[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |

Bruxelles, 27.10.2010

COM(2010) 610 final

2010/0302 (COD)

Propunere de

DIRECTIVǍ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI

privind dispozitivele de protecţie în caz de răsturnare, montate în partea din faţă a tractoarelor agricole şi forestiere pe roţi, cu ecartament îngust

(Text codificat)

EXPUNERE DE MOTIVE

1. În contextul unei Europe a cetăţenilor, Comisia acordă o mare importanţă simplificării şi clarităţii dreptului Uniunii în scopul de a-l face mai lizibil şi mai accesibil cetăţeanului, oferindu-i astfel posibilităţi sporite de a face uz de drepturile specifice care îi sunt conferite.

Dar acest obiectiv nu va putea fi atins atât timp cât va persista un număr mult prea mare de dispoziţii care, fiind modificate de nenumărate ori şi adeseori în mod substanţial, se găsesc dispersate parte în actul originar, parte în actele modificatoare ulterioare. Astfel, pentru a identifica dispoziţiile în vigoare o muncă de cercetare şi de comparare a unui număr mare de acte este necesară.

Prin urmare, claritatea şi transparenţa dreptului depind şi de codificarea legislaţiei adeseori modificată.

2. La 1 aprilie 1987, Comisia a dat instrucţiuni[1] serviciilor sale de a realiza codificarea tuturor actelor legislative cel mai târziu după a zecea lor modificare, menţionând că este vorba despre o cerinţă minimală şi că, în vederea clarităţii şi a bunei înţelegeri a legislaţiei comunitare, serviciile responsabile ar trebui să codifice textele la intervale şi mai scurte.

3. Concluziile preşedinţiei Consiliului European de la Edimbourg din decembrie 1992 au confirmat aceste imperative[2], subliniind importanţa codificării care asigură o securitate juridică în ceea ce priveşte dreptul aplicabil la un moment dat în legătură cu o problemă specifică.

Codificarea trebuie realizată respectând cu stricteţe procedura normală de adoptare a actelor Uniunii.

Întrucât nici o modificare de substanţă nu poate fi introdusă în actele care fac obiectul codificării , Parlamentul European, Consiliul şi Comisia au convenit, prin acordul interinstituţional din 20 decembrie 1994, că, în vederea adoptării rapide a actelor codificate, ar putea fi utilizată o procedură accelerată.

4. Obiectul prezentei propuneri este codificarea Directivei 87/402/CEE a Consiliului din 25 iunie 1987 privind dispozitivele de protecţie în caz de răsturnare, montate în partea din faţă a tractoarelor agricole şi forestiere pe roţi, cu ecartament îngust[3]. Noua directivă se substituie diverselor acte care îi sunt încorporate[4]; prezenta propunere păstrează în totalitate conţinutul actelor astfel codificate şi se limitează la a le regrupa, aducând numai modificările de formă cerute de însăşi operaţia de codificare.

5. Prezenta propunere de codificare a fost elaborată pe baza unei consolidări prealabile, în 22 de limbi oficiale, a textului Directivei 87/402/CEE şi a actelor care o modifică, efectuată prin intermediul unui sistem informatic , de către Oficiul pentru Publicaţii al Uniunii Europene. În cazul articolelor renumerotate, corelaţia între vechea numerotare şi cea nouă este prezentată în tabelul de corespondenţă de la anexa IX la directiva codificată.

ê 87/402/CEE (adaptat)

2010/0302 (COD)

Propunere de

DIRECTIVǍ A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI

privind dispozitivele de protecţie în caz de răsturnare, montate în partea din faţă a tractoarelor agricole şi forestiere pe roţi, cu ecartament îngust

(Text codificat)

(Text cu relevanţă pentru SEE)

PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, în special articolul Ö 114 Õ,

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naţionale,

având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social[5],

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,

întrucât:

ê

1. Directiva 87/402/CEE a Consiliului din 25 iunie 1987 privind dispozitivele de protecţie în caz de răsturnare, montate în partea din faţă a tractoarelor agricole şi forestiere pe roţi, cu ecartament îngust[6] a fost modificată de mai multe ori în mod substanţial[7]. Este necesar, din motive de claritate şi de raţionalizare, să se codifice directiva menţionată.

ê 87/402/CEE considerent 3 (adaptat)

2. Ö Directiva 87/402/CEE este una dintre directivele distincte în legătură cu procedura de omologare de tip CE prevăzută de Directiva 74/150/CEE a Consiliului înlocuită prin Directiva 2003/37/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 26 mai 2003 privind omologarea de tip a tractoarelor agricole sau forestiere, a remorcilor acestora şi a echipamentului remorcat interschimbabil, împreună cu sistemele, componentele şi unităţile lor tehnice separate şi de abrogare a Directivei 74/150/CEE[8] şi stabileşte cerinţe tehnice cu privire la designul şi construcţia tractoarelor agricole şi forestiere în ceea ce priveşte dispozitivele de protecţie în caz de răsturnare, montate în partea din faţă. Aceste cerinţe tehnice vizează aproprierea legislaţiilor statelor membre în vederea aplicării, pentru fiecare tip de tractor, a procedurii de omologare CE de tip prevăzută de Directiva 2003/37/CE. Prin urmare, dispoziţiile Directivei 2003/37/CE privind tractoarele agricole sau forestiere, remorcile acestora şi echipamentul remorcat interschimbabil, împreună cu sistemele, componentele sau unităţile lor tehnice separate, se aplică prezentei directive. Õ

ê

3. Prezenta directivă nu trebuie să aducă atingere obligaţiilor statelor membre privind termenele de transpunere în dreptul intern şi de aplicare a directivelor menţionate în anexa VIII, partea B,

ê 87/402/CEE

ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:

Articolul 1

ê 87/402/CEE (adaptat)

Prezenta directivă se aplică tractoarelor Ö în înţelesul articolului 2 litera (j) din Directiva 2003/37/CE Õ şi care prezintă următoarele caracteristici:

ê 87/402/CEE

(a) gardă la sol de maximum 600 mm sub punctul cel mai jos al axelor din faţă şi din spate, luând în considerare diferenţialul;

(b) ecartament minim fix sau reglabil al axei echipate cu pneuri de dimensiuni mai mari, având mai puţin de 1 150 mm; presupunând că axa echipată cu pneurile de dimensiuni mai mari este reglată pe un ecartament de maximum 1 150 mm, ecartamentul celeilalte axe trebuie să poată fi reglat astfel încât marginile exterioare ale pneurilor celor mai înguste să nu depăşească marginile exterioare ale pneurilor celeilalte axe; în cazul în care cele două axe sunt echipate cu jante şi pneuri de aceleaşi dimensiuni, ecartamentul fix sau reglabil al celor două axe trebuie să măsoare sub 1 150 mm;

ê 87/402/CEE (adaptat)

(c) masă Ö mai mare decât Õ 600 Ö dar nedepăşind Õ 3 000 kg, corespunzând greutăţii Ö masei Õ tractorului fără încărcătură conform Ö punctului 2.1 de la modelul A din anexa I la Directiva 2003/37/CE Õ, inclusiv dispozitivul de protecţie în caz de răsturnare montat în conformitate cu prezenta directivă şi pneurile de dimensiunea cea mai mare recomandată de către constructor.

Articolul 2

(1) Fiecare stat membru omologhează orice tip de dispozitiv CE de protecţie în caz de răsturnare precum şi elementele de fixare a acestuia pe tractor care sunt în conformitate cu normele de construcţie şi de încercare prevăzute de anexele I şi II.

(2) Statul membru care efectuează omologarea CE de tip Ö pe componente Õ ia măsurile necesare pentru a supraveghea, în măsura în care este necesar, conformitatea produsului fabricat cu tipul omologat, dacă este nevoie, în colaborare cu autorităţile competente ale celorlalte state membre. Această supraveghere se limitează la sondaje.

Articolul 3

Statele membre atribuie constructorului unui tractor sau fabricantului unui dispozitiv de protecţie în caz de răsturnare, sau mandatarilor respectivi ai acestora, o marcă de omologare CE în conformitate cu Ö exemplul Õ stabilit de anexa IV pentru fiecare tip de dispozitiv de protecţie în caz de răsturnare precum şi pentru elementele de fixare a acestuia pe tractorul pe care îl omologhează în temeiul articolului 2.

Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a împiedica utilizarea unor mărci care pot crea confuzii între aceste dispozitive, al căror tip a fost omologat în temeiul articolului 2, şi alte dispozitive.

Articolul 4

Un stat membru nu interzice introducerea pe piaţă a dispozitivelor de protecţie în caz de răsturnare precum şi fixarea lor pe tractoarele cărora le sunt destinate din motive legate de construcţia lor în cazul în care acestea poartă marca de omologare CE de tip Ö pe componente . Õ

Cu toate acestea, un stat membru poate interzice introducerea pe piaţă a unor dispozitive care poartă marca de omologare CE de tip pe componente, dar nu sunt în conformitate cu tipul omologat.

Statul membru în cauză informează de îndată celelalte state membre şi Comisia asupra măsurilor luate, precizând motivele deciziei sale.

Articolul 5

Autorităţile competente ale fiecărui stat membru trimit autorităţilor Ö competente ale Õ celorlalte state membre, în termen de o lună, copia fişelor de omologare CE Ö de tip pe componente Õ al căror model figurează la anexa V, stabilite pentru fiecare tip de dispozitiv de protecţie în caz de răsturnare pe care îl omologhează sau refuză să îl omologheze.

Articolul 6

(1) În cazul în care statul membru care efectuează omologarea CE de tip Ö pe componente Õ constată că mai multe dintre dispozitivele de protecţie în caz de răsturnare precum şi elementele de fixare a acestora pe tractor, care au aceeaşi marcă de omologare CE de tip Ö pe componente Õ , nu sunt conforme cu tipul pe care l-a omologat, ia măsurile necesare pentru asigurarea conformităţii produsului fabricat cu tipul omologat.

Autorităţile competente ale statului membru respectiv înştiinţează autorităţile competente ale celorlalte state membre despre măsurile luate, măsuri care pot ajunge, în cazul unei nerespectări grave şi repetate, până la retragerea omologării CE de tip Ö pe componente Õ .

Aceste autorităţi iau aceleaşi măsuri în cazul în care sunt informate de autorităţile competente ale altui stat membru asupra existenţei unei astfel de lipse de conformitate.

(2) Autorităţile competente ale statelor membre se informează reciproc, în termen de o lună, despre retragerea unei omologări CE de tip Ö pe componente Õ acordate, precum şi despre motivele care justifică această măsură.

Articolul 7

Orice decizie de refuz sau de retragere a omologării CE de tip Ö pe componente pentru fiecare tip de dispozitiv de protecţie în caz de răsturnare precum şi pentru elementele de fixare a acestuia pe tractor Õ sau de interzicere a introducerii pe piaţă sau a utilizării, luată în temeiul dispoziţiilor adoptate în aplicarea prezentei directive, este motivată în mod detaliat.

Această decizie este notificată celor interesaţi cu indicarea căilor de atac prevăzute de legislaţia în vigoare din statele membre şi a termenului în care poate fi introdusă acţiunea.

Articolul 8

ê 2000/22/CE (adaptat)

(1) Ö În ceea ce priveşte tractoarele care respectă cerinţele stabilite prin prezenta directivă Õ statele membre nu pot:

(a) refuza pentru un tip de tractor, acordarea omologării CE de tip sau acordarea omologării naţionale de tip şi nici

(b) interzice punerea în circulaţie a tractoarelor,

(2) Statele membre pot refuza acordarea omologării naţionale de tip pentru un tip de tractor daca acesta nu este conform cu cerinţele Ö stabilite de Õ prezenta directivă.

ê 87/402/CEE (adaptat)

Articolul 9

(1) Statele membre nu pot refuza Ö înmatricularea Õ sau interzice vânzarea sau utilizarea tractoarelor din motive privind dispozitivele de protecţie în caz de răsturnare precum şi elementele de fixare a acestora pe tractor în cazul în care acestea poartă marca de omologare CE de tip şi în care au fost respectate normele menţionate de anexa VI.

Cu toate acestea, în conformitate cu tratatul, statele membre pot impune restricţii la utilizarea locală a tractoarelor menţionate Ö la articolul 1 Õ din motive de securitate datorate specificului anumitor terenuri sau al anumitor culturi. Statele membre informează Comisia asupra unor astfel de restricţii înaintea aplicării lor şi precizează motivele care au determinat aceste măsuri.

ê 87/402/CEE

(2) Prezenta directivă nu aduce atingere dreptului statelor membre de a impune, în conformitate cu tratatul, cerinţele pe care le consideră necesare pentru asigurarea protecţiei lucrătorilor în cazul utilizării tractoarelor respective, în măsura în care acest lucru nu implică modificarea dispozitivelor de protecţie faţă de specificaţiile din prezenta directivă.

Articolul 10

ê 87/402/CEE (adaptat)

(1) În cadrul omologării CE de tip, orice tractor menţionat la articolul 1 Ö este Õ echipat cu un dispozitiv de protecţie în caz de răsturnare.

(2) Dispozitivul menţionat la alineatul (1), în cazul în care nu este un dispozitiv de protecţie montat pe spate, trebuie să corespundă fie normelor din anexele I şi II la prezenta directivă, fie celor Ö din anexele I - IV la Directivele 2009/57/CE[9] sau Õ 2009/75/CE[10] ale Parlamentului European şi ale Consiliului.

Articolul 11

Modificările necesare pentru a adapta la progresul tehnic dispoziţiile din anexele Ö I-VII Õ sunt adoptate în conformitate cu procedura Ö menţionată Õ la articolul Ö 20 alineatul (3) Õ din Directiva Ö 2003/37/CE Õ

Articolul 12

Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele principalelor dispoziţii de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.

ê

Articolul 13

Directiva 87/402/CEE astfel cum a fost modificată prin actele menţionate în anexa VIII, partea A, se abrogă fără a aduce atingere obligaţiilor statelor membre în ceea ce priveşte termenele de transpunere în dreptul intern şi de aplicare a directivelor menţionate la anexa VIII, partea B.

Trimiterile la directiva abrogată se înţeleg ca trimiteri la prezenta directivă şi se citesc în conformitate cu tabelul de corespondenţă din anexa IX.

Articolul 14

Prezenta directivă intră în vigoare la 1 mai 2011 .

ê 87/402/CEE

Articolul 15

Prezenta directivă se adresează statelor membre.

Adoptată la [...].

Pentru Parlamentul European, Pentru Consiliu,

Preşedintele Preşedintele

ê 87/402/CEE (adaptat)

ANEXA I

CONDIŢII PENTRU OMOLOGAREA CE DE TIP Ö PE COMPONENTE Õ

ê 2010/22/UE art. 4 şi anexa IV pct. 1

1. Se aplică definiţiile şi cerinţele care figurează la punctul 1 din Codul 6[11] al Deciziei C(2008)128 a OCDE din octombrie 2008, cu excepţia punctului 1.1 (Tractoare agricole şi forestiere), redactate după cum urmează:

„1. Definiţii

1.1 [nu se aplică]

1.2 Structură de protecţie împotriva răsturnării

Se înţelege prin structură de protecţie împotriva răsturnării (cabină sau cadru de securitate), denumită în continuare „structură de protecţie”, structura prevăzută pe un tractor cu scopul esenţial de a evita sau de a limita riscurile la care se expune conducătorul în cazul răsturnării tractorului în timpul utilizării normale a acestuia.

Structura de protecţie împotriva răsturnării se caracterizează prin furnizarea de spaţiu pentru un spaţiu liber destul de mare astfel încât să protejeze conducătorul atunci când este aşezat fie în interiorul spaţiului structurii, fie într-un spaţiu delimitat de către o serie de linii drepte din marginile exterioare ale structurii către orice parte a tractorului care ar putea veni în contact cu solul şi care este capabil să sprijine tractorul în poziţia respectivă dacă acesta se răstoarnă.

1.3 Ecartament

1.3.1 Definiţie preliminară: planul median al roţii

Planul median al roţii este echidistant faţă de cele două planuri care conţin periferia jantelor la marginile lor exterioare.

1.3.2 Definiţia ecartamentului

Planul vertical care trece prin axa roţii intersectează planul său median de-a lungul unei linii drepte care întâlneşte, la un moment dat, suprafaţa de susţinere. Dacă A şi B sunt cele două puncte astfel definite pentru roţile de pe aceeaşi osie a tractorului, lăţimea ecartamentului este distanţa dintre punctele A şi B. Astfel, ecartamentul poate fi definit atât pentru roţile anterioare, cât şi pentru cele posterioare. Acolo unde există roţi duble, ecartamentul este distanţa dintre două planuri, fiecare fiind planul median al perechilor de roţi.

1.3.3 Definiţie suplimentară: planul median al tractorului

Se iau poziţiile extreme ale punctelor A şi B pentru osia posterioară a tractorului, ceea ce dă valoarea maximă posibilă pentru ecartament. Planul vertical în unghiuri drepte faţă de linia AB la punctul său central este planul median al tractorului.

1.4 Ampatament

Distanţa dintre planurile verticale care trec prin cele două linii AB astfel cum au fost definite la punctul 1.3, una pentru roţile anterioare şi una pentru roţile posterioare.

1.5 Stabilirea punctului index al scaunului; poziţia scaunului şi ajustarea pentru încercare

1.5.1 Punctul index al scaunului (PIS)[12]

Punctul index al scaunului se stabileşte în conformitate cu standardul ISO 5353:1995

1.5.2 Poziţia scaunului şi ajustarea pentru încercare

1.5.2.1 în cazul în care înclinarea spătarului şi a şezutului scaunului este reglabilă, acestea trebuie reglate astfel încât punctul index al scaunului să se afle în poziţia cea mai înaltă şi cea mai în spate;

1.5.2.2 în cazul în care scaunul are un sistem de suspensie, acesta trebuie blocat la jumătate, cu excepţia cazului în care există instrucţiuni contrare specificate explicit de către fabricantul scaunului;

1.5.2.3 în cazul în care poziţia scaunului este reglabilă numai în lungime şi pe verticală, axa longitudinală care trece prin punctul index al scaunului trebuie să fie paralelă cu planul vertical longitudinal al tractorului care trece prin centrul volanului, cu o toleranţă admisă de cel mult 100 mm faţă de acel plan.

1.6 Spaţiu liber

1.6.1 Planul vertical şi linia de referinţă

Spaţiul liber (figura 6.1 din Anexa II) se defineşte pe baza unui plan vertical de referinţă şi a unei linii de referinţă:

1.6.1.1 Planul de referinţă este un plan vertical, în general longitudinal cu tractorul şi trecând prin punctul index al scaunului şi prin centrul volanului. În mod normal, planul de referinţă coincide cu planul longitudinal median al tractorului. Se consideră că acest plan de referinţă se deplasează orizontal cu scaunul şi volanul în timpul încărcării dar rămâne perpendicular pe tractor sau pe podeaua structurii de protecţie împotriva răsturnării.

1.6.1.2 Linia de referinţă este linia cuprinsă în planul de referinţă care trece printr-un punct localizat la 140 + ah în spate şi la 90 – av sub punctul index al scaunului şi primul punct din coroana volanului pe care o secţionează atunci când este adusă la orizontală.

1.6.2 Stabilirea spaţiului liber pentru tractoare cu scaune care nu sunt reversibile

Spaţiul liber pentru tractoare cu scaune care nu sunt reversibile este definit la punctele 1.6.2.1 - 1.6.2.11 şi este limitat de următoarele planuri, tractorul fiind pe o suprafaţă orizontală, scaunul, când este reglabil, ajustat în poziţia cea mai înaltă şi cea mai în spate[13], iar volanul, când este reglabil, ajustat în poziţie medie pentru un conducător aşezat pe scaun:

1.6.2.1 două planuri verticale situate la 250 mm de ambele părţi ale planului de referinţă, limitate deasupra la 300 mm de planul definit la punctul 1.6.2.8 şi longitudinal la 550 mm cel puţin în faţa planului vertical perpendicular pe planul de referinţă ce trece la (210 – ah) mm în faţa punctului index al scaunului;

1.6.2.2 două planuri verticale situate la 200 mm de ambele părţi ale planului de referinţă, limitate deasupra la 300 mm de planul definit la punctul 1.6.2.8 şi longitudinal faţă de suprafaţa definită la punctul 1.6.2.11 la planul vertical perpendicular pe planul de referinţă ce trece la (210 – ah) mm în faţa punctului index al scaunului;

1.6.2.3 un plan înclinat perpendicular pe planul de referinţă, situat la 400 mm deasupra liniei de referinţă şi paralel cu aceasta, prelungindu-se în spate spre punctul în care intersectează planul vertical perpendicular pe planul de referinţă şi trecând printr-un punct (140 + ah) mm în spatele punctului index al scaunului;

1.6.2.4 un plan înclinat, perpendicular pe planul de referinţă care secţionează planul definit la punctul 1.6.2.3 în extremitatea sa situată cel mai în spate şi se sprijină pe capătul de sus al spătarului scaunului;

1.6.2.5 un plan vertical perpendicular pe planul de referinţă, trecând la cel puţin 40 mm în faţa volanului şi la cel puţin 760 – ah în faţa punctului index al scaunului;

1.6.2.6 o suprafaţă cilindrică, a cărei axă este perpendiculară pe planul de referinţă, având o rază de 150 mm şi fiind tangenţială planurilor definite la punctele 1.6.2.3 şi 1.6.2.5;

1.6.2.7 două planuri înclinate paralele care trec prin extremităţile superioare ale planurilor definite la punctul 1.6.2.1, planul înclinat situat pe partea supusă şocului fiind la nu mai puţin de 100 mm de planul de referinţă deasupra zonei de degajare;

1.6.2.8 un plan orizontal care trece printr-un punct situat la 90 – av sub punctul index al scaunului;

1.6.2.9 două porţiuni ale planului vertical perpendicular pe planul de referinţă care trece la 210 – ah în faţa punctului index al scaunului, aceste două planuri parţiale unind extremităţile din spate ale planurilor definite la punctul 1.6.2.1 şi, respectiv, extremităţile anterioare ale planurilor definite la punctul 1.6.2.2;

1.6.2.10 două porţiuni ale planului orizontal care trece la 300 mm deasupra planului definit la punctul 1.6.2.8, aceste două planuri parţiale unind extremităţile superioare ale planurilor verticale definite la punctul 1.6.2.2 şi, respectiv, extremităţile inferioare ale planurilor înclinate definite la punctul 1.6.2.7;

1.6.2.11 o suprafaţă, curbă în cazul în care este necesar, a cărei linie generatoare este perpendiculară pe planul de referinţă şi se sprijină pe partea din spate a spătarului scaunului.

1.6.3 Stabilirea spaţiului liber pentru tractoare cu post de conducere reversibil

Pentru tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun şi volan reversibile), spaţiul liber este spaţiul celor două spaţii libere definite de cele două poziţii diferite ale volanului şi scaunului.

1.6.4 Scaune opţionale

1.6.4.1 În cazul tractoarelor care ar putea fi echipate cu scaune opţionale, trebuie utilizat în timpul încercărilor spaţiul care conţine punctele index ale scaunului pentru toate opţiunile oferite. Structura de protecţie nu trebuie să intre în spaţiul liber mai mare care ţine seama de aceste diverse puncte index ale scaunului.

1.6.4.2 În cazul în care, după efectuarea încercării, se oferă o nouă opţiune pentru scaun, trebuie să se facă o verificare pentru a stabili dacă spaţiul liber din jurul noului PIS se găseşte în interiorul spaţiului determinat anterior. Dacă acest lucru nu se întâmplă, trebuie efectuată o nouă încercare.

1.7 Toleranţa admisă la măsurare

Dimensiuni liniare: ± 3 mm

cu următoarele excepţii:

-- deformarea pneurilor: ± 1 mm

-- deformarea structurii în timpul sarcinilor orizontale: ± 1 mm

-- înălţimea de cădere a ciocanului pendul: ± 1 mm

Mase: ± 1 %

Forţe: ± 2 %

Unghiuri: ± 2°

1.8 Simboluri

ah | (mm) | Jumătate din reglajul orizontal al scaunului; |

av | (mm) | Jumătate din reglajul vertical al scaunului; |

B | (mm) | Lăţimea minimă totală a tractorului; |

Bb | (mm) | Lăţimea maximă exterioară a structurii de protecţie |

D | (mm) | Deformarea structurii în punctul de impact (încercări dinamice) sau în punctul şi în axul de aplicare a sarcinii (încercări statice); |

D' | (mm) | Deformarea structurii pentru energia calculată cerută; |

Ea | (J) | Energia de deformare absorbită în locul în care este suprimată sarcina. Zonă înscrisă în interiorul curbei F-D; |

Ei | (J) | Energia de deformare absorbită. Zonă situată sub curba F-D; |

E'i | (J) | Energia de deformare absorbită după aplicarea sarcinii suplimentare în urma unei fisuri sau rupturi; |

E''i | (J) | Energia de deformare absorbită în timpul încercării de suprasarcină în cazul în care sarcina a fost suprimată înainte de începerea acestei încercări de suprasarcină. Zonă situată sub curba F-D; |

Eil | (J) | Energia care trebuie absorbită în timpul aplicării sarcinii longitudinale; |

Eis | (J) | Energia care trebuie absorbită în timpul aplicării sarcinii laterale; |

F | (N) | Forţa de sarcină statică; |

F' | (N) | Forţa de sarcină pentru energia calculată cerută, corespunzătoare E'i; |

F-D | Diagrama forţă/deformare; |

Fi | (N) | Forţă aplicată elementului rigid din spate; |

Fmax | (N) | Forţa de încărcare statică maximă care apare în cursul aplicării sarcinii, cu excepţia suprasarcinii; |

Fv | (N) | Forţa de strivire verticală; |

H | (mm) | Înălţimea de cădere a ciocanului pendul (încercări dinamice); |

H’ | (mm) | Înălţimea de cădere a ciocanului pendul pentru încercarea suplimentară (încercări dinamice); |

I | (kg.m2) | Momentul de inerţie de referinţă al tractorului referitor la linia centrală a roţilor posterioare, oricare ar fi masa acestor roţi posterioare; |

L | (mm) | Ampatamentul de referinţă al tractorului; |

M | (kg) | Masa de referinţă a tractorului în timpul încercărilor de rezistenţă, astfel cum este aceasta definită la punctul 3.2.1.4 din Anexa II.” |

ê 87/402/CEE (adaptat)

2. SPECIFICAŢII GENERALE

2.1. Toate dispozitivele de protecţie precum şi elementele de fixare a acestora pe tractor trebuie să fie proiectate şi construite astfel încât să corespundă scopului principal menţionat la punctul 1

2.2. Această condiţie este considerată ca fiind îndeplinită în cazul în care sunt respectate instrucţiunile din Ö anexa II Õ .

3. CEREREA DE OMOLOGARE CE DE TIP Ö PE COMPONENTE Õ

3.1. CEREREA DE OMOLOGARE CE DE TIP Ö pe componente Õ privind rezistenţa dispozitivelor de protecţie precum şi a elementelor de fixare a acestora pe tractor este prezentată de către constructorul tractorului sau de către fabricantul dispozitivului de protecţie sau de către reprezentanţii autorizaţi ai acestora.

3.2. Ö Cererea de omologare CE de tip pe componente Õ trebuie să fie însoţită de următoarele documente, în triplu exemplar, şi de următoarele indicaţii:

- un desen, la scară sau cu indicarea principalelor dimensiuni, al ansamblului dispozitivului de protecţie. Acest desen trebuie să reproducă în special detaliul pieselor de fixare,

- fotografii din lateral şi din faţă care să indice detaliile de fixare,

- o scurtă descriere a dispozitivului de protecţie cuprinzând tipul de construcţie, detaliile fixării pe tractor şi, dacă este necesar, detalii privind modul în care este acoperit în exterior şi precizări asupra capitonării în interior,

- date privind materialele utilizate pentru structurile şi elementele de fixare ale dispozitivului de protecţie în caz de răsturnare (a se vedea anexa III).

3.3. Un tractor reprezentativ pentru tipul de tractor căruia îi este destinat dispozitivul de protecţie care trebuie omologat este prezentat serviciului tehnic care răspunde de încercările în vederea omologării CE Ö de tip pe componente Õ. Acest tractor trebuie să fie dotat cu dispozitivul de protecţie.

În plus, trebuie indicate de către constructor dimensiunile pneurilor care echipează sau care pot echipa axele din faţă şi din spate.

3.4. Titularul omologării CE de tip Ö pe componente Õ poate solicita ca aceasta să fie extinsă la alte tipuri de tractoare. Autorităţile competente care au acordat omologarea CE de tip Ö pe componente Õ iniţială acordă extinderea cerută dacă dispozitivul de protecţie şi tipul (tipurile) de tractor pentru care este cerută extinderea omologării CE iniţiale corespund următoarelor condiţii:

- masa tractorului fără încărcătură definită la Ö punctul 2.1. din modelul A de la anexa I la Directiva 2003/37/CE Õ, nu depăşeşte cu mai mult de 5% masa de referinţă utilizată pentru încercări,

- modul de fixare şi punctele de fixare pe tractor sunt identice,

- componentele care pot servi drept suport pentru dispozitivul de protecţie, cum ar fi aripile şi capota, au aceeaşi rezistenţă şi sunt situate în acelaşi loc în raport cu dispozitivul de protecţie,

- dimensiunile critice şi poziţia scaunului şi a volanului în raport cu dispozitivul de protecţie, precum şi poziţia, în raport cu dispozitivul de protecţie, a punctelor considerate rigide şi luate în considerare pentru a verifica dacă zona de degajare este protejată, sunt de aşa natură încât această zonă continuă să fie protejată de către dispozitiv după deformarea acestuia ca urmare a diferitelor încercări realizate.

4. INSCRIPŢIONARE

4.1. Orice dispozitiv de protecţie, conform cu tipul omologat, trebuie să conţină următoarele inscripţionări:

4.1.1. marca sau denumirea comercială;

4.1.2. marca de omologare CE de tip Ö pe componente Õ în conformitate cu exemplul din anexa IV;

4.1.3. numărul de serie al dispozitivului de protecţie;

4.1.4. marca şi tipul (tipurile) de tractor (tractoare) căruia (cărora) îi (le) este destinat dispozitivul de protecţie.

4.2. Toate aceste indicaţii trebuie să fie înscrise pe o plăcuţă.

4.3. Inscripţiile trebuie să fie vizibile, lizibile şi să nu poată fi şterse.

_____________

ê 2010/22/UE art. 4 şi anexa IV pct. 2

ANEXA II

Cerinţe tehnice

Cerinţele tehnice necesare omologării CE de tip a structurilor de protecţie împotriva răsturnării, montate în partea din faţă a scaunului conducătorului pe tractoarelor agricole şi forestiere pe roţi, cu ecartament îngust sunt cele stabilite la punctul 3 din Codul 6[14] al Deciziei C(2008)128 a OCDE din octombrie 2008, cu excepţia punctelor 3.2.4 (Raport de încercare), 3.4.1 (Extindere administrativă), 3.5 (Identificare) şi 3.7 (Performanţele ancorărilor centurii de siguranţă), redactate după cum urmează:

„ 3. REGLEMENTĂRI ŞI DIRECŢII

3.1 Condiţii prealabile pentru încercările de rezistenţă

3.1.1 Finalizarea a două încercări preliminare

Structura de protecţie poate fi supusă încercărilor de rezistenţă doar dacă atât încercarea de stabilitate laterală, cât şi cea de rostogolire discontinuă au fost finalizate în mod satisfăcător (a se vedea diagrama răsturnării, ca în figura 6.3).

3.1.2 Pregătirea pentru încercările preliminare

3.1.2.1 Tractorul trebuie să fie echipat cu structura de protecţie în poziţie de securitate.

3.1.2.2 Tractorul trebuie să fie echipat cu pneuri care au diametrul maxim indicat de către constructor şi cea mai mică secţiune transversală pentru pneuri de diametrul respectiv. Pneurile trebuie să nu conţină niciun lest lichid şi să fie umflate la presiunea recomandată pentru muncile agricole.

3.1.2.3 Roţile posterioare trebuie să fie reglate la cel mai îngust ecartament; roţile anterioare trebuie să fie reglate cât mai precis posibil faţă de acelaşi ecartament. Dacă există două posibilităţi de reglaj al ecartamentului anterior care se îndepărtează la fel de mult faţă de reglajul cel mai îngust al ecartamentului posterior, trebuie ales ecartamentul anterior cel mai larg.

3.1.2.4 Toate rezervoarele tractorului trebuie umplute sau trebuie înlocuite lichidele printr-o masă echivalentă dispusă în poziţia corespunzătoare.

3.1.2.5 Toate anexele utilizate în cadrul producţiei în serie trebuie fixate pe tractor în poziţia normală.

3.1.3 Încercarea de stabilitate laterală

3.1.3.1 Tractorul, pregătit după indicaţiile de mai sus, se plasează pe un plan orizontal astfel încât pivotul osiei anterioare sau, în cazul unui tractor articulat, pivotul orizontal aflat între cele două osii, să se poată mişca liber.

3.1.3.2 Se înclină cu ajutorul unui cric sau troliu partea tractorului legată rigid de osia care suportă peste 50 % din masa tractorului, măsurând constant unghiul de înclinaţie. Acest unghi trebuie să atingă o valoare minimă de 38° în momentul în care tractorul este în echilibru instabil pe roţile care ating solul. Încercarea se execută o dată cu volanul rotit total dreapta şi o dată cu volanul rotit total stânga.

3.1.4 Încercarea de rostogolire discontinuă

3.1.4.1 Generalităţi

Încercarea de rostogolire discontinuă are scopul de a verifica dacă un dispozitiv, fixat la tractor şi destinat protecţiei conducătorului, este în măsură să împiedice în mod eficient tractorul să se rostogolească în cazul unei răsturnări laterale pe o pantă cu înclinare de 1/1,5 (figura 6.4).

Rostogolirea discontinuă poate fi demonstrată prin una dintre cele două metode descrise la punctele 3.1.4.2 şi 3.1.4.3.

3.1.4.2 Demonstrarea caracteristicilor rostogolirii discontinue prin intermediul încercării de răsturnare

3.1.4.2.1 Încercarea de răsturnare trebuie să se realizeze pe un plan înclinat experimental de cel puţin 4 m lungime (a se vedea figura 6.4). Suprafaţa trebuie să fie acoperită cu un strat de 18 cm de materie care, măsurată în conformitate cu standardele ASAE S313.3 FEB1999 şi ASAE EP542 FEB1999 privind penetrometrul conului în raport cu solul, are un indice de penetrare cu conul de:

A = 235 ± 20

sau

B = 335 ± 20

3.1.4.2.2 Tractorul (pregătit după descrierea de la punctul 3.1.2) este înclinat lateral cu o viteză iniţială nulă. În acest scop, el este plasat în vârful planului înclinat experimental, astfel încât roţile situate pe partea înclinării să stea pe pantă, iar planul median al tractorului să fie paralel cu curbele de nivel. Atunci când a atins suprafaţa planului înclinat experimental, tractorul se poate ridica pivotând în jurul muchiei superioare a structurii de protecţie dar nu trebuie să se răstoarne. El trebuie să revină pe partea care a atins prima dată panta.

3.1.4.3 Demonstraţia matematică a caracteristicilor rostogolirii discontinue

3.1.4.3.1 Pentru verificarea matematică a caracteristicilor rostogolirii discontinue, trebuie să se determine următoarele date caracteristice privind tractorul (a se vedea figura 6.5):

B0 | (m) | Lăţimea pneurilor de la roţile posterioare; |

B6 | (m) | Lăţimea structurii de protecţie dintre punctele de impact din dreapta şi din stânga; |

B7 | (m) | Lăţimea capotei; |

D0 | (rad) | Unghiul de oscilaţie al osiei anterioare, de la poziţia zero la maxim; |

D2 | (m) | Înălţimea pneurilor anterioare sub sarcina osiei complete; |

D3 | (m) | Înălţimea pneurilor posterioare sub sarcina osiei complete; |

H0 | (m) | Înălţimea pivotului osiei anterioare; |

H1 | (m) | Înălţimea centrului de greutate; |

H6 | (m) | Înălţimea la punctul de impact; |

H7 | (m) | Înălţimea capotei |

L2 | (m) | Distanţa orizontală dintre centrul de greutate şi osia anterioară; |

L3 | (m) | Distanţa orizontală dintre centrul de greutate şi osia posterioară; |

L6 | (m) | Distanţa orizontală dintre centrul de greutate şi punctul de intersecţie frontal al structurii de protecţie (a se indica negativ dacă punctul frontal este situat în faţa planului centrului de greutate); |

L7 | (m) | Distanţa orizontală dintre centrul de greutate şi muchia frontală a capotei; |

Mc | (kg) | Masa tractorului utilizată pentru calcul; |

Q | (kgm2) | Momentul de inerţie la nivelul axului longitudinal care trece prin centrul de greutate; |

S | (m) | Ecartamentul axei posterioare. |

Suma dintre ecartamentul (S) şi lăţimea pneurilor (B0) trebuie să fie superioară lăţimii B6 a structurii de protecţie.

3.1.4.3.2 În scopul efectuării calculelor, se pot lua în considerare următoarele ipoteze simplificatoare:

3.1.4.3.2.1 tractorul oprit se răstoarnă pe planul înclinat de 1/1,5 cu osia anterioară oscilând din momentul în care centrul de greutate se situează vertical deasupra axei de rotaţie;

3.1.4.3.2.2 axa de rotaţie este paralelă cu axul longitudinal al tractorului şi trece prin centrul suprafeţelor de contact ale roţilor anterioare şi posterioare situate pe înclinare;

3.1.4.3.2.3 tractorul nu alunecă pe pantă;

3.1.4.3.2.4 şocul pe planul înclinat este parţial elastic, cu un coeficient de elasticitate de:

U = 0,2

3.1.4.3.2.5 adâncimea penetrării pe planul înclinat şi deformarea structurii de protecţie dau un total de:

T = 0,2 m

3.1.4.3.2.6 în planul înclinat nu pătrund alte componente ale tractorului.

3.1.4.3.3 Programul informatic (BASIC[15]) pentru stabilirea caracteristicilor rostogolirii continue sau întrerupte a unui tractor cu ecartament îngust care se răstoarnă lateral cu o structură de protecţie împotriva răsturnării, montată în partea din faţă, face parte din prezentul cod, cu exemplele 6.1 - 6.11.

3.1.5 Metode de măsurare

3.1.5.1 Distanţele orizontale dintre centrul de greutate şi osia posterioară (L3) sau anterioară (L2)

Distanţa dintre osiile posterioare şi anterioare de pe ambele părţi ale tractorului trebuie măsurate în scopul de a verifica dacă nu există unghi de virare.

Distanţele dintre centrul de greutate şi osia posterioară (L3) sau din faţă (L2) trebuie să se calculeze pornind de la distribuirea masei tractorului între roţile posterioare şi anterioare.

3.1.5.2 Înălţimile roţilor posterioare (D3) şi anterioare (D2)

Se măsoară distanţa de la cel mai înalt punct al pneului până la planul solului (figura 6.5) şi se utilizează aceeaşi metodă pentru pneurile anterioare şi posterioare.

3.1.5.3 Distanţa orizontală dintre centrul de greutate şi punctul de intersecţie frontal al structurii de protecţie (L6).

Se măsoară distanţa dintre centrul de greutate şi punctul de intersecţie frontal al structurii de protecţie (figurile 6.6.a, 6.6.b şi 6.6.c). Dacă structura de protecţie este situată în faţa planului centrului de greutate, măsura înregistrată va fi indicată negativ (-L6).

3.1.5.4 Lăţimea structurii de protecţie (B6)

Se măsoară distanţa dintre punctele de impact din dreapta şi din stânga ale celor două posturi verticale ale structurii.

Punctul de impact se defineşte prin planul tangent la structura de protecţie care trece prin linia realizată de punctele exterioare superioare ale pneurilor anterioare şi posterioare (figura 6.7).

3.1.5.5 Înălţimea structurii de protecţie (H6)

Se măsoară distanţa verticală de la punctul de impact al structurii la planul solului.

3.1.5.6 Înălţimea capotei (H7)

Se măsoară distanţa verticală de la punctul de impact al capotei la planul solului.

Punctul de impact se defineşte prin planul tangent la capotă şi la structura de protecţie care trece prin punctele exterioare superioare ale pneului anterior (figura 6.7). Măsurarea se efectuează pe ambele părţi ale capotei.

3.1.5.7 Lăţimea capotei (B7)

Se măsoară distanţa dintre cele două puncte de impact al capotei, astfel cum s-a definit anterior.

3.1.5.8 Distanţa orizontală dintre centrul de greutate şi muchia frontală a capotei (L7)

Se măsoară distanţa de la punctul de impact al capotei, astfel cum s-a definit anterior, la centrul de greutate.

3.1.5.9 Înălţimea pivotului osiei anterioare (H0)

Distanţa verticală dintre centrul pivotului osiei anterioare şi centrul osiei pneurilor anterioare (H01) trebuie inclusă în raportul tehnic al constructorului şi verificată.

Se măsoară distanţa verticală de la centrul osiei pneurilor anterioare la planul solului (H02) (figura 6.8).

Înălţimea pivotului osiei anterioare (H0) este suma celor două valori anterioare.

3.1.5.10 Ecartamentul axei posterioare (S)

Se măsoară ecartamentul minim al axei posterioare prevăzute cu pneuri de cea mai mare mărime, astfel cum a fost specificat de către constructor (figura 6.9).

3.1.5.11 Lăţimea pneurilor de la roţile posterioare (B0)

Se măsoară distanţa dintre planurile verticale exterioare şi interioare ale unui pneu posterior în partea sa superioară (figura 6.9).

3.1.5.12 Unghiul de oscilaţie al osiei anterioare (D0)

Unghiul cel mai mare definit de oscilaţia osiei anterioare de la poziţia orizontală la deformarea maximă trebuie măsurat de ambele părţi ale osiei, ţinând cont de orice element care neutralizează şocurile care se găseşte la capătul cursei. Trebuie utilizat unghiul maxim măsurat.

3.1.5.13 Masa tractorului (M)

Masa tractorului trebuie stabilită în conformitate cu condiţiile specificate la punctul 3.2.1.4.

3.2 Condiţii de testare a rezistenţei structurilor de protecţie, precum şi a montării acestora pe tractoare

3.2.1 Cerinţe generale

3.2.1.1 Scopul încercărilor

Încercările efectuate cu dispozitive speciale sunt destinate simulării sarcinilor preluate de către structura de protecţie în caz de răsturnare a tractorului. Prin aceste încercări se poate observa rezistenţa structurii de protecţie şi a elementelor de fixare a acesteia pe tractor precum şi orice parte a tractorului care transmite sarcina de încercare.

3.2.1.2 Metode de încercare

Încercările se pot realiza conform procedurii dinamice sau statice. Cele două metode sunt considerate echivalente.

3.2.1.3 Dispoziţii generale aplicabile pregătirii încercărilor

3.2.1.3.1 Structura de protecţie trebuie să fie conformă cu indicaţiile producţiei în serie. Aceasta trebuie fixată, conform metodei recomandate de către constructor, la unul dintre tractoarele pentru care este concepută.

Notă: Nu este necesar un tractor complet pentru încercarea statică de rezistenţă; cu toate acestea, structura de protecţie şi părţile tractorului pe care este fixată această structură reprezintă o instalaţie funcţională, denumită în continuare „ansamblul”.

3.2.1.3.2 Atât pentru încercarea statică, cât şi pentru cea dinamică, tractorul, astfel cum a fost asamblat (sau ansamblul) trebuie să fie echipat cu toate elementele producţiei de serie care pot avea o influenţă asupra rezistenţei structurii de protecţie sau care pot fi necesare pentru încercarea de rezistenţă.

Componentele care pot genera riscuri în spaţiul liber trebuie, de asemenea, să fie prezente pe tractor (sau pe ansamblu), pentru a putea fi examinate în scopul de a vedea dacă sunt întrunite cerinţele condiţiilor de acceptare de la punctul 3.2.3.

Toate componentele tractorului sau ale structurii de protecţie, inclusiv structurile de protecţie împotriva intemperiilor trebuie să fie furnizate sau descrise în desene.

3.2.1.3.3 Pentru încercările de rezistenţă, trebuie retrase toate panourile şi componentele mobile nestructurale, astfel încât acestea să nu poată contribui la întărirea structurii de protecţie.

3.2.1.3.4 Ecartamentul trebuie reglat astfel încât, în măsura posibilului, structura de protecţie să nu fie sprijinită de pneuri în timpul încercărilor de rezistenţă. Dacă aceste încercări sunt realizate conform procedurii statice, roţile pot fi demontate.

3.2.1.4 Masa de referinţă a tractorului în timpul încercărilor de rezistenţă

Masa de referinţă M, utilizată în formulele pentru a calcula înălţimea de cădere a ciocanului pendul, energiile din timpul aplicării sarcinii şi forţele de strivire, trebuie să fie cel puţin egală cu masa tractorului, fără accesoriile opţionale, însă cu apa de răcire, lubrifianţii, carburantul şi utilajele plus structura de protecţie. Nu se iau în considerare greutăţile opţionale din faţă sau din spate, lestul pneurilor, instrumentele şi echipamentele montate sau orice component special.

3.2.2 Încercări

3.2.2.1 Succesiunea încercărilor

Fără a aduce atingere încercărilor suplimentare menţionate la punctele 3.3.1.1.6, 3.3.1.1.7, 3.3.2.1.6 şi 3.3.2.1.7, succesiunea încercărilor este următoarea:

1. şoc (încercare dinamică) sau sarcină (încercare statică) în partea din spate a structurii

(a se vedea punctele 3.3.1.1.1 şi 3.3.2.1.1);

2. încercare prin strivire în partea din spate (încercare dinamică sau statică)

(a se vedea punctele 3.3.1.1.4 şi 3.3.2.1.4);

3. şoc (încercare dinamică) sau sarcină (încercare statică) în partea din faţă a structurii

(a se vedea punctele 3.3.1.1.2 şi 3.3.2.1.2);

4. şoc (încercare dinamică) sau sarcină (încercare statică) în partea laterală a structurii

(a se vedea punctele 3.3.1.1.3 şi 3.3.2.1.3);

5. strivire în partea din faţă a structurii (încercare dinamică sau statică)

(a se vedea punctele 3.3.1.1.5 şi 3.3.2.1.5).

3.2.2.2 Cerinţe generale

3.2.2.2.1 În cazul în care unul sau mai multe elemente ale echipamentului de fixare a tractorului se strică sau se deplasează pe parcursul încercării, aceasta trebuie reluată.

3.2.2.2 2 Nu se admit reparaţii sau reglaje ale tractorului sau ale structurii de protecţie în cursul încercărilor.

3.2.2.2.3 În timpul încercărilor, cutia de viteze a tractorului trebuie să fie în poziţie neutră şi frânele să nu fie utilizate.

3.2.2.2.4 Dacă tractorul este echipat cu un sistem de suspensie între şasiu şi roţi, acesta trebuie blocat în cursul încercărilor.

3.2.2.2.5 Latura aleasă pentru aplicarea primului şoc (încercare dinamică) sau pentru prima aplicare a sarcinii (încercare statică) pe partea din spate a structurii trebuie să fie cea care, după părerea autorităţilor responsabile de verificări, va avea drept rezultat aplicarea seriilor de şocuri sau de sarcini în cele mai defavorabile condiţii pentru structură. Şocul sau sarcina în partea laterală şi şocul sau sarcina în partea din spate trebuie să se aplice de o parte şi de alta a planului longitudinal median al structurii de protecţie. Şocul sau sarcina în partea din faţă trebuie să se aplice pe aceeaşi parte a planului median longitudinal al structurii de protecţie ca şi şocul sau sarcina în partea laterală.

3.2.3 Condiţii de acceptare

3.2.3.1 O structură de protecţie este considerată satisfăcătoare din punct de vedere al cerinţelor privind rezistenţa dacă îndeplineşte următoarele condiţii:

3.2.3.1.1 după fiecare încercare parţială, trebuie să nu prezinte fisuri sau rupturi în sensul punctului 3.3.1.2.1 sau punctului 3.2.3.1.2. În cazul în care, pe durata uneia dintre încercări, apar fisuri sau rupturi importante, trebuie să se aplice o încercare suplimentară, în conformitate cu încercările dinamice sau statice, imediat după şocul sau strivirea care a determinat apariţia acestor fisuri sau rupturi;

3.2.3.1.2 în timpul încercărilor, altele decât încercarea de suprasarcină, nicio parte a structurii de protecţie nu are voie să intre în spaţiul liber astfel cum a fost definit la punctul 1.6 din Anexa II;

3.2.3.1.3 în cursul încercărilor, altele decât încercarea de suprasarcină, toate părţile spaţiului liber trebuie protejate de către structură, în conformitate cu punctele 3.3.1.2.2 şi 3.3.2.2.2;

3.2.3.1.4 în cursul încercărilor, structura de protecţie nu trebuie să exercite niciun fel de tensiune asupra structurii scaunului;

3.2.3.1.5 deformarea elastică, măsurată în conformitate cu punctele 3.3.1.2.3 şi 3.3.2.2.3 trebuie să fie mai mică de 250 mm.

3.2.3.2 Nu trebuie să existe accesorii care prezintă un pericol pentru conducător. Nu trebuie să existe accesorii sau elemente proeminente care pot răni conducătorul în caz de răsturnare a tractorului, nici accesorii sau elemente care îl pot bloca, prinzându-i gamba sau laba piciorului, de exemplu, ca urmare a deformării structurii.

3.2.4 [nu se aplică]

3.2.5 Aparatura şi echipamentul pentru încercările dinamice

3.2.5.1 Ciocanul pendul

3.2.5.1.1 Un ciocan care acţionează ca un pendul trebuie suspendat de două lanţuri sau cabluri cu pivoţi situaţi la cel puţin 6 m deasupra solului. Trebuie să existe un mijloc de a regla separat înălţimea suspensiei ciocanului şi unghiul dintre ciocan şi lanţuri sau cabluri.

3.2.5.1.2 Masa ciocanului pendul trebuie să fie de 2 000 ± 20 kg, excluzând masa lanţurilor sau cablurilor care nu trebuie să depăşească 100 kg. Lungimea laturilor suprafeţei de şoc trebuie să fie de 680 ± 20 mm (a se vedea figura 6.10). Ciocanul trebuie să fie construit astfel încât poziţia centrului său de greutate să fie constantă şi să coincidă cu centrul geometric al paralelipipedului.

3.2.5.1.3 Paralelipipedul trebuie să fie legat la sistemul care îl trage în spate printr-un mecanism de eliberare instantanee conceput şi situat astfel încât să lanseze ciocanul pendul fără să provoace oscilaţii ale paralelipipedului faţă de axul său orizontal perpendicular pe planul de oscilaţie al pendulului.

3.2.5.2 Dispozitive de susţinere a pendulului

Pivoţii pendulului trebuie să fie fixaţi rigid astfel încât deplasarea lor în orice direcţie să nu depăşească 1 % din înălţimea de cădere.

3.2.5.3 Cabluri de fixare

3.2.5.3.1 Şinele de fixare, prezentând ecartamentul cerut şi acoperind suprafaţa necesară pentru a permite fixarea tractorului în toate cazurile reprezentate (a se vedea figurile 6.11, 6.12 şi 6.13) trebuie să fie fixate rigid de o bază rezistentă situată sub pendul.

3.2.5.3.2 Tractorul trebuie fixat pe şine cu ajutorul unui cablu de oţel 6 x 19 cu toroane rotunde şi miez de fibră, în conformitate cu standardul ISO 2408:2004 şi cu un diametru nominal de 13 mm. Toroanele metalice trebuie să aibă o rezistenţă la rupere de 1 770 MPa.

3.2.5.3.3 Pivotul central al unui tractor articulat trebuie să fie susţinut şi fixat la sol într-un mod adecvat pentru toate încercările. Pentru încercarea prin şoc în partea laterală, pivotul trebuie să fie susţinut şi de partea opusă şocului. Roţile anterioare şi posterioare nu trebuie să fie neapărat aliniate dacă acest lucru facilitează fixarea adecvată a cablurilor.

3.2.5.4 Cala de roţi şi bârna

3.2.5.4.1 O bârnă de lemn de esenţă moale cu secţiunea de 150 mm trebuie să caleze roţile în timpul încercărilor prin şoc (a se vedea figurile 6.11, 6.12 şi 6.13).

3.2.5.4.2 În timpul încercărilor prin şoc în partea laterală, la sol trebuie să fie fixată o bârnă de lemn de esenţă moale pentru a bloca janta roţii pe partea opusă şocului (a se vedea figura 6.13).

3.2.5.5 Cale şi cabluri de fixare pentru tractoarele articulate

3.2.5.5.1 Trebuie utilizate cale şi cabluri de fixare suplimentare pentru tractoarele articulate. Acestea au drept scop să asigure, pentru secţiunea tractorului care poartă structura de protecţie, o rigiditate echivalentă cu aceea a unui tractor nearticulat.

3.2.5.5.2 Pentru încercările prin şoc şi strivire, se furnizează detalii specifice suplimentare în punctul 3.3.1.1.

3.2.5.6 Presiunea şi deformarea pneurilor

3.2.5.6.1 Pneurile tractorului nu trebuie să conţină lest lichid şi trebuie umflate la presiunea indicată pentru muncile agricole de către fabricantul tractorului.

3.2.5.6.2 Cablurile de fixare trebuie să fie întinse în fiecare caz în parte astfel încât pneurile să suporte o deformare egală cu 12 % din înălţimea peretelui lor (distanţa dintre sol şi cel mai inferior punct al jantei) înaintea tensionării cablurilor.

3.2.5.7 Dispozitiv de strivire

Pe structura de protecţie trebuie să poată fi exercitată o forţă descendentă de către un dispozitiv, ilustrat în figura 6.14, prin intermediul unei bârne rigide cu o lăţime de aproximativ 250 mm, legată de mecanismul de aplicare a sarcinii prin îmbinări universale. Sub osii trebuie prevăzute suporturi corespunzătoare, astfel încât pneurile tractorului să nu suporte forţa de strivire.

3.2.5.8 Aparatură de măsură

Sunt necesare următoarele instrumente de măsură:

3.2.5.8.1 dispozitiv de măsură a deformării elastice (diferenţa dintre deformarea instantanee maximă şi deformarea permanentă, a se vedea figura 6.15).

3.2.5.8.2 dispozitiv care să controleze dacă structura de protecţie nu a intrat în spaţiul liber şi dacă aceasta a rămas în zona de protecţie a structurii în timpul încercării (a se vedea punctul 3.3.2.2.2).

3.2.6 Aparatură şi echipament pentru încercările statice

3.2.6.1 Dispozitivul de testare statică

3.2.6.1.1 Dispozitivul de testare statică trebuie să fie conceput astfel încât să permită aplicarea unor lovituri sau a unor sarcini asupra structurii de protecţie.

3.2.6.1.2 Trebuie să se procedeze în aşa fel încât sarcina să fie distribuită uniform şi perpendicular pe direcţia sarcinii, de-a lungul unei bârne cu o lungime egală cu unul dintre multiplii exacţi ai lui 50, cuprinşi între 250 şi 700 mm. Dimensiunea verticală a extremităţii bârnei rigide trebuie să fie de 150 de milimetri. Marginile bârnei în contact cu structura de protecţie trebuie să fie curbe, cu o rază maximă de 50 de milimetri.

3.2.6.1.3 Suportul trebuie să poată fi adaptat la orice unghi în raport cu direcţia sarcinii, pentru a putea urmări variaţiile unghiulare ale suprafeţei structurii care suportă sarcina pe măsură ce se deformează structura.

3.2.6.1.4 Direcţia forţei (abatere faţă de orizontală şi verticală):

- la începutul încercării, cu sarcină zero: ± 2°;

- în timpul încercării, sub sarcină: 10° deasupra şi 20° sub orizontală. Aceste variaţii trebuie să fie reduse la minimum.

3.2.6.1.5 Viteza de deformare trebuie să fie suficient de lentă, sub 5 mm/s, pentru ca sarcina să poată fi considerată în orice moment statică.

3.2.6.2 Aparatură de măsură a energiei absorbite de structură

3.2.6.2.1 Trebuie trasată curba forţă/deformare pentru a determina energia absorbită de structură. Nu este necesară măsurarea forţei şi a deformării în punctul de aplicare al sarcinii pe structură; cu toate acestea, forţa şi deformarea trebuie să fie măsurate simultan şi coliniar.

3.2.6.2.2 Punctul de origine al măsurărilor deformării trebuie să fie ales astfel încât să se ia în considerare numai energia absorbită de către structură şi/sau deformarea anumitor părţi ale tractorului. Energia absorbită prin deformarea şi/sau derapajul dispozitivului de fixare trebuie să nu fie luată în considerare.

3.2.6.3 Mijloace de fixare a tractorului la sol

3.2.6.3.1 Şinele de fixare, prezentând ecartamentul cerut şi acoperind suprafaţa necesară pentru fixarea tractorului în toate cazurile ilustrate, trebuie să fie fixate rigid pe un soclu rezistent aflat în apropierea dispozitivului de testare.

3.2.6.3.2 Tractorul trebuie să fie ancorat de şine prin orice mijloc adecvat (plăci, cale, cabluri, suporturi etc.) astfel încât să nu se poată mişca în timpul încercărilor. Imobilitatea tractorului trebuie verificată pe perioada desfăşurării încercării, cu ajutorul dispozitivelor obişnuite de măsurare a lungimii.

Dacă tractorul se deplasează, trebuie reluată încercarea în totalitate, excepţie făcând cazul în care sistemul de măsurare a deformării utilizat pentru trasarea curbei forţă/deformare este cuplat la tractor.

3.2.6.4 Dispozitiv de strivire

Pe structura de protecţie trebuie să poată fi exercitată o forţă descendentă de către un dispozitiv, ilustrat în figura 6.14, prin intermediul unei bârne rigide cu o lăţime de aproximativ 250 mm, legată de mecanismul de aplicare a sarcinii prin îmbinări universale. Sub osii trebuie prevăzute suporturi corespunzătoare, astfel încât pneurile tractorului să nu suporte forţa de strivire.

3.2.6.5 Alte aparate de măsură

Sunt necesare, de asemenea, următoarele dispozitive de măsură:

3.2.6.5.1 dispozitiv de măsură a deformării elastice (diferenţa dintre deformarea instantanee maximă şi deformarea permanentă, a se vedea figura 6.15).

3.2.6.5.2 dispozitiv care să controleze dacă structura de protecţie nu a intrat în spaţiul liber şi dacă aceasta a rămas în zona de protecţie a structurii în timpul încercării (punctul 3.3.2.2.2).

3.3 Proceduri de încercare

3.3.1 Încercări dinamice

3.3.1.1 Încercări prin şoc şi strivire

3.3.1.1.1 Şoc în partea din spate

3.3.1.1.1.1 Poziţia tractorului în raport cu ciocanul pendul trebuie să fie astfel încât acesta din urmă să lovească structura de protecţie în momentul în care suprafaţa de impact precum şi lanţurile sau cablurile de suspensie formează cu planul vertical un unghi A egal cu M/100 cu un maxim de 20°, cu excepţia cazului în care, în punctul de contact, structura de protecţie formează, în timpul deformării, un unghi mai mare faţă de verticală. În acest caz, trebuie ca suprafaţa de impact a ciocanului să fie ajustată cu ajutorul unui dispozitiv suplimentar, astfel încât să fie paralelă cu structura de protecţie în punctul de impact, în momentul de deformare maximă, lanţurile sau cablurile de suspensie formând acelaşi unghi indicat mai sus.

Trebuie reglată înălţimea de suspensie a ciocanului şi trebuie luate măsurile necesare pentru a împiedica ciocanul să se rotească în jurul punctului de impact.

Punctul de impact este acea parte a structurii de protecţie care este probabil să atingă prima solul în cazul unei răsturnări a tractorului în spate, adică în mod normal pe latura superioară. Poziţia centrului de greutate a pendulului este situată la 1/6 din lăţimea vârfului structurii de protecţie în interiorul unui plan vertical paralel cu planul median al tractorului care atinge extremitatea superioară a vârfului structurii de protecţie.

Dacă structura este curbă sau proeminentă în acest punct, trebuie adăugate cale pentru ca şocul să aibă loc în acest punct, fără ca acest lucru să implice consolidarea structurii.

3.3.1.1.1.2 Tractorul trebuie să fie fixat la sol cu ajutorul a patru cabluri, dispuse la fiecare dintre extremităţile celor două osii, în conformitate cu indicaţiile din figura 6.11. Punctele de fixare faţă şi spate trebuie să fie situate la o distanţă care să permită cablurilor să formeze cu solul un unghi de sub 30°. În plus, punctele de fixare spate trebuie să fie plasate astfel încât punctul de convergenţă al celor două cabluri să fie situat în planul vertical în care se deplasează centrul de greutate al ciocanului pendulul.

Cablurile trebuie să fie tensionate astfel încât să supună pneurile deformărilor indicate la punctul 3.2.5.6.2. Atunci când cablurile sunt tensionate, bârna de calaj trebuie sprijinită în faţa roţilor posterioare, apoi fixată pe sol.

3.3.1.1.1.3 Dacă tractorul este articulat, punctul de articulare trebuie, în plus, să fie susţinut printr-o bucată de lemn cu secţiunea de cel puţin 100 mm, care este ferm fixată la sol.

3.3.1.1.1.4 Ciocanul pendul trebuie tras în spate astfel încât înălţimea centrului său de greutate să o depăşească pe cea pe care o va avea în punctul de impact cu o valoare dată de una dintre următoarele două formule, care se alege în funcţie de masa de referinţă a ansamblului supus încercărilor:

H = 25 + 0,07 M

pentru tractoarele cu o masă de referinţă mai mică de 2 000 kg;

H = 125 + 0,02 M

pentru tractoarele cu o masă de referinţă mai mare de 2 000 kg.

Se lasă apoi liber ciocanul pendul iar acesta loveşte structura de protecţie.

3.3.1.1.1.5 Pentru tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun şi volan reversibile), trebuie aplicate aceleaşi formule.

3.3.1.1.2 Şoc în partea din faţă

3.3.1.1.2.1 Poziţia tractorului în raport cu ciocanul pendul trebuie să fie astfel încât acesta din urmă să lovească structura de protecţie în momentul în care suprafaţa de impact precum şi lanţurile sau cablurile de suspensie formează cu planul vertical un unghi A egal cu M/100 cu un maxim de 20°, cu excepţia cazului în care, în punctul de contact, structura de protecţie formează, în timpul deformării, un unghi mai mare faţă de verticală. În acest caz, trebuie ca suprafaţa de impact a ciocanului să fie ajustată cu ajutorul unui dispozitiv suplimentar, astfel încât să fie paralelă cu structura de protecţie în punctul de impact, în momentul de deformare maximă, lanţurile sau cablurile de suspensie formând acelaşi unghi indicat mai sus.

Trebuie reglată înălţimea de suspensie a ciocanului pendul şi trebuie luate măsurile necesare pentru a împiedica răsucirea pendulului în jurul punctului de impact.

Punctul de impact este acea parte a structurii de protecţie care este probabil să atingă prima solul în cazul unei răsturnări laterale a tractorului în timp ce se mişcă în faţă, adică în mod normal latura superioară. Poziţia centrului de greutate a ciocanului este situată la 1/6 din lăţimea vârfului structurii de protecţie în interiorul unui plan vertical paralel cu planul median al tractorului care atinge extremitatea superioară a vârfului structurii de protecţie.

Dacă structura este curbă sau proeminentă în acest punct, trebuie adăugate cale pentru ca şocul să aibă loc în acest punct, fără ca acest lucru să implice consolidarea structurii.

3.3.1.1.2.2 Tractorul trebuie să fie fixat la sol cu ajutorul a patru cabluri, dispuse fiecare la o extremitate a celor două osii, în conformitate cu indicaţiile din figura 6.12. Punctele de fixare din faţă şi din spate trebuie să fie situate la o distanţă care să permită cablurilor să formeze cu solul un unghi de sub 30°. În plus, punctele de fixare din spate trebuie plasate astfel încât punctul de convergenţă al celor două cabluri să fie situat în planul vertical în care se deplasează centrul de greutate al ciocanului pendul.

Cablurile trebuie să fie tensionate astfel încât să supună pneurile deformărilor indicate la punctul 3.2.5.6.2. Atunci când cablurile sunt tensionate, bârna de calaj trebuie sprijinită în spatele roţilor posterioare, apoi fixată pe sol.

3.3.1.1.2.3 Dacă tractorul este articulat, punctul de articulare trebuie, în plus, să fie susţinut printr-o bucată de lemn cu secţiunea de cel puţin 100 mm, care este ferm fixată la sol.

3.3.1.1.2.4 Ciocanul pendul trebuie tras în spate astfel încât înălţimea centrului său de greutate să o depăşească pe cea pe care o va avea în punctul de impact cu o valoare dată de una dintre următoarele două formule, care se alege în funcţie de masa de referinţă a ansamblului supus încercărilor:

H = 25 + 0,07 M

pentru tractoarele cu o masă de referinţă mai mică de 2 000 kg;

H = 125 + 0,02 M

pentru tractoarele cu o masă de referinţă mai mare de 2 000 kg.

Se lasă apoi liber ciocanul pendul iar acesta loveşte structura de protecţie.

3.3.1.1.2.5 Pentru tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun şi volan reversibile), înălţimea trebuie să fie cea mai mare dintre valorile obţinute aplicând formula de mai sus şi formula aleasă dintre cele de mai jos:

H = 2,165 x 10 - 8 M x L2

sau

H = 5,73 x 10 - 2I

3.3.1.1.3 Şoc în partea laterală

3.3.1.1.3.1 Poziţia tractorului în raport cu ciocanul pendul trebuie să fie astfel încât acesta din urmă să lovească structura de protecţie în momentul în care suprafaţa de impact precum şi lanţurile sau cablurile de suspensie sunt verticale, cu excepţia cazului în care, în punctul de contact, structura de protecţie formează, în timpul deformării, un unghi mai mic de 20° faţă de verticală. În acest caz, trebuie ca suprafaţa de impact a ciocanului pendul să fie ajustată cu ajutorul unui dispozitiv suplimentar, astfel încât să fie paralelă cu structura de protecţie în punctul de impact, în momentul de deformare maximă, lanţurile sau cablurile de suspensie rămânând verticale în punctul de impact.

Trebuie reglată înălţimea de suspensie a ciocanului pendul şi trebuie luate măsurile necesare pentru a-l împiedica să se rotească în jurul punctului de impact.

Punctul de impact trebuie să fie acea parte a structurii de protecţie care este probabil să atingă prima solul în cazul unei răsturnări laterale a tractorului.

3.3.1.1.3.2 Roţile tractorului situate pe partea şocului trebuie să fie fixate la sol cu ajutorul unor cabluri care trec pe deasupra extremităţilor corespunzătoare ale osiilor anterioare şi posterioare. Cablurile trebuie să fie tensionate astfel încât să supună pneurile deformărilor indicate la punctul 3.2.5.6.2.

Atunci când cablurile sunt tensionate, bârna de calaj trebuie pusă pe sol, împinsă în pneurile situate pe latura opusă şocului, apoi fixată pe sol. Utilizarea a două bârne sau cale poate fi necesară în cazul în care marginile exterioare ale pneurilor anterioare şi posterioare nu sunt situate în acelaşi plan vertical. În acest caz cala trebuie plasată, în conformitate cu indicaţiile din figura 6.13, contra jantei roţii care suportă cea mai mare încărcătură situată în punctul opus celui de impact, sprijinită ferm de jantă, apoi fixată la baza acesteia. Cala trebuie să aibă o lungime care să-i permită să formeze un unghi de 30 ± 3° cu solul atunci când este sprijinită de jantă. În plus, dacă este posibil, grosimea acesteia trebuie să fie de 20 până la 25 de ori mai mică decât lungimea şi de două până la trei ori mai mică decât lăţimea. Forma extremităţii bârnelor trebuie să fie în conformitate cu planul de detaliu din figura 6.13.

3.3.1.1.3.3 Dacă tractorul este articulat, punctul de articulare trebuie, în plus, sprijinit cu o bucată de lemn cu secţiunea de cel puţin 100 mm şi susţinut lateral de un dispozitiv asemănător calei sprijinite pe roata posterioară, ca la punctul 3.3.1.1.3.2. Punctul de articulare trebuie apoi fixat ferm la sol.

3.3.1.1.3.4 Ciocanul pendul trebuie tras în spate astfel încât înălţimea centrului său de greutate să o depăşească pe cea pe care o va avea în punctul de impact cu o valoare dată de una dintre următoarele două formule, care se alege în funcţie de masa de referinţă a ansamblului supus încercărilor:

H = (25 + 0,20 M) (B6+B) / 2B

pentru tractoarele cu o masă de referinţă mai mică de 2 000 kg;

H = (125 + 0,15 M) (B6+B) / 2B

pentru tractoarele cu o masă de referinţă mai mare de 2 000 kg.

3.3.1.1.3.5 Pentru tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun şi volan reversibile), înălţimea trebuie să fie cel mai mare dintre rezultatele obţinute prin formula de mai sus şi cea de mai jos aplicabile:

H = 25 + 0,2 M

pentru tractoarele cu o masă de referinţă mai mică de 2 000 kg;

H = 125 + 0,15 M

pentru tractoarele cu o masă de referinţă mai mare de 2 000 kg.

Se lasă apoi liber ciocanul pendul iar acesta loveşte structura de protecţie.

3.3.1.1.4 Strivire în spate

Bârna trebuie plasată de-a lungul traversei (traverselor) celei mai înalte (celor mai înalte) situate în partea din faţă a structurii de protecţie, iar rezultanta forţelor de strivire trebuie să se situeze în planul median al tractorului. Trebuie aplicată o forţă Fv, după formula următoare:

Fv = 20 M

Această forţă Fv trebuie menţinută timp de cinci secunde după încetarea oricărei mişcări care poate fi percepută vizual a structurii de protecţie.

Atunci când partea din spate a acoperişului structurii de protecţie nu poate suporta toată forţa de strivire, trebuie aplicată această forţă până când acoperişul va fi atât de deformat încât va coincide cu planul care leagă partea superioară a structurii de protecţie cu partea din spate a tractorului capabilă să suporte tractorul în caz de răsturnare.

Forţa trebuie apoi să fie eliminată, iar bârna de strivire reaşezată pe acea parte a structurii de protecţie care ar suporta tractorul complet răsturnat. Forţa de strivire Fv trebuie atunci aplicată din nou.

3.3.1.1.5 Strivire în faţă

Bârna trebuie plasată de-a lungul traversei (traverselor) celei mai înalte (celor mai înalte) situate în partea din faţă a structurii de protecţie, iar rezultanta forţelor de strivire trebuie să se situeze în planul median al tractorului. Trebuie aplicată o forţă Fv, după formula următoare:

Fv = 20 M

Această forţă Fv trebuie menţinută timp de cinci secunde după încetarea oricărei mişcări care poate fi percepută vizual a structurii de protecţie.

Atunci când partea din faţă a acoperişului structurii de protecţie nu poate suporta toată forţa de strivire, trebuie aplicată această forţă până când acoperişul va fi atât de deformat încât va coincide cu planul care leagă partea superioară a structurii de protecţie cu partea din faţă a tractorului capabilă să suporte tractorul în caz de răsturnare.

Forţa trebuie apoi să fie eliminată, iar bârna de strivire reaşezată pe acea parte a structurii de protecţie care ar suporta tractorul complet răsturnat. Forţa de strivire Fv trebuie atunci aplicată din nou.

3.3.1.1.6 Încercări suplimentare prin şoc

În cazul apariţiei unor fisuri sau rupturi care nu pot fi considerate neglijabile în timpul unei încercări prin şoc, trebuie să se efectueze o a doua încercare similară, însă cu o înălţime de cădere de:

H’ = (H x 10-1) (12 + 4a) (1 + 2a )-1

imediat după încercările prin şoc care au produs apariţia acestor rupturi sau fisuri, „a” fiind raportul dintre deformarea permanentă (Dp) şi deformarea elastică (De):

a = Dp / De

astfel cum a fost măsurată la punctul de impact. Deformarea permanentă suplimentară cauzată de cel de-al doilea şoc nu trebuie să depăşească 30 % din deformarea permanentă cauzată de primul şoc.

Pentru a putea efectua încercarea suplimentară, este necesară măsurarea deformării elastice pe durata tuturor încercărilor prin şoc.

3.3.1.1.7 Încercări suplimentare prin strivire

În cazul în care, pe durata unei încercări prin strivire, apar fisuri sau rupturi importante, trebuie să se efectueze o a doua încercare de strivire, similară, însă cu o forţă egală cu 1,2 Fv, imediat după încercările de strivire care au condus la apariţia acestor fisuri sau rupturi.

3.3.1.2 Măsurătorile de efectuat

3.3.1.2.1 Rupturi şi fisuri

După fiecare încercare, toate elementele structurale, îmbinările şi dispozitivele de fixare trebuie să fie examinate vizual pentru a descoperi rupturile şi fisurile; nu se iau în considerare eventualele fisuri mici la elementele fără importanţă.

Nu se iau în considerare eventualele rupturi provocate de muchiile ciocanului.

3.3.1.2.2 Spaţiu liber

3.3.1.2.2.1 Pătrunderea în spaţiul liber

În timpul fiecărei încercări, trebuie să se verifice dacă vreo parte oarecare a structurii de protecţie a pătruns în spaţiul liber din jurul scaunului conducătorului, în conformitate cu definiţia de la punctul 1.6.

În plus, spaţiul liber trebuie să fie protejat de structura de protecţie. În acest scop, trebuie să se considere ca fiind neprotejată de structură orice parte a acesteia care ar veni în contact cu solul dacă tractorul s-ar răsturna pe partea din care este aplicată sarcina de încercare. Pentru a estima aceasta, pneurile anterioare şi posterioare precum şi ecartamentul trebuie să prezinte dimensiunile minime specificate de către constructor.

3.3.1.2.2.2 Încercări ale elementului rigid din spate

Dacă tractorul este echipat cu o piesă rigidă, cu un carter sau cu orice element rigid plasat în spatele scaunului conducătorului, trebuie să se considere că acest element constituie un punct de sprijin în caz de răsturnare în spate sau pe lateral. Acest element rigid plasat în spatele scaunului conducătorului va trebui să poată suporta, fără a rupe sau a intra în spaţiul liber, o forţă descendentă Fi, după formula următoare:

Fi = 15 M

aplicată perpendicular pe vârful cadrului, în planul central al tractorului. Unghiul iniţial al aplicării forţei trebuie să fie de 40°, calculat pornind de la o paralelă la sol, astfel cum indică figura 6.16. Lăţimea minimă a acestei piese rigide trebuie să fie de 500 mm (a se vedea figura 6.17).

În plus, aceasta trebuie să fie suficient de rigidă şi ferm fixată în spatele tractorului.

3.3.1.2.3 Deformarea elastică (sub şoc în partea laterală)

Deformarea elastică este măsurată la (810 + av) mm deasupra punctului de poziţionare al scaunului, în planul vertical care trece prin punctul de impact. Această măsurătoare trebuie efectuată cu ajutorul unui aparat similar celui ilustrat în figura 6.15.

3.3.1.2.4 Deformarea permanentă

Deformarea permanentă a structurii de protecţie trebuie să se înregistreze după ultima încercare prin strivire. În acest scop, trebuie să se utilizeze, înaintea începerii încercării, poziţia principalelor elemente ale structurii de protecţie împotriva răsturnării în raport cu punctul index al scaunului.

3.3.2 Încercări statice

3.3.2.1 Încercări de sarcină şi prin strivire

3.3.2.1.1 Sarcina în spate

3.3.2.1.1.1 Sarcina trebuie să se aplice orizontal, într-un plan vertical paralel cu planul median al tractorului.

Punctul de aplicare a sarcinii trebuie să fie acea parte a structurii de protecţie împotriva răsturnării care este probabil să atingă prima solul în cazul unei răsturnări în spate a tractorului, adică în mod normal latura superioară. Planul vertical în care este aplicată sarcina trebuie să fie situat la o distanţă egală cu 1/3 din lăţimea exterioară a părţii superioare a structurii, măsurată de la planul median.

Dacă structura este curbă sau proeminentă în acest punct, trebuie adăugate cale pentru a se putea aplica sarcina, fără ca acest lucru să implice o consolidare a structurii.

3.3.2.1.1.2 Ansamblul trebuie să fie fixat la sol, în conformitate cu descrierea de la punctul 3.2.6.3.

3.3.2.1.1.3 Energia absorbită de structura de protecţie în cursul încercării trebuie să fie cel puţin egală cu:

Eil = 500 + 0,5 M

3.3.2.1.1.4 Pentru tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun şi volan reversibile), trebuie aplicată aceeaşi formulă.

3.3.2.1.2 Sarcină în faţă

3.3.2.1.2.1 Sarcina trebuie să se aplice orizontal, într-un plan vertical paralel cu planul median al tractorului şi situat la o distanţă de o treime din lăţimea exterioară a părţii superioare a structurii.

Punctul de aplicare a sarcinii trebuie să fie acea parte a structurii de protecţie împotriva răsturnării care este probabil să atingă prima solul în cazul unei răsturnări laterale a tractorului în timp ce se mişcă în faţă, adică în mod normal latura superioară.

Dacă structura este curbă sau proeminentă în acest punct, trebuie adăugate cale pentru a se putea aplica sarcina, fără ca acest lucru să implice o consolidare a structurii.

3.3.2.1.2.2 Ansamblul trebuie să fie fixat la sol, în conformitate cu descrierea de la punctul 3.2.6.3.

3.3.2.1.2.3 Energia absorbită de structura de protecţie în cursul încercării trebuie să fie cel puţin egală cu:

Eil = 500 + 0,5 M

3.3.2.1.2.4 Pentru tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun şi volan reversibile), energia trebuie să fie cea mai mare dintre valorile de mai sus sau oricare dintre următoarele, astfel cum au fost selectate:

Eil = 2,165 x 10-7M x L2

sau

Eil = 0,574 I

3.3.2.1.3 Sarcina laterală

3.3.2.1.3.1 Sarcina laterală trebuie să se aplice orizontal, într-un plan vertical perpendicular pe planul median al tractorului. Punctul de aplicare a sarcinii trebuie să fie acea parte a structurii de protecţie împotriva răsturnării care este probabil să atingă prima solul în cazul unei răsturnări laterale a tractorului, adică în mod normal latura superioară.

3.3.2.1.3.2 Ansamblul trebuie să fie fixat la sol, în conformitate cu descrierea de la punctul 3.2.6.3.

3.3.2.1.3.3 Energia absorbită de structura de protecţie în cursul încercării trebuie să fie cel puţin egală cu:

Eis = 1,75 M(B6+B) / 2B

3.3.2.1.3.4 Pentru tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun şi volan reversibile), energia trebuie să fie cea mai mare dintre valorile calculate cu formula de mai sus sau cu următoarea:

Eis = 1,75 M

3.3.2.1.4 Strivire în spate

Toate dispoziţiile sunt identice cu cele de la punctul 3.3.1.1.4.

3.3.2.1.5 Strivire în faţă

Toate dispoziţiile sunt identice cu cele de la punctul 3.3.1.1.5.

3.3.2.1.6 Încercare suplimentară de suprasarcină (figurile 6.18 - 6.20)

Trebuie să se efectueze o încercare de suprasarcină în toate cazurile în care forţa descreşte cu mai mult de 3 % în timpul ultimelor 5 % din deformarea constatată atunci când energia cerută este absorbită de structură (a se vedea figura 6.19).

Încercarea de suprasarcină presupune creşterea treptată a sarcinii orizontale cu valori de câte 5 % din energia iniţială cerută, până la un prag maxim de 20 % din energia adăugată (a se vedea figura 6.20).

Încercarea de suprasarcină este satisfăcătoare dacă, după fiecare creştere cu 5, 10 sau 15 % a energiei cerute, forţa descreşte cu mai puţin de 3 % pentru o creştere de 5 % şi rămâne mai mare de 0,8 Fmax.

Încercarea de suprasarcină este satisfăcătoare dacă, după ce structura a absorbit 20 % din energia adăugată, forţa este mai mare de 0,8 Fmax.

Fisurile sau rupturile suplimentare şi/sau pătrunderea în spaţiul liber sau absenţa protecţiei în această zonă ca urmare a unei deformări elastice sunt permise în timpul încercării de suprasarcină. Cu toate acestea, după ce sarcina a fost îndepărtată, structura nu trebuie să pătrundă în spaţiul liber, care trebuie să fie protejat în întregime.

3.3.2.1.7 Încercări suplimentare prin strivire

Dacă în cursul unei încercări prin strivire apar fisuri sau rupturi care nu pot fi neglijate, trebuie efectuată o a doua încercare prin strivire, similară, dar cu o forţă de 1,2 Fv, imediat după încercarea prin strivire care a stat la originea fisurilor sau rupturilor respective.

3.3.2.2 Măsurătorile de efectuat

3.3.2.2.1 Rupturi şi fisuri

După fiecare încercare, toate elementele structurale, îmbinările şi dispozitivele de fixare trebuie să fie examinate vizual pentru a descoperi rupturile şi fisurile; nu se iau în considerare eventualele fisuri mici la elementele fără importanţă.

3.3.2.2.2 Spaţiu liber

3.3.2.2.2.1 Pătrunderea în spaţiul liber

În timpul fiecărei încercări, trebuie să se verifice dacă vreo parte oarecare a structurii de protecţie a pătruns în spaţiul liber, în conformitate cu definiţia de la punctul 1.6 din anexa I.

În plus, spaţiul liber trebuie să fie protejat de structura de protecţie. În acest scop, trebuie să se considere ca fiind neprotejată de structură orice parte a acesteia care ar veni în contact cu solul dacă tractorul s-ar răsturna pe partea din care este aplicată sarcina de încercare. Pentru a estima aceasta, pneurile anterioare şi posterioare precum şi ecartamentul trebuie să prezinte dimensiunile minime specificate de către constructor.

3.3.2.2.2.2 Încercări ale elementului rigid din spate

Dacă tractorul este echipat cu o piesă rigidă, cu un carter sau cu orice element rigid plasat în spatele scaunului conducătorului, trebuie să se considere că acest element constituie un punct de sprijin în caz de răsturnare în spate sau pe lateral. Acest element rigid plasat în spatele scaunului conducătorului trebuie să poată suporta, fără a rupe sau a intra în spaţiul liber, o forţă descendentă Fi, după formula următoare:

Fi = 15 M

aplicată perpendicular pe vârful cadrului, în planul central al tractorului. Unghiul iniţial al aplicării forţei trebuie să fie de 40°, calculat pornind de la o paralelă la sol, astfel cum indică figura 6.16. Lăţimea minimă a acestei piese rigide trebuie să fie de 500 mm (a se vedea figura 6.17).

În plus, aceasta trebuie să fie suficient de rigidă şi ferm fixată în spatele tractorului.

3.3.2.2.3 Deformarea elastică sub sarcină laterală

Deformarea elastică trebuie să fie măsurată la (810+av) mm deasupra punctului index al scaunului, în planul vertical pe care este aplicată sarcina. Această măsurătoare trebuie efectuată cu ajutorul oricărui aparat similar celui ilustrat în figura 6.15.

3.3.2.2.4 Deformarea permanentă

Deformarea permanentă a structurii de protecţie trebuie să se înregistreze după ultima încercare prin strivire. În acest scop, trebuie să se înregistreze, înaintea începerii încercării, poziţia principalelor elemente ale structurii de protecţie împotriva răsturnării în raport cu punctul index al scaunului.

3.4 Extinderea la alte modele de tractoare

3.4.1 [nu se aplică]

3.4.2 Extinderea tehnică

Când au loc modificări tehnice la tractor, structura de protecţie sau metoda de fixare a structurii de protecţie la tractor, staţia de încercare care a efectuat încercarea iniţială poate elibera un „raport de extindere tehnică” în cazul în care tractorul şi structura de protecţie au îndeplinit condiţiile încercărilor preliminare de stabilitate laterală şi de rostogolire discontinuă, astfel cum au fost definite la punctele 3.1.3 şi 3.1.4 şi dacă elementul rigid din spate, astfel cum a fost descris la punctul 3.3.1.2.2.2, când există, a fost testat în conformitate cu procedura descrisă în prezentul punct (cu excepţia punctului 3.4.2.2.4) în următoarele cazuri:

3.4.2.1 Extinderea rezultatelor încercării structurii la alte modele de tractoare

Încercările prin şoc sau de sarcină şi prin strivire nu trebuie neapărat efectuate asupra fiecărui model de tractor, cu condiţia ca structura de protecţie şi tractorul să îndeplinească condiţiile menţionate la punctele 3.4.2.1.1 - 3.4.2.1.5.

3.4.2.1.1 Structura (inclusiv elementul rigid din spate) trebuie să fie identică cu cea testată;

3.4.2.1.2 Energia necesară nu trebuie să depăşească energia calculată pentru încercarea iniţială cu mai mult de 5 %;

3.4.2.1.3 Metoda de fixare şi componentele tractorului pe care se realizează fixarea trebuie să fie identice;

3.4.2.1.4 Toate componentele care pot servi drept suport pentru structura de protecţie, cum ar fi aripile şi capota, trebuie să fie identice;

3.4.2.1.5 Poziţia şi dimensiunile critice ale scaunului din structura de protecţie şi poziţia acesteia în funcţie de tractor trebuie să fie astfel încât spaţiul liber să rămână protejat de structura deformată pe durata tuturor încercărilor (verificarea trebuie efectuată utilizând aceeaşi referinţă a spaţiului liber ca şi în raportul încercării iniţiale, şi anume punctul de referinţă al scaunului sau punctul index al scaunului).

3.4.2.2 Extinderea rezultatelor încercării structurii la modele modificate ale structurii de protecţie

Această procedură trebuie urmată atunci când dispoziţiile punctului 3.4.2.1 nu sunt îndeplinite. Această procedură nu poate fi utilizată atunci când metoda de fixare a structurii de protecţie la tractor nu rămâne de acelaşi principiu (de exemplu, suporturi de cauciuc înlocuite de un dispozitiv de suspensie):

3.4.2.2.1 Modificările care nu afectează rezultatele încercării iniţiale (de exemplu, fixarea prin sudare a plăcii de montare a unui accesoriu într-un loc al structurii care nu este critic), adăugarea de scaune care au o poziţie diferită a PIS în structura de protecţie (sub rezerva verificării că noul (noile) spaţiu(i) liber(e) rămâne (rămân) protejat(e) de structura deformată pe durata tuturor încercărilor).

3.4.2.2.2 Modificările care pot afecta rezultatele încercării iniţiale fără a pune sub semnul întrebării acceptabilitatea structurii de protecţie (de exemplu, modificarea unei componente structurale, modificarea metodei de fixarea a structurii de protecţie la tractor). Se poate efectua o încercare de validare, ale cărui rezultate vor fi consemnate în cadrul raportului de extindere.

Se fixează următoarele limite pentru această extindere de tip:

3.4.2.2.2.1 nu se pot accepta mai mult de cinci extinderi fără o încercare de validare;

3.4.2.2.2.2 rezultatele încercării de validare vor fi acceptate pentru extindere dacă toate condiţiile de acceptare ale Codului sunt îndeplinite şi :

- dacă deformarea măsurată după fiecare încercare prin şoc nu prezintă faţă de deformarea măsurată după fiecare încercare prin şoc din cadrul raportului testului iniţial o diferenţă mai mare de 7 % (în cazul încercărilor dinamice);

- dacă forţa măsurată atunci când s-a atins nivelul de energie necesar în cadrul diverselor încercări de sarcină orizontală nu prezintă faţă de forţa măsurată atunci când s-a atins nivelul de energie necesar în cadrul încercării iniţiale cu mai mult de 7 % şi deformarea măsurată[16] atunci când s-a atins nivelul de energie necesar în cadrul diverselor încercări de sarcină orizontală nu prezintă faţă de deformarea măsurată atunci când s-a atins nivelul de energie necesar în cadrul raportului încercării iniţiale cu mai mult de 7 % (în cazul încercărilor statice).

3.4.2.2.2.3 Acelaşi raport de extindere poate include mai multe modificări ale unei structuri de protecţie dacă acestea reprezintă opţiuni diferite ale aceleaşi structuri de protecţie, însă nu se poate accepta decât o încercare de validare pentru fiecare raport de extindere. Opţiunile care nu au fost testate trebuie descrise într-o secţiune specifică a raportului de extindere.

3.4.2.2.3 Creşterea masei de referinţă declarată de constructor pentru o structură de protecţie deja testată. Dacă constructorul doreşte să păstreze acelaşi număr de omologare, este posibil să se elibereze un raport de extindere, după efectuarea unei încercări de validare (limitările la ± 7 % specificate la punctul 3.4.2.2.2.2 nu sunt aplicabile în acest caz).

3.4.2.2.4 Modificarea elementului rigid din spate sau adăugarea unui nou element rigid în spate. Trebuie să se verifice dacă spaţiul liber rămâne protejat de structura deformată pe durata tuturor fazelor încercării, luând în considerare elementul rigid din spate nou sau cel modificat. Trebuie să se efectueze o validare a elementului rigid din spate, sub forma încercării descrise la punctele 3.3.1.2.2.2 sau 3.3.2.2.2.2, iar rezultatele încercării vor fi consemnate în raportul de extindere.

3.5 [nu se aplică]

3.6 Funcţionarea pe vreme rece a structurilor de protecţie

3.6.1 Dacă se pretinde că structura de protecţie rezistă la friabilitatea cauzată de temperaturile scăzute, constructorul trebuie să dea detalii care trebuie incluse în raport.

3.6.2 Cerinţele şi procedurile descrise mai jos au ca scop să consolideze şi să ofere rezistenţă contra fracturilor datorate fragilizării la temperaturi reduse. Se sugerează că trebuie îndeplinite următoarele cerinţe minime, referitoare la materialele utilizate, pentru a aprecia conformitatea structurii de protecţie la temperaturi de funcţionare reduse în acele ţări care necesită această protecţie suplimentară în cursul funcţionării.

3.6.2.1 Buloanele şi piuliţele utilizate pentru a fixa structura de protecţie la tractor şi pentru a conecta părţile structurale ale structurii de protecţie trebuie să prezinte proprietăţi corespunzătoare de rezistenţă la temperaturi reduse, iar aceste proprietăţi trebuie controlate.

3.6.2.2 Toţi electrozii de sudură utilizaţi la fabricarea elementelor structurale şi la fixarea tractorului trebuie să fie compatibili cu materialele utilizate pentru structura de protecţie, astfel cum se indică la punctul 3.6.2.3.

3.6.2.3 Materialele din oţel utilizate pentru elementele structurale ale structurii de protecţie trebuie să fie supuse unui control de duritate sub forma unui nivel minim prescris de energie de impact, în sensul testului Charpy cu crestătură în V, în conformitate cu indicaţiile din tabelul 6.1. Calitatea şi clasa oţelului trebuie specificate în conformitate cu standardul ISO 630:1995.

Se consideră că oţelul cu o grosime brută de laminaj mai mică de 2,5 mm şi cu un conţinut de carbon mai mic de 0,2°% îndeplineşte această cerinţă.

Elementele structurale ale structurii de protecţie realizate din alte materiale decât oţelul trebuie să aibă o rezistenţă echivalentă la şocul la temperatură redusă.

3.6.2.4 Atunci când se testează cerinţele de energie de impact, în sensul testului Charpy cu crestătură în V, dimensiunea eprubetei nu trebuie să fie mai mică decât cea mai mare din dimensiunile enumerate în tabelul 6.1 pe care o permite materialul.

3.6.2.5 Încercările Charpy cu crestătură în V trebuie efectuate în conformitate cu procedura descrisă în ASTM A 370-1979, cu excepţia dimensiunilor eprubetelor care trebuie să fie în conformitate cu dimensiunile date în tabelul 6.1.

3.6.2.6 Utilizarea tipurilor de oţel calmat sau necalmat pentru care trebuie să se furnizeze o specificare corespunzătoare reprezintă o alternativă la această procedură. Calitatea şi clasa oţelului trebuie specificate în conformitate cu standardul ISO 630:1995, Amd 1:2003.

3.6.2.7 Eprubetele trebuie să fie prelevate longitudinal, din laminate plate, secţiuni tubulare sau structurale, înainte de formare sau de sudare, pentru a fi utilizate în structura de protecţie. Eprubetele din secţiuni tubulare sau structurale trebuie prelevate din mijlocul părţii cu dimensiunea cea mai mare şi trebuie să nu includă suduri.

Tabelul 6.1

Nivel minim prescris de energie de impact, în sensul testului Charpy cu crestătură în V

Dimensiunea eprubetei | Energia la | Energia la |

-30 °C | -20 °C |

mm | J | J(b) |

10 x 10(a) | 11 | 27,5 |

10 x 9 | 10 | 25 |

10 x 8 | 9,5 | 24 |

10 x 7,5a) | 9,5 | 24 |

10 x 7 | 9 | 22,5 |

10 x 6,7 | 8,5 | 21 |

10 x 6 | 8 | 20 |

10 x 5a) | 7,5 | 19 |

10 x 4 | 7 | 17,5 |

10 x 3,5 | 6 | 15 |

10 x 3 | 6 | 15 |

10 x 2,5a) | 5,5 | 14 |

4. Indică dimensiunea preferată. Dimensiunea eprubetei nu trebuie să fie mai mică decât cea mai mare dimensiune preferată pe care o permite materialul.

5. Energia necesară la –20 °C este egală cu 2,5 înmulţit cu valoarea specificată pentru –30 °C. Alţi factori afectează rezistenţa la energia de impact, şi anume direcţia laminajului, limita elasticităţii, orientarea granulozităţii şi sudura. Aceşti factori trebuie luaţi în considerare atunci când se selecţionează şi se utilizează un tip de oţel.

3.7 [nu se aplică]

Figura 6.1

Spaţiu liber

Figura 6.1.a Vedere laterală Secţiune transversală prin planul de referinţă | Figura 6.1.b Vedere din spate |

[pic] | [pic] |

Dimensiuni în mm |

Figura 6.1.c Vedere de deasupra |

[pic]

1 – Linia de referinţă

2 – Punctul index al scaunului

3 – Planul de referinţă

Figura 6.2

Spaţiul liber pentru tractoarele cu scaun şi volan reversibile

[pic]

Figura 6.3

Diagrama răsturnării pentru stabilirea caracteristicilor rostogolirii continue a unui tractor care se răstoarnă lateral cu o structură de protecţie împotriva răsturnării, montată în partea din faţă

[pic]

Versiunea B1: Punctul de impact al structurii de protecţie împotriva răsturnării în spatele punctului de echilibru instabil din punct de vedere longitudinal

Versiunea B2: Punctul de impact al structurii de protecţie împotriva răsturnării lângă punctul de echilibru instabil din punct de vedere longitudinal

Versiunea B3: Punctul de impact al structurii de protecţie împotriva răsturnării în faţa punctului de echilibru instabil din punct de vedere longitudinal

Figura 6.4

Dispozitiv pentru testarea proprietăţilor împotriva răsturnării la o înclinare de 1/ 1,5

[pic]

Figura 6.5

Date necesare pentru a calcula răsturnarea unui tractor

cu caracteristici ale rostogolirii triaxiale

[pic]

Notă : D2 şi D3 ar trebui măsurate sub sarcina osiei complete

Figurile 6.6.a, 6.6.b şi 6.6.c

Distanţa orizontală dintre centrul de greutate

şi punctul de intersecţie frontal al structurii de protecţie (L6)

[pic]

Figura 6.7

Stabilirea punctelor de impact

pentru măsurarea lăţimii structurii de protecţie (B 6 )

şi a înălţimii capotei (H 7 )

[pic]

Figura 6.8

Înălţimea pivotului osiei anterioare (H 0 )

[pic]

Figura 6.9

Ecartamentul axei spate (S) şi lăţimea pneurilor de la roţile posterioare (B 0 )

[pic]

Figura 6.10

Ciocanul pendul şi lanţurile sau cablurile sale de suspensie

[pic]

Figura 6.11

Exemplu de fixare a tractorului (şoc în partea din spate)

[pic]

Figura 6.12

Exemplu de fixare a tractorului (şoc în partea din faţă)

[pic]

Figura 6.13

Exemplu de fixare a tractorului (şoc în partea laterală)

[pic]

Figura 6.14

Exemplu de dispozitiv de strivire al tractorului

[pic]

Figura 6.15

Exemplu de aparatură de măsură a deformării elastice

[pic]

1 – Deformarea permanentă

2 – Deformarea elastică

3 – Deformarea totală (permanentă plus elastică)

Figura 6.16

Linie de pământ simulată

[pic]

Figura 6.17

Lăţimea minimă a elementului rigid din spate

[pic]

Figura 6.18

Curba forţă/deformare;

Încercarea de suprasarcină nu este necesară

[pic]

Note:

1. Localizaţi Fa referitoare la 0,95 D'

2. Încercarea de suprasarcină nu este necesară deoarece Fa ( 1,03 F'

Figura 6.19

Curba forţă/deformare;

Încercarea de suprasarcină este necesară

[pic]

Note:

1. Localizaţi Fa referitoare la 0,95 D'

2. Încercarea de suprasarcină este necesară deoarece Fa ( 1,03 F'

3. Performanţa încercării de suprasarcină este satisfăcătoare deoarece Fb ( 0,97F' şi Fb ( 0,8Fmax.

Figura 6.20

Diagrama forţă/deformare;

Încercarea de suprasarcină urmează să fie continuată

[pic]

Note:

1. Localizaţi Fa referitoare la 0,95 D'

2. Încercarea de suprasarcină este necesară deoarece Fa ( 1,03 F'

3. Fb ( 0,97 F', prin urmare testarea de suprasarcină este necesară în continuare

4. Fc ( 0,97 Fb, prin urmare testarea de suprasarcină este necesară în continuare

5. Fd ( 0,97 Fc, prin urmare testarea de suprasarcină este necesară în continuare

6. Performanţa încercării de suprasarcină este satisfăcătoare dacă Fe ( 0,8 Fmax

7. Insucces în orice etapă, atunci când sarcina scade sub 0,8 Fmax."

_____________

ê 87/402/CEE (adaptat)

è1 89/681/CEE art. 1 pct. 2

ANEXA III

MODEL

PROCES VERBAL PRIVIND ÎNCERCĂRILE DE OMOLOGARE CE DE TIP Ö PE COMPONENTE Õ PENTRU UN DISPOZITIV DE PROTECŢIE (CADRU MONTAT ÎN FAŢĂ) CU PRIVIRE LA REZISTENŢA ACESTUIA PRECUM ŞI LA REZISTENŢA FIXĂRII ACESTUIA PE TRACTOR

Dispozitiv de protecţie |

Marcă |

Tip |

Marca tractorului | Denumirea laboratorului |

Tipul tractorului |

Metoda de încercare | I/II (1) |

Numărul de omologare CE de tip .............................................................................. ................................................................................................................... |

1. | Marca sau denumirea comercială a dispozitivului de protecţie ............................................................................ ................................................................................................................................. |

2. | Numele şi adresa constructorului tractorului sau ale fabricantului dispozitivului de protecţie ................................................................................................... |

3. | După caz, numele şi adresa reprezentantului constructorului tractorului sau al fabricantului dispozitivului de protecţie ................................................................. ..................................................................................................................................... |

4. | Specificaţiile tractorului pe care au fost efectuate încercările........... ..................................................................................................................................... |

4.1. | Marca sau denumirea comercială................................................ ..................................................................................................................................... |

4.2. | Tip .... .................................................................................................................................. |

4.3 | Număr de serie .................................................... .................................................................................................................................... |

4.4. | Ampatament/moment de inerţie(1) ..................................................................... mm/kgm² (1) |

4.5. | Dimensiunile pneurilor:...................... | faţă................................................................................ |

spate................................................................................ |

5. | Extinderea omologării CE de tip Öpe componente Õ la alte tipuri de tractoare....................... ....................................................... |

5.1. | Marca sau denumirea comercială ....................... ....................................................... |

5.2. | Tip....................... ....................................................... |

5.3. | Masa tractorului fără balast, cu dispozitivul de protecţie, fără conducător ........................................................................................................................kg |

(1) Se barează ce nu corespunde. |

5.4. | Dimensiunile pneurilor:...................... | faţă .......................................... |

spate .......................................... |

6. | Specificaţiile dispozitivului de protecţie...................................... ..................................................................................................................................... |

6.1.. | Desenul dispunerii de ansamblu a structurii dispozitivului de protecţie şi a fixării acestuia pe tractor.................................................................................................... ..................................................................................................................................... |

6.2. | Fotografii reprezentând detalii de fixare................................................................................. ..................................................................................................................................... |

6.3. | Descriere succintă a dispozitivului de protecţie incluzând tipul construcţiei, sistemele de fixare pe tractor, detalii asupra învelişului, mijloacele de acces şi posibilităţile de degajare, precizări asupra capitonării interioare, particularităţi care pot împiedica rostogolirile succesive ale tractorului..................................................................................................................................... |

6.4. | Dimensiuni |

6.4.1. | Înălţimea cadrelor acoperişului de deasupra scaunului ocupat/punctului de referinţă al scaunului(1) ......................................................................................................mm |

6.4.2. | Înălţimea cadrelor acoperişului de deasupra platformei tractorului………......…mm |

6.4.3. | Distanţa minimă de la marginea volanului la dispozitivul de protecţie………......mm |

6.4.4. | Înălţimea totală a tractorului echipat cu dispozitivul de protecţie………...…..….mm |

6.4.5. | Lăţimea totală a dispozitivului de protecţie………………………………..….….mm |

6.5. | Caracteristici şi calităţi ale materialelor folosite şi standardele utilizate:……………..…... Cadru principal…………………………....……………….. (material şi dimensiuni) Puncte de fixare…………………………………….…..… (material şi dimensiuni) Acoperiş………………………………………………….… (material şi dimensiuni) Interior………………………………………………..….…. (material şi dimensiuni) Buloane de asamblare şi de fixare………………………..…. (calitate şi dimensiuni) |

7. | Rezultatele încercărilor |

7.1. | Încercări de ciocnire/forţă(1) şi de strivire Încercările de ciocnire/forţă au fost realizate în partea din spate dreapta/stânga(2), în partea din faţă dreapta/stânga(2) şi lateral dreapta/stânga(2). Masa de referinţă utilizată pentru calcularea forţei de impact şi a forţei de strivire este de………………………………..kg Specificaţiile încercărilor privind rupturile şi fisurile, deformarea instantanee maximă şi zona de degajare au fost satisfăcute/nu au fost satisfăcute(2). |

7.2. | Deformări măsurate după încercări Deformare permanentă: din spate spre stânga…………………………………………………….….……mm din spate spre dreapta……………………………………………..……………..mm din faţă spre stânga……………………………………………………………....mm din faţă spre dreapta……………………………………………..……...……….mm laterală: faţă………………………………………………………………...……....……..mm spate………………………………………………………………….....……..…mm din partea superioară în jos faţă…………………....…………………………………………………….……mm spate….....………………………………………………………………..………mm Diferenţa între deformarea instantanee maximă şi deformarea reziduală în timpul încercării de ciocnire laterală.......……………………………………………….mm |

Sunt anexate următoarele documente, care poartă numărul de omologare CE de tip indicat mai sus (de ex: proces verbal de încercare):.............................................. |

è1 7.3. | Indicaţiile şi rezultatele testărilor dinamice suplimentare. ç |

8. | Numărul procesului verbal............................................................................................................ |

9. | Data procesului verbal |

10. | Semnătură |

(1) Se barează ce nu corespunde în funcţie de metoda de încercare utilizată. (2) Se barează ce nu corespunde. |

_____________

ANEXA IV

MARCAJE

Marca de omologare CE de tip Ö pe componente Õ este compusă:

ê 2000/22/CE art. 1 şi anexă pct. 4 (adaptat)

è1 Actul de aderare din 2003 art. 20 şi anexa I, pct. (1) (A) (31), p. 62

è2 2006/96/CE art.1 şi anexa, partea A, pct. 30

- dintr-un dreptunghi în interiorul căruia este plasată litera „e”, urmată de numărul sau grupul de litere distinctiv al statului membru care a eliberat omologarea CE de tip Ö pe componente Õ :

1 pentru Germania, 2 pentru Franţa, 3 pentru Italia, 4 pentru Ţările de Jos, 5 pentru Suedia, 6 pentru Belgia, è1 7 pentru Ungaria, 8 pentru Republica Cehă, ç 9 pentru Spania, 11 pentru Regatul Unit, 12 pentru Austria, 13 pentru Luxemburg, 17 pentru Finlanda, 18 pentru Danemarca, è2 19 pentru România ç è1 20 pentru Polonia ç 21 pentru Portugalia, 23 pentru Grecia, 24 pentru Irlanda, è1 26 pentru Slovenia, 27 pentru Slovacia, 29 pentru Estonia, 32 pentru Letonia, è2 34 pentru Bulgaria ç 36 pentru Lituania, Ö 49 Õ pentru Cipru Ö 50 Õ pentru Malta, ç

ê 87/402/CEE (adaptat)

- dintr-un număr de omologare CE de tip Ö pe componente Õ corespunzător cu număru