EXPUNERE DE MOTIVE

1. Uniunea Europeană este parte la Convenția de la Basel privind controlul transportului peste frontiere al deșeurilor periculoase și al eliminării acestora, adoptată la 22 martie 1989 (denumită în continuare „Convenția de la Basel”).

2. Convenția de la Basel stabilește o procedură de control pentru exportul și importul de deșeuri periculoase între părți. Convenția a intrat în vigoare în 1992 și numără în prezent 175 de părți.

3. În 1995, cea de-a treia Conferință a Părților la Convenția de la Basel (COP3) a adoptat, prin Decizia III/1, un amendament la convenție (denumit în continuare „amendamentul de interzicere”) care interzice exporturile de deșeuri periculoase pentru eliminare definitivă și reciclare dinspre țările incluse în anexa VII (părți la Convenția de la Basel care sunt membre ale UE, OCDE și Liechtenstein) către țări care nu sunt incluse în anexa VII (toate celelalte părți la convenție).

4. La 30 septembrie 1997, UE a acceptat amendamentul de interzicere.

5. Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri[1] transpune în legislația UE dispozițiile Convenției de la Basel și amendamentul de interzicere, prin stabilirea unui sistem de supraveghere și control aplicabil transferurilor de deșeuri în, dinspre și înspre UE și în special prin interzicerea exporturilor de deșeuri periculoase dinspre UE către țări non-OCDE.

6. Amendamentul de interzicere nu a intrat încă în vigoare. Până în prezent, 69 de părți la Convenția de la Basel au ratificat respectivul amendament. Părțile nu au reușit încă să ajungă la un consens referitor la o interpretare comună a articolului 17 alineatul (5) din Convenția de la Basel (anexa I la prezenta decizie), care reglementează numărul de ratificări necesar pentru intrarea în vigoare a amendamentelor la Convenție. Părțile au avut și continuă să aibă păreri divergente în privința numărului de părți necesar pentru ratificarea amendamentului de interzicere înainte ca acesta să poată intra în vigoare, în pofida eforturilor depuse începând cu cea de-a opta Conferință a Părților (COP8).

7. Având în vedere timpul scurs de la adoptarea amendamentului de interzicere și pentru a pune capăt impasului, președintele indonezian al celei de-a noua Conferințe a Părților (COP9) a redactat o declarație „privind posibila cale de urmat în privința amendamentului de interzicere”, care a fost recunoscută în unanimitate de părți, prin Decizia IX/26.

8. Prin intermediul acestei declarații, președintele și-a propus să lanseze un proces de reafirmare a obiectivelor amendamentului de interzicere și să examineze mijloacele prin care aceste obiective ar putea fi îndeplinite. Președintele indonezian a invitat toate părțile să creeze condiții propice în acest sens, între altele printr-o serie de inițiative naționale care să conducă la atingerea obiectivelor amendamentului de interzicere. Astfel de inițiative naționale ar contribui la impulsionarea eforturilor de ratificare a amendamentului și ar accelera intrarea sa în vigoare.

9. Ca răspuns la această invitație, Indonezia și Elveția au lansat o inițiativă națională cu scopul de a formula recomandări cu ocazia celei de-a zecea Conferințe a Părților la Convenția de la Basel (COP10) cu privire la calea de urmat pentru protejarea țărilor vulnerabile, care nu dispun de capacități corespunzătoare de gestionare ecologică rațională a deșeurilor periculoase, împotriva importurilor nedorite de deșeuri periculoase, precum și pentru a garanta că transportul peste frontiere al deșeurilor periculoase, mai ales către țări în curs de dezvoltare, reprezintă o gestionare ecologică rațională a deșeurilor periculoase, în conformitate cu cerințele Convenției de la Basel.

10. Proiectul de recomandări pregătit de Indonezia și Elveția își propune să obțină acordul părților, fără a se aduce atingere niciunui alt acord multilateral privitor la mediu, pentru ca articolul 17 alineatul (5) din Convenția de la Basel să fie interpretat în sensul în care pentru intrarea în vigoarea a respectivului amendament este necesară acceptarea acestuia de către trei sferturi dintre părți la momentul adoptării amendamentului, cu observația că această interpretare a articolului 17 alineatul (5) nu obligă nicio parte să ratifice amendamentul.

În aceste condiții, la conferința COP10 Uniunea trebuie să sprijine adoptarea deciziei privitoare la intrarea în vigoare a amendamentului de interzicere din perspectiva interpretării articolului 17 alineatul (5) din Convenția de la Basel, în conformitate cu recomandările formulate de Indonezia și Elveția.

2011/0180 (NLE)

Propunere de

DECIZIE A CONSILIULUI

de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în privința interpretării articolului 17 alineatul (5) din Convenția de la Basel în cadrul celei de-a zecea Conferințe a Părților (COP 10) la Convenția de la Basel privind controlul transportului peste frontiere al deșeurilor periculoase și al eliminării acestora

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1), coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

având în vedere propunerea Comisiei[2],

întrucât:

1. UE este parte la Convenția de la Basel privind controlul transportului peste frontiere al deșeurilor periculoase și al eliminării acestora (denumită în continuare „Convenția de la Basel”) și la amendamentul la convenție care interzice exporturile de deșeuri periculoase pentru eliminare definitivă și reciclare dinspre un număr de țări dezvoltate (cele mai multe dintre ele membre ale OCDE) către țări în curs de dezvoltare (denumit în continuare „amendamentul de interzicere”).

2. Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri[3] transpune în legislația UE dispozițiile din Convenția de la Basel și amendamentul de interzicere;

3. Amendamentul nu a intrat încă în vigoare din cauză că părțile nu au reușit până în prezent să ajungă la un consens referitor la o interpretare comună a articolului 17 alineatul (5) din Convenția de la Basel, care reglementează numărul de ratificări necesar pentru intrarea în vigoare a amendamentelor la Convenție.

4. În vederea rezolvării acestei probleme, Indonezia și Elveția au pregătit recomandări pentru cea de-a zecea Conferință a Părților la Convenția de la Basel (COP10); recomandările își propun să obțină acordul părților, fără a se aduce atingere niciunui alt acord multilateral privitor la mediu, pentru ca articolul 17 alineatul (5) din Convenția de la Basel să fie interpretat în sensul în care pentru intrarea în vigoarea a respectivului amendament este necesară acceptarea acestuia de către trei sferturi dintre părți la momentul adoptării amendamentului, cu observația că această interpretare a articolului 17 alineatul (5) nu obligă nicio parte să ratifice amendamentul.

5. Se așteaptă ca în cadrul COP10 să se adopte decizia privitoare la intrarea în vigoare a amendamentului de interzicere din perspectiva interpretării articolului 17 alineatul (5) din Convenția de la Basel. Această decizie va produce efecte juridice.

6. Se propune în această privință susținerea recomandărilor pregătite de Indonezia și Elveția cu privire la interpretarea articolului 17 alineatul (5) din Convenția de la Basel,

ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

Articol unic

La cea de-a zecea Conferință a Părților (COP10) la Convenția de la Basel privind controlul transportului peste frontiere al deșeurilor periculoase și al eliminării acestora, Comisia susține, în numele Uniunii, adoptarea deciziei privitoare la intrarea în vigoare a amendamentului de interzicere din perspectiva interpretării articolului 17 alineatul (5) din Convenția de la Basel, în conformitate cu recomandările formulate de Indonezia și Elveția (anexa II la prezenta decizie).

Adoptată la Bruxelles,

Pentru Consiliu

Președintele

Anexa I

Articolul 17 alineatul (5) din Convenția de la Basel

„Instrumentele de ratificare, aprobare, confirmare oficială sau acceptare a amendamentelor vor fi păstrate in arhivă de către depozitar. Amendamentele adoptate conform alineatelor (3) sau (4) de mai sus vor intra in vigoare între părțile care le-au acceptat în a 90-a zi după primirea de către depozitar a instrumentelor lor de ratificare, aprobare, confirmare oficială sau acceptare de către cel puțin trei sferturi dintre părțile care le-au acceptat sau de către cel puțin două treimi dintre părțile la protocolul în cauză care le-au acceptat, cu excepția cazurilor în care se prevede altfel în respectivul protocol. Amendamentele vor intra în vigoare pentru orice altă parte în a 90-a zi după ce partea respectivă depozitează instrumentele ei de ratificare, aprobare, confirmare oficială sau acceptare a amendamentelor.”

Anexa II

" CLI/2010/3/1

Inițiativă națională a Indoneziei și Elveției pentru ameliorarea eficacității Convenției de la Basel

Propunere pregătită de Indonezia și Elveția

Introducere

7. Prin decizia IX/26, Conferința Părților la Convenția de la Basel a luat act de „declarația președintelui privind posibila cale de urmat în privința amendamentului de interzicere” din anexa la respectiva decizie și a invitat părțile să ia în considerare această cale de urmat în toate cazurile în care acest lucru este posibil.

8. În declarația sa, președintele a încercat să lanseze un proces de reafirmare a obiectivelor amendamentului și de explorare a căilor prin care aceste obiective ar putea fi îndeplinite. Președintele a invitat toate părțile să creeze condiții propice în acest sens, între altele printr-o serie de inițiative naționale care să conducă la atingerea obiectivelor respective.

9. Pe baza acelei declarații, guvernele Indoneziei și Elveției și-au arătat disponibilitatea de a organiza o inițiativă națională pentru discutarea, într-o manieră informală și dinamică, a opiniilor diverșilor factori interesați privitoare la calea de urmat pentru a se garanta că transportul peste frontiere al deșeurilor periculoase, în special către țări în curs de dezvoltare și țări cu economii în tranziție, reprezintă o gestionare ecologică rațională a deșeurilor periculoase, în conformitate cu cerințele Convenției de la Basel.

Procesul

10. În cadrul Inițiativei naționale Indonezia-Elveția (denumită în continuare „inițiativa CLI”) au avut loc trei reuniuni, cu sprijinul Secretariatului Convenției de la Basel și al consultanților. Prima dintre acestea a avut loc pe insula Bali, în Indonezia, între 15 și 17 iunie 2009, cea de-a doua la Wildhaus, în Elveția, între 12 și 15 ianuarie 2010, iar cea de-a treia la Hilterfingen, în Elveția, între 24 și 28 septembrie 2010. Rezultatele primelor două reuniuni au fost prezentate celei de-a șaptea sesiuni a grupului de lucru deschis ( OEWG ) între 10 și 14 mai 2010 (UNEP/CHW/OEWG/7/7 și UNEP/CHW/OEWG/7/INF/8)

11. Documentația și rezultatele reuniunilor care au avut loc în cadrul inițiativei CLI au fost distribuite părților și altor factori interesați prin e-mail și prin intermediul site-ului web al Convenției de la Basel. Toate părțile și toți factorii interesați au avut ocazia să trimită comentarii privind problemele care urmau să fie discutate, iar o serie de factori interesați care nu erau direct implicați în inițiativa CLI au avut contribuții importante la procesul de reflecție.

12. Prima reuniune a examinat statisticile disponibile privitoare la transporturile peste frontiere ale deșeurilor și a discutat motivele posibile pentru care aceste transporturi peste frontiere se efectuează către țări în care nu se poate asigura o gestionare ecologică rațională. Această examinare a condus la pregătirea unei analize a respectivelor motive.

13. A doua întrunire a aprofundat analiza motivelor posibile ale transportului peste frontiere al deșeurilor periculoase în locuri unde nu se poate asigura gestionarea ecologică rațională a deșeurilor și a examinat de asemenea un document privitor la impactul transportului peste frontiere al deșeurilor periculoase asupra sănătății umane și a mediului. În lumina acestor discuții, s-a elaborat în cadrul reuniunii o listă cu posibilele elemente pentru găsirea unei căi de urmat.

14. A treia reuniune s-a concentrat pe pregătirea de propuneri concrete pentru recomandările destinate să fie luate în considerare de Conferința Părților. O descriere mai detaliată a contextului acestor recomandări este inclusă într-o notă explicativă distribuită împreună cu prezentul document.

Aspecte generale

15. Intrarea în vigoare a amendamentului de interzicere este o chestiune importantă din punct de vedere politic. Au fost examinate obstacolele care stau în calea intrării sale în vigoare și modalități de depășire a acestor obstacole, pregătindu-se proiecte de recomandări care să fie transmise Conferinței Părților… Părțile nu sunt obligate să ratifice amendamentul decât dacă au devenit părți la convenție după intrarea în vigoare a acestuia.

16. Examinarea datelor privind fluxurile de deșeuri și efectele acestora asupra sănătății umane arată că transporturile între țări care nu sunt incluse în anexa VII continuă să crească, având la bază cererea din ambele părți, iar gestionarea și transporturile ilegale de deșeuri periculoase în aceste țări sunt motive de îngrijorare. Aceste probleme nu ar fi rezolvate prin amendamentul de interzicere.

17. Prin urmare, o serie de recomandări apărute în cadrul procesului CLI se referă la modalități de abordare a acestor probleme și de ameliorare a standardelor privind practicile de gestionare a deșeurilor, intensificarea eforturilor de combatere a traficului ilegal, acordarea de asistență țărilor vulnerabile pentru a se proteja împotriva importurilor nedorite și clarificarea anumitor aspecte legate de punerea în aplicare a Convenției de la Basel.

Măsură propusă

18. Conferința Părților ar putea adopta o decizie în acest spirit:

Conferința Părților

19. Referitor la intrarea în vigoare a amendamentului de interzicere

Recunoscând existența unor părți vulnerabile, care nu sunt capabile de gestionarea ecologică rațională a deșeurile periculoase și de altă natură, dar care continuă să primească astfel de deșeuri, problemă care duce la prejudicii grave și trebuie abordată urgent;

Observând că amendamentul Convenției de la Basel adoptat prin decizia III/1 a Conferinței Părților reprezintă una din modalitățile prin care se poate face față acestei provocări, dar că există și alte modalități de reacție responsabilă la respectiva provocare, în special printr-o aplicare strictă a procedurii de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză și prin consolidarea gestionării ecologice raționale a deșeurilor și a legislației naționale;

Ținând cont de decizia VIII/30 a Conferinței Părților, care subliniază că părțile la convenție au ultimul cuvânt în materie de interpretare a convenției,

Accentuând nevoia ca părțile să ajungă la un acord privind interpretarea articolului 17 alineatul (5) din Convenția de la Basel, ceea ce ar reprezenta un pas important în evoluția convenției,

20. Salută inițiativele și activitățile practice care au avut loc ca reacție la solicitarea adresată părților de președintele celei de-a noua reuniuni a Conferinței Părților, prin care acestea erau încurajate să accelereze ratificarea amendamentului de interzicere, astfel încât să se faciliteze intrarea în vigoare a acestuia, și invită părțile să continue întreprinderea de măsuri concrete în direcția încurajării și sprijinirii părților pentru ratificarea amendamentului, inclusiv:

21. Măsuri specifice, cum ar fi Inițiativa Nordică, pentru acordarea de asistență părților care se confruntă cu dificultăți juridice și tehnice la ratificarea amendamentului de interzicere;

22. Reuniuni regionale;

23. Studii de țară privind implicațiile ratificării și ale intrării în vigoare.

24. Stabilește, fără a se aduce atingere niciunui alt acord multilateral privitor la mediu, ca articolul 17 alineatul (5) din Convenția de la Basel să fie interpretat în sensul în care pentru intrarea în vigoarea a respectivului amendament este necesară acceptarea acestuia de către trei sferturi dintre părți la momentul adoptării amendamentului, cu observația că această interpretare a articolului 17 alineatul (5) nu obligă nicio parte să ratifice amendamentul.

[1] JO L 190, 12.7.2006, p. 1.

[2] JO C […], […], p. […].

[3] JO L 190, 12.7.2006, p. 1.