(4)Recomandările relevante specifice fiecărei țări au fost încorporate de statele membre în programele finanțate din fondurile structurale și de investiții europene („fondurile ESI”) aferente perioadei 2014-2020. Astfel cum se prevede în legislația care reglementează fondurile ESI, Comisia poate solicita unui stat membru, dacă acest lucru este necesar pentru a sprijini punerea în aplicare a recomandărilor relevante specifice țării, să își revizuiască programele relevante finanțate din fondurile ESI și să propună modificări la acestea. Comisia a furnizat orientări suplimentare cu privire la aplicarea acestor norme.

(5)În perioada 2009-2015, România a beneficiat de trei programe de asistență pentru balanța de plăți, administrate în comun de Comisia Europeană și de Fondul Monetar Internațional, cu sprijinul Băncii Mondiale. Au fost efectuate plăți doar în cadrul primului program, pentru perioada 2009-2011, în timp ce pentru programele din perioadele 2011-2013 și 2013-2015 asistența financiară a fost de natură preventivă. În octombrie 2015 a fost demarată, în numele Comisiei, supravegherea ulterioară aplicării programului, al cărei scop este de a monitoriza capacitatea României de a rambursa împrumuturile acordate în cadrul primului program. Această supraveghere va continua până când se va rambursa cel puțin 70 % din împrumut, ceea ce, conform previziunilor, ar corespunde primăverii anului 2018.

(6)În prezent, România face obiectul componentei preventive a Pactului de stabilitate și de creștere. În Programul său de convergență pentru 2017, guvernul prevede un deficit global de 2,9 % din PIB atât în 2017, cât și în 2018, această cifră urmând să scadă apoi treptat la 2,0 % din PIB până în 2020. Se estimează că obiectivul bugetar pe termen mediu, respectiv un deficit structural de 1 % din PIB, nu va fi atins până în 2020, an care reprezintă orizontul de timp al programului. Se estimează că soldul structural recalculat va ajunge la -2,6 % până în 2020. Potrivit Programului de convergență, se preconizează că ponderea datoriei publice în PIB va crește de la 37,6 % din PIB în 2016 la 38,3 % din PIB în 2018, urmând apoi să scadă la 37,6 % din PIB în 2020. Scenariul macroeconomic care stă la baza acestor previziuni bugetare este unul favorabil. Principalul risc de inversare a acestei tendințe macroeconomice pozitive este legat de un impact mai scăzut al măsurilor fiscale și structurale asupra perspectivelor de creștere pe termen scurt și mediu. În plus, măsurile necesare pentru a sprijini țintele de deficit prevăzute nu au fost suficient detaliate. Mai mult, riscul ca proiectul de lege privind salarizarea unitară să conducă la previziuni fiscal-bugetare mai defavorabile este unul considerabil.

(7)La 12 iulie 2016, Consiliul a recomandat României să limiteze în 2016 abaterea de la obiectivul bugetar pe termen mediu și, dacă respectarea acestui obiectiv nu se poate asigura cu un efort mai mic, să realizeze în 2017 o ajustare bugetară anuală de 0,5 % din PIB. Analiza datelor privind rezultatul exercițiului bugetar 2016 a indicat faptul că România s-a abătut semnificativ de la obiectivul bugetar pe termen mediu. În conformitate cu articolul 121 alineatul (4) din TFUE și cu articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1466/97 al Consiliului, Comisia a adresat României, la 22 mai 2017, un avertisment cu privire la abaterea semnificativă de la obiectivul bugetar pe termen mediu constatată în 2016. [La XX, Consiliul a adoptat o recomandare în acest sens, în care reafirmă necesitatea ca România să ia măsurile necesare pentru ca rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete să nu depășească 3,3 % în 2017, cifră ce corespunde unei ajustări structurale anuale de 0,5 % din PIB.] Conform previziunilor Comisiei din primăvara anului 2017, există riscul ca în 2017 să se înregistreze o abatere semnificativă de la ajustarea recomandată.

(8)În 2018, având în vedere situația sa fiscal-bugetară, România ar trebui să realizeze ajustări suplimentare în direcția atingerii obiectivului său bugetar pe termen mediu, respectiv un deficit structural de 1 % din PIB. Conform matricei de ajustare convenite între părți în cadrul Pactului de stabilitate și de creștere, această ajustare presupune respectarea cerinței ca rata de creștere nominală a cheltuielilor publice primare nete să nu depășească 4,3 %. Pentru aceasta, ajustarea structurală ar trebui să fie de 0,5 % din PIB. Dacă se mențin politicile actuale, există riscul ca în 2018 să se înregistreze o abatere semnificativă de la această cerință. În plus, previziunile Comisiei din primăvara anului 2017 indicau un deficit public de 3,5 % din PIB în 2017 și de 3,7 % din PIB în 2018, depășindu-se astfel valoarea de referință de 3 % din PIB prevăzută în tratat. [În conformitate cu recomandarea adresată României la XX de a corecta abaterea semnificativă de la traiectoria de ajustare pentru a-și putea atinge obiectivul bugetar pe termen mediu], în ansamblu Consiliul consideră că, având în vedere deteriorarea accentuată preconizată a situației fiscal-bugetare, vor trebui adoptate, începând din 2017, măsuri suplimentare importante pentru a se respecta dispozițiile Pactului de stabilitate și de creștere.

(9)Cadrul fiscal-bugetar al României este solid, dar nu este pe deplin respectat. Bugetul pentru 2016 a deviat semnificativ de la obiectivul pe termen mediu, care prevede un deficit structural de 1 % din PIB, încălcându-se astfel regula privind deficitul din cadrul fiscal-bugetar național. Bugetul pentru 2017 a deviat și mai mult de la normele fiscale naționale. Ca și în anii precedenți, nici în 2016 autoritățile nu au trimis Parlamentului până la termenul statutar, fixat pentru luna august, o actualizare a strategiei fiscal-bugetare. Prin urmare, procedura bugetară anuală nu a fost ghidată de strategia fiscal-bugetară pe termen mediu.

(10)Beneficiind de amortizoare de capital confortabile și de o creștere a profitabilității, sănătatea sectorului bancar a continuat să se îmbunătățească în 2016. Autoritățile s­au angajat să efectueze în 2018 o evaluare cuprinzătoare a calității activelor din sectorul bancar și o simulare de criză în acest sector. Legea dării în plată a intrat în vigoare în mai 2016, însă riscurile la care este expus sectorul bancar au fost în mare parte îndepărtate prin decizia pronunțată de Curtea Constituțională, potrivit căreia instanțele vor trebui să verifice dacă împrumutătorii îndeplinesc condițiile legale referitoare la existența impreviziunii. Legea privind conversia creditelor în franci elvețieni, adoptată de Parlament în octombrie 2016, a fost recent considerată neconstituțională. Cu toate acestea, inițiative legislative repetate continuă să submineze previzibilitatea juridică, ceea ce ar putea avea un impact negativ asupra percepției generale a investitorilor.

(11)Evaziunea fiscală este un fenomen răspândit în România, care are drept efect scăderea veniturilor fiscale, prejudicierea echității fiscale și perturbarea economiei. România a realizat progrese limitate în ceea ce privește aplicarea recomandării specifice de consolidare a conformării fiscale și a colectării impozitelor. În 2016 au fost modificate procedurile pentru înregistrarea în scopuri de TVA și rambursarea TVA și sunt în curs de a fi introduse pe tot teritoriul țării case de marcat electronice conectate la administrația fiscală. Începând din 2017, în sectoare cum ar fi sectorul hotelier, al alimentației publice și în alte sectoare conexe, se aplică un regim special prin care TVA-ul se stabilește indiferent de categoria de venituri. În plus, au fost, de asemenea, adoptate restricții cu privire la activitățile independente și întreprinderile familiale, cu scopul de a descuraja evitarea obligațiilor fiscale. În 2016 s-a observat o îmbunătățire a ratei de conformare fiscală pentru declarațiile și plățile fiscale, însă inspecțiile și auditurile desfășurate în comun de autoritățile fiscale și de cele din domeniul muncii nu au reușit să conducă la obținerea unor rezultate mai bune. În plus, pragul cifrei de afaceri pentru regimul fiscal aplicabil microîntreprinderilor a fost majorat substanțial, în timp ce rata de impozitare a fost redusă, ceea ce a condus la un grad mai mare de respectare a obligațiilor fiscale, însă în detrimentul veniturilor bugetare. Abordările pe sectoare și categorii cu privire la impozitarea întreprinderilor riscă să impună o sarcină administrativă considerabilă atât asupra întreprinderilor, cât și asupra autorității fiscale, fără să fie însă de natură să asigure îmbunătățirea colectării impozitelor.

(12)Redistribuirea veniturilor disponibile ale gospodăriilor (în funcție de mărimea gospodăriei) este deosebit de inechitabilă în România, ceea ce afectează potențialul de creștere durabilă și favorabilă incluziunii al țării. Averile procentului de 20 % din populație reprezentat de persoanele cu veniturile cele mai ridicate sunt de peste opt ori mai mari decât cele ale procentului de 20 % reprezentat de pătura cea mai săracă a populației. Acest raport este semnificativ superior mediei din UE. Inegalitățile sunt cauzate în mare măsură de accesul inegal la asistență medicală, la educație, la servicii și la piața muncii. În plus, diferența dintre inegalitatea veniturilor înainte și după impozite și transferuri sociale este printre cele mai mici din UE. Indicatorul social de referință utilizat pentru calcularea principalelor prestații sociale nu a fost actualizat de la introducerea sa în 2008. Munca nedeclarată, inclusiv practica „salariilor în plic”, rămâne un fenomen de amploare și continuă să aibă un efect negativ asupra veniturilor fiscale, perturbând economia și subminând echitatea și eficacitatea sistemului de impozite și prestații sociale. Ca parte a unui proiect-pilot, au avut loc inspecții la nivel național la care au participat reprezentanți ai administrațiilor fiscale și ai inspectoratelor muncii, însă această inițiativă nu a reușit să aibă un impact sistemic până în prezent. Resursele nu sunt orientate cu prioritate către sectoarele cu cele mai mari riscuri de evaziune fiscală, se acordă o atenție limitată practicii „salariilor în plic”, iar măsurile coercitive prevalează asupra celor preventive.

(13)Rezultatele de pe piața forței de muncă s-au îmbunătățit în 2016, când rata șomajului a atins un nivel la fel de scăzut ca cel din perioada premergătoare crizei. Continuă să se adâncească penuria forței de muncă, în condițiile îmbătrânirii populației și ale numărului ridicat al emigranților. Rata scăzută a șomajului este însoțită în contrapondere de una dintre cele mai ridicate rate de inactivitate din UE. Ratele de ocupare și de activitate în rândul tinerilor, al femeilor, al lucrătorilor slab calificați, al persoanele cu handicap și al romilor, în special, sunt cu mult sub media UE. Numărul tinerilor care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare este în continuare foarte ridicat.

(14)Deși în scădere, riscul de sărăcie sau de excluziune socială este foarte ridicat, în special pentru familiile cu copii, pentru persoanele cu handicap, pentru romi și pentru populația din mediul rural. În 2016 a fost adoptat un pachet cuprinzător pentru combaterea sărăciei, în contextul unei schimbări de politică ce pune accentul pe furnizarea sporită de servicii destinate unor grupuri specifice ale populației. Acest pachet prevede un proiect-pilot prin care s-ar furniza servicii integrate în comunitățile marginalizate. Aplicarea unui astfel de model la nivel național ar îmbunătăți în mod semnificativ rata furnizării de servicii integrate, care în prezent este scăzută. A fost adoptată, ca răspuns la mai multe recomandări specifice succesive, Legea privind venitul minim de incluziune, care urmează să intre în vigoare în 2018. Venitul minim de incluziune sporește adecvarea și acoperirea asistenței sociale, combinând asistența pasivă cu măsuri active de ocupare și inspecții obligatorii. Potențialul său de activare este însă modest, obiectivul său fiind de a se adresa până în 2021, prin măsuri active de ocupare, unui procent de 25 % dintre beneficiari.

(15)Politicile de activare au fost consolidate în contextul reformei Agenției Naționale pentru Ocuparea Forței de Muncă. Reformele introduse includ acordarea unui sprijin personalizat sporit și a unor servicii integrate persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă și angajatorilor. Activitățile de sensibilizare și serviciile oferite tinerilor care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare sunt în curs de a fi îmbunătățite. Cu toate acestea, politicile de activare destinate grupurilor celor mai îndepărtate de piața muncii rămân limitate, iar măsurile de activare propuse recent nu mai vizează cu prioritate aceste grupuri specifice. Sfera de acțiune a măsurilor respective și legătura lor cu serviciile sociale nu este suficientă pentru a îmbunătăți în mod semnificativ participarea în special a acestor grupuri la forța de muncă.

(16)Adecvarea pensiilor și sărăcia în rândul persoanelor în vârstă au o importantă dimensiune de gen, dat fiind că, păstrând toți ceilalți parametri egali, vârsta mai scăzută de pensionare a femeilor antrenează automat drepturi de pensie mai modeste pentru acestea. România este una dintre extrem de puținele țări din UE în care nu se prevede convergența vârstei de pensionare a femeilor cu cea a bărbaților. Legea privind egalizarea vârstei de pensionare pentru femei și bărbați a fost înaintată Parlamentului în 2013, dar până în prezent nu a fost adoptată decât de Senat.

(17)Având în vedere evoluția productivității, convergența veniturilor și competitivitatea României, majorarea salariilor din sectorul public și din cel privat necesită o atenție specială. Creșterile salariale din sectorul public ar putea să se răsfrângă și asupra sectorului privat, ceea ce ar avea un impact asupra competitivității României. Deși rămâne printre cele mai mici din UE, nivelul salariului minim din România a crescut considerabil în ultimii ani. Majorările ad-hoc ale salariului minim au dus în perioada recentă la creșterea semnificativă a numărului de lucrători care câștigă salariul minim pe economie și la o comprimare puternică în partea inferioară a scalei de distribuție a salariilor. Ca răspuns la o recomandare specifică adresată României, a fost creat la începutul anului 2016 un grup de lucru tripartit cu misiunea de a stabili un mecanism pentru fixarea salariului minim pe baza unor criterii economice, sociale și legate de piața muncii obiective, însă lucrările acestuia au suferit întârzieri semnificative și trebuie reluate în mod corespunzător. Dialogul social este caracterizat în continuare de un număr redus de negocieri colective la nivel sectorial și de deficiențe instituționale care limitează eficacitatea reformelor.

(18)Deținerea unor competențe de bază suficiente este un factor esențial pentru a găsi un loc de muncă stabil și de calitate, pentru a-l păstra și a participa cu succes la viața economică și socială. Sondajele internaționale indică faptul că adolescenții din România au deficiențe grave în ceea ce privește competențele de bază. Rata ridicată de părăsire timpurie a școlii, rata scăzută de absolvire a învățământului superior și numărul ridicat al emigranților au ca efect o penurie de lucrători calificați. Accesul la un învățământ general de calitate este limitat în zonele rurale, mai ales pentru copiii romi. Dificultatea de a atrage profesori buni în zonele rurale și în școlile cu un număr predominant de elevi romi, combinată cu segregarea și cu atitudini deseori discriminatorii, este cauza nivelului scăzut de educație al copiilor romi. Ca răspuns la recomandările specifice repetate adresate României, a fost adoptată și a început punerea în aplicare a Strategiei privind reducerea părăsirii timpurii a școlii. Printre măsurile recente se numără intervenții integrate, un program-pilot privind introducerea unei mese calde în școli, o rambursare îmbunătățită a costurilor de deplasare și acordarea de bonuri sociale pentru a încuraja participarea la învățământul preșcolar a copiilor săraci. Sunt prevăzute pentru toamna anului 2017 măsuri bazate pe proiecte cu finanțare UE pentru îmbunătățirea calității predării în școlile defavorizate, iar procesul de modernizare a programei de învățământ, chiar dacă nu a fost finalizat, este în curs. A fost îmbunătățită legislația de combatere a segregării, inclusiv prin consolidarea rolului inspectoratelor școlare în această privință. Cu toate acestea, nu există încă o metodologie de monitorizare. Sunt necesare măsuri suplimentare pentru a se obține progrese susținute în ceea ce privește combaterea inegalităților socioeconomice în domeniul educației. Garanția pentru tineret nu a avut până în prezent decât un impact pozitiv parțial asupra abandonului școlar timpuriu, iar programele „A doua șansă” nu sunt ușor accesibile. Sistemul de formare profesională și tehnică nu este suficient aliniat la necesitățile pieței muncii, iar participarea la activitățile de învățare destinate adulților este foarte scăzută.

(19)Populația României se confruntă cu o situație precară în materie de sănătate. Accesul la o asistență medicală de calitate este afectat de numărul insuficient al personalului medical, de finanțarea inadecvată și de dependența excesivă de spitale, precum și de corupție, printre categoriile cele mai afectate numărându-se în special persoanele cu venituri mici și persoanele care locuiesc în zonele rurale. Pe lângă plățile informale pentru personalul medical, în sfera corupției intră procedurile de achiziții publice din spitale, fraudele legate de polițele de asigurare și acordarea de mită pentru a obține certificate care dau dreptul la prestații. Ca răspuns la o recomandare specifică și în contextul condiționalității ex-ante pentru perioada de finanțare prin fonduri UE 2014­2020, România a luat o serie de măsuri de politică în sensul orientării de la tratamentul spitalicesc la cel ambulatoriu. Au fost elaborate planuri regionale de servicii de sănătate pentru a identifica necesitățile în materie de infrastructură și servicii, iar punerea în aplicare a Strategiei naționale de sănătate face în prezent obiectul unei monitorizări. În conformitate cu Strategia națională anticorupție 2016­2020, a fost adoptat un act legislativ menit să renoveze sistemul de feedback privind plățile informale, iar salariile personalului medical au fost majorate. Strategia anticorupție prevede măsuri cuprinzătoare în domeniul sănătății, inclusiv promovarea răspunderii și a transparenței procedurilor de recrutare a directorilor de spitale. Cu toate acestea, acțiunile de consolidare a asistenței medicale comunitare, a îngrijirii medicale în regim ambulatoriu și a sistemelor de orientare a pacienților sunt încă într-un stadiu incipient, plățile informale sunt în continuare practicate pe scară largă, nu există încă transparență în administrarea spitalelor, iar Strategia națională privind forța de muncă în domeniul sănătății nu a fost încă adoptată.

(20)Capacitatea administrativă și de elaborare de politici a României e grevată de proceduri opace și de lipsa de transparență în luarea deciziilor, de proceduri administrative greoaie, de utilizarea limitată a dovezilor de calitate, de o coordonare deficitară între politicile sectoriale și de amploarea corupției. Progresele în ceea ce privește reforma administrației publice au fost limitate. Structurile organizatorice sunt în continuare instabile, fapt care se repercutează negativ asupra independenței și eficacității administrației publice. În 2016 au fost lansate strategii privind funcția publică, însă nu sunt încă încorporate în cadrul legislativ unele dintre obiectivele principale ale acestora, în special cel legat de aplicarea unor criterii obiective pentru recrutarea, evaluarea și recompensarea performanței profesionale a personalului. Se propune armonizarea parțială a nivelurilor de salarizare, însă nu se face o legătură clară între performanță și remunerare, nici la nivel central, nici la nivel local. Capacitatea și autoritatea Agenției Naționale a Funcționarilor Publici trebuie consolidate în continuare. Efectele unora dintre măsurile inițiate în 2016 ce vizează asigurarea transparenței în elaborarea politicilor ar putea fi anulate. Planificarea strategică și evaluarea impactului reglementărilor nu sunt elemente puternic înrădăcinate în practica administrativă.

(21)Infrastructura de transport, deficitară atât din punct de vedere calitativ, cât și cantitativ, a fost unul dintre factorii principali care au frânat dezvoltarea economică a României. Pentru a aborda deficiențele din acest domeniu și ca răspuns la o recomandare specifică, România a adoptat în toamna anului 2016 Master Planul General de Transport. Pentru a se accelera investițiile în infrastructura rutieră, gestionarea investițiilor respective a fost retrasă din competența autorității responsabile cu administrarea infrastructurii. În 2016 a fost înființat un organism însărcinat cu reformarea sistemului feroviar, care ar urma să fie operațional până la jumătatea anului 2017.

(22)România a avut în ultima perioadă una dintre cele mai ridicate rate ale investițiilor din UE. Cu toate acestea, în 2016 volumul investițiilor publice a scăzut, acest lucru datorându-se, printre altele, nivelului redus de absorbție a fondurilor UE. O rată de absorbție ridicată și utilizarea eficientă a fondurilor UE sunt extrem de importante pentru ca România să își poată valorifica potențialul de dezvoltare în sectoare-cheie precum transporturile sau gestionarea deșeurilor, în special. Calitatea investițiilor publice a fost afectată, printre altele, de deficiențe de gestionare și de schimbarea priorităților. Ca răspuns la o recomandare specifică, s-au realizat progrese modeste în ceea ce privește o mai bună pregătire și ierarhizare a proiectelor de investiții publice din punctul de vedere al priorității. Începând din august 2016, ministerele trebuie să includă prioritățile de investiții în planurile lor de cheltuieli, însă nu au fost luate măsuri suplimentare pentru a consolida rolul Ministerului Finanțelor în stabilirea priorităților în materie de investiții și în îmbunătățirea coordonării între ministerele de resort a pregătirii proiectelor de investiții publice. Nu au fost încă adoptate Planul național de gestionare a deșeurilor și programul de prevenire a generării de deșeuri, care erau prevăzute până la sfârșitul anului 2016. Aceste planuri sunt necesare și pentru a îmbunătăți guvernanța și asigurarea respectării legislației, astfel încât fondurile naționale și ale UE să fie direcționate către atingerea standardelor de mediu convenite la nivelul UE.

(23)Desfășurarea unor proceduri de achiziții publice eficiente este esențială pentru îndeplinirea obiectivelor strategice și abordarea principalelor provocări de politică ale României, printre care se numără eficiența cheltuielilor publice, modernizarea administrației publice, lupta împotriva corupției și încurajarea inovării și a creșterii durabile și favorabile incluziunii. Eficiența procedurilor de achiziții publice este importantă și pentru ca cetățenii să aibă încredere în autoritățile publice și în democrație. România a luat în ultima vreme măsuri pentru a pune în aplicare Strategia în domeniul achizițiilor publice și planul de acțiune aferent. După intrarea în vigoare în mai 2016 a Legii privind achizițiile publice, au fost adoptate până la sfârșitul anului 2016 acte legislative de punere în aplicare a acesteia, iar Agenda Națională pentru Achiziții Publice prevede acțiuni de control și prevenire a corupției. Cu toate acestea, o serie de măsuri esențiale prevăzute de strategie nu au fost încă adoptate, cum ar fi sporirea controalelor și alte măsuri de combatere a corupției, introducerea achizițiilor publice electronice și formarea responsabililor cu achizițiile publice.