RO

Bruxelles, 28.9.2010

COM(2010) 512 final

RAPORT AL COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN ȘI COMITETUL REGIUNILOR

Raportul anual pe 2009 al Comisiei Europene

privind Instrumentul de stabilitate

{SEC(2010)1114}

1. Introducere

Acest al treilea raport anual este înaintat Parlamentului European, Consiliului, Comitetului Economic și Social European și Comitetului Regiunilor în conformitate cu obligația de raportare prevăzută la articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1717/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 noiembrie 2006 de instituire a unui instrument de stabilitate (Regulamentul IS).

Prezentul raport este, de asemenea, înaintat în completarea informațiilor deja furnizate în conformitate cu obligația de raportare prevăzută la articolul 6 alineatul (6) din Regulamentul IS. Practica stabilită de Comisie începând cu anul 2007 este de a informa atât Consiliul, cât și Parlamentul European cu privire la măsurile excepționale de asistență care vor fi sprijinite în cadrul Instrumentului de stabilitate ca parte a reacției Uniunii Europene la situațiile de criză. Pentru a prezenta și informații privind progresul în aval al măsurilor adoptate, raportul anual este însoțit de un document de lucru al serviciilor Comisiei care oferă o actualizare globală a punerii în aplicare a măsurilor în curs.

2. Contextul Instrumentului de stabilitate

De la lansarea sa în 2007 și dotarea cu aproximativ 2 miliarde EUR în perioada 2007-2013, Instrumentul de stabilitate a răspuns unor situații de conflict și criză la nivel global, prin întreprinderea de acțiuni pentru a face față amenințărilor în materie de securitate la nivel național și regional și prin consolidarea capacității de a răspunde situațiilor de criză și de a preveni conflictele. Astfel, Instrumentul de stabilitate a permis Uniunii Europene să acționeze pe întreg parcursul unui conflict, cu intervenții în timp util, eficiente și complementare.

Reacția la situațiile de criză

Componenta „reacție la situațiile de criză” a Instrumentului de stabilitate, prevăzută la articolul 3 din Regulamentul IS, reprezintă cea mai mare parte a bugetului IS (1,4 miliarde EUR pentru perioada 2007-2013). IS poate fi utilizat pentru a anticipa sau a răspunde la crize politice, conflicte violente sau catastrofe naturale și a fost conceput pentru a asigura furnizarea unei asistențe în timp util țărilor terțe, care să fie flexibilă, integrată și sensibilă din punct de vedere politic.

Din 2007, a fost elaborat un număr semnificativ de măsuri IS pentru a completa reacția globală a UE sau reacția mai largă, la nivel internațional, în acest domeniu, adesea în paralel cu asistență umanitară, în scopul consolidării legăturii dintre ajutorul de urgență, reabilitare și dezvoltare sau pentru a facilita realizarea obiectivelor misiunilor PSAC. Prin însăși natura lor, programele de reacție la situațiile de criză sprijinite de Instrumentul de stabilitate nu pot fi programate în prealabil. Acestea sunt dezvoltate ca reacții la situații de criză sau la crize emergente, atunci când alte instrumente financiare ale UE nu pot asigura un ajutor suficient de rapid, având în vedere obiectivele orizontale și geografice și prioritățile strategice ale UE. Acțiunile întreprinse trebuie să fie complementare cu politicile și instrumentele geografice ale UE și să permită sinergii cu acestea. Acțiunile trebuie să fie, de asemenea, coerente cu obiectivele strategiilor naționale și regionale.

Procedurile de aprobare a IS sunt concepute pentru a asigura adoptarea rapidă a programelor de reacție la situațiile de criză care nu depășesc 20 de milioane EUR. Acțiunile în cadrul IS sunt măsuri de natură politică. În acest sens, consultările politice adecvate în cadrul UE, cu consultarea autorităților naționale, după caz, și a altor actori internaționali și fără caracter statal, reprezintă o parte importantă a procesului decizional.

Provocări pe termen lung

Instrumentul de stabilitate comportă și o dimensiune pe termen mai lung, cu trei componente programabile și care prevede „asistență în cadrul condițiilor de cooperare stabile”, măsuri de combatere a amenințărilor la adresa siguranței și securității în temeiul articolului 4 alineatul (1), diminuarea riscurilor legate de materialele chimice, biologice, radiologice și nucleare în temeiul articolului 4 alineatul (2), precum și obiective legate de pregătirea pentru situațiile de criză în temeiul articolului 4 alineatul (3).

În documentul de strategie al Instrumentului de stabilitate pentru perioada 2007-2011, Comisia a identificat prioritățile acțiunilor pe termen mai lung în temeiul articolului 4. Acestea sunt (i) susținerea eforturilor internaționale de luptă împotriva proliferării armelor de distrugere în masă, prin acțiuni destinate îmbunătățirii controlului eficace al substanțelor și agenților chimici, biologici, radiologici și nucleari, prin controlul bunurilor cu dublă utilizare și prin redirecționarea activităților de cercetare ale oamenilor de știință în domeniul programelor de armament către activități pașnice, (ii) susținerea eforturilor globale și transregionale pentru a face față amenințărilor pe care le reprezintă traficul, terorismul și criminalitatea organizată și (iii) instituirea unor măsuri pe termen mai lung de creare a capacității care vizează consolidarea organizațiilor internaționale și a actorilor fără caracter statal care au misiuni de prevenire și reacție la situațiile de criză.

3. Reacția la situațiile de criză în cadrul Instrumentului de stabilitate (măsuri excepționale de asistență în temeiul articolului 3 din Regulamentul IS)

Identificarea timpurie și rapidă a posibilelor acțiuni IS de reacție la situații de criză depinde de buna cooperare și comunicare între serviciile UE situate la Bruxelles și delegațiile UE aflate la fața locului. În etapa de identificare sunt relevante trei tipuri de considerații: (i) eligibilitatea unei măsuri (existența reală a unei situații de criză, caracterul complementar al măsurii și posibilitatea unor sinergii cu alte intervenții ale UE de reacție la situații de criză); (ii) fezabilitatea (adică disponibilitatea unui interval suficient de timp pentru pregătirea temeinică a acțiunii și a unui partener solid de punere în aplicare) și (iii) caracterul politic adecvat al acțiunii preconizate. O strânsă asociere în faza inițială cu statele membre ale UE, de exemplu asocierea experților din statele membre la misiunile de anchetă efectuate în cadrul IS, poate oferi o valoare adăugată și contribui la o acțiune UE coerentă.

3.1. Distribuția geografică până în prezent

Din 2007, 350 de milioane EUR au fost mobilizate pentru 100 de acțiuni individuale în 48 de țări din întreaga lume. În ceea ce privește distribuția geografică a intervențiilor ca reacție la situații de criză în ultimii trei ani, situația rămâne relativ echilibrată, cu o parte importantă a sprijinului acordată în continuare în Africa (în principal Republica Centrafricană, Ciad, Republica Democratică Congo, Somalia și Zimbabwe – aproximativ 25%), urmată de acțiuni în Asia (în principal Bangladesh, Timorul de Est, Nepal, Pakistan, Filipine, sudul Thailandei și Sri Lanka – aproximativ 20%), Orientul Mijlociu (Liban, Teritoriile Palestiniene Ocupate și refugiații în Siria – aproximativ 18%), Balcanii de Vest și Europa de Est (Bosnia și Herțegovina, Kosovo [1] și Republica Moldova – aproximativ 15%), America Latină și Caraibe (Bolivia, Columbia, Cuba, Haiti, Honduras, Nicaragua și Peru – aproximativ 11%), Asia Centrală și Caucazul de Sud (Armenia/Nagorno-Karabah, Georgia și Kârgâzstan – 11%).

3.2. Sectoare vizate

Din punct de vedere tematic, măsurile adoptate acoperă o gamă variată de aspecte, care vizează nevoile specifice ale fiecărei situații de conflict emergent/post-conflictuale:

· asistență pe termen scurt pentru dezvoltarea și promovarea unei reforme a securității în situațiile post-conflictuale (Republica Centrafricană, Republica Democratică Congo, Guineea-Bissau, Liban, Teritoriile Palestiniene Ocupate, Pakistan, Timorul de Est);

· măsuri de punere în aplicare sau de sprijin în zonele în care sunt trimise misiunile PSAC (Afganistan, Ciad, Republica Democratică Congo, Georgia, Cornul Africii/piraterie, Kosovo [2], Teritoriile Palestiniene Ocupate);

· sprijin pentru misiunile de menținere a păcii conduse de ONU și/sau organizații regionale și pentru operațiunile de consolidare a păcii (MINURCAT în Ciad, medierea UA-ONU în Darfur, UA în Somalia),

· statul de drept și justiția tranzițională (Afganistan, Columbia, Kârgâzstan, Liban, Sierra Leone, Insulele Solomon, Timorul de Est, Balcanii de Vest);

· sprijin pentru administrațiile interimare și tribunalele speciale (BCI Kosovo, Tribunalul pentru Liban, Tribunalul Special pentru Sierra Leone, programul ODIHR/ TPII în Balcani);

· sprijin pentru soluționarea conflictelor și reconciliere (Columbia, Georgia, Republica Moldova, Myanmar/Birmania, Nepal, Teritoriile Palestiniene Ocupate, Peru, Sri Lanka, sudul Thailandei, Uganda, Zimbabwe);

· sprijin pentru procese electorale fragile (în întreaga Africă, Bolivia, Comore, Haiti, Republica Moldova, Pakistan);

· programe de reabilitare în urma conflictelor și a catastrofelor (Bangladesh, Cuba, partea de est a RDC, Fâșia Gaza, Haiti, Liban, Myanmar/Birmania, Nicaragua, Peru) și finanțarea evaluărilor necesităților efectuată în comun de Organizația Națiunilor Unite (ONU)/Banca Mondială/UE (au fost realizate opt evaluări de acest tip) și

· sprijin pentru populațiile strămutate (Georgia, Liban, Siria).

3.3. Care sunt partenerii UE?

Aproximativ 48% din fondurile IS sunt executate prin intermediul agențiilor ONU, care, în multe cazuri, dispun de structuri existente pe teren care pot acorda un prim răspuns în țările afectate de criză și conflicte. Fără a aduce atingere rolului cheie al ONU, serviciile Comisiei responsabile cu acțiunile IS de reacție la situații de criză au depus, la rândul lor, eforturi deosebite de a se baza pe expertiza disponibilă existentă în rândul rețelei tot mai mari de ONG-uri internaționale și locale specializate în prevenirea conflictelor și consolidarea păcii. Prin urmare, 22% din fonduri sunt executate prin intermediul ONG-urilor. 17% din fonduri sunt executate în parteneriat cu alte organizații internaționale care nu fac parte din ONU, printre care se numără Uniunea Africană, Organizația pentru Securitate și Cooperare în Europa (OSCE) sau Banca Mondială. Restul fondurilor au fost executate prin intermediul unor operatori privați (6%), agenții ale statelor membre ale UE (4%) și, în unele cazuri, prin structuri guvernamentale naționale (3%).

(...PICT...)

3.4. Programe de reacție la situațiile de criză (măsuri excepționale de asistență) adoptate în 2009

În cursul celui de al treilea an de funcționare, Instrumentul de stabilitate a finanțat din nou un număr semnificativ de acțiuni de reacție la situații de criză prin adoptarea unor măsuri excepționale de asistență în temeiul Regulamentului IS. În total, 20 de decizii de finanțare și 26 de acțiuni din cadrul facilităților Instrumentului de stabilitate au fost adoptate și lansate în 2009. Lista completă a tuturor deciziilor de finanțare adoptate în 2009 în cadrul liniei bugetare 19.0601 figurează în documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește prezentul raport și constituie anexele la acesta.

Printre exemple se numără reacția rapidă la începutul anului 2009 la ravagiile cauzate de incursiunea israeliană în Gaza, în cadrul operațiunii umanitare de urgență condusă de Direcția Generală Ajutor Umanitar și Protecție Civilă a Comisiei (DG ECHO). Alte programe importante lansate au fost sprijinul civil de combatere a terorismului în Pakistan (15 milioane EUR), pachetul de sprijin post-conflict pentru Georgia (14 milioane EUR) și contribuția IS la strategia de tranziție pe termen scurt elaborată de UE în Zimbabwe (10,5 milioane EUR).

De asemenea, au fost lansate rapid proiecte care să furnizeze sprijin de urgență necesar proceselor electorale fragile lansate în termen scurt, cum a fost cazul în Bolivia, Zambia și Comore. În plus, lansarea rapidă a măsurilor de atenuare a conflictelor a contribuit la stabilizarea situației în Republica Moldova și Liban. Situația instabilă din Cornul Africii a fost remediată printr-un program de combatere a traficului ilegal prin Golful Aden în Yemen și prin sprijinul acordat în Kenya și Seychelles pentru a ajuta aceste țări să judece suspecții de piraterie reținuți de misiunea militară EUNAVFOR ATALANTA a UE.

3.5. Rolul delegațiilor UE în reacția la situații de criză

Delegațiile UE transmit adesea Comisiei din Bruxelles propuneri de proiecte și sunt direct responsabile pentru gestionarea măsurilor excepționale de asistență adoptate. În 2009, majoritatea măsurilor – 19 din 20 de decizii de finanțare și 15 acțiuni în cadrul facilităților Instrumentului de stabilitate – au fost subdelegate delegațiilor UE din țara în cauză în vederea punerii lor în aplicare. Aceasta permite negocierea contractelor cu omologi locali în timp util și atenta monitorizare a punerii în aplicare a proiectului pe teren. Prin urmare, în 2009, acțiunile întreprinse de delegațiile UE reprezintă 80% din creditele de angajament și 90% din creditele de plată în cadrul IS.

(...PICT...)

(...PICT...)

Numărul membrilor de personal pe teren de care dispun delegațiile UE în cadrul IS a crescut la 22 de persoane repartizate în delegațiile care au un portofoliu IS substanțial, dintre care 8 sunt responsabili cu planificarea reacțiilor la situațiile de criză regionale, iar 14 sunt gestionari de proiecte IS.

3.6. Coordonare internațională și raza de acțiune

Comisia Europeană a organizat o conferință intitulată „O schimbare reală: consolidarea capacităților de reacție la situațiile de criză și la amenințările la adresa securității” (Bruxelles, 3-4 iunie 2009). Obiectivul conferinței a fost analizarea metodelor potrivite de identificare a abordărilor eficace pentru a consolida capacitățile de reacție la situațiile de criză. Conferința a reunit numeroși parteneri din instituțiile UE, societatea civilă, mediul universitar și organizațiile internaționale, cum ar fi ONU, Banca Mondială, Liga Statelor Arabe și Uniunea Africană.

Au fost publicate numeroase cărți pe tema activităților UE de prevenire a conflictelor, de gestionare a crizelor și consolidare a păcii. Obiectivul este de a informa în permanență grupurile țintă privind evoluțiile referitoare la capacitatea de reacție a UE la situațiile de criză și acțiunile întreprinse de UE în conflictele din întreaga lume. Aceste materiale sunt disponibile online la adresa: http://ec.europa.eu/external_relations/ifs/publications/index_en.htm.

3.7. Complementaritatea acțiunilor IS de reacție la situații de criză cu PSAC și legătura între securitate și dezvoltare

Pentru a asigura o reacție coerentă a UE la situațiile de criză, acțiunile întreprinse în cadrul IS în 2009 s-au concentrat în continuare pe complementaritatea cu politica de securitate și apărare comună (PSAC), astfel cum a demonstrat sprijinul acordat în Kenya și Seychelles pentru a ajuta aceste țări să judece suspecții de piraterie reținuți de EUNAVFOR ATALANTA.

Există și alte exemple de complementaritate atunci când acțiuni IS sunt întreprinse în contextul PSAC, pe de o parte, și al programelor existente de ajutor ale UE, pe de altă parte. Situațiile de criză îndelungată, care constituie o prioritate deosebită, din Teritoriile Palestiniene Ocupate, Kosovo [3] și Afganistan, au un punct comun - acela că ajutorul pentru dezvoltare acordat de UE a început deja să răspundă priorităților-cheie ale UE în materie de stabilizare, acestea putând fi integrate în ciclul de programare 2007-2013. Rolul de prim plan jucat de UE în ceea ce privește securitatea și dezvoltarea în aceste trei cazuri este confirmat de cele patru misiuni PSAC desfășurate în prezent pe teren (EUPOL COPPS și EUBAM Rafah, EUPOL Afganistan și EULEX Kosovo).

Având în vedere bugetele substanțiale deja acordate acestor cazuri, IS a fost mobilizat în mod foarte punctual și complementar pentru a răspunde nevoilor rămase, cum ar fi, în Kosovo, etapa de încheiere a celui de-al patrulea pilon al UNMIK, selecția judecătorilor și procurorilor și costurile inițiale de funcționare ale Biroului civil internațional. În Orientul Mijlociu, acțiunile IS au furnizat poliției civile echipament în scopul sprijinirii eforturilor UE de a reforma serviciile de securitate palestiniene, în paralel cu activitățile EUPOL COPPS, precum și un sprijin post-conflict în valoare de 20 de milioane EUR din IS în Gaza. În Afganistan, IS a dat un nou impuls unei revigorări a reformei justiției afgane prin detașarea unei echipe de experți de înalt nivel, care este acum urmată de un program în cadrul Instrumentului de cooperare pentru dezvoltare (ICD). Situația este similară în Georgia; având în vedere criza post-conflict care se prelungește de la războiul cu Rusia din 2008, Instrumentul european de vecinătate și parteneriat (IEVP), PSAC și IS au fost cu toate mobilizate în mod complementar.

În alte regiuni, în special în Aceh, Bolivia, Columbia, Haiti, Mindanao, Pakistan, Sri Lanka, sudul Thailandei, Timorul de Est și Yemen, IS a fost folosit pentru a oferi o reacție rapidă la criza politică sau la instabilitate atunci când nu era posibilă intervenția niciunui alt instrument al UE. În aceste țări, ajutorul UE pentru dezvoltare este în mare măsură programat în direcția eradicării pe termen lung a sărăciei și îndeplinirii Obiectivelor de dezvoltare ale mileniului, iar intervenția simultană a PSAC nu este posibilă. Aceasta arată că IS a extins opțiunile geografice și politice pentru reacția UE la situațiile de criză.

4. Acțiuni pe termen lung ale Instrumentului de stabilitate (articolul 4 din Regulamentul IS)

În luna aprilie 2009, Comisia a adoptat noul program indicativ multianual 2009-2011 pentru acțiuni pe termen lung în cadrul IS. Acest program prevedea alocarea a până la 225 de milioane EUR pentru cele trei domenii prioritare în temeiul articolului 4 și cuprinde noi programe de consolidare a capacităților pentru ca statele de coastă să combată pirateria, unul dintre primele programe ale Comisiei de combatere a terorismului care vizează Afganistanul/Pakistanul și regiunea Sahel, precum și un program care abordează criminalitatea organizată legată de traficul cu cocaină în vestul Africii și în America Latină. Componenta „pregătirea pentru situațiile de criză” prevede un dialog intens cu societatea civilă, cu statele membre ale UE și cu organizațiile internaționale și regionale din cadrul „parteneriatului de consolidare a păcii”. Programele anuale de acțiune pentru 2009 rezultate, legate de neproliferare și de amenințările transregionale, precum și programele pentru parteneriatul de consolidare a păcii, au fost toate adoptate în 2009.

Analizând retrospectiv perioada 2007-2009, în primii trei ani a fost mobilizat un total de 139 de milioane EUR pentru componenta pe termen lung: 36 de milioane EUR au fost angajate pentru acțiuni menite să răspundă amenințărilor la adresa securității transregionale [articolul 4 alineatul (1)], 83 de milioane EUR pentru acțiuni de diminuare a riscurilor și pregătirea privind substanțele sau agenții chimici, nucleari și biologici [articolul 4 alineatul (2)] și 20 de milioane EUR pentru acțiuni legate de pregătirea pentru situațiile de criză [articolul 4 alineatul (3), parteneriatul de consolidare a păcii].

4.1. Acțiuni transregionale în domeniul criminalității organizate, al luptei împotriva traficului, al protecției infrastructurii critice, al amenințărilor la adresa sănătății publice și al luptei împotriva terorismului

Pe baza noului program indicativ pentru perioada 2009-2011, la 25 septembrie 2009 a fost adoptat Planul anual de acțiune 2009, care cuprinde noi programe privind rutele traficului cu cocaină și rutele maritime critice, pentru un total de 14 milioane EUR, care se adaugă unui proiect-pilot privind cunoașterea situației maritime și a riscurilor (1 milion EUR). Principala valoare adăugată adusă de noul program de acțiune este abordarea fluxurilor ilegale transnaționale, precum și continuarea unei abordări integrate, care analizează legăturile între criminalitatea organizată și terorism în principalele regiuni care prezintă interes pentru Uniunea Europeană. Traficul ilegal de precursori de droguri și de arme de calibru mic este una dintre principalele probleme transversale care trebuie abordată.

Eforturile UE în aceste domenii vor completa activitățile în curs de desfășurare și activitățile planificate ale statelor membre. Prin urmare, strânsa coordonare și implicarea experților din statele membre în punerea în aplicare a programelor este importantă pentru a asigura un efect maxim al sinergiilor, pe baza expertizei disponibile în administrațiile naționale. În acest scop, Comisia a creat Facilitatea de susținere a experților în cadrul IS, care permite mobilizarea experților naționali și finanțarea participării acestora la misiunile pe teren, la definirea acțiunilor și la punerea în aplicare și monitorizarea lor. Invitația informală de manifestare a interesului de a participa la Facilitatea de susținere a experților, lansată în 2009, a avut un mare succes: au fost primite aproximativ 180 de manifestări ale interesului din partea organismelor publice și parapublice din statele membre. Până la sfârșitul anului 2009, au fost întreprinse peste 40 de misiuni de experți în 30 de țări.

În 2009, UE a continuat, de asemenea, să promoveze chestiunea armelor de calibru mic și a armamentului ușor (SALW) în cadrul tuturor forurilor multilaterale și al dialogului politic cu țările terțe. UE a răspuns efectelor destabilizatoare ale proliferării și traficului cu SALW, cu arme de foc și materiale explozive prin proiecte concrete cu dimensiune transregională. În America Centrală, UE sprijină Programul de control al armelor de calibru mic și armament ușor (CASAC), ale cărui acțiuni sunt destinate să combată traficul ilegal cu arme de foc și materiale explozive în America Centrală și țările învecinate (1 milion EUR). În Africa, UE furnizează sprijin prin intermediul Centrului Regional pentru Arme de Calibru Mic (RECSA), situat la Nairobi, în lupta împotriva acumulării ilegale și a traficului cu arme de foc și materiale explozive, în concordanță cu cadrul parteneriatului strategic Africa-UE (3,3 milioane EUR).

4.2. Acțiuni în domeniul diminuării riscurilor și al pregătirii legate de substanțe sau agenți chimici, nucleari și biologici

Pe baza noului program indicativ pentru perioada 2009-2011, la 30 noiembrie 2009 a fost definit și adoptat cel de al treilea Program anual de acțiune pentru această componentă (32 de milioane EUR).

Acesta prevede finanțare pentru crearea unor centre de excelență în domeniul chimic, biologic, radiologic și nuclear (CBRN), consolidarea capacităților civile și schimbul de informații în scopul combaterii traficului ilegal de materiale CBRN, îmbunătățirea capacităților de luptă împotriva amenințărilor biologice, sprijinirea foștilor oameni de știință și ingineri specialiști în materie de armament în căutarea unui nou loc de muncă prin intermediul Centrului Internațional pentru Știință și Tehnologie din Moscova/Centrului pentru Știință și Tehnologie din Ucraina de la Kiev (ISTC/STCU) și sprijinirea consolidării capacităților pentru dezafectarea instalațiilor nucleare în vederea reorientării foștilor oameni de știință irakieni specializați în armele de distrugere în masă.

Toate activitățile prevăzute de cele două programe anuale de acțiune anterioare (2007 și 2008) au fost contractate și inițiate. Prima evaluare a rezultatelor programelor a fost lansată în ianuarie 2010. Aceasta acoperă trei domenii principale: controlul exportului de bunuri cu dublă utilizare, combaterea traficului ilegal de materiale CBRN și reorientarea cunoștințelor foștilor oameni de știință și ale inginerilor specializați în armele de distrugere în masă către activități pașnice. Rezultatele evaluării vor fi luate în considerare în definirea noii strategii și a programului indicativ pentru perioada 2012-2013 destinat acestei componente.

4.3. Componenta „pregătirea pentru situațiile de criză” a Instrumentului de stabilitate

La 30 iunie 2009, Comisia a adoptat Programul anual de acțiune pentru componenta „pregătirea pentru situațiile de criză” a Instrumentului de stabilitate – cunoscută și sub denumirea de parteneriat de consolidare a păcii – pentru o valoare de 5 milioane EUR, ale cărei principale activități sunt: i) sporirea cooperării cu organizațiile internaționale, regionale și subregionale și consolidarea capacității acestora, inclusiv susținerea unității de sprijin pentru mediere a ONU; sprijin acordat Biroului de asistență pentru consolidarea păcii al ONU, dialogului internațional privind consolidarea păcii și consolidarea statală între statele vulnerabile și partenerii de dezvoltare și proiectului de monitorizare a punerii în aplicare a principiilor privind o bună implicare internațională în statele fragile și în situațiile de fragilitate, gestionat de secretariatul Comitetului de asistență pentru dezvoltare (CAD) din cadrul Organizației pentru Cooperare și Dezvoltare Economică (OCDE), precum și sprijin pentru rețelele de avertizare timpurie din cadrul organizațiilor internaționale/regionale/subregionale, prin crearea unor instrumente și a unor metode de lucru comune; ii) formarea unui număr de aproximativ 600 de experți de poliție suplimentari pentru participarea la misiunile civile de stabilizare.

De asemenea, a fost continuată intensificarea dialogului cu organizațiile societății civile prin organizarea, în 2009, a patru reuniuni consultative în cadrul parteneriatului de consolidare a păcii. Două reuniuni au abordat aspecte legate de parteneriatul în sine, iar celelalte două au dat atât experților societății civile ai UE, cât și celor de pe teren, posibilitatea să schimbe opinii cu factorii de decizie ai UE privind crize geografice specifice, cum ar fi cele din Bosnia și Herțegovina și Nagorno-Karabah.

În prima jumătate a anului 2009, a fost lansat un studiu de inventariere și definire a parteneriatului de consolidare a păcii. Realizat în consultare cu actorii relevanți (serviciile Comisiei, societatea civilă, Parlamentul European etc.), acest studiu a avut drept obiectiv tragerea învățămintelor în urma primului an de punere în aplicare a parteneriatului și formularea unor recomandări, care constituie, în mare măsură, baza proiectului de Program anual de acțiune 2010 pentru componenta „pregătirea pentru situațiile de criză” a Instrumentului de stabilitate. Principalele recomandări ale studiului se referă la adoptarea unei definiții cât mai vaste a consolidării păcii. În plus, ar trebui, de asemenea, acordată întâietate domeniilor privind chestiuni tematice sau transversale care privesc o serie de contexte geografice și care demonstrează o complementaritate evidentă cu alte activități și priorități politice sprijinite de UE.

În sfârșit, a fost creat portalul internet al Parteneriatului de consolidare a păcii, drept mijloc de comunicare cu actorii societății civile. Organizațiile societății civile se pot înregistra pe portal și pot primi actualizări prin alerte electronice cu privire la cele mai recente evoluții legate de parteneriat.

(https://webgate.ec.europa.eu/tariqa/PeaceBuilding/).

5. Execuția bugetară a Instrumentului de stabilitate

5.1. 2009

În bugetul 2009, a fost angajată o sumă totală de 182 442 000 EUR și s-au plătit 132 822 913 EUR de la trei linii bugetare pentru componentele pe termen scurt și lung ale IS (19.0601, 19.0602 și 19.0603).

În ceea ce privește pregătirea și capacitatea de reacție în situații de criză [articolul 3 și articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul IS, linia bugetară 19.0601], la sfârșitul anului, angajamentele au indicat o rată de execuție de 100%. Din suma totală, 5 milioane EUR au fost angajați pentru componenta „pregătirea pentru situațiile de criză” a Programului anual de acțiune 2009 pentru parteneriatul de consolidare a păcii din cadrul Instrumentului de stabilitate. Restul de 130 de milioane EUR a fost angajat pentru componenta „reacție la situațiile de criză”. Plățile pentru componentele „reacție la situațiile de criză” și „pregătirea pentru situațiile de criză” au avut o valoare de 113 milioane EUR. La sfârșitul anului, creditele de plată au atins o rată de execuție de peste 90%. Aceasta reprezintă o creștere suplimentară față de 2008 (86%) și 2007, când rata de execuție a plăților a atins 68%.

Faptul că 92% din angajamentele pentru 2009 au fost contractate și că 2/3 din fondurile contractate au fost plătite, toate, în același an, dovedește, de asemenea, o îmbunătățire suplimentară a reacției la timp la situațiile de criză.

Bugetul pe 2009 de 47 de milioane EUR pentru componenta pe termen lung rămasă a IS [articolul 4 alineatele (1) și (2), liniile bugetare 19.0603 și 19.0602] a fost, de asemenea, angajat integral, la 100%, aproape jumătate din fonduri fiind contractate în același an.

5.2. Progrese realizate în cadrul programelor de reacție la situații de criză adoptate în 2008 și 2007

Toate măsurile și facilitățile de reacție la situații de criză din 2008 și 2007 au fost contractate, utilizând 100% din bugetul de credite disponibile (215 milioane EUR, cu excepția celor 20 de milioane EUR alocate parteneriatului de consolidare a păcii). Majoritatea măsurilor de reacție la situații de criză adoptate în 2007 și aproape jumătate din acțiunile adoptate în 2008 au fost finalizate în cursul anului 2009. În total, 40 din 100 de măsuri adoptate începând cu 2007 au fost finalizate și aproximativ 80% din fondurile contractate au fost plătite. Statistici detaliate privind angajamentele, contractele și plățile figurează în documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește prezentul raport și constituie anexele la acesta.

6. Concluzie

Având în vedere cele de mai sus, Instrumentul de stabilitate a evoluat în mod considerabil în cei trei ani de la crearea sa în ceea ce privește relevanța politică, orientarea strategică, coerența globală, dar și îmbunătățirea rezultatelor operaționale și bugetare.

O nouă analiză comparativă a Instrumentului de stabilitate, a Fondului ONU de consolidare a păcii și a Fondului Băncii Mondiale de consolidare statală și a păcii confirmă această opinie. Concluzia analizei, realizate la cererea Departamentului pentru Dezvoltare Internațională din Regatul Unit și sprijinită de un grup de donatori (Canada, Japonia, Țările de Jos, Norvegia și Suedia), este că IS îi permite Uniunii Europene:

„… să contribuie la tranzițiile fragile post-conflict și să își completeze capacitatea instituțională consolidată și angajamentul său în astfel de contexte. Potențialul (Instrumentului de stabilitate) de a mobiliza resurse tehnice și financiare semnificative pentru a sprijini procesele de consolidare statală și a păcii, eforturile de reconstrucție, în special consolidarea principalelor instituții și sisteme, și crearea unei legături cu programele de dezvoltare pe termen mai lung reprezintă un avantaj comparativ evident. Sistemele de guvernanță și de luare a deciziilor (ale IS) par a fi eficace și strâns legate de procesele decizionale la nivel înalt. …Structura de guvernanță a IS la nivelul sediului pare, de asemenea, să permită luarea de decizii strategice, inclusiv abordarea unor chestiuni politice foarte sensibile și gestionarea riscurilor asociate activităților în medii instabile. Sesiunile lunare de informare cu Comitetul politic și de securitate al UE asigură faptul că statele membre sunt întotdeauna ținute la curent și consolidează coordonarea cu partenerii UE” [4].

Această analiză constituie o bază solidă care îi permite Instrumentului de stabilitate să contribuie în continuare la punerea în aplicare a programelor globale comune ale UE de reacție la situațiile de criză și conflict, precum și a instrumentelor comunitare relevante, a PSAC și a altor instrumente strategice ale UE de gestionare a crizelor, puse în aplicare de Serviciul European de Acțiune Externă sub egida Înaltului Reprezentant/vicepreședinte al Comisiei.

[1] În temeiul Rezoluției 1244/99 a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite.

[2] În temeiul Rezoluției 1244/99 a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite.

[3] În temeiul Rezoluției 1244/99 a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite.

[4] Finanțarea consolidării păcii și a redresării: O analiză comparativă a fondurilor fiduciare cu mai mulți donatori a tuturor sistemelor și a altor instrumente de finanțare a consolidării păcii și a redresării post-conflict (Funding Peacebuilding and Recovery: A Comparative Review of System-Wide Multi-Donor Trust Funds and other Funding Instruments for Peacebuilding and Post-Conflict Recovery), raport realizat de Donata Garrasi la cererea Departamentului pentru Dezvoltare Internațională din Regatul Unit (DFID), 2010.

--------------------------------------------------