Raportul special Asistența acordată Tunisiei 
de către UERO 2017  nr. 03
1977 - 2 017
CURTEA DE CONTURI EUROPEANĂ  
12, rue Alcide de Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tel. +352 4398-1
Întrebări: eca.europa.eu/ro/Pages/ContactForm.aspx
Website: eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditors
Numeroase alte informații despre Uniunea Europeană sunt disponibile pe internet pe serverul Europa (http://europa.eu).
Luxemburg: Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, 2017
Print ISBN 978-92-872-6981-2 ISSN 1831-0966 doi:10.2865/431806 QJ-AB-17-002-RO-C
PDF  ISBN 978-92-872-6973-7  ISSN 1977-5806  doi:10.2865/964629  QJ-AB-17-002-RO-N
EPUB ISBN 978-92-872-6964-5 ISSN 1977-5806 doi:10.2865/09377 QJ-AB-17-002-RO-E
© Uniunea Europeană, 2017
Reproducerea textului este autorizată cu condiția menționării sursei.
Asistența acordată Tunisiei 
de către UE
[prezentat în temeiul articolului 287 alineatul (4) 
al doilea paragraf TFUE]Raportul specialRO 2017  nr. 03
02
 Echipa de audit
Rapoartele speciale ale Curții de Conturi Europene prezintă rezultatele unor audituri de conformitate sau ale unor audi -
turi ale performanței care au ca obiect domenii specifice ale bugetului sau aspecte specifice legate de gestiune. Curtea 
selectează și concepe aceste sarcini de audit astfel încât impactul lor să fie maxim, luând în considerare riscurile existente 
la adresa performanței sau a conformității, nivelul de venituri sau de cheltuieli implicat, schimbările preconizate și intere -
sul existent în mediul politic și în rândul publicului larg.
Acest audit al performanței a fost efectuat de Camera de audit III din cadrul Curții, cameră specializată pe domeniile de 
cheltuieli aferente acțiunilor externe, securității și justiției.  Membrul raportor pentru acest audit este domnul Karel PINX -
TEN, decanul Camerei III.  Pentru elaborarea acestui raport, domnul PINXTEN a beneficiat de sprijinul unei echipe formate 
din: Gerard Madden, șef de cabinet; Alejandro Ballester Gallardo, manager principal; Nikolaos Zompolas, coordonator; 
Thomas Haellstrom, Erika Soveges și Nicola Berloco, auditori.
De la stânga la dreapta:  Karel Pinxten, Alejandro Ballester Gallardo, Nikolaos Zompolas, Gerard Madden,  
Erika Soveges, Nicola Berloco, Thomas Haellstrom.

03
 Cuprins
Puncte
 Acronime
I-VIII  Sinteză
1-11  Introducere
1-6 Situația din Tunisia
7-8 Cadrul de cooperare cu Uniunea Europeană
9 -11  Finanțarea pentru dezvoltare
12-15  Sfera și abordarea auditului
16-61  Observații
16-28  SEAE și Comisia au abordat principalele dificultăți punând la dispoziție fonduri suplimentare 
considerabile, în coordonare cu donatorii principali, dar ajutorul nu a fost suficient de bine 
direcționat
17-22  Cuantumul fondurilor puse la dispoziție a fost majorat semnificativ pentru a se răspunde cerințelor urgente
23-25  Fondurile au fost dispersate între prea multe domenii
26-28  Acțiunile UE au fost bine coordonate cu donatorii principali, dar nu s-a reușit o programare în comun cu 
statele membre
29-61  Acțiunile UE au furnizat un ajutor substanțial Tunisiei, dar implementarea programelor de către 
Comisie a fost afectată de deficiențe
30-44  Sprijinul bugetar general a fost debursat cu rapiditate, însă condiționalitatea care însoțea acest sprijin a fost 
prea flexibilă
45-47  Împrumutul de asistență macrofinanciară a oferit un acces prețios la finanțare în ciuda unor întârzieri și 
a ratei scăzute de debursare
48-54  Programele de sprijin bugetar sectorial prezentau relevanță, dar nu dispuneau de o strategie credibilă
55-61  Proiectele au abordat probleme pertinente, dar erau afectate de deficiențe la nivelul concepției și de 
întârzieri
04 Cuprins 
62-73  Concluzii și recomandări
 Anexa I  — Lista programelor de sprijin bugetar și de asistență macrofinanciară
 Anexa II  — Lista proiectelor
 Răspunsurile Comisiei și ale SEAE
05
 Acronime
AFD : Agence Française de Développement
AMF : Asistență macrofinanciară
BAD : Banca Africană de Dezvoltare
BEI: Banca Europeană de Investiții
BERD : Banca Europeană pentru Reconstrucție și Dezvoltare
CAD : Comitetul de asistență pentru dezvoltare (din cadrul Organizației pentru Cooperare și Dezvoltare Economică)
CRIS : Sistemul informațional comun RELEX ( Common Relex Information System )
FIV: Facilitatea de investiții pentru vecinătate
FMI : Fondul Monetar Internațional
IEV: Instrumentul european de vecinătate
IEVP : Instrumentul european de vecinătate și parteneriat
PAR : Programme d’Appui à la Relance
PEFA : Cheltuieli publice și responsabilitate financiară ( Public Expenditure and Financial Accountability )
PIN : Program indicativ național
SEAE : Serviciul European de Acțiune Externă
SPRING : Sprijin pentru parteneriat, reforme și creștere favorabilă incluziunii
06
 Sinteză
I
„Revoluția iasomiei” din Tunisia din ianuarie 2011 este considerată ca fiind prima dintr-o serie de revolte cunoscute 
sub denumirea generică de „Primăvara arabă”. De atunci, Tunisia a înregistrat progrese semnificative în tranziția 
politică către democrație în cursul unei perioade de incertitudine caracterizate de instabilitate politică, tulburări 
sociale și atacuri teroriste. UE a acordat un sprijin politic și financiar substanțial pentru a ajuta Tunisia să facă față 
noilor provocări. În perioada 2011-2015, această țară a beneficiat de asistență bilaterală în valoare de 1,3 miliarde de 
euro din partea UE.
II
Curtea a evaluat dacă asistența acordată de UE Tunisiei după revoluția din cadrul Primăverii arabe din 2011 a fost 
cheltuită în mod corespunzător. Curtea concluzionează că fondurile au fost, în general, cheltuite în mod adecvat, 
întrucât au contribuit semnificativ la tranziția democratică și la stabilitatea economică a Tunisiei după revoluție. Au 
fost identificate însă o serie de neajunsuri ale modului în care Comisia a gestionat această asistență.
III
Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) și Comisia au reacționat prompt acordând sprijin financiar pentru 
a putea face față la două provocări principale: criza economică și tranziția către democrație. Însă, așa cum a consta -
tat Curtea, Comisia a încercat să abordeze prea multe domenii, consecința fiind că impactul potențial al ajutorului 
pe care l-a acordat a fost diluat și că numeroasele acțiuni implementate au fost dificil de gestionat. Acțiunile UE au 
fost bine coordonate cu donatorii principali și cu instituțiile UE și serviciile din cadrul acestora, dar nu s-a reușit reali -
zarea unei programări în comun cu statele membre.
IV
Finanțarea din partea UE a fost furnizată utilizându-se mai multe modalități: sprijin bugetar general și sectorial, un 
împrumut de asistență macrofinanciară și proiecte de sine stătătoare.
07 Sinteză 
V
Patru programe de sprijin bugetar de mare amploare au permis transferul rapid al unor fonduri substanțiale și au 
ajutat partenerii tunisieni să contureze un program de reformă. Condițiile de plată au fost însă prea flexibile și au 
redus motivația țării partenere de a adopta măsurile prevăzute în acordurile de finanțare. Evaluarea privind cheltuie -
lile publice și responsabilitatea financiară ( Public Expenditure and Financial Accountability  – PEFA), care ar putea servi 
ca un test incontestabil al progreselor reale înregistrate de reformele din sectorul finanțelor publice, nu a mai fost 
realizată din 2010. Noua evaluare PEFA urmează să fie finalizată în martie 2017.
VI
Ritmul lent al implementării a fost o deficiență majoră care a afectat în egală măsură împrumutul de asistență 
macrofinanciară, cea mai mare parte a sprijinului bugetar sectorial și proiectele. Împrumutul de asistență macrofi -
nanciară a ajutat Tunisia să aibă acces la finanțare în condiții avantajoase. Un sprijin bugetar sectorial a fost acordat 
în trei sectoare, dar două dintre acestea nu dispuneau de strategii sectoriale credibile. Atât în cazul sprijinului buge -
tar sectorial, cât și în cazul proiectelor, Curtea a identificat cazuri în care obiectivele acțiunilor nu erau nici specifice, 
nici măsurabile.
VII
Autoritățile tunisiene au pus în aplicare o serie de reforme importante, dar într-un ritm foarte lent. Acesta se explică, 
în principal, prin numeroasele schimbări ale guvernului și prin gravitatea și numărul important al dificultăților 
întâmpinate. Comisia și-a exprimat angajamentul de a continua să sprijine Tunisia, atât pe plan politic, cât și din 
punct de vedere financiar, pentru a face față acestor dificultăți.
VIII
Raportul formulează o serie de recomandări menite să îmbunătățească planificarea asistenței și gestionarea acțiuni -
lor UE.
08
 Introducere
Situația din Tunisia
01 
Tunisia este o țară cu venituri medii inferioare situată în Africa de Nord. În 2015, 
avea o populație de aproximativ 11 milioane de locuitori și un venit național brut 
pe cap de locuitor de 3 970 de dolari americani1. După 23 de ani la putere, preșe -
dintele Zine El Abidine Ben Ali a fost înlăturat prin forță în ianuarie 2011 în urma 
revoluției tunisiene, cunoscută și sub numele de „Revoluția iasomiei”. Aceasta 
este considerată ca fiind prima dintr-o serie de revolte cunoscute sub denumirea 
generică de „Primăvara arabă”.
02 
Dintre țările care au trecut printr-o revoluție în cadrul Primăverii arabe, Tuni -
sia este cea în care tranziția politică este cea mai avansată. În ultimii patru ani, 
a adoptat o nouă constituție și a organizat alegeri libere și corecte. În 2015, 
Premiul Nobel pentru pace a fost decernat Cvartetului pentru dialog național2 
pentru „contribuția sa decisivă la construirea unei democrații pluraliste în Tunisia 
după Revoluția iasomiei din 2011”.
03 
După 2011, țara a cunoscut un nivel semnificativ de incertitudine, tulburări socia -
le și atacuri împotriva populației civile comise de către militanți înarmați. Tunisia 
a întâmpinat dificultăți, în această perioadă, în a menține stabilitatea macroeco -
nomică pe termen scurt în contextul unui mediu economic internațional dificil și 
al creșterii instabilității regionale.
04 
Consolidarea activității economice este una dintre cele mai mari provocări pe 
care trebuie să le înfrunte Tunisia, deoarece aceasta este o condiție prealabilă 
pentru a putea face față, în mod sustenabil, principalelor probleme socioecono -
mice cu care se confruntă țara, și anume rata ridicată a șomajului și disparitățile 
regionale. În perioada 2000-2010, Tunisia a înregistrat o creștere economică 
medie de 4,4 %, însă această rată a scăzut cu 1,9 % în 2011, anul revoluției. Rata 
generală a șomajului este ridicată. După ce a atins 19 % în 2011, aceasta a cunos -
cut o îmbunătățire în 2015, când a coborât la 15 %. Cu toate acestea, rata șomaju -
lui este deosebit de ridicată în rândul femeilor (23 %), al tinerilor absolvenți (67 %) 
și al tinerilor în general (35 %)3.
05 
Tunisia se confruntă cu dificultăți generate de capacitatea instituțională redusă, 
de centralizarea excesivă a procesului decizional și de corupție. În 2015, această 
țară se situa la jumătatea clasamentului Indicelui de percepție a corupției, calcu -
lat de organizația Transparency International , și anume pe locul 76 din 174 de țări4. 
În cadrul Indicelui privind statul de drept pentru 2015 calculat de organizația 
World Justice Project , Tunisia ocupă locul 43 la nivel mondial, fiind una dintre țările 
cel mai bine clasate din regiune.1 Indicatorii de dezvoltare 
mondială din baza de date 
a Băncii Mondiale.
2 Cvartetul pentru dialog 
național a fost înființat în 2013 
și este alcătuit din patru 
organizații ale societății civile 
din Tunisia: sindicatul Uniunea 
Generală Tunisiană a Muncii, 
Confederația Tunisiană 
a Industriei, Comerțului și 
Artizanatului, Liga Tunisiană 
pentru Drepturile Omului și 
Baroul din Tunisia.
3 Fondul Monetar Internațional, 
Request for an extended 
arrangement under the 
extended Fund Facility , 
mai 2016.
4 În clasamentul referitor la 
transparență, Tunisia a coborât 
de pe locul 41 în 2012 și 2013 la 
40 în 2014 și la 38 în 2015.
09 Introducere 
06 
Securitatea devine o problemă din ce în ce mai importantă. După confruntările 
cu salafiștii (2012) și asasinatele politice (2013), atacurile teroriste din 2015 de la 
muzeul Bardo, de la Sousse, precum și împotriva Gărzii prezidențiale au constituit 
o lovitură grea atât pentru economia5, cât și pentru societatea tunisiană.
Cadrul de cooperare cu Uniunea Europeană
07 
Baza relațiilor bilaterale dintre UE și Tunisia este acordul de asociere din iu -
lie 1995. În noiembrie 2006, Comisia a elaborat un document de strategie de țară 
care stabilea cadrul de cooperare dintre UE și Tunisia pentru perioada 2007-2013. 
În luna noiembrie 2010, Comisia a realizat o evaluare la jumătatea perioadei 
a strategiei și a publicat programul indicativ național (PIN) pentru perioada 2011-
20136, care punea această strategie în practică.
08 
Cooperarea cu UE a cunoscut schimbări semnificative după revoluția din 2011 
din cadrul Primăverii arabe. În martie 2011, UE și-a exprimat angajamentul de 
a-și oferi sprijinul tuturor vecinilor din sud „capabili și dispuși să lanseze astfel 
de reforme, prin intermediul unui „Parteneriat pentru democrație și prosperitate 
împărtășită””7. În luna mai 2011, SEAE și Comisia au adoptat o nouă abordare față 
de cele șaisprezece țări din vecinătatea europeană8. Această nouă abordare avea 
drept scop consolidarea parteneriatului dintre UE și țările și societățile din veci -
nătate, construirea și consolidarea unor democrații sănătoase, luarea unor măsuri 
care să favorizeze o creștere economică sustenabilă și stabilirea unor legături în 
rândul cetățenilor și al societății civile din țările din regiune. Bazându-se pe noua 
abordare strategică, UE a încheiat, în 2012, un acord politic cu Tunisia privind un 
plan de acțiune pentru perioada 2013-2017, prin care s-a instituit un parteneriat 
privilegiat9. Elementele principale ale acestui parteneriat sunt:
(a) aprofundarea cooperării politice, inclusiv a dialogului politic la nivel înalt, 
a cooperării parlamentare și a cooperării pe probleme de securitate și de 
democrație și justiție;
(b) o integrare economică și socială extinsă cu Uniunea Europeană, care să per -
mită edificarea unui spațiu economic comun, precum și elaborarea acordului 
de liber schimb aprofundat și cuprinzător dintre UE și Tunisia ;
(c) un parteneriat mai strâns între popoare prin consolidarea legăturilor indi -
viduale și organizaționale în domenii precum educația, ocuparea forței de 
muncă, sănătatea, cultura, imigrația și mobilitatea.5 În 2015, activitățile turistice 
(încasările în valută) au scăzut 
cu 54 %.
6 SEAE/Comisia Europeană, 
Tunisie Programme Indicatif 
National 2011-2013  (Programul 
indicativ național pentru 
Tunisia pentru 
perioada 2011-2013).
7 COM(2011) 200 final din 
8 martie 2011: „Un parteneriat 
pentru democrație și 
prosperitate împărtășită cu 
țările sud-mediteraneene”.
8 COM(2011) 303 final din 
25 mai 2011: „Un răspuns nou 
în contextul schimbărilor din 
țările vecine”.
9 SEAE , Relations Tunisie-Union 
Européenne:  Un partenariat 
privilégié.  Plan d’Action 
2013-2017  (Relațiile Tunisia-
Uniunea Europeană: un 
parteneriat privilegiat: plan de 
acțiune 2013-2017) https://
eeas.europa.eu/delegations/
tunisia/documents/
press_corner/
plan_action_tunisie_
ue_2013_2017_fr.pdf
10 Introducere 
Finanțarea pentru dezvoltare
09 
Asistența care a fost alocată Tunisiei în cadrul cooperării bilaterale în perioa -
da 2011-2015 s-a ridicat la 1,3 miliarde de euro. Această finanțare a inclus progra -
me din cadrul Instrumentului european de vecinătate și parteneriat (IEVP) și al 
Instrumentului european de vecinătate (IEV), instrumente și programe tematice10, 
ajutor umanitar, Facilitatea de investiții pentru vecinătate (FIV) și un acord de 
asistență macrofinanciară semnat în 2014 (a se vedea graficul 1 ).10 Instrumentele tematice sunt 
Instrumentul european pentru 
democrație și drepturile 
omului, Instrumentului care 
contribuie la stabilitate și pace, 
programul pentru cooperare 
transfrontalieră (Italia-Tunisia), 
precum și programul pentru 
actori nestatali și autorități 
locale.Graficul 1
Sursa:  delegația Uniunii Europene în Tunisia, Rapport 2015, Coopération de l’Union européenne en Tunisie  (Raportul pe 2015: cooperarea Uniunii 
Europene cu Tunisia), mai 2016, și baza de date a Sistemului informațional comun RELEX (CRIS).Angajamente în favoarea Tunisiei pentru perioada 2011-2015 (pe instrumente de 
finanțare)
FIV (51,3 milioane de euro)
Instrumente tematice (64,2 milioane de euro)Ajutor umanitar (80,5 milioane de euro)
AMF (300,0 milioane de euro) IEVP și IEV (800,8 milioane de euro)
11 Introducere 
10 
În perioada cuprinsă între 2011 și 2015, Comisia a planificat și a pus în aplicare 
programe de sprijin bugetar (a se vedea caseta 1 ), atât general, cât și sectorial, 
un împrumut de asistență macrofinanciară, precum și proiecte de sine stătătoare. 
Programele de sprijin bugetar general constau într-un grup de cinci programe 
consecutive11 care aveau ca obiectiv relansarea economiei și cuprindeau măsuri 
pentru reforme structurale în diverse domenii. Programele de sprijin bugetar sec -
torial au fost, în mare parte, concepute înainte de 2011, dar plățile au fost efectua -
te, în principal, după revoluție. Ele acopereau diverse domenii, cum ar fi educația, 
apa, mediul și reforma bugetului de stat. În plus, Comisia a finanțat o serie de 
proiecte care vizau servicii, lucrări, achiziția de echipamente și programe de în -
frățire instituțională. Comisia a încheiat contracte cu diferite tipuri de organisme 
de implementare, cum ar fi agenții ale ONU, agenții naționale și organizații ale 
societății civile.11 Programul PAR1 este 
o operațiune de sprijin 
bugetar multisectorial, în timp 
ce PAR2 până la PAR5 sunt 
contracte de sprijin în vederea 
consolidării statului. Acestea 
din urmă furnizează sprijin în 
situații fragile sau de tranziție. 
Ele au fost introduse de 
Comisie în 2012 și sunt 
considerate, în scopul 
categorizării lor pentru CAD, 
ca operațiuni de sprijin 
bugetar general.
Modalitatea de acordare a sprijinului bugetar
Sprijinul bugetar presupune transferul de resurse financiare către trezoreria națională a țării partenere, în 
urma îndeplinirii de către aceasta din urmă a condițiilor convenite pentru plată. Acest tip de sprijin nu este 
acordat tuturor țărilor. Este necesar să fie respectate anumite criterii de eligibilitate atât înainte, cât și pe par -
cursul programului și, înainte de efectuarea plăților, trebuie să fie îndeplinite anumite condiții.
Sprijinul bugetar presupune un dialog, transferuri financiare în contul de trezorerie națională al țării partene -
re, o evaluare a performanțelor și dezvoltarea capacităților, pe baza unui parteneriat și a unei responsabilități 
reciproce.
Sprijinul bugetar se debursează în tranșe fixe sau în tranșe variabile. Tranșele din prima categorie au o valoare 
fixă, stabilită în prealabil în acordul de finanțare. Ele sunt debursate în întregime (atunci când toate condițiile 
sunt îndeplinite) sau deloc (dacă una sau mai multe condiții nu sunt îndeplinite). Tranșele variabile au o va -
loare maximă stabilită în prealabil în acordul de finanțare. Ele sunt debursate în integralitate sau parțial, suma 
plătită depinzând de performanțele realizate în raport cu obiectivele prestabilite sau cu indicatorii de perfor -
manță specificați (sub rezerva îndeplinirii totodată a condițiilor generale).
Extrase din orientările referitoare la sprijinul bugetar ale Comisiei Europene, septembrie 2012.Caseta 1
12 Introducere 
11 
Alți importanți donatori bilaterali europeni sunt Franța și Germania12. Banca Euro -
peană de Investiții (BEI)13 și Banca Europeană pentru Reconstrucție și Dezvoltare 
(BERD)14 sunt creditori majori în Tunisia. O finanțare substanțială este furnizată 
și de instituții financiare internaționale. Începând cu 2012, Banca Mondială s-a 
angajat să deburseze în total 2,1 miliarde de dolari americani. Fondul Monetar 
Internațional (FMI) este de asemenea foarte implicat în Tunisia. În luna mai 2016, 
FMI a aprobat un al doilea program pentru această țară, și anume un acord extins, 
pe o perioadă de 48 de luni, pentru o sumă de 2,9 miliarde de dolari americani15.12 Din 2011, aceste state au alocat 
Tunisiei 776 și, respectiv, 
950 de milioane de euro sub 
formă de împrumuturi și de 
finanțări nerambursabile.
13 Finanțarea totală acordată 
Tunisiei începând din 2011 se 
ridică la 1,5 miliarde de euro 
(în sectoare precum industria, 
apa, transporturile, energia și 
serviciile).
14 Din 2013, BERD a finanțat 
25 de proiecte și a debursat 
o sumă totală de 300 de 
milioane de euro.
15 Acesta este cel de al doilea 
program FMI în Tunisia. În 
perioada cuprinsă între 
2013 și 2015, un program de 
acord stand-by  a permis 
debursarea unei sume de 
1,6 miliarde de dolari 
americani pentru Tunisia.
13
 Sfera și abordarea auditului
12 
În cadrul acestui audit, Curtea a căutat să determine dacă asistența acordată de 
UE Tunisiei după revoluția din cadrul Primăverii arabe din 2011 a fost cheltuită în 
mod corespunzător. În vederea acestei analize, auditul eficienței și al eficacității 
asistenței a urmărit să răspundă la următoarele întrebări secundare:
(i) Au abordat SEAE și Comisia principalele dificultăți cu care se confrunta 
Tunisia?
(ii) Au fost programele Comisiei puse în aplicare în mod adecvat de către 
aceasta?
13 
Auditul a acoperit cheltuielile efectuate în cadrul IEVP și al IEV și s-a axat pe 
programele de reacție la criza economică și pe acțiunile UE în domeniile tranziției 
democratice, guvernanței, justiției și creșterii economice. Auditul a acoperit, de 
asemenea, asistența macrofinanciară.
14 
Eșantionul de audit a acoperit 70 % din asistența alocată în cadrul cooperării 
bilaterale cu Tunisia între 2011  și 201516. În afară de împrumutul de asistență 
macrofinanciară, Curtea a auditat șapte programe de sprijin bugetar și paispre -
zece proiecte. Mai multe informații detaliate cu privire la acțiunile UE care au fost 
auditate sunt prezentate în anexele I  și II.
15 
Activitățile de audit s-au desfășurat în perioada martie-iulie 2016. Curtea a colec -
tat probe de audit pentru evaluarea sa prin examinări documentare și grație unor 
întrevederi cu SEAE, Comisia și delegația UE din Tunis, cu autoritățile tunisiene, cu 
organizații ale societății civile, precum și cu instituții financiare internaționale și 
cu alți donatori17. Auditul a constat, de asemenea, într-o vizită de două săptămâni 
efectuată în Tunisia în luna mai 2016.16 Cuantumul global al asistenței 
acordate în cadrul cooperării 
bilaterale în perioada 2011-
2015 s-a ridicat la 1,3 miliarde 
de euro. Această sumă include 
programele derulate prin 
intermediul IEVP și al IEV, 
instrumentele tematice, FIV și 
împrumutul de asistență 
macrofinanciară.
17 FMI, Banca Africană de 
Dezvoltare, Banca Mondială, 
Agence Française de 
Développement .
14
 Observații
SEAE și Comisia au abordat principalele dificultăți 
punând la dispoziție fonduri suplimentare 
considerabile, în coordonare cu donatorii principali, 
dar ajutorul nu a fost suficient de bine direcționat
16 
În cadrul acestei secțiuni, Curtea examinează dacă prioritățile și alocările de 
fonduri au fost adaptate în mod corespunzător după 2011, astfel încât să poată 
aborda principalele dificultăți cu care se confrunta Tunisia. Curtea evaluează, de 
asemenea, dacă dificultățile au fost abordate cu promptitudine și prin acțiuni 
bine coordonate.
Cuantumul fondurilor puse la dispoziție a fost majorat 
semnificativ pentru a se răspunde cerințelor urgente
17 
În 2010, înainte de revoluție, Comisia dispunea de un program de ajutor pentru 
dezvoltare18 în valoare de 240 de milioane de euro pentru perioada 2011-2013. 
Acest program viza următoarele domenii prioritare pentru asistența pentru 
dezvoltare: ocuparea forței de muncă, reformele economice și sprijinirea secto -
rului privat și a justiției. Unul dintre obiectivele transversale ale programului era 
extinderea sferei bunei guvernanțe.
18 
În urma revoluției, cuantumul fondurilor alocate a fost majorat în mod substan -
țial, iar prioritățile cooperării bilaterale ale UE s-au schimbat. Alocările pentru 
perioada 2011-2013 aproape s-au dublat, ajungând la 445 de milioane de euro. 
Cuantumul mediu al alocărilor anuale din partea IEVP și a IEV19 a înregistrat un 
salt de la 80 de milioane de euro, pentru perioada dinainte de revoluție, la 170 de 
milioane de euro pentru perioada cuprinsă între 2011 și 2015 (a se vedea grafi -
cul 2 ). Aceste fonduri considerabil majorate au fost acordate în special prin inter -
mediul unui mecanism bazat pe stimulente, de tipul „mai mult pentru mai mult”, 
constând într-o asistență suplimentară acordată țărilor partenere care dădeau 
dovadă de un angajament susținut pentru reformă și care înregistrau progrese în 
această privință20.18 Strategia multianuală privind 
asistența pentru dezvoltare 
pentru perioada 2007-2013 
a fost precizată în documentul 
de strategie de țară. 
Programul indicativ național 
(PIN) 2011-2013 a definit mai în 
detaliu fondurile alocate și 
prioritățile. PIN făcea referire la 
fondurile alocate în cadrul 
I E V P.
19 Începând cu anul 2014, IEV 
a înlocuit IEVP ca principal 
instrument de cooperare 
pentru dezvoltare cu țările 
vizate de politica de 
vecinătate.
20 Mecanismul bazat pe 
stimulente de tipul „mai mult 
pentru mai mult” [denumit 
SPRING în contextul IEVP 
(până în 2013) și fonduri de tip 
umbrelă în contextul IEV (a se 
vedea, de asemenea, 
tabelul 1 privind contribuțiile 
suplimentare)].
15 Observații 
19 
Începând cu 2011, unul dintre domeniile vizate de asistență a fost sprijinul pentru 
democrație (a se vedea graficul 3 ). UE a organizat misiuni de observare a alege -
rilor pentru a se garanta desfășurarea corectă a acestora. Un sprijin suplimentar 
pentru tranziția democratică a fost furnizat de programele de sprijinire a societă -
ții civile, a justiției și a activităților noului parlament. După 2011, Comisia a elabo -
rat programe menite să remedieze disparitățile regionale, unele dintre cauzele 
aflate la originea tensiunilor sociale și ale tensiunilor pe planul securității. Aceste 
programe au acordat sprijin pentru zonele marginalizate, pentru reabilitarea 
cartierelor sărace și pentru sectorul sănătății. Graficul 2
Sursa:  baza de date CRIS.Angajamentele anuale în favoarea Tunisiei în cadrul IEVP și al IEV în 
perioada 2007-2015
050100150200250milioane de euro170 de milioane
80 de milioane
2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015
16 Observații Graficul 3
Sursa:  programele indicative naționale ale Comisiei Europene și raportul privind situația actuală din luna octombrie 2015.Angajamentele în favoarea Tunisiei în cadrul IEVP și al IEV înainte și după 2011, pe 
domenii prioritare (volum raportat la alocările anuale)
356 mil €445 mil €240 
mil €300
mil €ANGAJAMENTELE UE
DUPĂ REVOLUŢIEANGAJAMENTELE UE
ÎNAINTE DE REVOLUŢIE
Reforma 
socioeconomică pentruo creștere favorabilă incluziunii62 %Dezvoltarea regională 
și locală20 %Elementele fundamentale 
ale democraţiei
18 % 2014-20152011-2013
Sectorul social și 
mediul
20 %
Buna guvernanţă 
și democraţia
7 %Reforma și 
redresarea economică73 %2011-2013
Sprijin pentru sectorul privat34 %Justiţie
7 %
Reformele economice și 
guvernanţa economică
36 %Ocuparea forţei de muncă
23 %Guvernanţa economică 
și competitivitatea
60 %Îmbunătăţirea capacităţii 
de inserţie profesionalăa absolvenţilor - 22 %Dezvoltarea durabilă
18 %2007-2010
17 Observații 
20 
Fondurile suplimentare care au fost puse la dispoziție după revoluție au permis 
SEAE și Comisiei să acorde un sprijin substanțial pentru programul național de 
redresare economică. Reacționând la deteriorarea situației macroeconomice deja 
fragile, programul intitulat Programme d’Appui à la Relance  (PAR) era un amplu 
program de relansare care reunea o finanțare substanțială din partea diferitor do -
natori și instituții financiare cu scopul de a pune la dispoziție fonduri extrem de 
necesare pentru a face față unor nevoi economice presante. Contribuția Comisiei 
la PAR a reprezentat cea mai importantă investiție în raport cu totalul fondurilor 
angajate în Tunisia. Această finanțare consta în cinci programe de sprijin bugetar 
general, prin intermediul cărora s-au angajat 448 de milioane de euro în cinci 
ani, adică peste jumătate din fondurile alocate în cadrul IEVP și al IEV pentru 
perioada 2011-2015. La această sumă se adaugă fondurile de tip „mai mult pentru 
mai mult”, care au pus la dispoziție o finanțare suplimentară de 155 de milioane 
de euro în perioada 2011-2015 (a se vedea punctul 18 și tabelul 1 ). Acest sprijin 
bugetar general prezenta o importanță deosebită pentru autoritățile tunisiene, 
deoarece majoritatea celorlalte fonduri de la donatori erau acordate sub formă 
de împrumuturi, care antrenau costuri legate de serviciul datoriei și obligații de 
rambursare. Tabelul 1Contribuția alocărilor de tip „mai mult pentru mai mult” la programele PAR
(în milioane de euro)
Program PAR An Suma totală alocatăFonduri de tipul „mai 
mult pentru mai mult” 
alocate programelor PARTotalul fondurilor de 
tipul „mai mult pentru 
mai mult” alocate anual
PAR1 2011 100 10 20
PAR2 2012 68 0 80
PAR3 2013 110 45 55
PAR4 2014 100 47 50
PAR5 2015 70 53 71,8
Total 448 155 276,81
1  Soldul de 121,8 milioane de euro al fondurilor de tipul „mai mult pentru mai mult” a fost utilizat pentru proiecte dintr-o gamă largă de 
domenii, de exemplu în domeniul justiției sau pentru renovarea infrastructurii din cartierele sărace etc.
Sursa:  SEAE și baza de date CRIS.
21 
Comisia a abordat nevoile economice ale țării în primul rând prin intermediul 
programelor PAR, dar a fost furnizat și un sprijin suplimentar prin intermediul 
unui împrumut de asistență macrofinanciară și al unor proiecte specifice. În urma 
unei cereri formulate de autoritățile tunisiene, a fost acordat un împrumut de 
300 de milioane de euro în 2014, pentru a veni în completarea împrumutului din 
partea FMI destinat să susțină programul de stabilizare economică și de reformă 
al guvernului.
18 Observații 
22 
Deși provocările de natură macroeconomică și cele prezentate de reforma de -
mocratică au putut fi abordate cu relativă rapiditate, nu același lucru se poate 
spune și despre reforma sectorului de securitate. Prima solicitare de sprijin din 
partea UE pentru această reformă a fost adresată de guvernul tunisian încă din 
octombrie 2011. Comisia a răspuns prompt la solicitarea adresată, dar au trecut 
doi ani până când autoritățile tunisiene au acceptat termenii de referință pentru 
realizarea unei evaluări inter pares  a sectorului de securitate din Tunisia. În luna 
decembrie 2013, doisprezece experți în domeniul securității din statele membre 
ale UE au elaborat un raport de evaluare inter pares . După obținerea acordului au -
torităților tunisiene, a fost efectuată, în ianuarie 2015, o misiune de identificare și 
de formulare. Atacurile teroriste survenite în lunile martie și iunie 2015 au accele -
rat dialogul politic și, în noiembrie 2015, guvernul tunisian a aderat la propunerea 
Comisiei pentru un program de reformă a sectorului de securitate, cu un buget 
de 23 de milioane de euro. Între solicitarea inițială și acest eveniment trecuseră 
patru ani. După aprobarea programului, a fost semnat, în iunie 2016, un contract 
privind reabilitarea infrastructurilor de securitate și furnizarea de echipamente.
Fondurile au fost dispersate între prea multe domenii
23 
Autoritățile tunisiene nu au reușit să elaboreze un plan național de dezvoltare 
fiabil și exhaustiv. În lipsa unui astfel de plan, donatorii nu puteau avea o imagine 
de ansamblu a priorităților țării, a fondurilor care erau necesare sau a progreselor 
realizate în raport cu indicatorii-cheie. În consecință, acțiunile UE au fost conce -
pute pe baza unui dialog continuu și intens în materie de politici cu autoritățile 
tunisiene și pe baza unor rapoarte întocmite în urma diferitor misiuni de identifi -
care și de evaluare a nevoilor organizate de SEAE și de Comisie.
24 
Acțiunile UE acopereau o gamă foarte largă de activități. După revoluția din 2011, 
exista o cerere importantă de sprijin în numeroase sectoare. Planul de acțiune 
pentru perioada 2013-2017 din cadrul parteneriatului privilegiat (a se vedea 
punctul 8) stabilea treisprezece priorități, pentru fiecare în parte fiind prevăzu -
te mai multe acțiuni. Având în vedere creșterea fondurilor disponibile, Comisia 
a extins sfera cooperării pentru a încerca să satisfacă această cerere. Documen -
tele strategice precum Programul indicativ național pentru perioada 2011-2013 
și Cadrul unic de sprijin pentru perioada 2014-2015 stabileau domenii prioritare 
foarte generale. Aceasta a avut drept rezultat adoptarea unor decizii și planifica -
rea unor proiecte care acopereau un număr prea mare de domenii. În Cadrul unic 
de sprijin pentru perioada 2014-2015, unul dintre sectoarele prioritare (elemente 
fundamentale ale democrației) cuprindea șase componente distincte, care acope -
reau o gamă largă de domenii: justiție, egalitatea de șanse, migrație și gestiona -
rea frontierelor, reforma mass-mediei, reforma sectorului de securitate și sprijin 
pentru sectorul cultural21. Raportul anual al delegației Uniunii Europene22 face 
referire la acțiuni care acoperă peste douăzeci de rubrici (printre care educația, 
sănătatea, agricultura, mediul, schimbările climatice, transporturile, cercetarea și 
domenii tematice precum cooperarea transfrontalieră).21 Direcția Generală Vecinătate și 
Negocieri privind Extinderea 
din cadrul Comisiei, Tunisia 
Financial Assistance fiche, State 
of play: October 2015  (Fișa 
asistenței financiare acordate 
Tunisiei, situația actuală: 
octombrie 2015).
22 Delegația Uniunii Europene, 
Rapport 2015, coopération de 
l’Union européenne en Tunisie  
(Raportul pe 2015: cooperarea 
Uniunii Europene cu Tunisia).
19 Observații 
25 
Marea varietate a domeniilor de activitate contravenea obiectivului Comisiei, și 
anume acela de a direcționa ajutorul către un număr mic de domenii. Conform 
bunelor practici recunoscute în materie de alocare a ajutorului pentru dezvol -
tare, așa cum sunt enunțate în Consensul european privind dezvoltarea23 și în 
Declarația de la Paris privind eficacitatea ajutorului24, donatorii UE ar trebui să se 
asigure că implicarea lor activă într-o anumită țară se axează asupra unui număr 
maxim de trei sectoare pentru fiecare. Întrucât nu și-a direcționat în mod su -
ficient eforturile, Comisia a diluat impactul potențial al finanțării și a făcut mai 
dificilă gestionarea acesteia.
Acțiunile UE au fost bine coordonate cu donatorii principali, 
dar nu s-a reușit o programare în comun cu statele membre
26 
Acțiunile UE au fost bine coordonate cu principalii actori internaționali care acti -
vau în domeniul dezvoltării în Tunisia, precum FMI, Banca Mondială, Banca Africa -
nă de Dezvoltare (BAD) și Agence Française de Développement  (AFD). UE a planifi -
cat și a implementat programe importante împreună cu alți donatori – în special 
sprijinul bugetar și asistența macrofinanciară. Anumite proiecte ale UE au fost 
executate de agenții ale ONU, de agenții naționale pentru dezvoltare și de bănci 
de dezvoltare. În 2016, existau, de asemenea, nouă proiecte de înfrățire instituți -
onală în curs de desfășurare, cu un buget total de 12 milioane de euro, care erau 
finanțate de Uniunea Europeană și implementate de anumite state membre25.
27 
UE este donatorul care oferă volumul cel mai mare de finanțări nerambursabile 
Tunisiei și este prezentă în numeroase domenii. Prin urmare, delegația UE joacă 
un rol semnificativ în cadrul comunității donatorilor. Ea facilitează în mod activ 
coordonarea donatorilor, care se reunesc cel puțin o dată pe lună și discută în 
detaliu planificarea programelor, precum și eventualele probleme care apar în 
cursul implementării lor.
28 
SEAE și Comisia au lucrat în strânsă colaborare cu statele membre prin interme -
diul unor consultări periodice și al unor schimburi frecvente de informații perti -
nente în fiecare etapă a ciclului programelor, în special în contextul Comitetului 
IEV. Această colaborare nu s-a concretizat însă într-o programare realizată în co -
mun cu statele membre, așa cum recomanda Regulamentul privind IEV26. SEAE și 
Comisia au purtat discuții cu statele membre ale UE în ultimii patru ani în vederea 
inițierii progresive a unei programări în comun în Tunisia.23 Consiliul, Parlamentul 
European și Comisia 
Europeană, (2006/C 46/01), 
Declarație comună 
a Consiliului și 
a reprezentanților guvernelor 
statelor membre reuniți în 
cadrul Consiliului, 
a Parlamentului European și 
a Comisiei cu privire la politica 
de dezvoltare a Uniunii 
Europene: „Consensul 
european”.
24 OCDE, Paris Declaration on Aid 
Effectiveness  (Declarația de la 
Paris privind eficacitatea 
ajutorului), 2005 ( http://www.
oecd.org/dac/
effectiveness/34428351.pdf ).
25 Germania, Spania, Franța, 
Italia, Țările de Jos și Austria.
26 Articolul 5 din Regulamentul 
(UE) nr. 232/2014 al 
Parlamentului European și al 
Consiliului din 11 martie 2014 
de instituire a unui instrument 
european de vecinătate 
(JO L 77, 15.3.2014, p. 27).
20 Observații 
Acțiunile UE au furnizat un ajutor substanțial Tunisiei, 
dar implementarea programelor de către Comisie 
a fost afectată de deficiențe
29 
În această secțiune, Curtea examinează modul în care Comisia a implementat 
programele sale bilaterale de asistență pentru dezvoltare. Au fost evaluate patru 
tipuri de programe: (a) patru programe de sprijin bugetar general, (b) trei progra -
me de sprijin bugetar sectorial, (c) împrumutul de asistență macrofinanciară și (d) 
14 proiecte. Aspectele evaluate au fost concepția, execuția și realizările obținute.
Sprijinul bugetar general a fost debursat cu rapiditate, 
însă condiționalitatea care însoțea acest sprijin a fost prea 
flexibilă
30 
Programelor PAR (a se vedea punctul 20) le corespundea un procent de aproxi -
mativ 56 % din angajamentele din partea IEVP și a IEV. Aceste programe au reușit 
să direcționeze relativ repede fonduri substanțiale către Tunisia. În general, a fost 
nevoie de unul până la doi ani de la concepția asistenței până la debursarea părții 
celei mai importante din suma contractată. Astfel, până la sfârșitul anului 2015, 
programele PAR plătiseră 78 % din sumele angajate pentru perioada 2011-2015, 
în timp ce, în cazul împrumutului de asistență macrofinanciară și al proiecte -
lor, plățile se ridicau la 67 % și, respectiv, la 22 %. La sfârșitul anului 2015, erau 
contractate numai 60 % din alocările disponibile pentru proiecte, în timp ce, în 
cazul sprijinului bugetar și al asistenței macrofinanciare, alocările disponibile erau 
contractate până la un nivel de 85 % și, respectiv, 100 % (a se vedea graficul 4 ).Graficul 4
Sursa: baza de date CRIS.Sumele alocate, contractate și plătite, pe tipuri de asistență (situația la 31.12.2015, 
perioada 2011-2015)
0100200300400500milioane de euro Plătite  Contractate  Alocate  
Proiecte AMF Sprijin bugetar
21 Observații 
31 
Asistența acordată de UE era concepută să canalizeze sume substanțiale pentru 
a sprijini economia fragilă, pentru a promova coeziunea socială și pentru a încura -
ja Tunisia „să lanseze reforme, prin intermediul unui Parteneriat pentru democra -
ție și prosperitate împărtășită”27. Sumele debursate în cursul perioadei 2011-2015 
s-au ridicat la aproximativ 350 de milioane de euro.
32 
Primul program PAR a fost planificat și implementat împreună cu Banca Mondi -
ală, Banca Africană de Dezvoltare (BAD) și Agence Française de Développement28, 
în timp ce al doilea a fost implementat împreună cu Banca Mondială și cu BAD. 
Bugetul total al PAR1 a fost de 1 miliard de euro, sub formă de împrumuturi și de 
finanțări nerambursabile (din care contribuția din partea UE a fost de 100 de mili -
oane de euro). Bugetul total al PAR2 a fost de 720 de milioane de euro, sub formă 
de împrumuturi și de finanțări nerambursabile, UE contribuind cu 68 de milioane 
de euro. Planificarea și executarea în comun a acestor programe au permis ampli -
ficarea influenței exercitate de donatori asupra țării partenere pentru punerea în 
aplicare a reformelor, garantându-se totodată că nu exista o duplicare a eforturi -
lor între donatori. Programele următoare, PAR 3 și 4, au fost finanțate doar de UE.
Condiționalitatea pentru plată a fost prea flexibilă
33 
Contribuția din partea UE la programele PAR a luat forma sprijinului bugetar 
general. Începând cu 2013, această contribuție a fost clasificată drept „contrac -
te de sprijin în vederea consolidării statului”. Acestea constituie forma cea mai 
flexibilă de sprijin bugetar și sunt destinate țărilor aflate într-o situație fragilă sau 
în tranziție. Condițiile de plată pentru această formă de sprijin bugetar sunt mai 
flexibile. De exemplu, condiția de eligibilitate ca țara parteneră să dispună de un 
plan național de dezvoltare fiabil și credibil nu este necesar să fie îndeplinită atât 
timp cât guvernul se angajează să elaboreze un astfel de plan. Potrivit propriilor 
orientări ale Comisiei privind sprijinul bugetar, contractele de sprijin în vederea 
consolidării statului nu ar trebui să dureze mai mult de unul sau doi ani. În cazul 
Tunisiei, această formă de sprijin bugetar a fost deja acordată pentru o perioadă 
de trei ani (PAR 3 și 4), dar va fi utilizată din nou pentru cel mai recent PAR (PAR5), 
pentru o perioadă suplimentară de trei ani.27 COM(2011) 200 final.
28 Contribuția din partea celor 
trei co-donatori a fost sub 
formă de împrumuturi.
22 Observații 
Execuția programelor PAR
Programe PAR Ritmul implementării
ProgramAnul 
deciziei Suma 
alocată  Suma 
plătită Data semnării 
acordului de 
finanțareData plății  
(tranșa 1)Data plății  
(tranșa a 2-a)Intervalul de 
timp dintre 
acordul de 
finanțare și 
prima platăIntervalul de 
timp dintre 
acordul de 
finanțare și 
cea de a doua 
plată
PAR 1 2011 100 000 000 99 424 813 28.9.11 2.12.11 17.12.12 64 439
PAR 2 2012 68 000 000 65 415 314 4.12.12 17.12.12 – 13 –
PAR 3 2013 110 000 000 110 000 000 6.12.13 20.12.13 4.12.14 14 358
PAR 4 2014 100 000 000 75 000 000 8.7.15 8.12.15 în curs 150 în curs
Sursa: baza de date CRIS (octombrie 2016).34 
Funcționarea programelor PAR presupune debursarea uneia sau a două tranșe 
pe o perioadă de maximum doi ani. Conform celor mai bune practici aplicabile 
programelor de sprijin bugetar, Comisia, într-o primă etapă, se pune de acord cu 
țara parteneră în ceea ce privește un program de reformă. Pe baza acestui pro -
gram, Comisia hotărăște ulterior care sunt condițiile de plată, semnează acordul 
de finanțare și lasă să treacă o perioadă de timp pentru a permite țării partenere 
să pună în aplicare aceste reforme și, în consecință, să îndeplinească condițiile de 
plată. Cu toate acestea, în cazul programelor PAR, condițiile erau în mare măsură 
îndeplinite înainte de semnarea acordului de finanțare, încă din faza de plani -
ficare. Acest mod de operare a fost utilizat în mod sistematic de către Comisie 
cu scopul de a accelera plata primei tranșe aferente programelor PAR. Astfel, 
debursarea primei tranșe aferente programului PAR1 a avut loc la două luni după 
semnarea acordului de finanțare; în cazul PAR2 și al PAR3, plata a avut loc după 
doar două săptămâni (a se vedea tabelul 2 ).Tabelul 2
35 
Într-unul dintre cazuri (PAR1), măsurile referitoare la a doua tranșă nu au fost 
stabilite la momentul semnării contractului, ci un an mai târziu. Măsurile nece -
sare pentru a se putea îndeplini condițiile de plată aferente tuturor tranșelor din 
cadrul programelor ar trebui să fie convenite la momentul semnării acordului de 
finanțare, astfel încât țara parteneră să dispună de timp suficient pentru a pune 
în aplicare reformele.
23 Observații 
36 
Dat fiind că fondurile suplimentare de tip „mai mult pentru mai mult” au repre -
zentat aproape o treime din bugetul programelor, Curtea a examinat dacă aceste 
fonduri au fost utilizate cu scopul de a se stabili noi condiții și de a stimula auto -
ritățile tunisiene să adopte măsuri noi. Numai în cazul programului PAR3 a exis -
tat o tranșă variabilă, însoțită de trei condiții specifice, care a fost adăugată ca 
o condiționalitate în plus pentru fondurile suplimentare. Fondurile respective au 
fost decise spre sfârșitul fazei de planificare a unui program (a se vedea caseta 2 ) 
și, chiar dacă acest factor complica cu siguranță situația, el nu împiedica stabilirea 
unor condiții și a unor măsuri.
Procedura de alocare a fondurilor suplimentare de tipul „mai mult pentru mai 
mult”
Etapele procedurii
 οÎn luna decembrie a exercițiului n, delegația UE elaborează o primă versiune a raportului privind progrese -
le înregistrate.
 οÎn luna martie a anului n+1, SEAE și Comisia redactează o notă comună privind progresele înregistrate de 
toate țările din vecinătate.
 οÎn luna iunie a anului n+1, se adoptă o decizie (care este aprobată de Comitetul IEV). Fondurile trebuie să 
fie angajate în favoarea unor programe specifice până la sfârșitul anului n+1.Caseta 2
37 
Efectuarea plăților către programele PAR era condiționată de îndeplinirea unui 
număr mare de măsuri specifice. Fiecare dintre cele patru programe examinate 
includea, în medie, 27 de măsuri specifice. Acestea vizau o gamă largă de dome -
nii, și anume: (a) transparența, participarea democratică, justiția și combaterea co -
rupției, (b) finanțele publice, (c) disparitățile regionale, (d) șomajul și incluziunea 
socială, (e) microfinanțarea și (f) creșterea economică. Numărul mare de domenii 
vizate diluează concentrarea dialogului în materie de politici desfășurat cu țara 
parteneră.
38 
Deciziile privind efectuarea plăților au fost luate de Comisie după ce aceasta 
a evaluat progresele înregistrate per ansamblu și angajamentul guvernului în 
ceea ce privește un plan național de dezvoltare, și nu pe baza punerii în aplicare 
a fiecărei măsuri solicitate din partea autorităților tunisiene. În practică, acest 
lucru a însemnat că progresele globale au fost evaluate de Comisie ca fiind satis -
făcătoare chiar dacă unele măsuri nu fuseseră adoptate. Această abordare a redus 
motivația țării partenere de a adopta măsurile prevăzute în acordul de finanțare 
și a diminuat influența pe care ar fi putut-o exercita Comisia asupra autorităților 
tunisiene în vederea punerii în aplicare a reformelor atât de necesare.
24 Observații 
39 
Comisia s-a concentrat mai degrabă asupra măsurilor orientate pe realizări decât 
asupra celor orientate pe obținerea unor rezultate pe termen lung, invocând ca 
argument instabilitatea politică din țară. Majoritatea măsurilor din cadrul progra -
melor PAR erau concepute să fie îndeplinite într-o perioadă scurtă de timp și erau 
adesea formulate după modelul „guvernul va adopta decretul X” sau prezentau 
alte formulări similare. Însă adoptarea de către guvern a unui decret nu înseamnă 
neapărat că acesta va fi pus în aplicare fără întârziere și în mod adecvat de către 
administrație. De altfel, punerea în aplicare a unora dintre reformele structurale 
continuă să fie nesatisfăcătoare sau lentă, chiar și în domeniile în care guvernul 
tunisian a adoptat anumite măsuri.
Evaluarea gestionării finanțelor publice a fost întârziată
40 
Nu s-a efectuat nicio evaluare generală a programelor PAR. Date fiind amploarea 
și complexitatea acestor programe, o evaluare generală ar fi putut să ofere un 
feedback util cu privire la progresele înregistrate de reforme și să indice eventua -
lele deficiențe de la nivelul abordării.
41 
Comisia a utilizat diferite evaluări realizate de diverse organizații internaționale 
cu privire la aspecte specifice de guvernanță. Acestea nu erau însă menite să 
se substituie evaluării PEFA (evaluarea cheltuielilor publice și a responsabilității 
financiare), care este o evaluare globală a gestionării finanțelor publice foarte ri -
guroasă și respectată. Deși orientările Comisiei privind sprijinul bugetar recoman -
dă realizarea unei evaluări PEFA o dată la patru ani, ultima evaluare de acest tip 
din Tunisia datează din 2010. O nouă evaluare fusese comandată în 2014 și urma 
să fie cofinanțată de UE, Banca Mondială și BAD. S-au înregistrat însă întârzieri 
importante în procesul de contractare a unui expert și în discutarea proiectului 
de raport cu autoritățile tunisiene. Noua evaluare PEFA urmează să fie finalizată 
în martie 2017.
42 
Evaluarea PEFA era necesară nu numai pentru a se furniza o asigurare cu privire la 
toate aspectele legate de gestiunea finanțelor publice, ci și pentru a se semnala 
eventualele deficiențe care trebuie să fie remediate de urgență. Din aceste moti -
ve și având în vedere sumele foarte importante sub formă de sprijin bugetar care 
erau debursate trezoreriei naționale, este regretabil că această evaluare nu a fost 
disponibilă în termenul prevăzut în orientări.
25 Observații 
Ritmul lent al reformelor
43 
Per ansamblu, s-au înregistrat unele progrese în domeniile vizate de programe, 
însă ritmul reformelor a fost unul lent.
(a) În ceea ce privește transparența și participarea, s-au înregistrat progrese în 
domenii precum accesul la informații administrative, drepturile de asociere, 
transparența bugetului și publicarea rapoartelor Curții de Conturi a Tunisiei. 
Cu toate acestea, obținerea accesului la informații administrative legate de 
guvern și de organizațiile publice reprezintă o provocare permanentă.
(b) În ceea ce privește participarea societății civile, crearea unei organizații negu -
vernamentale (ONG) a devenit mai puțin dificilă, dar continuă să fie un proces 
de lungă durată. Deși cadrul juridic prevede că înființarea unui nou ONG 
poate avea loc în numai câteva săptămâni, în practică, procesul durează între 
șase luni și un an din cauza unor blocaje administrative.
(c) În ceea ce privește gestiunea finanțelor publice, este necesar să se adopte 
un plan național de dezvoltare și Legea organică privind bugetul pentru a se 
îmbunătăți execuția bugetului. Procesul de punere în aplicare a reformelor 
privind parteneriatele public-privat și achizițiile publice a fost unul lent. 
A fost adoptată o nouă lege privind achizițiile publice, conformă standardelor 
internaționale, și un plan de acțiune în vederea înlocuirii procedurilor greoaie 
este în curs. Una dintre dificultățile majore care încă nu a fost rezolvată este 
creșterea transparenței, a răspunderii pentru actul de gestiune și a eficacității 
auditului extern și intern.
(d) În ceea ce privește disparitățile regionale, măsurile luate în contextul progra -
melor PAR au permis ameliorarea veniturilor încasate de municipalități. Cu 
toate acestea, date fiind deficiențele structurale, și anume reducerea activi -
tăților economice și insuficiența taxelor locale, majoritatea municipalităților 
se confruntă cu dificultăți financiare, care pot fi rezolvate numai printr-o 
restructurare extinsă a finanțelor acestora, eventual în contextul procesului 
de descentralizare prevăzut pentru începutul anului 2017.
(e) În ceea ce privește incluziunea socială, guvernul a consolidat mecanismele de 
protecție socială prin creșterea cuantumului indemnizațiilor lunare și a numă -
rului de beneficiari. Cu toate acestea, guvernul nu a îmbunătățit identificarea 
potențialilor beneficiari, aceștia fiind nevoiți să aștepte elaborarea unui regis -
tru unificat al gospodăriilor29.29 Comisia Europeană, 
Information Note to the 
European Parliament and to the 
Council, MFA to the Republic of 
Tunisia, disbursement of the 
Second Tranche  (Notă de 
informare adresată 
Parlamentului European și 
Consiliului – Asistența 
macrofinanciară pentru 
Tunisia, debursarea celei de 
a doua tranșe), 26.11.2015.
26 Observații 
(f) În ceea ce privește microfinanțarea, în pofida existenței unui cadru de 
reglementare care este conform cu standardele internaționale, accesul la 
microfinanțare este încă limitat. Ar fi util, în acest domeniu, să se moder -
nizeze cadrul de reglementare și de supraveghere, să se elimine plafoane -
le existente cu privire la ratele dobânzilor și să se adopte norme contabile 
corespunzătoare30. Este important de remarcat faptul că un proiect ce 
vizează sprijinirea dezvoltării microfinanțării în zonele mai puțin dezvol -
tate ale țării este în curs de punere în aplicare de către Comisie.
(g) Pentru a se stimula creșterea economică, a fost elaborat un nou cod de in -
vestiții, care este conform cu obiectivele de protejare a accesului pe piață, 
de reducere a restricțiilor privind investițiile și de raționalizare a derogări -
lor, însă acest proiect de cod nu a fost încă adoptat de parlament.
44 
FMI a remarcat, la rândul său, întârzieri în punerea în aplicare a reformelor 
solicitate prin programul său pentru perioada 2013-2015. În evaluarea sa31, 
FMI afirmă că au fost atinse numai aproximativ 60 % din cele 46 de valori de 
referință structurale introduse în cadrul programului. În aceeași evaluare, se 
mai precizează că este esențial să se obțină angajamentul autorităților și al 
unui spectru larg de părți interesate față de programul de reformă pentru 
a se evita eventuali pași înapoi în implementarea programului.
Împrumutul de asistență macrofinanciară a oferit un 
acces prețios la finanțare în ciuda unor întârzieri și a ratei 
scăzute de debursare
45 
În luna august 2013, guvernul tunisian a solicitat un împrumut de asistență 
macrofinanciară din partea UE. La momentul respectiv, Tunisia avea o nevoie 
importantă și urgentă de finanțare externă. Pentru debursarea acestui ajutor, 
care era necesar de urgență, a fost nevoie de 21 de luni de la solicitarea iniția -
lă până la efectuarea primei plăți (a se vedea tabelul 3 ). Parlamentul și Consi -
liul au declarat că UE ar trebui să fie în măsură să pună la dispoziție asistența 
macrofinanciară cât mai repede atunci când circumstanțele necesită acțiuni 
imediate32. O parte semnificativă a întârzierii poate fi totuși considerată ca 
fiind în afara controlului UE, fiind vizat aici intervalul de timp de care a avut 
nevoie Tunisia pentru a ratifica memorandumul de înțelegere pentru ope -
rațiunea de asistență macrofinanciară. Cu toate acestea, având în vedere că 
era vorba de o cerere de finanțare urgentă, intervalul de timp necesar pentru 
tratarea acestui împrumut la nivelul UE a fost unul considerabil.30 FMI, Tunisia, 2015 Article IV 
Consultation, Sixth review under 
the stand-by arrangement, and 
request for re-phasing , 
octombrie 2015.
31 FMI, Request for an extended 
arrangement under the 
Extended Fund Facility, Annex I. 
The 2013-15 SBA-Context, 
Design, and Outcomes , 
iunie 2016.
32 Decizia nr. 778/2013/UE 
a Parlamentului European și 
a Consiliului din 
12 august 2013 de acordare 
a unei asistențe 
macrofinanciare suplimentare 
Georgiei (JO L 218, 14.8.2013, 
p. 15).
27 Observații 
46 
UE a convenit să acorde un împrumut în valoare de 300 de milioane de euro, îm -
părțit în trei tranșe. Comisia a finanțat acest împrumut prin contractarea unor cre -
dite de la o serie de instituții financiare. Condițiile pe care le obținuse Comisia de 
la instituțiile financiare și condițiile de rambursare și cele referitoare la dobândă 
aplicabile Tunisiei erau aceleași. Până în prezent, ratele dobânzilor s-au menținut 
la niveluri scăzute, între 0,498 % și 1,125 %. Riscul legat de rambursarea împrumu -
tului de asistență macrofinanciară a fost acoperit de Fondul de garantare pentru 
acțiuni externe, care este finanțat de la bugetul UE.
47 
În afară de faptul că a permis un acces la finanțare la rate mici ale dobânzii, 
împrumutul de asistență macrofinanciară a antrenat reforme specifice grație 
condițiilor stipulate pentru debursare în acordul de împrumut. Împrumutul a fost 
conceput în coordonare cu FMI; principala condiție de plată era reprezentată de 
implementarea satisfăcătoare a programului FMI33. Împrumutul prevedea, în plus, 
alte nouă condiții (similare celor din programele de sprijin bugetar): patru condiții 
pentru debursarea celei de a doua tranșe și cinci condiții pentru debursarea celei 
de a treia tranșe. Comisia s-a asigurat că împrumutul era bine coordonat cu pro -
gramele PAR și cu asistența tehnică furnizată de UE și de alți donatori. Programul 
de asistență macrofinanciară a permis obținerea unei finanțări extrem de necesa -
re la un cost redus. Grație stabilirii unui număr limitat de condiții și monitorizării 
punerii lor în aplicare, această asistență a reușit să încurajeze adoptarea unor 
reforme suplimentare. Comisia se pregătește să acorde un împrumut suplimentar 
de 500 de milioane de euro, remarcând, în acest context, că: „[î]n general, progre -
sele reformelor sunt în continuare limitate, parțial din cauza tranziției politice de -
licate, deși recentele evoluții pozitive sunt încurajatoare, iar guvernul își menține 
angajamentul de a continua pe calea unor reforme pozitive”34.33 Programul acordului stand-by 
pentru perioada 2013-2015.
34 COM(2016) 67 final din 
12 februarie 2016: „Propunere 
de decizie a Parlamentului 
European și a Consiliului de 
acordare a unei asistențe 
macrofinanciare suplimentare 
Tunisiei”.Cronologia asistenței macrofinanciare
Data AcțiuneNumărul de luni de la solicitarea 
programului
august 2013 Solicitare formulată de Tunisia debutul procesului
decembrie 2013 Propunerea Comisiei 4
mai 2014 Adoptarea de către Consiliu și Parlament 9
iulie 2014 Comitetul pentru AMF 11
august 2014Contrasemnarea memorandumului de înțelegere 
de către Tunisia12
martie 2015 Ratificarea de către Parlamentul Tunisiei 19
mai 2015 Debursarea tranșei 1 21
decembrie 2015 Debursarea tranșei a 2-a 28
octombrie 2016 Debursarea tranșei a 3-a este în așteptare 38
Sursa: Comisia Europeană.Tabelul 3
28 Observații 
Programele de sprijin bugetar sectorial prezentau relevanță, 
dar nu dispuneau de o strategie credibilă
Lipsa unei strategii credibile și a unor condiții solide
48 
Programele de sprijin bugetar sectorial erau relevante, întrucât abordau unele 
dintre nevoile țării partenere. Cu toate acestea, două dintre cele trei programe 
auditate, unul dintre ele legat de sectorul apei și celălalt, un program de sprijin 
al municipalităților, nu aveau la bază o strategie credibilă pentru niciunul dintre 
aceste sectoare. Deși erau disponibile anumite planuri și studii, nu exista niciun 
plan cuprinzător detaliat care să indice prioritățile și modul în care urmau să fie 
abordate acestea.
49 
La ora actuală, Tunisia, care beneficiază de contracte de sprijin în vederea con -
solidării statului în principal deoarece nu dispune de un plan național general 
de dezvoltare care să cuprindă strategii sectoriale, primește totodată fonduri din 
programe de sprijin bugetar sectorial. Această situație nu este în concordanță cu 
cele mai bune practici indicate în orientările Comisiei.
50 
De asemenea, au fost identificate probleme și în ceea ce privește modul în care 
erau concepute condițiile. În caseta 3  sunt exemplificate principalele deficiențe:
(a) valorile de referință aferente condițiilor nu erau cunoscute la momentul sem -
nării programului;
(b) anumite condiții nu erau adecvate;
(c) anumite criterii de eligibilitate nu erau îndeplinite la momentul semnării 
acordului de finanțare.
29 Observații Caseta 3Cazuri de deficiențe constatate în conceperea programelor de sprijin bugetar 
sectorial
(a) În cazul programului BS6 (apă), s-au definit o serie de indicatori și criterii de performanță relevante, fără să 
se fi stabilit însă valorile de referință pentru acești indicatori. De exemplu, una dintre condițiile stipulate 
pentru plata tranșei variabile, vizând fonduri în valoare de 5 milioane de euro, era creșterea numărului de 
contoare volumetrice la puțurile de mare adâncime cu 300 în primul an, cu 700 în al doilea an și cu 1 200 
în cel de al treilea an. Cu toate acestea, la momentul încheierii acordului, Comisia nu cunoștea cu exacti -
tate câte puțuri erau echipate sau nu cu contoare volumetrice, astfel încât nu era cunoscută amploarea 
problemei vizate de condiție. O altă condiție pentru plata tranșei variabile de sprijin bugetar, referitoare 
la perceperea de către stat a unor taxe pentru pomparea apei subterane, nu a fost încă îndeplinită.
(b) În cazul programului BS6, condițiile care fuseseră stabilite erau ușor de îndeplinit. De exemplu, una dintre 
condițiile pentru efectuarea plății tranșei variabile, vizând fonduri în cuantum de 2,5 milioane de euro, 
consta în creșterea efectivului de personal tehnic dintr-un departament relevant cu 5 persoane în primul 
an, cu 10 în al doilea an și cu 25 în cel de al treilea an. Departamentul respectiv a raportat însă o creștere 
a personalului tehnic cu 71 de persoane în primul an. În cazul de față, condiția de plată nu s-a bazat pe 
o analiză adecvată a nevoilor în materie de personal. S-a constatat și situația contrară, în care alte condiții 
erau prea dificil de îndeplinit, fapt care a întârziat astfel, per ansamblu, implementarea programelor.
(c) În cazul programelor BS5 și BS6, nu erau îndeplinite toate criteriile de eligibilitate la momentul semnă -
rii acordului de finanțare. Cel referitor la BS5 stipula că numai a doua și a treia tranșă erau acoperite de 
condițiile generale de plată (criteriile de eligibilitate). Astfel, criteriile de eligibilitate nu s-au aplicat primei 
tranșe, în cuantum de 9 milioane de euro, care a fost debursată doar pe baza semnării contractului de 
sprijin bugetar. În ceea ce privește programul BS6, acordul de finanțare a fost semnat în pofida faptului 
că una dintre condițiile de eligibilitate era îndeplinită doar parțial. Conform orientărilor privind sprijinul 
bugetar, eventuala recurgere la sprijin bugetar sectorial ca modalitate de acordare a asistenței depinde 
de rezultatul evaluării criteriilor de eligibilitate.
51 
Comisia a determinat eligibilitatea pentru plată în cazul unui program (BS7) pe 
baza evaluării sale că s-au realizat, per ansamblu , „progrese satisfăcătoare” în 
raport cu grila condițiilor de plată. Această practică reduce motivația țării par -
tenere de a pune în aplicare toate măsurile individuale specificate (a se vedea 
punctul 38). Totodată, se poate ridica întrebarea de ce au fost stabilite anumite 
condiții de plată dacă acestea oricum nu aveau să fie aplicate.
Întârzieri în implementarea programelor
52 
În cazul a două dintre cele trei programe auditate, au existat întârzieri conside -
rabile în execuția programelor. Într-unul dintre cazuri (BS5), perioada de imple -
mentare a fost prelungită cu 70 % față de calendarul prevăzut inițial (de la 60 de 
luni la 102 luni, prin intermediul a patru modificări consecutive) și, într-un alt caz 
(BS6), cu 33 % (24 de luni în plus). Întârzierile au fost cauzate fie de contextul în 
care evolua programul respectiv (de exemplu, instabilitatea politică, rezistența 
instituțională la schimbare), fie de deficiențele de la nivelul concepției programe -
lor (a se vedea punctul 50).
30 Observații 
53 
Proiectele de asistență tehnică au fost elaborate în paralel cu principalul program 
de sprijin bugetar sectorial pentru a ajuta administrația să implementeze pro -
gramul de reformă convenit. Cu toate acestea, în două cazuri (BS5 și BS6), s-au 
înregistrat întârzieri în contractarea proiectelor de asistență tehnică și, în cazul 
programului BS7, niciunul dintre proiectele de asistență tehnică nu era legat în 
mod direct de punerea în aplicare a măsurilor din cadrul programului.
54 
În mai multe cazuri, impactul programelor a fost redus în mod semnificativ din 
cauza progreselor lente înregistrate în ceea ce privește reformele necesare. De 
exemplu, în cazul programului BS5 (decizie adoptată în 2007), unul dintre rezul -
tatele importante preconizate de program era reforma bugetului anual. Această 
reformă ar fi trebuit să avanseze în mod semnificativ după elaborarea unei legi în 
acest sens. Cu toate acestea, Parlamentul încă nu a reușit să adopte această lege 
și, după adoptare, mai sunt necesari alți cinci ani pentru punerea în aplicare pe 
deplin a reformei respective.
Proiectele au abordat probleme pertinente, dar erau afectate 
de deficiențe la nivelul concepției și de întârzieri
Unele deficiențe de la nivelul concepției au făcut dificilă evaluarea 
performanței proiectelor
55 
Jumătate din proiectele din eșantionul Curții35 prezentau una sau mai multe defi -
ciențe de concepție, descrise în continuare (a se vedea exemplele din caseta 4 ):
(a) absența unor obiective pertinente, specifice și măsurabile pentru proiecte;
(b) lipsa indicatorilor, fapt care nu a făcut posibilă măsurarea adecvată a perfor -
manței, monitorizarea activităților sau luarea unor măsuri corective în timp 
util;
(c) absența indicatorilor de referință, fapt care a limitat realizarea unei compara -
ții între situația anterioară și cea de după intervenție.35 Și anume, proiectele 7, 8, 10, 
11, 12, 13 și 14.
31 Observații 
56 
În cazul a patru proiecte36 dintre cele paisprezece examinate, anumite elemen -
te-cheie nu au fost incluse în contracte (a se vedea caseta 5 ), iar nivelul de deta -
liu al bugetelor nu era suficient pentru a se permite o evaluare corespunzătoare 
a caracterului rezonabil al costurilor și, prin urmare, pentru a se facilita o evaluare 
a eficienței.36 Și anume, proiectele 6, 7, 8 și 
10.Caseta 4 Caseta 5Exemple de deficiențe la nivelul concepției în cazul proiectelor examinate
(a) P12 era un proiect de asistență tehnică destinat să consolideze capacitatea instituțională a institutului 
profesional suprem al avocaților. Această formulare este foarte vagă pentru un obiectiv specific, a cărui 
îndeplinire ar trebui să fie evaluată într-o etapă ulterioară. Contractul prevedea o serie de indicatori pre -
cum numărul de încălcări ale drepturilor omului și durata medie a proceselor civile și penale. Indicatorii 
respectivi nu erau însă legați de proiect decât indirect și într-o măsură neglijabilă și nu constituiau deci 
criteriile de referință cele mai adecvate pentru evaluarea îndeplinirii obiectivului proiectului.
(b) Proiectul P14 a fost conceput pentru a sprijini tranziția democratică în Tunisia și viza instituirea unor bune 
practici, consolidarea capacității parlamentarilor și îmbunătățirea capacității administrative a Parlamen -
tului. Deși contractul conținea o descriere a principalelor activități, nu se stabilise niciun indicator care să 
permită măsurarea performanței și evaluarea valorii adăugate a proiectului.
(c) Proiectul P13 viza sprijinirea societății civile din Tunisia. Obiectivul și indicatorii erau formulați în mod 
vag și erau transpuși într-o serie de activități mai degrabă decât în indicatori specifici. În plus, întrucât nu 
existau indicatori care să prezinte situația societății civile înainte și după intervenție, nu s-a putut realiza 
o veritabilă evaluare a valorii adăugate a proiectului.
Exemplu de proiect al cărui contract nu conținea dispoziții suficient de detaliate
În cazul proiectului P10, contractul a fost semnat pe baza unei descrieri foarte generale ale lucrărilor și a unor 
estimări preliminare ale acestora. Unul dintre elementele care trebuiau livrate de proiect consta în executarea 
unor lucrări importante la tribunalul din Nabeul. Inițial, procedurile (studiul preliminar, proiectul, studiul teh -
nic, dosarul de execuție, caietul de sarcini și documentația de atribuire) vizau reabilitarea întregului tribunal. 
Cu toate acestea, doar unul dintre cele trei loturi cuprinse în contract a fost executat de către beneficiar, deoa -
rece bugetul proiectului nu a fost suficient pentru a finanța toate cele trei loturi. Celelalte două loturi (aproxi -
mativ 30 % din bugetul total) ar urma să fie executate, într-o etapă ulterioară, de către autoritățile tunisiene. 
În acest caz, din cauza lipsei unei descrieri detaliate a obiectului contractului, nu a fost posibilă o evaluare 
adecvată a eficienței și a eficacității proiectului.
32 Observații 
57 
În ceea ce privește cele două proiecte care au fost contractate către un intermedi -
ar37, Comisia s-a angajat să plătească acestui intermediar aproximativ 1,2 milioane 
de euro cu titlu de onorariu administrativ. Documentele de planificare nu inclu -
deau o analiză a valorii adăugate pe care se presupunea că o aduce colaborarea 
cu intermediarul în locul încheierii unui contract direct cu beneficiarul final38.
S-au înregistrat întârzieri semnificative în execuția proiectelor
58 
Perioada de implementare a proiectelor a fost prelungită considerabil în cazul 
a zece dintre cele paisprezece proiecte incluse în eșantion (a se vedea tabelul 4 ). În 
șase cazuri39, perioada de implementare a fost prelungită cu mai mult de 50 % față 
de perioada convenită inițial. Întârzierile în implementare au fost cauzate în mare 
măsură de o subestimare inițială a intervalului de timp care era necesar pentru 
obținerea anumitor rezultate. În cele mai multe cazuri, prelungirea perioadei de im -
plementare are drept rezultat creșterea anumitor categorii de costuri, de exemplu 
a costurilor de personal, care trebuie finanțate din contribuția fixă acordată de 
Comisie40. În consecință, rămân mai puține fonduri disponibile pentru finanțarea 
activităților esențiale ale proiectului. Având în vedere că aceste contracte au fost 
semnate după 2011, Comisia era conștientă de situația dificilă cu care se confrunta 
țara, însă nu a adaptat calendarul și amploarea proiectelor în consecință.37 Proiectele P7 și P8, cu un 
buget cumulat de 41 de 
milioane de euro, vizau 
reducerea inegalităților sociale 
și a disparităților regionale în 
zonele urbane și suburbane 
prin intermediul unor lucrări 
de infrastructură care urmau 
să amelioreze calitatea vieții, 
crearea de locuri de muncă și 
accesul la microfinanțare.
38 Așa cum a procedat BEI în 
contextul aceleiași acțiuni.
39 Și anume, proiectele 1, 2, 6, 8, 
12 și 14.
40 Raportul special nr. 3/2011 al 
Curții de Conturi Europene: 
„Eficiența și eficacitatea 
contribuțiilor UE canalizate 
prin organizații ONU în țări 
afectate de conflicte” ( http://
eca.europa.eu ).
Prelungirea perioadelor de implementare a proiectelor
(în luni)
ProiectAnul 
contractuluiDurata prevăzută 
inițialDurataPrelungirea durateiPrima modificare A doua modificare
PJ1 2011 23 46 52,5 29,5
PJ2 2011 23 46 23
PJ3 2012 8 0
PJ4 2012 8 0
PJ5 2015 60Durata prevăzută inițial în contract  
este încă în curs.
PJ6 2012 36 56 20
PJ7 2012 48 0
PJ8 2013 42 69 27
PJ9 2013 36 48 12
PJ10 2013 43 53 10
PJ11 2011 30 34 4
PJ12 2011 18 24,5 34,5 16,5
PJ13 2013 36 42 6
PJ14 2012 32 39 51 19
Sursa:  baza de date CRIS.Tabelul 4
33 Observații 
59 
În cazul a trei dintre proiectele examinate41, Curtea a constatat că impactul și sus -
tenabilitatea rezultatelor obținute până la momentul respectiv nu erau garantate 
de o strategie de ieșire corespunzătoare. În aceste cazuri, proiectele au creat în 
principal locuri de muncă temporare, fiind necesare fonduri suplimentare și alte 
măsuri de politică pentru a le asigura continuarea. Dat fiind că partenerii tunisieni 
nu dispuneau de fonduri sau de capacități suficiente pentru a întreține infrastruc -
tura furnizată de proiecte, sustenabilitatea acestora va depinde de disponibilita -
tea altor fonduri din partea donatorilor.
60 
Impactul a patru proiecte42 a fost limitat semnificativ de ritmul lent al progreselor 
înregistrate de reformele necesare. De exemplu, în 2012, s-au cheltuit aproximativ 
2,5 milioane de euro pentru a se furniza instituțiilor tunisiene echipamente spe -
ciale pentru testarea conformității produselor electronice cu normele UE. Echipa -
mentele în cauză au avut însă o utilitate limitată, deoarece Tunisia nu a adoptat 
încă standardele relevante ale UE prevăzute în acordul privind evaluarea confor -
mității și acceptarea produselor industriale.
61 
Cu toate că evaluarea proiectelor a fost îngreunată de doi factori, și anume defi -
ciențele de la nivelul concepției lor și implementarea lentă a proiectelor, acestea 
din urmă au răspuns, per ansamblu, unor nevoi reale ale țării și au contribuit la re -
alizarea unor progrese importante în domenii relevante. De exemplu, proiectele 
de sprijinire a întreprinderilor mici și mijlocii au furnizat un sprijin util unui număr 
de 700 de întreprinderi. Două alte proiecte au contribuit în mod semnificativ la 
reabilitarea cartierelor sărace, iar proiectul privind parlamentul a îmbunătățit 
infrastructura acestuia și a consolidat cooperarea sa cu Parlamentul European.41 Și anume, proiectele 6, 7 și 8.
42 Și anume, proiectele 3, 4, 11 și 
12.
34
 Concluzii și recomandări
62 
Finanțarea din partea UE a adus o contribuție semnificativă la tranziția democra -
tică și la stabilitatea economică a Tunisiei. Curtea concluzionează că, în perioada 
de după revoluția din 2011, fondurile UE au fost, în general, cheltuite în mod 
adecvat. Au fost puse la dispoziție fonduri suplimentare pentru a se putea face 
față noilor provocări, iar Comisia a colaborat îndeaproape cu alți donatori pentru 
a organiza canalizarea acestor fonduri. Cu toate acestea, au fost identificate o se -
rie de deficiențe în gestionarea asistenței de către UE.
63 
Deși s-au realizat progrese, acestea a fost lente, în principal din cauza unui număr 
de factori, printre care multiple schimbări ale guvernului și lipsa unui plan nați -
onal general de dezvoltare. Faptul că autoritățile tunisiene nu dispuneau de un 
astfel de plan a complicat considerabil procesul de direcționare adecvată a asis -
tenței din partea Comisiei (a se vedea punctul 23).
64 
În general, abordarea Comisiei a fost foarte ambițioasă întrucât aceasta a încercat 
să trateze un număr prea mare de priorități. Gama vastă a problemelor abordate 
și a activităților desfășurate prin intermediul sprijinului bugetar, al proiectelor și 
al împrumutului de asistență macrofinanciară contravine propriei politici a Comi -
siei de a-și concentra asistența pe un număr redus de domenii și activități cheie 
(a se vedea punctele 24-25).
65 
Coordonarea cu alți donatori a fost bună pentru un spectru larg de activi -
tăți, însă nu s-a reușit o programare în comun cu statele membre (a se vedea 
punctele 26-28).
Recomandarea 1 - Consolidarea programării și concentrarea 
asistenței UE
SEAE și Comisia ar trebui:
(a) să recurgă la dialog politic și strategic pentru a se asigura că autoritățile tuni -
siene adoptă un plan național de dezvoltare cuprinzător;
(b) pentru următoarea perioadă de programare, să stabilească un număr limitat 
de priorități specifice și să reducă numărul de acțiuni pentru a intensifica 
concentrarea asistenței din partea UE și impactul potențial al acesteia;
(c) să asigure concretizarea unei programări în comun cu statele membre, pen -
tru a îmbunătăți concentrarea și coordonarea ajutorului.
35 Concluzii și recomandări 
66 
Au fost utilizate mai multe modalități de acordare a ajutorului, în principal sprijin 
bugetar general (contracte de sprijin în vederea consolidării statului), sprijin 
bugetar sectorial (contracte de reformă sectorială), un împrumut de asistență ma -
crofinanciară și proiecte. De asemenea, Tunisia a beneficiat în mod semnificativ 
de inițiativa „mai mult pentru mai mult”, care a sporit în mod considerabil fondu -
rile disponibile pentru sprijinul bugetar general (a se vedea punctele 30-31).
67 
Sprijinul bugetar general a fost furnizat prin intermediul programelor PAR, care 
au beneficiat, de asemenea, de o finanțare considerabilă grație împrumuturilor 
acordate de Banca Mondială și de FMI în primii ani. Acest tip de sprijin a ajutat 
guvernul să contureze programul de reformă și, atunci când a fost acordat sub 
forma contractelor de sprijin în vederea consolidării statului, a permis o flexibili -
tate mai mare în comparație cu sprijinul bugetar clasic. Sprijinul bugetar general 
este însă conceput ca o abordare pe termen scurt, de un an sau doi ani, și nu ca 
o soluție pe termen lung (a se vedea punctele 32-33).
68 
La momentul semnării acordurilor de finanțare aferente programelor de sprijin 
bugetar, unele dintre condițiile specificate în aceste acorduri erau deja îndeplini -
te sau au fost îndeplinite la scurt timp după aceea. Acest lucru a redus considera -
bil elementul stimulativ al sprijinului. Punerea în aplicare a numeroaselor măsuri 
prevăzute în acordurile de finanțare a fost evaluată în ansamblul lor, consecința 
fiind că au fost efectuate plăți chiar și atunci când unele dintre măsurile în cauză 
nu fuseseră puse în aplicare (a se vedea punctele 34-39).
69 
Alocarea fondurilor de tipul „mai mult pentru mai mult” a fost decisă într-o etapă 
foarte tardivă, ceea ce a complicat planificarea utilizării optime a acestei asisten -
țe. Impactul suplimentar preconizat să fie exercitat de transferurile substanțiale 
de fonduri de tipul „mai mult pentru mai mult” nu a fost vizibil imediat (a se 
vedea punctul 36).
70 
Evaluarea PEFA este o evaluare cuprinzătoare, recunoscută la nivel internațio -
nal, a gestiunii finanțelor publice ale unei țări. Conform orientărilor Comisiei în 
materie de sprijin bugetar, această evaluare trebuie efectuată o dată la patru ani. 
Având în vedere sumele importante debursate sub formă de sprijin bugetar și im -
portanța PEFA ca instrument de planificare și de monitorizare, faptul că din 2010 
nu s-a mai efectuat nicio evaluare PEFA constituie o insuficiență. Noua evaluare 
PEFA urmează să fie finalizată în martie 2017 (a se vedea punctele 40-42).
36 Concluzii și recomandări 
Recomandarea 2 - Consolidarea implementării programelor 
de sprijin bugetar ale UE
Comisia ar trebui:
(a) în cazul programelor sale viitoare de sprijin bugetar, să reducă numărul 
măsurilor care trebuie puse în aplicare pentru a îndeplini cerințele aferente 
sprijinului bugetar și să se asigure că aceste măsuri sunt semnificative. Pentru 
a stimula autoritățile tunisiene să realizeze progrese semnificative în punerea 
în aplicare a reformelor, Comisia ar trebui să condiționeze efectuarea plăți -
lor de îndeplinirea satisfăcătoare a fiecărei măsuri în parte și de atingerea 
valorilor indicatorilor de performanță, și nu doar de progresele înregistrate în 
ansamblu;
(b) să depună eforturi pentru a se asigura că se efectuează o evaluare PEFA cel 
puțin o dată la patru ani, dată fiind importanța acesteia ca instrument de 
planificare și de monitorizare.
71 
În ceea ce privește împrumutul de asistență macrofinanciară în valoare de 300 de 
milioane de euro, care a fost solicitat de urgență de către autoritățile tunisiene, 
a fost nevoie de aproape doi ani pentru ca primele fonduri să ajungă la autori -
tăți. Cu toate că anumite întârzieri nu erau imputabile Uniunii Europene, tratarea 
împrumutului la nivelul instituțional al UE a durat totuși mai mult de 11 luni (a se 
vedea punctele 45–47).
Recomandarea 3 - Formularea unor propuneri în 
vederea accelerării procesului de aprobare a asistenței 
macrofinanciare
Comisia ar trebui să analizeze, în cooperare cu colegiuitorii, care sunt opțiunile 
disponibile pentru a se accelera procedurile de aprobare a programelor ulterioa -
re de asistență macrofinanciară, în special în cazul finanțării în regim de urgență.
72 
Sprijinul bugetar sectorial a fost acordat la o scară mult mai redusă decât spriji -
nul bugetar general. În cazul a două dintre cele trei programe examinate, nu era 
evidentă nicio strategie credibilă pentru sectorul în cauză. Impactul programelor 
a fost afectat de întârzieri și de ritmul lent al progreselor înregistrate, per ansam -
blu, în punerea în aplicare a reformelor necesare (a se vedea punctele 48–54).
37 Concluzii și recomandări 
73 
Au fost implementate o serie de proiecte semnificative, dar cu numeroase în -
târzieri. În lipsa unor obiective și a unor indicatori clari, era dificil să se evalueze 
progresele realizate de aceste proiecte. În multe cazuri, ele au fost prea ambițioa -
se și calendarul lor de implementare a fost excesiv de optimist, ceea ce a antrenat 
creșterea cheltuielilor indirecte (a se vedea punctele 55-61).
Recomandarea 4 - Îmbunătățirea planificării proiectelor
Atunci când planifică viitoare proiecte în Tunisia, Comisia ar trebui să stabileas -
că obiective clare și indicatori care să fie realiști în circumstanțele specifice ale 
proiectului în cauză.
Prezentul raport a fost adoptat de Camera III, condusă de domnul Karel PINXTEN, 
membru al Curții de Conturi, la Luxemburg, în ședința sa din 14 februarie 2017.
 Pentru Curtea de Conturi
 Klaus-Heiner LEHNE
 Președinte
38
 Anexe
Lista programelor de sprijin bugetar și de asistență macrofinanciară
 (în euro) 
Cod de 
identifi -
careDecizia nr.Anul 
decizieiModalitate Denumirea programuluiSuma 
alocatăSuma 
contractatăSuma plătită
AMF – 2013 AMF AMF 300 000 000 300 000 000 200 000 000
SB1 23143 și 23279 2011 PSBProgramme d’Appui à la Relance  
(Program de sprijin pentru relansare) 
și Sprijin pentru parteneriat, reforme 
și creștere favorabilă incluziunii – 
SPRING (PAR1)100 000 000 99 424 813 99 424 813
SB2 24074 2012 PSB Programme d’Appui à la Relance (PAR2) 68 000 000 67 339 484 65 415 314
SB3 24469 2013 PSBAl treilea Programme d’Appui à la 
Relance (PAR3)110 000 000 110 000 000 110 000 000 
SB4 37533 2014 PSB Programme d’Appui à la Relance (PAR4) 100 000 000 99 546 000 75 000 000 
SB5 19508 2007 PSBProgramme d’Appui à la Gestion 
Budgétaire par Objectifs  (Program de 
sprijin pentru gestiunea bugetară 
bazată pe obiective)30 000 000 29 267 989 29 267 989
SB6 21889 2010 PSBProgramme d’appui aux politiques pu -
bliques de gestion des ressources en eau 
pour le développement rural et agricole  
(Program de sprijin pentru politicile 
publice de gestionare a resurselor 
de apă pentru dezvoltarea rurală și 
agricolă)57 000 000 56 067 853  24 623 541
SB7 18438 (2013) PSBTunisia – PRAL ( Programme de 
renforcement des capacités des autorités 
locales  – Program de consolidare a ca -
pacităților autorităților locale) – fostul 
Programme d’appui à la compétivité 
(Program de sprijin pentru competiti -
vitate) (PAC I)41 000 000 40 357 374  40 357 374Anexa I
39 Anexe 
Lista proiectelor
 (în euro) 
Cod de 
identificareDecizia nr.Anul 
contractuluiProiectSuma 
contractatăSuma 
plătită 
PJ1 20216 2011Mobilisation d’expertise court terme au profit des PME industrielles et des 
institutions tunisennes - Coaching technique et non technique  (Mobiliza -
rea unei expertize pe termen scurt în favoarea IMM-urilor industriale și 
a instituțiilor tunisiene - Coaching tehnic și netehnic)4 328 400 4 092 200
PJ2 20216 2011Mobilisation d’expertise court terme au profit des PME Industrielles et des 
institutions d'appui - Qualité  (Mobilizarea unei expertize pe termen scurt 
în favoarea IMM-urilor industriale și a instituțiilor de sprijin - Calitate)6 170 540 5 575 780
PJ3 20216 2012Acquisition et installation d’une chambre semi anechoîque pour essais de 
comptabilité electromagnétiques de dix metres avec cages annexes  (Achi -
ziționarea și instalarea unei camere semianecoice de 10 m, cu anexe, 
pentru testarea compatibilității electromagnetice)1 179 590 1 179 590
PJ4 20216 2012Acquisistion et mise en place d’un laboratoire pour des essais de compat -
bilité Electromagnétiques  (Achiziționarea și instalarea unui laborator de 
testare a compatibilității electromagnetice)1 260 000 1 260 000
PJ5 22772 2015Programme on Small Business Support in the services sector of Tunisia  
(Programul de sprijin pentru întreprinderile mici din sectorul serviciilor 
din Tunisia)10 000 000 1 982 210
PJ6 23202 2012Projet de création d’emplois et accompagnement à la réinsertion en 
complétant les dispositifs de l’Etat en Tunisie  (Proiect de creare de locuri 
de muncă și de îndrumare pentru reinserția profesională în completarea 
mecanismelor de stat în Tunisia)6 476 777 5 850 000
PJ7 23202 2012Financement de la mise à niveau de quartiers populaires  (Finanțarea 
reabilitării cartierelor populare)8 000 000 7 900 000
PJ8 24409 2013Financement de la mise à niveau de quartiers populaires en Tunisie  (Finan -
țarea reabilitării cartierelor populare din Tunisia)32 900 000 22 000 000
PJ9 23556 2013Soutien à l'amélioration du système de justice des enfants en Tunisie  (Spri -
jin pentru îmbunătățirea sistemului de justiție pentru copii din Tunisia)1 800 000 1 710 000
PJ10 23557 2013Réhabilitation selon les standards internationaux de Tribunaux et 
établissements pénitentiaires avec une dotation de matériel informatique  
(Reabilitarea în conformitate cu standardele internaționale a tribunale -
lor și a penitenciarelor prin dotarea cu echipamente informatice)12 848 749 12 206 312
PJ11 19073 2011Renforcement des capacités institutionnelles en Tunisie  (Consolidarea 
capacităților instituționale în Tunisia) 1 461 000 1 314 652
PJ12 19073 2011Assistance Technique pour le renforcement des capacités institutionelles de 
l’Institut Supérieur de la Profession d’Avocats  (Asistență tehnică pentru 
consolidarea capacităților instituționale ale Institutului Superior al 
Profesiei de Avocați)629 965 503 972
PJ13 23558 2013Programe d’Appui à la Société Civile en Tunise  (Programul de sprijin al 
societății civile din Tunisia)3 399 228 2 604 875
PJ14 23569 2012Appui au processus constitutionnel et parlementaire en Tunisie  (Sprijin 
pentru procesul constituțional și parlamentar din Tunisia)1 809 778 1 364 907Anexa II
40 Răspunsurile Comisiei  
și ale SEAE 
Sinteză
III
Comisia și SEAE sunt de acord cu evaluarea răspunsului prompt, însă doresc să sublinieze că au trebuit examinate 
mai multe aspecte, având în vedere numărul mare de nevoi/urgențe socio-economice cu care s-a confruntat guver -
nul tunisian după revoluție. În acest context, s-a solicitat sprijin din partea UE pentru a acorda asistență Tunisiei în 
vederea soluționării acestor nevoi, care reprezentau deopotrivă o problemă de credibilitate politică și o necesitate 
operațională. Rezultatele obținute în această perioadă sunt bune, deoarece asistența acordată de UE a avut o con -
tribuție semnificativă la stabilitatea economică și politică a țării după revoluție, în principal prin faptul că a însoțit 
reforme socio-economice și politice majore.
În consecință, Comisia consideră că asistența nu a fost diluată, ci a răspuns numărului mare de reforme urgente cu 
care Tunisia s-a confruntat în mod inevitabil în perioada post-revoluționară.
În plus, trebuie subliniat că toate proiectele adoptate începând cu anul 2014 au vizat unul dintre cele trei sectoare 
prioritare consacrate în Cadrul unic de sprijin (CUS) pentru perioada 2014-2016 (reforme socio-economice pentru 
creștere favorabilă incluziunii, elemente fundamentale ale democrației și dezvoltare regională și locală durabilă).
Comisia recunoaște că este posibil ca autoritățile tunisiene să se fi confruntat cu dificultăți în gestionarea întregu -
lui volum de asistență, având în vedere contextul post-revoluționar și schimbările frecvente ale guvernelor și de la 
nivelul administrației. Cu toate acestea, trebuie subliniat și faptul că rata de absorbție a proiectelor UE este mai mare 
decât cea a proiectelor altor donatori.
Procesul comun de programare a fost suspendat deoarece guvernul a întârziat elaborarea și adoptarea un nou plan 
de dezvoltare pe cinci ani. Acest lucru va permite UE să își alinieze mai bine exercițiul de programare cu prioritățile 
incluse în plan pentru a eficientiza distribuirea activităților în rândul donatorilor, inclusiv în rândul statelor membre.
O misiune comună de programare a avut loc în paralel cu misiunea de programare SEAE/DG NEAR din luna octom -
brie 2016. În prezent, un consultant se ocupă de coordonarea cu toate statele membre și se preconizează că exerci -
țiul comun de programare va fi operațional în 2017.
Asistența macrofinanciară (AMF) din partea UE oferă susținere pentru balanța de plăți, pentru a răspunde nevoilor 
acute de finanțare externă ale Tunisiei și în sprijinul programului de asistență financiară pe care l-a convenit cu FMI. 
Această asistență dă posibilitatea Tunisiei să realizeze ajustările economice necesare într-un mod mai puțin dur și 
abrupt, având scopul de a contribui la restabilirea sustenabilității sale economice. Prin urmare, condiționalitatea 
aferentă asistenței macrofinanciare abordează mai multe priorități din câteva sectoare interconectate de reformă 
structurală, având o abordare cuprinzătoare de natură să sprijine programul de ajustare economică.
Comisia consideră că asistența pe care a acordat-o Tunisiei, inclusiv asistența macrofinanciară, s-a concentrat pe un 
număr limitat de sectoare. În plus, în câteva domenii de sprijin (precum statistica, gestionarea finanțelor publice 
și buna guvernanță a Curții de Conturi), coordonarea strânsă cu ceilalți donatori și în cadrul diferitelor servicii ale 
Comisiei a fost crucială pentru influența suplimentară avută de asistența macrofinanciară asupra implementării 
complete a reformelor importante.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  41
V
Într-un context caracterizat de instabilitate politică, a fost esențial să se găsească un echilibru corect între măsuri 
cu impact rapid și procese pe termen mai lung, utilizând în același timp instrumentele oferite de politica de sprijin 
bugetar a Comisiei. Instrumentul reprezentat de un contract de sprijin în vederea consolidării statului reprezintă 
o modalitate mai flexibilă de sprijin bugetar concepută în special pentru situații fragile/post-criză. Deși a apelat 
la această modalitate mai flexibilă în Tunisia, Comisia a evaluat totuși strict condițiile de debursare pentru fiecare 
dintre cele patru programe de sprijin bugetar. În plus, stabilizarea situației și progresele înregistrate de Tunisia dove -
desc reușita operațiunilor, astfel cum au fost concepute și implementate. O analiză mai detaliată a acestui aspect 
este prezentată în continuare, începând cu punctul 30.
Comisia confirmă că evaluarea PEFA ( Public Expenditure and Financial Accountability  - cheltuielile publice și respon -
sabilitatea financiară) aflată în curs de desfășurare a fost lansată de fapt în anul 2014, respectiv după patru ani de 
la ultima evaluare PEFA. Evaluarea PEFA care se desfășoară în prezent a fost afectată de întârzieri independente 
de voința Comisiei, cauzate în principal de aspecte metodologice și de consecințele acestora. Subliniem faptul că 
o nouă metodologie pentru desfășurarea PEFA a fost examinată în anul 2015. Noul raport PEFA privind Tunisia este 
în curs de finalizare.
VI
Comisia subliniază faptul că un program de reformă nu poate fi întotdeauna cuprins într-o singură politică amplă și 
coerentă sau într-un singur document de strategie. În asemenea cazuri, analiza se bazează pe diferitele măsuri și pe 
procesul de reformă urmat de guvern în vederea consolidării sistemului.
În cazul sprijinului bugetar sectorial menționat mai sus, conform evaluărilor Comisiei, politicile sectoriale erau com -
plete, pertinente și credibile. Aceste operațiuni de sprijin bugetar sectorial fuseseră adoptate înaintea revoluției; 
programele au fost adaptate ulterior noii situații în vederea stabilizării rezultatelor sprijinite de aceste operațiuni.
Comisia consideră că întârzierea debursărilor aferente împrumuturilor de asistență macrofinanciară nu a fost cau -
zată de implementarea lentă a asistenței, ci s-a datorat mai multor factori care au acționat împreună. Parlamentul și 
Consiliul au avut nevoie de mai mult de cinci luni pentru adoptarea propunerii Comisiei în cadrul procedurii legisla -
tive ordinare. De asemenea, autoritățile tunisiene au avut nevoie de mai mult de 6 luni pentru ratificarea Memoran -
dumului de înțelegere dintre UE și Tunisia care includea condiționalitatea privind asistența macrofinanciară. Debur -
sarea celei de-a doua tranșe a fost făcută cu întârziere din cauza faptului că partenerii tunisieni nu îndepliniseră 
toate condițiile la timp.
Introducere
09
Comisia consideră că trebuie menționat faptul că, la momentul adoptării operațiunii AMF-I în valoare de 300 de mili -
oane EUR în luna aprilie 2014, aceasta a reprezentat cea mai mare asistență macrofinanciară oferită vreodată unei 
țări din vecinătatea sudică, până când, în luna februarie 2016, Comisia a propus o nouă operațiune AMF, tot pentru 
Tunisia, în valoare de 500 de milioane de EUR, care a fost adoptată în iulie 2016. Această a doua asistență macro -
financiară are scopul de a sprijini în continuare tranziția economică, în special după atacurile teroriste din 2015 și 
după impactul negativ al acestora asupra activității economice.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  42
Observații
20
Comisia subliniază faptul că PAR 1 a fost o operațiune bugetară multisectorială, iar PAR 2-PAR 5 sunt operațiuni care 
constau în contracte de sprijin în vederea consolidării statului.
22
Comisia arată că a acționat întotdeauna la timp ori de câte ori a fost necesar să întreprindă acțiuni, în condițiile unui 
context politic și de securitate dificil. Comisia ia act, de asemenea, de faptul că documentul de acțiune al programu -
lui RSS a fost finalizat din punct de vedere tehnic la 18 iunie 2015 (reuniunea grupului de sprijin al calității), înaintea 
atacului terorist din luna iunie 2015. În această perioadă au fost implementate și alte acțiuni în domeniul securității 
(proiecte regionale, proiecte finanțate pe baza instrumentului de stabilitate, a instrumentului care contribuie la 
stabilitate și pace etc.) înainte de sau în paralel cu elaborarea programului RSS.
23
Comisia ia act de faptul că, în primii ani după revoluție, coordonarea dintre donatori s-a făcut pe baza unui plan de 
recuperare economică aparținând autorităților tunisiene și pe baza scrisorilor de dezvoltare din partea guvernu -
lui. Aceste documente au determinat acordarea mai multor pachete de sprijin financiar oferit de către donatori pe 
baza așa-numitelor Programmes d’Appui à la Relance (PAR), unele dintre acestea utilizând chiar o matrice de politici 
comune. Ulterior, coordonarea între donatori, inclusiv UE, prin operațiunile sale de sprijin bugetar și de asistență 
macrofinanciară, a fost facilitată de acordul dintre FMI și autoritățile tunisiene privind un program cuprinzător de 
ajustare macroeconomică și reforme structurale.
24
Comisia dorește să sublinieze faptul că fondurile nu au fost dispersate între prea multe domenii, iar ajutorul a fost 
suficient de bine direcționat.
Deși, într-adevăr, ajutorul UE a vizat un număr mare de sectoare, acest lucru a reprezentat inițial o recunoaștere 
a provocărilor vaste și a nevoilor cu care se confrunta Tunisia în perioada post-revoluționară. A fost, de asemenea, 
un răspuns la cereri specifice de asistență venite din partea autorităților tunisiene într-un moment în care guvernul 
avea mare nevoie de sprijin internațional. În perioada 2011-2013 au fost adoptate „operațiuni de urgență” care vizau 
servicii esențiale, sprijinind tranziția democratică și însoțind procesul de reforme socio-economice.
Cu toate acestea, atunci când situația a părut că se stabilizează treptat (aproximativ începând cu anul 2014), UE s-a 
străduit să își concentreze asistența. Acest efort s-a concretizat în Cadrul unic de sprijin pentru perioada 2014-2016, 
care a identificat trei sectoare de intervenție (reforme socio-economice pentru creștere favorabilă incluziunii, ele -
mente fundamentale ale democrației și dezvoltare regională și locală durabilă) într-un efort de canalizare a asisten -
ței oferite. Aceste trei sectoare au fost luate în considerare în mod sistematic în elaborarea Programelor anuale de 
acțiune în favoarea Tunisiei.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  43
25
Comisia și SEAE subliniază faptul că deciziile lor nu au condus la diluarea finanțării și la dificultăți de gestionare. 
Întârzierile și dificultățile de gestionare au fost determinate direct și în principal de factori externi (și anume, instabi -
litatea politică, situația economică dificilă a țării).
Conform celor subliniate de Comisie, condiționalitatea asistenței macrofinanciare abordează un număr limitat de 
priorități din câteva domenii interconectate de reformă structurală, având o abordare cuprinzătoare de sprijin al 
programului de ajustare economică. Acest fapt nu ar trebui considerat o abatere de la politica adoptată de Comisie 
de a-și concentra asistența pe un număr limitat de sectoare. În plus, în câteva domenii de sprijin (precum statistica, 
gestionarea finanțelor publice și buna guvernanță a Curții de Conturi), coordonarea strânsă cu ceilalți donatori și în 
cadrul diferitelor servicii ale Comisiei a fost crucială pentru implementarea completă a reformelor importante.
26
Comisia ia act de faptul că acțiunile UE au fost bine coordonate cu statele membre și cu principalii donatori interna -
ționali, însă procesul de programare în comun cu statele membre nu s-a realizat din cauza întârzierii în adoptarea 
planului național de dezvoltare. Coordonarea și comunicarea strânsă cu statele membre s-au desfășurat cu regulari -
tate și au fost constructive.
28
Procesul comun de programare a fost întrerupt pentru a pune în acord exercițiul de programare cu planul de dez -
voltare pe cinci ani, astfel încât să se îmbunătățească distribuirea activităților în rândul donatorilor, printre care și 
statele membre.
O misiune comună de programare a avut loc în paralel cu misiunea de programare SEAE/DG NEAR din luna octom -
brie 2016. În prezent, un consultant se ocupă de coordonarea la nivelul tuturor statelor membre și se preconizează 
că exercițiul comun de programare va fi operațional în 2017.
29
Comisia ia act de faptul că acțiunile UE au oferi asistență semnificativă Tunisiei, însă s-au constatat câteva deficiențe 
în implementarea programelor de către Comisie.
Comisia dorește să reitereze faptul că programul PAR1 a fost o operațiune bugetară multisectorială, iar PAR 2-PAR 5 
sunt operațiuni care constau din contracte de sprijin în vederea consolidării statului. Aceste mijloace diferite deter -
mină modalități diferite de analiză a programelor.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  44
32
Comisia dorește să sublinieze că, deși PAR3 și PAR4 au fost finanțate numai de către UE, aceste programe, precum și 
măsurile definite prin acestea, au fost coordonate cu alți donatori.
33
Comisia dorește să evidențieze faptul că Programme d’appui à la relance 1 (PAR 1) a fost un program de sprijin 
bugetar multisectorial și că operațiunile PAR ulterioare au utilizat ca instrument contractul de sprijin în vederea con -
solidării statului, care a fost conceput special pentru a permite UE să sprijine țările partenere aflate în situații fragile/
post-criză.
Deși contractele de sprijin în vederea consolidării statului permit o anumită flexibilitate, după cum se arată în 
politica adoptată în 2011, acest instrument a fost întotdeauna implementat cu rigurozitate de către serviciile Comi -
siei. Indicatorii de performanță utilizați au fost definiți în urma unui dialog îndelungat și cuprinzător în materie de 
politici purtat cu autoritățile. Acești indicatori au permis promovarea unor procese importante de reformă în cursul 
perioadei analizate. Urgența situației căreia UE a fost nevoită să-i răspundă și termenul scurt ce caracterizează 
instrumentul ales pentru implementarea contractelor de sprijin în vederea consolidării statului nu trebuie asociate 
cu aparenta „flexibilitate” a condițiilor de debursare.
Comisia subliniază faptul că este posibil să se reînnoiască contractele de sprijin în vederea consolidării statului, acest 
lucru fiind, de asemenea, prevăzut în Orientările privind sprijinul bugetar, în special atunci când tranziția către alte 
instrumente de sprijin bugetar nu este încă fezabilă.
Trebuie avut în vedere că Orientările privind sprijinul bugetar aferente contractelor de sprijin în vederea consolidării 
statului erau noi (2012), iar acest instrument nu fusese testat în momentul în care a fost aplicat pentru prima dată 
într-o țară cu venituri medii care se afla într-un imens proces de tranziție politică, precum Tunisia. Experiența tunisi -
ană, confirmată și de implementarea contractelor de sprijin în vederea consolidării statului în alte țări, a determinat 
revizuirea de către Comisie a liniilor directoare privind durata contractelor de sprijin în vederea consolidării statului 
și posibilitatea adoptării acestora în paralel cu operațiunile de sprijin bugetar sectorial. Revizuirea orientărilor pri -
vind sprijinul bugetar va confirma această lecție învățată.
34
Comisia susține că, într-un număr mic de cazuri, indicatorii/măsurile au fost îndeplinite înaintea semnării acorduri -
lor de finanțare. Însă acest lucru reflectă mai degrabă faptul că procesul administrativ îndelungat al Comisiei, care 
a condus la adoptarea deciziilor de finanțare, nu este potrivit pentru acest tip de operațiuni de urgență pe care 
Comisia și alți donatori (Banca Mondială și Banca Africană de Dezvoltare) s-au străduit să le implementeze în Tunisia 
la momentul respectiv pentru a răspunde unei situații politice și socio-economice deosebit de instabile.
Într-adevăr, acele măsuri fuseseră aprobate formal la nivelul autorităților cu multe luni înainte de semnarea acor -
dului de finanțare. Cu toate acestea, între momentul în care măsura a fost convenită și momentul adoptării deciziei 
de finanțare de către Comisie, măsura fusese într-adevăr adoptată/implementată de către guvern. Această reușită 
a fost, de asemenea, rezultatul unui dialog intens în materie de politici purtat cu autoritățile și, astfel, este posibil 
să nu fi avut aceeași anvergură sau să nu fi fost realizată în aceeași perioadă, în absența operațiunilor de sprijin 
bugetar.
35
Decizia de finanțare prezentată statelor membre și acordul de finanțare semnat cu guvernul Tunisiei au precizat în 
mod clar că indicatorii de performanță pentru a doua tranșă urmau să fie identificați în al doilea an al programului. 
Acest aranjament nu este în contradicție cu orientările și este utilizat în situații volatile, atunci când este dificil de 
formulat o programare completă care să se întindă pe mai mulți ani, cum s-a întâmplat în Tunisia în 2011 (respectiv, 
guvern interimar, alegeri iminente).
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  45
36
Comisia atrage atenția asupra faptului că, deși fondurile de tipul „mai mult pentru mai mult” nu au fost anunțate ofi -
cial înainte de luna mai sau iunie a anului N+1, Comisia și SEAE efectuaseră deja o evaluare a situației din diferite țări 
din regiune și aveau o imagine clară – destul de devreme în anul respectiv (în general până în luna ianuarie/februa -
rie) – a sumei fondurilor de tipul „mai mult pentru mai mult” pe care fiecare țară urma să o primească. Prin urmare, 
în momentul negocierii programelor și a matricei indicatorilor, echipa Comisiei a lăsat loc de manevră și a luat în 
calcul fie programe suplimentare fie, în unele cazuri, o sumă mai mare decât cea disponibilă oficial la începutul 
negocierilor.
37
Comisia subliniază faptul că asistența oferită de UE s-a bazat pe cererile autorităților tunisiene, iar nevoile au fost 
discutate în cadrul unui dialog bilateral, fiind apoi convenite și evaluate. Numărul mare de măsuri incluse în PAR 1-3 
trebuie examinat din perspectiva operațiunilor comune de sprijin bugetar, implementate de trei agenții de sprijin 
bugetar, față de angajamente financiare care depășesc un miliard de dolari pe operațiune.
Astfel, luând în considerare prezența mai multor agenții donatoare (care au pus la dispoziție expertiză de ultimă oră) 
și valoarea considerabilă a acestor operațiuni, numărul de măsuri este de fapt apropiat de standardul pentru aceste 
tipuri de operațiuni.
Programele PAR au beneficiat de atenție la nivel înalt, cu reuniuni regulate ale cabinetului dedicate examinării 
implementării lor (acest lucru nu s-ar întâmpla în cazul unui program mai mic) și trebuie observat în mod just că 
marea majoritate a acestor măsuri a fost îndeplinită.
38
Comisia este de părere că fiecare condiție inclusă în matricele PAR I-IV a fost evaluată cu același grad de rigoare.
Comisia subliniază faptul că o abordare dinamică va continua să fie aplicată în cazul criteriilor de eligibilitate, în 
aplicarea comunicării din 2011 și a Concluziilor Consiliului din 2012 privind „Abordarea viitoare a sprijinului bugetar 
al UE destinat țărilor terțe”. Această abordare a fost adoptată în special având în vedere situația politică instabilă 
existentă la momentul respectiv și utilizarea – pentru prima dată în Tunisia – a unui contract de sprijin în vederea 
consolidării statului.
Această abordare este conformă cu prevederile orientărilor privind sprijinul bugetar în legătură cu operațiunile 
contractelor de sprijin în vederea consolidării statului. Acest instrument a fost inclus în orientările din 2012 privind 
sprijinul bugetar care urma să fie utilizat în situațiile de criză, post-criză și în situațiile de fragilitate. Prin urmare, 
este un instrument mai flexibil. Cu toate acestea, evaluarea de către Comisie a dosarelor de debursare este la fel de 
riguroasă ca în cazul oricăror alte instrumente de sprijin bugetar.
Trebuie adăugat că aproape toate rezultatele preconizate (cu excepția unor cazuri marginale) au fost realizate în 
cele din urmă. Astfel, flexibilitatea conferită pentru PAR III și IV nu pare să fi condus la rezultate inferioare/impact 
mai slab pe termen mediu.
39
Comisia ia act de faptul că implementarea unor reforme economice structurale este în continuare lentă sau are 
nevoie de îmbunătățiri puternice, în timp ce reformele care însoțesc tranziția democratică au fost mai satisfăcătoare. 
Adoptarea măsurilor sau indicatorilor axați pe rezultate nu ar fi fost posibilă în contextul unor contracte de sprijin 
în vederea consolidării statului cu o durată de la unu până la doi ani, după cum se reamintește în orientările privind 
sprijinul bugetar care prevăd că „indicatorii de performanță … vor fi în principal indicatori de proces”  (p99).
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  46
Au fost asigurate intervenții complementare sub forma asistenței tehnice și astfel autoritățile au fost sprijinite în 
elaborarea și adoptarea legislației/reglementărilor (sau procedurilor administrative) necesare pentru implementarea 
unei anumite legi sau a unui anumit decret. Datorită combinației de politici, majoritatea măsurilor identificate de UE 
au avut rezultate concrete.
Ca în cazul altor procese post-revoluționare, schimbările politice și instituționale profunde care au loc în prezent în 
Tunisia vor avea nevoie de timp pentru atinge întregul potențial.
40
Comisia dorește să sublinieze faptul că o situație cu evoluție rapidă, împreună cu o situație administrativă și poli -
tică supraîncărcată și în continuă schimbare (au existat șase guverne între 2011 și 2015) ar fi determinat ca sarcina 
implementării unei evaluări obiective de calitate ridicată să fie deosebit de dificil de realizat în această perioadă. Iar 
în privința metodologiei de evaluare, evaluarea impactelor ar fi fost prematură.
Ultima evaluare completă a operațiunilor de sprijin bugetar a avut loc în anul 2010. Aceste evaluări acoperă de obi -
cei o perioadă de 10 ani. Este necesar să se ia distanță pentru a evalua obiectiv situația respectivă.
În acest context, DG NEAR desfășoară în prezent o evaluare a programelor, cu accent pe guvernanța economică, 
incluzând toate programele de sprijin bugetar implementate în Tunisia, cu excepția BS6.
În plus, Comisia a monitorizat cu atenție rezultatele, realizările și consecințele în această perioadă și a utilizat instru -
mente complete pentru evaluarea rezultatelor măsurilor specifice de sprijin bugetar și, de asemenea, a făcut apel la 
diferite evaluări desfășurate de diferite organizații internaționale.
41
Comisia dorește să sublinieze faptul că noua evaluare PEFA a fost efectuată cu respectarea noii metodologii adop -
tate de Secretariatul PEFA, ceea ce a condus la câteva concluzii contradictorii referitoare la evaluarea PEFA din 2010 
și la întârzierea aprobării acesteia de către autoritățile tunisiene; aceste întârzieri sunt independente de controlul 
Comisiei, al Băncii Mondiale sau al Băncii Africane de Dezvoltare.
Cu toate acestea, Comisia confirmă că evaluarea PEFA aflată în curs de desfășurare a fost lansată de fapt în anul 
2014, respectiv după patru ani de la ultima evaluare PEFA și, prin urmare, a avut în vedere orientările privind sprijinul 
bugetar intern.
În afară de PEFA, ca etapă premergătoare deciziei de a oferi sprijin constând în asistență macrofinanciară, în luna 
decembrie 2013, Comisia a desfășurat o evaluare operațională completă și cuprinzătoare a circuitelor administrative 
și financiare ale Ministerului Finanțelor și Băncii Centrale a Tunisiei.
42
Comisia dorește să evidențieze faptul că PEFA este un instrument util, însă nu reprezintă o obligație și, în plus, are 
nevoie de angajament și cooperare deplină din partea țării respective.
După anul 2011, în ciuda absenței unei evaluări recente PEFA, Tunisia (și partenerii săi) au beneficiat de douăspre -
zece evaluări de înaltă calitate ale sistemului de gestionare a finanțelor publice din această țară în cadrul perioadei 
care face obiectul analizei. Aceste evaluări au fost efectuate în cadrul programelor Comisiei și de către organizații 
independente precum FMI, OCDE și Studiul privind bugetarea deschisă.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  47
În urma acestor evaluări s-au obținut informații aprofundate privind diferitele dimensiuni ale gestionării finanțelor 
publice (formulare bugetară, execuție bugetară, contabilitate, achiziții, controale interne și externe, gestionarea 
activelor, transparență, programul de reforme, etc.).
Deși evaluarea PEFA a fost lansată cu întârziere în anul 2014, rezultatele sale sunt așteptate la începutul anului 2017 
și vor fi utilizate pentru evaluarea progreselor înregistrate la nivelul țării în privința gestionării finanțelor publice.
43
Comisia dorește să sublinieze faptul că, în circumstanțele cu care s-a confruntat Tunisia din 2011, având în vedere că 
țara a trebuit să răspundă unor provocări majore (de ordin politic, economic, social și de securitate), Tunisia continuă 
să fie un model în regiune. Procesul de tranziție este lung și dificil și va necesita în continuare eforturi importante 
din partea acestui partener.
(a)
Comisia este de părere că, deși continuă să existe dificultăți în anumite sectoare, progresele înregistrate comparativ 
cu situația din 2011 au fost fără îndoială pozitive și susținute. Site-ul web pentru bugetarea deschisă a Ministerului 
Finanțelor reprezintă un bun exemplu al eforturilor imense făcute în această privință ( http://www.mizaniatouna.
gov.tn ).
Studiile independente privind transparența bugetară sau diseminarea statisticilor (studiul bugetar internațional din 
2011, 2015, site-ul web pentru diseminarea statisticilor) clasează în prezent Tunisia în poziția de lider în grupurile de 
venituri/țări regionale din care face parte.
Recenta promulgare a unei legi organice privind liberul acces la informații, împreună cu o societate civilă activă dor -
nică deja să beneficieze de aceste drepturi noi indică progrese suplimentare ce vor fi înregistrate în anii următori.
(b)
Programul UE de sprijinire a societății civile (PASC) a contribuit la rezolvarea problemelor referitoare la înființarea 
a 180 de ONG-uri în guvernoratul Tozeur. Programul a încheiat un acord cu serviciile guvernului tunisian care se 
ocupă de organizații pentru a ajuta organizațiile societății civile să își elaboreze cererile de înregistrare. În plus, 
programul include o componentă de asistență tehnică pentru a ajuta autoritățile tunisiene să creeze un sistem IT 
pentru departamentul care se ocupă de ONG-uri, care ar putea grăbi gestionarea dosarelor, inclusiv pentru înregis -
trarea ONG  urilor.
(c)
Deși implementarea reformelor privind parteneriatele public-privat și achizițiile publice s-a confruntat cu o rezis -
tență acerbă din partea unor sectoare ale administrației, toate regulamentele de punere în aplicare au fost adop -
tate, iar implementarea propriu-zisă a legislației poate începe efectiv. Deja încep să fie înregistrate rezultate pozi -
tive, în special cu privire la achizițiile publice, simultan cu procesul actual de digitalizare a tuturor procedurilor de 
achiziții.
Cu privire la auditul extern, se preconizează că adoptarea imediată a unei legi organice care să confere indepen -
dență deplină Curții de Conturi (o măsură PAR IV) va marca un moment hotărâtor pentru desfășurarea auditului 
extern în Tunisia. Comisia va continua să ofere asistență tehnică acestei Curți pentru a se asigura că beneficiază din 
plin de aceste noi oportunități.
În privința auditului intern, mai trebuie întreprinse măsuri pentru raționalizarea cadrului instituțional. Aceste măsuri 
sunt planificate în cadrul programului PAR V.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  48
(d)
Obiectivul măsurilor incluse în programele PAR a fost stabilizarea finanțelor municipale, care se confruntau cu o sar -
cină financiară insuportabilă din cauza unei reduceri acute a veniturilor locale după revoluție. Această stabilizare 
a fost urmărită în cadrul programului Cap vers la Décentralisation et le Développement  des Territoires  (în valoare de 43 
de milioane EUR) printr-o abordare mai structurală în contextul descentralizării. Însă acest program nu ar fi putut fi 
implementat fără reușita celui dintâi și înaintea deciziei politice de angajare în procesul de descentralizare.
(e)
În privința identificării beneficiarilor, progresele au fost într-adevăr dezamăgitoare în ciuda faptului că UE, FMI 
și Banca Mondială au solicitat insistent autorităților să ia măsuri în această privință. Acest fapt reflectă dificultăți 
profunde de ordin politic în consolidarea criteriilor de eligibilitate pentru aceste programe. În ciuda acestor regrese, 
este important să se insiste în continuare asupra acestor reforme, având în vedere contribuția lor esențială la sus -
tenabilitatea finanțelor publice. FMI, Banca Mondială și UE (AMF) continuă să facă acest lucru. Cu toate acestea, se 
preconizează că noua bază de date a numerelor de identificare socială și evaluarea programelor actuale de asistență 
socială, precum și sistemul de punctare propus vor îmbunătăți gradul de orientare al acestor programe.
(f)
Comisia consideră că, datorită condițiilor de debursare stabilite în măsura de sprijin bugetar PAR-III și dialogului 
coordonat al donatorilor cu privire la politici purtat cu Ministerul Finanțelor, un cadru de reglementare favorabil 
dezvoltării microfinanțării este pus în aplicare în prezent în Tunisia. Acest cadru a permis crearea a șapte instituții de 
microfinanțare care deservesc regiuni mai puțin dezvoltate, incluzând două instituții (Microcred și Taysir) care bene -
ficiază de sprijin financiar din partea UE, AFD, BEI și BERD. Conform ultimelor rapoarte anuale ale Microcred și Taysir, 
7 684 de micro-antreprenori au beneficiat de servicii financiare și de asistență tehnică de la începutul operațiunilor 
în 2015, din care 4 205 femei și 3 338 de tineri.
(g)
O nouă lege a investițiilor a fost adoptată de parlament în luna septembrie 2016 în contextul pregătirii pentru Confe -
rința Tunisia 2020 . Această lege, împreună cu legislația recent adoptată privind concurența, falimentul și PPP trebuie 
să asigure dezvoltarea unui climat de investiții mult îmbunătățit.
45
Comisia consideră că este important să se ia act de faptul că trebuie parcurse multe etape procedurale înainte să se 
poată efectua prima debursare AMF. Înainte de a propune o operațiune AMF, Comisia evaluează soliditatea circui -
telor financiare din țara beneficiară printr-o evaluare operațională care durează cel puțin o lună. Având în vedere că 
propunerile Comisiei de asistență macrofinanciară se supun procedurii legislative ordinare în temeiul articolului 212 
din TFUE, acestea trebuie să fie adoptate de Parlament și de Consiliu. După adoptare, un memorandum de înțele -
gere care include condiționalitatea asistenței macrofinanciare trebuie aprobat de un Comitet al statelor membre și 
semnat de către țara beneficiară. În plus, Tunisia a trebuit să ratifice memorandumul de înțelegere.
Ulterior, fondurile necesare pentru debursare trebuie să fie împrumutate de Comisie de pe piață, ceea ce durează în 
mod normal aproximativ o lună. Pentru Tunisia, trebuie menționat că o lună a fost irosită în cadrul procedurii legis -
lative ordinare din cauza faptului că aprobarea în plenul Parlamentului a fost amânată în ultimul moment pentru 
plenul din aprilie II, ceea ce înseamnă că au fost necesare cinci luni pentru aprobarea propunerii Comisiei de către 
colegiuitori. În plus, trebuie avut în vedere și faptul că semnarea și ratificarea memorandului de înțelegere de către 
partenerii tunisieni au durat mai mult de șapte luni.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  49
47
Comisia consideră că programul AMF a fost esențial pentru înaintarea reformelor foarte necesare din Tunisia, în 
strânsă coordonare cu ceilalți donatori internaționali și cu propriile planuri de reformă ale guvernului, în special 
într-un context dificil de tranziție. Nou program AMF aduce sprijinul total al asistenței macrofinanciare oferit Tunisiei 
până în prezent la suma de 800 de milioane EUR și asigură continuitatea reformelor, abordând în același timp un 
nou set de măsuri cu scopul de a sprijini eforturile Tunisiei în direcția unui model economic mai sustenabil.
48
Comisia consideră că, la momentul aprobării fiecărui program, precum și înaintea fiecărei plăți, au fost îndeplinite 
criteriile de eligibilitate, inclusiv implementarea unei politici relevante și credibile.
În cazurile menționate referitoare la BS5 și BS6, Comisia ia act de faptul că, după cum se indică în orientările privind 
sprijinul bugetar, „un program de reformă nu poate fi întotdeauna cuprins într-o singură politică amplă și coerentă 
sau într-un singur document de strategie. În asemenea cazuri, analiza se va baza pe diferitele măsuri și pe procesul 
de reformă urmat de guvern în vederea consolidării sistemului.” În aplicarea orientărilor, Comisia a fost de părere că 
politicile sectoriale erau complete, pertinente și credibile.
49
Comisia dorește să clarifice faptul că au fost adoptate trei programe de sprijin bugetar sectorial înaintea revolu -
ției, urmând criteriile de eligibilitate în vigoare la momentul respectiv, în timp ce contractele de sprijin în vederea 
consolidării statului au fost adoptate după revoluție, răspunzând unui context complet nou care necesita o nouă 
abordare și în care Tunisia a devenit eligibilă pentru acest instrument. Trebuie avut de asemenea în vedere că, în 
prezent, Comisia revizuiește orientările privind sprijinul bugetar pentru a permite adoptarea contractelor de sprijin 
în vederea consolidării statului și a măsurilor de sprijin bugetar în același timp.
50.
(a)
A se vedea răspunsul la caseta 3 a)
(b)
A se vedea răspunsul la caseta 3 b)
Caseta 3 – Cazuri de deficiențe constatate în conceperea programelor de sprijin 
bugetar sectorial
(a)
Comisia este parțial de acord. Atunci când proiectul a fost conceput, s-a dovedit dificilă măsurarea valorilor de 
referință pentru acești indicatori. Prin urmare, pentru rezolvarea acestei situații, obiectivele avute în vedere pentru 
anumiți indicatori au fost exprimate ca unități absolute de progres, mai degrabă decât ca valori de referință.
Cu privire la obiectivul privind contoarele volumetrice, trebuie observat că acesta a reprezentat o creștere de 10 % 
din valoarea forajelor cu concesiuni legale, această valoare fiind considerată semnificativă. Rezultatele extraordinare 
se datorează includerii contoarelor volumetrice în cazul forajelor pentru care nu sunt necesare concesiuni legale 
(apă de suprafață sau la adâncimi mici). În privința indicatorului D, au existat schimbări majore în politica de recru -
tare a guvernului după 2011 care nu puteau fi anticipate la momentul conceperii programului. După două decenii 
de politici conservatoare de recrutare în sectorul apei, creșterea resurselor umane a putut fi evaluată ca o evoluție 
pozitivă.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  50
La momentul semnării programului în 2011, a fost dificil să se anticipeze că noul guvern ales în 2012 nu va acorda 
prioritate colectării taxelor pentru pomparea apelor subterane, care a reprezentat un obiectiv pentru guvernul 
anterior. Acest eșec poate fi atribuit mai degrabă unei schimbări a voinței politice decât suspendării funcției de către 
o unitate.
(b)
Comisia arată următoarele cu privire la BS6: În privința indicatorului D, au existat schimbări majore în politica de 
recrutare a guvernului după 2011, care nu puteau fi anticipate la momentul conceperii programului. După două 
decenii de politici conservatoare de recrutare în sectorul apei, creșterea resurselor umane a putut fi evaluată ca 
o evoluție foarte pozitivă.
(c)
În cazul BS6, Comisia subliniază faptul că, după cum se indică în orientările privind sprijinul bugetar, „un program 
de reformă nu poate fi întotdeauna cuprins într-o singură politică amplă și coerentă sau într-un singur document de 
strategie. În asemenea cazuri, analiza se va baza pe diferitele măsuri și pe procesul de reformă urmat de guvern în 
vederea consolidării sistemului.” În aplicarea orientărilor, Comisia a fost de părere că politicile sectoriale erau com -
plete, pertinente și credibile.
În cazul BS5, Comisia dorește să sublinieze faptul că acordul de finanțare a fost semnat în 2008 în conformitate cu 
practici și în condiții diferite. Cu toate acestea, în cazul programelor și debursărilor ulterioare, Comisia a aplicat în 
amănunt orientările privind sprijinul bugetar.
51
Comisia evidențiază faptul că matricea menționată a fost elaborată de guvern având rolul de descriere sumară 
a măsurilor pe care intenționa să le implementeze în vederea restabilirii solidității financiare a municipalităților 
tunisiene.
Făcând parte din evaluarea strategiei guvernului, matricea oferea cea mai bună descriere disponibilă a planului 
detaliat de acțiuni al acestuia.
Prin urmare, nu a existat o convingere a priori că unele măsuri nu urmau să fie îndeplinite, însă, după cum se întâm -
plă în cazul tuturor strategiilor, exista posibilitatea ca unele măsuri să fie mai importante decât altele (cel puțin din 
punctul de vedere al Comisiei). Cu toate acestea, evaluarea condiției de eligibilitate care se aplică politicii publice 
implică o evaluare a planului general de acțiune al guvernului, nu numai a acțiunilor considerate esențiale pentru 
Comisie.
De asemenea, Comisia ia act de faptul că, în afara matricei generale de măsuri menționate, principalele trei obiec -
tive ale programului – creșterea intensă a veniturilor, înghețarea principalului factor care determină creșterea chel -
tuielilor (recrutările) și creșterea gradului de execuție a proiectelor de investiții pentru dezvoltare locală – au fost 
surprinse de indicatorii de performanță din a doua tranșă a programului.
Analizată retrospectiv, rata finalizării acestor măsuri a fost deosebit de ridicată, ceea ce sugerează că respectivele 
condiții au fost atât relevante, cât și fezabile.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  51
52
Comisia este de acord, însă subliniază faptul că respectivele condiții au fost numeroase (BS5) și deosebit de dificile 
pentru ambele programe. Durata programului BS6 a fost prelungită de la 72 la 96 de luni pentru a răspunde dificul -
tăților cu care se confrunta noul guvern și, în special, Ministerul Agriculturii, după evenimentele politice din 2011. 
Principalul obiectiv al acestei prelungiri a fost să se asigure faptul că puteau fi puse în aplicare măsuri complemen -
tare pentru implementarea programului în bune condiții.
Ritmul de implementare a programului a depins foarte mult de factori externi având legătură cu contextul 
post-revoluționar.
53
Comisia este de acord și ia act de faptul că întârzierile în contractarea componentelor de asistență tehnică pentru 
proiectele BS5 și BS6 au fost justificate corespunzător de complexitatea sectoarelor sprijinite și de nevoia desfășu -
rării unei discuții aprofundate de politică și strategie pentru identificarea corectă a nevoilor beneficiarilor pe baza 
unor evaluări corespunzătoare.
Comisia dorește să clarifice faptul că, deși nu a existat asistență tehnică în cadrul proiectului BS7, a fost furnizată 
asistență tehnică în cadrul altor programe aflate în desfășurare. Perioada contractuală eligibilă conform reglementă -
rilor financiare fusese depășită la momentul examinării conținutului programului, ceea ce a împiedicat contractarea 
unor servicii suplimentare de asistență tehnică.
54
Comisia este de acord și recunoaște faptul că procesul legislativ a fost destul de lent după revoluție, deoarece prio -
ritățile constituționale și de altă natură (de exemplu, privind securitatea, corupția) au prevalat asupra altor aspecte 
precum legislația bugetară. Se preconizează că legea va fi adoptată în primul trimestru al anului 2017.
Cu toate acestea, trebuie subliniat că au fost înregistrate progrese semnificative în privința procedurilor bugetare 
chiar înainte de adoptarea legii. În prezent, 22 din 26 de ministere au adoptat bugete ale programelor și includ 
indicatori de performanță în legătură cu obiectivele lor de politică publică (în afara datelor bugetare) în propunerile 
bugetare înaintate parlamentului.
Creșterea punctajului acordat de studiul bugetar internațional subliniază progresele înregistrate în aceste domenii.
În acest context, promulgarea legii bugetului va marca mai degrabă finalizarea, iar nu lansarea acestei reforme 
bazate pe performanță.
55
Comisia remarcă faptul că jumătate din numărul de proiecte nu au fost afectate de nicio deficiență la nivelul 
concepției. Cu privire la cealaltă jumătate, Comisia dorește să facă următoarele comentarii (a se vedea în cele ce 
urmează):
(a)
Comisia dorește să sublinieze faptul că obiectivele aferente proiectelor respective au fost pertinente, specifice și 
măsurabile într-un grad suficient.
Cu privire la PJ7 și PJ8, Comisia consideră că „ l’amélioration des conditions de vie des populations défavorisées ou fragi -
lisées socialement, par la réalisation d’infrastructures de base et d’équipements de proximité dans les zones urbaines defa -
vorisées ” reprezintă un obiectiv suficient de pertinent și specific care poate fi măsurat prin volumul de infrastructură 
și echipamente de bază furnizate zonelor informale în cadrul programului.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  52
Cu privire la PJ11, Comisia consideră că obiectivul programului de înfrățire în favoarea Curții de Conturi din Tunisia 
„diagnostic et préparation de la réforme institutionnelle ” în combinație cu rezultate preconizate detaliate și indicatori 
verificabili în mod obiectiv este specific și măsurabil.
În plus, cele patru obiective ale PJ14 sunt, în opinia Comisiei, foarte pertinente și specifice pentru a sprijini crearea 
unui parlament modern, capabil și funcțional în perioada de tranziție către democrație. Aceste obiective, puse în 
legătură cu rezultatele preconizate, sunt suficient de măsurabile.
(c)
Observația Curții se referă la un caz specific (PJ13) pentru care explicațiile sunt detaliate la punctul c) de mai jos.
Caseta 4 – Exemple de deficiențe la nivelul concepției în cazul proiectelor examinate
(a)
Curtea se referă la indicatorii stabiliți pentru măsurarea obiectivelor generale ale proiectului. În etapa de implemen -
tare a proiectului, indicatorii au fost ușor revizuiți pentru a reflecta mai bine atingerea rezultatelor.
(b)
Comisia dorește să sublinieze că modelul standard de acord privind contribuția financiară nu necesită un cadru 
logic. Un cadru privind rezultatele și resursele, care este echivalentul unui cadru logic, este anexat la contract. Prin 
urmare, Comisia consideră că au existat indicatori corespunzători formatului adecvat pentru proiectele aflate sub 
gestiune delegată.
(c)
Comisia subliniază faptul că sprijinul acordat societății civile în Tunisia era imposibil înaintea revoluției. Finanțările 
străine erau interzise, iar activitățile societății civile erau foarte limitate și se aflau sub controlul strict al guvernului. 
Prin urmare, nu au existat indicatori pentru evaluarea acestui sector înainte de anul 2011.
Indicatorii au fost definiți, pe baza informațiilor disponibile la momentul respectiv, pentru a ajuta la măsurarea gra -
dului de implementare a activităților.
Comisia ia act de faptul că, deși indicatorii nu sunt foarte detaliați, pe baza proiectului s-au organizat 435 de ateli -
ere de dialog/consultare în cele 24 de guvernorate, 120 de ateliere cu reprezentanții organizațiilor societății civile 
și actori publici, activitățile implicând 3 500 de asociații și conducând la crearea a 36 de rețele de asociații. Trebuie 
avut de asemenea în vedere că un studiu aprofundat privind situația societății civile în Tunisia a fost desfășurat de 
Delegația UE.
Evaluarea finală a programului va avea loc în luna februarie 2017 și va permite o evaluare detaliată a impactului 
acestui program ambițios.
În plus, Comisia dorește să sublinieze faptul că acest proiect este considerat un proiect emblematic și o inițiativă 
extraordinară în întreaga regiune de vecinătate sudică.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  53
56
Comisia ia act că toate proiecte au inclus documente, modele și un nivel al detaliilor care este necesar în aceste 
cazuri.
Comisia subliniază faptul că defalcarea bugetului pentru proiectele PJ 6, 7, 8 și 10, oferă suficiente informații pentru 
evaluarea costurilor. Eficiența programului a fost evaluată printr-o serie de rapoarte privind progresele înregistrate, 
astfel cum au fost definite în contract.
57
Comisia dorește să reitereze (în privința valorii adăugate a delegării gestionării fondurilor către un intermediar com -
parativ cu gestiunea indirectă de către organismul public vizat din Tunisia) faptul că intermediarul era, la momentul 
adoptării celor două proiecte, principalul donator din domeniul reabilitării zonelor informale și sprijinise implemen -
tarea programului tunisian de reabilitare națională timp de mai mulți ani. Cheltuielile administrative percepute de 
intermediar (2,9 % din totalul fondurilor angajate în ambele proiecte) sunt mult mai mici decât cheltuielile aferente 
funcționării unităților de management al proiectului necesare în cazul gestiunii indirecte.
În plus, opțiunea de gestiune indirectă ar fi necesitat mai mult timp, ceea ce ar fi condus la întârzieri în implemen -
tare, deoarece ar fi fost necesară o perioadă de învățare a normelor și procedurilor UE pentru a permite beneficiaru -
lui tunisian să se acomodeze cu ele.
58
Comisia subliniază faptul că prelungirile acordate nu au determinat o creștere a costurilor totale. Acestea au fost 
„prelungiri fără costuri”, deoarece bugetul general al programelor nu poate fi majorat.
Prelungirile fără costuri pot determina redistribuirea anumitor costuri în detrimentul altora, însă aceste aspecte fac 
parte din riscurile asociate funcționării în aceste contexte. Cu toate acestea, în cursul negocierii cererilor de prelun -
gire fără costuri, Comisia depune toate eforturile pentru a asigura că orice costuri suplimentare de personal care 
rezultă din aceste prelungiri sunt menținute la un nivel minim, astfel încât să nu pună în pericol reușita proiectului. 
Durata tranziției Tunisiei către democrație a fost mai mare decât se preconizase imediat după revoluția din 2011, 
când au fost semnate proiectele-test.
59
Cu privire la impactul și sustenabilitatea rezultatelor, Comisia dorește să sublinieze că obiectul specific al PJ6, astfel 
cum a fost declarat în acordul de finanțare, a constat pe de o parte în crearea unor locuri de muncă temporare și, 
pe de altă parte, în îmbunătățirea capacității de inserție profesională a mâinii de lucru slab calificate prin formare 
profesională. În opinia Comisiei, ambele obiective sunt îndeplinite. În continuare, a doua fază a proiectului a fost 
adoptată în 2016 (Programul de dezvoltare locală integrată) cu același partener de implementare. Acesta va maxi -
miza impactul și va asigura sustenabilitatea rezultatelor.
În privința proiectelor PJ7 și PJ8, dificultățile financiare pentru asigurarea întreținerii infrastructurii publice furnizate 
domeniilor informale vor fi abordate și în cadrul acestui nou program aflat în pregătire, în care dezvoltarea unei 
strategii naționale adecvate privind controlul și dezvoltarea zonelor informale, inclusiv întreținerea infrastructurii 
publice este avută în vedere, reprezentând unul dintre rezultatele preconizate.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  54
60
Comisia dorește să sublinieze faptul că de echipamentele furnizate în cadrul proiectelor PJ3 și PJ4 au beneficiat deja 
IMM-uri tunisiene orientate către export, deoarece acest lucru le permite să desfășoare în Tunisia testele la care sunt 
suspuse produsele în conformitate cu normele UE la costuri mult mai mici decât în străinătate. Acest lucru a contri -
buit la costuri de producție mai mici și la creșterea competitivității față de alți producători.
Furnizarea acestor echipamente are deja impact pozitiv în privința accesului pe piața internă a UE pentru IMM-urile 
tunisiene, chiar dacă nu a fost încheiat încă un Acord privind evaluarea conformității și acceptarea produselor indus -
triale (ACAA).
Pentru proiectul PJ11, aproape toate activitățile planificate au fost implementate până la sfârșitul programului de 
înfrățire. În plus, având în vedere că scopul programului de înfrățire a fost acordarea de sprijin Curții de Conturi 
a Tunisiei pentru elaborarea unui proiect de lege organică și pentru reorganizarea structurii sale în vedere imple -
mentării prevederilor legii după adoptarea acesteia, întârzierile nu au avut un impact semnificativ.
Cu privire la proiectul PJ12, din cauza schimbărilor frecvente ale guvernului și numirii unor directori diferiți (4 într-o 
perioadă de 3 ani), până la sfârșitul proiectului nu a putut fi pusă în aplicare întreaga legislație elaborată în cadrul 
proiectului.
Concluzii și recomandări
63
În primii ani după revoluția tunisiană, coordonarea dintre donatori s-a desfășurat în principal pe baza așa-numitelor 
Programmes d’appui a la relance (PAR), care au sprijinit planul de recuperare economică al autorităților și, ulterior, 
pe baza programului cuprinzător al FMI.
64
Comisia ia act de faptul că a fost necesară abordarea mai multor sectoare din cauza provocărilor socio-economice 
cu care se confrunta Tunisia după revoluție. Rezultatele obținute până în prezent sunt bune, deoarece asistența 
acordată de către UE a avut o contribuție semnificativă la îmbunătățirea stabilității socio-economice și politice 
în țară după revoluție. Comisia subliniază faptul că a respectat propria politică de concentrare a asistenței sale. 
Într-adevăr, în ciuda faptului că o gamă largă de activități au fost întreprinse în perioada analizată, acestea s-au înca -
drat în cele trei sectoare principale identificate în Cadrul unic de sprijin pentru perioada 2014-16.
După cum s-a menționat la punctul 43, trebuie recunoscută situația Tunisiei începând cu 2011, precum și cererile 
importante de sprijinire a procesului de tranziție care a urmat revoluției în numeroase sectoare diferite. UE a fost 
nevoită să pună în aplicare toate instrumentele de care dispunea pentru a însoți Tunisia în acest proces complex, 
care a condus la adoptarea unei noi Constituții, elogiată în unanimitate, precum și la alegeri libere și corecte.
Asistența macrofinanciară din partea UE oferă sprijin pentru balanța de plăți pentru a ajuta Tunisia să răspundă 
nevoilor acute de finanțare externă și în sprijinul programului de asistență financiară pe care l-a convenit cu FMI. 
Această asistență dă posibilitatea Tunisiei să realizeze ajustările economice necesare într-un mod mai puțin dur 
și abrupt, având scopul de a contribui la restabilirea sustenabilității sale economice, ceea ce reprezintă o condiție 
prealabilă pentru o dezvoltare socială durabilă. Prin urmare, condiționalitatea aferentă asistenței macrofinanciare 
abordează mai multe priorități din câteva sectoare interconectate de reformă structurală, având o abordare cuprin -
zătoare care să sprijine programul de ajustare economică. În opinia Comisiei, acest fapt nu reprezintă o abatere de 
la politica Comisiei de a-și concentra asistența pe un număr limitat de sectoare. În plus, în câteva domenii de sprijin 
(precum statistica, gestionarea finanțelor publice și buna guvernanță a Curții de Conturi), coordonarea puternică 
cu ceilalți donatori și în cadrul diferitelor servicii ale Comisiei a fost crucială pentru influența suplimentară avută de 
asistența macrofinanciară asupra implementării complete a reformelor importante.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  55
65
Comisia dorește să sublinieze că procesul comun de programare a fost întrerupt, în așteptarea prezentării de către 
guvern a planului său de dezvoltare pe cinci ani. Intenția Comisiei și a statelor membre fiind de a pune în acord pro -
cesul de programare cu planul de dezvoltare pe cinci ani, de a îmbunătăți diviziunea și coordonarea activităților.
Procesul comun de programare va fi reluat în 2017.
Recomandarea 1 – Consolidarea programării și concentrarea asistenței UE
Comisia și SEAE acceptă recomandarea.
(a)
Comisia și SEAE vor continua să facă apel la dialogul politic și de politici pentru a se asigura că autoritățile tunisiene 
adoptă un plan național de dezvoltare cuprinzător și strategii de reformă specifice. Aceste aspecte au fost reiterate 
în cursul vizitelor Comisarului Hahn și ÎRVP Mogherini în Tunisia și, de asemenea, în cursul vizitei președintelui Tuni -
siei la Bruxelles, în lunile noiembrie și decembrie 2016.
(b)
Comisia și SEAE vor elabora un cadru strategic unic pentru perioada 2017-20, în conformitate cu orientările UE care 
prevăd concentrarea asistenței pe trei sectoare prioritare în vederea maximizării impactului ajutorului acordat de 
către aceasta.
(c)
Programarea comună va fi reluată în 2017.
68
Comisia susține că, într-un număr mic de cazuri, indicatorii/măsurile au fost îndeplinite înaintea semnării acorduri -
lor de finanțare. Într-adevăr, măsurile respective fuseseră aprobate formal de către autorități cu multe luni înaintea 
semnării acordului de finanțare și au fost implementate de guvern la momentul adoptării deciziei de finanțare de 
către Comisie. Acest fapt ar trebui considerat o reușită, fiind rezultatul unui dialog intens de politică purtat cu auto -
ritățile și, astfel, este posibil să nu fi avut aceeași anvergură sau să nu fi fost realizat în aceeași perioadă în absența 
operațiunilor de sprijin bugetar.
69
SEAE și Comisia sunt de acord că este nevoie să se adopte măsuri pentru a anticipa deciziile de tipul „mai mult pen -
tru mai mult”.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  56
70
Comisia dorește să evidențieze faptul că PEFA este un instrument util, însă nu reprezintă o obligație și, în plus, are 
nevoie de angajament și cooperare deplină din partea țării partenere. După anul 2011, Tunisia (și partenerii săi) au 
beneficiat de douăsprezece evaluări de înaltă calitate ale sistemului de gestionare a finanțelor publice din această 
țară. Acestea au fost efectuate în cadrul programelor Comisiei și de către organizații recunoscute precum FMI, OCDE, 
Studiul privind bugetarea deschisă. În plus, înainte de a oferi sprijin AMF, în luna decembrie 2013, Comisia a des -
fășurat o evaluare operațională completă și cuprinzătoare a circuitelor administrative și financiare ale Ministerului 
Finanțelor și Băncii Centrale a Tunisiei. Prin urmare, Comisia consideră că au fost disponibile și s-au utilizat informații 
cuprinzătoare și pertinente.
Comisia confirmă că evaluarea PEFA actuală a fost lansată în 2014 și va fi finalizată în 2017. Întârzierile în finalizarea 
acesteia sunt cauzate de problemele metodologice și sunt independente de controlul Comisiei.
Recomandarea 2 – Consolidarea implementării programelor de sprijin bugetar ale UE
Comisia acceptă recomandarea.
(a)
Într-un context politic actual mai stabil în Tunisia și având în vedere coordonarea strânsă cu ceilalți donatori, Comi -
sia este de acord că în prezent indicatorii de performanță pot fi mai concentrați pentru operațiunile viitoare. Cu 
toate acestea, o abordare dinamică va continua să se aplice criteriilor de eligibilitate, în conformitate cu dispozițiile 
orientărilor privind sprijinul bugetar. În contextul din Tunisia, măsurile individuale au fost utilizate drept valori de 
referință pentru evaluarea progreselor înregistrate în ansamblu de guvern în implementarea programului național 
de reforme (unul dintre cele patru criterii de eligibilitate) și această practică s-a dovedit deosebit de eficientă.
Cu privire la ultima propoziție, conform căreia Comisia ar trebui „să condiționeze efectuarea plăților de îndeplinirea 
satisfăcătoare a fiecărei măsuri în parte și nu doar de progresele înregistrate în ansamblu”, Comisia subliniază că, 
în aplicarea comunicării din 2011 și a Concluziilor Consiliului din 2012 cu privire la „Abordarea viitoare a sprijinului 
bugetar al UE destinat țărilor terțe”, această abordare dinamică trebuie aplicată criteriilor de eligibilitate. Comisia 
stabilește legătura dintre efectuarea debursărilor și indicatorii de performanță negociați și conveniți cu guvernul 
partener numai după îndeplinirea criteriilor de eligibilitate, demonstrând existența progreselor înregistrate în 
ansamblu în implementarea programului.
(b)
Comisia recunoaște importanța PEFA ca instrument de planificare și monitorizare, însă Comisia subliniază că evalu -
area PEFA nu poate fi impusă unilateral guvernului partener. Cu toate acestea, Comisia va continua să colaboreze cu 
guvernul partener, depunând toate eforturile pentru desfășurarea unei evaluări PEFA cu frecvența recomandată.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  57
71
Perioada de 11 luni dintre momentul în care Tunisia a solicitat asistența macrofinanciară și semnarea Memorandu -
mului de înțelegere (MoU) UE-Tunisia care a inclus condiționalitatea AMF poate fi explicată după cum urmează.
Înainte de adoptarea propunerii Comisiei privind o operațiune AMF, Comisia a desfășurat o evaluare operațională 
cuprinzătoare a solidității circuitelor financiare din Tunisia pentru a se conforma cerințelor Regulamentului finan -
ciar al UE. Apoi, propunerea Comisiei a trebuit să fie aprobată de Parlament și de Consiliu în procedura legislativă 
ordinară, în conformitate cu articolul 212 din TFUE. Deși colegiuitorii au reușit să adopte propunerea Comisiei în 
termen de 5 luni fără trilog, o lună a fost irosită din cauza faptului că aprobarea de către plenul parlamentului a fost 
amânată în ultimul moment pentru plenul din aprilie II. După adoptarea operațiunii MFA, negocierile privind pro -
iectul de memorandum de înțelegere trebuiau finalizate înainte ca memorandumul de înțelegere să fi fost aprobat 
de Comitetul statelor membre și să poată fi semnat de UE în luna iulie 2014 (11 luni de la solicitarea Tunisiei). Apoi, 
autoritățile tunisiene au avut nevoie de mai mult de 6 luni pentru ratificarea memorandumului de înțelegere în luna 
martie 2015. Prima debursare a AMF a putut fi efectuată imediat după ratificare, în luna mai 2015, în timp ce a doua 
debursare a putut avea loc abia în luna decembrie 2015, din cauza nerespectării de către autoritățile tunisiene a con -
diționalității AMF.
Recomandarea 3 – Accelerarea procesului de aprobare a asistenței macrofinanciare
Comisia acceptă recomandarea.
Comisia ia act de faptul că, deși s-au înregistrat progrese semnificative cu privire la accelerarea procesului de adop -
tare a deciziilor referitoare la asistența macrofinanciară de către Parlament și Consiliu, acest proces poate fi încă 
îmbunătățit. Procesul de adoptare ar putea fi mai rapid, de exemplu, dacă numărul de reuniuni ale Comisiei pentru 
comerț internațional a Parlamentului European (INTA) premergătoare votului în cadrul INTA ar putea fi reduse, dacă 
aprobarea de către Parlament ar avea loc sistematic în cadrul plenului (inclusiv în cadrul mini-sesiunilor plenare) 
imediat ulterioare votului în cadrul INTA, dacă mini-sesiunile plenare ar putea fi folosite pentru semnare de către 
Președinții Parlamentului și al Consiliului și dacă, la rândul său, Consiliul ar utiliza de asemenea, dacă este necesar, 
procedura scrisă pentru adoptări.
Comisia ia act, de asemenea, de faptul că, în urma recomandărilor anterioare formulate de Curtea de Conturi și ca 
urmare a unei Rezoluții a Parlamentului privind AMF din anul 2003, a propus în 2011 un Regulament-cadru pentru 
AMF, având drept scop, printre altele, accelerarea procesului de adoptare a deciziilor prin înlocuirea deciziilor legis -
lative cu acte de punere în aplicare. Cu toate acestea, deoarece colegiuitorii au decis să păstreze actele legislative și 
procedura legislativă ordinară, Comisia a retras această propunere în 2013.
73
Comisia subliniază faptul că prelungirile acordate nu au determinat o creștere a costurilor totale. Acestea au fost 
„prelungiri fără costuri”, deoarece bugetul general al programelor nu poate fi majorat.
Răspunsurile Comisiei și ale SEAE  58
Prelungirile fără costuri pot determina redistribuirea anumitor costuri în detrimentul altora, însă aceste aspecte fac 
parte din riscurile asociate funcționării în aceste contexte. Cu toate acestea, în cursul negocierii cererilor de prelun -
gire fără costuri, Comisia depune toate eforturile pentru a asigura că orice costuri suplimentare de personal care 
rezultă din aceste prelungiri sunt menținute la un nivel minim, astfel încât să nu pună în pericol reușita proiectului. 
Durata tranziției Tunisiei către democrație a fost mai mare decât se preconizase imediat după revoluția din 2011, 
când au fost semnate proiectele test.
Recomandarea 4 – Îmbunătățirea planificării proiectelor
Comisia acceptă recomandarea.
Etapă Data
Adoptarea planului de audit/Demararea auditului 1.3.2016
Trimiterea oficială către Comisie (sau către o altă entitate auditată) a proiectului de 
raport1.12.2016
Adoptarea raportului final după procedura contradictorie 14.2.2017
Primirea răspunsurilor Comisiei (sau ale altei entități auditate) în toate versiunile 
lingvistice2.3.2017CUM VĂ PUTE/uni021AI PROCURA PUBLICA/uni021AIILE UNIUNII EUROPENE?
Publica/uni021Bii gratuite:
  un singur exemplar:  
pe site-ul EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);
  mai multe exemplare/postere/hăr/uni021Bi:  
de la reprezentan/uni021Bele Uniunii Europene (http://ec.europa.eu/represent_ro.htm),  
de la delega/uni021Biile din /uni021Bările care nu sunt membre ale UE (http://eeas.europa.eu/delegations/index_ro.htm)  
sau contactând re/uni021Beaua Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_ro.htm)  
la numărul 00 800 6 7 8 9 10 11 (gratuit în toată UE) (*).
(*)  Informa/uni021Biile primite sunt gratuite, la fel ca și cea mai mare parte a apelurilor telefonice (unii operatori și unele cabine  
telefonice și hoteluri taxează totuși aceste apeluri).
Publica/uni021Bii contra cost:
 pe site-ul EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Curtea a evaluat dacă asistența acordată de UE Tunisiei 
după revoluția din cadrul Primăverii arabe din 2011 a fost 
cheltuită în mod corespunzător. Concluzia Curții a fost că 
fondurile au fost, în general, cheltuite în mod adecvat, 
întrucât au contribuit semnificativ la tranziția democratică 
și la stabilitatea economică a Tunisiei după revoluție.
Cu toate acestea, au fost identificate o serie de deficiențe 
în gestionarea asistenței de către UE. Pentru remedierea 
lor, Curtea formulează o serie de recomandări în atenția 
Serviciului European de Acțiune Externă și a Comisiei 
legate de: concentrarea asistenței pe un număr redus de 
sectoare, consolidarea implementării programelor de 
sprijin bugetar și, în fine, îmbunătățirea planificării 
programelor și accelerarea implementării lor.
1977 - 2 017