P6_TA(2007)0039

Noul acord PNR — SWIFT

Rezoluţia Parlamentului European privind SWIFT, acordul PNR şi dialogul transatlantic pe aceste teme

Parlamentul European,

- având în vedere declaraţiile Consiliului şi Comisiei în cadrul dezbaterii din 31 ianuarie 2007, ca urmare a întrebării orale referitoare la SWIFT, precum şi a negocierilor pentru un nou acord privind registrul de nume al pasagerilor (PNR) între CE şi SUA,

- având în vedere scrisoarea de răspuns a Băncii Centrale Europene din 30 ianuarie 2007 la întrebarea adresată, care a ridicat problema neinformării de către BCE a autorităţilor competente de protecţia datelor şi a băncilor naţionale cu privire la practica SUA de accesare a datelor referitoare la tranzacţiile financiare generate de SWIFT, precum şi problema neexercitării de către BCE, pe lângă SWIFT, a puterii sale de convingere morală în această privinţă;

- având în vedere avizul Grupului de lucru pentru protecţia persoanelor privind prelucrarea datelor cu caracter personal, astfel cum este prevăzut la articolul 29 a Directivei privind protecţia datelor [1] (Grupul de lucru "Articolul 29") cu privire la viitorul acord PNR şi al Autorităţii Europene pentru Protecţia Datelor (AEPD) cu privire la rolul BCE în cazul SWIFT,

- având în vedere articolul 103 alineatul (2) din Regulamentul său de procedură,

A. întrucât utilizarea în comun a datelor şi informaţiilor este un instrument preţios în cadrul luptei internaţionale împotriva terorismului şi a criminalităţii aferente acestuia,

B. întrucât afacerile în cadrul cărora se realizează operaţiuni de ambele părţi ale Atlanticului se află prinse la mijloc între cerinţele juridice contradictorii ale jurisdicţiilor CE şi SUA,

C. întrucât utilizarea în comun a datelor cu caracter personal trebuie să aibă o bază juridică adecvată, corelată cu reguli şi condiţii clare şi guvernată de o protecţie corespunzătoare a vieţii private şi a libertăţilor civile ale fiecărui cetăţean,

D. întrucât lupta împotriva terorismului şi a criminalităţii trebuie să aibă o legitimitate democratică adecvată, în sensul că programele de utilizare în comun a datelor trebuie să facă în permanenţă obiectul controlului parlamentar şi jurisdicţional,

Generalităţi

1. subliniază faptul că în cursul ultimilor ani, o serie de acorduri având la bază cerinţe americane şi adoptate fără nicio implicare a Parlamentului European, în special acordul PNR şi memorandumul SWIFT, precum şi existenţa Sistemului american de orientare automată (ATS) au creat o situaţie de incertitudine juridică cu privire la garanţiile necesare în materie de protecţia datelor pentru utilizarea în comun a datelor şi transferul acestora între UE şi SUA în scopul asigurării siguranţei publice şi, în special, al combaterii terorismului;

2. reafirmă că soluţiile preconizate până în prezent de Consiliu şi Comisie, precum şi de societăţile private nu asigură o protecţie suficientă a datelor cu caracter personal ale cetăţenilor UE (după cum se constată, de asemenea, în scrisoarea domnului Schaar, preşedintele Grupului de lucru "Articolul 29", cu privire la noul acord interimar PNR) şi că acest lucru ar putea reprezenta o încălcare atât a legislaţiei comunitare, cât şi naţionale, aşa cum se întâmplă în cazul SWIFT (a se vedea avizul 10/2006 al Grupului de lucru "Articolul 29" din 22 noiembrie 2006 şi avizul AEPD din 1 februarie 2007);

3. constată că, în contextul luptei împotriva terorismului, Congresul american a invitat de ceva vreme administraţia americană să adopte măsuri mai bine orientate, care să garanteze într-o manieră sporită protecţia vieţii private şi care să se supună unui control parlamentar şi judiciar [după cum s-a solicitat atunci când Congresul a aflat de existenţa programului de ascultare a convorbirilor telefonice al Agenţiei Naţionale de Securitate (NSA)];

4. confirmă rezervele, împărtăşite recent şi de Congres, pe care le manifestă faţă de metoda de profilare şi de exploatare a datelor, care constă în acumularea, în mod nediscriminatoriu, a unor cantităţi din ce în ce mai mari de date cu caracter personal, ca în cazul ATS la care recurge administraţia americană;

5. salută faptul că administraţia americană a luat act, nu cu mult timp în urmă, de aceste rezerve şi că aceasta se va strădui să aducă îmbunătăţiri situaţiei, pe baza măsurilor următoare:

a) desemnarea unor persoane responsabile de viaţa privată şi/sau crearea unei agenţii independente de protejare a vieţii private în cadrul administraţiei federale, cu sarcina de a realiza evaluări, pe criteriul protecţiei vieţii private, a tuturor iniţiativelor care ar putea avea consecinţe asupra acesteia;

b) instituirea unui mecanism care să garanteze cetăţenilor americani un drept la o cale de atac în cazul utilizării incorecte a datelor lor;

6. consideră, cu toate acestea, că aceste îmbunătăţiri sunt insuficiente în ceea ce priveşte protecţia datelor cetăţenilor UE prezenţi pe teritoriul american şi că s-ar impune cu necesitate ca legea din 1974 privind protecţia vieţii private să poată fi aplicată şi cetăţenilor UE, pe bază de reciprocitate, pentru ca aceştia să poată avea acces la propriile lor date, cu posibilitatea de a le rectifica şi de a le modifica, precum şi la un mecanism judiciar de atac sau la o autoritate independentă de protecţie a datelor;

7. reaminteşte că astfel de garanţii în materie de protecţia datelor ar facilita utilizarea în comun a acestora, garantând, în acelaşi timp, protecţia vieţii private, şi că asemenea transferuri ar trebui să aibă la bază, indiferent de situaţie, unul sau mai multe acorduri internaţionale similare, din punct de vedere al structurii, cu acordul CE/SUA privind cooperarea judiciară în materie penală şi extrădare, care face în prezent obiectul examinării în cadrul Congresului american;

8. consideră că, în măsura în care astfel de acorduri internaţionale se referă la drepturi fundamentale ale cetăţenilor, atât ai UE, cât şi ai SUA, Parlamentul European şi parlamentele naţionale ale statelor membre ar trebui să fie pe deplin asociate lucrărilor pe această temă, ca şi Congresul american;

9. subliniază că, în materie de protecţia datelor, acordurile ar trebui să tindă către atingerea unui înalt nivel de protecţie împotriva riscurilor de abuz şi ar trebui să conţină principii obligatorii la nivelul UE cu privire la protecţia datelor în scopuri de siguranţă (al treilea pilon);

10. subliniază necesitatea adoptării unei decizii cadru referitoare la protecţia datelor cu caracter personal în cel de-al treilea pilon; atrage atenţia asupra faptului că, în poziţia pe care a adoptat-o în unanimitate la 27 septembrie 2006 [2], a solicitat ca o astfel de decizie să fie cuprinzătoare şi ambiţioasă ca domeniu şi care să prevadă în materie de protecţia datelor de asemenea, schimburile de date cu caracter personal realizate cu ţările terţe;

11. consideră că se impune definirea, împreună cu SUA, a unui cadru comun de protejare, în contextul parteneriatului special dintre UE şi SUA, a garanţiilor necesare în lupta împotriva terorismului, cadru care ar putea, de asemenea, constitui o reglementare a tuturor aspectelor privind libera circulaţie a persoanelor între UE şi SUA;

12. aşteaptă ca această strategie de parteneriat transatlantic să facă obiectul unor discuţii în cadrul următoarei reuniuni la nivel înalt între UE şi SUA, care va avea loc la 30 aprilie 2007 şi consideră că, în această perspectivă, este nevoie de o consolidare a contactelor între Parlamentul European şi Congresul american; solicită ca:

a) raportorii Parlamentului European să poată asista la o audiere în cadrul Congresului american pe teme de interes comun (acordul între CE şi SUA privind cooperarea judiciară în materie penală şi extrădare, ATS, SWIFT);

b) preşedinţii comisiilor competente din cadrul Congresului să fie invitaţi în perspectiva viitorului dialog transatlantic (Bruxelles-Berlin, la jumătatea lunii aprilie a anului 2007) şi, în orice caz, înaintea următoarei reuniuni de primăvară la nivel înalt între UE şi SUA;

În ceea ce priveşte negocierile pe marginea acordului PNR pe termen lung

13. subliniază că, pe lângă elementele care au fost deja adoptate de către Parlament în poziţia menţionată anterior din 27 septembrie 2006, un viitor acord PNR pe termen lung ar trebui să se bazeze pe principiile următoare:

a) un proces decizional bazat pe fapte clare: trebuie realizată o evaluare completă înainte de încheierea unui nou acord; ar trebui examinată problema eficienţei acordului prezent (şi a celui anterior), precum şi problema costurilor şi a competitivităţii companiilor aeriene europene; evaluarea trebuie să abordeze realizarea angajamentelor şi problema datelor PNR în ATS;

b) transferurile la nivel de PNR trebuie să se bazeze pe principiul clar de limitare a scopurilor;

c) justificare şi proporţionalitate: se pare că, din motive de aplicare a legii şi de securitate, datele din cadrul Sistemului avansat de informare a pasagerilor (APIS) sunt, în practică, mai mult decât suficiente; aceste date sunt deja colectate în Europa în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 2299/89 al Consiliului din 24 iulie 1989 de stabilire a unui cod de conduită pentru sistemele informatizate de rezervare [3], şi pot fi, deci, schimbate cu SUA pe baza unui regim comparabil; datele PNR cu privire la comportament par a fi de utilizare limitată, în măsura în care acestea nu pot fi identificate în absenţa unei legături cu APIS; justificarea transferului general de date PNR nu este, prin urmare, satisfăcătoare;

d) un viitor acord trebuie să se bazeze pe o constatare a caracterului adecvat cu privire la protecţia datelor cu caracter personal; din perspectivă UE, este clar că sunt necesare, în mod urgent, o serie de reguli de protecţie a datelor cu caracter personal în al treilea pilon, precum şi standarde globale corespunzătoare tuturor categoriilor de date cu caracter personal;

e) trebuie realizată cu regularitate o evaluare a adecvării şi a eficienţei programului în materie de protecţie a datelor, evaluare la care să participe Parlamentul European şi, dacă este posibil, Congresul american; orice viitor acord trebuie să includă o evaluare anuală; raportul de evaluare trebuie să fie făcut public şi prezentat Parlamentului European;

f) soluţiile alternative, cum ar fi Autorizaţiile electronice de călătorie din cadrul unui Program american de scutire de vize, care să se substituie transferului datelor PNR realizat de către companiile aeriene, trebuie, de asemenea, să respecte standardele UE în materie de protecţie a datelor;

g) condiţiile prevăzute în prezent în cadrul angajamentelor americane trebuie să se regăsească în acord şi să aibă un caracter obligatoriu din punct de vedere juridic; un viitor acord trebuie să se bazeze pe o legitimitate democratică sporită, cu participarea deplină a Parlamentului European şi/sau ratificarea de către parlamentele naţionale;

h) în orice situaţie, un viitor acord trebuie să se bazeze pe sistemul "PUSH", iar sistemul "PULL" nu ar mai trebuie să fie acceptabil, având în vedere faptul că sistemul "PUSH" ar fi trebuit deja să fie introdus în conformitate cu acordul anterior, din momentul în care era aplicabil din punct de vedere tehnic;

i) pasagerii ar trebui să fie informaţi în legătură cu transferul datelor PNR şi să aibă acces la datele lor, având posibilitatea de a le corecta şi de a le modifica, precum şi de a formula un recurs pe baza unui mecanism juridic sau în faţa unei autorităţi independente de protecţie a datelor;

j) aşteaptă ca, în caz de ameninţare teroristă cunoscută, autorităţile SUA să fie obligate să informeze fără întârziere autorităţile UE despre această suspiciune;

În ceea ce priveşte accesul la datele SWIFT

14. îşi reafirmă preocuparea pentru faptul că, timp de patru ani, SWIFT a transferat, pe baza citaţiilor, administraţiei americane un set secundar de date prelucrate în sistemul SUA, inclusiv date care nu se refereau la cetăţeni americani şi care nu erau create pe teritoriul american, având în vedere decizia SWIFT, bazată pe raţiuni comerciale şi sistemice, de a proceda la o reproducere sistematică a datelor într-un sistem oglindă instalat în SUA, încălcându-se, astfel, legislaţia europeană şi legislaţiile naţionale în domeniul protecţiei datelor;

15. consideră extrem de îngrijorător faptul că această situaţie, cu încălcarea Convenţiei europene pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale şi Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, precum şi tratatelor şi legislaţiei secundare (Directiva privind protecţia datelor şi Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecţia persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituţiile şi organele comunitare şi privind libera circulaţie a acestor date [4]) nu a fost încă serios criticată într-o etapă anterioară de către BCE şi de Grupul celor 10 bănci centrale care controlează activităţile SWIFT şi că băncile europene şi clienţii acestora nu au fost decât cu puţin timp în urmă informaţi de această situaţie prin articolele apărute în presă;

16. regretă faptul că, după mai multe luni de la apariţia acestor probleme, Consiliul nu a adoptat încă nicio poziţie în această privinţă, în condiţiile în care problemele respective afectează, în egală măsură, cetăţenii, consumatorii şi societăţile, şi că numai şapte din cele 27 de state membre au răspuns la chestionarul adresat de Comisia Europeană în scopul obţinerii unor clarificări cu privire la respectarea legislaţiilor naţionale şi comunitare în materie de protecţia datelor;

17. îşi reafirmă îngrijorarea cu privire la sistemul actual de supraveghere a SWIFT, a cărui responsabilitate revine Grupului celor zece Bănci Centrale, cu supravegherea BCE, dar fără o competenţă recunoscută oficial; invită Consiliul şi BCE să analizeze împreună modalităţile de îmbunătăţire a acestui sistem pentru a asigura funcţionarea adecvată a procesului de alertă, cu consecinţe în ceea ce priveşte măsurile care trebuie adoptate;

18. împărtăşeşte avizul exprimat de către AEPD cu privire la rolul BCE şi o invită pe aceasta:

- să exploreze, în calitate de organism de supraveghere a SWIFT, soluţiile care să asigure respectarea normelor privind protecţia datelor şi să garanteze că normele privind confidenţialitatea nu împiedică transmiterea, în timp util, a informaţiilor către autorităţile competente;

- să exploreze, în calitate de utilizator al SWIFTNet-Fin, soluţiile capabile să asigure, în cadrul operaţiilor de plată, respectarea legislaţiei privind protecţia datelor şi să elaboreze un raport cu privire la măsurile luate până cel târziu în luna aprilie a anului 2007;

- să garanteze, în calitate de participant la procesul de luare a deciziilor şi în cooperare cu băncile centrale şi instituţiile financiare, că sistemele de plată europene, inclusiv sistemul actualizat pentru plăţile cu ridicata "TARGET 2" şi sistemul planificat pentru garanţii TARGET, în cazul în care devine realitate, sunt pe deplin conforme cu legislaţia CE în domeniul protecţiei datelor; invită BCE să furnizeze Parlamentului European evaluarea conformităţii cu legislaţia europeană;

19. reaminteşte convingerea sa conform căreia, în condiţii clar definite, datele create în contextul tranzacţiilor financiare pot fi utilizate exclusiv în scopul realizării unor anchete judiciare privind presupusa finanţare a actelor de terorism şi atât CE, cât şi SUA au aplicat recomandarea VII a Grupului de acţiune financiară (Financial Action Task Force, FATF) în legislaţiile lor (Regulamentul (CE) nr.1781/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 noiembrie 2006 privind informaţii despre plătitor ce însoţesc transferurile de fonduri [5] şi legea US privind secretul bancar);

20. reaminteşte că, începând cu 31 decembrie 2006, instituţiile financiare trebuie, în conformitate cu recomandarea VII a FATF, să colecteze şi să conserve anumite date specifice referitoare la transferurile sumei de 1000 de dolari sau mai mult în Europa (3000 de dolari în SUA); toate aceste date trebuie comunicate autorităţilor care le solicită sau puse la dispoziţia acestora [6];

21. consideră că UE şi SUA sunt aliaţi esenţiali şi loiali în lupta împotriva terorismului şi că, prin urmare, acest cadru legislativ ar trebui să constituie baza negocierilor pe marginea unui eventual acord internaţional, având la bază postulatul conform căruia SWIFT, în calitate de societate belgiană, se supune legislaţiei belgiene şi este, prin urmare, responsabilă de procesarea datelor în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) din Directiva 95/46/CE; subliniază că ar rezulta de aici că SWIFT ar trebui să pună capăt practicii sale actuale de a reproduce toate datele referitoare la cetăţenii şi societăţile din UE pe site-ul său oglindă american sau să instaleze celălalt site din baza sa de date într-un loc care să nu se afle sub jurisdicţie americană; îndeamnă ca acest acord internaţional să ofere garanţiile necesare împotriva abuzului în materie de date în scopuri economice şi comerciale;

22. atrage atenţia asupra faptului că SWIFT furnizează servicii în afara UE şi în SUA şi, prin urmare, consideră că orice măsură luată ar trebui să ia în considerare aspectul mondial al serviciilor SWIFT;

23. invită Comisia, care este competentă pentru legislaţia referitoare la protecţia datelor şi la sistemele de plată, să analizeze posibilităţile de spionaj economic şi comercial pe care le permite concepţia actuală a sistemului de plată în sens mai larg, inclusiv şi îndeosebi furnizorii de mesagerie, şi să elaboreze un raport cu privire la modalităţile de soluţionare a acestei probleme;

24. constată că serviciile financiare pot fi scutite de dispoziţiile Acordului privind sfera de securitate, conform constatărilor Grupului de lucru "Articolul 29" în avizul său 10/2006; este preocupat de faptul că societăţile şi sectoarele UE care desfăşoară activităţi în SUA şi nu fac obiectul Acordului privind sfera de securitate pot fi în prezent obligate să pună la dispoziţia autorităţilor americane date cu caracter personal, acesta fiind îndeosebi cazul filialelor americane de bănci, companiilor de asigurări, instituţiilor de asigurări sociale şi prestatorilor europeni de servicii de telecomunicaţii; invită Comisia Europeană să studieze urgent această chestiune;

*

* *

25. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluţie Consiliului, Comisiei şi guvernelor şi parlamentelor statelor membre, precum şi Congresului SUA.

[1] Directiva 95/46/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecţia persoanelor fizice în ceea ce priveşte prelucrarea datelor cu caracter personal şi libera circulaţie a acestor date (JO L 281, 23.11.1995, p.31).

[2] Texte adoptate, P6_TA(2006)0370.

[3] JO L 220, 29.7.1989, p.1.

[4] JO L 8, 12.1.2001, p. 1.

[5] JO L 345, 8.12.2006, p.1.

[6] (A se vedea raportul publicat la 17 ianuarie 2006 de către Financial Crimes Enforcement Network (FinCen) cu privire la comunicarea datelor referitoare la viramentele electronice transfrontaliere: http://www.fincen.gov/news_release_- cross_border.html).

--------------------------------------------------