RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 376/1

Avizul Comitetului Economic și Social European pe tema „Promovarea energiilor regenerabile și politica europeană de vecinătate: exemplul euromediteraneean” (aviz exploratoriu)

2011/C 376/01

Raportor: dl Pierre Jean COULON

Coraportor: dl Stéphane BUFFETAUT

La 28 ianuarie 2011, în conformitate cu articolul 262 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Comisia Europeană a hotărât să consulte Comitetul Economic și Social European cu privire la

„Promovarea energiilor regenerabile și politica europeană de vecinătate: exemplul euromediteraneean”

(aviz exploratoriu).

Secțiunea pentru relații externe, însărcinată cu pregătirea lucrărilor Comitetului pe această temă, și-a adoptat avizul la 8 septembrie 2011.

În cea de-a 474-a sesiune plenară, care a avut loc la 21 și 22 septembrie 2011 (ședința din 21 septembrie 2011), Comitetul Economic și Social European a adoptat prezentul aviz cu 164 voturi pentru, 2 voturi împotrivă și 9 abțineri.

1. Concluzii și recomandări: de la cacofonie la eufonie

1.1 Comitetul Economic și Social European dorește reinstaurarea păcii în țările mediteraneene și un viitor de stabilitate în regiunea euromediteraneeană.

1.2 Evenimentele recente din țările din nordul Africii și din Orientul Mijlociu confirmă faptul că un scenariu neintervenționist (laisser-faire) nu mai este posibil și că trebuie construit un viitor mai durabil, în centrul căruia să fie puse bunăstarea indivizilor și dezvoltarea socială.

1.3 În acest context, este imperativ ca promovarea energiei din surse regenerabile, în special a energiei solare, să se bazeze pe o cooperare regională care să vizeze dezvoltarea în comun.

1.4 CESE salută inițiativele regionale în favoarea dezvoltării pe scară largă a surselor regenerabile de energie în zona mediteraneeană (PSM – Planul solar mediteraneean, Dii, Medgrid etc.) și dorește o punere în aplicare rapidă, eficientă și coordonată a acestor inițiative.

1.5 Pe lângă aceste inițiative, CESE cheamă la încheierea unui New Green Deal în regiune, bazat pe un consum rațional de energie, care să determine o mutație radicală în modelele noastre de consum și de producție.

1.6 Potențialul de reducere a consumului de energie și de cărbune în regiunea mediteraneeană este considerabil. Acesta depinde, pe de o parte, de tehnologii care trebuie promovate și, pe de altă parte, de comportamente noi, care trebuie încurajate. Îmbunătățirea eficienței energetice este un complement indispensabil pentru dezvoltarea energiei din surse regenerabile.

1.7 Realizarea în practică a unui sistem energetic cu consum redus de cărbune nu este numai responsabilitatea sectorului energetic al fiecărei țări. Aceasta necesită o solidaritate regională puternică și finanțări importante în cadrul unui demers în care toate părțile, atât cele din Nord, cât și cele din Sud, să aibă de câștigat.

1.8 Având în vedere diversitatea situațiilor existente în diferite țări sub aspectul resurselor disponibile, al nivelului necesităților și al emisiilor de gaze cu efect de seră, țările terțe mediteraneene au de fapt responsabilități comune, dar diferențiate. În consecință, avem nevoie de o viziune regională declinată în strategii naționale adaptate și solide.

1.9 Pe plan național, în țările de pe malul sudic, trebuie să se introducă programe (legislație, stimuli fiscali, norme) pentru crearea unor condiții favorabile promovării energiilor regenerabile. Aceasta ar trebui să includă un program pe termen lung care să urmărească eliminarea definitivă a subvențiilor cu efecte negative acordate surselor de energie bazate pe combustibili fosili.

1.10 Salutăm inițiativa Comisiei Europene, care își regândește abordarea față de regiunea mediteraneeană și susține o cooperare structurată și consolidată cu țările din regiune, în care sursele regenerabile de energie să reprezinte un subiect de referință (1).

1.11 Apreciem însă că această voință de cooperare trebuie să se traducă rapid în acțiuni și programe. CESE insistă asupra faptului că orice dialog care se inițiază ar trebui să cuprindă, încă de la început, o componentă consacrată aspectelor sociale.

1.12 Confirmăm apelul lansat de CESE în avizul său din martie 2011 pe tema „Ce tip de politică de vecinătate poate garanta siguranța aprovizionării cu energie în UE?” (2), în favoarea extinderii Comunității Energetice (Comunitatea Energetică a Europei de Sud-Est, care reunește țările din Balcani) către țările de pe țărmul sudic al bazinului mediteraneean și a unei misiuni specifice de sprijin pentru dezvoltarea eficienței energetice, a energiei din surse regenerabile, a interconectării rețelelor și a interoperabilității acestora.

1.13 Începând cu țările Magrebului, această comunitate ar trebui să integreze anumite elemente adecvate ale legislației comunitare. Totodată, noua comunitate va trebui să aibă ca obiectiv promovarea unei noi carte a energiei și a unui nou protocol privind eficacitatea energetică și dezvoltarea energiei din surse regenerabile.

1.14 În acest context, Comitetul reamintește totodată importanța instituirii unui forum social, după modelul celui apărut pe lângă Comunitatea Energetică a Europei de Sud-Est. Dezvoltarea energiei din surse regenerabile nu ar trebui să se limiteze la proiecte pur industriale.

1.15 CESE consideră că asistența tehnică menită să creeze competențe la nivel local în materie de energii regenerabile și eficiență energetică, care să contribuie la dezvoltarea surselor regenerabile de energie, reprezintă o necesitate, la fel ca și cooperarea Sud-Sud. Nevoile de formare profesională în materie de tehnologii legate de producția de energie din surse regenerabile ar trebui identificate în prealabil și ar trebui să ducă la formularea unui plan de acțiune euromediteraneean adaptat.

1.16 Recomandăm ferm acordarea unui sprijin sporit activităților de cercetare și dezvoltare, în vederea creșterii rentabilității economice a proiectelor în materie de energie din surse regenerabile. Transferurile de tehnologie s-ar putea efectua în cadrul unei platforme regionale comune de cercetare și dezvoltare, care să includă universitățile și centrele de cercetare.

1.17 În acest sens, CESE preconizează crearea unui program ERASMUS mediteraneean în domeniul energiei, care să le permită studenților din întreaga regiune (nord, sud, est, vest) să se formeze în domeniul tehnologiilor în materie de energii regenerabile și durabile.

1.18 Este necesară înzestrarea cu noi mijloace de sprijinire și de stimulare a surselor regenerabile de energie. Acestea ar trebui să permită asigurarea echilibrului financiar al proiectelor, între altele al celor prevăzute în articolul 9 al directivei europene privind energia din surse regenerabile (3).

1.19 CESE susține proiectul de creare a unei bănci euromediteraneene de investiții, precum și comunicările recente ale Parlamentului European și ale Adunării parlamentare a Uniunii pentru Mediterana în acest sens.

1.20 CESE apreciază ca fiind necesară conceperea unor mecanisme inovatoare și adaptate pentru susținerea energiei din surse regenerabile. Identificarea acestor mecanisme ar trebui realizată într-un cadru euromediteraneean și ar trebui să permită lansarea de proiecte-pilot, sprijinite de banca euromediteraneeană de investiții, care să contribuie la un nou pact în materie de mediu (New Green Deal).

1.21 De asemenea, este esențial ca, în cadrul negocierilor comerciale, să se promoveze liberalizarea comerțului cu bunuri și servicii care promovează energia din surse regenerabile.

1.22 Planurile de acțiune adoptate în cadrul politicii europene de vecinătate (PEV) reprezintă un instrument-cheie pentru favorizarea obiectivelor energetice naționale și regionale în relațiile bilaterale.

1.23 CESE subliniază totodată că noua directivă privind sistemul de comercializare a cotelor de emisii (ETS – emmissions trading scheme) (4) referitoare la finanțarea pe baza pieței carbonului riscă să cauzeze pierderea mai multor surse de finanțare destinate proiectelor lansate în sudul Mediteranei, în cazul în care Comisia nu se angajează, așa cum se prevede în directivă, să înceapă negocieri cu statele terțe.

1.24 Se constată că lansarea Planului solar mediteraneean (PSM) constituie catalizatorul mai multor inițiative pentru dezvoltarea energiei din surse regenerabile în regiune, aceasta fiind o evoluție care merită salutată. Cu toate acestea, în absența unei bune coordonări între aceste diferite inițiative – și între instituțiile care le gestionează și le susțin (Comisia Europeană, UpM, …) – rezultatele riscă să fie sub așteptări. Prin intermediul programelor de asistență tehnică în favoarea țărilor din sud și de sprijinire a diferitelor inițiative, UE poate contribui la o introducere efectivă și armonioasă a energiilor regenerabile în regiune, putând transforma actuala cacofonie în eufonie.

1.25 În ceea ce privește rețelele energetice, producția descentralizată de energie solară ar constitui un răspuns eficace și viabil din punct de vedere economic în zonele izolate, care nu dispun de rețea de distribuție. Aceasta este utilă în mod special pentru teritoriile întinse, cu o densitate a populației mică.

1.26 Ar fi indicat să se instituie la nivel comunitar un instrument de garantare a riscului politic în țările din sudul bazinului mediteraneean (de exemplu prin emiterea de obligațiuni garantate de UE). De asemenea, ar trebui ca pe viitor să se garanteze angajamentul statelor membre de a cumpăra un minimum de energie electrică de la țările din Sud.

1.27 Un efort de sensibilizare a tuturor actorilor, inclusiv a societății civile, față de toate inițiativele este esențial. Programele naționale pentru promovarea energiei din surse regenerabile ar trebui să includă campanii de sensibilizare cu privire la eficiența energetică și la energiile regenerabile. Un sprijin important pentru această mobilizare l-ar putea constitui rețelele sociale și noile tehnologii ale informației și comunicațiilor.

2. Introducere

2.1 Regiunea înregistrează de mai multe decenii o amplă creștere socioeconomică și o urbanizare galopantă, mai ales în zonele litorale. Aceste tendințe vor continua. Efectele combinate ale acestor factori fac din Mediterana un ecosistem fragil, care se degradează (5).

2.2 În domeniul energiei, regiunea mediteraneeană se caracterizează prin două tipuri de inegalități evidente și majore: inegalitățile dintre țările din nord, mai bogate și cu consum mai mare de energie decât cele din sud, și inegalitățile în ceea ce privește existența resurselor energetice.

2.3 În ciuda progreselor realizate, tendințele actuale ale regiunii în domeniul energetic nu sunt durabile. Trebuie să inversăm aceste tendințe prin măsuri coordonate, pentru a evita o dezvoltare caracterizată de emisii crescute de CO2 și de un consum nerațional de energie. Vor putea fi create locuri de muncă în domenii care reprezintă nișe de creștere, cum ar fi eficiența energetică, construcțiile ecologice, accesul la serviciile de bază, industriile și tehnologiile în domeniul energiilor regenerabile.

2.4 Deși pot fi menționate exemple de bune practici care s-au dovedit a avea succes, cum ar fi adoptarea unei legi specifice privind energia din surse regenerabile în Algeria, realizarea mai multor proiecte cu precădere solare și eoliene în Egipt, Maroc și Tunisia, eforturile angajate în prezent pentru a le conferi un caracter de lungă durată și o dezvoltare la scară mai largă sunt, din păcate, insuficiente în majoritatea cazurilor.

2.5 Trebuie însă să recunoaștem că, după o lungă perioadă de scepticism sau de indiferență, dezvoltarea durabilă în domeniul energiei în regiunea mediteraneeană începe în prezent să influențeze, mai mult sau mai puțin concret, practicile întreprinderilor, ale autorităților locale, ale statelor sau pe cele în materie de cooperare.

3. Perspectivele în materie de energie în regiunea mediteraneeană: potențialul și beneficiile energiilor regenerabile și ale unei creșteri a eficienței energetice

3.1 Dependența energetică în regiunea mediteraneeană și în UE ar putea crește considerabil. Nivelul dependenței energetice regionale era de 42 % în 2007. Potrivit lucrărilor Observatorului mediteraneean al energiei (OME), în perspectiva anului 2030, acest nivel ar urma să se stabilizeze și chiar să scadă, pentru a atinge 40 % (40 % pentru petrol, 30 % pentru gaze și 70 % pentru cărbune), în timp ce va fi mai mare în țările din nord, unde ar trebui să atingă 97 %. În acest context, scenariul alternativ al Observatorului mediteraneean al energiei arată că, în perspectiva anului 2030, ar fi posibilă reducerea acestei tensiuni și aducerea nivelului de dependență regional la 18 %. Dar chiar și în acest caz, vor rămâne decalaje importante între țări. Riscurile sociale și economice legate de creșterea costurilor de aprovizionare și de repercusiunile acesteia în factura energetică a țărilor, a gospodăriilor și a întreprinderilor ar fi astfel mult mai accentuate.

3.2 Indiferent de scenariu, emisiile de CO2 din regiune produse prin consumul de surse de energie fosile vor depăși cu cel puțin 30 % nivelul lor din 1990. De asemenea, în 2030, emisiile pe cap de locuitor din țările sud și est-mediteraneene, deși ar reprezenta cu 40 % mai puțin față de cele ale țărilor nord-mediteraneene, ar putea fi de aproximativ 55 % din emisiile totale din bazinul mediteraneean, față de 36 % în 2007.

3.3 Se prefigurează un risc din ce în ce mai mare, în legătură cu deficitul de apă din regiune, care este din ce în ce mai mare. Desalinizarea deja dezvoltată în mai multe țări este cvasi-inevitabilă, iar acest lucru este de natură să accentueze tensiunile legate de interdependența dintre apă și energie.

3.4 Aspirația către dezvoltare economică și socială este legitimă, iar pentru aceasta energia este indispensabilă. Problema energiei este suficientă pentru a compromite radical dezvoltarea economică și socială, lucru valabil nu numai pentru țările cele mai „vulnerabile”.

3.5 Noua paradigmă energetică constă, deci, în a concepe „sistemul energetic” ca înglobând nu numai sectorul energetic (oferta), ci și consumul de energie (cererea), și în a asigura dezvoltarea acestuia, astfel încât să se obțină un serviciu energetic în codiții optime sub aspectul resurselor, costurilor economice și sociale și de protecție a mediului pe plan local și mondial. Acest lucru aduce în prim-plan o serie de actori noi: întreprinderile, colectivitățile, gospodăriile, specialiștii din domeniul construcțiilor, al transporturilor, al producției industriale sau agricole, precum și din sectorul terțiar.

3.6 Potențialul de reducere a consumului de energie și de cărbune în regiunea mediteraneeană este considerabil. Mai multe estimări de încredere arată că, în următorii douăzeci de ani, există potențialul de a realiza o reducere a consumului cu 20 % (aceasta putând fi mai mare dacă prețurile la energie continuă să crească).

3.7 Creșterea eficienței energetice este un complement indispensabil pentru dezvoltarea energiei din surse regenerabile. Trebuie remarcat faptul că eficiența energetică și reducerea consumului de energie depind, înainte de orice, de acțiunile cetățenilor, ale întreprinderilor și ale lucrătorilor și de schimbările de comportament ale acestora (6).

3.8 Însă dezvoltarea acestui potențial este îngrădită de mai multe obstacole. Acestea sunt de natură instituțională și legislativă, tehnică, financiară sau țin de formarea profesională și de informare etc. Trebuie remarcat însă faptul că energiile regenerabile sunt în cea mai mare parte a cazurilor mai puțin competitive decât energiile convenționale, mai ales în contextul actual, caracterizat prin absența internalizării costurilor externe.

3.9 Pentru a reduce această discrepanță, trebuie introduse pe plan național programe vizând crearea unor condiții favorabile promovării energiei din surse regenerabile, care ar trebui să vizeze o legislație națională în favoarea dezvoltării energiilor regenerabile, stimuli fiscali și norme. În același scop, este oportună introducerea unor planuri naționale pe termen lung pentru reducerea și chiar eliminarea definitivă a subvențiilor cu efecte negative, acordate surselor de energie bazate pe combustibili fosili, care să se înscrie în procesul de dezvoltare a energiilor regenerabile. Aceste programe ar trebui să ia în considerare situația grupurilor celor mai vulnerabile ale populației.

3.10 Este necesară totodată crearea unui cadru de reglementare clar, precum și a unor noi mijloace de sprijin și de stimulare a surselor regenerabile de energie, ceea ce ar permite să se asigure echilibrul financiar al proiectelor, în conformitate cu articolul 9 al directivei europene privind energia din surse regenerabile.

3.11 Un aspect-cheie al dezvoltării energiilor regenerabile îl reprezintă sprijinul pentru producția descentralizată de energie electrică, în special solară, prin legislație, prin finanțări și printr-o formare adecvate.

3.12 Un obstacol major constă și în percepția diferiților actori asupra energiilor regenerabile. Un efort de sensibilizare a tuturor actorilor, inclusiv a societății civile, este esențial. Programele naționale pentru promovarea energiei din surse regenerabile ar putea include campanii de sensibilizare atât cu privire la eficiența energetică, cât și la energia din surse regenerabile care urmează să fie dezvoltată.

4. Chestiunea „energie/mediu/cooperare” în regiunea mediteraneeană: dimensiunea regională

4.1 Având în vedere diversitatea situațiilor existente în diferite țări, țările mediteraneene au de fapt responsabilități comune, dar diferențiate. Responsabilitățile sunt comune în ceea ce privește imaginarea unui viitor durabil în materie de energie, definirea marilor axe ale acestuia și construirea împreună a unor baze comune (resurse, mecanisme de finanțare, schimb de bune practici, formare profesională, consolidarea capacităților, transfer de tehnologie etc.). Responsabilitățile sunt diferențiate la nivelul punerii în aplicare, ceea ce implică luarea în considerare a specificului fiecărei țări (fără preferințe în materie de tehnologie preexistente). În consecință, avem nevoie de o viziune regională declinată în strategii naționale adaptate și solide.

4.2 Tendințele care indică o creștere accentuată a cererii de energie în regiune, amploarea preocupărilor legate de dezvoltarea socioeconomică durabilă, cele în materie de securitate a aprovizionării și de tranziția necesară către economii cu emisii reduse de carbon, în vederea adaptării la un context climatic în schimbare, nu fac decât să accentueze necesitatea și urgența mutației radicale în punerea în aplicare a politicilor complementare vizând cumpătarea energetică.

4.3 Această provocare nu poate fi depășită decât prin punerea bazelor unei cooperări euromediteraneene articulate în jurul unui nou model de sisteme energetice, compatibile cu dezvoltarea durabilă, pentru a răspunde nevoilor actuale fără a periclita capacitatea generațiilor viitoare de a-și satisface propriile nevoi. La nivel regional, armonizarea legislațiilor și adoptarea unor instrumente flexibile vor fi vitale pentru crearea unei piețe competitive a energiei „verzi”.

4.4 CESE salută accentul pe care Comisia Europeană îl pune, în contextul PEV, pe potențialul de cooperare în materie de producție și de gestiune a energiei din surse regenerabile, precum și dorința acesteia ca cooperarea în domeniul energiei să fie consolidată prin intermediul unui dialog mai susținut cu țările din zona mediteraneeană.

4.5 CESE apreciază totuși că această dorință trebuie să se traducă rapid în acțiuni și programe vizând promovarea acestei cooperări. El subliniază că orice dialog inițiat ar trebui să cuprindă încă de la început o componentă consacrată aspectelor sociale, pentru a asigura faptul că dezvoltarea energiilor regenerabile se înscrie într-un plan mai amplu de dezvoltare economică și socială. Pentru a valida acest proces, va trebui să li se acorde o importanță crescută partenerilor sociali. Totodată, este de dorit să fie implicată societatea civilă, în sensul larg al termenului, precum și mass-media, pentru a garanta că populațiile acceptă eforturile depuse în contextul urmăririi unor „interese comune specifice” ale țărilor din nord și din sud.

4.6 CESE confirmă apelul lansat în avizul CESE din martie 2011 pe tema „Ce tip de politică de vecinătate poate garanta siguranța aprovizionării cu energie în UE?” (7) și susține propunerea Comisiei de a oferi perspective credibile de integrare, progresivă și diferențiată, a sudului regiunii mediteraneene în piața internă a energiei din UE, eventual prin instituirea unui fel de „comunitate a energiei” între UE și țările din sudul Mediteranei sau prin extinderea Tratatului de instituire a Comunității Energiei la vecinii care nu au aderat încă la acesta.

4.7 CESE consideră că noua comunitate va trebui să aibă ca obiectiv promovarea unei noi carte a energiei și a unui nou protocol privind eficiența energetică și dezvoltarea energiei din surse regenerabile. În acest context, reamintește totodată importanța instituirii unui forum social, după modelul celui inițiat în cadrul Comunității Energetice a Europei de Sud-Est (țările din Balcani).

4.8 CESE cheamă la încheierea unui New Green Deal în regiune, bazat pe un consum rațional de energie, care să determine o mutație radicală în modelele noastre de consum și de producție.

4.9 Chestiunea finanțării are un caracter deosebit de important. Pentru a favoriza finanțările private, este primordial să fie rezolvată chestiunea riscurilor politice. De exemplu, în contextul Planului solar mediteraneean, ar fi indicat să se instituie la nivel comunitar un instrument de garantare a riscului politic (de exemplu prin emiterea de obligațiuni garantate de UE).

4.10 Comitetul de declară în favoarea proiectului de creare a unei bănci euromediteraneene de investiții și susține comunicările recente ale Parlamentului European (8) și, respectiv, Adunării parlamentare a Uniunii pentru Mediterana (9) în acest sens. Comitetul își exprimă dorința ca această bancă să fie lansată la inițiativa Băncii Europene de Investiții, în special în parteneriat cu instituțiile financiare din sudul bazinului mediteraneean.

5. Cercetarea, transferurile tehnologice, dezvoltarea capacităților, formarea, comerțul și participarea societății civile

5.1 Schimbarea radicală a paradigmei energetice, prin înlocuirea priorității acordate ofertei cu cea acordată cererii, modifică profund relațiile cetățeanului cu sistemele energetice. În acest context, Comitetul solicită o colaborare în sistem de rețea între universitățile de pe cele două țărmuri ale Mediteranei și își dorește sprijinirea inițiativelor care permit schimbul de experiență și de bune practici între toți actorii implicați, după exemplul Universității mediteraneene de vară în domeniul energiei durabile în regiunea mediteraneeană.

5.2 Recomandăm ferm sporirea sprijinului pentru activitățile de cercetare și dezvoltare, care, prin încurajarea inovațiilor tehnologice, pot genera creșteri considerabile ale productivității, de natură să îmbunătățească rentabilitatea economică a proiectelor în materie de energie din surse regenerabile, aducând-o la un nivel interesant pentru investitori. Este importantă facilitarea transferurilor de tehnologie între cele două țărmuri ale Mării Mediterane, ceea ce s-ar putea efectua în cadrul unei platforme regionale comune de cercetare și dezvoltare, care să includă universitățile și centrele de cercetare și care să integreze diversele aspecte referitoare la realizarea și la exploatarea instalațiilor.

5.3 În acest sens, CESE preconizează crearea unui program ERASMUS mediteraneean în domeniul energiei, care să le permită studenților din întreaga regiune (nord, sud, est, vest) să se formeze în domeniul tehnologiei în materie de energii regenerabile și durabile.

5.4 Există un ansamblu de factori convergenți care reprezintă un argument a priori în favoarea concentrării eforturilor către scenarii alternative și a acordării, în mod treptat, parteneriatului întreprinderi-autorități teritoriale-instituții de formare profesională un loc privilegiat în strategiile viitoare de dezvoltare durabilă în domeniul energetic în regiunea mediteraneeană.

5.5 CESE consideră că o asistență tehnică menită să creeze competențe la nivel local, care să contribuie la dezvoltarea surselor regenerabile de energie, reprezintă o necesitate, la fel ca și cooperarea Sud-Sud. Nevoile de formare profesională ar trebui identificate în prealabil și ar trebui să ducă la formularea unui plan de acțiune euromediteraneean adaptat.

5.6 Dezvoltarea energiilor regenerabile ar trebui să genereze crearea unor locuri de muncă decente, însă va necesita totodată un efort de formare inițială și continuă la nivel regional și interregional. Acesta nu se va putea construi în mod eficace decât în cadrul unei concertări sociale organizate.

5.7 Pentru a promova energia din surse regenerabile în cadrul negocierilor comerciale în curs și al celor viitoare, este nevoie să se liberalizeze comerțul de bunuri și de servicii favorabile energiei din surse regenerabile.

5.8 De asemenea, planurile de acțiune ale PEV constituie un instrument-cheie pentru favorizarea obiectivelor energetice naționale și regionale în relațiile bilaterale. CESE solicită Comisiei să actualizeze planurile de acțiune, pentru a se asigura că dezvoltarea energiei din surse regenerabile beneficiază de o perspectivă mai favorabilă. În același timp, ar trebui să se asigure coerența între planurile de acțiune în ceea ce privește energiile regenerabile.

5.9 Este importantă participarea societății civile (ONG-uri, organizații cetățenești, sindicate etc.) la programele de promovare a energiei din surse regenerabile. Reușita acestor programe presupune conștientizarea în rândul cetățenilor, dar și informarea pe scară cât mai largă, pentru o mobilizare optimă a opiniei publice și a tuturor actorilor.

6. Inițiative regionale în favoarea dezvoltării energiei din surse regenerabile

6.1 Planul solar mediteraneean: catalizator pentru dezvoltarea durabilă în regiune

6.1.1 Obiectivul principal al Planului solar mediteraneean (PSM) este satisfacerea nevoilor de energie ale țărilor din Sud și transportul unei părți a energiei electrice produse către țările europene, factor complementar important al rentabilității economice și financiare a proiectelor. Exportul de energie electrică verde către Europa este posibil datorită articolului 9 din directiva europeană privind energia din surse regenerabile. Acest export este totuși condiționat de existența interconexiunilor și presupune punerea în practică a unei reglementări specifice, care să asigure preîntâmpinarea comportamentelor oportuniste sau denaturarea pieței.

6.1.2 Obiectivul cantitativ al PSM prevede instalarea până în anul 2020 a unor capacități noi de 20GW bazate pe surse regenerabile (în principal solară și eoliană) și dezvoltarea rețelelor electrice și a interconexiunilor Nord-Sud și Sud-Sud. Eficiența energetică și transferul de tehnologie sunt considerate în prezent ca fiind o măsură adiacentă, lucru regretabil, dacă ținem seama de potențialul și de provocările din regiune evidențiate mai sus. Conform previziunilor Observatorului mediteraneean al energiei pentru 2020, obiectivul Planului solar s-ar traduce printr-un efort suplimentar de instalare a unor capacități noi bazate pe surse regenerabile de energie, de aproximativ 11 GW în cazul scenariului laisser-faire și de numai 1 GW în cazul scenariului alternativ. În acest context, este de dorit ca statele membre să se angajeze să cumpere un minimum de energie electrică garantat de la țările din Sud, pentru a încuraja proiectul.

6.1.3 Miza Planului solar este dublă: este vorba, pe de o parte, de a ameliora rentabilitatea proiectelor exploatând prețul de achiziționare a electricității, atât pe plan local, cât și la export, și apelând la resurse provenind din concesiuni, la subvenții sau la credite- carbon, iar pe de altă parte de a asigura finanțarea acestora, atât din fonduri proprii – care ar trebui să fie asigurate dacă rentabilitatea este suficientă, iar riscurile controlate – cât și prin împrumuturi angajate la instituții financiare de dezvoltare (BEI, Agenția Franceză de Dezvoltare, KfW, BERD, Banca Mondială, Banca Africană de Dezvoltare și Banca Islamică de Dezvoltare), într-o primă etapă, și, ulterior, la bănci comerciale.

6.1.4 Inițiativa pe care o constituie Planul solar mediteraneean depășește cadrul cooperării așa cum a fost cunoscută până în prezent. Acesta va reuni statele membre ale Uniunii pentru Mediterana, Comisia Europeană, întreprinderi, institute de cercetare și ONG-uri din sector, numeroși investitori publici și privați, precum și instituții financiare.

6.1.5 CESE solicită Comisiei Europene să conlucreze strâns cu Secretariatul UpM, care are mandatul de a pune în aplicare PSM, în special „Master Plan”-ul PSM. Trebuie stabilit un cadru de referință comun pentru a favoriza punerea în practică a „Master Plan”-ului. Va trebui în special să se adopte o abordare comună a chestiunilor esențiale, precum instrumentele de finanțare sau transferul tehnologic.

6.2 Medgrid, un proiect de dezvoltare comună pentru schimburi de energie electrică în regiunea mediteraneeană

6.2.1 După cum s-a menționat mai sus, printre principalele provocări se numără necesitatea de a completa și consolida rețeaua de interconexiuni electrice dintre țările de pe cele două țărmuri ale Mediteranei, singura interconexiune existentă în prezent fiind cea care leagă Spania de Maroc, dispunând de o capacitate de transport de 1 400 MW. Potrivit MEDELEC (asociație care reunește ansamblul sectoarelor industriale energetice din regiunea mediteraneeană), capacitatea maximă de transport pe care ar putea-o atinge rețeaua pe baza planurilor de investiții existente ar fi de aproximativ 5 GW. Realizarea obiectivelor Planului solar mediteraneean necesită, în consecință, un efort major de creștere a puterii interconexiunilor dintre țările din sud și, în același timp, dintre acestea și cele de pe țărmul nordic.

6.2.2 Obiectivul Medgrid este de a defini planul director al rețelei mediteraneene pentru 2020, de a promova cadrele instituționale și legislative necesare schimburilor de energie electrică, de a evalua beneficiile investițiilor în infrastructurile de rețea, de a dezvolta o cooperare tehnică și tehnologică cu țările sud și est-mediteraneene și de a promova tehnologiile avansate de transport.

6.3 Dii GmbH – Renewable energy bridging continents (Energia regenerabilă, punte între continente)

6.3.1 Dii își fixează un orizont de timp mai îndepărtat decât Planul solar mediteraneean: 2050. Premiza de bază este faptul că 15 % din cererea de energie electrică a țărilor europene la acea dată ar putea proveni din centrale solare instalate în deșertul de pe teritoriul țărilor sud-mediteraneene. Însă, de la lansarea sa în 2009, Dii a evoluat către un obiectiv de dezvoltare comună concentrat în jurul unei dezvoltări de manieră generală a surselor regenerabile de energie, fără a viza doar energia solară și exportul Sud-Nord. În realitate, Dii are aceeași viziune ca Planul solar mediteraneean, având însă o durată mai îndelungată și nestabilindu-și obiective cantitative.

6.4 Alte inițiative

6.4.1 Trebuie subliniată existența altor inițiative, precum proiectul de asistență tehnică al UE Paving the Way for the Mediterranean Solar Plan (Pregătirea implementării Planului solar mediteraneean), focalizat pe dezvoltarea energiilor regenerabile în regiune, finanțările europene în beneficiul țărilor din sudul Mediteranei, precum Facilitatea de investiții pentru vecinătate (FIV) și Facilitatea euromediteraneeană de investiții și parteneriat (FEMIP), capabile să finanțeze proiecte în materie de energie regenerabilă, precum și Comunicarea Comisiei „Priorități în domeniul infrastructurii energetice ante și post 2020 – Plan de realizare a unei rețele energetice europene integrate” [COM(2010) 677 final], care abordează schimburile de energie electrică „verde” între Sud și Nord și necesitatea consolidării interconexiunilor capabile să favorizeze aceste schimburi. De asemenea, mai multe țări au lansat planuri naționale, cum ar fi Planul solar marocan și Planul solar tunisian, care prezintă un portofoliu de proiecte naționale de dezvoltare a energiei din surse regenerabile.

Bruxelles, 21 septembrie 2011 Președintele Comitetului Economic și Social European Staffan NILSSON

(1) COM(2011) 200 final și COM(2011) 303 final.

(2) JO C 132, 3.5.2011, p. 15.

(3) JO L 140, 5.6.2009. p. 16-62.

(4) JO L 140, 5.6.2009, p. 63-87 [articolul 11a alineatul (5)].

(5) Raportul de informare al CESE pe tema „Schimbările climatice și Mediterana: provocări ecologice și energetice”, CESE 682/2009 din 30 septembrie 2009.

(6) JO C 318, 29.10.2011, p. 155.

(7) JO C 132, 3.5.2011, p. 15.

(8) Rezoluția Parlamentului European din 17 februarie 2011 - P7_TC1-COD(2010)0101.

(9) Recomandarea Comisiei politice, de securitate și pentru drepturile omului a Adunării parlamentare a Uniunii pentru Mediterana, 4 martie 2011, Roma.