DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI REZUMAT AL EVALUĂRII IMPACTULUI care însoțește documentul Propunere de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unui plan multianual pentru stocurile de cod, hering și șprot din Marea Baltică și pentru activitățile de pescuit care exploatează stocurile respective, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2187/2005 al Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1098/2007 al Consiliului /* SWD/2014/0290 final */





DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI REZUMAT AL EVALUĂRII IMPACTULUI care însoțește documentul Propunere de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a unui plan multianual pentru stocurile de cod, hering și șprot din Marea Baltică și pentru activitățile de pescuit care exploatează stocurile respective, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2187/2005 al Consiliului și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1098/2007 al Consiliului Prezentul document cuprinde un raport privind evaluarea impactului unei propuneri de plan de gestionare multianual aplicabil stocurilor de cod, hering și șprot din Marea Baltică. Planurile de gestionare multianuale s-au dovedit a fi foarte utile pentru gestionarea sustenabilă a resurselor piscicole. Ele prevăd reguli pentru exploatarea stocurilor de pește și măsuri conexe necesare gestionării unei resurse piscicole în raport cu o țintă precisă, oferind astfel stabilitate și previzibilitate și garantând exploatarea stocurilor de pește în limitele convenite. Gestionarea pescuitului pentru stocurile de pește europene se bazează pe principiul precauției și pe cel al producției maxime durabile (MSY). Principiul precauției are ca scop garantarea faptului că dimensiunea fiecărui stoc de pește este menținută deasupra unui nivel minim denumit biomasa de precauție. Dacă stocul scade sub acest nivel, există un risc sporit de compromitere a capacității sale de reproducere. Conform principiului precauției, gestionarea are ca scop menținerea stocului la distanță de un nivel nerecomandat. În schimb, abordarea bazată pe MSY constă mai degrabă în definirea unui nivel recomandat al stocului și în gestionarea în consecință a acestuia. În UE, MSY se definește de regulă în termeni de proporție a peștelui prelevat prin pescuit, cunoscută ca mortalitate prin pescuit, sau F. Prin menținerea mortalității prin pescuit aproape de o valoare-țintă (denumită adesea F-MSY), captura medie totală din stoc poate fi menținută aproape de nivelul maxim care poate fi prelevat fără a cauza prejudicii stocului. Acest nivel este cunoscut sub denumirea de producție maximă durabilă. Principalele activități de pescuit din Marea Baltică vizează codul, heringul și șprotul. Stocurile de cod din estul și din vestul Mării Baltice sunt considerate a fi stocuri separate. În Marea Baltică există de asemenea mai multe stocuri diferite de hering, principalul stoc aflându-se în bazinul estic al mării. Stocurile din Marea Botnic, din Golful Riga și din vestul Mării Baltice sunt de dimensiuni mai mici. Acesta din urmă se reproduce în vestul Mării Baltice, apoi migrează în Skagerrak și în estul Mării Nordului pentru a căuta hrană. Cât despre șprot, în Marea Baltică există un singur stoc. Dintre cele șapte stocuri din Marea Baltică analizate aici, numai trei stocuri de hering, cel din Marea Baltică centrală, cel din Golful Riga și cel din Marea Botnic sunt exploatate în prezent la niveluri compatibile cu MSY. În prezent stocurile de cod fac obiectul unui plan de gestionare pe termen lung care nu mai reflectă realitatea situației stocurilor. Țintele stabilite în plan nu sunt consecvente cu abordarea MSY. Planul a introdus un sistem paralel de gestionare a stocului, prin limitarea efortului de pescuit; recent oamenii de știință au concluzionat că acesta este inutil. Principalul instrument de gestionare pentru stocurile pelagice este reprezentat de limitele anuale ale capturilor, stabilite de Consiliu. Capturile totale admisibile (TAC) și cotele se bazează pe acorduri politice anuale încheiate în cadrul Consiliului și pot exista mari fluctuații de la an la an. Din acest motiv, este foarte dificil să se garanteze că rata mortalității prin pescuit va fi compatibilă cu MSY până în 2015. Caracterul imprevizibil al nivelului posibilităților de pescuit viitoare face ca planificarea să fie dificilă pentru sector, care riscă să suporte costuri suplimentare de adaptare. TAC prea ridicate sau depășite au făcut ca mortalitatea prin pescuit să fie cu mult peste valorile țintă, ducând la reducerea producției și a veniturilor. Pentru remedierea acestei probleme, sunt analizate trei opțiuni de politică în documentul de față. Acestea sunt: regimul de gestionare actual și alte două abordări posibile pentru elaborarea planurilor de gestionare. Diferențele dintre abordări sunt legate de principalele stocuri între care există interacțiuni biologice, și anume stocurile estice de cod, stocul de șprot și stocul central de hering. Diferențele sunt legate de ratele-țintă ale mortalității prin pescuit utilizate pentru aceste stocuri; abordarea A presupune rate ale mortalității prin pescuit relativ scăzute, apropiate de valorile existente pentru fiecare specie, în timp ce abordarea B implică rate ușor mai ridicate, care pot fi considerate mai compatibile cu o abordare pentru mai multe specii. În ambele cazuri, opțiunile 2 și 3 trebuie considerate mai degrabă abordări generale ale planurilor de gestionare decât planuri specifice în sine; pentru a stabili detaliile eventualelor planuri de gestionare rezultate în urma aplicării acestor opțiuni sunt necesare lucrări științifice și consultări suplimentare. Gruparea tuturor stocurilor vizate într-un singur plan de gestionare are avantaje evidente, și anume stabilitatea și previzibilitatea capturilor, probabilitatea sporită de îndeplinire a obligației internaționale de atingere a MSY până în 2015 și valoarea adăugată pe care o poate oferi un plan de gestionare. Din acest motiv, opțiunile 2 și 3 sunt preferate în raport cu opțiunea 1. Obligațiile internaționale ale UE de a garanta activități de pescuit sustenabile la nivelul MSY până în 2015 pentru stocurile vizate au ca obiectiv obținerea unor beneficii ecologice. Eventuala reducere a volumului total al pescuitului, ar implica, de asemenea, o reducere a emisiilor produse de motoarele navelor. Includerea stocurilor de hering și de șprot într-un plan de gestionare ar oferi o bază sistematică pentru stabilirea TAC anuale într-un mod care ar oferi sectorului pescuitului pelagic previzibilitatea capturilor, fapt care ar putea contribui la sprijinirea planificării activității și la stabilitatea aprovizionării. De asemenea, ar aduce o valoare adăugată, deoarece planurile de gestionare sunt, de obicei, o condiție prealabilă pentru ca o activitate de pescuit să obțină certificarea, de exemplu, din partea Marine Stewardship Council (MSC). Peștele capturat în astfel de activități de pescuit certificate ar putea atrage un preț mai mare pe piață. Reducerea posibilităților de pescuit ar putea duce, pe termen scurt, la o ușoară scădere a profitului pentru pescari și industria prelucrătoare și ar putea afecta negativ consumatorii, însă restabilirea stării stocurilor va aduce beneficii pe termen lung în ceea ce privește profitul și pescuitul durabil. În plus, reducerea temporară a cotelor conduce în mod normal la o creștere a prețurilor pentru stocul respectiv. Eliminarea sistemului efortului de pescuit și a cerinței privind pescuitul într-o zonă unică va simplifica mediul legislativ și va reduce sarcina administrativă pentru statele membre și industria de profil. În ceea ce privește cele două opțiuni pentru elaborarea planurilor de gestionare, opțiunea 2 (abordarea A, cu rate-țintă ale mortalității prin pescuit mai scăzute pentru anumite stocuri) este preferată opțiunii 3 (opțiunea B, cu rate-țintă ale mortalității prin pescuit mai ridicate pentru anumite stocuri). Deși diferențele dintre impacturile celor două opțiuni sunt relativ mici, opțiunea 3 prezintă un risc mai ridicat de efecte negative asupra mediului. În plus, CSTEP a indicat că, deși valorile-țintă ale mortalității prin pescuit utilizate în cadrul opțiunii 2 sunt suficient de solide pentru a fi utilizate într-un plan de gestionare, orice valori mai ridicate (cum sunt cele din cadrul opțiunii 3) necesită lucrări suplimentare pentru evaluarea riscurilor conexe. Opțiunea 2 constă într-un set de planuri de gestionare pentru câte o singură specie, în timp ce opțiunea 3 ar reprezenta un pas înainte către elaborarea unui plan de gestionare pentru mai multe specii. La momentul de față, cunoștințele științifice în acest sens nu sunt încă disponibile, deși cercetătorii au indicat că această problemă ar putea fi rezolvată în viitorul apropiat. Declinarea responsabilității: Prezentul rezumat angajează numai serviciile Comisiei implicate în elaborarea sa și nu aduce atingere formei finale a niciunei decizii care urmează să fie luată de Comisie.