RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 318/19

Avizul Comitetului Economic și Social European privind Parteneriatul estic și dimensiunea estică a politicilor UE, cu accent pe politica agricolă a UE – siguranță alimentară, comerț nestingherit, cooperare sporită și ajutor pentru dezvoltare, parteneriat strategic (aviz exploratoriu)

2011/C 318/03

Raportor: dl Seppo KALLIO

La 30 noiembrie 2010, în conformitate cu articolul 304 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, viitoarea Președinție poloneză a Uniunii Europene a hotărât să consulte Comitetul Economic și Social European cu privire la

Parteneriatul estic și dimensiunea estică a politicilor UE, cu accent pe politica agricolă a UE – siguranță alimentară, comerț nestingherit, cooperare sporită și ajutor pentru dezvoltare, parteneriat strategic

(aviz exploratoriu).

Secțiunea pentru agricultură, dezvoltare rurală și protecția mediului, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 21 iunie 2011.

În cea de-a 473-a sesiune plenară, care a avut loc la 13 și 14 iulie 2011 (ședința din 14 iulie), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 149 de voturi pentru, 1 vot împotrivă și nicio abținere.

1. Concluzii și recomandări

1.1 CESE subliniază că obiectivele țărilor partenere și disponibilitatea lor de a întreprinde reforme politice și economice sunt importante în cadrul negocierilor cu privire la acordurile de asociere și de liber schimb cu Uniunea Europeană.

1.2 CESE consideră că este esențial să se cunoască măsura în care țările partenere dispun de capacitatea sau de voința politică de a efectua reformele economice și sociale impuse de aceste acorduri.

1.3 CESE este convins că este vital ca acordurile de asociere și de liber schimb să aibă ca obiectiv reconcilierea intereselor țărilor partenere cu cele ale UE, astfel încât progresele viitoare să fie în beneficiul tuturor părților.

1.4 În opinia Comitetului, strategia de negociere a UE trebuie să țină seama într-o măsură mai mare de poziția sectorului agricol și de importanța politicii agricole pentru cooperarea dintre UE și țările partenere. Sectorul agricol și cel alimentar trebuie să joace un rol mai concret în acordurile de cooperare dintre UE și țările din cadrul parteneriatului.

1.5 CESE subliniază că, până în prezent, locul ocupat de agricultură și de politica agricolă în cadrul Platformei de integrare economică și convergență cu politicile UE a fost neglijabil. Agricultura, producția de alimente și politica agricolă trebuie să facă parte dintre subiectele discutate.

1.6 CESE este ferm convins că agricultura reprezintă un sector extrem de important pentru dezvoltarea economică, socială și regională a țărilor partenere. Îndeplinirea obiectivelor stabilite va depinde de dezvoltarea favorabilă a agriculturii. De asemenea, investițiile în agricultură și dezvoltarea sectorului reprezintă condiții esențiale pentru reducerea sărăciei în mediul rural.

1.7 CESE consideră că este important să se sporească competitivitatea produselor agricole și alimentare, precum și siguranța alimentară și calitatea altor alimente care provin din țările partenere. Respectarea reglementărilor și standardelor prevăzute de Acordul OMC privind aplicarea măsurilor sanitare și fitosanitare (Acordul SPS) s-a dovedit a fi o problemă majoră în asigurarea accesului pe piață al produselor alimentare din țările partenere. Garantarea siguranței alimentare pe piețele UE necesită respectarea criteriilor de calitate. Țările partenere au nevoie de sprijin și consultanță tehnică și financiară pentru rezolvarea acestor probleme.

1.8 Dificultățile întâmpinate de țările partenere în respectarea reglementărilor și standardelor prevăzute de Acordul SPS pentru produsele alimentare au fost identificate ca fiind un obstacol important în calea comerțului cu produse agricole. Cu toate acestea, Comisia trebuie să încerce, oricând și oriunde este posibil, să negocieze recunoașterea reciprocă în acele cazuri în care țările aparținând Parteneriatului estic aplică deja separat standarde eficiente în ceea ce privește măsurile sanitare și fitosanitare, chiar dacă acestea nu sunt strict compatibile. De asemenea, atât UE, cât și aceste țări trebuie să vegheze cu multă atenție pentru a nu permite, odată cu intrarea în vigoare a acordurilor de liber schimb aprofundate și cuprinzătoare, ca părți interesate din țările terțe să găsească modalități de a importa în UE, pe ușa din dos, produse alimentare ilegale sau necorespunzătoare standardelor – sau alte produse recunoscute ca fiind dăunătoare pentru sănătatea persoanelor, animalelor sau plantelor. CESE propune ca măsurile sanitare și fitosanitare să devină o temă specifică care să fie abordată în cadrul inițiativelor emblematice.

1.9 CESE subliniază că tranziția către o economie de piață necesită o schimbare a mentalității, elaborarea unei legislații și crearea unor instituții specifice, precum și capacități tehnice cuprinzătoare pentru adaptarea metodelor și practicilor în domeniile producției primare, prelucrării și comerțului exterior.

1.10 În opinia Comitetului, cooperarea trebuie consolidată mai ales în domeniile formării și cercetării, în cadrul cărora desfășurarea unor proiecte de cercetare comune, vizite și seminare este importantă pentru dezvoltarea înțelegerii reciproce și a unor modele operaționale.

1.11 De asemenea, CESE subliniază că este în interesul comun al UE și al țărilor partenere să prevină efectele ecologice negative ale îngrășămintelor și pesticidelor asupra solului și sistemelor de apă. Asigurarea circuitului elementelor nutriționale constituie de asemenea un obiectiv major de dezvoltare.

1.12 CESE consideră că un alt element important pentru dezvoltarea agriculturii îl constituie cooperarea dintre UE și țările din cadrul parteneriatului în domeniul energetic.

1.13 CESE reamintește că respectarea drepturilor fundamentale ale lucrătorului adoptate de Organizația Internațională a Muncii (OIM) reprezintă un element esențial pentru respectarea drepturilor omului. Este important ca normele de muncă internațional recunoscute să fie respectate în zonele de liber schimb aprofundate și cuprinzătoare care urmează să fie create între UE și țările partenere.

1.14 CESE consideră că organizațiile din sectorul alimentar din țările Parteneriatului estic ar trebui să primească un sprijin suplimentar considerabil. Aceste organizații trebuie să fie implicate pe larg în forumul societății civile. Aceasta presupune de asemenea un rol mai puternic pentru CESE și o participare echilibrată la importantele lucrări desfășurate de organizațiile pe care le reprezintă.

1.15 CESE consideră că UE și guvernele țărilor partenere trebuie să sprijine și să încurajeze consolidarea capacităților acestor organizații, precum și participarea lor la elaborarea strategiei Parteneriatului estic și la desfășurarea proceselor, astfel încât o societate civilă independentă să poată contribui în mod decisiv la dezvoltarea cooperării în domeniul agriculturii.

2. Context

2.1 Pentru Uniunea Europeană, stabilitatea, buna guvernanță și dezvoltarea economică în țările din vecinătatea estică sunt de o importanță majoră. Politica europeană de vecinătate a reușit cu succes să consolideze relațiile dintre UE și vecinii săi. Politica privind Parteneriatul estic, aprobată la Praga în 2009, ar trebui să meargă mai departe. Partenerii noștri (1) din Europa de Est și Caucazul de Sud doresc cu toții să-și intensifice relațiile cu UE, iar Uniunea susține cu fermitate eforturile de apropiere ale acestor țări. Parteneriatul estic promovează puternic reforme esențiale, ca parte a politicii europene de vecinătate, în condițiile în care țările din cadrul Parteneriatului suferă în prezent de deficiențe considerabile în ceea ce privește obiectivele politice și punerea concretă în aplicare a democrației.

2.2 În conformitate cu declarația Consiliului European (2), Parteneriatul estic va contribui substanțial la consolidarea politicii UE privind țările din vecinătatea estică și țările partenere, contribuind la crearea condițiilor necesare pentru asocierea politică și continuarea integrării economice dintre Uniunea Europeană și partenerii estici.

2.3 Obiectivul negocierilor bilaterale constă în încheierea unui acord de asociere cu fiecare țară în parte, în cadrul căruia crearea unei zone de liber schimb aprofundate și cuprinzătoare (ZLSAC (3)) reprezintă un element esențial (4).

2.4 Obiectivele țărilor partenere și voința politică de a încheia acorduri cu Uniunea Europeană sunt importante pentru avansarea negocierilor. Întrebarea esențială este în ce măsură dispun țările partenere de capacitatea sau de voința politică de a întreprinde reformele economice și sociale impuse de aceste acorduri.

2.5 Prin declarația de la Praga, țările din cadrul Parteneriatului estic s-au angajat pe calea reformelor politice și economice. Democrația, buna guvernanță și promovarea statului de drept, eradicarea corupției, precum și respectarea drepturilor omului și participarea societății civile sunt importante. Punctul de plecare pentru reformele economice îl constituie aplicarea practicilor economiei de piață și alinierea normelor și reglementărilor la legislația UE (5).

2.6 Abordarea multilaterală a Parteneriatului estic completează relațiile bilaterale prin stabilirea unor legături de cooperare, dialog deschis și schimb de bune practici și experiență. Cooperarea este dezvoltată prin intermediul unor platforme tematice și al anumitor inițiative emblematice (6), precum și prin intermediul forumului societății civile (7). Convergența sectorului agricol și a politicii agricole este abordată în cadrul Platformei de integrare economică și convergență cu politicile UE. Până în prezent, rolul agriculturii și al politicii agricole a fost prea modest. Poziția acestora ar trebui consolidată.

2.7 Agricultura și producția alimentară constituie sectoare vitale în toate țările Parteneriatului estic. Contribuția lor la PIB este ridicată, cele două sectoare oferind locuri de muncă pentru un număr considerabil de persoane. Creșterea puternică a producției agricole și alimentare reprezintă o condiție pentru creșterea întregii economii și pentru reducerea concomitentă a sărăciei.

2.8 Prezentul aviz:

a) subliniază necesitatea formulării unei abordări strategice din partea UE pentru țările din Parteneriatul estic, inclusiv în domeniul politicii agricole;

b) examinează proiecte din sectorul agricol puse în practică sau în curs de desfășurare care susțin obiectivele Parteneriatului estic; și

c) atrage atenția asupra faptului că există legături între chestiunile din domeniul agricol și multe din domeniile politice ale UE și obiectivele acestora în cadrul politicii de parteneriat.

2.9 CESE recomandă ca strategia de negociere a UE să țină seama atât de importanța politicii agricole în cooperarea dintre UE și țările partenere, cât și de poziția sectorului agricol în cadrul politicii de dezvoltare a țărilor partenere.

2.10 Țările din cadrul Parteneriatului estic sunt producători importanți de cereale, produse animaliere, legume și rădăcinoase, precum și fructe și struguri. Ucraina este unul din cei mai mari producători de cereale din întreaga lume. În 2008, Ucraina a ocupat locul 8 ca producător și locul 7 pe lista țărilor exportatoare. Productivitatea s-a îmbunătățit, dar potențialul de creștere a randamentului anual al recoltelor este considerabil. Ucraina recoltează anual între 40 și 50 de milioane de tone de cereale, în timp ce recolta totală din celelalte cinci state partenere se ridică la aproximativ 15 milioane de tone.

2.11 UE-27 este cel mai mare partener comercial pentru Ucraina, Armenia, Azerbaidjan, Georgia și Republica Moldova (8) și al doilea partener, ca mărime, al Republicii Belarus (9). Peste jumătate din exporturile Republicii Moldova și aproape 50 % din exporturile Armeniei și Azerbaidjanului sunt destinate țărilor UE. În plus, produsele agricole joacă un rol deosebit de important în cadrul comerțului dintre țările Parteneriatului estic și UE.

3. Elemente strategice ale agriculturii și politicii agricole

3.1 CESE subliniază că agricultura reprezintă un sector extrem de important pentru dezvoltarea economică, socială și regională a țărilor partenere. Ameliorarea siguranței alimentare constituie, de asemenea, un obiectiv social fundamental pentru aceste țări. Nevoia de tehnologie și de expertiză în materie de producție, prelucrare și comercializare se face simțită în mod acut. Un alt obiectiv al țărilor partenere constă în creșterea calității și competitivității produselor agricole și alimentelor.

3.1.1 Un alt element strategic care trebuie luat în considerare îl reprezintă politica de dezvoltare rurală, cel de-al doilea pilon al PAC, care permite utilizarea fondurilor UE pentru a ameliora situația economică și socială în zonele rurale și la nivelul populației rurale. Nu este vorba numai de menținerea producției agricole în condițiile cerute de UE, ci și de păstrarea locurilor de muncă și a condițiilor de trai în zonele rurale, respectând cultura locală, precum și de măsurile de mediu care trebuie luate pentru a asigura dezvoltarea durabilă a zonelor rurale.

3.2 Cu o piață cu 500 de milioane de consumatori, Uniunea Europeană este cea mai mare zonă comercială a lumii din punctul de vedere al puterii de cumpărare. Proximitatea piețelor oferă țărilor partenere și Uniunii Europene posibilitatea de a extinde volumul schimburilor comerciale și de a contribui astfel la crearea condițiilor necesare pentru creștere economică.

3.3 Obiectivul politicii agricole și comerciale a UE este asigurarea stabilității piețelor alimentare în condiții aflate în schimbare. Politica urmărită trebuie să le garanteze consumatorilor europeni produse de înaltă calitate la prețuri echitabile. Este important ca politica să garanteze stabilitatea piețelor, care asigură în același timp satisfacerea necesităților consumatorilor și venituri echitabile pentru agricultori.

3.4 Menținerea siguranței alimentare reprezintă unul dintre obiectivele centrale ale sectoarelor agricol și alimentar din UE. Prevenirea bolilor animalelor și plantelor și monitorizarea exactă a reziduurilor dăunătoare pentru sănătate le garantează consumatorilor siguranța alimentară. Aceste măsuri de control la frontieră se aplică și alimentelor importate din țările partenere.

3.5 CESE este convins că este vital ca acordurile de asociere și de liber schimb să aibă ca obiectiv reconcilierea intereselor țărilor partenere cu cele ale UE, astfel încât progresele viitoare să fie în beneficiul tuturor părților.

4. Puncte de plecare pentru negocierile de liber schimb și chestiuni fundamentale

4.1 Negocierile privind zona de liber schimb acoperă o gamă largă de chestiuni de ordin comercial: tarifele, serviciile, formalitățile vamale, reglementările și standardele prevăzute de Acordul OMC privind aplicarea măsurilor sanitare și fitosanitare (Acordul SPS), achizițiile publice, indicațiile geografice, instrumentele de protecție comercială și chestiuni tehnice de protecție a frontierelor (10).

4.2 În ultimii doi ani, s-au desfășurat intensiv negocieri cu Ucraina privind zona de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare (ZLSAC). Negocierile au fost inițiate după ce Ucraina a devenit membru oficial al OMC în 2008 (11). Nu s-a ajuns încă la o reușită în cadrul acestor negocieri, dar acest obiectiv ar putea fi atins în 2011.

4.3 Inițierea acestui tip de negocieri privind instituirea unei zone de liber schimb presupune statutul de membru în OMC. În prezent se depun eforturi pentru a iniția în viitorul cât mai apropiat negocieri cu Republica Moldova, Armenia și Georgia. Republica Moldova și-a manifestat disponibilitatea de a demara în timp cât mai scurt aceste negocieri.

4.4 Azerbaidjan încă nu este membru al OMC, astfel încât negocierile de liber schimb nu pot fi inițiate. Belarus nu întrunește condițiile politice care să permită începerea negocierilor de liber schimb.

4.5 Respectarea reglementărilor și standardelor prevăzute de Acordul OMC privind aplicarea măsurilor sanitare și fitosanitare (Acordul SPS) s-a dovedit a fi o problemă majoră în asigurarea accesului pe piață al produselor agricole și alimentare. Atât Acordul SPS, cât și normele de mediu și sănătate ale UE obligă Ucraina și celelalte țări din cadrul Parteneriatului estic la desfășurarea unor activități ample de dezvoltare. Din acest motiv, țările partenere au nevoie de sprijin și consultanță tehnică și financiară pentru rezolvarea acestor probleme.

5. Dezvoltarea sectorului agricol în țările Parteneriatului estic

5.1 Programul Parteneriatului estic, asupra căruia s-a convenit la Praga, la 7 mai 2009, ridică cooperarea financiară dintre UE și cele șase țări partenere la un nou nivel. Pentru perioada 2010-2013, UE a prevăzut alocarea a 600 de milioane de euro pentru cooperare. Finanțarea are loc prin intermediul Instrumentului european de vecinătate și de parteneriat (IEVP) (12).

5.2 Pentru perioada 2007-2011 sunt prevăzute 10-12 proiecte specifice pentru dezvoltarea agriculturii și siguranței alimentare (13). Multe proiecte au fost de mică amploare. Cel mai mare proiect a fost cel de modernizare a producției vinicole în Republica Moldova. Acesta a fost finanțat împreună cu Banca Europeană de Investiții. Proiectul a fost demarat în 2010.

5.3 Aproximativ jumătate dintre proiecte vizează ameliorarea siguranței alimentare în țările partenere prin dezvoltarea know-how-ului, printre altele, în ceea ce privește conformitatea cu normele sanitare și fitosanitare. Câteva dintre proiecte sunt dedicate dezvoltării capacității de gestionare și de planificare a agriculturii. În 2009 au fost alocate aproape 2 milioane de euro Georgiei în vederea îmbunătățirii siguranței alimentare pentru copii vulnerabili.

5.4 În cadrul negocierilor de asociere cu Ucraina, ambele părți au subliniat, printre altele, importanța promovării competitivității producției agricole și a obiectivului de asigurare a calității alimentelor (14). În termeni practici, sprijinul UE în acest sector ar trebui să fie dedicat dezvoltării instituțiilor și acordării de consultanță și formare.

5.5 Experiența practică a arătat că tranziția de la economia planificată la o economie de piață în țările Parteneriatului estic este un proces de durată. Ar trebui depuse eforturi în vederea promovării acestui proces, care merită examinat cu atenție. Pe lângă schimbarea mentalităților, tranziția necesită elaborarea unei legislații și crearea unor instituții și a capacităților tehnice în vederea adaptării metodelor și practicilor de producție primară, prelucrare și comerț exterior. Cooperarea în cadrul parteneriatului și programele UE ar trebui să creeze condițiile care să permită diversificarea cooperării în domeniul agricol și îmbunătățirea condițiilor comerciale.

5.6 Au fost definite teme specifice ca obiective de dezvoltare pentru UE și țările partenere; acestea s-au dovedit a fi fundamentale în cadrul negocierilor bilaterale. Temele și subiectele specifice acestor domenii sunt cunoscute sub denumirea de inițiative emblematice. În condițiile în care dificultățile întâmpinate în respectarea reglementărilor și standardelor prevăzute de Acordul OMC privind aplicarea măsurilor sanitare și fitosanitare (Acordul SPS) au fost identificate drept o dificultate majoră pentru comerțul cu alimente, acest subiect ar trebui inclus în inițiativele emblematice.

6. Factorii de mediu și impactul social

6.1 Producția agricolă și industria alimentară au un impact major asupra mediului local. Alegerea metodelor de cultivare afectează calitatea solului și a apei de suprafață și subterane. Este în interesul comun al UE și al țărilor partenere să prevină efectele ecologice negative ale îngrășămintelor și pesticidelor asupra solului și sistemelor de apă. Asigurarea circuitului elementelor nutriționale constituie, de asemenea, un obiectiv major de dezvoltare.

6.2 Evoluțiile de pe piețele globale de energie, precum și gestionarea energiei în fiecare țară reprezintă un factor important pentru dezvoltarea și succesul producției agricole. Nivelul recoltelor depinde de disponibilitatea și prețul factorilor de producție care necesită energie, de exemplu îngrășămintele. În același timp, producția de energie regenerabilă influențează prețurile alimentelor, întrucât anumite tipuri de bioenergie pot fi produse în zonele agricole. Cooperarea bilaterală dintre UE și țările partenere pe teme de energie este deci deosebit de importantă și pentru dezvoltarea agriculturii.

6.3 Interacțiunea dintre Uniunea Europeană și țările partenere trebuie să țină seama de rolul sectorului agricol în dezvoltarea zonelor rurale din țările din cadrul Parteneriatului estic. În lipsa unei dezvoltări regionale favorabile, sărăcia în anumite regiuni ar putea atinge un nivel critic.

6.4 Un element esențial al drepturilor omului constă în respectarea drepturilor fundamentale ale lucrătorilor adoptate de Organizația Internațională a Muncii (OIM). Este important ca aceste norme de muncă internațional recunoscute să fie respectate în zona de liber schimb care urmează să fie creată între UE și țările partenere.

7. Dezvoltarea cooperării administrative și a altor forme de cooperare

7.1 Punerea în aplicare a Parteneriatului estic, acordurile de asociere, zona de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare și alte forme de cooperare necesită un nivel considerabil de interacțiune și cooperare între factorii de decizie politică, autorități și experți, precum și între organizațiile internaționale, socioeconomice și cele aparținând societății civile. De acest aspect trebuie să se țină seama în punerea în aplicare a programului Parteneriatului estic.

7.2 Interacțiunea dintre UE și cetățenii țărilor partenere, în mod special generația tânără, trebuie recunoscută ca mijloc de promovare a schimbării. UE a recunoscut valoarea cooperării culturale și a dialogului intercultural ca parte integrantă a politicilor externe (15).

7.3 Cooperarea trebuie consolidată mai ales în domeniile formării și cercetării, în cadrul cărora desfășurarea de proiecte de cercetare comune, vizite și seminare este importantă pentru dezvoltarea înțelegerii reciproce și a unor modele operaționale.

8. Consolidarea rolului și poziției organizațiilor

8.1 O atenție deosebită trebuie acordată implicării organizațiilor societății civile în cooperarea dintre UE și țările partenere. CESE propune sprijinirea dezvoltării viitoare a activităților desfășurate de organizațiile societății civile și consolidarea Forumului societății civile din cadrul Parteneriatului estic.

8.2 Rolul și statutul societății civile în țările Parteneriatului estic au fost mai degrabă modeste. Pentru dezvoltarea democrației este esențial ca rolul organizațiilor libere să fie consolidat. CESE a elaborat în trecut avize privind consolidarea și susținerea rolului organizațiilor și al societății civile în aceste țări. Un asemenea aviz (16) a fost elaborat în primăvara anului 2009 în cursul Președinției cehe.

8.3 Până în prezent, participarea societății civile a fost mult prea limitată și prost organizată. Una dintre preocupările centrale ale politicii din cadrul Parteneriatului estic ar trebui să fie îndrumarea și sprijinul acordat unui spectru larg de organizații, astfel încât acestea să fie capabile să contribuie cu o valoare adăugată substanțială la îmbunătățirea și extinderea cooperării dintre UE și țările Parteneriatului estic.

8.4 Poziția și capacitatea organizațiilor din sectorul agricol continuă să fie relativ slabe. Pentru a dezvolta acest sector și a consolida cooperarea cu UE, aceste organizații ar trebui să beneficieze de măsuri de îmbunătățire a formării și a competențelor profesionale, atât la nivel național, cât și prin menținerea legăturilor cu UE și prin punerea în aplicare a Parteneriatului estic.

8.5 Pentru a putea promova programul Parteneriatului estic, organizațiile din sectorul agricol și alimentar ar trebui să joace un rol semnificativ mai amplu în cadrul diferitelor etape ale procesului. Complexitatea lanțului de aprovizionare cu alimente constituie o provocare suplimentară atât pentru lucrători, industrie, cercetare, consultanță și gestiune, cât și pentru producători. Sprijinirea activităților tuturor părților implicate și consolidarea capacităților organizațiilor reprezintă condiții fundamentale pentru a face posibilă cooperarea în domeniul agricol între țările partenere și UE, în vederea generării de rezultate durabile în beneficiul ambelor părți. În acest sens este vital ca activitățile organizate în comun cu CESE, organizațiile de la nivelul UE și cele de la nivel național să fie intensificate.

Bruxelles, 14 iulie 2011 Președintele Comitetului Economic și Social European Staffan NILSSON

(1) Țările din cadrul Parteneriatului estic sunt țările din estul Europei și Caucazul de Sud din cadrul politicii europene de vecinătate: Armenia, Azerbaidjan, Georgia, Republica Moldova, Ucraina și Belarus. COM(2008) 823 final: Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și Consiliu: Parteneriatul estic.

(2) Consiliul Uniunii Europene: Declarația Consiliului European privind Parteneriatul estic, Bruxelles, 20 martie 2009, 7880/09, CONCL 1.

(3) DCFTA = Deep and Comprehensive Free Trade Area (ZLSAC = zonă de liber schimb aprofundată și cuprinzătoare).

(4) Alexander Duleba & Vladimir Bilčik: Toward a Strategic Regional Framework for the EU Eastern Policy, Searching for Synergies between the Eastern Partnership and the Partnership for Modernization with Russia („Către un cadru regional strategic pentru politica estică a UE: identificarea de sinergii între Parteneriatul estic și parteneriatul de modernizare cu Rusia”), Bratislava 2010.

(5) Consiliul Uniunii Europene: Concluziile Președinției, Consiliul European de la Bruxelles, 19-20 martie 2009, 7880/09, CONCL 1.

(6) Cele cinci inițiative emblematice sunt următoarele: (a se vedea și http://www.eeas.europa.eu/eastern/initiatives/index_en.htm):

a) Programul de gestionare integrată a frontierelor;

b) Inițiativa emblematică în favoarea întreprinderilor mici și mijlocii (IMM-uri);

c) Promovarea piețelor regionale de energie și a eficienței energetice;

d) Prevenția, pregătirea și răspunsul în caz de dezastru natural sau provocat de mâna omului;

e) Inițiativa emblematică pentru promovarea bunei guvernanțe în materie de mediu;

f) Diversificarea energetică: coridorul sudic.

(7) Punerea în aplicare a Parteneriatului estic: Raport prezentat în reuniunea miniștrilor afacerilor externe, 13 decembrie 2010.

(8) UE: DG Comerț: Statistici.

(9) Comisia Europeană: comerț, relații bilaterale, țări, Belarus.

(10) A se vedea nota de subsol 6.

(11) Al patrulea raport comun privind progresele înregistrate: negocierile privind Acordul de asociere UE-Ucraina, Kiev, 4-8 noiembrie 2010.

(12) Comisia Europeană, Direcția Generală Relații Externe, Politica europeană de vecinătate; Vademecum privind finanțarea în cadrul Parteneriatului estic, 24 septembrie 2010.

(13) Comunitatea Parteneriatului estic, www.easternpartnership.org.

(14) Comisia Europeană – DG RELEX: lista domeniilor prioritare pentru Programul de asociere UE-Ucraina în 2010.

(15) A se vedea nota de subsol 2.

(16) CESE, JO C 277, 17.11.2009, p. 30-36, Implicarea societății civile în Parteneriatul estic.