RO    RO RO 
RO    RO  COMISIA EUROPEAN Ă 
Bruxelles, 27.1.2011 
COM(2011) 15 final 
  
CARTE VERDE 
privind modernizarea politicii UE în domeniul achizi ţiilor publice 
Către o piață european ă a achiziţiilor publice mai performant ă 
RO 2   RO CUPRINS 
1. Ce sunt normele privind achizi ţiile publice? ................................................................6 
1.1. Activit ăţi de achizi ţie....................................................................................................6 
1.2. Contracte publice ......................................................................................................... .7 
1.3. Achizitori publici ........................................................................................................ 10 
2. Îmbun ătăţirea setului de instrumente aflate la dispozi ţia autorităţilor contractante ...13 
2.1. Modernizarea procedurilor .........................................................................................14 2.2. Instrumente specifice pentru autorit ăţile contractante de mici dimensiuni ................20 
2.3. Cooperare public-public .............................................................................................22 2.4. Instrumente adecvate pentru agregarea cererii/achizi ţii în comun .............................24 
2.5. Solu ţionarea problemelor legate de execu ţia contractelor..........................................25 
3. O pia ţă european ă a achiziţiilor mai accesibil ă..........................................................28 
3.1. Îmbun ătăţirea accesului IMM-urilor şi al întreprinderilor nou înfiin ţate ...................28 
3.2. Asigurarea unei concuren ţe loiale şi efective .............................................................31 
3.3. Achizi ţiile în cazul inexisten ţei concuren ţei din cauza dreptu rilor exclusive ............34 
4. Utilizarea strategic ă a achiziţiilor publice în c ontextul noilor provoc ări ...................35 
4.1. „Cum se cump ără” pentru a îndeplini obiectivel e strategiei Europa 2020.................37 
4.2. „Ce se cump ără” în sprijinul obiec tivelor strategiei Europa 2020 .............................43 
4.3. Inovare ................................................................................................................... .....47 
4.4. Servicii sociale.......................................................................................................... ..49 
5. Garantarea unor proceduri solide................................................................................51 5.1. Prevenirea conflictelor de interese..............................................................................51 5.2. Combaterea favoritismului şi a corupţiei....................................................................52 
5.3. Excluderea ofertan ţilor „incorec ți”.............................................................................54 
5.4. Evitarea avantajelor necuvenite..................................................................................55 6. Accesul furnizorilor din ţări terţ
e pe piaţa UE............................................................56 
RO 3   RO CARTE VERDE 
privind modernizarea politicii UE în domeniul achizi ţiilor publice 
Către o piață european ă a achiziţiilor publice mai performant ă 
Strategia Europa 2020 pentru o cre ştere inteligent ă, durabilă şi favorabil ă incluziunii1 
prezintă o viziune asupra economiei sociale de pia ţă competitive a Europei în urm ătorul 
deceniu, întemeiat ă pe trei priorit ăţi interdependente şi care se sus ţin reciproc: dezvoltarea 
unei economii bazate pe cunoa ştere şi inovare; promovarea unei eco nomii competitive, cu 
emisii scăzute de dioxid de carbon şi eficiente din punctul de vedere al utiliz ării resurselor; şi 
promovarea unei economii cu o rat ă ridicată a ocupării forţei de munc ă, care să asigure 
coeziunea social ă şi teritorial ă. 
Achiziţiile publice joac ă un rol important în strategia Eu ropa 2020, reprezentând unul dintre 
instrumentele de pia ţă care trebuie utilizate pentru înde plinirea acestor obiective. Mai exact, 
strategia Europa 2020 se bazeaz ă pe achizi ţiile publice pentru a: 
° îmbun ătăţi condiţiile-cadru care le permit întreprinderilor s ă inoveze, exploatând 
întregul poten ţial al politicii orientate spre cerere2,  
° sprijini tranzi ţia către o economie eficient ă în ceea ce prive şte utilizarea resurselor şi 
cu emisii reduse de dioxid de carbon, de exemplu, prin încurajarea utiliz ării mai extinse a 
achiziţiilor publice ecologice, şi  
° îmbun ătăţi mediul de afaceri, în specia l pentru IMM-urile inovatoare. 
În acelaşi timp, strategia Eu ropa 2020 subliniaz ă faptul că politica de achizi ţii publice trebuie 
să asigure utilizarea cât mai eficient ă a fondurilor publice, iar pie ţele de achizi ţii trebuie 
menţinute deschise în întreaga UE. Ob ţinerea celor mai bune rezultate în materie de achizi ţii 
prin proceduri eficiente este un aspect deosebit  de important în contextul reducerilor bugetare 
severe şi a dificult ăţilor economice cu care se confrunt ă multe state membre UE. În fa ţa 
acestor provoc ări, o piaţă european ă funcţională şi eficientă a achiziţiilor publice, care s ă 
contribuie la îndeplinir ea acestor obiective ambi ţioase, este mai necesar ă ca niciodat ă.  
Multe părţi interesate au solicitat revizuirea sistemului de achizi ţii publice al UE în vederea 
creşterii eficien ţei şi eficacităţii acestuia. Astfel, Comisia a anun ţat prin Actul privind pia ţa 
unică3 că va desfăşura consult ări la scară largă pentru a formula, cel tâ rziu la începutul anului 
2012, propuneri legislative av ând ca scop simplificarea şi modernizarea legisla ţiei europene 
                                                 
1 A se vedea Comunicarea Comisiei din 3 martie 2010- COM(2010) 2020. 
2 Aceast ă chestiune este tratat ă şi în Comunicarea Comisiei „O Uniune a Inov ării” – SEC(2010) 1161, 
una dintre ini ţiativele emblematice ale Strategiei Europa 2020 care vizeaz ă utilizarea strategic ă a 
achiziţiilor publice în vederea promov ării cercetării şi inovării. Aceasta invit ă statele membre s ă aloce 
o parte din bugetele lor de achizi ţii pentru cercetare şi inovare şi anunţă intenţia Comisiei de a pune la 
dispoziţia autorităţilor contractante mecanisme de orientare şi asistenţă. 
3 Comunicarea Comisiei c ătre Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social și 
Comitetul Regiunilor: C ătre un Act privind pia ța unică – Pentru o economie social ă de piață cu grad 
ridicat de competitivitate din 27 octombrie 2010 - COM(2010) 608. 
RO 4   RO în domeniul achizi ţiilor publice pentru a flexibil iza atribuirea contractelor şi pentru a permite 
o mai bun ă utilizare a achizi ţiilor publice în sprijinul altor politici. 
Generaţia actuală de directive privind achizi ţiile publice, şi anume Directivele 2004/17/CE4 şi 
2004/18/CE5, reprezint ă ultima etap ă a unui îndelungat proces de evolu ţie început în 1971 cu 
adoptarea Directivei 71/305/CEE6. Prin garantarea unor proceduri transparente şi 
nediscriminatorii, aceste directive urm ăresc, în principal, s ă asigure faptul c ă operatorii 
economici beneficiaz ă de libert ăţile fundamentale din domeniul achizi ţiilor publice. 
Directivele actuale men ţionează, de asemenea, o serie de obiective privind integrarea în acest 
cadru şi a altor politici, cum ar fi protec ţia mediului şi a standardelor sociale7 sau lupta 
împotriva corup ţiei8.  
Având în vedere rolul esen ţial pe care îl joac ă achiziţiile publice în solu ţionarea problemelor 
actuale, instrumentele şi metodele existente ar trebui modernizate în vederea unei mai bune 
adaptări a acestora la cont extul politic, social şi economic în continu ă schimbare. Se 
urmăreşte îndeplinirea câtorva obiective complementare: 
Primul obiectiv const ă în eficientizarea cheltuielilor publi ce. Aceasta include, pe de o parte, 
obţinerea celor mai bune rezultate în materie de achizi ţii publice (cel mai bun raport calitate-
preţ). Pentru a atinge acest obiectiv, este important s ă se genereze o concuren ță cât mai 
puternică posibil pentru contractel e publice atribuite pe pia ța internă. Ofertanții trebuie s ă 
aibă posibilitatea de a concura în condi ții egale, iar denaturarea concuren ței trebuie evitat ă. În 
același timp, trebuie s ă crească eficienţa procedurilor propr iu-zise de achizi ţii publice. 
Raționalizarea acestor proceduri prin m ăsuri de simplificare adaptate, care r ăspund 
necesităţilor specifice ale autorit ăţilor contractante de dimensiuni reduse, poate permite 
achizitorilor publici s ă obţină cele mai bune rezultate, cu un minimum de investi ţii de timp şi 
fonduri publice. Eficientizarea pr ocedurilor va aduce beneficii tuturor operatorilor economici 
şi va facilita participarea atât a IMM-urilor, cât şi a ofertan ţilor transfrontalieri. În prezent, 
participarea transfrontalier ă la procedurile de achizi ţii publice din UE r ămâne redus ă9. 
                                                 
4 Directiva 2004/17/C Ε a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a 
procedurilor de atribuire a contractelor de achizi ții în sectoarele apei, energiei, transporturilor și 
serviciilor po ștale (JO L 134, 30.4.2004, p. 1). Directiv ă modificat ă ultima dat ă prin Regulamentul 
(CE) nr. 1177/2009 al Comisiei din 30 noiembrie 2009 de modificare a Directivelor 2004/17/CE, 
2004/18/CE și 2009/81/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului în ceea ce prive ște pragurile 
de aplicare a acestora în cazul procedurilo r de atribuire a contractelor de achizi ții (JO L 314, 1.12.2009, 
p. 64). 
5 Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind 
coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achizi ții publice de lucr ări, de bunuri și de 
servicii (JO L 134, 30.4.2004, p. 114). Directiv ă modificat ă ultima dat ă prin Regulamentul (CE) nr. 
1177/2009 al Comisiei. Urm ătorul text utilizeaz ă ca punct de plecare dispozi ţiile Directivei 
2004/18/CE; totu şi, cu excep ţia unor dispozi ţii contrare, acesta poate fi interpretat ca f ăcând referire – 
mutatis mutandis – la dispozi ţiile corespunz ătoare ale Directivei 2004/17/CE. Astfel, termenul 
„autoritate contractant ă” poate fi în ţeles ca făcând referire atât la organismele ale c ăror achizi ţii fac 
obiectul Directivei 2004/18/CE, cât şi la „entităţile contractante” în temeiul Directivei 2004/17/CE. 
6 Directiva 71/305/CEE a Consiliului din 26 iulie 19 71 privind coordonarea procedurilor de atribuire a 
contractelor de achizi ții publice de lucr ări (JO L 185, 16.8.1971, p. 5). 
7 A se vedea considerentele 5 şi 46 din Directiva 2004/18/CE şi considerentele 12 şi 55 din Directiva 
2004/17/CE. 
8 A se vedea considerentul 43 din Directiva 2004/18/CE şi considerentul 40 corespunz ător din Directiva 
2004/17/CE. 
9 Conform unor studii recente, numai 1,6% din contractele publice sunt atribuite unor operatori din alte 
state membre. Participarea transfrontalier ă indirectă – prin filiale sau parteneri situa ţi în statul membru 
RO 5   RO Comparaţia cu sectorul privat, în care schimburile comerciale transfrontaliere sunt mult mai 
intense, demonstreaz ă că un poten ţial considerabil r ămâne încă neexploatat. Acest obiectiv al 
eficientizării achizi ţiilor publice este ilustrat în principal prin întreb ările din partea 2 
(îmbunătăţirea setului de instrumente aflate la dispozi ţia autorităţilor contractante) şi partea 3 
(o piaţă european ă mai accesibil ă a achiziţiilor publice) din prezenta Carte verde. 
Un alt obiectiv complementar este  acela de a permite achizitorilor s ă utilizeze mai eficient 
achiziţiile publice în favoarea îndeplinirii unor obiective comune în folosul societ ăţii: între 
acestea se num ără protecţia mediului, eficientizarea utiliz ării resurselor şi energiei şi 
combaterea efectelor schimb ărilor climatice, promovarea inov ării şi incluziunii sociale şi 
asigurarea celor mai bune condi ţii posibile de furnizare a unor  servicii publice de înalt ă 
calitate. Urm ărirea acestui obiectiv poate contribui și la atingerea primului obiectiv, acela de 
eficientizare a cheltuielilor publice pe termen lung, de exemplu acordând mai pu țină 
importanță celui mai sc ăzut preț inițial și mai mult ă importan ță celui mai sc ăzut cost pe ciclu 
de viață10. Aspectele legate de acest obiectiv sunt prezentate în partea 4 a C ărţii verzi 
(utilizarea strategic ă a achiziţiilor publice). 
Dezvoltarea în continuare a legisla ţiei europene în domeniul achizi ţiilor publice ar putea viza 
aspecte importante care, pân ă în prezent, nu au fost abordate suficient, cum ar fi prevenirea şi 
combaterea corup ţiei şi a favoritismului (partea 5) şi problema sporirii accesului 
întreprinderilor europene pe pie ţele din ţările terţe (partea 6). În plus, revizuirea cadrului 
legislativ va constitui un bun prile j pentru a examina necesitatea perfec ţionării anumitor 
noţiuni şi concepte de baz ă, în vederea asigur ării unei mai bune securit ăţi juridice pentru 
autorităţile contractante şi întreprinderi (partea 1). În acest context, revizuirea poate fi 
totodată o ocazie de a asigura o mai mare convergen ță între aplicarea normelor UE în materie 
de achiziții publice și a celor privind aj utoarele de stat. 
Cartea verde reflect ă o serie de idei privind metode mai eficiente de îndeplinire a diverselor 
obiective. Cu toate acestea, nu trebuie ignorat e eventualele conflicte  între obiective (de 
exemplu, simplificarea procedurilor în compara ţie cu luarea în consid erare a altor obiective 
de politic ă). Uneori, aceste obiective diferite se traduc prin op ţiuni politice divergente, ceea 
ce va necesita o alegere motivat ă într-o etap ă ulterioară.  
În plus, sfera modific ărilor legislative posibile este limitat ă. Modificările legislative trebuie s ă 
corespund ă angajamentelor interna ţionale ale UE sau pot necesita ini ţierea unor negocieri 
adecvate cu to ţi partenerii implica ţi în ceea ce prive şte posibilele cereri de compensare. 
Aceste angajamente, definite într-un acord multilateral11 și în șapte acorduri bilaterale12, pot 
avea ca efect limitarea sferei oric ăror modific ări legislative. Este vorba în principal despre 
pragurile de aplicare a reguli lor UE în materie de achizi ții publice, despre defini ția 
activităților de achizi ții și a achizitorilor publici și despre anumite chestiuni procedurale cum 
ar fi stabilirea caietelor de sarcini și a termenelor. 
                                                                                                                                                        
al autorit ăţii contractante – este mai frecvent ă. Cu toate acestea, chiar şi procentul atribuirilor 
transfrontaliere indirecte r ămâne relativ sc ăzut (11%). 
10 Un exemplu clasic este cel al investi țiilor profitabile în eficien ța energetic ă, investiții care nu se 
efectueaz ă deoarece cheltuielile de investi ții și cele opera ționale sunt gestionate separat prin procese 
bugetare diferite. 
11 Acordul OMC privind achizi țiile publice (GPA), a se vedea 
http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/international_en.htm . 
12 Pentru acordurile comerciale bilaterale, a se vedea http://ec.europa.eu/trade/creating-
opportunities/bilateral-relations/ . 
RO 6   RO Această consultare nu trateaz ă concesiile, care au f ăcut obiectul unor exerci ții anterioare 
separate de consultare și al unei evalu ări a impactului. Comisia inten ționează să propună o 
legislație privind cre şterea securit ăţii juridice pentru autorit ăţile şi operatorii economici 
regionali şi locali din Europa şi facilitarea dezvolt ării de parteneriate public-private. 
Aspectele referitoare la achizi ţiile publice electronice sunt incluse într-o Carte verde separat ă, 
publicată la 18 octombrie 201013.  
În paralel cu actuala Carte verde, Comisia desf ăşoară o evaluare complex ă a impactului şi a 
rentabilităţii politicii UE în domeniul achizi ţiilor publice. Aceast ă evaluare va colecta date de 
piaţă privind func ţionarea actualei legisla ţii în materie de achizi ţii publice, în vederea unei 
investigări empirice a domeniilor care necesit ă îmbunătăţiri. Rezultatele acestei noi cercet ări 
vor fi publicate în vara anului 2011. 
Alături de rezultatele evalu ării, contribu ţiile părţilor interesate la prezenta Carte verde vor 
alimenta reflec ţia asupra viitoarei reforme a normelor UE în materie de achizi ţii publice, care 
va conduce la o propunere de reform ă legislativ ă.  
1. CE SUNT NORMELE PRIVIND ACHIZI ŢIILE PUBLICE ? 
Atunci când cheltuiesc bani public i, achizitorii publici au motiva ții diferite de cele ale 
managerilor societ ăților private, ca re se confrunt ă cu riscul de pierderi şi, în ultima instan ţă, 
cu falimentul, fiind controla ți direct de for ţele pieţei.  
Din aceste motive, normele privind achizi ţiile publice prev ăd proceduri specifice de atribuire 
a contractelor care s ă permită efectuarea de achizi ţii publice în cea mai ra ţională, transparent ă 
şi echitabil ă manieră posibilă. Au fost instituite garan ţii care să compenseze o eventual ă lipsă 
de disciplin ă comercial ă în domeniul achizi ţiilor publice şi să protejeze împotriva 
tratamentului preferen ţial şi costisitor în favoarea operatorilor economici na ţionali sau locali. 
Prin urmare, normele europene în domeniul achizi ţiilor publice se aplic ă tuturor contractelor 
publice care prezint ă un potenţial interes pentru ope ratorii de pe pia ţa internă, asigurând acces 
egal şi concuren ţă loială în atribuirea contractelor  publice în interiorul pie ţei europene a 
achiziţiilor publice. 
1.1. Activităţi de achizi ţie 
În esenţă, normele privind achizi ţiile publice au rolul de  a reglementa activit ăţile de achizi ţii 
ale autorit ăţilor contractante. Cu toate acestea, directivele europene privind achizi ţiile publice 
nu îşi limiteaz ă în mod explicit sfera la achizi ţiile care satisfac cerin ţele specifice ale 
autorităţii contractante14. Acest aspect a declan şat o dezbatere priv ind aplicabilitatea 
directivelor în situa ţii în care autorit ăţile publice încheie acorduri care con ţin obligații legale 
în scopuri care nu au leg ătură cu propriile necesit ăţi de achizi ţii.  
Este vorba, de exemplu, de cazurile în care aco rdul de grant pentru acordarea unui ajutor 
include o obliga ție legală a beneficiarului de a presta a numite servicii. Astfel de obliga ții sunt 
                                                 
13 Carte verde privind extinderea utiliz ării achizi țiilor publice electronice în UE, SEC(2010) 1214, 
18.10.2010. 
14 A se vedea hot ărârea din 18 noiembrie 2 004 în cauza C-126/03 Comisia/Germania, punctul 18. 
RO 7   RO prevăzute de regul ă pentru a asigura utilizarea adecvat ă a fondurilor publice, f ără a fi însă 
destinate s ă răspundă unor nevoi de achizi ții ale autorit ății publice care acord ă ajutorul. 
Autorităţile din statele membre şi alte părţi interesate au deplâns lipsa de securitate juridic ă a 
normelor privind achizi ţiile publice în aceste situa ţii şi au solicitat clar ificarea scopurilor 
acestor norme. Conform celei mai recente jurispruden ţe a Curţii, conceptul de contracte 
publice presupune ca lucr ările, bunurile sau serviciile car e fac obiectul contractului s ă fie 
furnizate în interesul economic direct  al autorit ăţii contractante15.  
Întrebare: 
1. Credeţi că domeniul de aplicare al directivelor privind achizi ţiile publice ar trebui 
limitat la activit ăţile de achizi ţii? O astfel de limitare ar trebui pur și simplu s ă 
codifice criteriul interesului economic dir ect formulat de Curte sau ar trebui s ă 
prevadă condiţii şi concepte suplimentare/alternative? 
1.2. Contracte publice 
Clasificarea actual ă a contractelor publice – în contracte de lucr ări, de furnizare de bunuri şi 
de servicii – este, par ţial, rezultatul unei evolu ţii istorice. Necesitatea clasific ării contractelor 
publice înc ă de la început într-una dintre ace ste categorii poate duce la dificult ăţi, cum ar fi 
cazul contractelor de achizi ţie de aplica ţii software care pot fi considerate fie contracte de 
furnizare de bunuri, fie cont racte de servicii, în func ţie de situa ţie. Directiva 2004/18/CE 
conţine norme specifice pentru contractele mixte,  care au fost ulterior dezvoltate de 
jurispruden ţă. În opinia Cur ţii, în cazul în care un contract  cuprinde elemente care privesc 
diferite tipuri de contracte public e, normele aplicabile trebuie s ă fie determinate prin 
identificarea obiectivului pr incipal al contractului. 
Unele dintre aceste probleme pot fi evitate prin  simplificarea structurii actuale. De exemplu, 
poate fi acceptat ă existența a doar dou ă tipuri de contracte publice,  ca în cazul sistemului 
GPA, care face distinc ţie numai între contractele de furnizare de bunuri şi contractele de 
servicii, lucr ările fiind considerate o form ă de servicii („contract de servicii de construc ţii”). 
De asemenea, ar putea fi avut ă în vedere posibilitatea utiliz ării unui concept unificat de 
contract public şi a diferen ţierii în func ţie de obiect numai în cazurile în care este strict 
necesar (de exemplu, în ceea ce prive şte dispozi ţiile referitoare la praguri). 
Întrebare: 
2. Considera ţi drept adecvat ă structura actual ă a sferei materiale, cu clasificarea 
contractelor în contracte de lucr ări, de furnizare de bunuri şi de servicii? În caz 
contrar, ce alt ă structură aţi propune? 
Independent de o posibil ă restructurare a tipurilor de contracte, poate fi necesar ă revizuirea şi 
simplificarea defini ţiilor actuale ale diferitelor tipuri de contracte. 
Aceasta se refer ă în special la defini ţia „contractelor de achizi ţii publice de lucr ări” prevăzută 
la articolul 1 alineatul  (2) litera (b) din Dire ctiva 2004/18/CE, care con ţine trei condi ţii 
                                                 
15 Hot ărârea din 25 martie 2010 în cauza C-451/08 Helmut Müller GmbH, punctele 47-54 şi hotărârea din 
15 iulie 2010 în cauza Comisia/Germania, punctul 75.  
RO 8   RO alternative complexe şi parţial suprapuse. Conceptul de contract de achizi ţii publice de lucr ări 
include execu ţia sau atât proiectarea, cât şi execuţia tipurilor de lucr ări menţionate într-o 
anexă la directiv ă, execuţia sau atât proiectarea, cât şi execuţia unei lucr ări, așa cum este 
definită la articolul 1 alineatul (2) litera (b) din directiv ă şi, în final, „realizarea, prin orice 
mijloace, a unei lucr ări care să răspundă unor necesit ăţi precizate de autoritatea contractant ă”. 
Ultima condi ţie a fost ad ăugată pentru a garanta c ă definiţia include cazurile în care lucr ările 
nu sunt efectuate de c ătre contractant, ci de ter ţe părţi care ac ţionează în numele 
contractantului. 
Definiţia poate fi simplificat ă prin înlocuirea structurii actuale cu un set de condi ţii mult mai 
simple şi clare care s ă acopere toate tipurile de activit ăţi de construc ţii, indiferent de 
caracterul şi scopul lor, inclusiv activit ăţile legate de realizarea unor lucr ări specifice, 
eventual de c ătre terţe părţi.  
Întrebare: 
3. Considera ţi că definiţia „contractului de lucr ări” ar trebui revizuit ă şi simplificat ă? 
Dacă da, aţi propune omiterea trimiterii la o list ă specifică anexată directivei? Care 
ar fi elementele propunerii dumneavoastr ă de defini ţie? 
Servicii din categoriile A/B 
Un aspect mult mai important îl reprezint ă definirea contractelor de servicii.  
Directiva actual ă operează o distinc ţie între a şa-numitele „servicii de categoria A”16 şi de 
„categoria B”17. În timp ce serviciile de categoria A fac obiectul procedurilor complete ale 
directivei, atribuirea contractelor pentru serviciile de categoria B trebuie s ă respecte numai 
dispoziţiile privind specifica ţiile tehnice şi privind transmiterea unei notific ări a rezultatelor 
procedurii de atribuire18. Cu toate acestea, conform jurispruden ţei CEJ, autorit ăţile 
contractante care atribuie contracte pentru servicii de categoria B trebuie s ă respecte normele 
fundamentale ale legisla ţiei primare a UE, în particular principiile nediscrimin ării, egalităţii 
de tratament şi transparen ţei, în cazul în care contractele în cauz ă prezintă un anumit interes 
transfrontalier19. Aceasta presupune obliga ţia de a asigura un nive l suficient de publicitate, 
care să permită operatorilor economici interesa ţi din alte state membre s ă îşi exprime, dac ă 
doresc, interesul fa ţă de contract. 
Iniţial, intenţia legiuitorului a fost aceea de a limita aplicarea integral ă a directivei, pentru o 
perioadă tranzitorie, la anumite contracte de servicii specifice cons iderate a prezenta un 
potenţial ridicat în ceea ce prive şte comerţul transfrontalier20. Trebuie luat în considerare 
faptul că, având în vedere caracterul deschis al listei de „servicii de categoria B” (a se vedea 
categoria 27: „alte serv icii”), aplicarea integral ă a directivelor la servicii reprezint ă, de fapt, 
excepţia, aceste servicii fiind încadrate, ca regul ă, în categoria B. 
                                                 
16 Serviciile enumerate în anexa II A la Direc tiva 2004/18/CE sau anexa XVII A la Directiva 
2004/17/CE. 
17 Serviciile enumerate în anexa II B la Directiva 2004/18/CE sau anexa XVII B la Directiva 2004/17/CE. 
18 A se vedea articolele 20 şi 21 din Directiva 2004/18/CE şi articolele 31 şi 32 din Directiva 2004/17/CE. 
19 A se vedea hot ărârea din 13 noiembrie 2007 în cauza C-507/03 Comisia/Irlanda, punctele 24-31. 
20 A se vedea considerentul 19 din Directiva 2004/18/CE. 
RO 9   RO Există unele rezerve legate de m ăsura în care men ţinerea acestei situa ţii este oportun ă în 
condiţiile dezvolt ării economice şi juridice a pie ţei interne. Într-adev ăr, este dificil de 
presupus c ă unele dintre serviciile men ţionate în mod explicit la „categoria B”, precum 
serviciile de transport naval, serviciile hoteliere, serviciile de recrutare şi plasare a for ţei de 
muncă sau serviciile de securitate, prezint ă un interes transfrontalier mai sc ăzut decât 
serviciile de „categoria A”. 
Mai mult decât atât, distinc ţia între serviciile de categoria „A” şi cele de categoria „B” 
reprezintă o sursă de dificult ăţi şi posibile erori în procesul de aplicare a normelor. La fel ca 
în cazul clasific ării contractelor, exist ă probleme în ceea ce prive şte situaţiile echivoce şi 
contractele mixte21. În plus, în sistemele majorit ății partenerilor comerciali nu exist ă o astfel 
de distinc ție. Situația juridică actuală face așadar mai dificil ă obținerea unor angajamente de 
sporire a accesului pe pia ță ale partenerilor comerciali, di n moment ce UE nu poate oferi un 
acces echivalent, în special pentru serviciile  care au devenit relevante pentru comer țul pe 
piața internă și la nivel transfrontalier. 
Cea mai logic ă soluţie ar fi eliminarea distinc ţiei actuale dintre servic iile de categoria „B” şi 
cele de categoria „A” şi aplicarea regimului standard pent ru toate contractele de servicii22. 
Avantajul ar fi simplificarea normelor existent e. În cazul în care consultarea în curs arat ă că 
este necesar ă simplificarea regimului general, aceast ă simplificare poate facilita, de 
asemenea, desfiin ţarea regimului special actual pentru  serviciile de categoria B.  
Întrebări: 
4. Considera ţi că ar trebui revizuit ă diferenţa dintre serviciile de categoria A şi cele de 
categoria B? 
5. Considera ţi că directivele privind achizi ţiile publice ar trebui s ă se aplice tuturor 
serviciilor, eventual în baza unui regim standard mai flexibil? Dac ă nu, vă rugăm să 
indicaţi care serviciu (servicii) ar trebui s ă fie în continuare supus(e) regimului 
aplicabil privind serviciile de categoria B şi din ce motive. 
Praguri  
În prezent, unele p ărţi interesate consider ă că pragurile definite în directive sunt prea sc ăzute 
şi, în consecin ţă, solicită ridicarea acestora, pe motiv c ă, în cazul contractelor de mic ă valoare 
care sunt acoperite în prezent de directive, interesul transfrontal ier este considerat a fi prea 
limitat pentru a justifica sarcina administrativ ă aferentă unei proceduri de atribuire. 
Majorarea pragurilor ar însemna îns ă scutirea mai multor contracte de cerin ța publicării unui 
anunț la nivelul UE, ceea ce ar reduce oportunit ățile de afaceri pentru întreprinderile din 
întreaga Europ ă. 
De altfel, toate angajamentele interna ţionale asumate de UE includ praguri stabilite la valori 
identice celor din directivele actuale, cu excep ţia aşa-numitelor servicii de categoria B (în 
special servicii sociale)23. Aceste niveluri determin ă oportunit ăţile de acces pe pia ţă şi 
                                                 
21 A se vedea articolul 22 din Directiva 2004/18/CE. 
22 Pentru serviciile sociale, cf. sec ţiunea 4.4 de mai jos. 
23 Pentru serviciile sociale, cf. sec ţiunea 4.4 de mai jos. 
RO 10   RO reprezintă unul dintre cele mai importante elemen te ale tuturor acestor acorduri. Orice 
creştere a pragurilor aplicabile în UE va presupune, automat, o cre ştere corespunz ătoare a 
pragurilor din toate ac ordurile încheiate de UE (nu doar GPA, ci și toate celelalte acorduri 
internaţionale). Aceast ă situaţie ar putea atrage, la rândul s ău, cereri de compensare destul de 
importante din partea partenerilor no ştri.  
Întrebare: 
6. Susţineţi ridicarea pragurilor pentru  aplicarea direc tivelor UE, în ciuda faptului c ă 
acest lucru va atrage, la nivel interna ţional, consecin ţele descrise mai sus?  
Excluderi 
Secţiunea privind „excluderea unor c ontracte” din Directiva 2004/18/CE24 este destul de 
eterogenă. Unele dintre excluderi se bazeaz ă pe excep ţii/limitări ale domeniului de aplicare al 
tratatului (articolul 14) sau pe considerente de consecven ţă cu „ordinea juridic ă 
internaţională” (articolul 15) sau cu alte disciplin e juridice [articolul 16 literele (c) şi (e)], în 
timp ce altele sunt rezultatul unor alegeri politice [articolul 16 literele (a), (b), (d), (f), 
articolul 17]. Aceasta îngreuneaz ă aplicarea unui concept f undamental atunci când se 
evaluează necesitatea revizuirii acestor dispozi ţii. În orice caz, o revizuire a acestor excluderi 
trebuie analizat ă din perspectiva angajamentelor interna ţionale ale Europei care reflect ă, în 
prezent, excep ţiile şi derogările incluse în directive. Din ac est punct de vedere, introducerea 
unei noi excluderi ar fi, f ără îndoială, un motiv de îngrijorare. Angajamentele interna ţionale 
permit, totu şi, actualizarea sau clarificarea con ţinutului şi prezentării excluderilor. Poate fi 
avută în vedere, de asemenea, eliminarea exclud erilor care nu mai sunt necesare date fiind 
evoluţiile juridice, politice sau economice. 
Întrebări: 
7. Considera ţi că dispoziţiile actuale privind contract ele excluse sunt adecvate? 
Considera ţi că secţiunea în cauz ă ar trebui restructurat ă sau că excluderile 
individuale trebui e clarificate?  
8. Considera ţi că anumite excluderi trebuie s ă fie eliminate, reanalizate sau actualizate? 
Dacă da, care sunt acestea? Ce propune ţi? 
1.3. Achizitori publici 
Achiziţiile entităţilor aparţinând sectorului public 
Directiva 2004/18/CE se aplic ă contractelor atribuite de stat  (inclusiv toate subdiviziunile 
acestuia), de autorit ățile regionale sau locale şi de organismele de drept public, precum şi de 
asociaţiile alcătuite de una sau mai mu lte astfel de entit ăţi25.  
Deşi conceptele de „stat” şi „autorităţi locale şi regionale” sunt relativ clare, conceptul de 
„organisme de drept public” este mai complex. Acesta este menit s ă includă organiza ţiile 
independente din punct de vedere juridic care au leg ături strânse cu statul şi care, în esen ţă, 
                                                 
24 Articolele 12-18 din Directiva 2004/18/CE. 
25 Pentru entit ăţile obligate s ă aplice Directiva 2004/17/CE, a se vedea punctul 7 de mai jos. 
RO 11   RO acţionează ca entităţi de stat. Între acestea se num ără organisme publice de radiodifuziune, 
universităţi, fonduri de asigur ări de sănătate şi întreprinderi municipale. 
Definiţia prevăzută în Directiva 2004/18/CE a f ăcut obiectul mai multor hot ărâri ale CEJ. În 
lumina acestei jurispruden ţe, condiţiile pot fi rezumate dup ă cum urmeaz ă: 
(1) Organismul este constituit pentru  a îndeplini în mod expres cerin ţe de interes general, 
de altă natură decât industrial ă sau comercial ă. 
(2) Are propria persona litate juridic ă (conform dreptului public sau privat). 
(3) Depinde în mare m ăsură, în scopul finan țării, al administr ării sau al supravegherii, de 
stat, de autorit ățile regionale sau locale sau de alte organisme de drept public 
[condiţiile exacte sunt descrise în articolul 1 al ineatul (9) al doilea paragraf litera (c)].  
Aplicarea corespunz ătoare a acestor elemente necesit ă o analiză detaliată de la caz la caz, 
luând în considerare factor i precum nivelul concuren ţei de pe pia ţă, măsura în care 
organismul are activit ăţi orientate spre profit şi suportă pierderile şi riscurile asociate acestei 
activităţi.  
Întrebare: 
9. Considera ţi că metoda actual ă abordată pentru definirea achizitorilor publici este 
adecvată? Mai precis, considera ţi că noţiunea de „organism de drept public” ar trebui 
clarificată şi actualizat ă în lumina jurispruden ţei CEJ? Dac ă da, ce tip de actualizare 
considera ţi că este adecvat? 
Utilităţi publice 
În cadrul regimului actual al achizi ţiilor publice, achizi ţiile în sectorul apei, energiei, 
transporturilor şi serviciilor po ştale sunt reglementate de o directiv ă specială, Directiva 
2004/17/CE. Aceste sectoare au anumite caract eristici comune: sunt industrii de re ţea, ceea ce 
presupune exploatarea unei re ţele fizice sau „virtuale” (de exemplu, conducte, re ţele electrice, 
infrastructuri po ştale, linii feroviare etc.) sau a unor zone geografice, de regul ă, în 
exclusivitate, pentru a pune la dispozi ţie terminale sau pentru a prospecta şi a extrage 
minereuri (petrol, gaze, c ărbune etc.).  
O altă caracteristic ă a acestor sectoare este faptul c ă activităţile în cauz ă sunt desf ăşurate nu 
doar de autorit ăţi publice, dar şi – în unele state membre, în principal – de societ ăţi 
comerciale, fie c ă sunt întreprinderi pub lice sau private care î şi desfăşoară activitatea în baza 
unor drepturi speciale sau excl usive. Unul din principalele motive ale introducerii de norme 
privind achizi ţiile publice în aceste sectoare a fost caracterul închis al pie ţelor pe care sunt 
activi ace şti operatori, datorit ă existenţei unor drepturi speciale sau exclusive acordate de 
statele membre, referitoare la aprovizionarea, punerea la dispozi ţie sau exploatarea re ţelelor 
care furnizeaz ă serviciul respectiv. Extinde rea regulilor privind achizi ţiile publice pentru a 
include operatorii (comerciali) publici şi privaţi ai acestor utilit ăți a fost considerat ă necesară 
din cauza multitudinii de metode prin care autorit ăţile naţionale pot influen ţa comportamentul 
acestor entit ăţi, cum ar fi acordarea (sau neacordarea) de drepturi speciale sau exclusive, 
participarea la capitalul acestora şi reprezentarea în organele administrative, de conducere sau 
de supraveghere ale acestor entit ăţi.  
RO 12   RO Cu alte cuvinte, în lipsa unei presiuni concuren ţiale suficiente, s-a considerat c ă disciplina 
instituită prin aplicarea normelor procedurale prev ăzute în directiva privind utilit ăţile publice 
era necesar ă pentru a asigura desf ăşurarea achizi ţiilor în scopurile activit ăţilor respective într-
o manieră transparent ă şi nediscriminatorie. Exista suspiciunea c ă, în absen ţa unor norme 
dedicate, deciziile ope ratorilor de utilit ăţi în materie de achizi ţii ar fi putut fi influen ţate de 
favoritism, preferin ţe locale sau de al ţi factori.  
După acest moment, au fost întreprinse procese de liberalizare, fie la nivel european, fie la 
nivel naţional în multe dintre aceste sectoare (de exemplu, în ceea ce prive şte energia 
electrică şi gazele, explorarea şi exploatarea hidrocarburilor, serviciile po ştale etc.). Cu toate 
acestea, experien ţa demonstreaz ă că „liberalizarea”, procesul de ob ţinere a accesului liber la 
activitatea în cauz ă, nu conduce neap ărat sau automat la cre şterea concuren ţei – „operatorii 
existenţi” deţin adeseori cote însemnate de pia ţă, în timp ce, în unele state membre, prezen ţa 
întreprinderilor de stat po ate conduce la denaturarea pie ţei. 
Directiva în vigoare con ţine o prevedere, respectiv articolul 30, care permite Comisiei s ă 
excludă anumite activit ăţi de achizi ţii din sfera directivei atunci când concuren ţa (pe pieţele 
unde accesul nu este restric ţionat) este la un asemenea nivel încât presiunea concuren ţială va 
asigura transparen ţa şi nediscriminarea necesare achizi ţiilor pentru desf ăşurarea acestor 
activităţi. Până în prezent, Comisia a adoptat 16 astfel de decizii privind nou ă state membre, 
iar una dintre cereri a fost retras ă. Sectoarele vizate pân ă acum au fost urm ătoarele: sectorul 
energiei electrice (produc ţie şi vânzare), sectorul gazelor (v ânzare), sectorul petrolului şi 
gazelor (naturale), precum şi diferite ramuri ale sectorului po ştal (în special logistic ă, 
coletărie şi servicii financiare).  
Un ultim aspect de luat în considerare este faptul c ă tot mai multe entit ăţi private ob ţin 
dreptul de func ţionare dup ă ce parcurg proceduri deschise şi transparente şi, prin urmare, nu 
beneficiaz ă de drepturi speciale sau excl usive în sensul directivei. 
De asemenea, trebuie remarcat faptul c ă întreaga sfer ă de aplicare a Di rectivei privind 
utilităţile este consacrat ă la nivel interna ţional, fie în GPA, fie în acorduri bilaterale. 
Eventuala restric ționare a acesteia poate avea ca rezultat modificarea angajamentelor 
internaţionale asumate de UE, ceea ce poate determina cereri de compensare. 
Întrebări: 
10. Considera ţi că sunt în continuare neces are norme UE privind achizi ţiile publice în 
aceste sectoare? V ă rugăm să vă justificaţi răspunsul. 
10.1. Dacă da: ar trebui excluse anumite sectoare care sunt, în prezen t, reglementate, sau, 
dimpotriv ă, şi alte sectoare ar trebui s ă se supun ă dispoziţiilor? Vă rugăm să 
explicaţi care sectoare ar trebui s ă fie reglementate şi să justificaţi răspunsul. 
11. În prezent, sfera de aplicare a directivei este definit ă în funcţie de activit ăţile 
desfăşurate de entit ăţile în cauz ă, de statutul lor juridic (entit ăți publice sau private) 
şi, atunci când sunt private, de existen ţa sau absen ţa unor drepturi speciale sau 
exclusive. Considera ţi că aceste criterii sunt relevante sau ar trebui utilizate alte 
criterii? V ă rugăm să vă justificaţi răspunsul.  
RO 13   RO 12. Filosofia lucrativ ă sau comercial ă a companiilor private poate fi considerat ă 
suficientă pentru a garanta realizarea unor achizi ţii obiective şi echitabile de c ătre 
aceste entit ăţi (chiar şi atunci când acestea func ţionează în baza unor drepturi 
speciale sau exclusive)? 
13. Dispoziţia prevăzută la articolul 30 din directiv ă constituie o metod ă eficientă de 
adaptare a sferei de apli care a directivei la evolu ția reglement ării şi a concuren ţei de 
pe pieţele (naţionale sau sectoriale) în cauz ă?  
2. ÎMBUNĂTĂŢIREA SETULUI DE INSTRUMENTE AFLATE LA DISPOZI ŢIA 
AUTORIT ĂŢILOR CONTRACTANTE  
Autorităţile contractante reclam ă, uneori, faptul c ă instrumentele de reglementare prev ăzute 
de normele UE nu sunt pe deplin adaptate la propriile necesit ăţi de achizi ţii. Acestea sus ţin, 
în special, necesitatea unor proceduri mai simple şi/sau mai flexibile şi afirmă că, în anumite 
cazuri, aplicarea întregului set de norme nu este realizabil ă (în special în cazul achizi ţiilor 
efectuate de autorit ăţi contractante foarte mici); alte situa ţii (anumite forme de cooperare 
public-public) ar trebui s ă fie exceptate integral de la  aplicarea acestor norme. Exist ă, de 
asemenea, domenii ale achizi ţiilor publice în care instrumentele prev ăzute de normele UE ar 
putea fi insuficiente (achizi ţii comune, probleme specifice ap ărute ulterior atribuirii 
contractelor).  
Aceste aspecte vor fi discutate în urm ătoarea sec ţiune. Este evident, dup ă analizarea 
răspunsurilor transmise de operatorii economici, c ă se impune includerea în normele UE a 
câtorva cerin ţe de bază care să garanteze un cadru european ech itabil, în timp ce mai multe 
norme detaliate din directivele în vigoare ar putea fi revizuite. Trebuie remarcat, cu toate 
acestea, c ă eliminarea unora dintre normele UE se va lovi de anumite limite. Unele cerin ţe de 
procedură provin direct din GPA şi din acordurile bilaterale semnate de UE; printre ele se 
numără termenele limit ă ale mai multor proceduri, condi ţiile de utilizare a unei proceduri de 
negociere f ără publicarea unui anun ţ de participare sa u publicarea unui anun ţ de atribuire a 
contractului. Abandonarea sa u modificarea acestor cerin ţe nu ar fi posibil ă fără o renegociere 
a obligaţiilor interna ţionale asumate de UE. Trebuie re ţinut, de asemenea, c ă normele UE 
sunt completate de un amplu set de norme la nivel na ţional sau regional. Reglement ările 
abrogate la nivelul UE pot fi înlocuite la alte niveluri, condu când astfel la riscul diversific ării 
legislaţiilor naţionale şi eventual la suprareglementare la nivel na ţional26. Orice revizuire a 
normelor procedurale va trebui verificat ă și în raport cu obiectivul de a asigura o coeren ță cât 
mai mare a legisla ției din domeniul achizi țiilor publice cu cea din al te domenii, cum ar fi 
controlul ajutoarelor de stat. 
Întrebare:  
14. Considera ţi că normele UE în vigoare în materie de achizi ţii publice sunt suficient 
de detaliate? Dac ă nu, acestea sunt excesiv sa u insuficient detaliate?  
                                                 
26 No ţiunea de „suprareglementare” se refer ă la legisla ţia naţională care adaug ă norme sau cerin ţe 
suplimentare la standardele impuse de normele UE relevante. 
RO 14   RO 2.1. Modernizarea procedurilor 
Unul dintre principalele subiecte de dezbatere public ă este dac ă procedurile prev ăzute în 
directive sunt în continuare complet adaptate necesit ăţilor autorit ăţilor contractante şi ale 
operatorilor economici sau dac ă ar trebui modificate ( şi cum), în special în vederea reducerii 
complexit ăţii şi a sarcinii administrative, asigurând, în acela şi timp, o concuren ţă loială în 
ceea ce prive şte contractele publice şi rezultate optime pentru achizi ţii. 
Proceduri generale  
Directivele în vigoare prev ăd o gamă largă de instrumente şi proceduri. Atât Directiva 
2004/17/CE, cât şi Directiva 2004/18/CE ofer ă achizitorilor libertatea de a opta pentru 
procedura deschis ă27 sau pentru cea restrâns ă28. Situaţia este oarecum diferit ă în ceea ce 
priveşte procedura de negociere  cu publicarea prealabil ă29 a unui anun ţ de participare. 
Directiva privind utilit ăţile impune o flexibilitate sporit ă30, rezultatul fiind acela c ă furnizorii 
de utilităţi sunt liberi s ă atribuie contractele prin pro ceduri de negociere, cu condi ţia 
publicării, în prealabi l, a unei convoc ări la licita ție. Pe de alt ă parte, în temeiul Directivei 
2004/18/CE, procedurile de negoc iere cu publicare prealabil ă pot fi utilizate exclusiv în 
condiţiile specifice men ţionate la articolul 30. Ambele directive limiteaz ă utilizarea 
procedurilor de negociere f ără publicarea unui anun ţ de participare la situa ţii excepţionale, 
enumerate exhaustiv31 şi interpretate restrictiv. 
În domeniul serviciilor, achizitorii pot apela şi la organizarea de co ncursuri de proiecte32. Mai 
multe opţiuni şi instrumente specifice de procedur ă au fost introduse în directive în 2004, 
cum ar fi dialogul competitiv33, sistemele dinamice de achizi ţie34 sau licita ţiile electronice35. 
                                                 
27 În cadrul procedurii deschise, autorit ăţile şi entităţile contractante public ă un anunţ de participare, pe 
baza căruia toate p ărţile interesate î şi pot prezenta ofertele. Din rândul ofertan ţilor care îndeplinesc 
criteriile calitative de selec ţie, autoritatea contractant ă selecteaz ă oferta care îndepline ște cel mai bine 
criteriul de atribuire indicat în anun ţul de participare (oferta cu cel mai mic pre ţ sau oferta cea mai 
avantajoas ă din punct de vedere economic). Aceast ă procedur ă reprezint ă aproape ¾ din toate 
procedurile încadrate în sfera de aplicare a directivelor. 
28 În cadrul procedurii restrânse, to ţi operatorii economici pot r ăspunde la anun ţul de participare prin 
exprimarea inten ţiei de a participa, dar ofertele pot fi depuse numai de anumi ţi candidaţi, selectaţi pe 
baza criteriilor indicate în anun ţul de participare.  
29 În cadrul procedurii de negociere, autorit ăţile şi entităţile contractante consult ă operatorii economici 
selectaţi şi negociaz ă cu unul sau mai mul ţi dintre ace ştia condiţiile contractului care urmeaz ă a fi 
încheiat. O astfel de negociere a condi ţiilor ofertei nu este posibil ă în procedura deschis ă sau restrâns ă. 
30 Flexibilitatea sporit ă prevăzută de directiva privind utilit ăţile se datoreaz ă faptului c ă aceasta se aplic ă 
atât autorit ăţilor publice, cât şi întreprinderilor comerciale, indiferent dac ă acestea sunt întreprinderi 
publice sau private care î şi desfăşoară activitatea în baza unor dreptu ri speciale sau exclusive. Prin 
urmare, procedurile sale sunt apropiate de practicile comerciale, cel pu țin de cele care prezint ă un 
minimum de transparen ţă şi de egalitate de tratament. 
31 Articolul 31 din Directiva 2004/18/CE, articolul 40 alineatul (3) din Directiva 2004/17/CE. 
32 Concursurile de proiecte sunt proceduri care permit autorit ăţii sau entit ăţii contractante s ă achiziţioneze 
un plan sau un proiect selectat de un juriu în urma unui concurs, cum ar fi un concurs de idei privind proiectarea unui centru comunitar într-o zon ă programat ă pentru reabilitare urban ă. Concursurile de 
proiecte pot fi organizate şi în alte domenii, de exemplu, pentru a ob ţine planuri privind posibila 
structură a unei reţele de comunica ţii între administra ţii la diferite niveluri. 
33 Conform acestei proceduri pentru contracte foarte complexe, condi ţiile contractuale detaliate pot fi 
stabilite printr-un dialog între autoritatea contractant ă şi candida ţi; articolul 29 din Directiva 
2004/18/CE (numai în Directiva 2004/18/CE). Totu şi, conform statisticilor recente, dialogul competitiv 
a fost utilizat în mai pu ţin de 0,4% din proceduri. 
34 Articolul 33 din Directiva 2004/18/CE. 
RO 15   RO Printre alte op țiuni procedurale introduse în 2004 se num ără posibilitatea de a centraliza 
achiziţiile, recurgând la un orga nism central de achizi ţie36 sau de a atribui acorduri-cadru37. 
Mai mult decât atât, în contextul crizei  financiare, Comisia a considerat c ă utilizarea unei 
proceduri accelerate38 este justificat ă în cazul proiectelor majore de investi ţii publice în 2009 
şi 2010. 
Această gamă extinsă de opţiuni procedurale trebuie examinat ă pentru a se stabili dac ă 
procedurile prev ăzute de directiva în vigoare reprezint ă în continuare cel mai adecvat set de 
instrumente pentru realizarea de achizi ţii eficiente, inclusiv în contextul cre şterii importan ţei 
parteneriatelor public-privat. Atât di feritele tipuri de  proceduri, cât şi diversele cerin ţe impuse 
de directive pentru etapele procedurii39 ar trebui s ă fie supuse unei analize riguroase în ceea 
ce priveşte capacitatea de a asigura rezultate optime de achizi ţii, în condi ţiile unor sarcini 
administrative minime40. 
Întrebări: 
15. Considera ţi că procedurile prev ăzute în directivele ac tuale permit autorit ăţilor 
contractante s ă obţină cele mai bune rezultate? Dac ă nu, cum ar trebui s ă fie 
îmbunătăţite procedurile pentru  a reduce sarcinile administrative/costurile 
tranzacţiilor şi durata procedurilor, garantând, totodat ă, obţinerea de c ătre autorit ăţi a 
celui mai bun raport calitate-pre ţ? 
16. Puteţi propune alte tipuri de proceduri care nu sunt disponibile în temeiul 
directivelor actuale şi care, în opinia dumneavoastr ă, sporesc rentabilitatea 
procedurilor de achizi ţii publice?  
17. Considera ţi că procedurile şi instrumentele prev ăzute de directiv ă pentru a r ăspunde 
unor nevoi specifice şi a facilita participarea privat ă la investi ţiile publice prin 
parteneriate public-privat (de exem plu, sistemul dinamic de achizi ţie, dialogul 
competitiv, licita ţiile electronice, concursurile de proiecte) ar trebui s ă fie menţinute 
în forma actual ă, modificate (dac ă da, cum) sau eliminate?  
18. Din experien ţa dumneavoastr ă în ceea ce prive şte utilizarea procedurii accelerate în 
2009 şi 2010, sus ţineţi generalizarea acestei practici de reducere a termenelor în 
                                                                                                                                                        
35 Articolul 54 din Directiva 2004/18/CE. 
36 Articolul 11 din Directiva 2004/18/CE. 
37 Aceast ă opțiune a fost introdus ă numai în Directiva 2004/18/CE (a se vedea articolul 32), deoarece 
dispoziţiile existente ( şi diferite) ale Directivei privind utilit ăţile (articolul 14) au fost considerate ca 
fiind satisf ăcătoare în contextul specific al achizi ţiilor de utilit ăţi. 
38 Aceast ă procedur ă este prev ăzută de articolul 38 alineatul (8) din Directiva 2004/18/CE, pentru 
cazurile în care nu se pot respecta termenele minime stabilite datorit ă naturii urgente a situa ţiei. Cf. 
comunicatul de pres ă IP/08/2040 din 19 decembrie 2008. 
39 De exemplu, normele privind publicarea anun ţurilor de participare, con ţinutul documenta ției de 
licitație, termenele aplicabile procedurii, d ovezile pentru criteriile de selec ţie, documenta ţia şi 
comunicarea cu ofertan ţii. 
40 Tehnologiile recente ale informa ției și comunica țiilor au, fire ște, un poten țial considerabil de 
îmbunătățire a procedurilor pentru toate p ărțile și de reducere a formalit ăților, în special când este 
vorba de ob ținerea și furnizarea certificatelor. Acest as pect al dezbaterii asupra moderniz ării 
procedurilor nu este îns ă tratat în prezenta Carte verde, el f ăcând obiectul unei consult ări separate, 
Cartea verde privind extinderea utiliz ării achizi țiilor publice electronice în UE, SEC(2010) 1214, 
18.10.2010. 
RO 16   RO anumite situa ţii? Considera ţi că acest lucru este posibil f ără a aduce atingere calit ăţii 
ofertelor? 
Extinderea negocierilor 
Părţile interesate sugereaz ă că este nevoie de o mai mare fl exibilitate în procedurile de 
achiziţii şi, în special, c ă autorităţile contractante ar trebui s ă poată negocia termenii 
contractului cu poten ţialii ofertan ţi.  
GPA prevede utilizarea negocierilor, cu condi ţia să fie menţionate în anun ţul de participare. 
Prin urmare, aceast ă posibilitate poate fi inclus ă în legisla ţia general ă a UE privind achizi ţiile 
publice sub rezerva respect ării principiului nediscrimin ării şi al procedurii echitabile. Aceasta 
poate oferi, într-adev ăr, autorităţilor contractante mai mult ă flexibilitate pentru a ob ţine 
rezultate care corespund cel mai bine necesit ăţilor lor.  
Această opţiune trebuie discutat ă în detaliu împreun ă cu toate p ărţile interesate, autorit ăţile 
contractante şi operatorii economici. Posibilele avantaje ale unei mai mari flexibilit ăţi şi ale 
unei eventuale simplific ări trebuie puse în balan ţă cu riscurile sporite de favoritism şi, la nivel 
mai general, cu cele pe care le prezint ă deciziile excesiv de subiective care pot ap ărea ca 
urmare a libert ăţii mai mari de manevr ă de care se bucur ă autorităţile contractante în cadrul 
procedurii de negociere. O asemenea subiectivitate ar face mai dificil de dovedit c ă în cazul 
contractului respectiv nu a existat un ajut or de stat. De asemenea, acordarea unei libert ăţi mai 
mari autorit ăţilor contractante se va dovedi util ă numai dac ă acestea au expertiza tehnic ă, 
competen ţele şi cunoştinţele de pia ţă necesare pentru a negocia o ofert ă avantajoas ă cu 
furnizorii.  
În fine, tipul şi dimensiunea contractelor pentru  care negocierea este justificat ă trebuie 
evaluate atent. P ărţile interesate sus ţin adeseori c ă negocierea este necesar ă în special în cazul 
atribuirii contractelor mai mici. Pe de alt ă parte, negocierea se poate dovedi util ă (sau chiar 
mai utilă) în cazul unor proiecte de mari dimensiuni, în special prin parteneriate public-privat. 
Având în vedere complexitatea contractelor pent ru astfel de proiecte, pot fi cu atât mai 
necesare proceduri flexibile şi marje largi de negociere, precum şi o expertiz ă tehnică mai 
vastă, care să permită autorităţii contractante s ă conducă negocierile. 
Întrebări: 
19. Vă declaraţi în favoarea intr oducerii unei utiliz ări mai largi a negocierii în 
procedurile de achizi ţii publice şi/sau pentru generalizarea utiliz ării procedurii de 
negociere cu publicare prealabil ă?  
20. În cazul celei de a doua op ţiuni, considera ţi că această posibilitate ar trebui permis ă 
pentru toate tipurile de contracte/autorit ăţi contractante sau numai în anumite 
condiţii?  
21. Sunteţi de acord c ă utilizarea generalizat ă a procedurii de negociere poate presupune 
anumite riscuri de abuz/discriminare? Pe lâng ă garanţiile deja prev ăzute în directive 
în ceea ce prive şte procedura de negociere, ar fi nevoie de garan ţii suplimentare 
pentru transparen ţă şi nediscriminare în vederea compens ării libertăţii mai mari de 
manevră? Dacă da, care ar fi aceste garan ţii suplimentare? 
RO 17   RO Bunuri şi servicii comerciale  
GPA con ţine o serie de norme speciale privind „bunur ile sau serviciile de tipul celor care 
sunt, în general, vândute sau oferite spre vânzare în comer ţ către, şi cumpărate, de regul ă, de 
cumpărători neguvernamentali în scopuri neguvernamentale”. Se consider ă că bunurile şi 
serviciile comerciale sunt disponibile pe pia ţă într-o form ă standardizat ă, ceea ce înseamn ă că 
achiziţia unor astfel de bunuri şi servicii este simplificat ă ca urmare a faptului c ă preţul, 
calitatea şi condiţiile sunt recunoscute la nivel larg pe pie ţe. Poate fi necesar ă introducerea 
unor proceduri simplificate pentru achizi ţia unor astfel de bunuri şi servicii (de exemplu, 
proceduri simplificate cu termene mai scurte). 
Întrebare: 
22. Considera ţi că este oportun s ă se prevad ă proceduri simplificate pentru achizi ţia de 
bunuri şi servicii comerciale? Dac ă da, ce forme de simplificare a ţi propune? 
Selecţie şi atribuire  
În temeiul directivelor în vi goare, alegerea ofertantului câ ştigător trebuie efectuat ă în două 
etape. În etapa de selec ţie, autoritatea contractant ă evalueaz ă capacitatea şi eligibilitatea 
operatorilor economici pe b aza criteriilor de excludere şi a criteriilor referitoare la capacitatea 
economic ă şi financiar ă, precum şi pe baza cuno ştinţelor şi capacităţilor profesionale şi 
tehnice. În etapa de atribuire, autoritatea contractant ă analizeaz ă ofertele şi selecteaz ă cea mai 
bună ofertă în temeiul unor criterii obiectiv e legate de calitatea produselor şi serviciilor 
propuse.  
Conform jurispruden ţei CEJ41, autorităţile contractante trebuie s ă opereze o distinc ţie clară 
între criteriile de selec ţie şi criteriile de atribuire. Decizia de  atribuire a contractului trebuie s ă 
se bazeze exclusiv pe criteriile privind produsele şi serviciile oferite. Nu sunt permise 
considerente legate de capacitatea ofertantului  de a executa contractul, cum ar fi experien ţa, 
forţa de lucru şi echipamentele.  
De asemenea, GPA prevede o distinc ţie între decizia de selec ţie şi de atribuire a contractului, 
însă această distincţie este mai pu ţin strictă decât în jurispruden ţa citată mai sus, deoarece 
GPA nu interzice în mod explicit luarea în cons iderare, în etapa de atribuire, a unor criterii 
independente de bunurile şi serviciile oferite, permi ţând, astfel, luarea în considerare a unor 
criterii privind ofertantul. 
Uneori, autorit ăţile contractante reclam ă sarcinile administrative care decurg din necesitatea 
de a verifica mai întâi criteriile de selec ţie pentru to ţi candida ţii şi ofertanţii înainte de a 
examina criteriile de atribuire. Ele sus ţin că, în unele cazuri, posibili tatea de a examina mai 
întâi criteriile de atribuire le va permite s ă accelereze procesul, deoa rece criteriile de selec ţie 
trebuie examinate doar în cazul ofertantului câ ştigător.  
Acesta poate reprezenta un argumen t pentru a reanaliza organizarea şi succesiunea examin ării 
criteriilor de selec ţie şi atribuire prev ăzute de cadrul procedural. Un indiciu în acest sens 
poate fi g ăsit în jurispruden ţa recentă a CEJ, care prevede c ă Directivele privind achizi ţiile 
                                                 
41 A se vedea hot ărârile din 20.9.1988 în cauza 31/87 Beentjes, punctele 15-19, din 24.1.2008 în cauza C-
532/06 Lianakis, punctul 30, şi din 12.11.2009 în cauza C-199/07 Comisia/Grecia, punctele 51-55. 
RO 18   RO publice „nu exclud, teoretic, posibi litatea ca verifi carea eligibilit ăţii ofertanţilor şi atribuirea 
contractului s ă aibă loc simultan”, cu condi ţia ca „cele dou ă operaţiuni să fie ... distincte şi 
guvernate de norme diferite”42. Astfel, se sugereaz ă că important ă este nu atât succesiunea 
etapelor procedurale, cât separarea de  principiu între cr iteriile de selec ţie şi cele de atribuire.  
Cu toate acestea, oportun itatea unei astfel de op ţiuni trebuie analizat ă atent. O reducere real ă 
a sarcinilor administrative este posibil ă numai în anumite condi ţii. Examinarea criteriilor de 
selecţie ulterior criteriilor de atribuire ar avea sens numai atunci când criteriile de atribuire 
pot fi evaluate rapid şi uşor pentru toate ofertele. Acest lucr u este valabil în  special în cazul 
atribuirilor de contracte pentru achizi ţii de bunuri standard la cel mai sc ăzut preţ. Mai mult 
decât atât, aceast ă metodă se poate dovedi dificil de aplicat  în cazul unei proceduri restrânse 
sau de negociere în care candida ţii invitaţi să îşi prezinte ofertele sau s ă negocieze sunt 
selectaţi, de obicei, pe b aza criteriului selec ţiei calitative, precum şi în cazul în care sunt 
utilizate sisteme de calificare. 
Unele părţi interesate prezint ă propuneri cu implica ţii mai importante, care pun la îndoial ă 
separarea de principiu între criteriile de selec ţie şi de atribuire. Acestea sus ţin că introducerea 
între criteriile de atribuire a unor cr iterii privind ofertantul, precum experien ţa şi calificarea, 
poate contribui la eficientizarea achizi ţiilor. 
Cu toate acestea, trebuie luat în considerare faptul c ă o astfel de posibilitate ar avea ca 
rezultat o modificare major ă a sistemului procedural prev ăzut de Directivele privind 
achiziţiile publice. Separarea criteriilor de selec ţie şi a celor de atri buire garanteaz ă 
corectitudinea şi obiectivitatea procesului de comparare a ofertelor. Includerea între criteriile 
de atribuire a unor criterii priv ind ofertantul, precum experien ţa şi calificarea, poate afecta 
comparabilitatea factorilor care trebuie avu ţi în vedere şi, în ultima instan ţă, poate înc ălca 
principiul egalit ăţii de tratament. Utilizarea unor criter ii legate de ofertant ar putea duce 
așadar la denaturarea concuren ței. Prin urmare, propunerile în aceast ă direcţie ar trebui avute 
în vedere numai în circumstan ţe specifice, cum ar fi anumite tipuri de contracte în care 
calificările şi CV-urile personalului disponibil au o importan ţă deosebită.  
În orice caz, modific ările care pot influen ţa principiul separ ării criteriilor de selec ţie şi a celor 
de atribuire trebuie analizate cu extrem ă prudenţă. Pot fi necesare garan ţii suplimentare, care 
să asigure corectitudinea şi obiectivitatea procedurilor.  
Întrebări: 
23. Sunteţi de acord cu o abordare mai flexibil ă a organiz ării şi succesiunii examin ării 
criteriilor de selec ţie şi de atribuire în cadru l procedurii de achizi ţii? Dacă da, 
considera ţi că ar trebui s ă fie posibil ă examinarea criteriilor de  atribuire înainte de 
cea a criteriilor de selec ţie ? 
24. Considera ţi justificat ca, în cazuri excep ţionale, autorit ăţile contractante s ă fie 
autorizate s ă ia în considerare, în etapa de atri buire, criterii refer itoare la ofertant? 
Dacă da, în ce cazuri şi ce garan ţii suplimentare ar fi necesare, în opinia 
dumneavoastr ă, pentru a asigura corectitudinea şi obiectivitatea deciziei de atribuire 
într-un astfel de sistem? 
                                                 
42 A se vedea hot ărârile în cauzele Lianakis, punctul 26, şi Comisia/Grecia, punctul 51. 
RO 19   RO Luarea în considerare a activit ăţii anterioare 
Părţile interesate sugereaz ă, de asemenea, c ă directivele actuale nu prev ăd instrumente 
adecvate pentru a ţine seama de posibila experien ţă anterioar ă a autorit ăţii contractante în 
ceea ce prive şte activitatea ofertan ţilor. Este adev ărat că luarea în considerare a acestei 
experienţe poate oferi indicii utile pr ivind calitatea ofertantului şi activitatea sa viitoare. Cu 
toate acestea, o astfel de posibilitate poate gene ra riscuri evidente de discriminare în rândul 
ofertanţilor. Prin urmare, trebuie instituite garan ţii adecvate pentru a as igura egalitatea de 
tratament a ofertan ţilor, transparen ţa şi caracterul echitab il al procedurii. 
Întrebare: 
25. Considera ţi că directiva ar trebui s ă prevadă în mod explicit luarea în considerare a 
experienţei anterioare în privin ţa unuia sau mai multor ofertan ţi? Dacă da, ce garan ţii 
ar fi necesare pentru a preven i practicile discriminatorii? 
Instrumente specifice pentru utilit ăţi 
Instrumentele procedurale prev ăzute de Directiva privind utilit ăţile diferă substanţial, în unele 
aspecte, de cele con ţinute în Directiva 2004/18/CE. Unul  dintre aspecte îl reprezint ă faptul că 
acestea se caracterizeaz ă printr-o mai mare fl exibilitate procedural ă pentru entit ăţile 
contractante. Pe lâng ă libera alegere, men ţionată mai sus, a unei proced uri de negociere cu 
convocare la licita ţie, operatorii de utilit ăţi dispun de alte dou ă instrumente specifice de 
organizare a achizi ţiilor, şi anume sistemele de calificare43 şi anunţurile orientative 
periodice44. 
În temeiul directivei actuale privind utilit ăţile, anunţurile privind existen ţa unui sistem de 
calificare pot fi utilizate ca mijloc de convocare la licita ţiile de achizi ţii pentru orice tip de 
lucrări, de bunuri sau de se rvicii care vor fi achizi ţionate pe parcursul existen ţei sistemului de 
calificare, indiferent de num ărul de proceduri de achizi ţii individuale care vor fi utilizate în 
acest scop. Atunci când convocarea la licita ţie se face prin intermediul unui anun ţ despre 
existenţa unui sistem de calificare, c ontractul (contractele) în cauz ă poate (pot) fi atribuit(e) 
numai prin proceduri restrânse sa u de negociere în care participan ţii sunt selecta ţi exclusiv 
din rândul celor deja califica ţi în conformitate cu normele care reglementeaz ă respectivul 
sistem. Sistemele de calificare pot constitui un instrument util pentru achizi ţia de lucr ări, 
bunuri sau servicii45 cu un înalt nivel tehni c, care presupun o procedur ă atât de îndelungat ă de 
calificare a operatorilor economici46 încât este mai avantajos pentru to ţi cei implica ţi să 
utilizeze acela şi proces de calificare pentru mai multe proceduri de achizi ţii individuale, decât 
să fie nevoi ţi să repete procesul de calific are pentru fiecare procedur ă de achizi ţii.  
Anunţurile orientative periodice pot fi util izate ca mijloc de convocare la licita ţiile de 
achiziţii pentru orice tip de lucr ări, de bunuri sau de servicii care vor fi achizi ţionate în cursul 
unei perioade de 12 lu ni, indiferent de num ărul de proceduri de achizi ţii individuale care vor 
fi utilizate în acest scop. Atunci când convocarea la licita ţie se face prin intermediul unui 
anunţ orientativ periodic, contra ctul (contractele) în cauz ă nu poate (pot) fi atribuit(e) prin 
                                                 
43 A se vedea în special articolul 53.  
44 Cf. articolul 42 alineatul (3). 
45 De exemplu, material rulant fe roviar, conducte de gaze de înalt ă presiune etc. 
46 În unele cazuri, peste şase luni. 
RO 20   RO proceduri deschise, ci numai prin proceduri re strânse sau de negociere  în care participan ţii 
sunt selecta ţi exclusiv din rândul celor care şi-au declarat interesul ca r ăspuns la anun ţul 
orientativ periodic. Anun ţurile orientative periodice sunt ad eseori utilizate ca mijloace de 
convocare la licita ţiile pentru achizi ţii repetate de bunuri , servicii sau lucr ări similare de 
acelaşi tip, simplificând astfel activitatea zilnic ă a operatorilo r de utilităţi. 
Întrebare: 
26. Considera ţi că sunt necesare norme specifice privind achizi ţiile efectuate de 
operatorii de utilit ăţi? Normele diferite aplicabile operatorilor de utilit ăţi şi 
întreprinderilor publice recunosc în mod corespunz ător caracterul specific al 
achiziţiilor operatorilor de utilit ăţi?  
2.2. Instrumente specifice pentru autorit ăţile contractante de  mici dimensiuni 
Autorităţile contractante de mici dimensiuni reclam ă frecvent faptul c ă aplicarea tuturor 
normelor procedurale şi garanţiilor aferente în cazul atribuirii contractelor relativ mici ale 
acestora necesit ă timp şi eforturi dispropor ţionate. Pentru contractele mici, inferioare 
pragurilor prev ăzute de directive, acestea reclam ă, de asemenea, insecuritatea juridic ă în ceea 
ce priveşte necesitatea de a îndeplini sau nu cerin ţele care decurg din legisla ţia primar ă. 
Ambele aspecte pot fi abordate dup ă cum urmeaz ă: 
Un cadru procedural mai simplu pentru autorit ăţile contractante locale şi regionale pentru 
atribuirea contractelor care dep ășesc pragurile prev ăzute în directive 
Poate fi justificat ă instituirea unui cadru procedural mai simplu pentru autorit ăţile 
contractante locale şi regionale pentru a utiliza întregul poten ţial al flexibilit ăţii pe care GPA 
o acordă autorităţilor subcentrale şi operatorilor de utilit ăţi, fără a compromite nevoia de 
transparen ţă. Directivele actuale ofer ă o astfel de flexibilitate numai operatorilor de utilit ăţi, 
nu şi autorităţilor contractante locale şi regionale. Acest sistem diferen ţiat ar acorda 
autorităţilor locale mai mult ă libertate în activitatea de achizi ţii şi ar reduce sarcinile 
administrative exact în acele domenii în care pot fi dispropor ţionate. Pe de alt ă parte, crearea 
mai multor niveluri de cerin ţe procedurale poate cre şte complexitatea cadrului juridic general 
şi poate fi dificil de transpus şi aplicat în practic ă, mai ales când este vorba de aplicarea 
normelor în materie de ajutoare de stat47.  
Un element al acestui cadru procedural  simplificat poate consta în cerin ţe de publicare mai 
permisive: în temeiul GPA, o autoritate contractant ă subcentral ă poate atribui un contract f ără 
a publica un anun ţ individual de participare, atât timp cât şi-a anunţat intenţia şi a publicat 
informaţii specifice printr-un anun ţ orientativ periodic sau un anun ţ privind existen ţa unui 
sistem de calificare48. Această opţiune poate reduce considerabil sarcinile administrative ale 
autorităţilor contractante. Un posibil dezavantaj poate consta în reducerea accesului 
operatorilor economici la cont racte, având ca rezultat sc ăderea concuren ţei pentru contractele 
individuale.  
                                                 
47 Normele privind ajutoarele de stat se axeaz ă mai degrab ă pe compensa ția acordat ă decât pe 
dimensiunea autorit ății contractante. O eventual ă revizuire care presupun e simplificarea cadrului 
procedural nu trebuie s ă aducă atingere aplic ării acestor norme. 
48 Pentru o prezentare detaliat ă a acestor instrumente, v ă rugăm să consultaţi secţiunea 2.1. 
RO 21   RO O altă opţiune poate fi permiterea utiliz ării generalizate a proced urii de negociere cu 
publicarea prealabil ă a unui anun ţ de participare. Posibilitatea  de a permite, în general, 
negocierile a fost deja discutat ă mai sus (punctul 2.1). O portunitatea acestei op ţiuni pentru 
autorităţile contractante locale şi regionale ar trebui s ă fie analizat ă cu pruden ţă. Aceasta 
poate reprezenta o bun ă modalitate de a adapta contractul astfel încât s ă fie luate în 
considerare preocup ările şi nevoile specifice ale acestor autorit ăţi. Pe de alt ă parte, este incert 
dacă micile autorit ăţi contractante au întotdeauna puterea de cump ărare şi expertiza tehnic ă 
pentru a negocia cu ofertan ţii de pe pozi ţii de egalitate. 
Întrebări: 
27. Considera ţi că regimul complet al achizi ţiilor publice este sau nu adecvat nevoilor 
micilor autorit ăţi contractante? V ă rugăm să vă justificaţi răspunsul. 
28. Dacă da, sunte ţi de acord cu un regim simplificat de achizi ţii pentru contractele 
relativ mici atribuite de autorit ățile locale și regionale? În opinia dumneavoastr ă, 
care ar trebui s ă fie caracteristicile unui astfel de regim simplificat?  
Creşterea securit ăţii juridice pentru contract ele inferioare pragurilor prev ăzute de directive. 
Valoarea multor contracte atri buite de micile autorit ăţi contractante locale şi regionale se 
situează sub pragurile prev ăzute de directive. Cu toat e acestea, conform jurispruden ţei CEJ, 
dacă aceste contracte sunt de interes transfront alier, ele trebuie atribuite cu respectarea 
principiilor fundame ntale ale legisla ţiei UE, cum ar fi nediscriminarea şi transparen ţa. 
Comisia şi-a prezentat pozi ţia privind cerin ţele care decurg din jurispruden ţa Curţii în cadrul 
unei Comunicări interpretative privind legisla ţia comunitar ă aplicabil ă procedurilor de 
atribuire a contractelor nesupuse sau par ţial supuse dispozi ţiilor directivelor privind 
achiziţiile publice49.  
Cu toate acestea, multe autorit ăţi contractante sus ţin că este posibil ca explica ţiile prezentate 
de această comunicare s ă nu fie întotdeauna suficiente în practic ă, în special atunci când este 
necesară determinarea eventualului interes transfr ontalier. Incertitudinea privind respectarea 
principiilor fundamentale în  cazuri specifice se va r ăsfrânge negativ în special asupra micilor 
autorităţi contractante. Importan ţa acestui aspect este ilustrat ă şi de măsurile în aceast ă 
privinţă adoptate de statele membre în  contextul crizei financiare.  
Deşi contractele cu o valoare inferioar ă pragurilor nu vor face probabil obiectul unei viitoare 
propuneri legislative, autorit ăţile contractante ar putea primi, în anumite cazuri, îndrum ări 
suplimentare privind stabilirea existen ţei sau inexisten ţei unui anumit interes transfrontalier. 
Întrebare: 
29. Considera ţi că jurispruden ţa Curţii de Justi ţie, așa cum este explicat ă în 
Comunicarea interpretativ ă a Comisiei, asigur ă un nivel suficient de securitate 
juridică pentru atribuirea de contra cte aflate sub pragurile prev ăzute de directive? 
                                                 
49 Comunicare interpretativ ă privind legisla ția comunitar ă aplicabil ă procedurilor de atribuire a 
contractelor nesupuse sau par țial supuse dispozi țiilor Directivelor privind achizi țiile publice din 
1.8.2006 (JO C 179, 1.8.2006, p. 2). Cf. şi decizia Tribunalului din 20 mai 2010 în cauza T-258/06, 
Germania/Comisia. 
RO 22   RO Sau considera ţi că ar fi necesare îndrum ări suplimentare, de exemplu, privind 
caracteristicile unui pos ibil interes transfrontalier, sau o alt ă iniţiativă a UE? Pentru 
ce aspecte considera ți că o asemenea m ăsură ar fi necesar ă sau pertinent ă? 
2.3. Cooperare public-public 
Un alt aspect care, în ultimele decenii, a f ăcut obiectul unor controverse a fost dac ă, şi în ce 
măsură, normele privind achizi ţiile publice ar trebui aplicate contractelor încheiate între 
autorităţi publice.  
Principiul concuren ţei loiale şi deschise împiedic ă excluderea automată a contractelor 
încheiate între autorit ăţile publice din sfera de aplicare a Directivelor UE privind achizi ţiile 
publice. Este adev ărat, însă, că aplicarea acestor norme nu este adecvat ă pentru anumite 
forme de cooperare între autorit ăţile publice şi, prin urmare, Curtea European ă de Justiţie nu 
le consider ă a fi achizi ţii publice.  
În esenţă, trebuie operat ă o distinc ţie între acordurile autorit ăţilor contractan te pentru 
îndeplinirea obliga ţiilor în baza dreptului de auto -organizare, pe de o parte, şi activităţile de 
achiziţii care ar trebui s ă beneficieze de pe urma concuren ţei deschise dintre operatorii 
economici, pe de alt ă parte. CEJ a f ăcut distinc ţie în special între dou ă scenarii de cooperare 
public-public ce nu fac obiectul Di rectivelor UE privind achizi ţiile publice:  
Cooperare intern ă: contractele atribuite unei entit ăţi publice nu sunt considerate a fi achizi ţii 
publice dac ă autorităţile contractante controleaz ă această entitate într-o manier ă similară celei 
în care controleaz ă propriile departamente şi dacă entitatea î şi desfăşoară o parte esen ţială a 
activităţilor în cooperare cu autorit ăţile contractante50. Mai multe autorit ăţi contractante pot 
utiliza o singur ă entitate intern ă, controlat ă în comun (cooperare vertical ă/instituţionalizată). 
Cu toate acestea, jurispruden ţa Curţii nu ofer ă răspunsuri în mai multe privin ţe, cum ar fi 
semnifica ția expresiei „control similar”, atribuirea contractelor de la entitatea controlat ă către 
entitatea (entit ăţile) mamă sau către o entitate sor ă (o entitate controlat ă de aceea şi entitate-
mamă). 
„Cooperare orizontal ă”: Într-o hot ărâre mai recent ă51, Curtea a constatat c ă entităţile interne 
controlate în comun nu reprezint ă singura metod ă de cooperare public-public şi că această 
formă de cooperare poate fi men ţinută la nivel strict co ntractual (cooperare 
orizontală/neinstituţionalizată). Acest tip de organizare nu es te reglementat de normele UE 
privind achizi ţiile publice în cazul desf ăşurării în comun a unei sarcini publice de c ătre 
entităţi exclusiv publice,  care utilizeaz ă resurse proprii, au  un obiectiv comun şi deţin drepturi 
şi obligaţii comune care nu se limiteaz ă la „îndeplinirea unei sarcini contra cost” atunci când 
urmăresc obiective de interes public. 
Pe lângă aceste dou ă forme de cooperare, trebuie men ţionat încă un caz, care nu se refer ă la 
„cooperarea” în sens strict  între mai multe autorit ăţi contractante, ci la transferul de 
competen ţă pentru o sarcin ă publică de la o autoritate la alta. Un astfel de transfer de 
competen ţe nu intr ă sub inciden ţa Directivelor UE privind achizi ţiile publice dac ă 
responsabilitatea pentru sarcin ă este transferat ă integral (spre deosebire de situa ţia în care 
executarea propriu-zis ă a sarcinii este încredin ţată unei alte autorit ăţi). 
                                                 
50 A se vedea, de exemplu, cauzele C-107/98, Teckal; C-324/07, Coditel  şi C-573/07, Sea . 
51 Cauza C-480/06, Comisia/Germania. 
RO 23   RO Evoluția jurispruden ței CEJ ofer ă o imagine destul de complex ă a posibilelor excep ţii privind 
cooperarea public-publ ic, iar experien ţa a arătat că autorităţile contractante nu cunosc 
întotdeauna m ăsura şi condiţiile în care rela ţiile dintre ele intr ă sub inciden ţa legislaţiei UE în 
domeniul achizi ţiilor publice. Pentru a r ăspunde la aceast ă nevoie de clarificare pe termen 
scurt, serviciile Comi siei vor oferi îndrum ări privind interpretarea jurispruden ţei într-un 
document de lucru care urmeaz ă a fi publicat în 2011.  
Cu toate acestea, întrebarea cea mai important ă este dacă şi în ce mod acest aspect ar trebui 
tratat prin norme legislative care s ă ofere, în primul rând, o defini ţie clară a formelor de 
cooperare care nu intr ă sub inciden ţa Directivelor UE privind achizi ţiile publice. 
Se poate dovedi util ă explorarea posibilit ăţii de a elabora un concept care s ă conţină anumite 
criterii comune privind formel e exceptate de cooperare public -public. Acest concept trebuie 
să opereze o distinc ţie clară între formele moderne de organizare a desf ăşurării (în comun) a 
sarcinilor publice de c ătre autorit ăţile contractante, forme ghidate exclusiv de considerente de 
interes public (adic ă nu fac obiectul normelo r publice privind achizi ţiile), pe de o parte, şi 
simpla vânzare şi cumpărare (în scopuri comerciale) de bunuri şi servicii pe pia ţă (care fac 
obiectul reglement ărilor), pe de alt ă parte. Este necesar ă o analiză prudentă a modului în care 
această distincţie poate fi aplicat ă în practic ă, luând în considerare şi recentele hot ărâri ale 
CEJ. În acest context, urm ătoarele aspecte par a fi deosebit de importante.  
Mai întâi, din jurispruden ţa Curţii52 reiese cu claritate c ă orice cooperare public-public 
exceptată de la aplicarea normelor europene privind achizi ţiile publice trebuie s ă rămână 
exclusiv public ă. Prin urmare, participarea capitalul ui privat la una dintre entit ăţile 
cooperante va împiedica exceptarea acestei cooper ări de la normele privind achizi ţiile 
publice.  
Un alt element care pare a fi important este criteriul „voca ției comerciale limitate” a 
entităţilor în cauz ă, așa cum a fost formulat recent de c ătre CEJ53. Dacă entităţile în cauz ă au 
vocație comercial ă, acestea î şi desfăşoară activitatea pe pia ţă în concuren ţă directă cu 
operatorii priva ţi, urmărind obiective comerciale identice sau similare şi utilizând acelea şi 
instrumente. Cooperarea exceptat ă de la normele privind achizi ţiile publice şi destinat ă 
îndeplinirii unei sarcini publi ce ar trebui, în principiu, s ă nu includ ă astfel de entit ăţi. 
Furnizorii interni cu voca ție comercial ă pot suscita de asemenea preocup ări în privin ța 
concurenței și a ajutoarelor de stat. 
În fine, trebuie avut în vedere tipul de leg ătură care exist ă între entit ăţile cooperante. În 
cadrul cooper ării institu ţionalizate, prezen ţa unui control intern (comun) poate conduce la 
excluderea din sfera acesteia chiar şi a unui acord care, în mod normal, ar fi supus unui regim 
de achizi ţii. În lipsa unui astfel de mecanism de control şi pentru a face diferen ţa între 
cooperarea neinstitu ţionalizată şi un contract public normal , pare important ca prima s ă 
presupună drepturi şi obligaţii reciproce care s ă nu se limiteze la „îndeplinirea unei sarcini 
contra cost” şi ca obiectivul principal al cooper ării să nu fie de natur ă comercial ă. 
Întrebări: 
                                                 
52 Cauza C-26/03., Stadt Halle. 
53 Cauza C-573/07, SEA, punctul 73. Cerin ţele din hot ărârea C-480/06, conform c ăreia cooperarea „este 
guvernată numai de considera ții și de cerin țe proprii urm ăririi obiectivelor de interes public, iar 
principiul egalit ății de tratament al persoanelor interesate este garantat” sus ţin acest punct de vedere. 
RO 24   RO 30. În lumina celor de mai sus, considera ţi că este utilă instituirea de norme legislative la 
nivelul UE privind sfera şi criteriile pentru cooperarea public-public?  
31. Sunteţi de acord cu dezvoltarea unui concept care s ă conţină anumite criterii comune 
pentru forme exceptate de cooperare public-public? În opinia dumneavoastr ă, care ar 
fi elementele importante ale acestui concept? 
32. Preferaţi, în schimb, norme specifice pentru fiecare form ă de cooperare, în 
conformitate cu  jurispruden ţa CEJ (de exemplu, cooperare intern ă şi orizontal ă)? 
Dacă da, vă rugăm să explicaţi motivul şi să precizaţi care ar fi aceste norme. 
33. Normele europene ar trebui s ă reglementeze şi transferurile de competen ţe? Vă 
rugăm să vă justificaţi răspunsul. 
2.4. Instrumente adecvate pentru agregarea cererii/achizi ţii în comun 
Unul dintre aspectele în care p ărţile interesate acuz ă, deseori, insuficien ţa instrumentelor la 
nivelul UE este problema agreg ării cererii/coordon ării achiziţiilor publice între autorit ăţile 
contractante.  
Susţinătorii acestei agreg ări a cererii subliniaz ă considerabilele efecte pozitive pentru 
furnizori şi autorităţile contractante, între care se num ără: economii de scar ă, reducerea 
costurilor de produc ţie în beneficiul  întreprinderilor şi al contribuabil ilor europeni, cre şterea 
puterii de cump ărare a autorit ăţilor publice şi posibilitatea acestora de a acumula competen ţe 
şi expertiz ă şi de a partaja costurile şi riscurile asociate achizi ţiilor. Partajarea costurilor şi a 
riscurilor va facilita şi achiziţiile strategice de produse şi servicii inovatoare, încurajând astfel 
dezvoltarea de noi produse şi pieţe54. 
În special cooperar ea transfrontalier ă între autorit ăţile contractante di n diferitele state 
membre poate contribui la continuarea integr ării pieţelor de achizi ţii şi încurajarea 
defragment ării pieţelor europene dincolo de frontierele na ţionale, creând astfel o baz ă 
industrial ă european ă viabilă şi competitiv ă la nivel mondial.  
Directivele în vigoare ofer ă deja o serie de instrumente de agregare a cererii, între care se 
numără organismele centrale de achizi ţie55. Există şi alte instrumente care nu sunt anume 
destinate agreg ării cererii, dar pot fi u tilizate în acest scop, cum ar fi posibilitatea încheierii 
unor acorduri cadru cu part iciparea mai multor autorit ăţi contractante. Desigur, autorit ăţile 
contractante î şi pot coordona activit ăţile de achizi ţii şi prin simplul schimb de experien ţă sau 
prin coordonarea unora dintre  etapele procedurii de achizi ţii. 
Totuşi, trebuie pus ă în discuţie cererea repetat ă de instrumente europene mai specifice pentru 
agregarea cererii, în special în cazul achizi ţiilor transfrontaliere în comun. Aceste instrumente 
şi mecanisme trebuie s ă asigure echilibrul perfect  între permiterea unei agreg ări mai puternice 
a cererii în sectoarele strategice şi neîngrădirea concuren ţei pe pieţele de achizi ţii (în special 
în detrimentul IMM-urilor), prin metode precum împ ărțirea contractelor pe loturi. 
                                                 
54 Din acest motiv, ini ţiativa emblematic ă „O Uniune a inov ării” [SEC(2010) 1161], care urm ăreşte 
relansarea politicilor europene în materie de inovare şi cercetare ca parte a Strategiei UE 2020, face 
apel, de asemenea, la o ini ţiativă european ă privind achizi ţiile publice în comun.  
55 Cf. articolul 1 alineatul (10) din Directiva 2004/18/CE. 
RO 25   RO În ceea ce prive şte achiziţiile publice transfrontal iere în comun, exist ă anumite aspecte 
juridice suplimentare care trebuie solu ţionate, cum ar fi identificarea legisla ţiei naționale 
aplicabile procedurii de achizi ţii publice şi contractului, capacitatea autorit ăţilor contractante 
de a utiliza şi alte legisla ţii decât cea na ţională, desemnarea organismului competent şi a 
normelor aplicabile pentru revizuirea deciziilor de achizi ţii etc. 
Întrebări: 
34. În general, sus ţineţi o agregare mai puternic ă a cererii/mai multe achizi ţii în comun? 
În opinia dumneavoastr ă, care sunt avantajele şi/sau dezavantajele?  
35. Considera ţi că există obstacole în calea agreg ării eficiente a cererii/achizi ţiilor în 
comun? Considera ţi că instrumentele prev ăzute de aceste directive pentru agregarea 
cererii (organisme centrale de achizi ţie, contracte-cadru) func ţionează corect şi sunt 
suficiente? Dac ă nu, cum ar trebui modificate ac este instrumente? Ce alte 
instrumente sau dispozi ţii considera ţi că ar fi necesare? 
36. Considera ţi că utilizarea mai larg ă a agregării cererii/achizi ţiilor în comun poate 
presupune anumite riscuri în ceea ce prive şte limitarea concuren ţei şi îngreunarea 
accesului IMM-urilor la contractele publice? Dac ă da, cum ar putea fi reduse 
eventualele riscuri?  
37. Considera ţi că achiziţiile publice în comun sunt mai adecvate pentru anumite 
categorii de produse decât pent ru alte categorii? Dac ă da, vă rugăm să menţionaţi 
câteva dintre aceste categorii şi motivele.  
38. Considera ţi că există obstacole specifice în calea achizi ţiilor transfrontaliere în 
comun (de exemplu, în ceea ce prive şte legisla ţia aplicabil ă şi procedurile de 
revizuire)? Mai exact, considera ţi că legislaţia internă din statul dumneavoastr ă 
permite ca o autoritate contractant ă să facă obiectul unei proceduri de revizuire într-
un alt stat membru? 
2.5. Soluţionarea problemelor legate de execu ţia contractelor  
Cu excep ţia cerinţelor privind transparen ţa prealabil ă a clauzelor de execu ţie a contractelor 
(indicarea în anun ţul de participare sau în caietul de  sarcini), directivele în vigoare nu 
reglementeaz ă executarea contractului. Cu toate acestea, anumite probleme ap ărute în cursul 
etapei de execu ţie a contractului pot avea consecin ţe grave în ceea ce prive şte 
nediscriminarea între ofertan ţi şi soliditatea procesului de achizi ţii publice în ge neral. Se pune 
întrebarea dac ă normele europene ar trebui s ă prevadă instrumente de reglementare specifice 
care să permită gestionarea mai eficient ă a acestor probleme. 
Modificări substan ţiale 
Un aspect deosebit de complex îl reprezint ă problema evolu ţiilor ulterioare care pot avea un 
impact asupra contractului propriu-zis sau asupra execut ării acestuia. 
RO 26   RO Conform jurispruden ţei CEJ, modificarea dispozi ţiilor unui contract de achizi ţii publice în 
perioada de valabilitate a acestuia necesit ă o nouă procedur ă de atribuire a contractului, dac ă 
acestea difer ă în mod substan ţial de cele ale contractului ini ţial56.  
CEJ a oferit deja câteva indicii privind cazurile în care modific ările pot fi considerate ca fiind 
substanţiale. Aceast ă situaţie apare mai ales atunci când sunt introduse condi ţii care ar fi 
permis participarea sau acceptarea altor ofertan ţi, dacă extind semnificativ obiectul 
contractului sau modific ă echilibrul economic al acestuia57. Cu toate acestea, autorit ăţile 
contractante au ar ătat că, în cazul anumitor tipuri de modific ări, jurispruden ţa nu pare a fi 
suficient de clar ă în ceea ce prive şte necesitatea organiz ării unei noi proceduri de ofertare.  
Prezenta consultare urm ăreşte să stabileasc ă dacă este necesar ă o clarificare juridic ă la nivelul 
UE în vederea stabilirii condi ţiilor în care o modificare a contractului impune o nou ă 
procedură de ofertare. Aceast ă clarificare poate aborda şi posibilele consecin ţe ale unor astfel 
de modific ări (de exemplu, stabilirea unei proceduri simplificate de achizi ţie pentru atribuirea 
contractului modificat)58.  
Întrebări:  
39. Directivele privind achizi ţiile publice ar trebui s ă reglementeze problema modific ării 
substanţiale a unui contract aflat înc ă în vigoare? În acest caz, ce elemente de 
clarificare a ţi propune?  
40. Atunci când trebuie organizat ă o nouă procedur ă competitiv ă ca urmare a modific ării 
uneia sau mai multor condi ţii esenţiale, este justificat ă aplicarea unei proceduri mai 
flexibile? Care ar fi aceast ă procedur ă? 
Modificări privind contractantul şi rezilierea contractelor 
Modificarea contractantului poate crea, de asemenea, probleme complexe. Conform 
jurispruden ţei CEJ, înlocuirea partenerului contractual c ăruia autoritatea contractant ă îi 
atribuise ini ţial contractul cu unul nou c onstituie o modificare substan ţială, care presupune o 
nouă atribuire, cu excep ţia situaţiei în care aceast ă substituire a fost prev ăzută în clauzele 
contractului ini ţial, spre exemplu, prin introducer ea unei clauze privind subcontractarea. 
Totuşi, aceasta nu se aplic ă în cazurile în care un contract este transf erat unui alt contractant 
din acelaşi grup, în cadrul unei reorganiz ări interne59. Pe de alt ă parte, în situa ţii excepţionale, 
o substituire a subcontractantului poate fi considerat ă o modificare substan ţială a contractului, 
chiar şi atunci când clauzele contractuale prev ăd posibilitatea unei substituiri60. 
Experienţa părţilor interesate mai sugereaz ă că nu doar substituirea contractantului cu alt ă 
persoană juridică, ci şi modificarea statutului acestuia poa te avea un impact important asupra 
                                                 
56 A se vedea hot ărârile din 5.10.2000 în cauza C-337/98 Comisia/Fran ţa, punctele 44 şi 46, din 
19.6.2008 în cauza C-454/06 pressetext Nachrichtenagentur , punctele 34-37 şi din 13.4.2010 în cauza 
C-91/08, Wall AG, punctul 37. 
57 A se vedea hot ărârea pressetext Nachrichtenagentur , punctele 35-37. 
58 O solu ţie pentru unele modific ări specifice este deja prev ăzută la articolul 31 alineatul (4) din Directiva 
2004/18/CE, care permite utilizarea procedurii de negociere f ără publicare prealabil ă în cazul execut ării 
unor lucrări sau servicii suplimen tare, în anumite situa ţii. 
59 Hot ărârea pressetext Nachrichtenagentur , punctul 40. 
60 A se vedea hot ărârea Wall AG , punctul 39. 
RO 27   RO echilibrului contract ual sau asupra execut ării corecte (de exemplu, incidente care afecteaz ă 
capacitatea de execu ţie a contractului, precum falimentul, plecarea unor exper ţi principali 
etc.).  
Și în acest caz, este necesar ă o discuţie care să stabileasc ă î n  c e  m ăsură este nevoie de 
instrumente europene care s ă asiste autorit ăţile contractante în gestionarea acestor situa ţii 
într-o manier ă adecvată, cum ar fi dreptul autorit ăţilor contractante de a rezilia contractul în 
cazul unor modific ări majore privind contractantul şi/sau de o nou ă procedur ă simplificat ă de 
înlocuire a fostului contr actant în astfel de cazuri61. 
O asemenea posibilitate explicit ă pentru autorit ăţile contractante de a rezilia contractul ar 
putea fi necesar ă şi în cazurile în care CEJ decide c ă un anumit contract a fost acordat cu 
încălcarea normelor UE privind achizi ţiile publice. Chiar dac ă statele membre sunt obligate 
să rezilieze contractele care au fost atribuite cu înc ălcarea normelor europene62, unele 
legislaţii naţionale nu prev ăd niciun drept de anulare a acesto r contracte, ceea ce face dificil ă 
– dacă nu practic imposibil ă – sarcina autorit ăţilor contractante de a lua m ăsurile adecvate de 
respectare a hot ărârilor CEJ în cazurile de înc ălcare a dreptului comunitar.  
Întrebări: 
41. Considera ţi că normele UE privind modific ările aduse în contextul execut ării 
contractului ar avea o valoare ad ăugată? Dacă da, care este valoarea ad ăugată a 
normelor europene? Mai precis , normele UE ar trebui s ă prevadă obligaţia explicit ă 
sau dreptul autorit ăţilor contractante de a modifica furnizorul/a rezilia contractul în 
anumite situa ţii? Dacă da, în ce situa ţii? UE ar trebui, de asemenea, s ă stabileasc ă 
proceduri specifice prin care noul furn izor trebuie/poate fi selectat?  
42. Sunteţi de acord c ă Directivele UE privind achizi ţiile publice ar trebui s ă impună 
statelor membre s ă instituie, în legisla ţia naţională, dreptul de a anula contractele 
care au fost acordate cu înc ălcarea legisla ţiei în domeniul achizi ţiilor publice? 
La nivel mai general, reglement ările naţionale privind punerea în apli care a contractelor este 
destul de detaliat ă în multe state membre şi poate reprezenta o poten ţială sarcină 
administrativ ă (de exemplu, normele privind garan ţiile de execu ţie, condiţiile de livrare, 
întârzierile, stabilirea pre ţului modific ărilor etc.). Num ărul normelor na ţionale în acest 
domeniu ar putea fi redus prin introducerea un or standarde comune în anumite domenii la 
nivelul UE. 
Întrebare:  
43. Considera ţi că anumite aspecte ale execut ării contractelor – şi care dintre acestea – 
ar trebui reglementate la nivelul UE? V ă rugăm să explicaţi. 
Subcontractarea 
                                                 
61 Aceast ă procedur ă poate oferi şi soluţii intermediare, precum posibilitatea de a atribui contractul celui 
de-al doilea clasat în procedura ini ţială de licitaţie sau de a redeschide concuren ţa numai între ofertan ţii 
care au participat la procedura ini ţială, cu condi ţia ca prima procedur ă să nu fi avut loc cu prea mult 
timp în urm ă. 
62 A se vedea cauza C-503/04, Comisia/Germania . 
RO 28   RO Legislaţia în vigoare con ţine norme foarte limitate privi nd subcontractarea. Articolul 25 din 
Directiva 2004/18/CE prevede c ă autorităţile contractante pot obliga ofertantul s ă indice 
partea din contract pe care inten ţionează să o subcontracteze. Cu toate acestea, conform 
jurispruden ţei CEJ, un ofertant are, în principi u, dreptul de a recu rge la subcontractan ţi pentru 
executarea contractului, chiar dac ă aceasta presupune ca întreg contractul, sau o mare parte 
din acesta, s ă fie executat de c ătre subcontractan ți. Subcontractarea unor p ărţi esenţiale din 
contract poate fi restric ţionată sau interzis ă numai în cazurile în care autoritatea contractant ă 
nu a avut posibilitatea s ă verifice capacitatea tehnic ă şi economic ă a subcontractan ţilor. 
Unele părţi interesate solicit ă restricţii mai severe în ceea ce prive şte subcontractarea pentru a 
permite autorit ăţilor contractante s ă exercite o mai mare influen ţă în executarea contractului. 
Acestea sus ţin, de exemplu, posibilitatea de a ex clude complet subcontractarea sau cel pu ţin 
pentru părţile esenţiale ale contractului ori de a o limita  la un anumit pro centaj din contract 
sau de a prevedea un drept genera l prin care autoritatea contractant ă să respingă 
subcontractan ţii propuşi. 
Întrebare: 
44. Considera ţi că autorităţile contractante ar trebui s ă aibă mai multe posibilit ăţi de a 
influenţa deciziile de subcontractare ale ofertantului câ ştigător? Dac ă da, ce 
instrumente a ţi propune? 
3. O PIAŢĂ EUROPEAN Ă A ACHIZI ŢIILOR MAI ACCESIBIL Ă 
Unul dintre cele mai importante obiective ale legisla ţiei europene în domeniul achizi ţiilor 
publice este de a permite operatorilor economici s ă concureze efectiv pentru ob ţinerea de 
contracte publice în alte stat e membre. De la introducerea în anii 1970 a primelor directive 
privind achizi ţiile publice, s-au înregistrat succese considerabile în aceast ă privinţă. Cu toate 
acestea, înc ă pot fi aduse îmbun ătăţiri în vederea cre ării unei pie ţe europene autentice a 
achiziţiilor care s ă fie accesibil ă tuturor întreprinderilor euro pene. Acest lucru presupune, în 
special, îmbun ătăţirea accesului IMM-urilor şi, în general, pie ţe ale achizi ţiilor mai 
competitive. 
Întrebare: 
45. Considera ţi că directivele în vigoare perm it operatorilor economici s ă profite de 
toate oportunit ăţile în materie de achizi ţii de pe pia ţa internă? Dacă răspunsul este 
negativ: care sunt dispozi ţiile pe care le considera ţi insuficient adaptate la nevoile 
operatorilor economici şi de ce?  
3.1. Îmbunătăţirea accesului IMM-urilor şi al întreprinderilor nou înfiin ţate  
Obiectivul Directivelor privind achizi ţiile publice este acela de  a permite accesul pe pia ţa 
achiziţiilor publice al tuturor operatorilor ec onomici, indiferent de dimensiune, îns ă problema 
RO 29   RO accesului pe aceste pie ţe al întreprinderilor mici şi mijlocii (IMM) trebuie tratat ă cu deosebit ă 
atenţie63.  
IMM-urile sunt considerate coloana vertebral ă a economiei UE, prezentând un poten ţial uriaş 
în ceea ce prive şte crearea de noi locuri de munc ă, creşterea şi inovarea. Accesul facil pe 
pieţele de achizi ţii le poate ajuta s ă exploateze acest poten ţial de creştere şi inovare, având, în 
acelaşi timp, un impact pozitiv asupra economiei europene. De asemenea, implicarea într-o 
mai mare m ăsură a IMM-urilor în achizi ţiile publice permite autorit ăţilor contractante s ă 
extindă considerabil baza de poten ţiali furnizori, presupunând efecte benefice precum 
creşterea concuren ţei pentru contractele publice şi asigurarea unei contraponderi la juc ătorii 
dominanţi de pe pia ţă.  
Pentru a spori cât mai mult accesul IMM-urilor la achizi ţii publice de orice dimensiune, 
Comisia a publicat, în 2008, „Codul eur opean de bune practici care faciliteaz ă accesul IMM-
urilor la contractele de achizi ţii publice”64. Acest cod eviden ţiază şi dezvoltă o serie de 
practici din cadrul de reglemen tare al UE prin care licita ţiile sunt optimizate în vederea 
participării IMM-urilor şi se asigur ă egalitate de şanse pentru acestea. 
Un studiu recent comandat de Comisia European ă65 arată că, între 2006 şi 2008, propor ţia 
IMM-urilor care au câ ştigat contracte de achizi ţii publice a c ăror valoare depăşeşte pragurile 
UE s-a situat între 58% şi 61% în UE-27. În ceea ce prive şte valoarea total ă estimată a 
contractelor ob ţinute, IMM-urile au reprezentat între 31% şi 38% din achizi ţiile publice, în 
timp ce ponderea lor general ă în economie, calculat ă pe baza cifrei combinate de afaceri, a 
fost de 52%.  
În acest context, este oportun s ă se analizeze dac ă sunt necesare m ăsuri legislative la nivelul 
UE care s ă garanteze c ă autorităţile contractante valorific ă la maxim poten ţialul economic şi 
inovator al IMM-urilor în curs ul procedurilor de achizi ţii.  
Reducerea sarcinilor admini strative în etapa de selec ţie 
Feedbackul primit din partea operatorilor economici mici şi mijlocii sugereaz ă că cele mai 
mari obstacole în calea particip ării IMM-urilor la licita ţiile publice sunt identificate în etapa 
de selecţie. Acestea sunt legate, pe de o parte, de documenta ţia care trebuie furnizat ă. 
Numărul mare de certificate care sunt, ades eori, solicitate în etapa de selec ţie determin ă o 
sarcină administrativ ă care poate fi dificil de gestionat de  IMM-uri, în special într-un context 
transfrontalier, când certificatele treb uie, în plus, traduse. Pe de alt ă parte, criteriile de selec ţie 
sunt de multe ori stabilite la niveluri atât de înalte (de exemplu, cerin ţe privind cifra de 
afaceri sau num ărul obligatoriu de contracte de referin ţă), încât IMM-urilor le este practic 
imposibil s ă le îndeplineasc ă. 
În ceea ce prive şte primul aspect (documenta ţia pentru crite riile de selec ţie), soluţia propus ă 
în repetate rânduri este de a permite întreprinderilor s ă transmită, într-o prim ă etapă, numai 
                                                 
63 A se vedea, de asemenea, solicitar ea Parlamentului European conform c ăreia Comisia ar trebui s ă 
intensifice eforturile în direc ţia facilitării accesului IMM-urilor pe pie ţele de achizi ţii, formulat ă în 
Raportul referitor la noile evolu ții în achizi țiile publice ( 2009/2175(INI) ).  
64 Documentul de lucru al serviciilor Comisiei, SEC(2008) 2193. 
65 Evaluarea accesului IMM-urilor la achizi ţiile publice din UE (actualizarea din 2009), realizat ă în 
septembrie 2010. Comandat ă de Direcţia General ă Întreprinderi şi Industrie. Consultant: GHK.  
RO 30   RO un rezumat al informa ţiilor necesare pentru selec ţie şi/sau să prezinte declara ţii pe propria 
răspundere privind îndeplinir ea criteriilor de selec ţie. În principiu, num ai ofertantul câ știgător 
sau ofertan ţii admişi în etapa de atribuire vor trebui s ă prezinte documentele justificative în 
sine (certificate). Cu toate a cestea, autoritatea contractant ă va avea posibil itatea, în scopul 
prevenirii fraudelor, s ă solicite documentele în orice moment în cursul sau dup ă finalizarea 
procedurii de achizi ţii. Aceasta va reduce sarcina administrativ ă, în special pentru 
întreprinderile mici şi mijlocii, f ără a compromite corectitudinea deciziilor.  
În ceea ce prive şte al doilea aspect (criteriile de selec ţie prea stricte), poate fi justificat ă 
introducerea în normele UE a unui plafon privind anumite cerin ţe pentru selec ţia calitativ ă, în 
special privitor la capacitatea financiar ă. Astfel, s-ar evita situa ţiile în care autorit ăţile 
contractante stabilesc criterii de selec ţie excesiv de strict e (cum ar fi cele referitoare la cifra 
de afaceri) care, inevitabil,  exclud IMM-urile. Aceast ă măsură ar dezvolta şi mai mult 
obligaţia deja existent ă privind aplicarea unor criterii de selec ţie propor ţionate. Pe de alt ă 
parte, ea ar restric ţiona libertatea autorit ăţilor contractante de a determina standardele 
necesare care s ă asigure executarea corespunz ătoare a contractului. 
Alte sugestii 
Părţile interesate au mai sugerat introducerea unor m ăsuri de discriminare pozitiv ă în legătură 
cu IMM-urile, cum ar fi fixarea în avans a unor cote de achizi ţii rezervate exclusiv IMM-
urilor.  Spre deosebire de unii dintre partenerii s ăi comerciali care au introdus astfel de m ăsuri, 
UE nu este de acord cu rezervarea pie ţelor pentru anumite întreprinderi.  Astfel de m ăsuri 
contravin principiului egalit ăţii de tratament a ofertan ţilor, unul dintre pi lonii fundamentali ai 
regimului UE privind achizi ţiile publice, consacra t de Curtea de Justi ţie drept una dintre 
libertăţile prevăzute de tratat.   
Cu toate acestea, adoptarea de m ăsuri administrative in terne prin care autorit ăţile contractante 
sunt încurajate s ă depună toate eforturile pentru a facilita  accesul IMM-urilor la contractele 
lor publice poate reprezenta o op ţiune viabil ă. De exemplu, una dintre posibilit ăţi este de a 
stabili ţinte pentru participarea IMM-ur ilor la proce durile de achizi ţii. Un astfel de sistem nu 
ar presupune rezervarea anumitor contracte  pentru IMM-uri, îns ă ar stimula autorit ăţile 
contractante s ă utilizeze în cel mai eficient mod posibi l instrumentele de care dispun pentru a 
facilita participarea IMM-uril or la procedurile de achizi ţii. 
Conform unei alte op ţiuni, autorit ăţile contractante ar putea s ă solicite ofertantului câ ştigător 
să subcontracteze o anumit ă parte din valoarea contractului unor p ărţi terţe. Această obligaţie 
este deja prev ăzută de Directiva 2004/18/CE pe ntru concesionarea lucr ărilor publice 
(articolul 60) şi de Directiva 2009/8 1/CE privind achizi ţiile în domeniile ap ărării şi securităţii 
(articolul 21).   
Întrebări: 
46. Considera ţi că normele şi politica UE în materie de achizi ţii sunt deja suficient de 
favorabile IMM-urilor? Sau, dimpotriv ă, considera ţi că anumite norme ale directivei 
ar trebui revizuite sau c ă ar trebui s ă fie introduse m ăsuri suplimentare privind 
încurajarea particip ării IMM-urilor la achizi ţiile publice? V ă rugăm să vă explicaţi 
alegerea.  
RO 31   RO 47. Sunteţi de părere că unele dintre m ăsurile prev ăzute de Codul de bune practici, 
precum împ ărțirea pe loturi, ar trebui s ă devină obligatorii pentru autorit ăţile 
contractante (cu anumite rezerve)? 
48. Considera ţi că normele privind selec ţia ofertantului implic ă sarcini administrative 
dispropor ţionate pentru IMM-uri? Dac ă da, cum ar putea fi  simplificate aceste 
norme fără a aduce atingere garan ţiilor de transparen ţă, nediscriminare şi bună 
execuție a contractelor? 
49. Sunteţi de acord cu o solu ţie care ar presupune prezentarea şi verificarea 
documenta ţiei numai în ceea ce prive şte candida ţii preselecta ţi/ofertantul câ ştigător?  
50. Considera ţi că declaraţiile pe proprie r ăspundere reprezint ă o metodă adecvată de a 
simplifica sarcinile administrative în ceea ce prive şte documenta ţia pentru criteriile 
de selecţie, sau acestea nu sunt suficient de fiab ile pentru a înlocui certificatele? 
Pentru ce aspecte sunt utile declara ţiile pe propria r ăspundere (în special aspectele 
privind întreprinderea) şi pentru care nu?  
51. Sunteţi de acord c ă cerinţele foarte stricte pr ivind dovedirea capacit ăţii financiare pe 
baza cifrei de afaceri reprezint ă o problem ă pentru IMM-uri? Legisla ţia european ă ar 
trebui să stabileasc ă un raport maxim prin care s ă asigure propor ţionalitatea 
criteriilor de selec ţie (de exemplu: cifra de afaceri maxim ă solicitată nu poate dep ăşi 
un anumit multiplu al valorii contractului)? A ţi propune alte instrumente care s ă 
garanteze propor ționalitatea criteriilor de selec ţie cu valoarea şi obiectul 
contractului? 
52. Care sunt avantajele și dezavantajele posibilit ății ca statele membre s ă permită sau să 
solicite autorit ăţilor lor contractante s ă oblige ofertantul câ ştigător să subcontracteze 
unor terţe părţi o anumit ă parte din contractul principal? 
3.2. Asigurarea unei concuren ţe loiale şi efective  
Achizitorii publici se aprovizioneaz ă adeseori pe pie ţe caracterizate de structuri 
anticoncuren ţiale66. În astfel de pie ţe, obiectivul normelor privind achizi ţiile publice – şi 
anume, concuren ţa deschis ă şi efectivă – poate fi dificil de atins prin simpla aplicare a 
normelor procedurale prev ăzute de directivele în vi goare. Deciziile de achizi ţii adoptate f ără 
a ţine cont de structurile de pia ţă, chiar şi atunci când sunt pe depl in conforme cu normele 
directivelor, prezint ă riscul de a consolida sau chiar a exacerba structurile anticoncuren ţiale. 
Această situaţie apare în special atunci când contractele au o valoare ridicat ă şi în sectoarele 
în care autorit ăţile publice sunt prin cipalii beneficiari, iar cererea privat ă nu este suficient de 
ridicată pentru a compensa impactul asupra pie ţei al achizi ţiilor autorit ăţilor publice.  
                                                 
66 Pia ţa eliminării deşeurilor din mai multe state membre este dominat ă de unul sau doi actori mari. 
Sectorul construc ţiilor este, cel pu ţin în ceea ce prive şte marile proiecte de infrastructur ă, oligopolist şi 
permite adesea formarea de carteluri. Alte exemple sunt sectorul de servicii IT, pia ţa energiei electrice 
din unele state membre, a șa cum se arat ă în deciziile în temeiul articolului 30 privind pia ţa energiei 
electrice din Republica Ceh ă, Spania şi Italia, şi piaţa pentru anumite servicii po ştale din mai multe 
state membre, a șa cum se arat ă în deciziile în temeiul articolului 30 privind sectorul po ștal din Suedia, 
Finlanda şi Austria. 
RO 32   RO Pentru achizi ţii inteligente, care s ă maximizeze concuren ţa pe aceste pie ţe, achizitorii trebuie 
să cunoască, în primul rând, structura pie ţelor respective. Mai mult decât atât, ace ştia vor fi 
obligaţi să îşi adapteze strategiile de achizi ţii (elaborarea contractelor şi a opţiunilor 
procedurale) în mod corespunz ător. De exemplu, autorit ăţile contractante ar trebui s ă evite 
propunerea de contracte care pot fi executate numai de c ătre unul sau un num ăr redus de 
actori de pe pia ţă, deoarece aceasta ar consol ida structurile de oligopol şi ar face aproape 
imposibil ă orice nou ă intrare pe pia ţă. În cazul cel mai nefavorabil, autoritatea contractant ă se 
va confrunta cu un singur furnizor dominant,  care poate dicta prevederile contractuale şi 
preţurile. 
Forma adecvat ă a unui contract depinde, de sigur, de structura pie ţei respective. Atunci când 
concurenţii mai mici de pe pia ţă pot furniza serviciile sau produsele în cauz ă la o scar ă 
redusă, printre metodele eficiente de maximizare a concuren ţei se poate num ăra reducerea 
volumului sau a duratei contractelor. Concuren ţa poate fi, de asemenea, eficientizat ă prin 
împărţirea contractelor pe loturi, eventual înso ţită de numărul maxim de loturi care pot fi 
atribuite unui singur ofertant. Dac ă nu există suficienţi concuren ţi în rândul întreprinderilor 
mai mici, o alt ă metodă de a asigura o concuren ţă eficientă ar putea fi gruparea mai multor 
achiziţii într-un singur contract, în  vederea atragerii unor poten ţiali concuren ţi din alte state 
membre.  
De multe ori sunt men ţionate şi alte instrumente care pot fi u tilizate ca mecanisme utile de 
garantare a unei concuren ţe eficiente pe pie ţele de achizi ţii, acestea putând fi introduse la 
nivel european sub form ă de opţiuni pentru statele membre sau autorit ăţile contractante. Dup ă 
cum s-a ar ătat mai sus, existen ţa unor criterii de selec ţie mai permisive va cre şte, în mod 
normal, num ărul de oferte valabile67. Contractele dezavantajoase impuse de furnizorii 
dominanţi pot fi prevenite prin stabilirea în prealabil a unui pre ţ maxim de rezerv ă peste care 
contractul nu este atribuit sau prin posibilitatea de anulare a procedurii dac ă în etapa de 
selecţie este acceptat ă numai oferta unui singur participant.  
În general, atunci când este posibil,  ar trebui avute în vedere m ăsuri de facilitare a particip ării 
ofertanţilor din alte state membre. Dup ă cum s-a eviden ţiat anterior, exist ă un considerabil 
potenţial neexploatat de intensificare a comer ţului intraeuropean în domeniul achizi ţiilor 
publice, în vederea cre ării unei pie ţe europene autentice a achizi ţiilor. Aceasta va spori 
numărul oportunit ăţilor de afaceri ale întreprinderilor europene şi, în acela şi timp, va spori 
baza de poten ţiali furnizori care pot fi utiliza ţi de autorit ăţile contractante. M ăsurile de 
facilitare a particip ării transfrontaliere pot include o mai bun ă recunoaştere reciproc ă a 
certificatelor (sau chiar instituirea unui sistem  european comun de precalificare). Unele p ărţi 
interesate sugereaz ă chiar că, în cazul anumitor contracte de mare valoare, ar putea fi util ă 
întocmirea caietului de sa rcini într-o a doua limb ă sau acceptarea de oferte în limbi str ăine. 
De asemenea, poate fi avut ă în vedere utilizar ea unui sistem de traducere automat ă – cel puţin 
în scopuri de informare preliminar ă – în anumite etape ale procedurii. 
Toate măsurile destinate cre şterii concuren ţei pe pieţele de achizi ţii se bazeaz ă pe faptul c ă 
autorităţile contractante cunosc îndeaproape pie ţele pe care efectueaz ă achiziţii (de exemplu, 
prin studii privind structura şi forma pie ţei vizate, realizate înainte de achizi ţiile propriu-zise). 
Instituirea în practic ă a unor astfel de m ăsuri (sau a unor m ăsuri diferite) ar necesita un efort 
                                                 
67 Cerin țele mai pu țin stricte în materie de cifr ă de afaceri faciliteaz ă participarea firmelor mici, cerin ţele 
mai permisive privind experien ţa favorizeaz ă noile intr ări pe piaţă etc. 
RO 33   RO suplimentar din partea autorit ăţilor contractante, care ar fi jus tificat, probabil, numai în ceea 
ce priveşte contractele importante, cu un impact poten ţial semnificativ asupra structurii pie ţei.  
Întrebări: 
53. Sunteţi de acord c ă achiziţiile publice pot avea un impact important asupra 
structurilor de pia ţă şi că achizitorii ar trebui, atunci când este posibil, s ă încerce s ă 
îşi adapteze strategiile de achizi ţii astfel încât s ă combată structurile de pia ţă 
anticoncuren ţiale? 
54. Considera ţi că normele şi politica european ă privind achizi ţiile publice ar trebui s ă 
stabileasc ă instrumente (op ţionale) prin care s ă se încurajeze astfel de strategii de 
achiziţii pro-concuren ţiale? Dacă da, ce instrumente a ţi sugera? 
55. În acest context, considera ţi că sunt necesare instrumente sau ini ţiative mai specifice 
pentru a încuraja participarea ofertan ţilor din alte state membre? Dac ă da, vă rugăm 
să le descrie ţi. 
56. Considera ţi că trebuie îmbun ătăţită recunoaşterea reciproc ă a certificatelor? Sprijini ţi 
crearea unui sistem european de precalificare?  
57. Cum propune ţi să fie abordat ă problema obstacolelor lingvistice? Considera ţi că 
autorităţile contractante ar  trebui obligate s ă întocmeasc ă caiete de sarcini pentru 
contractele important e într-o a doua limb ă sau să accepte oferte în limbi str ăine? 
58. Ce instrumentele ar putea in stitui normele privind achizi ţiile publice pentru a 
preveni apari ţia unor furnizori dominan ţi? Cum se pot proteja autorit ăţile 
contractante cel mai bine împotriva influen ţei furnizorilor dominan ţi?  
Prevenirea comportamentului anticoncuren ţial 
O problem ă asociată se referă la comportamentul anticoncuren ţial de pe pie ţele de achizi ţii. 
Pieţele de achizi ţii par a fi deosebit de expuse la în țelegerile secrete ale participan ţilor 
(trucarea ofertelor, împ ărţirea pieţelor etc.)68, ca urmare a unor factori precum stabilitatea şi 
predictibilitatea cererii publice. Unii anali şti consider ă, de asemenea, c ă transparen ţa 
procesului este un factor determin ant pentru formarea de carteluri.  
Chiar dac ă încălcările legii concuren ţei în cadrul proc edurilor de achizi ţii publice nu sunt 
deloc de neglijat69, normele actuale ale UE privind achizi ţiile publice nu se refer ă în mod 
specific la acest aspect. Pân ă în prezent, s-a considerat c ă această problem ă poate fi 
gestionată în mod eficient pe baza normelor în  vigoare, de exemplu, prin instruirea agen ţilor 
de achiziţii în privin ţa prevenirii şi detectării înțelegerilor secrete.  
Cu toate acestea, este necesar ă o dezbatere privind caracterul suficient al acestei instruiri 
pentru combaterea în mod eficient a în țelegerilor secrete pe pie ţele de achizi ţii sau necesitatea 
                                                 
68 A se vedea, de asemenea, lucr ările aprofundate ale OCDE, cum ar fi liniile directoare pentru 
combaterea truc ării ofertelor în cadrul achizi țiilor publice: 
http://www.oecd.org/document/29/0,3343,en_2649_40381615_42230813_1_1_1_1,00.html 
69 Pentru unele carteluri „faimoase” de pe pie ţele de achizi ţii publice, a se vedea, de exemplu, „cazul 
tichetelor de mas ă” din Italia sau cazul „Lycées de l'Ile-de-France” (Fran ţa). 
RO 34   RO unor instrumente legislative specifice, cum ar fi  reguli mai stricte privind excluderea în cazul 
trucării ofertelor; posibilitatea de a p ăstra anumite informa ţii confiden ţiale sau utilizarea 
obligatorie a procedurii de negociere în sectoa re predispuse la constituirea de carteluri; 
utilizarea certificatelor de stabilire independent ă a ofertei; obliga ția achizitorilor de a consulta 
autorităţile din domeniul concuren ţei în cazuri de modele suspecte de ofertare etc.  
Experienţa mai arat ă că ar putea fi util ca anumite instrumente, susceptibile a fi utilizate 
necorespunz ător pentru în țelegeri secrete, s ă fie modificate în sensul prevenirii acestui risc. 
De exemplu, subcontractarea anumitor p ărţi dintr-un contract este o metod ă utilizată frecvent 
de ofertantul câ știgător pentru a recompensa membrii unui cartel pentru respectarea acordului 
aflat la baza acestuia. O posibil ă metodă de a solu ţiona aceast ă problemă este de a interzice, 
în anumite condi ţii, subcontractarea c ătre întreprinderi care au pa rticipat la procedura de 
ofertare70.  
Este evident faptul c ă orice garan ţii suplimentare împotriva comportamentului 
anticoncuren ţial pot contribui la men ţinerea unei concuren ţe loiale pe pie ţele de achizi ţii. 
Acest avantaj trebuie îns ă analizat cu aten ţie, prin prisma sarcinilor administrative 
suplimentare pe care aceste norme le creeaz ă pentru achizitori şi întreprinderi. 
Întrebare:  
59. Considera ţi că normele UE privind achizi ţiile publice ar trebui s ă conţină garanţii 
mai puternice împotriva comportamentului anticoncuren ţial din procedurile de 
licitaţie? Dacă da, ce instrumente/dispozi ţii noi aţi sugera?  
3.3. Achiziţiile în cazul inexisten ţei concuren ţei din cauza drepturilor exclusive 
În practic ă, autorităţile contractante sunt nevoite adeseori s ă efectueze achizi ţi i  d e  l a  u n  
anumit operator economic, deoarece respectiva întreprindere de ţine drepturi exclusive de 
producţie sau de furnizare a bunurilor sau serviciilor în cauz ă. În astfel de cazuri, concuren ţa 
normală pentru aceste tipuri de contracte este exclus ă. Din acest motiv, Directivele privind 
achiziţiile publice permit utilizarea  procedurii de negociere f ără publicare prealabil ă în cazul 
în care „din motive tehnice, artistice sau referitoare la protec ţia drepturilor de exclusivitate, 
contractul nu poate fi atribuit decât unui anumit operator economic”71. 
Este adev ărat că, în condi ţiile existen ţei unui drept exclusiv, o cerere de oferte nu ar constitui 
decât o pur ă formalitate, aceasta neavând nicio valoare practic ă. Cu toate acestea, nu poate fi 
contestat faptul c ă accesul la contractul public în cauz ă a fost blocat ca urmare a atribuirii 
prealabile a dreptului exclusiv, fiind astfel eliminat ă orice posibilita te de concuren ţă chiar 
înainte de începerea procedurii de achizi ţii.  
Problema legat ă de modalitatea de atribuire a dreptului de exclusivitate, şi în special existen ţa 
unei concuren ţe loiale în etapa de atribuire a acestui drept exclusiv (care condi ționează 
decizia ulterioar ă de achizi ţie) nu este tratat ă de Directivele în vigoare privind achizi ţiile în 
ceea ce prive şte contractele atribu ite operatorilor priva ţi. 
                                                 
70 Limitarea particip ării ca urmare a riscului de în țelegere secret ă poate avea loc totu şi doar în condi ţii 
relativ stricte, a se vedea hot ărârea CEJ din 19 mai 2009 în cauza C-538/07, Assitur (privind grupurile 
temporare de întreprinderi).  
71 Articolul 31 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2004/18/CE. 
RO 35   RO Acest aspect este abordat numai în contextul cooper ării public-public, caz în care contractele 
de servicii publice dintre autorit ăţile contractante sunt excluse din sfera de aplicare a 
directivei dac ă sunt atribuite pe baza unui drept exclusiv – dar numai dac ă acest drept 
exclusiv este compatibil cu principiile tratatului72.  
Această dispoziţie specific ă nu va mai fi, probabil, necesar ă după găsirea unei solu ţii generale 
privind aspectele legate de  cooperarea public-public. Cu  toate acestea, trebuie s ă se analizeze 
măsura în care ideea de baz ă a acestui articol ar trebui generalizat ă, în scopul asigur ării unui 
mediu concuren ţial loial pe pie ţele de achizi ţii. Acest principiu va permite atribuirea 
contractelor f ără o procedur ă competitiv ă numai atunci când exist ă drepturi exclusive, care, la 
rândul lor, au f ăcut obiectul unei proceduri competitive. 
Întrebări: 
60. În opinia dumneavoastr ă, atribuirea unor drepturi ex clusive poate pune în pericol 
concurenţa loială pe pieţele de achizi ţii? 
61. Dacă da, care sunt instru mentele pe care le propune ţi pentru atenuarea acestor 
riscuri/asigurarea unei concuren ţe loiale? Considera ţi că normele UE privind 
achiziţiile ar trebui s ă permită atribuirea contractelor f ără o procedur ă de achizi ţii, 
doar pe baza drepturilor exclusive, numai cu condi ţia ca dreptul exclusiv în cauz ă să 
fi fost atribuit printr-o procedur ă transparent ă şi competitiv ă? 
4. UTILIZAREA STRATEGIC Ă A ACHIZI ŢIILOR PUBLICE ÎN CONTEXTUL NOILOR 
PROVOC ĂRI  
Autorităţile publice î şi pot aduce o important ă contribuţie la realizarea obiectivelor strategiei 
Europa 202073 prin utilizarea puterii de cump ărare de care dispun pentru a procura bunuri şi 
servicii cu o valoare „social ă” ridicată în ceea ce prive şte încurajarea inov ării, protec ţia 
mediului şi combaterea schimb ărilor climatice, reducerea consumului de energie, cre şterea 
ocupării forţei de munc ă, sănătatea public ă74 şi condiţiile sociale, precum şi promovarea 
egalităţii concomitent cu ameliorarea in cluziunii grupurilor defavorizate75. Creşterea cererii 
autorităţilor publice pentru bunuri şi servicii mai ecologice, cu emisii reduse de carbon, 
inovatoare şi cu rol social poate influen ţa tendinţele de produc ţie şi de consum din anii 
următori. Bineîn ţeles, modul de gestionare a provoc ărilor sociale nu ar trebui s ă scadă 
eficienţa achiziţiilor publice. Luarea în considerare a aspectelor legate de politici ale 
achiziţiilor publice ar trebui efectuat ă într-o manier ă prin care s ă se evite crearea de sarcini 
administrative dispropor ţionate pentru autorit ăţile contractante sau denaturarea concuren ţei 
pe pieţele de achizi ţii.  
Există două metode posibile prin care achizi ţiile publice pot fi utilizat e în scopul îndeplinirii 
obiectivelor de politic ă ale strategiei  Europa 2020:  
                                                 
72 Articolul 18 din Directiva 2004/18/CE. 
73 A se vedea Comunicarea Comisiei din 3 martie 2010 - COM(2010) 2020. 
74 A se vedea Concluziile Consiliului din 13 septembrie 2010 cu privire la înv ăţămintele desprinse de pe 
urma pandemiei A/H1N1. 
75 Conform, îndeosebi, articolului 9 din TFUE, care invit ă Uniunea s ă țină seama de cerin țele privind 
promovarea unui nivel ridicat al ocup ării forței de munc ă, garantarea unei protec ții sociale 
corespunz ătoare și combaterea excluziunii sociale. 
RO 36   RO ° dotarea autorit ăţilor contractante cu mijloacele neces are includerii aces tor obiective în 
cadrul normelor procedurale privind achizi ţiile publice („cum se cump ără”);  
° impunerea de cerin ţe obligatorii pentru autorit ăţile contractante sau prevederea de 
stimulente prin care pot fi influen ţate deciziile privind bunurile şi serviciile care ar trebui 
achiziţionate („ce se cump ără”). 
Directivele privind achizi ţiile publice stabilesc un cadru comun al achizi ţiilor publice prin 
stabilirea de norme procedural e referitoare la „cum se cump ără” şi oferă autorităţilor 
contractante libertatea de a alege „ce se cump ără”, de a stabili caracteristicile lucr ărilor, 
produselor sau serviciilor care core spund cel mai bine propriilor nevoi şi de a institui 
condiţiile cele mai favorabile îndeplinirii obiectivele de politic ă urmărite (atât timp cât sunt 
transparente şi nediscriminatorii).  
Legislaţia european ă în domeniul achizi ţiilor publice permite, de asemenea, adoptarea de 
măsuri de stimulare pentru achizi ţii conforme cu obiectivele strategiei Europa 2020 sau 
impunerea de obliga ţii pentru autorit ăţile contractante în ceea ce prive şte „ce se cump ără”, 
atât la nivel european, cât şi naţional, pentru a asigura coeren ța strategiilor de achizi ţii publice 
cu obiectivele de politic ă generale.  
În ultimii ani au fost lansate mai multe ini ţiative specifice de politic ă, deopotriv ă la nivel 
european şi naţional, urm ărind încurajarea utiliz ării achizi ţiilor publice în sprijinul 
obiectivelor de politic ă amintite mai sus, cum ar fi activitatea în curs privind promovarea 
achiziţiilor publice ecologice (APE)76, considerentele sociale ale achizi ţiilor publice77 şi 
inovarea78.  
Achizițiile publice ecologi ce (APE) se practic ă în statele membre de mai bine de zece ani. 
Majoritatea statelor memb re au adoptat planuri na ționale de ac țiune pentru APE (PNA) cu 
obiective voluntare sau obligatorii și cu măsuri concrete pentru promovarea și implementarea 
APE. UE a elaborat criterii AP E pentru 18 grupe de produse și servicii79 și va continua 
această activitate și pentru alte grupe. 
                                                 
76 Cf. Comunicarea Comisiei „ Achiziţii publice pentru îmbun ătăţirea condi ţiilor de mediu" – COM(2008) 
400, care stabile şte ţinte pentru adoptarea achizi țiilor publice ecologice (APE) în statele membre şi a 
iniţiat procesul de dezvoltare a unor criterii voluntare europene comune privind APE. Cf. şi „Ghidul 
achizițiilor publice ecologice”,  
http://ec.europa.eu/environment/gpp/pdf/buying_green_handbook_ro.pdf. 
77 Cf. manualul  „Buying social – A Guide to Taking Account of Social Considerations in Public 
Procurement ”, SEC(2010) 1258.   
78 Conform angajamentului nr. 17 din comunicarea „O Uniune a inov ării”, Comisia monitorizeaz ă în 
prezent un studiu (desf ăşurat în perioada noiembrie 2010-noiembrie 2011) care î şi propune s ă dezvolte 
un nou mecanism de asisten ţă pentru achizi ţia de produse inovatoare. Acest sistem va oferi orient ări şi 
va institui un mecanism de asisten ţă (financiar ă) prin care va ajuta autorit ăţile contractante s ă realizeze 
aceste achizi ţii într-o manier ă nediscriminatorie şi deschisă, să centralizeze cererea, s ă întocmeasc ă un 
caiet de sarcini comun şi să încurajeze accesul IMM-urilor. În ceea ce prive şte achizi ţiile 
precomerciale, a se vedea Comunicarea Comisiei „ Achiziţia înainte de comercializare: încurajarea 
inovaţiei pentru asigurarea unor servicii publice durabile de înalt ă calitate în Europa ” – COM(2007) 
799 final. 
79 Cf. Comunicarea Comisiei „ Achiziţii publice pentru îmbun ătăţirea condi ţiilor de mediu" – COM(2008) 
400, care stabile şte ţinte pentru adoptarea achizi țiilor publice ecologice (APE) în statele membre şi a 
iniţiat procesul de dezvoltare a unor criterii voluntare europene comune privind APE. Cf. şi „Ghidul 
RO 37   RO În următoarea sec ţiune se va discuta în ce m ăsură şi ce modific ări trebuie aduse normelor UE 
privind achizi ţiile publice pentru a asigura coeren ţa şi caracterul adecvat al diferitelor m ăsuri 
care sunt sau ar putea fi adoptate la nivelul UE şi la nivel na ţional. 
4.1. „Cum se cump ără” pentru a îndeplini obiectivele strategiei Europa 2020 
Considerentele privind protec ţia mediului, incluziunea social ă sau promovarea inov ării pot fi 
relevante în diferite etape ale procedurii de achizi ţii, în func ţie de caracterul acestora, îns ă nu 
toate considerentele legate de aceste obiective de politic ă pot fi avute în vedere în fiecare 
etapă. Următoarea sec ţiune va discuta modul în care fie care dintre obiectivele de politic ă 
poate fi avut în vedere în etapele succesive ale unei proceduri de achizi ţii.  
Descrierea obiectul ui contractului şi a specifica ţiilor tehnice 
Conform normelor europene în vigoare privind achizi ţiile publice, autorit ăţile contractante 
trebuie să furnizeze o descriere clar ă şi nediscriminatorie a obi ectului contractului şi trebuie 
să stabileasc ă specifica ţii tehnice care s ă nu aibă ca efect favorizarea a numitor întreprinderi.  
Cerinţele privind metodele de prelucrare şi de produc ţie trebuie s ă se refere la fabricarea 
produsului şi să contribuie la caract eristicile acestuia, f ără a fi neap ărat vizibile. Conform 
normelor în vigoare, nu pot fi impuse metode de prelucrare şi de produc ţie care nu au 
legătură cu fabricarea produsului şi nu se reflect ă în caracteristicile acestuia.  
Autorităţile publice şi părţile interesate sus ţin uneori c ă, din motive de mediu şi sănătate, se 
impune sau se recomand ă ca unele produse s ă fie procurate de pe  plan local. Trebuie 
subliniat, cu aceast ă ocazie, c ă astfel de cerin ţe încalcă normele UE în cazul în care conduc la 
discrimin ări directe sau indirecte nejustificate între furnizori. Acestea pot fi justificate numai 
în cazuri excep ţionale, atunci când exist ă nevoi legitime şi obiective f ără o dimensiune pur 
economic ă, care pot fi îndeplin ite numai de produse provenite dintr-o anumit ă regiune.  
Întrebări: 
62. Considera ţi că normele privind specifica ţiile tehnice permit într-o m ăsură suficient ă 
introducerea unor considerente referi toare la alte obiective de politic ă? 
63. Sunteţi de acord c ă posibilitatea de a defini specifica ţiile tehnice în termeni de 
performan ţă sau cerin ţe funcţionale poate permite autorit ăţilor contractante s ă îşi 
îndeplineasc ă obiectivele politice mai bine decât  atunci când sunt definite prin 
cerinţe tehnice stricte detaliate? Dac ă da, sus ţineţi obligativitatea cerin țelor 
funcționale şi de performan ţă în anumite condi ţii? 
64. De exemplu, considera ţi că autorităţile contractante utilizeaz ă suficient posibilit ăţile 
prevăzute la articolul 23 din Directiv a 2004/18/CE privind criteriile de 
accesibilitate80 pentru persoanele cu handicap sau proiectarea pentru toate categoriile 
de utilizatori? În caz contrar, ce trebuie f ăcut? 
                                                                                                                                                        
achizițiilor publice ecologice”,   
http://ec.europa.eu/environment/gpp/pdf/buying_green_handbook_ro.pdf 
80 În acest context, se face referire  la accesibilitatea persoanelor cu limit ări funcţionale (handicap). 
RO 38   RO 65. Considera ţi că unele dintre procedurile prev ăzute de directivele în vigoare81 (cum ar 
fi dialogul competitiv, concursu rile de proiecte) sunt ad ecvate pentru a se lua în 
considerare politicile de mediu, sociale, privi nd accesibilitatea şi inovarea?  
66. Ce modific ări sugeraţi în ceea ce prive şte procedurile prev ăzute de directivele în 
vigoare, astfel încât s ă se acorde cea mai mare aten ţie obiectivelor de politic ă 
amintite mai sus, garantând în acela şi timp respectarea principiilor nediscrimin ării şi 
transparen ţei şi asigurând un cadru echitabil pent ru întreprinderile europene? 
Utilizarea unor tehnologii inovatoare de informare şi comunicare poate ajuta 
achizitorii s ă îndeplineasc ă obiectivele strategiei Europa 2020? 
67. Credeţi că există cazuri în care o restric ţionare la furnizorii locali sau regionali poate 
fi justificat ă prin raţiuni legitime şi obiective care nu au la baz ă considerente pur 
economice? 
68. Considera ţi că utilizarea procedurii de ne gociere cu publicare prealabil ă ca 
procedură standard ar putea conduce la luarea în considerare într-o mai mare m ăsură 
a unor aspecte de politic ă, precum cele de mediu, sociale,  privind inovarea etc.? Sau 
riscul de discriminare şi denaturare a concuren ţei ar fi prea mare? 
Impunerea celor mai relevante criterii de selec ţie 
Atunci când evalueaz ă capacitatea candida ţilor de executare a contractului, autorit ăţile 
contractante pot ţine seama de experien ţa şi competen ţa specific ă privind aspecte sociale sau 
de mediu relevante pentru  obiectul contractului.  
Întrebare: 
69. Aţi putea da exemple utile de competen ţă tehnică sau alte criterii de selec ţie care să 
vizeze atingerea unor obiective precum protec ţia mediului, promovarea incluziunii 
sociale, îmbun ătățirea accesibilit ății pentru persoanele cu handicap şi creşterea 
inovării? 
Utilizarea celor mai adecvate criterii de atribuire 
Pentru a asigura o concuren ţă efectivă între operatorii economici şi pentru a evita deciziile 
arbitrare ale autorit ăţilor publice, normele în vigoare ale UE privind achizi ţiile publice prev ăd 
ca criteriile de  atribuire s ă fie legate de obiectul contractului, s ă nu confere o libertate de 
alegere nelimitat ă autorităţii contractante şi să fie menţionate în mod expres în documenta ţia 
de licitaţie.  
Autorităţile contractante au  libertatea de a decide ponderea relativ ă pe care o acord ă fiecărui 
criteriu utilizat pentru a iden tifica oferta cea mai avantajoas ă din punct de vedere economic. 
Aceasta le permite s ă reflecte, în cursul evalu ării, importan ţa pe care o atribuie criteriilor de 
mediu sau sociale în compara ţie cu alte criterii, inclusiv pre ţul.  
Pentru bunurile şi serviciile standard, este, de multe ori, posibil s ă se stabileasc ă standarde de 
mediu sau sociale ridicate în specifica ţiile tehnice sau condi ţiile de execu ţie a contractului, 
                                                 
81 Pentru descrierea procedurilor, v ă rugăm să consultaţi secţiunea 2.1 de mai sus. 
RO 39   RO atribuirea acestuia f ăcându-se pe baza criteriului celui mai mic pre ţ. Astfel, autorit ăţile 
contractante pot achizi ţiona produse şi servicii de calitate superioar ă la cel mai avantajos pre ţ.  
Totuşi, utilizarea unor criterii legate de mediu, eficien ţă energetic ă, accesibilitate sau inovare 
în etapa de atribuire, şi nu doar în specifica ţiile tehnice sau ca o condi ţie de execu ţie a 
contractului, poate avea avantajul de a determina întreprinderile s ă prezinte oferte care 
depăşesc nivelul stabilit în specifica ţiile tehnice, încurajând as tfel introducerea de produse 
inovatoare pe pia ţă. De asemenea, aplicarea acestor criter ii în etapa de atribuire se poate 
dovedi util ă în cazurile în care exist ă incertitudini privind produsele şi serviciile disponibile 
pe piaţă.  
Întrebări: 
70. Criteriul ofertei celei mai av antajoase din punct de vedere economic pare a fi cel mai 
potrivit pentru urm ărirea altor obiective de politic ă. Considera ţi că, pentru a ţine 
seama în mod optim de astf el de obiective de politic ă, modificarea normelor 
existente (în ceea ce prive şte anumite tipuri de contracte/unele sectoare specifice/în 
anumite situa ţii) este util ă: 
70.1.1.  numai pentru a elimina criteriul celui mai mic pre ţ; 
70.1.2.  pentru a limita utilizarea criteriului pre ţului sau ponderea pe care autorit ăţile 
contractante o pot acorda pre ţului; 
70.1.3.  pentru a introduce un al treilea criteriu de atribuire, pe lâng ă preţul cel mai redus şi 
oferta cea mai avantajoas ă din punct de vedere economic? Într-un astfel de caz, ce 
criteriu alternativ propune ţi care să permită atât urm ărirea mai eficient ă a altor 
obiective de politic ă, cât şi garantarea unor condi ţii de concuren ţă echitabile între 
întreprinderile europene? 
71. Considera ţi că, în orice caz, scorul atribuit, de exemplu, criteriilor de mediu, sociale 
sau privind inovarea ar trebui limitat la un nivel maxim stabilit, astfel încât criteriul 
să nu devină mai important decât cr iteriile de performan ţă sau de cost?  
72. Considera ţi că posibilitatea includerii criteriilor so ciale sau de mediu în etapa de 
atribuire este în ţeleasă şi utilizată? În opinia dumneavoastr ă, ar trebui s ă fie mai bine 
explicată în directiv ă?  
73. Considera ţi că ar trebui s ă se ia în calcul, în mod oblig atoriu, costurile pe ciclu de 
viaţă atunci când se determin ă oferta cea mai avantajoas ă din punct de vedere 
economic, în special în cazul pr oiectelor de mari dimensiuni ? În acest caz, vi se pare 
necesar/adecvat ca serviciile Comisiei s ă elaboreze o metodologie privind stabilirea 
acestor costuri?  
Impunerea unor clauze corespunz ătoare de execu ţie a contractului  
Conform normelor europene în vigoare privind achizi ţiile publice, clauzele de execu ţie a 
contractului trebuie s ă aibă o legătură directă cu sarcinile necesare produc ţiei şi furnizării 
bunurilor sau serv iciilor achizi ţionate. Aceste condi ţii de execu ţie a contractului pot ţine 
RO 40   RO seama şi de alte considerente de politic ă, precum aspectele sociale sau de mediu82. Acestea 
din urmă ar putea cuprinde, de exemplu, o cerin ță de compensare a emisiilor pentru produsele 
achiziționate care au o amprent ă de carbon semnificativ ă. Unele state membre solicit ă, pentru 
achiziționarea de servicii de taxi sau alte servicii de transport, ca vehiculele utilizate pentru 
prestarea acestora s ă fie incluse în categor iile cu emisii cât mai reduse. Clauzele de execu ţie a 
contractului mai pot fi utilizate pentru a stimu la inovarea în perioada de valabilitate a 
contractului, de exemplu, prin cr earea de stimulente pentru perfec ţionarea produselor sau 
serviciilor în aceasta perioad ă.  
În această etapă, autorităţile contractante pot impune ofertantului câ ştigător anumite obliga ţii 
privind îndeplinirea unor obiectiv e sociale sau de mediu, care nu pot fi reflectate în primele 
etape ale procedurii de achizi ţii. 
Întrebări: 
74. Clauzele de execu ţie a contractului reprezint ă cea mai potrivit ă etapă procedural ă 
pentru introducerea considerentelor sociale privind ocuparea for ţei de munc ă şi 
condiţiile de munc ă ale lucrătorilor implica ţi în execu ţia contractului. Sunte ţi de 
acord? În caz contrar, v ă rugăm să sugeraţi cea mai bun ă soluţie. 
75. În opinia dumneavoastr ă, care crede ţi că sunt cele mai adecvate clauze de execu ţie a 
contractului pentru a ţine seama de considerentele sociale, de mediu şi privind 
eficienţa energetic ă? 
76. Credeţi că anumite clauze generale de execu ţie a contractului, în special cele 
privitoare la ocuparea for ţei de munc ă şi condiţiile de munc ă ale lucr ătorilor 
implicaţi în execu ţia contractului, ar trebui s ă fie deja prev ăzute la nivelul UE?  
Verificarea cerin ţelor 
Autorităţile contractante ar  putea stabili cerin ţe de mediu sau cerin ţe sociale atunci când 
întocmesc specifica ţiile tehnice, stabilesc criteriile de selec ţie/atribuire sau introduc clauze de 
execuţie a contractului. În astfel  de cazuri, acestea redacteaz ă, de regul ă, o listă de specifica ţii 
(certificare/documentare şi/sau angajamente specifice) care trebuie prezentate de candida ţi 
sau ofertan ţi pentru a- şi dovedi capacitatea de a îndeplini cerin ţele de mediu sau sociale. 
Conform normelor în vigoare, sistemele speci fice de certificare (de exemplu, sistemele de 
certificare forestier ă, certificatele sociale etc.) pot fi acceptate  drept dovad ă, însă trebuie 
acceptate şi mijloace echivalente. O problem ă generală care apare în leg ătură cu achizi ţiile 
publice este modul de ve rificare a acestor cerin ţe pe parcursul lan ţului de aprovizionare. 
Verificarea este deosebit de important ă în cazurile în care o parte a lan ţului de aprovizionare 
se află pe teritoriul unei ţări terţe. 
Atunci când examineaz ă cererile de participare şi ofertele, autoritatea contractant ă verifică 
dacă informaţiile şi documenta ţia furnizate de candida ţi sau ofertan ţi respectă cerinţele. Dacă 
unele dintre specifica ţiile obligatorii lipsesc sau dac ă informaţiile furnizate sunt considerate 
nesatisfăcătoare, candidatul sau ofertantul vor fi exclu şi din procedur ă. 
Întrebări: 
                                                 
82 A se vedea articolul 26 din Directiva 2004/18/CE.  
RO 41   RO 77. În opinia dumneavoastr ă, cadrul actual al achizi ţiilor publice din UE ar trebui s ă 
conţină soluţii specifice la problema verific ării cerinţelor la nivelul întregului lan ţ de 
aprovizionare? Dac ă da, ce solu ţii propune ţi pentru gestionarea acestei situa ţii? 
78. Care sunt cele mai bune metode prin care autorit ăţile contractante pot fi ajutate s ă 
verifice cerin ţele? Va fi activitat ea acestora facilitat ă prin dezvoltarea unor sisteme și 
documente „standardizate” de evaluare a conformit ăţii și prin utilizarea etichetelor? 
La adoptarea unei asemenea strategii, cum poate fi redus ă sarcina administrativ ă? 
Legătura cu obiectul/execu ţia contractului 
După cum s-a ar ătat anterior, cadrul juridic în vigoare în UE privind achizi ţiile publice 
prevede c ă legătura cu obiectul contractului reprezint ă o condiţie fundamental ă care trebuie 
luată în considerare atunci când în procedura de achizi ţii publice sunt introduse considerente 
legate de alte politici. Aceast ă afirmaţie este valabil ă pe parcursul tuturor etapelor succesive 
ale procedurii de achizi ţii şi pentru aspecte diferite (specifica ţii tehnice, criterii de selec ţie, 
criterii de atribuire). În  cazul clauzelor de execu ţie a contractului, este obligatorie existen ţa 
unei leg ături cu desf ăşurarea activit ăţilor necesare pentru produc ţia/furnizarea 
bunurilor/serviciilor care f ac obiectul ofertei.  
Relaxarea acestei cerin ţe poate permite autorit ăţilor publice s ă progreseze în îndeplinirea 
obiectivelor de politic ă ale strategiei Europa 2020 prin intermediul achizi ţiilor publice. 
Printre altele, aceasta va permite autorit ăţilor contractante s ă influenţeze comportamentul 
întreprinderilor indiferent de  produsul sau serviciul achizi ţionat pentru a încuraja, de 
exemplu, o mai mare responsabilitate de mediu sau acordarea unei aten ţii deosebite 
responsabilit ăţii sociale a întreprinderilor. Acesta se  poate dovedi un instrument puternic în 
sprijinirea obiectivelor de politic ă ale strategiei Europa 2020. 
Totuşi, atunci când se are în vedere aceast ă posibilitate, compromisurile cu alte considerente 
de politic ă trebuie analizate cu aten ţie. Legătura cu obiectul cont ractului garanteaz ă că 
achiziţiile rămân elementul central al procesului în care sunt utiliza ţi banii contribuabililor. 
Acesta este un important mecanism de garantare, prin care autorit ăţile contractante se asigur ă 
că obţin cea mai bun ă ofertă posibilă şi, în acela şi timp, utilizeaz ă în mod eficient fondurile 
publice. Dup ă cum s-a ar ătat anterior, acest ob iectiv este eviden ţiat şi în Strategia Europa 
2020, care subliniaz ă faptul că politica de achizi ţii publice trebuie s ă asigure utilizarea cât 
mai eficient ă a fondurilor publice. Totodat ă, această garantare a achizi ţiilor la cel mai 
avantajos pre ţ asigură o anumit ă coerență între politica UE privind achizi ţiile publice şi 
normele privind ajutoarele de  stat, deoarece previne acord area unor avantaje economice 
necuvenite operatorilor economici prin  atribuirea de contracte de achizi ţii publice. Prin 
urmare, sl ăbirea legăturii cu obiectul contractului poa te presupune un risc de distan ţare a 
aplicării normelor UE privind achizi ţiile publice de cea a normelor pr ivind ajutoarele de stat, 
şi, în cele din urm ă, ar putea compromite obiectivul cre şterii convergen ţei între normele 
privind ajutoarele de stat şi normele privind achizi ţiile publice. 
Legătura cu obiectul contractului poate contribui, de asemenea, la evitarea situa ţiei în care 
unii operatori econom ici dintr-o anumit ă ţară ar putea fi favoriza ţi în detrimentul celor din 
alte state membre. De şi această situaţie este relevant ă îndeosebi pentru anumite tipuri de 
considerente (de exemplu, unele cerin ţe sociale), deoarece este posibil ca acestea s ă îşi aibă 
originea în realit ăţi naţionale, regionale sau chiar locale, se aplic ă şi în cazul altor aspecte, 
precum cele de mediu. De exemplu, în cazul furniz ării de bunuri, cerin ţa potrivit c ăreia 
RO 42   RO clădirile de birouri ut ilizate de ofertan ţi trebuie s ă fie încălzite exclusiv prin energie solar ă 
poate favoriza întreprinderile din state membre în care exist ă condiţii meteorologice 
favorabile tehnologiei solare.  
Legătura dintre considerentele de ordin politic şi obiectul contractului trebuie, de asemenea, 
să asigure certitudinea şi predictibilitatea necesare întreprind erilor. În caz contrar, în absen ţa 
unei astfel de leg ături (şi a unor cerin ţe armonizate la nivelul UE), operatorii economici ar 
putea fi obliga ţi să îndeplineasc ă cerinţe diferite (în ceea ce prive şte procentul de femei, 
numărul de şomeri recruta ţi, facilităţile de îngrijire a copiilor puse la dispozi ţia angajaţilor, 
măsurile de mediu sau de gestionare a de şeurilor, etichetarea ecologic ă etc.) pentru fiecare 
achiziţie sau pentru fiecare autoritate contractant ă.  
Respectarea diferitelor cerin ţe impuse de autorit ăţile contractante poate fi extrem de dificil ă 
în cazul IMM-urilor, deoarece  este posibil ca acestea s ă nu dispun ă de resursele economice şi 
umane necesare pentru a îndeplini, de la  caz la caz, mai multe tipuri de cerin ţe sociale. 
În sfârşit, cerinţele independente de produs ul sau serv iciul achizi ţionat pot fi contrare 
obiectivului strategiei Eur opa 2020 de promovare a inov ării, deoarece concuren ţa între 
întreprinderi nu va mai urm ări dezvoltarea celui mai bun (sau  inovator) produs sau serviciu, 
ci se va desf ăşura pe baza politicii întreprinderilor. 
Întrebări: 
79. Unele părţi interesate sugereaz ă reducerea sau chiar eliminarea condi ţiei conform 
căreia cerin ţele impuse de autoritatea contractant ă trebuie s ă aibă legătură cu 
obiectul contractului (în aceast ă situaţie, ofertan ţilor li se poate solicita, printre 
altele, să aplice o politic ă de nediscriminare pe mo tiv de gen în ceea ce prive şte 
ocuparea for ţei de munc ă sau să angajeze un procent de lucr ători din anumite 
categorii de persoane, precu m persoane aflate în c ăutarea unui loc de munc ă, 
persoane cu handicap etc.). Sunte ţi de acord cu aceast ă sugestie? În opinia 
dumneavoastr ă, care sunt avantajele sau dezavantajele reducerii sau elimin ării 
legăturii cu obiectul contractului? 
80. Dacă importan ţa legăturii cu obiectul cont ractului ar fi redus ă, ce mecanisme 
corective crede ţi că ar trebui instituite pentru a atenua riscurile de discriminare şi de 
limitare semnificativ ă a concuren ţei? 
81. Considera ţi că IMM-urile ar putea avea dificult ăţi în a îndeplini diferitele cerin ţe? 
Dacă da, cum considera ţi că ar putea fi rezolvat ă această situaţie?  
82. În cazul în care considera ţi că legătura cu obiectul contr actului ar trebui redus ă sau 
eliminată, în care dintre etapele procedurii de achizi ţie credeţi că ar trebui s ă se 
întâmple acest lucru? 
82.1. Considera ţi că, în definirea specifica ţiilor tehnice, se justific ă relaxarea cerin ţei 
conform c ăreia specifica ţiile privind metodele de prelucrare şi producţie trebuie s ă 
fie legate de caracte risticile produsului, pentru a incl ude elemente care nu se reflect ă 
în caracteristicile produsului (cum ar fi, de exemplu – atunci când se achizi ţionează 
cafea – solicitarea pl ăţii, de către furnizor produc ătorilor, a unei prime care urmeaz ă 
a fi investit ă în activit ăţi vizând dezvoltarea socioeconomic ă a comunit ăţilor locale)?  
RO 43   RO 82.2. Considera ţi că legislaţia UE privind achizi ţiile publice ar trebui s ă permită 
autorităţilor contractante s ă aplice criterii de selec ţie bazate pe caracteristici ale 
întreprinderilor care nu au leg ătură cu obiectul contractului (de exemplu, prin care se 
cere ofertan ţilor să aplice o politic ă de nediscriminare în motiv de gen în ceea ce 
priveşte ocuparea for ţei de munc ă sau o politic ă generală prin care angajeaz ă un 
procent de lucr ători din anumite categorii de persoa ne, precum persoane aflate în 
căutarea unui loc de munc ă, persoane cu handicap etc.)? 
82.3. Considera ţi că legătura cu obiectul contractului ar trebui s ă fie redus ă sau eliminat ă 
în etapa de atribuire pentru a ţine seama de alte considerente de politic ă (de exemplu, 
acordarea unui punctaj suplimentar ofertan ţilor care angajeaz ă persoane aflate în 
căutarea unui loc de munc ă sau persoane cu handicap)? 
82.3.1.  Utilizarea altor criterii de atribuire decât pre ţul cel mai mic sau oferta cea mai 
avantajoas ă din punct de vedere economic sa u a unor criterii independente de 
obiectul contractului ar putea separa aplicarea normelor UE privind achizi ţiile 
publice de cea a normelor privind ajutoarele de stat, în sensul în care contractele 
atribuite pe alte criterii decât cele economice ar putea im plica acordarea de ajutoare 
de stat, care pot fi problematice din punct de  vedere al normelor europene din acest 
domeniu. Considera ți că acest aspect este  problematic? Dac ă da, cum ar trebui 
gestionată această problemă? 
82.4. Considera ţi că legislaţia european ă privind achizi ţiile publice ar trebui s ă permită 
autorităţilor contractante s ă impună clauze de execu ţie a contractului care nu au 
legătură directă cu furnizarea bunurilor şi serviciilor în cauz ă (de exemplu, obligarea 
contractantului s ă ofere angaja ţilor servicii de îngrijire a copiilor sau s ă aloce un 
anumit procent din remunera ție pentru proiecte sociale)? 
4.2. „Ce se cump ără” în sprijinul obiectivelor strategiei Europa 2020  
Impunerea de obliga ţii pentru autorit ăţile contractante privind „ce se cump ără” ar putea 
reprezenta o alt ă metodă de îndeplinire a obi ectivelor de politic ă prin intermediul achizi ţiilor 
publice. Aceasta poate avea loc, prin tre altele, prin impunerea unor cerin ţe sau criterii 
obligatorii privind caracteristicile  bunurilor sau serv iciilor care urmeaz ă a fi furnizate (de 
exemplu, niveluri maxime ale consumului de energie și de resurse, ale substan țelor nocive 
pentru mediu, niveluri minime de reciclare) sau prin stabilirea unor ţinte (de exemplu, 
achiziţiile publice trebuie s ă fie în propor ţie de 60% nepoluante)83. 
Legislaţia sectorial ă european ă recentă la nivelul Uniunii Europene: 
• obligă autorităţile contractante s ă introduc ă în contractele publice cerin ţe privind un 
anumit nivel de eficien ţă energetic ă84; 
• obligă autorităţile contractante s ă ţină seama de impactul energetic sau de alt impact 
asupra mediului în deciziile privind achizi ţiile publice85; 
                                                 
83 De exemplu, în domeniul achizi ţiilor publice ecologice, mai multe state membre precum Ţările de Jos, 
Finlanda, Slovenia, Austria sau Belgia au stabilit la nivel na ţional ţinte ambi ţioase în materie de 
achiziţii publice ecologice. 
84 Regulamentul (CE) nr. 106/2008 (JO L 39, 13.2.2008, p. 1) (a şa-numitul Regulament UE privind 
etichetarea Energy Star). 
RO 44   RO • invită sectorul public s ă devină un model de urmat în ceea ce prive şte eficienţa energetic ă 
prin adoptarea unui num ăr minim de m ăsuri privind achizi ţiile eficiente din punct de 
vedere energetic86 şi prin promovarea construc ţiilor publice ecologi ce (de exemplu, cl ădiri 
cu consum de energie primar ă este scăzut sau inexistent87). 
• invită autoritățile contractante s ă facă eforturile necesa re pentru a achizi ționa numai 
produse din cea mai bun ă clasă de eficien ță energetic ă88. 
În comunicarea recent ă intitulată „Energie 2020 – Strategie pentru o energie competitiv ă, 
durabilă și sigură”89, Comisia afirm ă că aceste criterii energetice (referitoare la eficien ță, 
surse regenerabile și rețele inteligente) trebuie folosite pentru toate achizi țiile publice de 
lucrări, bunuri sau servicii. 
Pentru produse, o metod ă de calcul ca cea elaborat ă pentru directiva privind vehiculele 
ecologice90 ar putea fi folosit ă la scară mai largă. Obligația de a include costul opera țional pe 
ciclu de via ță în decizia de achizi ționare de produse și servicii (conform cerin țelor deja 
existente pentru autovehicule) ar putea asigur a efectiv reducerea costurilor generale. Pentru 
aceasta ar fi nevoie îns ă să se stabileasc ă o metodologie general ă aplicabilă tuturor grupurilor 
de produse. 
În general, intr oducerea unor cerin ţe obligatorii în normele UE privind achizi ţiile publice prin 
acte legislative bazate pe ac te delegate a fost sus ţinută ca un alt mijloc de promovare a 
inovării sau a altor obiective de politic ă în cadrul strate giei Europa 202091. 
În ceea ce prive ște incluziunea social ă, Comisia precizeaz ă în noua strategie european ă 2010-
2020 pentru persoanele cu handicap92 că va examina avantajele adopt ării de măsuri de 
reglementare care s ă asigure accesibili tatea produselor și a serviciilor, inclusiv de m ăsuri 
pentru utilizarea mai larg ă a achizițiilor publice. 
Impunerea acestor obliga ţii poate reprezenta un instrument foar te eficient pentru îndeplinirea 
obiectivelor de politic ă ale strategiei Europa 2020, prin  încurajarea introducerii pe pia ţă de 
bunuri şi servicii cu o valoare social ă ridicată. În plus, centralizarea  deciziilor privind 
strategiile de achizi ţii poate evita fragmentarea politicilor de achizi ţii şi creşte 
predictibilitatea a cestora, în beneficiul operatorilor economici. De exemplu, în domeniul 
achizițiilor publice ecologice, abord ările divergente ale statelor  membre pot genera probleme 
                                                                                                                                                        
85 Directiva 2009/33/CE privind promovarea vehiculelor nepoluante și eficiente din punct de vedere 
energetic. 
86 Directiva 2006/ 32/CE privind eficien ţa energetic ă la utilizatorii finali şi serviciile energetice. 
87 Directiva 2009/28/CE privind promovarea utiliz ării energiei din surse regenerabile (JO L 140, 
5.6.2009, p. 16) şi Directiva 2010/31/CE privind performan ţa energetic ă a clădirilor (JO L 153, 
18.6.2010, p. 6)  
88 Directiva 2010/30/UE privind indicarea, prin etichetare și informa ții standard despre produs, a 
consumului de energie și de alte resurse al produselor cu impact energetic (JO L 153, 18.6.2010, p. 6). 
89 COM(2010) 639. 
90 Pentru a sprijini implementarea obliga ției, care decurge din aceast ă directivă, de a lua în calcul 
costurile pe ciclu de via ță, Comisia a creat un portal dedicat  vehiculelor ecologice, care ofer ă toate 
informațiile necesare pentru a calcula  costul pe ciclu de via ță conform directivei: 
http://www.cleanvehicle.eu/ ; http://ec.europa.eu/transport/urban/v ehicles/directive/directive_en.htm. 
91 Raportul domnului Mario Monti adresat Pre ședintelui Comisiei Europene din 9 mai 2010: „O nou ă 
strategie pentru pia ța unică”, punctul 3.4, p. 78.  
92 COM(2010) 636. 
RO 45   RO pentru furnizori, în special pentru IMM-uri, care trebuie s ă se adapteze în func ție de cadrele 
din diferite țări, ceea ce complic ă dezvoltarea și vânzarea de produse și servicii ecologice. 
Pe de alt ă parte, au fost exprimate unele r ezerve legate de impunerea de obliga ţii privind 
bunurile şi serviciile de achizi ţionat.  
Un aspect important de luat în considerare este  riscul ca introducerea unor astfel de obliga ţii 
să conducă la discriminare sau s ă restricţioneze concuren ţa pe pieţele de achizi ţii, având ca 
posibil efect reducerea num ărului de ofertan ți și creşterea preţurilor, ceea ce poate reprezenta 
un neajuns într-o perioad ă de dificult ăţi economice şi de constrângeri bugetare în mai multe 
state membre. Pentru a reduce acest risc, cerin ţele şi criteriile impuse trebuie s ă fie obiective 
şi nediscriminatorii, şi ar trebui utilizate numai atunci când pia ţa din întreaga Uniune este 
suficient de dezvoltat ă pentru a garanta o concuren ţă efectivă. Totodat ă, trebuie s ă se țină 
cont și de faptul c ă anumite cerin țe mai stricte în materie de protec ție a mediului pot genera, 
pe termen mediu sau lung, economii de co sturi (de exemplu, în domeniul eficien ței 
energetice). 
Unele tipuri de obliga ţii pot avea un impact mai puternic decât altele asupra concuren ţei pe 
pieţele de achizi ţii. 
– Specificaţiile tehnice privind cerin ţele de performan ţă ar putea avea un efect limitativ 
asupra concuren ţei mai redus decât cel al specifica ţiilor detaliate privind caracteristicile 
tehnice ale bunurilor care urmeaz ă să fie achizi ţionate.  
– Cerinţele obligatorii privind caracteristic ile tehnice ale bunurilor care urmeaz ă să fie 
achiziţionate ar putea reduce considerabil sau chiar elimina op ţiunea şi concuren ţa pe 
pieţele de achizi ţii, în timp ce dispozi ţiile obligatorii privind alegerea criteriilor de 
atribuire care trebuie utilizate (de exemplu, eficien ţa energetic ă, costul pe ciclu de via ţă, 
accesibilitatea) ar avea, probabil, mai pu ține efecte limitative asupra concuren ţei pe pieţele 
de achiziţii.  
Un alt efect al impunerii de obliga ţii legate de „ce se cump ără” este reducerea spa ţiului de 
manevră al autorit ăților contractante în procedurile de achizi ţii. Aceasta le poate afecta 
capacitatea de a achizi ţiona bunuri şi servicii care sunt perfect adaptate propriilor necesit ăţi. 
Acest risc poate fi redus prin stabilirea obliga ției la un nivel adecvat. 
De asemenea, se afirm ă că obligaţiile legate de „ce se cump ără” impuse de la nivel central ar 
crea o sarcin ă administrativ ă suplimentar ă pentru autorit ăţile contractante şi operatorii 
economici, cum ar fi o cre ştere a volumului de lucru necesar pentru a se verifica îndeplinirea 
cerinţelor de c ătre întreprinderi. St udiile suplimentare şi instruirea adecvat ă, alături de 
instrumente specifice93, ar putea ajuta autorit ăţile contractante s ă gestioneze în mod eficient 
această sarcină. În plus, standardizarea cerin țelor la nivelul UE (de exemplu, achizi ționarea 
de produse etichetate din cele ma i înalte clase de performan ță) ar putea elimina necesitatea ca 
autoritățile contractante s ă dispună de cuno ștințe tehnice specifice pentru elaborarea 
specificațiilor, ceea ce ar simplifica în anumite cazuri sarcina de a lua aceste criterii în calcul 
la nivel local, regional și național. 
                                                 
93 De exemplu, portalul dedicat vehiculelor ecologice men ționat mai sus. 
RO 46   RO O soluţie mai accesibil ă poate fi oferirea de stimulente pentru achizi ţia anumitor tipuri de 
bunuri sau servicii, f ără a o impune îns ă. Aceste stimulente pot consta în avantaje financiare 
pentru autorit ăţile contractante care achizi ţionează bunuri şi servicii ecologice, inovatoare sau 
care promoveaz ă incluziunea social ă, mecanisme pentru schimbul de bune practici între 
autorităţile contractante sau alte mecanisme de asisten ţă pentru autorit ăţile contractante care 
doresc să îndeplineasc ă obiectivele strategiei Europa 2020 prin achizi ţiile lor. 
Întrebări: 
83. Considera ţi că obligaţiile la nivel UE privind „ce se cump ără” reprezint ă o bună 
metodă de a îndeplini şi alte obiective de politic ă? Care ar fi principalele avantaje şi 
dezavantaje ale acestei abord ări? În privin ţa căror produse, servicii sau politici 
credeţi că ar fi utile obliga ţiile privind „ce se cump ără”? Vă rugăm să vă justificaţi 
răspunsul. V ă rugăm să dați exemple de practici de achizi ționare na ționale care ar 
putea fi reproduse la nivelul UE.  
84. Considera ţi că ar trebui incluse obliga ţii suplimentare la nivel UE privind „ce se 
cumpără” într-o legisla ţie specific ă (de mediu, energetic ă, socială, privind 
accesibilitatea etc.) sau ar tr ebui impuse prin legisla ţia general ă a UE în domeniul 
achiziţiilor publice? 
85. Considera ţi că ar trebui impuse obliga ţii privind „ce se cump ără” la nivel na ţional? 
Considera ţi că astfel de obliga ţii naţionale pot conduce la o fragmentare a pie ţei 
interne? Dac ă da, care ar fi cea mai bun ă metodă de a atenua acest risc? 
86. Considera ţi că obligaţiile privind efectuarea anumitor achizi ţii ar trebui mai degrab ă 
să se refere la nivelul de utilizare (de exemplu, al APE), la caracteristicile 
bunurilor/serviciilor/lucr ărilor pe care autorit ățile contractante trebuie s ă le 
achiziţioneze sau la criterii specifice care s ă fie luate în calcul printre elementele 
licitaţiei?  
86.1. De cât spa ţiu de manevr ă ar trebui s ă beneficieze autorit ăţile contractante atunci 
când adopt ă decizii de achizi ţii?  
86.2. Cerinţele obligatorii ar trebui s ă stabileasc ă doar nivelul minim, astfel încât fiecare 
autoritate contractant ă să poată impune cerin ţe mai ambi ţioase? 
87. După părerea dumneavoastr ă, care este cel mai bun instru ment de identificare a celei 
mai avansate tehnologii (de exemplu, îns ărcinarea unei entit ăţi cu monitorizarea 
tehnologiilor ajunse în stadiul cel mai avansat sau stabilirea unei obliga ţii prin care 
autorităţile contractante s ă includă tehnologia cea mai avansat ă între criteriile de 
atribuire, sau alte mijloace)? 
88. Introducerea unor criterii sau ţinte obligatorii privind efectuarea anumitor achizi ţii 
nu ar trebui s ă conducă la eliminarea concuren ţei pe pieţele de achizi ţii. Cum ar 
putea fi luat în calcul obiectivul de a nu elimina concuren ţa în momentul stabilirii 
acestor criterii sau ţinte?  
89. Considera ţi că impunerea de obliga ţii privind „ce se cump ără” poate cre şte sarcina 
administrativ ă, în special în cazul întreprinderilor mici? Dac ă da, cum poate fi 
RO 47   RO atenuat acest risc? Ce tip de m ăsuri de aplicare şi/sau orient ări ar trebui s ă însoţească 
aceste obliga ţii? 
90. Dacă nu sunte ţi de acord cu obliga ţiile privind „ce se cump ără”, considera ți alte 
instrumente (de exemplu, recomand ări sau alte stimulente)  ca fiind adecvate?  
4.3. Inovare 
Europa are un enorm poten țial neexploatat de a stimula inovarea prin intermediul achizi țiilor 
publice și, în acela și timp, a încuraja concuren ța transfrontalier ă, a promova o economie cu 
emisii reduse de carbon și a permite autorit ăților contractante s ă utilizeze în mod optim 
fondurile publice. Achizi țiile publice de produse și servicii inovatoare sunt esen țiale pentru 
îmbunătățirea calit ății și a eficien ței serviciilor publi ce într-o perioad ă de constrângeri 
bugetare.  
Directivele UE în vigoare privind achizi ţiile publice adopt ă o strategie flexibil ă, care permite 
autorităţilor contractante s ă utilizeze proceduri de licita ţie orientate spre inovare, prin care 
industria poate fi încurajat ă să găsească noi soluţii avansate. 
Concursurile de proiecte94 permit autorit ăţilor contractante s ă obţină planuri sau proiecte în 
domenii precum arhitectura, ingineria sau prel ucrarea datelor: în cadrul acestei proceduri, 
participan ţilor li se solicit ă să propună proiecte care nu se limiteaz ă la termenii stric ţi de 
referinţă; astfel, ace ştia au libertatea de a prezenta idei  inovatoare care pot fi utilizate în 
procedurile de achizi ţii viitoare. 
În cazul contractelor deosebit de complexe, în privin ţa cărora autorit ăţile contractante 
consideră că utilizarea unei proceduri deschise  sau restrânse nu permite atribuirea 
contractului, Directiva prevede o procedur ă alternativ ă, dialogul competitiv95. Conform 
acestei proceduri, autorit ăţile contractante pot ini ţia dialoguri cu candida ţii pentru 
identificarea şi definirea celor mai adecv ate metode prin care s ă răspundă nevoilor autorit ăţii 
contractante. Participan ţii trebuie s ă propună idei şi soluţii care sunt discutate împreun ă cu 
autorităţile contractante.  
Obiectivul normelor europene în vigoare privind achizi ţiile publice este de a proteja solu ţiile 
inovatoare, chiar şi atunci când acestea nu sunt protej ate prin drepturi de proprietate 
intelectual ă. Soluţiile propuse şi alte informa ţii confiden ţiale nu pot fi comunicate de 
autorităţile contractante altor participan ţi fără acordul ofertantului96. 
Cu toate acestea, selec ția arbitrar ă (cherry picking ) a drepturilor de proprietate intelectual ă 
sau a solu ţiilor inovatoare a fost semnalat ă ca un aspect problematic, în special în ceea ce 
priveşte dialogul competitiv: dac ă un participant dezv ăluie caracteristicile unice ale solu ţiei 
sale, acestea pot deveni accesibile celorlal ţi candida ţi. Deşi normele în vigoare impun 
păstrarea confiden ţialităţii unor astfel de informa ţii, autoritatea contractant ă este, cu toate 
                                                 
94 A se vedea articolele 66-74 din Directiva 2004/18/CE. 
95 A se vedea articolul 29 din Directiva 2004/18/CE şi considerentul 31 din Directiva 2004/18/CE. 
Dialogul competitiv nu este prev ăzut de Directiva 2004/17/CE. Cu toate acestea, o autoritate 
contractant ă care a optat pentru o procedur ă de negociere cu o convocare prealabil ă la licitaţie nu poate 
fi împiedicat ă să stipuleze în specifica ţii că procedura va respecta preveder ile Directivei 2004/18/CE în 
ceea ce prive şte dialogul competitiv.  
96 Articolul 29 alineatul (3) din Directiva 2004/18/CE. O astfel de garan ţie reprezint ă o prevedere 
suplimentar ă adăugată clauzei de confiden ţialitate de la articolul 6 din aceast ă directivă. 
RO 48   RO acestea, prins ă între obliga ţia de a proteja informa ţiile confiden ţiale şi necesitatea de a 
divulga o parte a acestora pentru a identifica solu ţiile cele mai adecvate nevoilor sale. 
Autorităţile contractante pot fi tentate s ă exercite presiuni asupra ofertan ţilor pentru a accepta 
divulgarea. De asemenea, faptul c ă cea mai bun ă soluţie (cea selectat ă de autoritatea 
contractant ă) este prezentat ă inevitabil tuturor participan ţilor, care sunt apoi invita ţi să îşi 
prezinte ofertele pe baza acestei solu ţii, poate descuraja participan ţii să propună soluţii foarte 
inovatoare, deoarece ace ştia nu au certitudinea c ă vor fi recompensa ţi pentru elaborarea 
acestei solu ţii prin atribuirea c ontractului în cauz ă. 
La elaborarea cererii de oferte, autorit ăţile contractante mai pot permite ofertan ţilor să 
prezinte variante. Într-un astfel de caz, pot fi oferite bunuri sau servicii care nu corespund 
celor identificate de autoritatea contractant ă, dar care îndeplinesc cerin ţele tehnice minime 
conţinute în caietul de sarcini. Posibilitatea de a prezenta oferte care difer ă de specifica ţiile 
tehnice stabilite ini ţial de autorit ăţile contractante încurajeaz ă operatorii economici s ă 
propună servicii sau produse mai inovatoare. Aceasta poate stimula cercetarea noilor 
tehnologii şi permite utilizatorilor s ă profite de pe urma progresului tehnic.  
O altă important ă metodă de stimulare a inov ării este cea prin care autorit ăţile contractante 
solicită dezvoltarea de produse sau servicii care nu sunt înc ă disponibile pe pia ţă. În temeiul 
cadrului juridic actual, acest lu cru se poate realiza prin a şa-numitele „achizi ţii 
precomerciale”97, constând în achizi ţii de servicii de cercetare şi dezvoltare pentru elaborarea 
de noi solu ţii98, în vederea unei eventuale achizi ţii a produsului sau serviciului final prin 
intermediul unei proceduri normale de achizi ţii publice, într-o etap ă ulterioar ă. Această 
metodă permite autorit ăţilor publice s ă partajeze riscurile şi beneficiile proiect ării, realizării 
prototipurilor şi testării unui volum limitat de noi produse şi servicii cu furnizorii, f ără a 
implica ajutoare de stat.  
Achiziţiile precomerciale pot ajuta autorit ăţile contractante s ă îmbunătăţească radical 
calitatea şi eficienţa serviciilor publice prin crearea de pie țe pilot și stimularea dezvolt ării de 
noi soluţii inovatoare la problemele sectorul ui public pentru care nu sunt înc ă disponibile pe 
piaţă produse şi servicii gata de utilizare. 
În ciuda acestor posibilit ăți diverse de promovare a inov ării prin intermediul achizi țiilor 
publice, p ărțile interesate sus țin că o parte prea mic ă a achizițiilor publice din Europa sunt 
orientate spre inovare. Aceasta se poate datora unei serii de factori precum: m ăsuri de 
stimulare neadecvate care favorizeaz ă soluții cu riscuri re duse, lipsa cuno ștințelor și a 
capacităților necesare pentru achizi ționarea de noi tehnologii și produse inovatoare, lipsa unei 
legături între achizi țiile publice și obiectivele de politic ă și lipsa unei abord ări strategice. De 
aceea, pentru a r ăspunde nevoii de orientare, este necesar ă o dezbatere asupra modului în care 
aplicarea normelor în materie de achizi ții publice și eventuale m ăsuri suplimentare ar putea 
ajuta autorit ățile contractante s ă încurajeze inovarea. O aten ție special ă trebuie acordat ă 
măsurării performan ței, deoarece aceasta are un rol esen țial în evaluarea efectului achizi țiilor 
                                                 
97 Pentru informa ţii suplimentare, cf. Comunicarea Comisiei şi documentul de lucru asociat al serviciilor 
Comisei „Achizi ția înainte de comercializare: încurajarea inova ției pentru asigurarea unor servicii 
publice durabile de înalt ă calitate în Europa”, COM(2007) 799 şi SEC (2007) 1668. Pentru informa ţii 
suplimentare privind ultimele evolu ţii şi noutăţi privind achizi ţiile precomerciale: 
http://cordis.europa.eu/fp7/ict/pcp/home_en.html 
98 Achiziţii care nu sunt reglementate de Directivele UE privind achizi ţiile publice în virtutea articolului 
16 litera (f) din Directiva 2004/18/CE. 
RO 49   RO publice asupra inov ării, a îmbun ătățirii performan țelor și a realizării obiectivului de inovare 
urmărit. 
Întrebări: 
91. Considera ți că este nevoie de o promovare și stimulare mai puternic ă a inovării prin 
intermediul achizi țiilor publice? Ce m ăsuri ar sprijini și accelera adoptarea 
inovațiilor de către organismele din sectorul public? 
92. Considera ţi că dialogul competitiv permite o protec ţie suficient ă a drepturilor de 
proprietate intelectual ă şi a soluţiilor inovatoare, astfel încât ofertan ţii să nu fie 
privaţi de beneficiile propriil or idei inovatoare?  
93. Considera ţi că alte proceduri ar satisface mai bine cerin ţa încurajării inovării prin 
protejarea solu ţiilor originale? Dac ă da, ce tipuri de proceduri ar fi cele mai 
adecvate? 
94. În opinia dumneavoastr ă, metoda achizi ţiilor precomerciale, care presupune 
achiziţionarea de c ătre autorit ăţile contractante a unor servicii de cercetare şi 
dezvoltare pentru dezvoltar ea de produse care nu sunt înc ă disponibile pe pia ţă, 
contribuie la stimularea inov ării? Sunt necesare noi schimburi de bune practici şi/sau 
evaluări ale practicilor de achizi ţii pentru cercetare şi dezvoltare utilizate în statele 
membre în vederea unei utiliz ări mai largi a achizi ţiilor precomerciale? Exist ă şi alte 
metode, care nu sunt prev ăzute explicit în cadrul juridi c actual, prin care autorit ăţile 
contractante pot solicita dezvoltarea de produse şi servicii care nu sunt înc ă 
disponibile pe pia ţă? Credeţi că există metode specifice prin care autorit ăţile 
contractante pot încuraja IMM-urile şi întreprinderile nou înfiin ţate să participe la 
achiziţii precomerciale? 
95. Sunt necesare alte m ăsuri de stimulare a capacit ăţii de inovare a IMM-urilor? Dac ă 
da, ce măsuri specifice a ţi sugera? 
96. Ce tip de m ăsurare a performan ței ați sugera pentru monitorizarea progreselor și a 
impactului achizi țiilor publice inovatoare? Ce da te ar fi necesare pentru m ăsurarea 
performan țelor și cum ar putea fi ele colectate f ără a crea o sarcin ă suplimentar ă 
pentru autorit ățile contractante și/sau operatorii economici?  
4.4. Servicii sociale 
Serviciile sociale sunt prezenta te în anexa II B la Directiva 2004/18/CE. Prin urmare, dup ă 
cum s-a ar ătat mai sus, contractele pentru serv icii sociale cu o valoare ce dep ăşeşte pragurile 
de aplicare a Directivelor privind achizi ţiile publice fac doar obiectul câtorva prevederi 
specifice ale directivelor (cele privind specifica ţiile tehnice şi publicarea rezultatelor 
procedurii de achizi ţii) şi al principiilor fundamentale ale legisla ției UE, cum ar fi 
nediscriminarea şi transparen ţa99. Conform explica ţiilor de mai sus, contractele a c ăror 
valoare este mai mic ă decât valoarea pragurilor fac doa r obiectul principiilor fundamentale 
                                                 
99 Serviciile sociale figureaz ă între serviciile enumerate în anex a II B la Directiva 2004/18/CE c ărora li se 
aplică doar un num ăr limitat de prevederi din aceast ă directivă (pentru distinc ţia între serviciile 
enumerate în anexa II A şi cele din anexa II B, a se vedea articolele 20 şi 21 din aceast ă directivă). 
RO 50   RO ale legisla ției UE – precum nediscriminarea şi transparen ţa – în cazul în care prezint ă interes 
transfrontalier.  
Prin urmare, în momentul externaliz ării serviciilor sociale prin c ontracte de serv icii publice, 
autorităţile publice se bucur ă deja de o libertate considerabil ă de manevr ă în ceea ce prive şte 
procedurile de urmat. De asemenea, autorit ăţile publice pot introduce cerin ţe privind în 
special calitatea, exhaustivitatea şi continuitatea serviciu lui respectiv, precum şi cerinţe 
referitoare la implicarea şi participarea utilizatorilor în furnizarea şi evaluarea serviciului sau 
privind familiarizarea furnizorilor de serv icii cu contextul local în cursul desf ăşurării 
serviciului100. 
Cu toate acestea, unele p ărţi interesate sus ţin că normele în vigoare trebuie adaptate pentru a 
se avea mai bine în vedere elementele sp ecifice ale serviciilor sociale. Se solicit ă, în special, 
ridicarea pragurilor pentru aceste servicii. Trebuie observat c ă, în cazul serviciilor sociale, o 
creştere a pragurilor aplicabile nu va avea ca  rezultat o restrângere a sferei acestora şi 
eventuale cereri de compensare în temeiul GPA şi al altor acorduri interna ţionale, deoarece 
serviciile de tip B nu sunt viza te de aceste instrumente.  
Întrebări: 
97. Considera ţi că ar trebui s ă se ţină într-o mai mare m ăsură seama de caracteristicile 
serviciilor sociale în legisla ţia UE privind achizi ţiile publice? Dac ă da, cum ar trebui 
realizat acest lucru? 
97.1. Considera ţi că există anumite aspecte privind achizi ţiile de servicii sociale care ar 
trebui mai bine reglementate la nivelul UE în vederea cre şterii calit ăţii acestor 
servicii? În mod concret: 
97.1.1.  Directivele ar trebui s ă interzică criteriul celui mai mic pre ţ pentru atribuirea de 
contracte/s ă limiteze utilizarea criteri ului legat de pre ţ/să limiteze ponderea pe care 
autorităţile contractante o pot acorda pre ţului/să introducă un al treilea criteriu de 
atribuire, pe lâng ă preţul cel mai sc ăzut şi oferta cea mai avantajoas ă din punct de 
vedere economic? 
97.1.2.  Ar trebui directivele s ă permită posibilitatea de a rezerva contracte care implic ă 
servicii sociale pentru organiza ţii non-profit/ar trebui s ă existe alte privilegii pentru 
aceste organiza ţii în contextul atribuirii de c ontracte de servicii sociale? 
97.1.3.  Relaxarea criteriilor de atribu ire sau rezervarea contractel or pentru anumite tipuri de 
organizații ar putea compromite cap acitatea procedur ilor de achizi ții de a asigura 
achiziția de servicii „la cel mai mic cost pentru comunitate”, implicând un risc ca 
aceste contracte s ă beneficieze de un aj utor de stat. Sunte ți de acord cu aceast ă 
opinie?  
                                                 
100 Orient ări specifice de aplicare a normelor privind achizi ţiile publice la serviciile sociale ținând cont de 
libertatea mare de manevr ă de care beneficiaz ă autorităţile publice în acest domeniu sunt incluse în 
documentul intitulat „Ghid pentru aplicarea normelor UE privind ajutorul de stat, achizi ţiile publice şi 
piaţa internă la serviciile de interes economic general şi, în particular, la serviciile sociale de interes 
general” [SEC(2010)1545], care actualizeaz ă documentul de lucru al serviciilor Comisiei „Întreb ări 
frecvente privind aplicarea normelor de achizi ții publice în serviciile sociale de interes general”, 
SEC(2007) 1514, 20.11.2007. 
RO 51   RO 97.2. Considera ţi că alte aspecte ale achizi ţiei de servicii sociale ar trebui mai pu ţin 
reglementate (de exemplu, prin praguri mai mari sau norme de minimis  pentru aceste 
servicii)? Cum poate fi justificat acest tratament special al serviciilor sociale? 
5. GARANTAREA UNOR PROCEDURI SOLIDE  
Riscurile financiare implicate şi strânsa leg ătură între sectorul public şi cel privat transform ă 
achiziţiile publice într-un domeniu susceptibil la practici comerciale neloiale, precum 
conflictul de interese, favoritismul şi corupţia. În aceea și ordine de idei, programul de la 
Stockholm101 menţionează achiziţiile publice între domeniile care necesit ă o atenţie special ă 
în contextul luptei împotriva corup ţiei.  
Mecanismele eficiente de prevenire a practic ilor comerciale neloiale în domeniul achizi ţiilor 
publice sunt necesare atât pentru a asigura o concuren ţă echitabilă, pe baze egale, şi pentru a 
garanta utilizarea eficient ă a banilor contribuabililor, cât şi pentru a aduce o contribu ţie 
considerabil ă la succesul luptei generale împotriva infrac ţionalităţii economice. 
Cerinţele Directivelor privind transparen ţa procedurilor în scopul garant ării egalităţii de 
tratament pentru to ţi ofertanţii reuşesc deja s ă reducă riscurile de practici comerciale neloiale. 
Cu toate acestea, directivele în vigoare nu includ norme mai specifice privind prevenirea şi 
sancţionarea conflictelor de interese şi conţin foarte pu ţine reglement ări referitoare la 
sancţionarea favoritismului şi corupţiei în achizi ţiile publice. Aceste aspecte sunt tratate mai 
detaliat în legisla ţiile naţionale, dar nivelul garan ţiilor specifice prev ăzute de acestea variaz ă 
considerabil între statele membre.  
Creşterea garan ţiilor procedurale împotriva practicilor comerciale neloiale la nivelul UE ar 
putea îmbun ătăţi standardul european comun de protec ţie împotriva acestor practici, spori 
corectitudinea general ă a procedurilor şi reduce vulnerabilitatea procedurilor de achizi ţii la 
fraude şi corupţie. Totuşi, aceste garan ţii suplimentare ar presupune adesea sarcini 
administrative suplimentare pentru achizitori şi întreprinderi, iar valoarea lor ad ăugată în 
lupta împotriva practicilor co merciale neloiale trebuie s ă fie prudent evaluat ă în relaţie cu 
posibilul impact negativ asupr a obiectivului general de si mplificare a procedurilor.  
5.1. Prevenirea conflictelor de interese 
Noţiunea de conflict de in terese caracterizeaz ă o situaţie în care anumite persoane implicate 
în deciziile de atribuire a contractelor au obliga ţii profesionale sau personale concurente sau 
interese personale sau financiare care le împiedic ă să îşi îndeplineasc ă atribuţiile în mod 
corect şi imparţial, sau în care o persoan ă are capacitatea de a influen ţa procesul decizional al 
autorităţii contractante pentru a- şi proteja propriile interese. Acest conflict de interese nu 
înseamnă neapărat corupţie, dar poate conduce la acte de corup ţie. Identificarea şi rezolvarea 
conflictelor de interese este, a şadar, o etap ă esenţială în lupta împotriva fraudelor. Trebuie 
subliniat faptul c ă, obiectiv şi în sine, un conflict de in terese constituie o neregul ă gravă, 
indiferent de inten ţiile părţilor implicate şi de faptul c ă au acţionat sau nu cu bun ă-credinţă102. 
                                                 
101 Documentul 17024/09 al Consiliului, adoptat de  Consiliului European la 10/11 decembrie 2009. 
102 A se vedea hot ărârea din 15 iunie 1999 în cauza T-277/97 Ismeri Europa Srl/Curtea de Conturi, punctul 
123, privind reglementarea achizi ţiilor efectuate de institu ţiile UE. 
RO 52   RO Ar trebui organizat ă o dezbatere privind necesitatea,  la nivelul UE, a unor norme 
fundamentale precum o defini ţie comună a situaţiilor inacceptabile de conflict de interese şi a 
unor garan ţii pentru prevenirea sau solu ţionarea acestor situa ţii103. Aceste garan ţii ar putea 
include declara ţii privind lipsa conflictelor de interese, precum şi un anumit nivel de 
transparen ţă şi responsabilitate din partea agen ţilor de achizi ţii în ceea ce prive şte situaţia lor 
personală, cu respectarea deplin ă a normelor şi standardelor privind protec ţia datelor. De 
exemplu, normele europene pot impune divulgarea c ătre un organism de control a numelor 
membrilor comitetului de evalua re sau introducerea unei cerin ţe prin care autoritatea 
contractant ă să verifice dac ă nu există conflicte de interese în mo mentul instituirii comitetului 
de evaluare.  
Întrebări: 
98. Sunteţi de acord cu introducerea unei defini ţii la nivelul UE a conflictului de interese 
în achiziţiile publice? Care sunt activit ăţile/situaţiile implicând un risc poten țial care 
trebuie incluse (rela ţii personale, interese de afaceri precum participa ţii, 
incompatibilit ăţi cu activit ăţi externe etc.)? 
99. Considera ţi că sunt necesare m ăsuri prin care situa ţiile de conflict de interese s ă fie 
prevenite, identificate şi rezolvate în mod efi cace la nivelul UE? Dac ă da, ce tip de 
măsuri considera ţi a fi utile? 
5.2. Combaterea favoritismului şi a corup ţiei 
Pieţele de achizi ţii şi, în special, marile proiecte de lucr ări, sunt considerate adesea o ţintă 
profitabilă pentru darea şi luarea de mit ă. Trebuie subliniat, de asemenea, c ă integritatea 
procesului nu este pus ă în pericol doar în cazul corup ţiei, care este destul de evident ă, ci şi în 
toate cazurile de favoritis m în general, chiar dac ă acestea nu presupun neap ărat acte de 
corupţie (de exemplu, favoritismul ar ătat unui candidat loca l). Cele mai frecvente scenarii de 
corupţie care pot ap ărea în cadrul procedurilor de achizi ţii publice sunt a şa-numitele 
„comisioane” (plata unei mite ca recompens ă pentru func ţionarul care a influen ţat procedura 
de achizi ţii), manipularea documenta ţiei de licita ţie în favoarea unui anumit ofertant şi 
utilizarea unor companii paravan/inte rmediare pentru acoperirea activit ăţilor ilegale ale 
funcţionarului corupt. 
Normele în materie de achizi ţii din multe state membre con ţin mecanisme concepute special 
pentru prevenirea şi combaterea corup ţiei şi favoritismului. La fel ca în cazul conflictului de 
interese, se impune o analiz ă privind necesitatea integr ării anumitor garan ţii specifice în 
legislaţia UE privind achizi ţiile publice, cu condi ţia ca acestea s ă nu creeze sarcini 
administrative excesive. Cu toate acestea, trebuie re ţinut nu doar c ă problema corup ţiei 
reprezintă un aspect deosebit de sensibil pentru statele membre, ci şi că problemele reale şi 
soluţiile poten ţiale în acest domeniu depind de culturi administrative şi comerciale na ţionale 
foarte divergente. În consecin ţă, s-ar putea dovedi dificil ă găsirea unor solu ţii universale care 
să poată fi aplicate la nivelul întregii Uniuni Europene. 
                                                 
103 A se vedea, de exemplu, normele stabilite pentru achizi ţiile efectuate de institu ţiile UE: articolul 52 din 
Regulamentul nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene şi jurispruden ţa relevant ă, în special hot ărârile din 9 iulie 2002 în cauza T-
21/01 Zavvos/Comisia şi din 17 martie 2005 în cauza T-160/03 AFCon Management 
Consultants/Comisia. 
RO 53   RO Se propune adeseori ca problema corup ţiei în achizi ţiile publice s ă fie gestionat ă în special 
prin creşterea nivelului de transparen ţă al deciziilor adoptate de  responsabilii pentru achizi ţii 
pe durata procedurii. Aceasta va permite candida ţilor şi, eventual, publicului larg s ă studieze 
deciziile func ţionarilor publici şi, prin urmare, s ă acţioneze ca un instrument eficient 
împotriva corup ţiei. Aceste m ăsuri de cre ştere a transparen ţei ar putea fi introduse, de 
exemplu, în etapa de deschidere a of ertelor sau prin obligativitatea public ării rapoartelor care 
documenteaz ă procesul de achizi ţii. Sarcina administrativ ă suplimentar ă a acestei m ăsuri ar fi 
destul de limitat ă, deoarece autorit ăţile contractante au deja obliga ţia de a întocmi astfel de 
rapoarte104. În acela şi fel, publicarea contractelor încheiate (cu eliminarea informa ţiilor 
comerciale sensibile) ar putea permite o mai bun ă studiere de c ătre public a deciziilor de 
achiziţii.  
O altă posibilitate este crearea unor instrumente specifice, de exemplu sisteme gratuite de 
notificare, prin telefon sau internet, a fraudelor, pentru a încuraja participan ții și alte persoane 
să furnizeze informa ții despre fraude sau nereguli. Anun țul de participare, site-ul web al 
autorității contractante și alte mijloace de publicare ar putea con ține o trimitere la un astfel de 
sistem prin care autoritatea contractant ă sau o autoritate de supraveghere poate primi 
informații din surse anonime sau identificate.  
Ar trebui încurajat ă utilizarea unor practici precum setu rile existente de instrumente care 
sporesc gestionarea corect ă şi transparent ă a întregului ciclu de achizi ţii. În acest context, ar fi 
utilă crearea unor liste de indicatori de alert ă rapidă pentru autorit ăţile contractante, în ciuda 
limitărilor cunoscute105. Promovarea unor norme clare privind cerin ţele de raportare şi 
protecţia informatorilor se poate dovedi util ă pentru aplicarea unor pr actici de raportare mai 
eficiente. Utilizarea unor monito ri externi (de exemplu, exper ţi guvernamentali, ONG-uri) 
poate adăuga valoare instrumentelor de c ontrol intern în evaluarea activit ăţii contractan ţilor, 
precum şi în detectarea şi raportarea cazurilor suspecte. 
Utilizarea mecanismelor existente de eval uare pentru monitorizarea conformit ăţii cu 
instrumentele interna ţionale relevante care con ţin dispozi ţii referitoare la corup ţie în 
achiziţiile publice poate fi, de asemenea, avut ă în vedere106 . 
În fine, limitarea libert ăţii de manevr ă a autorit ăţilor contractante în anumite privin ţe poate 
îngreuna punerea în practic ă a deciziilor care nu sunt justificate prin motive obiective, 
prevenind, astfel, favoritismul (de exemplu, limitarea libert ăţii de manevr ă a autorit ăţilor 
contractante pentru anul area procedurilor). Totu şi, aceste m ăsuri nu trebuie s ă afecteze 
libertatea de manevr ă de care autorit ăţile contractante au nevoie pentru a achizi ţiona bunuri şi 
servicii adaptate propriilor lor nevoi. 
Întrebări: 
100. Sunteţi de acord c ă pieţele de achizi ţii sunt expuse riscurilor de corup ţie şi 
favoritism? Crede ţi că UE trebuie s ă ia măsuri în acest domeniu, sau ini ţiativa ar 
trebui lăsată la latitudinea statelor membre? 
                                                 
104 Articolul 43 din Directiva 2004/18/CE. 
105 Documentul de cercetare politic ă nr. 5243 al B ăncii Mondiale, 29 martie 2010. 
106 În special Conven ţia OCDE privind Combaterea Corup ţiei Funcţionarilor Publici în Tranzac ţiile 
Internaţionale şi Convenţia Naţiunilor Unite împotriva corup ţiei. 
RO 54   RO 101. În opinia dumneavoastr ă, care sunt riscurile principale pentru integritate în fiecare 
dintre diferitele etape ale procedurii de achizi ţii publice (definirea obiectului, 
pregătirea licita ţiei, etapa de selec ţie, etapa de atribuire, exec utarea contractului)?  
102. Care dintre riscurile id entificate ar trebui, dup ă părerea dumneavoastr ă, să fie 
combătute prin introducerea unor norme mai specifice/suplim entare în Directivele 
UE privind achizi ţiile publice, şi prin ce metod ă (ce fel de norme/garan ţii)?  
103. Ce instrumente suplimentare ar putea fi prev ăzute de directive pentru combaterea 
infracţionalităţii organizate în achizi ţiile publice? V ă declaraţi, spre exemplu, în 
favoarea instituirii unui control ex -ante privind subcontractarea? 
5.3. Excluderea ofertan ţilor „incorec ți” 
Excluderea ofertan ţilor care se fac vinova ţi de corup ţie şi, în general, de abateri profesionale 
constituie un instrument puterni c prin care pot fi pedepsite – şi într-o anumit ă măsură 
prevenite – practicile comerciale neloiale. Articolul 45 din Direct iva 2004/18/CE stabile şte 
deja obliga ţia de excludere a ofertan ţilor condamna ţi pentru anumite infrac ţiuni specificate 
(în special, corup ţie), precum şi posibilitatea excluderii ofertan ţilor pentru mai multe alte 
practici comerciale neloiale (inclusiv „grav ă abatere profesional ă”).  
Rămân, totu şi, nelămurite mai multe chestiuni privind sfera de acoperire, interpretarea, 
transpunerea şi aplicarea practic ă a acestei dispozi ţii, iar statele membre şi autorităţile 
contractante au so licitat noi clarific ări.  
Trebuie s ă se analizeze în special m ăsura în care motivele de excludere prev ăzute la articolul 
45 sunt adecvate, suficient de clare (în special excluderea din motive de „abatere 
profesional ă”) şi cuprinz ătoare, sau dac ă se impune introducerea unor noi motive de 
excludere. Autorit ăţile contractante par s ă se confrunte şi cu dificult ăţi practice atunci când 
încearcă să obţină toate informa ţiile relevante privind situa ţia personal ă a ofertan ţilor şi a 
candidaţilor stabili ţi în alte state membre şi eligibilitatea acesto ra, conform legisla ției lor 
naționale.  
Mai mult decât atât, sfera de aplicare a legisla ţiei naţionale privind motivele de excludere va 
trebui, probabil, clarificat ă. Stabilirea obliga ţiei statelor membre de a introduce motive 
suplimentare de excludere în legisla ţia naţională le poate permite acestora s ă trateze mai 
eficient probleme specifice ale practicilor comerciale neloiale legate de contextul na ţional. Pe 
de altă parte, existen ţa unor motive na ţionale specifice de excludere  va implica întotdeauna 
un risc de discriminare a ofertan ţilor interna ţionali şi poate pune în pericol principiul 
egalității de tratament la nivel european.  
Un aspect important care nu este inclus în directivele europene în vigoare privind achizi ţiile 
publice prive şte aşa-numitele m ăsuri de „auto-corectare”, adic ă măsuri adoptate de operatorul 
economic interesat pentru a remedia o situa ţie negativ ă care îi afecteaz ă eligibilitatea. 
Eficacitatea acestora depinde de m ăsura în care sunt acceptate  de statele membre. Problema 
măsurilor de „auto-corectare” a ap ărut din necesitatea de a asigura un echilibru între aplicarea 
motivelor de excludere şi respectarea principiilor propor ţionalităţii şi egalităţii de tratament. 
Luarea în considerare a unor m ăsuri de auto-corectar e poate ajuta autorit ăţile contractante s ă 
realizeze o evaluare obiectiv ă şi mai exact ă a situaţiei candidatului sau ofer tantului înainte de 
a decide excluderea sa dintr-o procedur ă de achizi ţii.  
RO 55   RO Articolul 45 permite statelor membre s ă ia în calcul m ăsuri de auto-corectare dac ă acestea 
demonstreaz ă eliminarea rezervelor lega te de onestitatea profesional ă, solvabilitatea şi 
viabilitatea candidatului sau oferta ntului. Cu toate acestea, nu exist ă norme uniforme privind 
„auto-corectarea”, chiar dac ă măsurile adoptate de operatorul economic pentru a remedia 
situaţia de excludere sunt luate în considerare de autorit ăţile contractante din unele state 
membre. 
Mai mult decât atât, se ridic ă întrebarea dac ă UE ar trebui s ă sancţioneze în mod explicit 
încercările de compromitere a transparen ţei şi imparţialităţii procedurii de achizi ţii (de 
exemplu, candida ţi sau ofertan ţi care încearc ă să obţină accesul la informa ţii confiden ţiale 
sau să influenţeze în mod ilegal activitatea autorit ăţii contractante, cum ar fi etapa de selec ţie 
sau de atribuire). Aceste sanc ţiuni ar putea consta, de exempl u, în respingerea candidaturii 
sau ofertei, atât timp cât decizia este corect motivat ă. 
Unele forme grave de comportament ilicit, precum corup ţia sau conflictele de interese 
nedeclarate în mod deliberat, pot fi penalizate mult mai sever, eventual prin sanc ţiuni penale. 
Statele membre au deja obliga ția de a prevedea sanc țiuni penale în caz de corup ție a 
funcționarilor lor. Oportunitatea prevederii unor norme minime referitoare la sanc ţiuni 
trebuie evaluat ă în lumina amplorii infrac țiunii și a principiilor necesit ății, subsidiarit ăţii şi 
proporţionalităţii107. 
Întrebări: 
104. Considera ţi că prevederile articolului 45 din Di rectiva 2004/18/CE referitoare la 
excluderea ofertan ţilor constituie un instrument util pentru sanc ţionarea practicilor 
comerciale neloiale? Ce îmbun ătăţiri ale acestui mecanism şi/sau ce mecanisme 
alternative a ţi propune? 
105. Cum poate fi înt ărită cooperarea dintre autorit ăţile contractante pentru ob ţinerea de 
informaţii referitoare la situa ţia personal ă a candida ţilor şi ofertanţilor?  
106. Considera ţi că problema m ăsurilor de „auto-corectare” ar trebui s ă fie tratată în mod 
expres în articolul 45 sau ar trebuie s ă fie reglementat ă doar la nivel na ţional? 
107. Decizia justificat ă de a respinge o ofert ă sau o cerere reprezint ă o sancţiune adecvat ă 
pentru a încuraja respec tarea principiului egalit ăţii de tratament? 
108. Considera ţi că, în lumina Tratatului de la Lisabona, în anumite situa ţii, cum ar fi 
corupţia sau conflictele de interese nedeclarat e, ar trebui elaborate norme minime în 
materie de sanc ţiuni penale la nivelul UE? 
5.4. Evitarea avantajelor necuvenite  
În fine, pot ap ărea situaţii în care, în absen ţa oricărui conflict de interese sau a unor practici 
comerciale neloiale, corectitudinea procedurii poate fi compromis ă prin faptul c ă anumiţi 
ofertanţi se află într-o situa ţie avantajoas ă. De exemplu, implicarea anterioar ă a candidatului 
sau a ofertantului în activit ăţile pregătitoare legate de dezvoltarea serviciului urmând a fi 
                                                 
107 În ceea ce prive şte competen ţa funcţională a UE în materie penal ă, a se vedea cauza C-440/05, 
Comisia/Consiliul , punctul 66. 
RO 56   RO achiziţionat (precum cercetare şi/sau proiectare) poate  conferi avantaje considerabile acelui 
ofertant sub form ă de informa ţii privilegiate, şi, prin urmare, poate ridica dubii în ceea ce 
priveşte respectarea principiului egalit ăţii de tratament108.  
În acest caz, întrebarea este în ce m ăsură pot fi compensate avantajele f ără a discrimina 
ofertantul în cauz ă. Simpla excludere a ofertan ţilor care au participat la preg ătirea proiectului 
ar putea reprezenta o reac ţie dispropor ţionată, probabil chiar inaplicabil ă, în special atunci 
când num ărul concuren ţilor califica ţi de pe acea pia ţă este redus. O m ăsură de compensare 
realistă ar putea consta, de exemplu, în obliga ţia de a divulga tuturor ofertan ţilor concuren ţi 
orice informa ţii privilegiate pe care ofertant ul avantajat le-ar fi putut ob ţine ca urmare a unei 
implicări anterioare în proiect.  
O problem ă şi mai delicat ă este cea a avantajelor naturale ale ofertan ţilor existen ţi, care sunt 
şi mai dificil de identificat în mod clar şi de compensat. Din nou, comunicarea obligatorie a 
unor informa ţii privilegiate poate fi binevenit ă pentru reducerea riscur ilor de discriminare, cu 
condiţia ca informa ţiile comerciale sensibile s ă fie protejate în mod adecvat. 
Întrebări: 
109. La nivelul UE ar trebui s ă existe norme specifice privind problema avantajelor de 
care beneficiaz ă anumiţi ofertanţi ca urmare a implic ării anterioare în proiectul care 
face obiectul cererii de oferte? Ce mecanisme de garantare a ţi propune? 
110. Considera ţi că problema avantajelor posibile ale ofertan ţilor existen ţi trebuie s ă fie 
tratată la nivelul UE şi, dacă da, în ce manier ă? 
6. ACCESUL FURNIZORILOR DIN ŢĂRI TERŢE PE PIA ŢA UE  
Angajamentele interna ţionale asumate de UE în domeniul achizi ţiilor sunt reflectate în 
diferite prevederi ale directivelor.  
Considerentul 7 din Directiva 2004/18/CE şi considerentul 14 din Di rectiva 2004/17/CE se 
referă în mod explicit la Decizia 94/800/CE a Consiliului de aprobare a GPA al OMC. 
Acestea prev ăd că „regimul aplicabil ofertan ţilor şi produselor din ţările terţe semnatare este 
cel definit de acord ”. În plus, condi ţiile privind GPA sunt reflectate în articolul 5 al Directivei 
2004/18/CE şi în articolul 12 din Dir ectiva 2004/17/CE. Prin ur mare, operatorii economici 
originari din statele semnatare GPA ar trebui s ă beneficieze de acela şi tratament ca operatorii 
economici europeni, în condi ţiile stabilite prin GPA, în speci al apendicele 1 privind UE, care 
include toate angajamentele UE asumate prin acest acord.  
Mai mult, în domeniile în care UE nu şi-a asumat angajamente interna ţionale, articolul 58 din 
Directiva 2004/17/CE introduce o preferin ţă comunitar ă pentru achizi ţia de bunuri, iar 
articolul 59 din aceea şi directiv ă permite restric ţionarea accesului pe pia ţa european ă de 
achiziţii de utilit ăţi. 
Recent, mai multe p ărţi interesate au ar ătat că piaţa de achizi ţii a UE este mai deschis ă decât 
pieţele de achizi ţii ale partenerilor s ăi internaţionali. Prin urmare, companiile din UE nu 
                                                 
108 A se vedea cauzele conexe C-21/03 şi C-34/03, Fabricom. 
RO 57   RO concureaz ă întotdeauna în condi ţii de egalitate cu întreprinderile str ăine. Aceast ă situaţie are 
un efect negativ şi asupra pozi ţiei UE în cadrul negocierilor interna ţionale privind facilitarea 
accesului pe pia ţă. Prin urmare, este necesar ă o analiză a politicii de achizi ţii a UE fa ţă de 
ţările terţe şi a utilizării dispozi ţiilor sus-men ţionate şi a posibilelor îmbun ătăţiri care pot fi 
aduse. 
Această propunere are loc în contextul dezbaterii  curente privind posibilele metode de înt ărire 
a poziţiei UE în cadrul negocierilor interna ţionale, în vederea asigur ării unui acces mai 
echilibrat şi reciproc la pie ţele europene şi internaţionale de achizi ţii. Comisia efectueaz ă în 
prezent o evaluare a impactului în care examineaz ă opțiunile de politic ă posibile, în 
continuarea implement ării angajamentelor interna ționale cum este Ac ordul privind achizi țiile 
guvernamentale, precum și în relație cu țările terțe cu care UE nu are înc ă asemenea acorduri. 
Întrebări: 
111. Ce experien ţă şi/sau opinii ave ţi în legătură cu mecanismele prev ăzute la articolele 
58 şi 59 din Directiva 2004/17/CE?  
111.1.  Aceste dispozi ţii ar trebui s ă fie îmbun ătăţite? Dacă da, în ce mod? Considera ți că ar 
fi adecvat ă extinderea domeniului de aplicare al  acestor prevederi dincolo de sfera 
achizițiilor de utilit ăți? 
112. Ce alte mecanisme a ți propune pentru a asigura o mai bun ă simetrie în ceea ce 
privește accesul la pie țele de achizi ții publice? 
*** 
Prezenta Carte verde trateaz ă aspectele care au fost identificate de Comisie ca fiind 
importante pentru viitoarea reform ă a politicii UE în domeniul achizi ţiilor publice. Este 
posibil ca unele subiecte-cheie s ă nu fi fost tratate în prezentul document. De asemenea, este 
binevenită menţionarea de c ătre părţile interesate a subiecte lor pe care le consider ă esenţiale, 
dar şi a aspectelor mai pu ţin importante pentru o viitoare reform ă. Prin urmare, toate p ărţile 
interesate sunt invitate s ă răspundă la întrebările de mai jos. 
Întrebări: 
113. Există şi alte aspecte care considera ţi că ar trebui s ă facă obiectul unei viitoare 
reforme a Directivelor UE privind achizi ţiile publice? Care sunt  aceste aspecte, care 
sunt problemele care – în opinia dumneavoastr ă – trebuie tratate şi care ar fi solu ţiile 
posibile la aceste probleme? 
114. Vă rugăm să clasifica ţi în ordinea importan ţei diversele aspecte semnalate în 
prezenta Carte verde, precum şi orice alte aspecte pe  care le considera ţi importante. 
Dacă ar fi să alegeţi trei aspecte prioritare care s ă fie tratate cu prio ritate, care ar fi 
acestea? V ă rugăm să explicaţi răspunsul. 
*** 
Comisia invit ă toate părţile interesate s ă îşi transmit ă contribuţiile până la data de 18 aprilie 
2011, preferabil prin e-mail şi în format Word, la adresa MARKT-CONSULT-PP-
REFORM@ec.europa.eu . 
RO 58   RO Contribuţiile nu trebuie s ă acopere neap ărat toate chestiunile ridica te în prezentul document. 
Acestea se pot limita la chestiuni de interes deosebit pentru dumneavoastr ă. Vă rugăm să 
indicaţi în mod clar aspectele la care fac referire contribu ţiile dumneavoastr ă. 
Contribuțiile primite, împreun ă cu datele privind identitatea participantului la dezbatere, vor fi 
publicate pe internet, cu excep ția cazului în care participantul nu este de acord cu publicarea 
datelor cu caracter personal, motivând c ă aceasta ar putea aduce atingere intereselor sale legitime. 
În acest caz, contribu ția poate  fi publicat ă păstrându-se anonimatul autorului. În caz contrar, 
contribuția nu va fi publicat ă și, în principiu, con ținutul acesteia nu va fi luat în considerare.