CUPRINS

1. Introducere 3

2. Context 4

2.1. Soluţionarea efectelor prelungite ale recesiunii mondiale 4

2.2. Stabilirea de reguli noi pentru operaţiunile de asistenţă macrofinanciară 4

2.2.1. Regulamentul-cadru privind asistenţa macrofinanciară 4

2.2.2. Criteriile privind utilizarea împrumuturilor şi a granturilor în cadrul operaţiunilor de asistenţă macrofinanciară 5

3. Operaţiunile de asistenţă macrofinanciară în 2010 5

3.1. Prezentare generală 5

3.2. Operaţiuni individuale în ţările beneficiare în 2010 6

3.2.1. Balcanii de Vest 6

3.2.1.1. Bosnia şi Herţegovina 6

3.2.1.2. Kosovo[1] 7

3.2.1.3. Serbia 7

3.2.2. Ţările vecine din est 8

3.2.2.1. Armenia 8

3.2.2.2. Georgia 8

3.2.2.3. Republica Moldova 9

3.2.2.4. Ucraina 9

3.2.3. Ţări vecine mediteraneene 10

3.2.3.1. Liban 10

4. Asigurarea utilizării adecvate a fondurilor pentru asistenţă macrofinanciară: evaluări operaţionale, studii PEFA şi evaluări ex-post 11

4.1. Evaluări operaţionale 11

4.2. Evaluări privind cheltuielile publice şi responsabilitatea financiară 11

4.3. Evaluări ex-post 11

5. Solicitări de asistenţă şi viitoare propuneri ale Comisiei 12

INTRODUCERE

Prezentul raport oferă o prezentare generală a punerii în aplicare a instrumentului de asistenţă macrofinanciară (AMF) acordată de UE ţărilor terţe în 2010. Acesta descrie contextul general în care au fost aprobate şi puse în aplicare operaţiunile AMF, cuprinde informaţii privind cele mai recente operaţiuni din ţările vecine UE şi prezintă statistici generale privind diferitele operaţiuni AMF desfăşurate pe parcursul ultimilor zece ani.

Anul 2010 a fost unul dintre cei mai activi ani din ultimul deceniu în ceea ce priveşte aplicarea instrumentului AMF, ceea ce reflectă impactul crizei economice mondiale şi ieşirea dificilă din criză a ţărilor vecine UE. Acesta a fost de asemenea primul an în care AMF a funcţionat în noul cadru juridic creat prin intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona.

În acelaşi timp, raportul abordează pe scurt principalele obiective ale propunerii de regulament-cadru privind AMF, care se află în prezent în curs de elaborare şi care se preconizează că va fi înaintată Parlamentului şi Consiliului anul acesta. Raportul explică de asemenea metodologia aplicată de Comisie pentru a decide între acordarea de împrumuturi sau de granturi în cadrul operaţiunilor AMF individuale pe care le propune.

În plus, raportul conţine o secţiune privind evaluările operaţionale, studiile PEFA („Public Expenditure and Financial Accountability” – Cheltuieli publice şi responsabilitate financiară) şi evaluările ex-post realizate în ţări beneficiare AMF. Din 2004, Comisia a realizat evaluări operaţionale ale circuitelor şi procedurilor financiare asociate cu AMF în fiecare dintre ţările beneficiare, la recomandarea Curţii de Conturi. Regulamentul financiar impune de asemenea Comisiei să întreprindă evaluări externe ex-post ale programelor sale. În 2010, Comisia a realizat, cu sprijinul consultanţilor, trei evaluări operaţionale de monitorizare şi un studiu PEFA în ţările în care se desfăşoară operaţiunile. Având în vedere că în 2009 nu s-a încheiat nicio operaţiune AMF, în 2010 nu s-au realizat evaluări ex-post.

În final, raportul furnizează informaţii privind noile solicitări de AMF şi noi propuneri posibile ale Comisiei privind AMF aflate în curs de elaborare.

Prezentul raport este elaborat în conformitate cu deciziile Consiliului şi cu deciziile comune ale Consiliului şi Parlamentului privind operaţiunile AMF. Raportul vine în continuarea rapoartelor prezentate în anii precedenţi. Acesta este însoţit de două documente de lucru ale serviciilor Comisiei: (SEC(2011) 873 final) oferind informaţii şi analize mai detaliate privind contextul macroeconomic şi punerea în aplicare a operaţiunilor individuale AMF; (SEC(2011) 874 final) care explică mai amănunţit metodologia utilizată de Comisie pentru a decide între acordarea de împrumuturi şi granturi în cadrul operaţiunilor AMF.

CONTEXT

Soluţionarea efectelor prelungite ale recesiunii mondiale

Criza economică şi financiară mondială din 2008-2009, care a afectat profund economiile emergente ale ţărilor vecine Uniunii Europene, a condus la creşterea accentuată a sprijinului finanţatorilor pentru această regiune, în special din partea FMI. Ea a dat naştere de asemenea unui val de solicitări de sprijin financiar adresate UE, inclusiv sub formă de AMF. Unele dintre solicitări s-au materializat prin iniţierea de programe de sprijin, menite să ajute ţările să facă faţă efectelor negative ale crizei mondiale. Patru astfel de programe au fost aprobate de Consiliul de Miniştri al UE la sfârşitul anului 2009, având ca beneficiari Bosnia şi Herţegovina, Serbia, Armenia şi Georgia. În 2010, organele legislative ale UE – de data aceasta Consiliul şi Parlamentul în comun – au aprobat alte două programe destinate Ucrainei şi Republicii Moldova, ca răspuns la solicitările acestora, depuse în 2009.

În 2010, criza economică şi financiară mondială a scăzut în intensitate. Economiile avansate, inclusiv cele ale statelor membre ale Uniunii Europene, au înregistrat din nou creşteri, ceea ce a condus la sporirea cererii de exporturi ale partenerilor lor comerciali, inclusiv ţările vecine UE. Astfel, creşterea economică a ţărilor din Balcanii de Vest şi a ţărilor vecine din est a fost reluată, uneori în mod impresionant. Totuşi, în ciuda faptului că redresarea a început, efectele crizei mondiale şi impactul negativ al acesteia asupra economiilor din regiune, inclusiv situaţia financiară externă precară, nu au dispărut. Prin urmare, multe ţări din Europa de Est şi din Balcanii de Vest au încă nevoie de sprijinul finanţatorilor.

În 2009 şi 2010, ţările vecine UE din zona mediteraneană au dat dovadă de o rezistenţă mai mare la criză decât ţările partenere PEV din Balcanii de Vest şi din Europa de Est. Tulburările politice actuale din zona de sud a Mediteranei ar putea modifica această situaţie în 2011.

Stabilirea de reguli noi pentru operaţiunile de asistenţă macrofinanciară

Regulamentul-cadru privind asistenţa macrofinanciară

Începând din 2003, Parlamentul European a identificat procesul decizional greoi ca fiind unul dintre neajunsurile AMF (deciziile privind operaţiunile individuale AMF erau luate de Consiliu, de la caz la caz, după consultarea Parlamentului). Parlamentul a subliniat de asemenea necesitatea unui temei juridic transparent pentru instrumentul AMF în ansamblul său. De la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, deciziile legislative privind operaţiunile individuale AMF sunt de competenţa Parlamentului şi a Consiliului conform procedurii legislative ordinare (codecizie). Acest lucru poate prelungi şi mai mult procesul decizional. Prin urmare, Tratatul de la Lisabona a făcut şi mai presantă necesitatea de a eficientiza procedura de adoptare a deciziilor privind AMF. În plus, aşa cum a arătat criza financiară mondială, soluţionarea eficace a situaţiilor macroeconomice şi financiare urgente necesită un instrument de reacţie la criză care poate fi pus în aplicare în mod rapid şi eficient.

Având în vedere aceste evoluţii, pregătirea unei propuneri legislative de regulament-cadru privind AMF a fost inclusă în programul de lucru al Comisiei. Se aşteaptă ca propunerea să fie înaintată în scurt timp Parlamentului şi Consiliului.

Conform propunerii de regulament-cadru, procedura decizională pentru AMF ar deveni similară cu cea corespunzătoare altor instrumente de finanţare externă, prin care Comisia are competenţa de a adopta deciziile de acordare a AMF ţărilor terţe eligibile sub supravegherea unui comitet format din reprezentanţi ai statelor membre. Această abordare ar trebui să eficientizeze procesul decizional pentru operaţiunile individuale AMF, astfel încât acest instrument să poată ajuta într-o măsură mai mare ţările beneficiare să adopte la timp programe care îmbină în mod adecvat măsuri de ajustare şi sprijin financiar extern.

Regulamentul aflat în curs de elaborare consolidează în acelaşi timp, sub forma unui instrument juridic oficial, normele care stau la baza operaţiunilor AMF, definite până acum în concluziile Comisiei (aşa-numitele criterii de la Genval). Viitoarea propunere a Comisiei confirmă, în mare parte, aceste criterii, actualizând şi clarificând unele dintre ele.

Criteriile privind utilizarea împrumuturilor şi a granturilor în cadrul operaţiunilor de asistenţă macrofinanciară

Un alt aspect al activităţii metodologice a Comisiei privind instrumentul AMF în 2010 a fost revizuirea criteriilor generale pentru alegerea formei adecvate de sprijin, de exemplu împrumuturi pe termen mediu până la termen lung, granturi sau o combinaţie a acestora, în cadrul operaţiunilor individuale AMF. Bazându-se pe practicile dezvoltate de-a lungul anilor, Comisia a precizat şi a clarificat abordarea sa metodologică. Plecând de la premisa că AMF ar trebui, în mod predefinit, să ia forma împrumuturilor, aceasta oferă instrucţiuni privind ţările care ar trebui luate în considerare pentru acordarea de granturi AMF. Abordarea este bazată pe indicatori obiectivi privind nivelul de dezvoltare şi sustenabilitatea datoriei ţărilor beneficiare şi este în concordanţă cu practica aplicată de instituţiile financiare internaţionale (IFI).

OPERAţIUNILE DE ASISTENţă MACROFINANCIARă ÎN 2010

Prezentare generală

În 2010, Comisia a încheiat aplicarea a trei programe AMF: două programe aprobate în 2006 şi 2007 pentru Kosovo şi, respectiv, Liban, şi unul dintre cele patru programe aprobate de Consiliu la 30 noiembrie 2009, cel pentru Georgia. Operaţiunile din Kosovo şi Liban au fost realizate numai parţial: cea de-a doua tranşă a asistenţei financiare nu a fost plătită. Operaţiunea AMF destinată Georgiei a fost aplicată integral, iar Comisia a pregătit un program de monitorizare. În ceea ce priveşte celelalte trei operaţiuni aprobate în noiembrie 2009 pentru Bosnia şi Herţegovina, Serbia şi Armenia, nu au fost efectuate plăţi în 2010 şi la începutul lui 2011 din cauza întârzierilor în adoptarea condiţiilor economice ale programelor şi în realizarea procedurilor administrative şi juridice necesare în ţările beneficiare.

În plus, în 2010, colegiuitorii au adoptat primele două decizii legislative privind AMF în temeiul Tratatului de la Lisabona: programele pentru Ucraina (500 de milioane EUR, în împrumuturi) şi pentru Republica Moldova (90 de milioane EUR, în granturi). Prima tranşă în cadrul operaţiunii pentru Republica Moldova a fost eliberată deja în 2010. Noul împrumut pentru Ucraina, dacă va fi acordat în totalitate, va fi cel mai mare împrumut acordat în cadrul operaţiunilor AMF[2].

Având în vedere amploarea celor două operaţiuni AMF adoptate, anul 2010 a reprezentat un an de vârf în ceea ce priveşte angajamentele AMF (a se vedea tabelul 1 şi diagramele 1a şi 1b). Suma totală a fondurilor angajate în cadrul programelor aprobate de la începutul ultimei crize economice a depăşit 1 miliard EUR, fiind mai mare decât toate fondurile însumate aferente tuturor programelor aprobate între 2001 şi 2008. De asemenea, în cei doi ani, cuantumul total al împrumuturilor AMF aprobate a depăşit cu mult cuantumul total al granturilor AMF. În final, cele două operaţiuni noi au înclinat balanţa repartiţiei geografice a angajamentelor de plată AMF în favoarea ţărilor vecine din est, prin urmare, în defavoarea celor din Balcanii de Vest.

Celălalt eveniment important din 2010 este reprezentat de o redresare a plăţilor, care au depăşit suma de 100 de milioane EUR (a se vedea tabelul 2 şi diagramele 2a şi 2b). Suma anuală a plăţilor AMF efectuate în 2010 a fost cea mai mare sumă anuală începând din 2003.

Operaţiuni individuale în ţările beneficiare în 2010

Balcanii de Vest

Bosnia şi Herţegovina

În iulie 2009, FMI a încheiat cu autorităţile un acord stand-by („Stand-By Arrangement” – SBA) de 1,1 miliarde EUR pentru sprijinirea unui program economic menit să rectifice dezechilibrele externe şi fiscale provocate de criza mondială. La 30 noiembrie 2009, UE a hotărât să completeze acordul stand-by printr-o AMF de până la 100 milioane EUR, în împrumuturi (Decizia 2009/891/CE a Consiliului).

În 2010, economia Bosniei şi Herţegovinei s-a redresat în ritm moderat după recesiunea înregistrată în 2009. Redresarea a fost determinată de exporturi, ceea ce reflectă puternica creştere economică a unora dintre cei mai importanţi parteneri comerciali ai ţării. Creşterea exporturilor a condus la reducerea deficitului de cont curent şi la atingerea unui nivel mai confortabil al rezervelor externe; prin urmare, nevoia de finanţare externă a Bosniei şi Herţegovinei a scăzut de-a lungul anului 2010 (conform estimărilor FMI). În acest context, după încheierea cu succes a celei de-a doua şi a celei de-a treia verificări a programului FMI în octombrie (programul a rămas în vigoare în 2010), banca centrală nu a retras fondurile disponibile în cadrul celei de-a treia tranşe, ceea ce reflectă un nivel confortabil de rezerve valutare. La începutul anului 2010, Comisia a negociat cu autorităţile un memorandum de înţelegere şi un acord de împrumut, stabilind condiţiile de politică economică care trebuiau îndeplinite pentru acordarea asistenţei. Statul şi cele două entităţi au convenit cu întârziere asupra prevederilor memorandumului de înţelegere, astfel încât memorandumul de înţelegere şi acordul de împrumut au fost semnate în noiembrie 2010, după alegerile generale. Ratificarea acordului de împrumut a fost, totuşi, amânată şi mai mult, până în 2011, pentru ca parlamentele nou alese să devină funcţionale. Se aşteaptă ca plăţile să fie efectuate pe parcursul anului 2011.

Kosovo[3]

Economia statului Kosovo a continuat să crească în 2010 după înregistrarea unui indice de creştere de 2,9 % în 2009, determinat în principal de cheltuiala publică. Există riscuri din ce în ce mai mari în ceea ce priveşte previziunile de creştere, deoarece expansiunea fiscală care se află la originea creşterii va ajunge în curând la limită.

Asistenţa financiară excepţională aprobată în favoarea Kosovo în 2006 (Decizia 2006/880/CE din 30 noiembrie 2006) sub formă de granturi de sprijin bugetar în valoare de 50 milioane EUR trebuia să expire în decembrie 2009, conform condiţiilor iniţiale. În decembrie 2009, Comisia a hotărât să prelungească perioada de aplicare a programului cu încă un an, până la 11 decembrie 2010. În iulie 2010, guvernul din Kosovo a încheiat un acord cu FMI pentru un program economic, susţinut printr-un acord stand-by cu durata de 18 luni. Aceasta a fost ultima condiţie în curs pentru eliberarea primei tranşe în cadrul programului AMF al UE. Astfel, Comisia a plătit în septembrie 2010 prima tranşă a grantului, în valoare de 30 milioane EUR. Din cauza dizolvării Parlamentului din Kosovo în noiembrie, FMI nu a putut efectua prima verificare a programului prevăzut prin acordul stand-by înainte de sfârşitul anului 2010. Prin urmare, Comisia nu a fost în măsură să aprecieze dacă acordul cu FMI a rămas în vigoare, aceasta fiind o condiţie-cheie pentru plata celei de-a doua tranşe restante, în valoare de 20 de milioane EUR. Disponibilitatea asistenţei a expirat în decembrie 2010 şi nu a mai putut fi reînnoită.

Serbia

După scăderea cu 3,5 % a ratei de producţie în termeni reali în 2009, economia Serbiei a început să se redreseze în 2010. Redresarea economică din 2010 (+1,8 %) a fost determinată în principal de cererea externă, în timp ce consumul intern şi investiţiile au rămas limitate. Având în vedere că principalii parteneri comerciali ai Serbiei se aflau într-un proces de redresare economică şi că dinarul continua să se deprecieze, activitatea de export a înregistrat o creştere spectaculoasă. Programul FMI în valoare de 3 miliarde EUR, desfăşurat din mai 2009 până în aprilie 2011, a rămas în vigoare şi Consiliul FMI a reuşit să efectueze toate cele 7 verificări ale programului. Având în vedere îmbunătăţirea situaţiei balanţei de plăţi, banca centrală din Serbia a retras numai jumătate din fondurile disponibile conform acordului stand-by.

După aprobarea de către Consiliu a unui sistem de împrumut AMF de până la 200 de milioane EUR la sfârşitul anului 2009 (Decizia 2009/892/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009), Comisia şi autorităţile sârbe au semnat în iulie 2010 un memorandum de înţelegere prin care au stabilit condiţiile acestei asistenţe. Acordul de împrumut a fost semnat în decembrie. Având în vedere reducerea retragerilor planificate din resursele FMI de către autorităţile sârbe, Comisia a informat Comitetul Economic şi Financiar în iulie 2010 că are intenţia să reducă asistenţa UE şi să plătească numai prima tranşă a acesteia (100 de milioane EUR). Comitetul a aprobat măsura propusă de Comisie. După ratificarea acordului de împrumut AMF în martie 2011, Comisia pregăteşte eliberarea tranşei, care este aşteptată în vara anului 2011.

Ţările vecine din est

Armenia

În 2010, economia Armeniei s-a redresat într-o anumită măsură din recesiunea accentuată de 14,2 % din 2009; totuşi, ritmul de redresare a rămas modest, PIB-ul real crescând doar cu 2,6 %. În acelaşi timp, contul curent şi investiţiile străine au rămas la acelaşi nivel. Astfel, nevoia de finanţare externă rămâne substanţială, iar sprijinul comunităţii internaţionale este încă necesar pentru a recrea condiţiile pentru o creştere susţinută. În acest context guvernul armean a continuat aplicarea programului de stabilizare economică şi reformă sprijinit de comunitatea de finanţatori internaţionali.

Acordul Armeniei cu FMI a fost încheiat în martie 2009, când Consiliul FMI a aprobat un acord stand-by cu durata de 28 de luni, în valoare de 820 de milioane USD. În iunie 2010, acordul stand-by a fost înlocuit cu un program nou, cu durata de trei ani, în cadrul mecanismului de finanţare extinsă („Extended Fund Facility” – EFF) şi al mecanismului preferenţial de creditare extinsă („Extended Credit Facility” – ECF). Ţinând seama de plăţile efectuate în temeiul acordului stand-by, accesul total al Armeniei la resursele FMI în perioada 2009-2013 este estimat la 950 de milioane USD. La 30 noiembrie 2009, Consiliul UE a adoptat o decizie privind acordarea unei AMF în valoare de 100 de milioane EUR Armeniei, mai precis 35 de milioane EUR sub formă de granturi şi 65 de milioane EUR sub formă de împrumuturi (Decizia 2009/890/CE a Consiliului). În vederea punerii în aplicare a acestei decizii, Comisia şi autorităţile armene au căzut de acord în decembrie 2010 cu privire la memorandumul de înţelegere şi documentele juridice aferente (acordurile de împrumut şi de grant), care au fost semnate în februarie 2011. Plăţile în cadrul programului AMF sunt programate pentru anul 2011.

Georgia

În 2010, UE a încheiat aplicarea programului AMF pentru Georgia, aprobat de Consiliu în noiembrie 2009 (Decizia 2009/889/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009). Asistenţa în valoare de 46 de milioane EUR, acordată sub formă de granturi, a făcut parte dintr-un angajament al Comisiei privind două posibile operaţiuni AMF cu valori egale, finanţate de UE, asumat la Conferinţa Internaţională a Finanţatorilor din octombrie 2008. Obiectivul acestor operaţiuni era de a ajuta Georgia să depăşească impactul negativ dublu provocat de conflictul armat cu Rusia din 2008 (la care s-a adăugat blocada comercială aferentă) şi de criza financiară mondială. Din septembrie 2008, Georgia a aplicat cu succes un program economic stabilit împreună cu FMI şi finanţat din fonduri FMI.

După plata primei tranşe în cadrul programului de asistenţă din 2009, efectuată în decembrie 2009 şi ianuarie 2010, cea de-a doua tranşă, în valoare de 23 de milioane EUR, a fost plătită în august 2010. Acordarea acestei tranşe a fost posibilă datorită aplicării cu succes de către autorităţile georgiene a politicilor de reformă structurală, în special în domeniul managementului finanţelor publice, acestea fiind condiţiile stabilite de comun acord în 2009 pentru acordarea asistenţei.

În acelaşi timp, Comisia a început pregătirea celei de-a doua operaţiuni AMF. Această operaţiune, asumată în 2008, era condiţionată de existenţa nevoii de finanţare externă, pe lângă fondurile provenite din acordul cu FMI. Pe baza unei evaluări atente a necesităţilor de finanţare ale Georgiei şi având în vedere încheierea cu succes a operaţiunii AMF anterioare, Comisia a adoptat în ianuarie 2011 o propunere privind activarea celei de-a doua părţi a sprijinului AMF aprobat în 2008. Propunerea Comisiei prevede o combinaţie de granturi (jumătate din cuantumul total al asistenţei) şi împrumuturi. Noul program va sprijini continuarea reformelor în unele domenii-cheie ale reformei structurale, inclusiv gestionarea finanţelor publice. Decizia comună a Parlamentului European şi a Consiliului este aşteptată în vara anului 2011.

Republica Moldova

Comisia începuse să pregătească un program AMF pentru Republica Moldova încă din 2009, când o nouă coaliţie pro-reformă a format guvernul şi a stabilit un nou program ambiţios de reformă. Această activitate, desfăşurată în strânsă legătură cu instituţiile financiare internaţionale, a continuat la începutul anului 2010, după aprobarea de către Consiliul Executiv al FMI în ianuarie 2010 a unui acord de finanţare ECF-EFF pe o perioadă de trei ani şi s-a materializat prin înaintarea către Parlamentul European şi Consiliu a unei propuneri de acordare a unei AMF în valoare de 90 milioane EUR, sub formă de granturi, plătibilă în trei tranşe în 2010 şi 2011. Propunerea Comisiei a fost aprobată în final de către colegiuitori la 20 octombrie 2010 (Decizia 938/2010/UE). După adoptarea deciziei legislative privind AMF, Comisia şi autorităţile au încheiat negocierile privind condiţiile de politică economică asociate cu acordarea asistenţei. Acordul cu privire la termenii memorandumului de înţelegere a permis Comisiei să plătească deja în decembrie 2010 prima tranşă din asistenţa macrofinanciară a UE, în valoare de 40 de milioane EUR.

În 2010, economia Moldovei a început să se redreseze după perioada dificilă din 2009. Totuşi, conturile externe ale Moldovei rămân precare, ceea ce înseamnă că sprijinul finanţatorilor internaţionali este încă un factor important pentru menţinerea stabilităţii macroeconomice şi sprijinirea programului de reforme al guvernului. Asistenţa macrofinanciară acordată de UE se va adăuga resurselor financiare însumând aproximativ 1,4 miliarde USD oferite de FMI, Banca Mondială, alţi creditori multilaterali, finanţatori bilaterali oficiali şi UE, sub formă de împrumuturi şi de sprijin bugetar sectorial din partea Băncii Europene de Investiţii.

Ucraina

Economia Ucrainei a început să se redreseze în 2010, prin reluarea creşterii economice, scăderea inflaţiei interne, stabilizarea hryvnia, refacerea rezervelor valutare oficiale şi scăderea deficitului public. Cu toate acestea, redresarea în domeniul investiţiilor a rămas la un nivel scăzut, în timp ce contul curent a intrat din nou în deficit, dând naştere la îndoieli cu privire la sustenabilitatea pe termen mediu a redresării şi prelungind dependenţa ţării de sprijinul financiar extern oficial. În acest context, colegiuitorii UE au adoptat o decizie, în iulie 2010, privind acordarea unei asistenţe macrofinanciare de 500 de milioane EUR Ucrainei (Decizia 388/2010/UE din 7 iulie 2010). Aceasta a fost prima operaţiune AMF aprobată după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona conform noilor reguli (codecizia Consiliului şi Parlamentului). Asistenţa acordată de UE se adaugă celor 10 miliarde DST oferite de FMI în cadrul acordului stand-by aprobat la 29 iulie 2010 (care înlocuieşte acordul stand-by aprobat în noiembrie 2008).

În 2010, Comisia Europeană a început negocierile cu autorităţile ucrainene privind condiţiile de politică asociate unui pachet de împrumuturi AMF de până la 610 milioane EUR, care combină sumele acordate în temeiul deciziei privind AMF din 2010 şi al celei din 2002 (Decizia 2002/639/CE a Consiliului din 12 iulie 2002). Cu toate acestea, evoluţia negocierilor pe marginea acestor condiţii de politică (care, după cum se aşteaptă, vor include măsuri în domeniul gestionării finanţelor publice, al impozitelor şi al administraţiei vamale, precum şi regulamente în domeniul energetic şi financiar) a fost lentă, întârziind punerea în aplicare a operaţiunii.

Ţări vecine mediteraneene

L iban

Programul AMF pentru Liban, constând într-un grant de 30 de milioane EUR şi un împrumut de 50 de milioane EUR, a fost aprobat în 2007 (Decizia 2007/860/CE a Consiliului din 10 decembrie 2007). Prima tranşă din cadrul acestui program, reprezentând jumătate din cuantumul grantului şi din cel al împrumutului, a fost plătită în decembrie 2008 (grantul) şi iunie 2009 (împrumutul). A doua tranşă nu a putut fi plătită înainte de data iniţială de expirare a programului (21 decembrie 2009), deoarece autorităţile nu au respectat condiţiile stabilite împreună cu Comisia în memorandumul de înţelegere. Stagnarea punerii în aplicare a reformelor structurale a reflectat lipsa de consens politic în cadrul guvernului fragil de coaliţie şi blocarea aproape totală a activităţii legislative în cea mai mare parte a anilor 2008 şi 2009, în ciuda alegerilor parlamentare din iunie 2009.

La sfârşitul anului 2009, Comisia a propus prelungirea perioadei de disponibilitate a celei de-a doua tranşe până la 21 decembrie 2010, printr-un act adiţional la memorandumul de înţelegere. Cu toate acestea, actul adiţional nu a fost ratificat de autorităţile libaneze. În acelaşi timp, în 2010 s-au înregistrat progrese foarte mici în aplicarea reformelor structurale, unele dintre acestea reprezentând condiţii pentru acordarea celei de-a doua tranşe a AMF de către UE. Prin urmare, AMF destinată Libanului a expirat în decembrie 2010. Faptul că programul a expirat fără a fi pus integral în aplicare reflectă de asemenea lipsa unui acord financiar cu FMI care să urmeze programului de Asistenţă de urgenţă post-conflict („Emergency Post-Conflict Assistance” – EPCA) II al fondului, care a expirat în iunie 2009, precum şi ameliorarea situaţiei balanţei de plăţi a Libanului. Într-adevăr, economia libaneză s-a dovedit foarte rezistentă în faţa crizei financiare mondiale, în ciuda contextului politic nesigur, înregistrând o activitate economică dinamică şi o situaţie financiară externă îmbunătăţită.

ASIGURAREA UTILIZăRII ADECVATE A FONDURILOR PENTRU ASISTENţă MACROFINANCIARă: EVALUăRI OPERAţIONALE, STUDII PEFA şI EVALUăRI EX-POST

Evaluări operaţionale

În conformitate cu prevederile Regulamentului financiar privind bugetul UE referitoare la efectuarea de inspecţii înainte de plata fondurilor către ţările beneficiare, Comisia, cu ajutorul consultanţilor externi, realizează evaluări operaţionale (EO) pentru a se asigura în mod rezonabil de funcţionarea procedurilor financiare şi a circuitelor financiare în ţările beneficiare.

Evaluările operaţionale vizează procedurile şi organizarea Ministerelor de Finanţe şi ale Băncilor Centrale şi, mai precis, managementul conturilor în care intră fondurile UE. În plus, se acordă o atenţie specială modului de funcţionare a instituţiilor de audit extern, independenţei, programului de lucru şi eficacităţii controalelor acestora. În cele mai recente evaluări operaţionale, s-a realizat de asemenea o analiză a procedurilor existente în cadrul agenţiilor pentru achiziţii publice.

În 2010, Comisia a efectuat evaluări operaţionale în Armenia, Republica Moldova şi Georgia. Principalele concluzii ale acestor evaluări sunt prezentate în documentul de lucru al serviciilor Comisiei SEC (2011) 873 final).

Evaluări privind cheltuielile publice şi responsabilitatea financiară

Comisia doreşte stabilirea unei complementarităţi cu celelalte instrumente de diagnostic din domeniul gestionării finanţelor publice în ţările care beneficiază de sprijinul finanţatorilor. În acest context, programul PEFA („Public Expenditure and Financial Accountability” – Cheltuieli publice şi responsabilitate financiară) înfiinţat în 2001 ca parteneriat format din mai mulţi finanţatori, implicând, printre alţii, Comisia Europeană, Banca Mondială şi FMI, reprezintă un cadru foarte adecvat.

În ultimii ani, s-au realizat studii PEFA pentru mai multe ţări beneficiare sau eligibile pentru acordarea de AMF: Armenia (2008), Belarus (2009), Georgia (2008), Kosovo (2009), Republica Kîrgîzstan (2009), Republica Moldova (2008), Maroc (2009) şi Serbia (2010). Comisia a elaborat, împreună cu Banca Mondială, studiile PEFA privind Georgia şi Marocul şi a contribuit direct la alte câteva studii. În 2010, Comisia a întreprins un studiu PEFA privind Libanul, însă acesta nu a fost încă finalizat. În prezent, Comisia pregăteşte, împreună cu Banca Mondială, două studii PEFA, actualizând evaluări PEFA anterioare pentru Ucraina (realizată în 2007) şi Republica Moldova.

Constatările acestor studii PEFA le vor completa pe cele ale ultimelor evaluări operaţionale privind procedurile financiare în cele două ţări. Acestea vor fi foarte utile pentru sprijinirea operaţiunilor AMF aflate în curs de desfăşurare, mai ales în ceea ce priveşte monitorizarea/elaborarea condiţiilor referitoare la gestionarea finanţelor publice.

Evaluări ex-post

Pentru a evalua impactul AMF şi în conformitate cu regulamentul financiar, Comisia realizează evaluări ex-post ale programelor AMF. Se ţine seama de concluziile evaluărilor pentru consolidarea practicilor de management al AMF. Acestea sunt de asemenea utilizate pentru elaborarea regulamentului-cadru privind AMF, aflat în curs de elaborare.

În 2010, nu au fost iniţiate noi evaluări ex-post deoarece nicio operaţiune AMF nu s-a încheiat în 2009. Două evaluări începute în 2009 au fost încheiate în 2010: evaluarea programului AMF pentru Georgia şi a celui pentru Republica Moldova, puse în aplicare în 2006-2008 şi, respectiv, în 2007-2008. Rezultatele acestor evaluări au fost prezentate în Raportul anual pentru 2009 privind punerea în aplicare a AMF acordate ţărilor terţe.

Având în vedere încheierea programului AMF pentru Georgia în august 2010 şi expirarea programelor AMF pentru Kosovo şi Liban în decembrie 2010, Comisia intenţionează să iniţieze evaluări ex-post ale acestor trei operaţiuni în cursul anului 2011.

SOLICITăRI DE ASISTENţă şI VIITOARE PROPUNERI ALE COMISIEI

Operaţiunile AMF aflate în curs de desfăşurare în 2011 cuprind programele aprobate în perioada 2009-2010, având ca beneficiari Bosnia şi Herţegovina, Serbia, Armenia, Republica Moldova şi Ucraina. Aplicarea acestor programe, cu excepţia celui pentru Ucraina, trebuie să se încheie, conform aşteptărilor, în 2011. În acelaşi timp, se aşteaptă ca noul program pentru Georgia, pe care colegiuitorii îl analizează în prezent, să fie aprobat în curând. Această operaţiune este de asemenea planificată să se încheie în 2011.

Operaţiunile AMF curente, planificate sau prevăzute pentru 2011-2012, includ de asemenea un program potenţial pentru Kosovo. După expirarea programului precedent, o nouă operaţiune AMF ar corespunde angajamentului condiţionat al UE, asumat la conferinţa finanţatorilor din 2008, privind acordarea unei sume de până la 100 de milioane EUR, în granturi, statului Kosovo.

Comisia a primit în 2010 o solicitare de asistenţă din partea noilor autorităţi ale Republicii Kîrgîzstan. Cererea iniţială, înaintată în prima jumătate a anului 2009 de către administraţia anterioară, a fost declarată ineligibilă deoarece finanţarea substanţială acordată de Rusia a determinat eliminarea deficitului financiar rezidual. Această nouă solicitare a fost rezultatul evenimentelor politice care au avut loc în 2010 în această ţară. Comisia reevaluează în prezent situaţia economică şi nevoile de finanţare ale Republicii Kîrgîzstan, în strânsă legătură cu FMI şi în contextul mobilizării la scară largă a finanţatorilor oficiali.

Alte noi programe AMF potenţiale ar putea proveni din activarea solicitărilor înaintate de Islanda şi Belarus în 2009. O operaţiune AMF în Islanda pare puţin probabilă în acest moment, având în vedere imaginea externă mult îmbunătăţită. În plus, programul FMI expiră în august 2011 şi autorităţile nu intenţionează să solicite un alt program de plăţi. Deşi situaţia balanţei de plăţi a Republicii Belarus s-a deteriorat în mod semnificativ de la începutul lui 2011, răspunsul UE la o eventuală solicitare din partea Belarus, doar în cazul în care FMI va negocia cu autorităţile ţării un nou acord de finanţare (acordul stand-by precedent a expirat la începutul lui 2010), va depinde în principal de capacitatea ţării de a îndeplini condiţiile politice preliminare pentru acordarea AMF, în special garantarea instituţiilor democratice şi protecţia drepturilor omului. Aceste condiţii preliminare nu sunt încă îndeplinite.

În plus, operaţiuni de continuare a programelor existente (desfăşurate în contextul acordurilor de finanţare cu FMI care expiră în 2013) ar putea fi anticipate pentru Armenia şi Republica Moldova.

Având în vedere nevoile probabile de finanţare pe termen scurt ale unora dintre ţările vecine din sud care suferă în prezent schimbări politice (de exemplu, Egipt şi Tunisia), este de asemenea foarte probabil ca UE să primească solicitări de sprijin financiar, inclusiv sub formă de AMF, din partea ţărilor celor mai afectate. Posibilitatea de a activa instrumentul AMF pentru unele ţări mediteraneene a fost confirmată în mod explicit în Comunicarea comună a Comisiei şi a Înaltului Reprezentant al UE pentru afaceri externe şi politica de securitate, intitulată „Un parteneriat pentru democraţie şi prosperitate împărtăşită cu ţările sud-mediteraneene”, adoptată la 8 martie 2011. Aşa cum se precizează în comunicare şi conform regulilor aplicate tuturor operaţiunilor AMF, trebuie să se îndeplinească două condiţii prealabile pentru ca UE să poată acorda asistenţă în această regiune: existenţa unui acord cu FMI şi confirmarea de către Comisie, în strânsă legătură cu FMI, a existenţei unor nevoi de finanţare pentru acoperirea balanţei de plăţi reziduale. În cazul Egiptului, autorităţile negociază un program cu FMI și au transmis Comisiei, la 9 iunie 2011, o cerere oficială pentru acordarea de AMF suplimentară. Comisia, în colaborare cu FMI, estimează la ora actuală necesitățile reziduale de finanţare externă ale Egiptului, în vederea posibilei adoptări a unei propuneri privind acordarea de AMF acestei țări

Tabelul 1: Sumele AMF aprobate pe an în perioada 2001-2010 în milioane EUR

[pic]

Diagrama 1a: Sumele AMF aprobate pe an în perioada 2001-2010 în milioane EUR

[pic]

Diagrama 1b: Sumele AMF aprobate pe regiuni în perioada 2001-2010

[pic]

Tabelul 2: Sumele AMF plătite pe an în perioada 2001-2010 în milioane EUR

[pic]

Diagrama 2a: Sumele AMF plătite pe an în perioada 2001-2010 în milioane EUR

[pic]

Diagrama 2b: Sumele AMF plătite pe regiuni în perioada 2001-2010

[pic]

[1] RCSONU 1244

[2] Cei 500 milioane EUR aprobaţi pentru Ucraina prin decizia din iulie 2010 se vor adăuga sumei de 110 milioane EUR, care a rămas neachitată în cadrul programului AMF din 2002 pentru Ucraina, ceea ce înseamnă o operaţiune de maxim 610 milioane EUR. Aceasta reprezintă al doilea mare program AMF aprobat. Cea mai mare operaţiune AMF – un sistem de creditare de 870 milioane EUR pentru Ungaria, aprobat în 1990 – a fost suspendat după eliberarea primei tranşe de 260 milioane EUR.

[3] RCSONU 1244