Infrastructura pentru hidrogen și piețele hidrogenului. Cadrul de reglementare actual pentru purtătorii de energie gazoși nu abordează implementarea hidrogenului ca purtător de energie independent prin intermediul unor rețele de hidrogen dedicate. La nivelul UE nu există norme privind investițiile bazate pe tarife în rețele sau privind proprietatea și exploatarea rețelelor de hidrogen dedicate. În plus, nu există norme armonizate privind calitatea hidrogenului (pur). În consecință, există bariere în calea dezvoltării unei infrastructuri transfrontaliere de hidrogen eficiente din punctul de vedere al costurilor și a unei piețe competitive a hidrogenului, care reprezintă o condiție prealabilă pentru adoptarea producției și consumului de hidrogen. Prezenta propunere urmărește să remedieze aceste deficiențe. Ea include o propunere de sistem de terminologie și de certificare a hidrogenului cu emisii scăzute de carbon și a combustibililor cu emisii scăzute de carbon.

Nivelul scăzut de implicare și de protecție a clienților pe piața cu amănuntul a gazelor ecologice. Pentru ca noile gaze să joace un rol deplin în tranziția energetică, normele privind piața cu amănuntul trebuie să le permită clienților să opteze pentru gaze din surse regenerabile și gaze cu emisii scăzute de carbon. Acest lucru nu se întâmplă în prezent. Mai mult, la nivelul UE nu există un sistem comun de terminologie și de certificare pentru combustibilii și gazele cu emisii scăzute de carbon. În plus, piețele cu amănuntul ale gazelor prezintă o concentrare a pieței și niveluri scăzute de noi intrări și de inovare. Acest lucru îi împiedică pe clienți să beneficieze de concurență alegând opțiuni cu emisii scăzute de carbon.

În plus, evenimentele legate de creșterea prețurilor la energie ne-au reamintit că reziliența sistemului energetic european este din ce în ce mai importantă, pe măsură ce sistemul energetic al UE încorporează o energie din surse regenerabile mai descentralizată, iar combustibilii fosili sunt eliminați treptat. Siguranța aprovizionării și măsurile de pregătire pentru riscuri din sectorul gazelor trebuie să fie adecvate pentru tranziția către o energie curată. Comunicarea Comisiei privind un set de măsuri de acțiune și de sprijin pentru abordarea creșterii prețurilor energiei evidențiază interacțiunea dintre siguranța aprovizionării, utilizarea optimă a capacităților de stocare și volatilitatea prețurilor la energie.

Gazele din surse regenerabile și gazele cu emisii scăzute de carbon din cadrul infrastructurii și a piețelor actuale ale gazelor, precum și securitatea energetică. În ziua de astăzi, gazele din surse regenerabile și gazele cu emisii scăzute de carbon reprezintă o pondere minoră în mixul energetic al UE. Pentru a valorifica potențialul acestora, o condiție prealabilă esențială o reprezintă accesul la piața angro a gazelor, și anume la punctele de tranzacționare virtuale. Eliminarea costurilor pentru comerțul transfrontalier cu aceste gaze și facilitarea racordării instalațiilor de producție vor îmbunătăți, de asemenea, argumentele economice. Diferențele în ceea ce privește parametrii de calitate a gazelor și volumul de hidrogen adăugat în sistemul de gaze naturale pot afecta proiectarea infrastructurii de gaze, aplicațiile la nivelul utilizatorilor finali și interoperabilitatea sistemelor transfrontaliere, riscând astfel să fragmenteze piața internă. Cu toate acestea, normele actuale privind calitatea gazelor nu sunt adecvate pentru a face față evoluțiilor viitoare. În ceea ce privește GNL, abordarea barierelor reziduale legate de accesul la terminalele de GNL ar putea deschide calea pentru importul de gaze din surse regenerabile și de gaze cu emisii scăzute de carbon din străinătate, sprijinind decarbonizarea pieței gazelor din UE. În fine, menținerea și consolidarea rezilienței în cadrul tranziției necesită măsuri adecvate pentru siguranța aprovizionării.

Planificarea rețelelor. Astfel cum s-a subliniat în Strategia pentru integrarea sistemului energetic a Comisiei, planificarea și exploatarea în mod coordonat a întregului sistem energetic al UE, la nivelul mai multor purtători de energie, infrastructuri și sectoare de consum, reprezintă o condiție prealabilă pentru atingerea obiectivelor climatice pentru 2050. Schemele și practicile actuale de planificare a rețelelor sunt deficitare, deoarece există discrepanțe între planul de dezvoltare a rețelei pe zece ani („TYNDP”) la nivelul UE și planurile naționale de dezvoltare a rețelei („NDP”). O mai bună legătură între TYNDP și NDP ar permite un schimb transnațional de informații privind utilizarea sistemelor de transport.

Siguranța aprovizionării și înmagazinarea. Ca reacție la creșterile semnificative ale prețurilor la energie la nivelul UE în toamna anului 2021, Consiliul European a invitat Comisia să ia rapid în considerare măsuri pe termen mediu și lung care să sporească reziliența sistemului energetic al UE, inclusiv măsuri care să sporească siguranța aprovizionării. Pentru a contribui la un răspuns în timp util la această criză și la o posibilă nouă criză la nivelul Uniunii, prezenta propunere include măsuri specifice de îmbunătățire a cooperării și a rezilienței, în principal pentru a asigura o utilizare mai eficace și mai coordonată a capacităților de înmagazinare și a mecanismelor de solidaritate operațională. Măsurile sunt menite să consolideze în timp util reziliența sistemului energetic al UE la șocurile viitoare. Ele includ măsurile prevăzute în prezentul regulament și în Regulamentul (UE) 2017/1938 privind siguranța furnizării de gaze. Pentru a se asigura un răspuns coerent, măsurile privind siguranța aprovizionării fac parte din prezenta propunere legislativă și nu sunt înaintate ca propunere legislativă separată. După cum s-a arătat în Comunicarea privind prețurile energiei din 13 octombrie 2021 intitulată „Un set de măsuri de acțiune și de sprijin pentru abordarea creșterii prețurilor energiei”, coordonarea siguranței aprovizionării la nivel transfrontalier este esențială pentru reziliența la șocurile viitoare.

Măsurile propuse impun statelor membre să includă în mod explicit capacitățile de înmagazinare în evaluările lor privind riscurile la adresa siguranței aprovizionării la nivel regional, incluzând riscurile legate de controlul exercitat asupra capacităților de înmagazinare de către entități din țări terțe. Statele membre trebuie să aibă în vedere măsuri de înmagazinare prin cooperare regională în cazul unor riscuri neabordate. Propunerea definește condiții favorizante pentru desfășurarea unor achiziții comune voluntare de stocuri strategice de gaze care să fie utilizate în caz de urgență. De asemenea, se introduc măsuri pentru îmbunătățirea transparenței și a accesului la capacitățile de înmagazinare, pentru abordarea riscurilor de securitate cibernetică în domeniul gazelor și pentru facilitarea acordurilor bilaterale de solidaritate între statele membre în caz de criză. Comisia încurajează statele membre să nu aștepte pentru a lua măsuri de solidaritate, astfel încât, chiar și în situații de criză gravă, gospodăriile să primească gazele de care au nevoie.

•Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat

Inițiativa propusă este strâns legată și complementară propunerilor legislative prezentate în contextul pachetului „Pregătiți pentru 55” în vederea implementării Pactului verde european, printre care:

Directiva revizuită privind energia din surse regenerabile („RED II”), care este principalul instrument al UE de reglementare a promovării energiei din surse regenerabile. Ea are ca scop să accelereze pătrunderea în sistemul energetic a energiei din surse regenerabile, inclusiv a gazelor din surse regenerabile. Propunerea sa de modificare sporește la 40 % obiectivul privind sursele regenerabile de energie din mixul energetic al UE și promovează adoptarea combustibililor din surse regenerabile, precum hidrogenul din surse regenerabile, în industrie și în transporturi, cu obiective suplimentare. În legătură cu această inițiativă, RED II definește hidrogenul din surse regenerabile ca fiind „combustibili de origine nebiologică din surse regenerabile” și „combustibili din biomasă” care ating o reducere de 70 % a emisiilor de gaze cu efect de seră în comparație cu combustibilii fosili, stabilind obiective secundare specifice pentru consumul de hidrogen din surse regenerabile (50 % din consumul total de hidrogen în scopuri energetice și de materie primă în industrie până în 2030 și 2,6 % din energia furnizată sectorului transporturilor).

Directiva privind eficiența energetică („DEE”) și Directiva conexă privind performanța energetică a clădirilor („DPEC”), inclusiv propunerile de modificare a acestora, interacționează cu prezenta inițiativă deoarece afectează nivelul și structura cererii de gaze. Măsurile de eficiență energetică pot atenua sărăcia energetică și pot reduce vulnerabilitatea consumatorilor. Întrucât combustibilii gazoși domină în prezent furnizarea de încălzire și de răcire și centralele de cogenerare din Europa, utilizarea lor eficientă rămâne în centrul măsurilor de eficiență energetică. Directiva privind gazele și Regulamentul privind gazele sunt coerente cu principiul „eficiența energetică înainte de toate”: o piață a UE deschisă și competitivă, cu prețuri care reflectă costurile de producție ale purtătorilor de energie, costurile emisiilor de carbon și costurile și beneficiile externe, ar furniza în mod eficient hidrogen curat și sigur utilizatorilor finali care îl apreciază cel mai mult.

Regulamentul TEN-E, propus de Comisie în decembrie 2020, urmărește să sprijine mai bine modernizarea infrastructurii energetice transfrontaliere europene, pentru Pactul verde european. El introduce infrastructura pentru hidrogen ca o nouă categorie de infrastructură pentru dezvoltarea rețelei europene. Prezenta inițiativă completează propunerea de regulament TEN-E, deoarece se axează pe alinierea planurilor naționale la cerințele planului de dezvoltare a rețelei pe zece ani la nivelul întregii Europe.

Astfel cum s-a anunțat în strategia UE de reducere a emisiilor de metan, Comisia va propune acte legislative pentru reducerea emisiilor de metan în sectorul energetic. Inițiativa va urmări să îmbunătățească informațiile cu privire la toate emisiile de metan legate de energie. Prezenta inițiativă este complementară, deoarece urmărește să faciliteze pătrunderea gazelor din surse regenerabile și a gazelor cu emisii scăzute de carbon, permițând tranziția de la gazele naturale.

•Coerența cu alte politici ale Uniunii

Sistemul de comercializare a certificatelor de emisii („ETS”) crește prețul utilizării combustibililor fosili în raport cu gazele din surse regenerabile și gazele cu emisii scăzute de carbon și, prin urmare, stimulează cererea de astfel de gaze și investițiile în tehnologiile de producție conexe. Comisia a propus consolidarea și extinderea acestuia, inclusiv în ceea ce privește sectorul aviației, transportul maritim și rutier și clădirile. În acest sistem sunt incluse toate instalațiile de producție a hidrogenului, precum și electrolizoarele cu o capacitate de producție de peste 25 de tone/zi. Fondul pentru inovare, care a fost instituit prin Directiva privind sistemul UE de comercializare a certificatelor de emisii (EU ETS) pentru perioada 2021-2030, este unul dintre instrumentele de finanțare care sprijină tranziția către o Europă neutră din punct de vedere climatic până în 2050. Fondul pentru inovare, care a fost instituit prin Directiva EU ETS pentru perioada 2021-2030, este unul dintre instrumentele de finanțare care sprijină tranziția către o Europă neutră din punct de vedere climatic până în 2050.

Revizuirea Directivei privind impozitarea energiei urmărește să alinieze impozitarea produselor energetice la politicile UE în domeniul energiei și al climei, să promoveze tehnologiile curate și să elimine scutirile perimate și cotele reduse care încurajează în prezent utilizarea combustibililor fosili. În temeiul directivei revizuite, produsele reglementate de directivă sunt grupate și clasificate în funcție de performanța lor de mediu. În consecință, revizuirea stabilește niveluri minime preferențiale de impozitare de 0,15 EUR/GJ (față de 10,75 EUR/GJ în cazul combustibililor fosili) pentru combustibilii pe bază de hidrogen din surse regenerabile și de hidrogen cu emisii scăzute de carbon utilizați drept carburanți. Pentru combustibilii pe bază de hidrogen din surse regenerabile și de hidrogen cu emisii scăzute de carbon utilizați drept combustibili pentru încălzire, revizuirea stabilește niveluri minime preferențiale de impozitare de 0,15 EUR/GJ (față de 0,6 EUR/GJ în cazul gazelor naturale).

Regulamentul revizuit privind instalarea infrastructurii pentru combustibili alternativi (RICA), care va abroga Directiva 2014/94/UE privind instalarea infrastructurii pentru combustibili alternativi (DICA), propus de Comisie în iulie 2021, urmărește să abordeze problema creșterii emisiilor în transportul rutier pentru a sprijini tranziția către un parc auto cu emisii aproape zero până în 2050. Regulamentul impune statelor membre să își extindă rețeaua de infrastructură de reîncărcare și de realimentare în conformitate cu vânzările de autoturisme cu emisii zero și să instaleze puncte de încărcare și de alimentare la intervale regulate pe autostrăzile majore. Revizuirea Regulamentului privind infrastructura pentru combustibili alternativi va necesita câte o stație de realimentare (min. 2 t/zi, 700 bari) la fiecare 150 km de-a lungul rețelei centrale TEN-T și în fiecare nod urban până în 2030; acest lucru ar avea ca rezultat aproximativ 700 de puncte de realimentare cu hidrogen de-a lungul nodurilor de transport și 88 de puncte de realimentare cu hidrogen în nodurile urbane.

Modificarea Regulamentului de stabilire a standardelor privind emisiile de CO2 pentru autoturisme și camionete urmărește să asigure o cale clară, începând din 2025, în direcția transporturilor cu emisii zero. Regulamentul definește în special vehiculele cu emisii zero ca fiind vehicule electrice cu baterie, vehicule cu pile de combustie și alte vehicule alimentate cu hidrogen și stabilește un obiectiv de emisii medii zero ale noilor parcuri de vehicule până în 2030.

Propunerea FuelEU în domeniul maritim vizează creșterea ponderii combustibililor alternativi durabili cu emisii scăzute de carbon și fără emisii de carbon în mixul energetic al transportului maritim internațional, inclusiv: biocombustibili lichizi, e-lichide, gaze decarbonizate (inclusiv bio-GNL și e-gaz), hidrogen decarbonizat și combustibili decarbonizați derivați din hidrogen (inclusiv metan și amoniac). Accentul pus pe combustibili și pe tehnologiile energetice ar trebui să permită reduceri semnificative și rapide ale emisiilor, utilizând pe deplin tehnologiile și infrastructura existente, împreună cu stimulentele oferite de alte măsuri care urmează să fie propuse. De asemenea, va facilita definirea căilor de decarbonizare pentru întregul cluster maritim.

Propunerea ReFuelEU în domeniul aviației, care vizează promovarea potențialului combustibililor de aviație durabili de a reduce amprenta de GES a aviației, este încă în mare măsură neexploatată. Pentru a-și reduce în mod semnificativ emisiile, sectorul aviației va trebui să își reducă dependența actuală de combustibilii de aviație fosili și să se bazeze din ce în ce mai mult pe utilizarea combustibililor de aviație durabili (CAD) în anii care vin. Propunerea stabilește o pondere minimă de 0,7 % a „combustibililor de aviație sintetici” în combustibilii de aviație furnizați operatorilor de aeronave în cazul în care „combustibilii de aviație sintetici” sunt combustibili de origine nebiologică din surse regenerabile, astfel cum sunt definiți în directiva privind energia din surse regenerabile.

2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

•Temeiul juridic

Obiectivele prezentei inițiative nu pot fi atinse la nivel național. Măsurile planificate în cadrul prezentei inițiative urmăresc să avanseze cele patru obiective prevăzute la articolul 194 din Tratatul privind Uniunea Europeană (TFUE), contribuind în același timp la decarbonizarea economiei UE. Măsurile planificate urmează să fie adoptate în temeiul articolului 194 alineatul (2) din TFUE coroborat cu articolul 114 alineatul (1) din TFUE. În domeniul energiei, UE deține competență partajată în temeiul articolului 4 alineatul (2) litera (i) din TFUE.