniul concurenței, astfel cum se prevede în prezentul articol și la articolele VIII, IX și X. (2) Autoritățile de concurență ale părților pot discuta orice informații, inclusiv informațiile obținute prin procesul de investigare, dacă este necesar pentru a realiza cooperarea și coordonarea prevăzute în temeiul prezentului acord. (3) Autoritățile de concurență ale părților își pot transmite una alteia informații aflate în posesia lor atunci când întreprinderea care a furnizat informațiile și-a exprimat consimțământul expres în scris. În cazul în care astfel de informații conțin date cu caracter personal, aceste date cu caracter personal pot fi transmise doar dacă autoritățile de concurență ale părților investighează același comportament sau tranzacție sau comportamente sau tranzacții conexe. În orice alte cazuri se aplică articolul IX alineatul (3). (4) În absența consimțământului prevăzut la alineatul (3), o autoritate de concurență poate, la cerere, să transmită celeilalte autorități de concurență, pentru utilizare ca elemente de probă, informațiile obținute prin procesul de investigare aflate deja în posesia sa, în următoarele condiții: (a) informațiile obținute prin procesul de investigare pot fi transmise numai în cazul în care ambele autorități de concurență analizează același comportament sau tranzacție sau comportamente sau tranzacții conexe; (b) cererea unor astfel de informații se face în scris și conține o descriere generală a obiectului și a naturii investigației sau a procedurilor la care se referă aceasta, precum și dispozițiile juridice specifice implicate. Aceasta trebuie să identifice, de asemenea, întreprinderile care fac obiectul investigației sau procedurii, a căror identitate este disponibilă la momentul cererii și (c) autoritatea de concurență care primește cererea stabilește, după consultarea cu autoritatea de concurență care a efectuat cererea, informațiile aflate în posesia sa care sunt relevante și care pot fi transmise. (5) Niciuna dintre autoritățile de concurență nu este obligată să discute sau să transmită informații obținute prin procesul de investigare celeilalte autorități de concurență, în special în cazul în care acest lucru ar fi incompatibil cu interesele sale importante sau ar fi nejustificat de împovărător. (6) Autoritățile de concurență ale părților nu discută și nu își transmit una alteia informațiile obținute în cadrul procedurilor de clemență sau de tranzacționare ale părților, cu excepția cazului în care întreprinderea care a furnizat informațiile și-a exprimat consimțământul expres în scris. (7) Autoritățile de concurență ale părților nu discută, nu solicită sau transmit informații obținute prin procesul de investigare în cazul în care utilizarea unor astfel de informații ar fi interzisă în temeiul drepturilor procedurale și privilegiilor garantate de legislațiile relevante ale părților pentru măsurile lor de aplicare, inclusiv dreptul de a nu contribui la propria incriminare și privilegiul juridic profesional. (8) În cazul în care o autoritate de concurență a uneia dintre părți are cunoștință de faptul că un document transmis în temeiul prezentului articol conține informații incorecte, aceasta informează, fără întârziere, cealaltă autoritate de concurență care le corectează sau le elimină. Articolul VIII – Utilizarea informațiilor discutate sau transmise (1) Informațiile pe care o autoritate de concurență a unei părți le discută cu autoritatea de concurență a celeilalte părți sau le transmite acesteia în temeiul prezentului acord sunt utilizate numai în scopul aplicării legislației în domeniul concurenței a părții respective, de către autoritatea sa de concurență. (2) Informațiile obținute prin procesul de investigare și discutate cu autoritatea de concurență a celeilalte părți sau transmise acesteia în temeiul prezentului acord nu sunt utilizate de autoritatea de concurență care le primește decât în scopul aplicării legislației sale în domeniul concurenței cu privire la același comportament sau tranzacție sau cu privire la comportamente și tranzacții conexe. (3) Informațiile transmise în temeiul articolului VII alineatul (4) sunt folosite de autoritatea de concurență care le primește doar în scopul stabilit în cerere. (4) Nicio informație discutată sau transmisă în temeiul prezentului acord nu este utilizată pentru a aplica sancțiuni persoanelor fizice. (5) O autoritate de concurență poate cere ca informațiile transmise în temeiul prezentului acord să fie utilizate doar cu respectarea unor termeni și condiții pe care aceasta le precizează. Autoritatea de concurență care primește informațiile nu le utilizează într-un mod care ar contraveni acestor termeni și condiții fără consimțământul prealabil al celeilalte autorități de concurență. Articolul IX- Protecția și confidențialitatea informațiilor (1) Autoritățile de concurență ale părților vor considera transmiterea sau primirea unei cereri ca fiind confidențială. Informațiile obținute în temeiul prezentului acord sunt considerate confidențiale de către autoritatea de concurență care le primește în conformitate cu legislația sa relevantă. Ambele autorități de concurență refuză, în special, orice cerere a unei părți terțe sau a unei alte autorități de a divulga informațiile primite. Acest lucru nu împiedică divulgarea unor astfel de informații în scopul: (a) obținerii unei hotărâri judecătorești în ceea ce privește aplicarea de către autoritățile publice a legislației în domeniul concurenței a părții; (b) divulgării către întreprinderile care fac obiectul unei investigații sau al unei proceduri în temeiul legislației în domeniul concurenței a părților și împotriva cărora informațiile pot fi utilizate, dacă o astfel de divulgare este impusă de legislația părții care primește informațiile și (c) divulgării către instanțe de judecată în cadrul căilor de atac; (d) divulgării în cazul și în măsura în care aceasta este indispensabilă pentru exercitarea dreptului de acces la documente în conformitate cu legislația unei părți. În astfel de cazuri, autoritatea de concurență care primește informațiile se asigură că protecția secretelor de afaceri rămâne pe deplin garantată. (2) Părțile convin că, în cazul în care autoritatea de concurență a unei părți are cunoștință de faptul că, în ciuda eforturilor susținute depuse, anumite informații au fost utilizate sau divulgate accidental într-un mod contrar dispozițiilor prezentului articol, aceasta notifică de îndată acest lucru autorității de concurență a celeilalte părți. Părțile se consultă prompt cu privire la măsurile care trebuie luate pentru a reduce la minimum orice prejudiciu care rezultă în urma unei astfel de utilizări sau divulgări și pentru a se asigura că o astfel de situație nu se repetă. (3) Părțile asigură protecția datelor cu caracter personal în conformitate cu legislațiile lor relevante. Articolul X- Informațiile autorităților de concurență din statele membre și ale Autorității AELS de Supraveghere (1) Comisia Europeană, pe baza legislației în domeniul concurenței a Uniunii sau pe baza altor dispoziții internaționale referitoare la concurență: (a) poate informa autoritățile competente ale unui stat membru ale cărui interese importante sunt afectate de notificările trimise acesteia de autoritatea elvețiană de concurență în temeiul articolului III; (b) poate informa autoritățile competente ale unui stat membru cu privire la existența oricărei cooperări și coordonări a unor măsuri de aplicare; (c) poate să divulge autorităților competente ale statelor membre doar informațiile transmise de autoritatea de concurență din Elveția în temeiul articolului VII din prezentul acord, pentru a-și îndeplini obligațiile de informare prevăzute la articolele 11 și 14 din Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului și la articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului; (d) poate să divulge Autorității AELS de Supraveghere doar informațiile transmise de autoritatea de concurență din Elveția în temeiul articolului VII din prezentul acord, pentru a-și îndeplini obligațiile de informare prevăzute la articolele 6 și 7 ale Protocolului 23 la Acordul privind SEE referitor la cooperarea dintre autoritățile de supraveghere. (2) Informațiile, altele decât cele făcute publice, comunicate autorităților competente ale statului membru respectiv și Autorității AELS de Supraveghere în temeiul literelor (a), (b), (c) și (d) de mai sus nu sunt utilizate decât în scopul aplicării de către Comisia Europeană a legislației în domeniul concurenței a Uniunii și nu se divulgă. Articolul XI – Consultarea (1) Părțile se consultă între ele, la cererea oricăreia dintre părți, cu privire la orice problemă care ar putea interveni în punerea în aplicare a prezentului acord. La cererea oricăreia dintre părți, părțile iau în considerare examinarea funcționării prezentului acord și analizează posibilitatea dezvoltării în continuare a cooperării lor. (2) Părțile se informează reciproc, cât mai curând posibil, cu privire la orice modificare a legislațiilor proprii în domeniul concurenței, precum și cu privire la orice modificare a altor acte cu putere de lege și norme administrative, precum și cu privire la orice schimbare în practica de aplicare a autorităților lor de concurență, care ar putea afecta funcționarea prezentului acord. La solicitarea oricăreia dintre părți, părțile inițiază consultări cu scopul de a evalua implicațiile specifice pentru prezentul acord ale unor astfel de modificări sau schimbări și, în special, pentru a stabili dacă prezentul acord ar trebui să fie modificat în temeiul articolului XIV alineatul (2). (3) Autoritățile de concurență ale părților se reunesc, la cererea uneia dintre ele, la nivel corespunzător. La aceste întâlniri, ele pot: (a) să se informeze reciproc cu privire la eforturile de aplicare și cu privire la prioritățile aferente legislației în domeniul concurenței a fiecărei părți; (b) să facă schimb de opinii cu privire la sectoarele economice de interes comun; (c) să discute aspecte de interes reciproc privind politicile și (d) să discute alte chestiuni de interes reciproc privind aplicarea legislației în domeniul concurenței a fiecărei părți. Articolul XII – Comunicările (1) Cu excepția cazului în care părțile sau autoritățile lor de concurență au convenit altfel, comunicările în temeiul prezentului acord se fac în limba engleză. (2) Fiecare autoritate de concurență desemnează un punct de contact pentru a facilita comunicarea între părți cu privire la orice chestiune referitoare la punerea în aplicare a prezentului acord. Articolul XIII – Legislația existentă Nicio dispoziție din prezentul acord nu se interpretează astfel încât să aducă atingere elaborării sau aplicării legislației în domeniul concurenței a uneia sau a alteia dintre părți. Articolul XIV- Intrarea în vigoare, modificarea și denunțarea (1) Prezentul acord este aprobat de către părți în conformitate cu procedurile lor interne specifice. Părțile își notifică reciproc îndeplinirea procedurilor respective. Prezentul acord intră în vigoare în prima zi a celei de a doua luni care urmează după data ultimei notificări a aprobării. (2) Părțile pot conveni cu privire la orice modificare a prezentului acord. Cu excepția cazului în care s-a convenit altfel, o astfel de modificare intră în vigoare prin îndeplinirea acelorași proceduri stabilite la alineatul (1). (3) Oricare dintre părți poate denunța prezentul acord în orice moment prin notificarea acestui lucru celeilalte părți în scris, prin canale diplomatice. În această eventualitate, prezentul acord încetează să mai producă efecte după șase (6) luni de la data primirii unei astfel de notificări. DREPT CARE, subsemnații, fiind autorizați în mod corespunzător în acest sens de către părțile respective, au semnat prezentul acord. Întocmit în dublu exemplar la Bruxelles, la ?, în limbile bulgară, cehă, daneză, engleză, estoniană, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, olandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză. PENTRU CONFEDERAȚIA ELVEȚIANĂ PENTRU UNIUNEA EUROPEANĂ [1] Acord între Comunitatea Europeană și Guvernul Statelor Unite ale Americii privind aplicarea legislațiilor acestora în domeniul concurenței, JO L 95, 27.4.1995, p. 47 – 52, astfel cum a fost corectat de JO L 131, 15.6.1995, p. 38–39. [2] Acord între Comunitățile Europene și Guvernul Canadei privind aplicarea legislațiilor acestora în domeniul concurenței, JO L 175, 10.7.1999. [3] Acord între Comunitatea Europeană și Guvernul Japoniei privind cooperarea în domeniul practicilor anticoncurențiale, JO L 183 , 22.7.2003, p. 0012 – 0017. [4] Acord între Comunitatea Europeană și Guvernul Republicii Coreea privind cooperarea în domeniul practicilor anticoncurențiale, JO L 202, 4.8.2009, p. 36-41. [5] Cooperarea între agențiile de concurență în investigațiile privind cartelurile, raport la conferința anuală a rețelei internaționale în materie de concurență (ICN) de la Moscova, din mai 2007, p. 5. [6] Comisia a adoptat o decizie în care concluzionează că normele elvețiene privind protecția datelor cu caracter personal sunt echivalente cu cele ale UE: decizia Comisiei din 26 iulie 2000 privind nivelul adecvat de protecție a datelor cu caracter personal asigurat de Elveția, JO L 215, 2000, p. 1. [7] Textul acordului se va publica împreună cu decizia privind încheierea acestuia.