COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL ȘI COMITETUL REGIUNILOR

Raport privind politica concurenței 2011

Introducere

Anul 2011 a fost un an agitat. Criza financiară s-a transformat într-o criză a datoriilor suverane în unele părți ale zonei euro, amenințând sectorul bancar și stabilitatea fiscală a multor guverne europene. În plus, aceasta a afectat în mod grav fluxurile de creditare a economiei reale.

În acest context economic, concurența loială continuă să rămână o condiție esențială a realizării integrale a pieței interne și o componentă-cheie a unei strategii comune care să contribuie la redresarea economiei europene și la prosperitate globală.

Prezenta comunicare amintește modul în care, în 2011, Comisia a utilizat politica în domeniul concurenței ca instrument al soluționării crizelor financiare și ale datoriilor suverane și cum, în general, politica și măsurile de punere în aplicare în domeniul concurenței au contribuit, pe parcursul anului, la atingerea obiectivelor politice generale ale strategiei Europa 2020 și au sprijinit creșterea, crearea de locuri de muncă și competitivitatea economiei UE.

Redactată într-un nou format, prezenta comunicare oferă o imagine generală neexhaustivă a activităților Comisiei din 2011 privind politica în domeniul concurenței, acordând o atenție deosebită sectorului serviciilor financiare, sectorului alimentar și sectorului aerian. Noua structură încearcă să explice mai bine modul în care Comisia pune în aplicare politica în domeniul concurenței și modul în care această politică contribuie la economia europeană și la creșterea bunăstării cetățenilor europeni.

O secțiune dedicată relațiilor interinstituționale descrie dialogul permanent cu Parlamentul European și modul în care Comisia răspunde solicitărilor acestuia. Informații suplimentare sunt disponibile într-un document de lucru al serviciilor Comisiei (SWD) mai detaliat și pe site-ul web al Direcției Generale Concurență.

1. POLITICA ÎN DOMENIUL CONCURENțEI ÎN CONTEXTUL ECONOMIC ACTUAL

Semnele fragile de redresare economică din 2010 și de la începutul anului 2011 nu au fost constante pe tot parcursul anului. În fapt, ultimele luni au fost marcate de creșterea instabilității și dificultăților din sectorul public. Statele membre au continuat să ofere sprijin instituțiilor financiare, multe dintre acestea fiind nevoite să primească asistență sub formă de lichidități din partea băncilor centrale. Deficitele publice au devenit o sursă de preocupare în ceea ce privește riscul suveran, ceea ce a condus la tulburări pe piețele financiare.

Prin reducerea creditării persoanelor fizice și a întreprinderilor, criza financiară a avut un efect dramatic asupra economiei reale și urmări grave asupra investițiilor și ocupării forței de muncă. Mai multe state membre au fost nevoite să aplice măsuri de austeritate și reduceri ale cheltuielilor publice, în detrimentul continuării investițiilor în măsuri vizând relansarea economiei.

Imediat după izbucnirea crizei, UE a coordonat pachetul european de stimulare economică pentru a promova redresarea. Aceasta a aplicat într-o manieră fermă, însă flexibilă, normele în materie de ajutoare de stat pentru a evita denaturarea concurenței, impunând, totodată, băncilor să se restructureze și să remedieze deficiențele propriilor modele de afaceri. După acest prim val de măsuri de „urgență”, Comisia a lansat un program de reforme vizând remedierea mai multor deficiențe structurale din sectorul financiar prin intermediul unui plan de măsuri clar, cuprinzător și consecvent, completat de un calendar și o dată finală[1]. Acest program este asociat strategiei generale a Comisiei pentru creștere și locuri de muncă, stabilitatea sectorului financiar reprezentând, fără îndoială, unul dintre obiectivele-cheie menționate în Analiza anuală a creșterii[2]. În plus, Comisia a lansat, ulterior, inițiative de reglementare pentru modificarea cadrului legislativ al industriei financiare, care vizează reorientarea sectorului către rolul său principal: îndeplinirea nevoilor de finanțare ale întreprinderilor și persoanelor fizice.

Contribuția politicii în materie de ajutoare de stat pentru stabilitatea financiară

Cadrul european de acordare a ajutoarelor de stat rămâne un instrument unic de coordonare la nivelul UE

Agravarea crizei datoriilor suverane în cursul verii a determinat statele membre și Comisia să convină asupra unui pachet de măsuri dedicate consolidării capitalului bancar și garantării datoriilor băncilor (pachetul bancar)[3]. La 1 decembrie, Comisia a prelungit măsurile de urgență în materie de ajutoare de stat acordate sectorului financiar, prin clarificarea și actualizarea normelor privind stabilirea prețurilor și alte condiții[4]. Un set permanent de norme în materie de ajutoare de stat va fi adoptat pentru bănci după stabilizarea situației.

De la începerea crizei și până la data de 31 decembrie 2011, salvarea și restructurarea băncilor europene a necesitat 1,6 trilioane EUR sub formă de ajutoare de stat. Comisia a adoptat 39 de decizii de restructurare și monitorizează aplicarea efectivă a planurilor de restructurare aferente acestora. Un număr de 24 de bănci continuă să se afle în proces de restructurare. De asemenea, Comisia a aprobat scheme naționale în 20 de state membre, care utilizează o gamă de instrumente create pentru situații de criză. Acestea includ injecții de capital, asistență pentru cesiunea activelor depreciate și garanții.

Conform concluziilor Consiliului ECOFIN din luna octombrie, Cadrul european de acordare a ajutoarelor de stat trebuie să fie menținut ca unic instrument de coordonare la nivel UE, iar pe termen scurt sau mediu nu este necesară instituirea unor cadre noi. Comisia a utilizat instrumentul ajutoarelor de stat într-o manieră care a încurajat restructurarea bancară, menținând, în același timp, condiții de egalitate pe piață. Condițiile privind normele de criză în materie de ajutoare de stat pentru bănci au fost stabilite având în vedere trei obiective: menținerea stabilității financiare, protejarea pieței interne și restructurarea beneficiarilor ajutoarelor de stat pentru recuperarea viabilității pe termen lung. Băncilor li s-a cerut să renunțe la modele de afaceri nesustenabile bazate pe îndatorare excesivă și suprautilizare a finanțării interbancare pe termen scurt, fiind încurajate să acorde din nou prioritate obiectului principal de activitate. Comisia este singura instituție care impune condiții clare de asumare în comun a obligațiilor legate de salvarea băncilor, contribuind, astfel, la evitarea riscului moral în viitor.

Răspunzând la un apel al Parlamentului European[5], Comisia a elaborat un document de lucru prin care explică modul în care politica în materie de ajutoare de stat a Comisiei a reacționat la criza financiară și economică[6].

În 2011, Comisia și-a continuat politica privind băncile falimentare prin mai multe decizii importante în materie de ajutoare de stat. Un bun exemplu în acest sens este cel al instituției de creditare irlandeze Anglo Irish Bank [7] , aflată în dificultate. Comisia a aprobat planul prezentat de autoritățile irlandeze, care prevede o lichidare în comun a Anglo-Irish Bank, alături de Irish Nationwide Building Society, pe o perioadă de 10 ani. Cazul băncii germane Landesbank WestLB [8], aflată într-o criză prelungită, reprezintă un alt exemplu sugestiv. În cele din urmă, WestLB va fi divizată; activele și pasivele rămase vor fi transferate, în vederea lichidării, către o bancă cu active „toxice” ( bad bank ). Până la 30 iunie 2012, WestLB își va înceta activitățile bancare și va furniza în continuare doar servicii de administrare a activelor. Pe piață va rămâne doar mica divizie a celei mai tradiționale activități a WestLB, serviciile pe care le oferă micilor bănci locale de economii, dar și aceasta va fi preluată de Landesbank Hessen-Thüringen (Helaba).

Băncile care au beneficiat masiv de ajutoare de stat pot rămâne pe piață atunci când o parte a activităților lor au perspective realiste de a redeveni viabile, cu condiția ca acestea să își reducă semnificativ dimensiunile și să își modifice substanțial modelul de afaceri, concentrându-se doar asupra activităților viabile. Această politică este bine reflectată în aprobarea restructurării băncii germane Hypo Real Estate [9], care se va reduce la 15 % din bilanțul anterior crizei și se va retrage din mai multe domenii de activitate. De asemenea, Comisia a aprobat ajutorul de restructurare pentru o altă bancă germană, HSH Nordbank [10], în lumina angajamentului acesteia de a-și reduce bilanțul cu 61 % comparativ cu nivelul anterior crizei, prin renunțarea la mai multe activități. Comisia a aplicat această politică și în relație cu bănci mai mici. De exemplu, banca daneză Eik bank [11] a fost divizată într-o bancă cu active „toxice” destinată lichidării și o bancă „sănătoasă” care urmează a fi vândută prin licitație. O metodă similară a fost adoptată în cazul instituției austriece Kommunalkredit [12], care a trebuit naționalizată în cadrul unei acțiuni de salvare. Banca a fost separată într-o divizie non-strategică (urmând a fi lichidată) și o divizie strategică (aproximativ 40 % din bilanț), care va fi reprivatizată.

În cazul ABN Amro Bank [13], necesitatea ajutorului de stat a apărut în principal în contextul specific al separării activităților băncii olandeze de grupul Fortis aflat în dificultate și de fostul ABN Amro Group. Cele două entități dispuneau de capital insuficient pentru a face față crizei și a-și finanța fuziunea. Comisia a ținut seama de faptul că banca nu avea nevoie de ajutor ca urmare a unei administrări defectuoase sau asumării de riscuri excesive, solicitând doar garanții de bună conduită (nu a solicitat cesionarea unor activități de către bancă).

Situația specifică a țărilor care beneficiază de programe

Politica în domeniul concurenței contribuie la stabilitatea financiară și reforme structurale legate de programele de ajustare

Criza a creat dezechilibre majore în majoritatea statelor membre și, începând din anul 2010, unele dintre acestea nu au avut altă opțiune decât să solicite asistență externă din partea Comisiei Europene și a Fondului Monetar Internațional (FMI). Stabilitatea financiară are, fără îndoială, o importanță majoră pentru Uniunea Europeană, trei dintre aceste state membre (Grecia, Irlanda și Portugalia) fiind și membri ai zonei euro extinse. Aceste așa-numite „țări beneficiare” fac obiectul unor programe de ajustare economică. Aceste programe impun o gamă largă de condiții, între care se numără restructurarea sectorului financiar și necesitatea de a introduce reforme structurale în alte sectoare ale economiei, în administrație și în sistemul judiciar[14]. În ceea ce privește structura economică, programele pot include, între altele, privatizarea și/sau restructurarea societăților cu capital de stat (SCS). Aceste etape pot implica acordarea unor ajutoare de stat în privința cărora Comisia trebuie să ofere o soluție promptă, în scopul aplicării cu succes a programelor. Obiectivele de privatizare sunt deosebit de importante în cazul Greciei, Portugaliei și României. Programele pentru aceste state membre urmăresc, de asemenea, concretizarea și eficientizarea într-o măsură cât mai mare a regimului juridic în materie de concurență, autoritățile naționale în domeniul concurenței (ANC) necesitând tot mai multe competențe și resurse (umane).

Comisia, alături de FMI și Banca Centrală Europeană (BCE), a fost strâns asociată cu restructurarea sectorului financiar în țările beneficiare, pentru a garanta că suportul masiv necesar menținerii viabilității acestor instituții într-un cadru economic dificil nu conduce la denaturări nejustificate ale concurenței. Comisia a autorizat prelungirea schemelor actuale de garanții bancare și recapitalizare pentru cele trei țări ale zonei euro. Comisia verifica dacă ajutorul de stat este limitat la minimul necesar și dacă riscul moral este prevenit în mod corespunzător, în special prin măsuri cum ar fi obligarea băncilor nu doar la remunerarea și, în cele din urmă, achitarea ajutorul primit, precum și la asumarea în comun a sarcinii restructurării și adoptarea de măsuri pentru remedierea denaturării concurenței ca urmare a ajutorului.

Situația din Grecia este foarte complexă. Sectorul bancar suferă atât din cauza recesiunii profunde, cât și a numărului ridicat de obligațiuni suverane (de stat) pe care le deține. Restructurarea băncilor care au beneficiat de ajutoare de stat începând din anul 2009 continuă în acest context foarte dificil. Planul de restructurare a Băncii Agricole a Greciei (ATE) a fost aprobat la 23 mai. După deprecierile din luna septembrie ca urmare a participării ATE la Implicarea sectorului privat (PSI), decisă în iulie 2011, ATE avea nevoie de o nouă injecție de capital din partea statului. Această recapitalizare necesită prezentarea unui plan de restructurare actualizat către Comisie. Decizia Consiliului European din 27 octombrie de a crește contribuția sectorului privat la salvarea Greciei prin intermediul unei noi reduceri a valorii obligațiunilor grecești, de la 21 % la 50 %, va afecta semnificativ băncile grecești, proporțional cu portofoliul de obligațiuni suverane deținute de acestea. Pentru a satisface nevoile de capital rezultate, al doilea program pentru Grecia, decis în aceeași zi, prevede un buget de asistență a băncilor semnificativ majorat, a cărui utilizare va fi supravegheată de către Comisie.

Spre deosebire de Grecia, criza datoriilor din Irlanda își are originea în pierderile masive înregistrate de bănci în urma spargerii bulei imobiliare. Programul CE/FMI/BCE din 28 noiembrie 2010 are un buget de 85 de miliarde EUR, dintre care 35 de miliarde EUR sunt alocate sectorului financiar. Au fost parcurse etape importante în direcția îndeplinirii obiectivelor de recapitalizare, restructurare și reducere a îndatorării ale programului. În ceea ce privește recapitalizarea, autoritățile au desfășurat o analiză cuprinzătoare a cerințelor de capital ale celor patru bănci irlandeze rămase (BOI, AIB/EBS și IL&P) prin intermediul Evaluării adecvării capitalului prudențial (PCAR) pentru 2011. Această evaluare a inclus o analiză a pierderilor anticipate la credite efectuată de către consilieri independenți externi și acoperă pierderile anticipate pe portofoliul de credite și costurile procesului de reducere a îndatorării necesare pentru reducerea băncilor la o dimensiune sustenabilă și diminuarea dependenței acestora de finanțarea Băncii centrale. Autoritățile irlandeze au recapitalizat băncile în termenul limită al programului, și anume 31 iulie. Din cauza exercițiilor de gestionare a pasivelor desfășurate de bănci și a participării private la majorarea capitalului BOI, acestea au cheltuit considerabil mai puține fonduri decât cele alocate. În luna iulie, autoritățile irlandeze au prezentat planuri de restructurare pentru bănci, conținând țintele acestora de reducere a îndatorării și alte măsuri. Planul pentru BOI a fost aprobat la 20 decembrie, în temeiul normelor privind ajutoarele de stat, celelalte planuri fiind în curs de evaluare.

În luna mai, Consiliul ECOFIN și Consiliul executiv al FMI au convenit asupra unui pachet de asistență în valoare de 78 de miliarde EUR pentru Portugalia. Pentru a consolida încrederea în sectorul financiar, programul impune băncilor să își reducă gradul de îndatorare în mod ordonat și să atingă niveluri mai ridicate de capital. Astfel, a fost instituită o nouă schemă de recapitalizare, cu un buget majorat de 12 miliarde EUR (de la 3 miliarde EUR). Băncile care beneficiază de acest suport de capital trebuie să prezinte Comisiei Europene un plan de restructurare conform cu normele privind ajutoarele de stat. A fost inițiată o procedură formală privind ajutoarele de stat acordate BPN (Banco Português de Negócios), care a fost naționalizată în luna noiembrie a anului 2008; o decizie formală urma a fi adoptată în primăvara anului 2012.

Modul în care cadrul de aplicare a legislației antitrust încurajează concurența loială și transparența piețelor financiare

Europa are nevoie de piețe financiare transparente, deschise și inovatoare

Asemenea altor piețe, piețele financiare oferă servicii mai eficiente atunci când sunt deschise și competitive. Tocmai acesta este obiectivul urmărit de Comisie prin investigațiile sale antitrust desfășurate pe piața instrumentelor derivate extrabursiere (OTC), sectorul serviciilor de plată și în distribuția datelor comerciale și a informațiilor financiare pe piață.

Instrumente derivate extrabursiere și swap-uri pe riscul de credit

Lipsa de transparență a tranzacțiilor cu instrumente derivate OTC și financiare a devenit vizibilă în timpul recentei crize financiare. Folosind experiența crizei, G20 a acceptat, la reuniunea la nivel înalt de la Pittsburgh din 2009, necesitatea îmbunătățirii transparenței și supravegherii piețelor cu un nivel redus de reglementare, acordându-se o atenție deosebită instrumentelor derivate OTC. Prin urmare, în 2010, Comisia a propus îmbunătățirea regulamentului privind swap-urile pe riscul de credit (CDS[15]) și alte instrumente derivate OTC prin regulamentul european privind infrastructura pieței (EMIR[16]). În plus, în luna octombrie a anului 2011, Comisia a prezentat propuneri de revizuire a Directivei privind piețele instrumentelor financiare (MiFID) pentru sporirea transparenței piețelor OTC[17].

Investigații antitrust în curs privind CDS și EURIBOR

Politica în domeniul concurenței sprijină aceste inițiative legislative. Lipsa de transparență pe piață poate aduce beneficii anumitor jucători din piață, care, astfel, sunt încurajați să o mențină, în detrimentul noilor jucători de pe piață și a consumatorilor finali. În general, informațiile financiare au o importanță esențială pentru piețele financiare și sunt predispuse riscului de coluziune sau de utilizare abuzivă, ceea ce justifică vigilența deosebită a autorităților în domeniul concurenței.

În 2011, Comisia a inițiat două investigații antitrust privind posibilele coluziuni și/sau abuzuri de poziție dominantă din partea băncilor de investiții pe piețele de date privind tranzacționarea CDS și servicii de compensare CDS[18]. Primul caz antitrust privește 16 bănci de investiții și Markit, cel mai important furnizor de informații financiare de pe piața CDS, în care Comisia investighează posibila coluziune și/sau posibilul abuz de poziție dominantă pentru controlul informațiilor financiare privind CDS. Al doilea caz se referă la nouă dintre băncile de tranzacționare și ICE Clear Europe, principala casă de compensare pentru CDS. Comisia va investiga în special dacă tarifele preferențiale oferite de ICE celor nouă bănci au efectul „sechestrării” acestora în sistemul ICE, în detrimentul altor sisteme de compensare concurente.

În plus, în luna octombrie, Comisia a efectuat inspecții inopinate în câteva state membre, la sediile mai multor societăți active în sectorul produselor financiare derivate asociate ratei dobânzii interbancare oferite la operațiunile în euro (EURIBOR), ca urmare a suspiciunilor conform cărora acestea ar fi încălcat normele antitrust ale UE.

Atât măsurile antitrust ale Comisiei, cât și măsurile de reglementare sunt complementare, acestea urmărind să garanteze siguranța, stabilitatea și eficiența piețelor financiare.

Zona unică de plăți în euro (SEPA)

Piețele funcționale, eficiente și inovatoare sunt esențiale pentru buna funcționare a pieței unice și integrarea economică. SEPA reprezintă un excelent exemplu al modului în care auto-reglementarea, reglementarea și implementarea legislației în domeniul concurenței pot și trebuie să coexiste pentru a crea structuri de piață deschise, eficiente și inovatoare. Această abordare pe mai multe fronturi s-a dovedit de un real succes în momentul adoptării, în anul 2010, a unei propuneri a Comisiei privind un regulament de promovare a tranziției de la sistemele interne actuale la scheme SEPA noi pan-europene de transfer de credit și de debitare directă.

Propunerea de regulament face referire, de asemenea, la problema comisioanelor de conversie valutară pentru finanțarea modelului SEPA de debitare directă (SDD), deoarece industria necesită o mai mare claritate și predictibilitate în ceea ce privește legalitatea unor astfel de acorduri colective. Principalele obiective ale propunerii Comisiei privind comisioanele de conversie valutară includ stabilirea unor condiții egale între furnizorii de servicii de plăți, stabilirea unei piețe unice pentru transferul de credit și plățile prin debitare directă, încurajarea migrației către SDD și obținerea unor servicii eficiente de debitare directă. Regulamentul a fost adoptat de Parlament în sesiunea plenară din 14 februarie 2012 (după adoptarea unui raport al Comisiei pentru afaceri economice și monetare – ECON[19]), iar de către Consiliu la 28 februarie. Regulamentul va intra în vigoare în momentul publicării, în al doilea trimestru al anului 2012.

Standardizarea plăților electronice

Pe lângă aceste inițiative de reglementare, Comisia urmărește să elimine obstacolele în calea noilor participanți și încurajează inovarea prin investigări antitrust pentru a promova sisteme de plăți pan-europene eficiente, care vor reduce costul plăților, vor produce metode inovatoare de plată și, în cele din urmă, vor facilita schimburile comerciale la nivelul UE. În luna septembrie a anului 2011, Comisia a inițiat o investigație antitrust privind procesul de standardizare a plăților pe internet („plățile electronice”), efectuată de Consiliul European al Plăților (CEP)[20]. Investigația va urmări în special dacă procesul de standardizare limitează intrarea pe piață sau inovarea, de exemplu, prin excluderea noilor jucători și furnizori de servicii de plăți care nu sunt controlați de o bancă.

Sectorul de date privind serviciile financiare

Buna funcționare a piețelor financiare se bazează pe accesul la informații și disponibilitatea de date de piață de înaltă calitate și oportune referitoare la prețul și structura instrumentelor financiare. Piețele de furnizare a informațiilor financiare sunt adeseori caracterizate de un nivel înalt de concentrare. Aceasta înseamnă că marile instituții financiare și furnizorii globali de servicii de informare se bucură de o considerabilă influență pe piață. Standardizarea acestor piețe poate conduce, de asemenea, la dezvoltarea unor produse standard de piață, servicii, identificatori financiari și indici de facto. În prezent, Comisia investighează o serie de aspecte în acest sector (inclusiv accesul la informații sau servicii, stabilirea de standarde, drepturile furnizorilor de informații și interoperabilitatea între diferite produse sau servicii).

Angajamente obligatorii din punct de vedere juridic privind ISIN

Numerele internaționale de identificare a valorilor mobiliare (ISIN) constau în coduri alfanumerice de 12 caractere, utilizate pentru identificarea uniformă a unui titlu mobiliar în momentul tranzacționării și decontării, care, însă, nu conțin informații de identificare a instrumentelor financiare. Comisia a inițiat o investigație deoarece utilizarea datelor ISIN era supusă unui comision de autorizare perceput de Standard & Poor’s (S&P), care la data de 15 noiembrie a devenit obligatoriu în cadrul unor angajamente pe cinci ani oferite de S&P. Aceste angajamente au două componente: mai întâi, utilizatorii finali indirecți nu vor mai avea obligația de a achita taxe de autorizare la S&P pentru utilizarea datelor ISIN; în al doilea rând, S&P va oferi, de asemenea, un nou serviciu constând doar în oferirea de date ISIN, la un tarif anual de 15 000 USD, pentru furnizarea noului serviciu către furnizorii de servicii de informare și utilizatorii finali direcți.

Agenții de rating de credit (CRA)

CRA sunt societăți care atribuie ratinguri de credit emitenților anumitor tipuri de obligațiuni (precum guvernele), dar și instrumentelor de debit (datorii suverane). Aceste ratinguri sunt apoi utilizate de investitori, emitenți, bănci de investiții, societăți de brokeraj și guverne. Ratingurile au devenit parametri importanți de evaluare a riscurilor legate de investițiile financiare.

În contextul dificultăților crizei financiare, au apărut preocupări privind piața CRA și modul de operare al anumitor societăți care funcționează în acest domeniu. În luna noiembrie, Comisia a propus amendamente la regulamentul existent privind CRA[21] pentru a soluționa anumite aspecte referitoare la încrederea excesivă acordată ratingurilor și la conflictele de interese, structura pieței și responsabilitatea CRA. De asemenea, Comisia continuă să monitorizeze situația concurențială pe piața CRA, care prezintă o structură monopolistă cu bariere ridicate de intrare. Până în prezent, nu au fost identificate indicii de practici anti-concurențiale pe această piață.

Contribuția aplicării normelor UE privind fuziunile la menținerea concurenței loiale pe piețele financiare

Infrastructurile de tranzacționare și post-tranzacționare pentru valute și instrumente derivate și funcționarea acestora în condiții sigure, eficiente și concurențiale reprezintă componente esențiale ale piețelor moderne și dinamice de capital, care permit, în ultimă instanță, companiilor și investitorilor să își mențină competitivitatea la nivel european și global. Întrucât bursele sunt actori fundamentali ai piețelor de capital, concurența între acestea are o importanță deosebită.

Concurența între burse în ceea ce privește instrumentele financiare derivate europene

La 29 iunie, Deutsche Börse (proprietarul, printre altele, a bursei din Frankfurt) și NYSE Euronext (proprietarul unor burse precum cele din New York, Paris, Bruxelles, Amsterdam și Lisabona) au prezentat Comisiei o notificare formală privind propunerea lor de fuziune, în conformitate cu regulamentul UE privind concentrările economice (EUMR)[22]. Această măsură urma să reunească cele două principale burse europene active în întregul lanț de tranzacționare, compensare și decontare a instrumentelor financiare (atât instrumente în numerar, cât și derivate). După o primă analiză de piață, Comisia a inițiat o investigație amănunțită vizând în special tranzacționarea instrumentelor derivate, deoarece tranzacția urma să reunească cele mai mari două burse de instrumente financiare derivate[23] de pe piața europeană de profil. Comisia a concluzionat că fuziunea ar fi condus la crearea unui cvasimonopol în domeniul instrumentelor financiare derivate europene tranzacționate la bursă, concretizat în reducerea liberei concurențe și a inovării. Clienții posibil afectați erau fondurile de pensii, fondurile mutuale și băncile comerciale, dar și brokerii profesioniști și băncile de investiții. În lipsa accesului la facilitățile extinse de compensare post-tranzacționare ale societății fuzionate (în prezența unei structuri verticale închise), accesul platformelor concurente de instrumente derivate ar fi îngreunat într-o piață deja caracterizată de bariere ridicate de intrare. Părțile care au efectuat notificarea au susținut că fuziunea ar avea ca rezultat creșterea eficienței. Totuși, aceste beneficii pot fi mult mai reduse decât au susținut părțile care au efectuat notificarea, unele dintre acestea putând fi obținute și în lipsa unei fuziuni. În orice caz, eventualele creșteri ale eficienței nu vor fi suficient de consistente pentru a compensa daunele aduse clienților ca urmare a fuziunii și a creării unui cvasimonopol, existând, de asemenea, îndoieli privind transferul integral al beneficiilor către clienți. Părțile care au efectuat notificarea au răspuns preocupărilor Comisiei prin propunerea unor măsuri de remediere, dar acestea au fost, în ultimă instanță, considerate insuficiente.

2. POLITICA ÎN DOMENIUL CONCURENțEI ÎN CONTEXTUL GENERAL

În contextul amintit, o parte importantă a măsurilor Comisiei din 2011 în domeniul politicii concurenței și aplicării acesteia au vizat efectele crizei asupra piețelor financiare.

Cu toate acestea, implementarea și promovarea politicii în domeniul concurenței servesc, de asemenea, altor obiective mai generale pe termen lung, precum creșterea bunăstării consumatorilor, sprijinirea creșterii, ocupării și competitivității în UE, în conformitate cu strategia Europa 2020 pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii[24].

[pic]

Strategia stabilește ținte concrete pentru următorul deceniu în domenii precum ocuparea forței de muncă, educația, migrația, utilizarea energiei și inovarea, precum și etape pentru asigurarea eficienței resurselor, în vederea atenuării impactului crizei financiare și revenirii la creștere economică în UE. Concurența și o politică solidă în domeniul concurenței, elaborată și implementată de Comisia Europeană și de statele membre în cadrul Rețelei europene în domeniul concurenței (REC), au un rol major în asigurarea îndeplinirii obiectivelor strategiei Europa 2020, concurența având un impact direct asupra principalilor factori ai creșterii productivității.

Un cadru solid pentru aplicarea normelor în domeniul concurenței

Anul 2011 a fost, de asemenea, un an important pentru aspectele legate de respectarea garanțiilor procedurale privind cadrul instituțional european de aplicare a legislației în domeniul concurenței. Atât Curtea Europeană a Drepturilor Omului (CEDO)[25], cât și Curtea de Justiție[26] au confirmat că acest cadru instituțional de aplicare a legislației în domeniul concurenței, prin care un organ administrativ precum Comisia adoptă decizii care fac obiectul unei analize judiciare complete, asigură o protecție corespunzătoare a drepturilor fundamentale ale persoanelor vizate de aceste decizii. Comisia se angajează să continue îmbunătățirea procedurilor sale de investigare și sporirea transparenței. Acest fapt este demonstrat de adoptarea unui pachet de măsuri în 2011[27], constând în bune practici privind procedurile prevăzute la articolele 101 și 102[28] (bune practici similare sunt deja disponibile în ceea ce privește controlul concentrărilor și ajutoarele de stat), mandatul revizuit al consilierului-auditor[29] (extinderea rolului acestuia la etapa de investigare), precum și un document al serviciilor Comisiei privind comunicarea de date economice[30]. Scopul acestui pachet este acela de a spori transparența și a asista părțile în relațiile cu Comisia și consilierii-auditori în cursul investigațiilor antitrust și privind concentrările.

Îmbunătățirea normelor privind compensarea obligațiilor de serviciu public

Noul pachet privind serviciile de interes economic general (SIEG)[31] pune la dispoziția statelor membre un cadru mai simplu, mai clar și mai flexibil de asistență pentru asigurarea de servicii publice de înaltă calitate în beneficul cetățenilor. Statele membre au, în general, libertatea de a stabili serviciile de interes general, însă Comisia trebuie să se asigure că finanțarea din fonduri publice a acestor servicii nu denaturează în mod nejustificat concurența pe piața unică. Anterior, doar spitalele și locuințele sociale beneficiau de acest regim, însă noul pachet prevede mult mai multe servicii sociale exceptate de la obligația de notificare a Comisiei, indiferent de cuantumul compensației primite. Serviciile trebuie să satisfacă necesități sociale (de exemplu, asistență sanitară și îngrijire de lungă durată, îngrijirea copiilor, accesul la/reintegrarea pe piața forței de muncă, locuințe sociale, îngrijire și incluziune socială pentru grupurile vulnerabile). În schimb, Comisia va investiga mai amănunțit alte SIEG a căror compensare depășește 15 milioane EUR pe an.

2.1. Creșterea bunăstării consumatorilor prin concurență

În perioade de criză pot apărea voci favorabile protecționismului, însă, așa cum istoria a confirmat, implementarea și promovarea concurenței nu pot fi neglijate pe timp de criză economică, orice slăbire a cadrului concurențial punând în pericol tendințele de creștere pe termen mediu spre lung.

Consumatorii sunt avantajați atunci când au acces la piețe deschise și competitive

Combaterea acordurilor coluzive și a abuzului de poziție dominantă reprezintă o prioritate permanentă a Comisiei. În 2011, Comisia a adoptat patru decizii privind cartelurile, două dintre acestea fiind legate de produse de consum (detergenți și fructe exotice de consum), impunând amenzi în valoare de peste 614 milioane EUR unui număr de 14 întreprinderi[32]. Trei dintre aceste patru decizii au fost soluționări. Soluționările sunt importante deoarece permit Comisiei să acționeze cu promptitudine, economisind astfel timp și resurse. În plus, acestea contribuie la sporirea efectului disuasiv al luptei Comisiei împotriva cartelurilor.

Tot consumatorii sunt principalii beneficiari ai deciziei adoptate împotriva societăților istorice de telecomunicații din Polonia în luna iunie, privind împiedicarea concurenței pe piețele poloneze de bandă largă pentru o perioadă de peste 4 ani[33]. Comisia a inițiat cazul din proprie inițiativă în 2009, după ce a observat că Polonia înregistrează una dintre cele mai scăzute rate de penetrare a benzii largi din Europa, consumatorilor le erau impuse viteze de conectare reduse, iar prețurile abonamentelor lunare per Mbit/s anunțate erau mult mai ridicate decât prețurile din alte state membre (și între cele mai ridicate din OCDE).

De asemenea, politica Comisiei privind concentrările protejează concurența și bunăstarea consumatorilor, asigurând echilibrul între beneficiile economice ale unei concentrări și alți parametri precum prețurile, gama de produse, calitatea sau inovarea. Această abordare s-a dovedit eficientă în sectorul IT, unde Comisia a examinat și aprobat concentrări între concurenți pe piețe deja concentrate, precum industria hard-discurilor[34], dar și planurile unor companii de a-și modifica modelul de afaceri (cum ar fi achiziționarea de către producătorul de microprocesoare Intel a producătorului de soluții de securitate McAfee, sub rezerva angajamentului de asigurare a interoperabilității)[35], sau de a-și diversifica portofoliul de activități (cum ar fi achiziționarea de către Microsoft, producător de sisteme de operare, a furnizorului de comunicații de voce și video pe internet Skype)[36]. Consumatorii ar trebui, de asemenea, să beneficieze de opțiuni diversificate și de prețuri mai avantajoase atunci când călătoresc pe anumite rute feroviare europene, ca urmare a aprobării societăților mixte care pregătesc introducerea unor noi servicii de mare viteză pe rutele Paris-Milano[37] și Viena-Salzburg[38], în concurență cu serviciile feroviare oferite de operatorii istorici.

Creșterea bunăstării consumatorilor: exemplul practic din industria alimentară

Creșterea și volatilitatea prețurilor pot avea efecte negative asupra economiei europene

Modul în care implementarea și promovarea concurenței pot contribui în mod efectiv la îmbunătățirea bunăstării consumatorilor este ilustrat de sectorul alimentar, în care cetățenii se confruntă zilnic cu realitatea pieței. Hrana reprezintă o parte importantă din bugetul cetățenilor, fiindu-i alocate, în medie, 14,1 % din cheltuielile casnice totale din UE în 2011[39].

Lanțul aprovizionării leagă trei sectoare importante ale economiei europene: (1) producția agricolă; (2) prelucrarea alimentelor; și (3) distribuția (cu ridicata și cu amănuntul). Acestea joacă un rol important în viața economică, socială și politică europeană și contribuie în mod semnificativ la valoarea adăugată europeană, la comerțul și ocuparea forței de muncă în UE, în special în zonele rurale[40]. Începând de la jumătatea anului 2007, prețurile la alimente au crescut considerabil la toate nivelurile lanțului aprovizionării, iar prețurile alimentelor de consum au devenit un factor major de stimulare a inflației[41]. În același timp, a crescut și volatilitatea prețurilor, în special a prețurilor de producție a alimentelor.

Reacția Comisiei pe mai multe fronturi

Creșterea și volatilitatea prețurilor la alimente au sensibilizat factorii politici și legislatorii asupra posibilelor probleme din lanțul de aprovizionare cu alimente, în privința cărora au fost adoptate măsuri. La nivelul UE, Comisia a instituit, în 2010, Forumul la nivel înalt pentru îmbunătățirea funcționării lanțului de aprovizionare cu alimente (HLF), al cărui mandat expiră la sfârșitul anului 2012[42]. HLF reunește mai multe inițiative ale Comisiei în diferite domenii de politică. Acesta a creat un număr de platforme de experți care să se concentreze asupra unor componente specifice ale lanțului alimentar. Trei dintre aceste platforme prezintă un interes deosebit din perspectiva politicii concurenței: (i) o platformă privind relațiile contractuale între întreprinderi (B2B); (ii) un grup de experți care dezvoltă un instrument de monitorizare a prețului la alimente; și (iii) o platformă privind competitivitatea în industria agroalimentară.

De exemplu, activitatea din cadrul platformei privind practicile contractuale B2B examinează preocupările referitoare la diferențele între puterea de negociere din lanțul alimentar, acest aspect fiind semnalat adeseori în legătură cu aplicarea legislației în domeniul concurenței. În cadrul acestei platforme, părțile interesate au convenit asupra unor principii comune de echitate care să orienteze relațiile comerciale corecte din sectorul alimentar, precum și exemple de practici comerciale loiale și neloiale care, însă, nu sunt reglementate de legislația UE în domeniul concurenței. Activitatea în cadrul acestei platforme este în curs de desfășurare.

Reformele politicilor comune în domeniul pescuitului (PCP) și în domeniul agricol (PAC) prezentate de Comisie în 2011 au importante repercusiuni și asupra concurenței din aceste sectoare[43]. În special, normele PAC au urmări importante asupra concurenței din lanțul alimentar din amonte. Chiar dacă articolele 101 și 102 din TFUE se aplică produselor agricole, propunerea PAC menține anumite derogări de la articolul 101 din TFUE, în pofida obiectivului general de creștere a orientării către piață a PAC.

Problema puterii diferite de negociere a fost, de asemenea, ridicată în discuțiile privind reforma PAC, multe părți interesate subliniind că producătorii primari de alimente au o putere de negociere insuficientă din cauza fragmentării puternice a sectorului agricol comparativ cu celelalte niveluri ale lanțului alimentar al aprovizionării. Această opinie este exprimată, de asemenea, în rapoarte recente ale Parlamentului European privind reforma PAC[44]. Pentru a remedia lipsa capacității de negociere, propunerea PAC urmărește să consolideze rolul organizațiilor de producători (OP) din toate sectoarele producției agricole. Deși membrii OP sunt producători agricoli independenți, iar producția lor este integrată în măsuri diferite în OP, asigurarea funcționării OP într-un mediu favorabil concurenței este, totuși, esențială.

Autoritățile în domeniul concurenței garantează o bună funcționare a piețelor alimentare în beneficiul consumatorilor …

Prețurile ridicate la alimente sunt rezultatul unui număr de factori care depășesc sfera politicii în domeniul concurenței. Recentele creșteri de prețuri pot fi explicate, în principal, prin creșterea prețurilor la produsele de bază, care sunt transferate de-a lungul lanțului alimentar și determină prețuri de consum mai mari. Cu toate acestea, politica în domeniul concurenței joacă un rol important în asigurarea unei bune funcționări a piețelor alimentare în beneficiul consumatorului. În consecință, mai multe ANC din UE au efectuat investigații în sectorul alimentar în ultimii ani, cu scopul de a clarifica modul în care funcționează aceste piețe, a identifica eventualele probleme și a propune soluții.

La nivelul comerțului cu amănuntul, piețele alimentare au adeseori o dimensiune națională sau regională. ANC joacă un rol-cheie în aplicarea legislației în domeniul concurenței în acest sector. DG Concurență a cooperat îndeaproape cu ANC în cadrul REC în vederea dezvoltării unei abordări coerente comune și a menținerii competitivității și eficienței piețelor alimentare. Unul din rezultatele acestei cooperări constă în elaborarea unui raport REC privind cele mai importante măsuri de aplicare, încurajare și monitorizare întreprinse de autoritățile europene în materie de concurență în ultimii opt ani[45]. Proiectul de raport ilustrează activitatea impresionantă a ANC în acest domeniu: aproximativ 170 de cazuri antitrust, 1300 de cazuri de investigații privind concentrări și aproximativ 100 de acțiuni de monitorizare a pieței (inclusiv investigații de sector, studii de piață și luări de poziție). Cazurile și acțiunile de monitorizare au acoperit o gamă largă de produse și sectoare, la toate nivelurile lanțului aprovizionării.

Conform raportului, cerealele, produsele lactate și o categorie de produse multiple sunt cele mai investigate sectoare în cazurile antitrust. Principalele preocupări legate de concurență s-au referit la comportamentul de tip cartel, dar au inclus și restricții verticale și abuzuri de poziție dominantă. Principalul obiectiv al acțiunilor de monitorizare a pieței a urmărit o mai bună înțelegere a funcționării piețelor alimentare, în aspecte precum modul în care prețurile sunt repartizate de-a lungul diverselor niveluri ale lanțului aprovizionării. Ca urmare a acestor acțiuni, ANC au prezentat mai multe recomandări privind îmbunătățirea concurenței pe piețele relevante. Unele ANC au stabilit, de asemenea, principii privind relațiile contractuale între comercianții cu amănuntul și furnizori.

Alături de ANC, Comisia a aplicat, la rândul său, normele în materie de concurență în sectorul alimentar, în special prin investigarea și amendarea cartelurilor ilegale, dar și prin controlul concentrărilor. De exemplu, în luna octombrie, Comisia a adoptat o decizie prin care constata că grupurile Chiquita și Pacific Fruit instituiseră un cartel de fixare a prețurilor pentru vânzările lor de banane din Europa de Sud[46]. Companiile fixaseră prețuri de vânzare săptămânale și făceau schimb de informații în privința propriilor mărci.

… iar consolidarea nu afectează procesul concurențial

Sectorul alimentar este supus unei globalizări și consolidări permanente, fapt reflectat în numărul de notificări de concentrare gestionate de Comisie în 2011[47]. Consolidarea poate fi observată în special în sectorul produselor lactate, unde Comisia a aprobat trei propuneri de concentrări economice[48]. În cazul preluării Allgäuland de către Arla, Comisia a inițiat o investigație detaliată, dar, în cele din urmă, a decis că angajamentul oferit de partea care a depus notificarea nu este necesar; astfel, tranzacția propusă a fost aprobată necondiționat. Industriile sucului de portocale[49] și zahărului au făcut, de asemenea, obiectul procedurilor de control al concentrărilor în anul 2011.

Consolidarea permanentă din sectorul zahărului

Industria zahărului este o piață concentrată, cu bariere ridicate de intrare. Reforma de reglementare din sectorul zahărului a accelerat dinamica pieței, conducând la reducerea numărului de jucători activi în mai multe state membre. Comisia a decis să extindă investigația privind dobândirea de către Südzucker a controlului asupra comerciantului de zahăr ED&F MAN[50], deoarece investigația preliminară a indicat posibile probleme de concurență pe piețele zahărului alb, în special în Europa de Sud, în ceea ce privește importurile de trestie de zahăr brută pentru rafinare în întregul Spațiu Economic European (SEE)[51] și în cazul melasei, în special în Europa Centrală. Decizia Comisiei este preconizată pentru luna aprilie a anului 2012.

2.2. Susținerea creșterii, ocupării forței de muncă și competitivității prin politica în domeniul concurenței

În economiile avansate, productivitatea totală a factorilor reprezintă principala sursă de creștere. În ultimii ani s-a manifestat un consens larg privind principalii determinanți ai productivității totale a factorilor: inovația bazată pe cunoaștere și o economie care facilitează realocarea dinamică a factorilor de producție în diferite sectoare și industrii. Piețele competitive sunt cele mai în măsură să producă firme pregătite pentru succese pe termen lung. O politică puternică în domeniul concurenței este o componentă esențială a unei politici coerente și integrate de stimulare a competitivității industriilor europene.

Cercetare, dezvoltare și inovare

Concurența este un determinat fundamental al inovării și productivității totale a factorilor

Prin stimularea inovării tehnologiilor și metodelor de producție – în mod progresiv sau radicale – politica în domeniul concurenței poate aduce o importantă contribuție la productivitate și creștere. Cartelurile împiedică industriile să se reinventeze și își dedică activitatea maximizării veniturilor, în detrimentul inovării. Investigațiile Comisiei privind presupusele practici ale unor edituri de a exercita control colectiv asupra dezvoltării de cărți în format electronic, putând afecta perspectiva unei piețe electronice unice competitive în acest domeniu, este unul dintre exemplele acțiunilor Comisiei în acest domeniu[52].

În mediile cu nivel ridicat de inovare, firmele existente pot fi tentate să controleze procesul inovării în propriul avantaj și în detrimentul noilor participanți. Implementarea legislației antitrust trebuie să prevină exploatarea de către firmele dominante a propriei poziții pentru a preveni accesul pe piață al unor competitori de mici dimensiuni cu idei noi și viabile. Investigațiile continue ale Comisiei împotriva Google în ceea ce privește activitățile acesteia de căutare on-line, de publicitate în motoarele de căutare și de intermediere a publicității în motoarele de căutare[53] demonstrează angajamentul Comisiei de a aplica normele în materie de concurență în sectoare digitale dinamice în vederea asigurării unei bune funcționări a acestora în contextul obiectivelor generale ale Agendei digitale. Comisia analizează în special afirmațiile conform cărora Google reduce rangul rezultatelor de căutare neplătite ale furnizorilor de servicii de căutare concurenți, acordând concomitent un tratament preferențial rezultatelor propriilor servicii de căutare verticală, dar și cele referitoare la impunerea de obligații de exclusivitate asupra partenerilor publicitari și la restricționarea portabilității datelor privind campaniile publicitare on-line în cazul platformelor publicitare on-line concurente.

În mod similar, progresul sectorului farmaceutic depinde de cercetare și dezvoltare și este foarte reglementat. Conform raportului Comisiei privind ancheta din sectorul farmaceutic, unele dintre cele mai importante preocupări de concurență din acest sector se referă la posibila amânare sau blocare nejustificată a accesului pe piață al medicamentelor generice și a dezvoltării și lansării de medicamente inovatoare[54]. Având în vedere caracterul global al industriei farmaceutice, menținerea unei concurențe sănătoase în acest sector este necesară nu doar din motive interne, ci și pentru a îmbunătăți oferta de medicamente accesibile și inovatoare pentru persoanele care au nevoie din țările în curs de dezvoltare. Astfel, acordurile și contractele de amânare a intrării pe piață a produselor generice au fost supuse investigării în 2011, când Comisia a inițiat două cazuri[55] în acest context.

Cuantumul ajutorului de stat pentru susținerea cheltuielilor de cercetare, dezvoltare și inovare a crescut de la 6,2 milioane EUR în 2005 la 10,9 milioane EUR în 2010 (+75 %) pentru crearea de locuri de muncă și creșterea competitivității europene, prin cazuri și regimuri individuale. În 2011, Comisia a aprobat ajutoarele acordate de statele membre pentru aceste obiective în cel puțin 33 de cazuri în domeniul protecției mediului, 43 de cazuri în domeniul dezvoltării regionale, 20 de cazuri în domeniul cercetării și dezvoltării și cel puțin 11 în domeniul asistenței pentru IMM-uri[56].

Creștere ecologică

Europa are nevoie de prețuri competitive la energie, securitatea aprovizionării, investiții în infrastructură și surse de energie care respectă obiectivele de mediu.

În conformitate cu obiectivul de sprijinire a creșterii durabile, Comisia a început să elaboreze orientări privind tratamentul acordat ajutoarelor de stat în legătură cu sistemul de comercializare a certificatelor de emisii (ETS). Acestea vor urmări să reconcilieze trei obiective: prevenirea unui risc major de relocare a emisiilor de dioxid de carbon ca urmare a creșterii costurilor la CO2 în prețul energiei electrice; menținerea semnalelor transmise de prețuri, astfel cum au fost create de UE ETS în vederea unei reduceri rentabile a nivelurilor de dioxid de carbon; reducerea la minim a denaturării concurenței pe piața internă prin evitarea unor competiții ale subvențiilor în UE într-un moment de incertitudine economică și austeritate bugetară.

Politica în domeniul concurenței încurajează utilizarea la eficiență maximă a tehnologiilor și resurselor existente

Datele indică o cerere în creștere privind îndeplinirea cerințelor energetice din surse durabile. Comisia a autorizat crearea de societăți mixte în sectorul solar (atât termic, cât și fotovoltaic)[57] și în sectorul eolian[58]. Statele membre au finanțat măsuri de sprijinire a producției de energie din surse regenerabile în temeiul Orientărilor orizontale privind ajutorul de stat pentru protecția mediului[59], în timp ce alte câteva state membre au urmărit, în același timp, să promoveze autoturismele cu nivel scăzut de emisii și produsele ecologice.

Industrii de rețea

Activitatea Comisiei în domeniul antitrust s-a axat pe îmbunătățirea funcționării pieței din sectoare-cheie ale economiei, precum industriile de rețea.

Politica în domeniul concurenței promovează serviciile eficiente și integrate și previne segmentarea pieței

Realizarea pieței unice nu poate deveni realitate atunci când întreprinderile încheie acorduri de partajare a pieței în cadrul frontierelor naționale. Acordurile care includ clauze de neconcurență pun în pericol integrarea pieței unice. Prin urmare, Comisia a transmis o comunicare privind obiecțiunile către Telefónica și Portugal Telecom, în condițiile în care cele două companii conveniseră să nu concureze pe piețele lor de telecomunicații din Peninsula Iberică.[60].

Obiectivul creșterii se află, de asemenea, în centrul politicii privind ajutoarele de stat în sectorul telecomunicațiilor. În 2011, Comisia a investigat ajutoare în valoare de aproape 2 miliarde EUR pentru extinderea rețelelor în bandă largă și a rețelelor de ultimă generație în diferite state europene. Prin urmare, au fost aprobate 18 scheme de ajutoare pentru construirea de noi infrastructuri de telecomunicații în zone insuficient deservite din Europa. Acestea contribuie la reducerea decalajelor față de alte țări mai dezvoltate din întreaga lume, cresc competitivitatea piețelor și oferă noi servicii consumatorilor.

Politica în domeniul concurenței facilitează o realocare dinamică a resurselor (intrare și ieșire)

Aplicarea legislației în domeniul concurenței în sectorul energetic poate contribui la rezolvarea problemelor de securitate a furnizării, prin facilitarea accesului pe piață și încurajarea investițiilor. În 2011, Comisia a inițiat o investigație formală împotriva furnizorului de energie electrică ČEZ, în urma suspiciunilor de abuz de poziție dominantă prin împiedicarea accesului concurenților pe piața cehă a energiei electrice[61]. Comisia a desfășurat, de asemenea, inspecții inopinate la sediile companiilor de gaze din Europa Centrală și de Est, în urma suspiciunilor potrivit cărora ar exista un comportament care ar putea împiedica concurenții să furnizeze surse alternative de gaze sau care ar putea implica un abuz de poziție dominantă în sectorul furnizării gazelor, de exemplu, prin impunerea de prețuri excesive.

Eficientizarea sectorului transporturilor aeriene: rolul politicii în domeniul concurenței

Transportul aerian de pasageri a fost mai puțin afectat de criza financiară decât transportul aerian de mărfuri

În prezent, transportul aerian este o realitate a vieții de zi cu zi. Numărul de pasageri s-a triplat între anii 1980 și 2000 și se preconizează că se va dubla încă o dată până în 2020. În 2010, numărul de pasageri transportați pe rute care au implicat aeroporturi din UE a atins 777 de milioane, reprezentând o creștere cu 3 % față de anul 2009. Aproximativ două treimi dintre aceste călătorii au avut loc în interiorul UE. Această creștere semnificativă ilustrează beneficiile liberalizării pieței ca urmare a aplicării politicii în domeniul concurenței. Conform previziunilor, traficul aerian va continua să crească în următorul deceniu cu aproximativ 4 procente pe an[62]. Aviația civilă, cu peste 150 de linii aeriene active, o rețea de peste 450 de aeroporturi și aproximativ 4,5 milioane de angajați, contribuie considerabil la economia europeană[63]. Activitățile sale însumează 1,5 % din PIB-ul UE. Dezvoltarea semnificativă a aviației civile de la începutul anilor 1990 se datorează, în primul rând, liberalizării sectorului, care a condus la reduceri de prețuri și la intrarea a numeroase companii noi pe piață. Numărul rutelor intra-comunitare a crescut cu 140 % între 1992 și 2010.

În 2010 au fost transportate pe calea aerului 13,1 milioane de tone de mărfuri, 20 % dintre acestea reprezentând zboruri intra-comunitare. Aceasta reprezintă o creștere de 16 % față de anul 2009, când sectorul transporturilor aeriene de mărfuri a fost grav afectat de prăbușirea comerțului ca urmare a crizei financiare.

Liberalizarea a încurajat concurența și a înmulțit opțiunile pentru pasageri, dar ...

Procesul de liberalizare a transportului aerian se află într-o etapă relativ avansată. După realizarea pieței unice a transporturilor aeriene în 1997, pe piață au intrat și s-au dezvoltat rapid mai multe linii aeriene noi, crescând astfel concurența și oferind o gamă largă de opțiuni pentru pasageri. Acest lucru s-a reflectat în creșterea relativ accelerată a numărului de pasageri pe aeroporturile regionale. Cu toate acestea, în ultimii doi ani, poziția concurențială a aeroporturilor regionale pare să se fi slăbit: aeroporturile cu mai puțin de 5 milioane de pasageri pe an au în prezent rate de dezvoltare similare celor ale aeroporturilor mari.

… consolidarea a ridicat probleme privind diferitele forme de cooperare între liniile aeriene

În același timp, liniile aeriene au cunoscut o consolidare substanțială, în special deoarece structura de piață anterioară, bazată pe existența liniilor aeriene naționale, s-a dovedit ineficientă pe o piață europeană deschisă. S-au produs mai multe fuziuni, în special între transportatorii aerieni naționali mai mici și/sau mai puțin eficienți – care, anterior, erau protejați prin monopoluri legale. De asemenea, s-au dezvoltat forme de cooperare mai flexibile și variate, care variază de la acorduri bilaterale de partajare de cod până la alianțe (o mare parte din liniile aeriene din interiorul și din afara Europei fac parte din trei mari alianțe, Oneworld, Star Alliance și SkyTeam) sau societăți mixte. Restricțiile privind investițiile străine în diferite jurisdicții (cum ar fi UE și SUA) sunt unul dintre principalele motive ale popularității acestor forme de cooperare mai flexibile între transportatorii internaționali.

Investigațiile Comisiei în domeniul concentrărilor și antitrust din 2011 au analizat atât efectele concurențiale ale concentrării ofertei pe anumite rute, cât și impactul concurențial al coordonării între liniile aeriene.

Comisia propune un nou regulament privind sloturile orare menit să intensifice concurența

În luna martie, Comisia a adoptat o strategie cuprinzătoare privind o foaie de parcurs pentru un sistem de transport competitiv și eficient din punct de vedere al resurselor[64]. Foaia de parcurs conține 40 de inițiative concrete menite să sporească mobilitatea, reducând, totodată, emisiile de dioxid de carbon în transporturi cu 60 % până în 2050. Adoptat în decembrie 2011, Pachetul de eficientizare a aeroporturilor insistă asupra problemelor de capacitate. În contextul creșterii aglomerației din aeroporturi și a extinderii limitate a infrastructurii noilor aeroporturi de mari dimensiuni, accesul la sloturile orare ale aeroporturilor, o resursă rară, limitează concurența. Una dintre aceste inițiative constă într-o propunere privind un nou regulament privind sloturile orare[65], adoptat la 1 decembrie, care vizează facilitarea intrării pe piață și încurajează utilizarea mai eficientă a capacităților aeroportuare. Propunerea de regulament vizează creșterea independenței coordonatorilor de sloturi orare, prevede majorarea ratelor necesare de utilizare a sloturilor și permite în mod explicit o tranzacționare secundară a acestora, care să favorizeze accesul concurenților, în detrimentul operatorilor istorici. În același timp, autoritățile în domeniul concurenței trebuie să se asigure că facilitarea comercializării secundare nu va fi exploatată de liniile aeriene existente pentru a-și consolida pozițiile.

Pachetul de eficientizare a aeroporturilor conține, de asemenea, un nou regulament privind serviciile de handling la sol[66] vizând creșterea eficienței și calității generale a serviciilor de handling la sol, prin asigurarea unei concurențe sporite în cadrul acestui sector.

Au fost oferite angajamente cu privire la sloturi drept soluții de remediere în cazuri de concentrări și antitrust

În mai multe cazuri de concentrări și antitrust, părțile au oferit sloturi orare pentru a facilita accesul concurenților, căutând să reducă în acest fel preocupările semnalate de autoritățile în domeniul concurenței. Angajamentele cu privire la sloturi sunt deosebit de eficiente în cazul aeroporturilor aglomerate, unde accesul la sloturi este o condiție esențială a concurenței între liniile aeriene.

Angajamentele cu privire la sloturi au fost implementate de o societate mixtă de transporturi transatlantice, dar …

În 2010, British Airways, American Airlines și Iberia, membre ale alianței Oneworld, au convenit să coordoneze orare de zbor, tarife și capacități pe rutele între Europa și America de Nord. În urma investigării acestei societăți mixte, Comisia a adoptat o decizie prin care a impus obligativitatea angajamentelor asumate de cei trei transportatori[67]. Ulterior, câțiva concurenți au solicitat sloturi sau alte facilități speciale oferite de partenerii societății mixte. În urma examinare, Comisia a aprobat, la 20 decembrie 2010, solicitarea Delta Airlines pentru sloturi, permițând acesteia să ofere noi servicii de la aeroportul Heathrow din Londra către Boston și Miami. Comisia a continuat să analizeze, în 2011, acordurile între alianțele Star[68] și SkyTeam[69] și a inițiat două investigații[70] pentru a verifica legalitatea acordurilor de partajare a codurilor implementate, într-un prim caz, între Lufthansa și Turkish Airlines și, într-un alt caz, între TAP Air Portugal și Brussels Airlines.

… au fost considerate insuficiente în cazul propunerii de fuziune Aegean Olympic

Protejarea opțiunilor consumatorilor și a concurenței tarifelor pe rutele grecești

La 26 ianuarie, Comisia a interzis propunerea de concentrare între Aegean Airlines și Olympic Air, cele mai mari linii aeriene din Grecia, notificată în luna iunie a anului 2010. Ca și în cazul concentrărilor anterioare între linii aeriene, Comisia a analizat efectele combinate ale propunerii de concentrare asupra rutelor individuale operate de ambele companii. Comisia a constatat că propunerea de concentrare ar fi condus la un cvasimonopol al entității fuzionate asupra a nouă rute, inclusiv între Atena și Salonic, Iraklion sau Rodos, în detrimentul a patru milioane de pasageri care călătoresc pe aceste rute anual. În cadrul pachetului de măsuri corective, Olympic și Aegean s-au oferit să pună la dispoziția oricărui posibil nou actor pe piață anumite sloturi de decolare și aterizare pe aeroportul din Atena și alte aeroporturi grecești. Cu toate acestea, Comisia a considerat că aceste măsuri corective erau insuficiente, deoarece nici aeroportul din Atena, nici celelalte aeroporturi grecești nu sunt aglomerate.

Într-adevăr, spre deosebire de cazurile anterioare privind linii aeriene, problema nu consta în disponibilitatea sloturilor orare, ci în lipsa unei companii credibile care să intre pe piață, chiar și în situația în care sloturile erau disponibile. Prin urmare, eliberarea de sloturi orare nu ar fi crescut șansele sau nu ar fi facilitat sarcina unui nou jucător pe piață de a se impune pe aceste rute. În lipsa unor măsuri corective adecvate, Comisia nu a avut altă opțiune decât să interzică propunerea de concentrare[71].

Apariția liniilor aeriene low-cost și atractivitatea acestora pentru aeroporturile regionale…

Sectorul transporturilor aeriene s-a modificat dramatic în ultimii ani, în special ca urmare a dezvoltării spectaculoase a transportatorilor low-cost începând cu anul 2005. Acești transportatori au obținut cote de piață substanțiale, dar au beneficiat și de o asistență publică importantă. De exemplu, în unele cazuri, autoritățile publice au oferit pachete de reduceri transportatorilor low-cost pentru utilizarea aeroporturilor regionale, aceștia beneficiind astfel și de fonduri publice. În plus, unele foste companii aeriene tradiționale ar putea să nu supraviețuiască în condițiile actuale de criză economică și au solicitat sprijin public. Așadar, nu este de mirare faptul că Comisia a primit plângeri din partea concurenților.

… alimentează reflecția asupra Orientărilor în domeniul aviației.

Cadrul juridic actual, reprezentat de Orientările în domeniul aviației din 1994[72] și 2005[73], abordează aceste aspecte în principal prin furnizarea unor criterii de compatibilitate pentru evaluarea ajutorului de investiții pentru infrastructură aeroportuară și a ajutorului pentru liniile aeriene nou înființate de pe aeroporturi regionale. În 2011, Comisia a lansat o consultare publică privind aplicarea și eventuala revizuire a acestor orientări. Comisia preconizează să adopte noi orientări în 2012, care să țină seama de impactul pozitiv al aeroporturilor și liniilor aeriene asupra dezvoltării regionale și care să evite denaturarea concurenței și duplicarea aeroporturilor nerentabile.

Comisia intensifică examinarea ajutoarelor acordate aeroporturilor regionale și liniilor aeriene low-cost, și …

În prezent, majoritatea aeroporturilor regionale din Europa nu sunt rentabile și pot supraviețui doar datorită subvențiilor primite din partea autorităților locale. Doar 8 % din aeroporturile din UE-27 sunt private, în timp ce 77 % sunt deținute de stat, iar 14 % au capital mixt, însă închiderea aeroporturilor regionale nu este o opțiune, acestea având un rol important pentru dezvoltarea locală/regională. Cu toate acestea, examinarea ajutoarelor de stat trebuie să asigure alocarea corectă a resurselor publice, urmărind dacă deținerea în proprietatea statului nu aduce beneficii necuvenite unor aeroporturi și linii aeriene în detrimentul altora. Este importat de menționat faptul că mai multe decizii privind acest sector au confirmat utilitatea caracterului mai restrictiv al examinării ajutoarelor de stat. Într-o decizie recentă privind cazul aeroportului Leipzig-Halle, Tribunalul a confirmat că construcția infrastructurii aeroportuare face obiectul controlului ajutorului de stat, deoarece este legată intrinsec de operarea unui aeroport ca activitate economică[74].

În 2011, Comisia a inițiat proceduri formale de investigare privind ajutoarele de stat în șase cazuri[75] de ajutoare de investiții și pentru linii aeriene sau aeroporturi regionale recent înființate. Majoritatea acestor cazuri presupun existența unor scheme de reducere a taxelor de aeroport acordate transportatorilor low-cost, adeseori în combinație cu acorduri comerciale având o rentabilitate îndoielnică pentru aeroporturi.

… continuă investigarea ajutoarelor de restructurare acordate transportatorilor naționali

În același timp, transportatorii existenți s-au consolidat și restructurat, ceea ce a determinat importante cazuri de ajutoare de stat. Inițierea procedurii formale de investigare privind ajutoarele de restructurare pentru transportatorul național ceh (Czech Airlines – ČSA)[76] și transportatorul național maltez (Air Malta[77]) sunt două exemple sugestive în acest sens.

2.3. Promovarea culturii concurenței de către Comisie

Implementarea și promovarea sunt cele două brațe ale unei politici eficiente în domeniul concurenței

Cunoașterea beneficiilor concurenței este o condiție esențială pentru ca cetățenii să își valorifice oportunitățile de consumatori, întreprinderile să concureze de pe poziții de egalitate, iar factorii politici la nivel european, național, regional și local să prezinte inițiative care să sprijine dezvoltarea durabilă.

Întreprinderile și statele membre trebuie să cunoască și să respecte reglementările …

Piețele funcționează mai eficient atunci când consumatorii fac alegeri informate privind oferta de produse și servicii, când întreprinderile nu se angajează în acorduri și practici anticoncurențiale, iar administrațiile publice înțeleg modul în care concurența poate contribui la remedierea problemelor economice mai ample. Este foarte important ca, în perioade de recesiune economică, factorii politici să înțeleagă efectele benefice ale concurenței asupra creșterii și efectele dăunătoare care pot rezulta dintr-o eventuală relaxare a normelor. Pentru a stimula creșterea conștientizării asupra acestor norme și a încuraja companiile să respecte legislația în domeniul concurenței, Comisia a publicat o broșură intitulată „Respectarea legislației contează” și a creat pe site-ul său web o zonă care îndrumă cititorii către materialele disponibile privind strategiile efective de conformitate[78].

În anul 2011 s-au înregistrat noi progrese în direcția implementării efective și imediate a deciziilor de recuperare a ajutoarelor de stat de către statele membre în cauză. Scopul recuperării este acela de a restabili situația existentă pe piață anterior acordării ajutorului, pentru a menține, astfel, condițiile de egalitate pe piața internă. Procentul ajutoarelor ilegale și incompatibile nerecuperate a scăzut de la 75 % la sfârșitul anului 2004 la aproximativ 12,3 % la 31 decembrie 2011, în timp ce cuantumul ajutoarelor ilegale și incompatibile recuperate a crescut de la 2,3 miliarde EUR în decembrie 2004 la 12,3 miliarde EUR. Procedurile de încălcare a dreptului comunitar și acțiunile în justiție împotriva statelor membre care nu respectă o decizie de recuperare a ajutorului s-au dovedit eficiente. În anul 2011, 5 cazuri au fost închise după deschiderea unor acțiuni la Curtea de Justiție; 29 din cele 45 de cazuri deschise sunt în curs de disputare.

… în timp ce autoritățile din domeniul concurenței își intensifică cooperarea în cadrul UE și la nivel internațional

Atât Comisia, cât și ANC au un rol important în promovarea unei culturi a concurenței. Acestea cooperează nu doar în privința cazurilor, ci și a elaborării de politici prin diferite forumuri în cadrul REC. Subgrupurile active în 2011 au acoperit sectoare precum sectorul alimentar, sectorul serviciilor financiare și al produselor farmaceutice.

Piețele globalizate au nevoie de o cultură a concurenței promovată la nivel internațional, iar Comisia încurajează convergența normelor de fond și de procedură. Au fost încheiate acorduri de cooperare cu autoritățile în domeniul concurenței din Statele Unite, Canada, Japonia și Republica Coreea. În prezent, sunt negociate acorduri mai ample cu autoritățile elvețiene și canadiene în vederea sporirii eficienței și eficacității cooperării privind cazurile.

3. DIALOGUL ÎN DOMENIUL CONCURENțEI CU ALTE INSTITUțII

3.1. Dialogul structurat cu Parlamentul European

Deși Comisia deține competența deplină a aplicării legislației UE în domeniul concurenței, sub rezerva controlului instanțelor europene, comisarul pentru concurență și serviciile sale participă la un dialog structurat permanent în domeniul concurenței alături de Parlamentul European, în special Comisia pentru afaceri economice și monetare (ECON).

Dialog structurat cu comisia ECON

În anul 2011, comisarul pentru concurență a vizitat în trei rânduri comisia ECON pentru a participa la dialogul structurat, a prezenta Programul de lucru al Comisiei pentru 2011 (martie), Raportul anual privind politica în domeniul concurenței (iulie) și Programul de lucru al Comisiei pentru 2012 (noiembrie). A participat, de asemenea, la o audiere privind măsurile colective de remediere și la o reuniune a grupului de lucru în domeniul concurenței.

3.2. Măsuri de urmărire a Rezoluției Parlamentului referitoare la raportul privind politica în domeniul concurenței pe anul 2009

În luna ianuarie a anului 2011, Parlamentul a adoptat Rezoluția referitoare la Raportul Comisiei privind politica în domeniul concurenței pe anul 2009[79]. În această rezoluție, Parlamentul prezenta Comisiei o serie de solicitări. Pe lângă răspunsul oficial la rezoluție, comisarul pentru concurență a adresat o scrisoare de răspuns președintelui comisiei ECON în luna martie, iar serviciile sale au prezentat, la rândul lor, un răspuns detaliat la toate observațiile formulate de parlament în rezoluția sa.

Aspecte abordate în Rezoluția Parlamentului European

Parlamentul a manifestat un interes deosebit în activitățile Comisiei referitoare la criza financiară și economică și a solicitat Comisiei să efectueze o evaluare a măsurilor temporare de ajutor de stat introduse în perioada crizei. În răspunsul său, DG Concurență a elaborat un document de lucru al serviciilor Comisiei cuprinzător privind normele temporare în materie de ajutor de stat adoptate în contextul crizei economice și financiare[80], care a fost transmis de comisarul pentru concurență președintelui ECON în luna septembrie.

În rezoluția sa, Parlamentul a amintit și solicitările sale anterioare transmise Comisiei privind adoptarea unor norme pentru facilitarea procedurii de depunere a cererilor individuale și colective pentru compensarea efectivă a daunelor rezultate în urma încălcării legislației antitrust. Drept răspuns la apelul Parlamentului pentru o abordare trans-sectorială coerentă, Comisia a lansat, în luna martie, o consultare publică privind recursul colectiv. Programul de lucru al Comisiei pentru 2012 include, de asemenea, o propunere privind acțiuni în despăgubire în materie de încălcare a normelor antitrust, pe care comisarul pentru concurență intenționează să o prezinte colegiului în cursul anului 2012.

3.3. Angajamentul DG Concurență cu comisia ECON a Parlamentului

În 2011, DG Concurență a organizat două seminarii pentru asistenții și consilierii politicii ai membrilor comisiei ECON. Primul seminar (februarie) a acoperit principalele teme ale Programului de lucru în domeniul concurenței pentru anul 2011[81]. Al doilea seminar (iulie) a fost organizat pentru a coincide cu prezentarea de către comisarul pentru concurență a Raportului anual în domeniul concurenței pe anul 2010. Pe lângă acestea, în luna mai, directorul general al DG Concurență a luat cuvântul în cadrul unei reuniuni deschise a coordonatorilor organizate de comisia ECON.

Consultări publice și evaluări ale impactului

DG Concurență informează secretariatul comisiei ECON în privința lansării consultărilor publice și, în general, salută contribuțiile prompte ale Parlamentului. Serviciile DG Concurență stau la dispoziția membrilor Parlamentului European pentru informații de interes specific. Răspunsurile la consultările publice, studiile de fond comandate, evaluările de impact ale Comisiei și orice documente relevante de lucru ale serviciilor Comisiei sunt publicate pe internet. Toate informațiile privind consultările publice curente și anterioare și evaluările de impact sunt, de asemenea, disponibile pe site-ul web al DG Concurență[82].

Comisarul pentru Concurență și personalul său au participat la reuniunile Intergrupului pentru servicii publice privind SIEG înainte de lansarea consultării publice din luna martie. Comisarul a prezentat ECON opinia inițială a Comisiei din luna martie și a raportat din nou comisiei ECON în lunile iulie și noiembrie. Pe durata procedurii, Comisia și-a modificat propunerea inițială pentru a include câteva dintre sugestiile Parlamentului.

De asemenea, membrii comisiei ECON și-au exprimat preocuparea în ceea ce privește politica Comisiei de aplicare a amenzilor; drept răspuns, serviciile DG Concurență au explicat metodologia de aplicare a amenzilor în cadrul unor seminarii și printr-un răspuns detaliat la scrisoarea unui membru al Parlamentului European.

Politica Comisiei de aplicare a amenzilor

În anul 2011, DG Concurență a publicat o fișă informativă privind amenzile[83], prin care se urmărește explicarea motivelor amenzilor și a modului de calculare a acestora. Aceasta a publicat, de asemenea, o broșură pe tema conformității pentru uzul întreprinderilor, care prezintă importanța încurajării conformității, dar și a asigurării unui mecanism disuasiv eficient. De asemenea, Comisia a publicat pachetul său revizuit de bune practici în luna octombrie. Acesta prezintă măsuri de creștere a transparenței investigațiilor antitrust. Mai precis, toate comunicările privind obiecțiunile, care prezintă argumentele Comisiei în etapele preliminare ale procedurii și la care părțile trebuie să răspundă în mod detaliat, includ acum o indicare a parametrilor posibilelor amenzi.

Membrii Parlamentului European adresează în mod frecvent Comisiei întrebări privind anumite cazuri în curs de investigare în domeniul concurenței, la care Comisia nu poate răspunde din motive de confidențialitate a procedurilor de investigare.

Investigații în curs de desfășurare și anchete sectoriale

Personalul DG Concurență se întâlnește periodic cu membrii Parlamentului European, la solicitarea acestora, pentru a explica etapele procedurale ale unei investigații și a purta o discuție pe teme generale cu privire la un anumit sector, în limitele obligațiilor de confidențialitate ale părților. De asemenea, Parlamentul a invitat în mod repetat la inițierea de anchete sectoriale în mai multe domenii, de care Comisia a luat notă. Comisia dispune de o gamă de instrumente de aplicare a legislației UE în domeniul concurenței, cum ar fi investigațiile în cazuri individuale, anchetele sectoriale și cooperarea cu alte direcții generale în privința măsurilor de reglementare. Anchetele sectoriale necesită extrem de multe resurse, și, uneori, alte tipuri de investigare pot produce rezultate la fel de eficiente.

3.4. Angajamentul DG Concurență cu CESE

Comisia informează, de asemenea, Comitetul Economic și Social European (CESE) cu privire la inițiativele politice majore și participă la reuniunile grupurilor de studiu și secțiunilor. În plus, la 4 octombrie, comisarul pentru concurență a participat la Secțiunea pentru piață unică, producție și consum, în cadrul căreia a prezentat documentul de lucru al serviciilor Comisiei privind normele temporare în materie de ajutor de stat adoptate în contextul crizei economice și financiare. La 7 decembrie, CESE a adoptat un aviz referitor la Raportul privind politica în domeniul concurenței pe anul 2010[84].

[1] Foaia de parcurs a acestui program a fost stabilită pentru prima dată în Comunicarea Comisiei din 4 martie 2009, „Stimularea redresării economice europene”, iar planurile au fost descrise în detaliu în Comunicarea din 2 iunie 2010, „Reglementarea serviciilor financiare în folosul creșterii sustenabile”.

[2] Comunicarea Comisiei din 23 noiembrie 2011, „Analiza anuală a creșterii pentru 2012”.

[3] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/125621.pdf

[4] Comunicarea Comisiei privind aplicarea, începând cu 1 ianuarie 2012 , a normelor privind ajutoarele de stat în cazul măsurilor de sprijin în favoarea băncilor, în contextul crizei financiare, JO C 356, 6.12.2011, p. 7-10; IP/11/1488.

[5] Texte adoptate, P7_TA(2011)0023.

[6] Document de lucru al serviciilor Comisiei, Efectele normelor temporare în materie de ajutoare de stat adoptate în contextul crizei financiare și economice. Disponibil la: http://ec.europa.eu/competition/publications/reports/temporary_stateaid_rules_en.html

[7] Cazul SA.32504, Plan comun de restructurare pentru Anglo Irish Bank și Irish Nationwide Building Society, decizia din 29 iunie 2011; IP/11/801.

[8] Cazul SA.29590, WestLB, decizia din 20 decembrie 2011.

[9] Cazul SA.28264, Ajutor de restructurare pentru Hypo Real Estate, decizia din 18 iulie 2011, JO L 60/2012; IP/11/898.

[10] Cazul SA.29338, Restructurarea HSH Nordbank AG, decizia din 20 septembrie 2011.

[11] Cazul SA.31945, Ajutor pentru lichidarea Eik Banki P/F și Eik Bank Denmark A/S, decizia din 6 iunie 2011, JO C 274 17.9.2011, p. 3-6; IP/11/677.

[12] Cazul SA.32745, Restructurarea Kommunalkredit Austria AG, decizia din 23 iunie 2011, JO C 239, 17.8.2011, p. 1-3; IP/11/389

[13] Cazul SA.26674, Ajutor de restructurare pentru ABN AMRO, decizia din 5 aprilie 2011, JO L 333, 15.12.2011, p.1-46; IP/11/406.

[14] Pe lângă acești membri ai zonei euro, sunt vizate și România și Letonia.

[15] CDS sunt tranzacționate între instituții financiare sau investitori. Acestea sunt instrumente derivate, create inițial pentru a oferi protecție investitorilor în situația în care o întreprindere sau un stat în care au investit intră în incapacitate de plată. CDS mai sunt utilizate și ca instrumente speculative.

[16] Propunere a Comisiei de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind instrumentele financiare derivate extrabursiere, contrapartidele centrale și registrele centrale de tranzacții, 15 septembrie 2010, COM/2010/0484 final – COD 2010/0250*; IP/10/1125.

[17] IP/11/1219, 20.10.2011.

[18] Cazul COMP/39730 CDS (Swap-uri pe riscurile de credit) – Compensare și Cazul COMP/39745 CDS – Piața informațională; IP/11/509.

[19] Proiect de raport referitor la propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a cerințelor tehnice aplicabile transferurilor de credit și debitelor directe în euro și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 924/2009 (COM(2010)0775 – C7-0434/2010 – 2010/0373(COD)) – raportul Essayah, http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=REPORT&reference=A7-2011-0292&language=EN

[20] Cazul COMP/39876 Plăți electronice CEP, inițierea procedurilor, 5 octombrie 2011; IP/11/1076.

[21] Regulamentul (CE) nr. 1060/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 privind agențiile de rating de credit, JO L 302, 17.11.2009, p. 1-31.

[22] Cazul COMP/M.6166, Deutsche Börse/NYSE Euronext, JO C 199, 7.7.2011, p. 9.

[23] Instrumentele derivate sunt contracte financiare a căror valoare este derivată dintr-un activ sau dintr-o variabilă de bază, precum acțiuni, dobânzi sau valute. În general, instrumentele derivate sunt utilizate în scopuri de protecție a investițiilor, investiții și gestionare a riscurilor generale pe piețele financiare. Compensarea are un rol important în tranzacționarea instrumentelor derivate. Scopul compensării este acela de a gestiona riscul la adresa părților implicate în tranzacție în perioada intermediară dintre tranzacționare și decontare.

[24] http://ec.europa.eu/europe2020/index_en.htm

[25] Hotărârea CEDO din 27 septembrie 2011 în cauza A. Menarini Diagnostics S.R.L./Italia (Cererea nr. 43509/08), punctele 57-67.

[26] Cauzele C-272/09 P KME Germany AG și alții/Comisia, C-386/10 P Chalkor AE Epexergasias Metallon/Comisia și C-389/10 P KME Germany AG și alții/Comisia, hotărârile din 8 decembrie 2011.

[27] Comunicat de presă și întrebări frecvente disponibile la http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html

[28] Cele mai bune practici de desfășurare a procedurilor inițiate în aplicarea articolelor 101 și 102 din TFUE , JO C 308, 20.10.2011, p. 6-32, document disponibil la http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html

[29] Mandatul consilierului-auditor , JO L 275, 20.10.2011, p. 29.

[30] Cele mai bune practici privind comunicarea de date economice și culegerea de date în cazurile privind aplicarea articolelor 101 și 102 din TFUE și în cazurile de concentrări economice, document disponibil la http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html

[31] Comunicarea Comisiei privind aplicarea normelor Uniunii Europene în materie de ajutor de stat în cazul compensației acordate pentru prestarea unor servicii de interes economic general, JO C 8, 11.1.2012, p. 4-14.Decizia Comisiei din 20 decembrie 2011 privind aplicarea articolului 106 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în cazul ajutoarelor de stat sub formă de compensații pentru obligația de serviciu public acordate anumitor întreprinderi cărora le-a fost încredințată prestarea unui serviciu de interes economic general [notificată cu numărul C(2011) 9380], JO L 7, 11.1.2012, p. 3-10. Comunicare a Comisiei – Cadrul Uniunii Europene pentru ajutoarele de stat sub forma compensațiilor pentru obligația de serviciu public (2011), OJ C 8, 11.1.2012, p. 15-22, disponibilă la http://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/sgei.html

[32] Cazurile COMP/39579 Detergenți de consum, decizia din 13 aprilie 2011, OJ C 193, 02.07.2011, p 14­16, COMP/39482 Fructe exotice, decizia din 12 octombrie 2011, COMP/39605 CRT Glass, decizia din 19 octombrie 2011; IP/11/1214 și COMP/39600 Compresoare frigorifice, decizia din 7 decembrie 2011.

[33] Cazul COMP/39525 Telekomunikacja Polska, decizia din 22 iunie 2011, JO C 324, 9.11.2011, p. 7-10; IP/11/771.

[34] Cauzele COMP/M.6214 Seagate Technology/the HDD business of Samsung Electronics. decizia din 19 octombrie 2011; IP/11/1213 și COMP/M.6203 Western Digital Ireland/Viviti Technologies, decizia din 23 noiembrie 2011; IP/11/1395.

[35] Cazul COMP/M.5984, Intel/McAfee, decizia din 26 ianuarie 2011, JO C 98, 30.3.2011, p. 1; IP/11/70.

.

[36] Cazul COMP/M.6281, Microsoft/Skype, decizia din 7 octombrie 2011, JO C 341, 22.11.2011, p. 2; IP/11/1164.

[37] Cazul COMP/M.6150 Veolia Transport/Trenitalia/JV, decizia din 20 iulie 2011, JO C 249, 26.8.2011, p.3;IP/11/917.

[38] Cazul COMP/M.6269 SNCF/HFPS/Wehinger GmbH/Rail Holding, decizia din 20 iulie 2011, JO C 222, 28.7.2011, p. 1.

[39] A se vedea cifrele provizorii ale DG Agricultură, actualizate în iunie 2011, privind evoluțiile recente ale prețurilor la produse agricole și alimentare în UE, pagina 6, graficul 5, disponibile la http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/markets/foodprices/food06_2011_en.pdf

[40] Pentru date generale, consultați Raportul privind competitivitatea industriei agroalimentare europene din 17 martie 2009 („Raportul privind competitivitatea”), pagina 59, disponibil la http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/food/files/high_level_group_2008/documents_hlg/final_report_hlg_17_03_09_en.pdf

[41] În momentul analizării unor date agregate la nivelul UE, este important de reținut că evoluțiile prețurilor la alimente variază considerabil nu doar de la un stat membru la altul, ci adeseori și de la un produs la altul, a se vedea actualizarea din ianuarie 2012 a DG Agricultură privind evoluțiile recente ale prețurilor la produse agricole și alimentare în UE, pagina 3, tabelul 4, disponibilă la http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/markets/foodprices/food01_2012_en.pdf

[42] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/food/competitiveness/forum_food/index_en.htm

[43] http://ec.europa.eu/fisheries/reform/index_en.htm și http://ec.europa.eu/agriculture/cap-post-2013/legal-proposals/index_en.htm

[44] A se vedea, de exemplu, Rezoluția Parlamentului European din 7 septembrie 2010 referitoare la venituri echitabile pentru agricultori: îmbunătățirea funcționării lanțului de aprovizionare cu alimente în Europa [2009/2237(INI)], disponibilă la http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P7-TA-2010-0302&language=RO&ring=A7-2010-0225; PAC în perspectiva anului 2020: cum răspundem provocărilor viitorului legate de alimentație, resurse naturale și teritorii (2011/2051(INI)), disponibil la http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+REPORT+A7-2011-0202+0+DOC+XML+V0//ro&language=ro

[45] Urmează a fi publicată în al doilea trimestru al anului 2012.

[46] Cazul COMP/39482 Fructe exotice , decizia din 12 octombrie 2011 .

[47] În 2011, Comisia a primit 16 notificări privind propuneri de concentrare în industria agroalimentară.

[48] Cazurile COMP/M.6119 Arla/Hansa, decizia din 1 aprilie 2011, JO C 122, 20.4.2011, p. 6; IP/11/397, M.6242 Lactalis/Parmalat, decizia din 14 iunie 2011, JO C 209, 15.07.2011, p. 14; IP/11/701 și M.6348 Arla Foods/Allgäuland, decizia din 7 noiembrie 2011, JO C 343, 23.11.2011, p. 14; IP/11/2011.

[49] Cazul COMP/M.5907 Votorantim/Fischer/JV, decizia din 4 mai 2011; IP/11/531 .

[50] Cazul COMP/M.6286 Südzucker/ED&F Man, decizia din 9 noiembrie 2011, JO C 335, 16.11.2011, p. 2; IP/11/1327 .

[51] UE; Islanda, Liechtenstein ș Norvegia.

[52] Cazul COMP/39847 Cărți electronice; IP/11/1509.

[53] Cazul COMP/39740 Foundem/Google și cazurile conexe; IP/10/1624.

[54] Pentru detalii suplimentare privind aceste aspecte, consultați raportul final al Anchetei sectoriale din 2009, disponibil la http://ec.europa.eu/competition/sectors/pharmaceuticals/inquiry/index.html; IP/09/1098, 8.7.2009.

[55] Cazul COMP/39686 Cephalon; IP/11/511, 28.4.2011; Cazul COMP/39685 Fentanyl; IP/11/1228. , 21.10.2011.

[56] Aceste date se referă la cazuri în care obiectivul declarat era obiectivul principal al ajutorului. Datele privind ajutoarele pentru IMM-uri includ și ajutorul pentru injecțiile de capital de risc în IMM-uri. Datele fac referire la decizii în care ajutorul a fost considerat compatibil cu piața internă, dar și șase decizii în care Comisia a constatat că asistența acordată de stat nu a constituit ajutor în primă instanță.

[57] Cazurile COMP/M.6112 Good Energies/NEIF/Newco, decizia din 13 aprilie 2011, JO C 122, 20.04.2011, p. 6, COMP/M.6238 RREEF/SMAG/OHL/Arenales, decizia din 10 august 2011, JO C 255, 31.08.2011, p. 1, COMP/M.6303 Antin/RREEF/Andasol 1&2, decizia din 22 august 2011, JO C 253, 30.08.2011, p. 1 și COMP/M.6273 Samsung/Korea Development Bank/KNS Solr, decizia din 3 august 2011, JO C 236, 12.08.2011, p. 6.

[58] Cazurile COMP/M.6233 FOEW/Dong Energy/Novasion/Aalborg Universitet/Universal Foundation, decizia din 27 iulie 2011, JO C 228, 03.08.2011, p. 4, COMP/M.6176 Mitsubishi Corp/Barclays Bank/Walney Topco I&II/SheringhamsShoal Topco, decizia din 29 august 2011, JO C 261, 03.09.2011, p. 1, COMP/M.6155 GEM/DEME/Electrawinds Offshore/SRIWE/Z-Kracht/Power@sea/Rent a Port Energy, decizia din 6 iunie 2011 și COMP/M.6206 Iberdrola/Caja Rural de Navarra/Renovables de la Ribera, decizia din 30 iunie 2011, JO C 198, 06.07.2011, p. 1.

[59] Orientări comunitare privind ajutorul de stat pentru protecția mediului, JO C 82, 1.4.2008, p. 1-33.

[60] Cazul COMP/39839 Telefónica și Portugal Telecom; IP/11/1241, 25.10.2011.

[61] Cazul COMP/39727 CEZ; IP/11/891, 15.7.2011.

[62] Fapte și evoluții-cheie privind transportul aerian, Comisia Europeană – DG Mobilitate și Transporturi, document disponibil la http://ec.europa.eu/transport/air/doc/03_2009_facts_figures.pdf

[63] 'Flightpath 2050': Europe's visions for aviation (Rută de zbor 2050: viziunea Europei asupra aviației). Raport al grupului la nivel înalt pentru cercetare în domeniul aviației.

[64] Foaie de parcurs pentru un spațiu european unic al transporturilor – Către un sistem de transport competitiv și eficient din punct de vedere al resurselor, Carte albă a Comisiei Europene, COM (2011) 144 final, 28.3.2011.

[65] Propunere de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind normele comune de alocare a sloturilor orare pe aeroporturile Uniunii Europene (reformare), Comisia Europeană, COM(2011) 827 final, 1.12.2011.

[66] Propunere de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind serviciile de handling la sol în aeroporturile din Uniune și de abrogare a Directivei 96/67/CE a Consiliului , Comisia Europeană, COM(2011) 824 final, 1.12.2011.

[67] Cazul COMP/39596 BA/AA/IB, decizia privind angajamentele din 14 iulie 2010, JO C 278, 15.10.2010, p. 14-15.

[68] Cazul COMP/39595 Continental/United/Lufthansa/Air Canada. A se vedea MEMO/09/168, 20.4.2009.

[69] Cazul COMP/37984 SkyTeam

[70] Cazurile COMP/39794 Lufthansa/Turkish Airlines și COMP/39860 Brussels Airlines/TAP Air Portugal. IP/11/147, 11.2.2011.

[71] Cazul COMP/M.5830 Olympic/Aegean Airlines; IP/11/68, 26.1.2011.

[72] Aplicarea articolelor 92 și 93 din Tratatul CE și a articolului 61 din Acordul privind SEE ajutoarelor de stat din sectorul aviației (JO C 350, 10.12.1994, p. 5).

[73] Orientări comunitare privind finanțarea aeroporturilor și ajutorul la înființare pentru companiile aeriene cu plecare de pe aeroporturi regionale, JO C 312, 9.12.2005, p. 1-14.

[74] Cauzele conexe T-443/08 și T-455/08, Freistaat Sachsen și alții/Comisia, decizia Tribunalului din 24 martie 2011

[75] Cazurile SA.31662 Presupus ajutor de stat în favoarea aeroportului Timișoara, a liniilor aeriene care operează pe acest aeroport și a WIZZ AIR, decizia din 22 iulie 2011, JO C 270, 13.09.2011, p. 11-31, SA.29064 Ajutor de stat ilegal acordat de Irlanda în favoarea Aer Lingus, Aer Arann și Autorității aeroportuare Dublin, decizia din 13 iulie 2011, JO C 306, 18.10.2011, p. 10-16; IP/11/874, SA.30743 Aeroportul Leipzig-Hall – măsuri suplimentare de infrastructură, decizia din 15 iunie 2011, JO C 284, 28.09.2011, p. 6-23, SA.32833 Frankfurt-Hahn – Presupus ajutor de stat în favoarea aeroportului și a Ryanair, decizia din 13 iulie 2011; IP/11/874, SA.22932 Plângerea formulată de Air France împotriva ajutorului acordat Ryanair de Marsilia, decizia din 13 iulie 2011, JO C 334, 15.11.2011, p. 8-61; IP/11/874 și SA.30931 Schemă de ajutor de investiții în favoarea aeroporturilor din România, decizia din 23 iunie 2011, JO C 207, 13.07.2011, p. 3-15.

[76] Cazul SA.30908 CSA – Czech Airlines – Plan de restructurare, decizia din 23 februarie 2011, JO C 182, 23.06.2011, p. 13-28; IP/11/214.

[77] Cazul SA.33015 Air Malta plc.

[78] A se accesa: http://ec.europa.eu/competition/antitrust/compliance

[79] Texte adoptate, P7_TA(2011)0023.

[80] Documentul de lucru al serviciilor Comisiei privind efectele normelor temporare de ajutor de stat adoptate în contextul crizei economice și financiare SEC(2011) 1126 final (5.10.2011).

[81] Printre aspectele discutate s-au numărat serviciile de interes economic general, orientările privind ajutorul de salvare și restructurare, consultarea publică a Comisiei pe tema recursului colectiv și a amenzilor.

[82] http://ec.europa.eu/competition/index_en.html

[83] Disponibilă la http://ec.europa.eu/competition/antitrust/compliance/factsheet_fines_nov_2011_en.pdf

[84] Avizul Comitetului Economic și Social European privind „Raportul Comisiei privind politica în domeniul concurenței pe anul 2010”, 7 decembrie 2011, JO C 43, 15.2.2012, p. 25 – 29. Disponibil la http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.int-opinions.19680