COMISIA EUROPEAN Ă 
Bruxelles, 14.12.2011 
SEC(2011) 1555 final 
  
DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI 
REZUMAT AL EVALU ĂRII IMPACTULUI 
care înso ţeşte documentul 
Propunere de DIRECTIV Ă A CONSILIULUI 
privind protec ția consular ă a cetățenilor Uniunii în str ăinătate 
{COM(2011) 881 final} 
{SEC(2011) 1556 final}  
 
RO 1   RO Prezenta evaluare a impactului vizeaz ă măsurile de coordonare și cooperare privind 
protecția consular ă pentru cet ățenii UE nereprezenta ți. 
Un cetățean al UE care c ălătorește sau locuie ște într-o țară terță, în care statul s ău membru 
nu este reprezentat printr-o ambasad ă sau un consulat, are dreptul s ă beneficieze de protec ția 
autorităților diplomatice și consulare ale oric ărui alt stat membru, în acelea și condiții ca 
cetățenii acelui stat. Acest drept al cet ățeanului UE este prev ăzut la articolul 20 alineatul (2) 
litera (c) și articolul 23 din TFUE și la articolul 46 din Carta drepturilor fundamentale a 
Uniunii Europene. 
1. CONTEXT POLITIC șI PROCEDUR Ă 
Crizele majore recente au afectat un num ăr considerabil de cet ățeni ai UE afla ți în țări terțe 
(de exemplu, în Libia și Egipt dup ă revoltele democratice din prim ăvara anului 2011 sau în 
Japonia dup ă cutremurul din martie 2011). Dar și în situațiile de zi cu zi, de exemplu, atunci 
când un cet ățean al UE sufer ă de o boal ă gravă sau este victima unei infrac țiuni, asisten ța din 
partea autorit ăților consulare este adesea indispensabil ă. 
În cadrul Programului de la Stockholm, Consiliul European a invitat Comisia s ă „examineze 
măsurile adecvate pentru instituirea coordon ării și a cooper ării necesare pentru a facilita 
protecția consular ă în conformitate cu articolul 23 din TFUE”1. În conformitate cu articolul 8 
din Raportul privind cet ățenia UE în 20102, Comisia va avea în vedere sporirea eficacit ății 
dreptului cet ățenilor UE de a fi asista ți în țări terțe, inclusiv în perioade de criz ă, de către 
autoritățile diplomatice și consulare ale tuturor statelor  membre, prin propunerea de m ăsuri 
legislative în 2011. Comisia a reite rat acest angajament în comuni carea sa din 23 martie 2011 
privind protec ția consular ă pentru cet ățenii UE nereprezenta ți3. 
Tratatul de la Lisabona abandoneaz ă logica anterioar ă a procesului decizional 
interguvernamental și permite Comisiei s ă propună directive care s ă stabileasc ă măsurile de 
cooperare și coordonare necesare pentru a facilita protec ția consular ă a cetățenilor UE 
nereprezenta ți4. 
În scopul acestei evalu ări a impactului, p ărțile interesate au fost consultate intensiv, inclusiv 
prin intermediul unei consult ări publice, a dou ă ateliere, a unor sondaje și misiuni organizate 
în câteva state membre și țări terțe5. La prezenta evaluare a impactului au contribuit, de 
asemenea, patru studii externe recente. 
                                                 
1 JO 2010/C 115/01 (Documentul Consiliului 17024/09). 
2 COM(2010) 603 final. 
3 COM(2011) 149 final. 
4 Articolul 23 alineatul (2) din TFUE. 
5 Misiuni pe teren în Kazahstan, Sri Lanka, Cuba și Egipt, realizate prin intermediul unei consultan țe 
externe. 
 
RO 2   RO 2. DEFINIREA PROBLEMEI  
2.1. Amploare 
În baza informa țiilor furnizate de statele membre, protec ția consular ă a fost acordat ă în total 
în aproape 300 000 de cazuri în 20096. Conform datelor raportate în situa ții comparabile, 
cetățenii UE reprezenta ți par să solicite și să obțină protecție consular ă mult mai frecvent 
decât cet ățenii UE nereprezenta ți. Dacă se presupune c ă cetățenii UE reprezenta ți și cei 
nereprezenta ți ajung la fel de des în situa ții în care ar putea solicita protec ție consular ă (de 
exemplu, sunt victimele unui jaf), aproximativ 7 300 de cet ățeni UE nereprezenta ți ar fi putut 
obține protec ție consular ă7. În realitate, doar 16 % din ace ști cetățeni au profitat efectiv de 
protecție consular ă - deși, conform unui sondaj Eurobarometru recent, 79 % din cet ățenii UE 
știu despre existen ța acestui drept8 - un drept care, totu și, până la ora actual ă, nu a fost instituit 
pe deplin9. Tot mai mul ți cetățeni se vor g ăsi în situa ții în care sunt eligibili pentru protec ția 
consulară a unui alt stat membru, iar cet ățenii UE afla ți în străinătate sunt din ce în ce mai 
expuși la situații de criză (din 1975, num ărul de situa ții de criză înregistrat anual a crescut de 
cinci ori și este probabil s ă crească în continuare)10. 
Figură: Număr total estimat de cazuri în care cet ățenii UE care c ălătoresc sunt nereprezenta ți în țări terțe 
(2009) 
 
2.2. Analiza problemei 
Aplicarea cet ățeniei UE ca realitate concret ă ce asigur ă egalitate de tratament în materie de 
protecție consular ă nu este la ora actual ă garantată. Nu exist ă un consens clar cu privire la 
articolul 23 din TFUE și la responsabilit ățile pe care le presupune acest drept. 
Pentru ca acest drept s ă producă efectele specifice unui  drept cu semnifica ție concret ă, 
formularea succint ă din articolul tratatului nu este suficient ă. La ora actual ă, atât legisla țiile și 
practicile na ționale, cât și opiniile privind conceptele care stau la baza acestora difer ă 
considerabil. Aceste aspecte sunt cu atât mai importate, cu cât în cazurile de protec ție 
consulară sunt implica ți adesea cet ățeni ai UE nereprezenta ți și rudele acestora aflate în 
                                                 
6 Având în vedere c ă nu toate statele au raportat cazuri de acest gen, aceast ă cifră se bazeaz ă parțial pe 
extrapolări. 
7 Prin compara ție cu frecven ța cu care resortisan ții reprezenta ți au solicitat protec ție consular ă.  
8 Eurobarometru (2010), Flash EB nr. 294, Cet ățenia Uniunii Europene. 
9 Pentru consultarea diferitelor motive ale acestui fenomen, a se vedea informa țiile ce urmeaz ă. 
10 COM(2010)600 final, 26.10.2010. 
 
RO 3   RO situații foarte dificile (deces, boal ă gravă, detenție, fapte penale). Frecvent, protec ția consular ă 
este singura metod ă de a obține ajutor (de exemplu, în cazuri de evacuare sau deten ție) sau cel 
puțin simplific ă î n  m a r e  m ăsură acest proces. Spre deosebire de situa țiile care vizeaz ă 
resortisan ții proprii, asistarea cet ățenilor nereprezenta ți necesită o cooperare între statul 
membru care ofer ă asistență, prezent la fa ța locului, și statul membru de origine. În prezent, 
cooperarea și coordonarea func ționează frecvent ad-hoc, depinzând în mare m ăsură de 
persoanele implicate. 
Mai exact, în momentul de fa ță nu este clar cine are calitatea de cet ățean nereprezentat. Un 
cetățean al UE este nere prezentat nu numai dac ă statul membru de origine nu are nicio 
ambasadă sau niciun consulat într-o anumit ă țară terță, ci și dacă o astfel de reprezentan ță nu 
este „accesibil ă”11. Nu exist ă o accepție comun ă cu privire la situa ția în care reprezentan ța 
este accesibil ă12 sau la m ăsura în care membrii din afara UE ai familiei cet ățenilor UE 
nereprezenta ți, reziden ții pe termen lung și refugiații recunoscu ți sunt trata ți în mod egal cu 
cetățenii UE nereprezenta ți. De asemenea, nu este clar car e dintre statele membre trebuie s ă 
asiste un cet ățean al UE nereprezentat și cum va fi coordonat ă această asistență. Acest lucru 
generează întârzieri și nu garanteaz ă o protec ție eficient ă în condi ții de egalitate. În 
conformitate cu tratatul, un cet ățean al UE nereprezentat este liber s ă aleagă 
ambasada/consulatul la care prefer ă să apeleze, îns ă în practic ă există derogări. Procedurile de 
coordonare și cooperare nu sunt instituite în  mod suficient. În practic ă, funcționarii consulari 
se adreseaz ă cel mai frecvent autorit ăților proprii din capital ă pentru a solicita instruc țiuni 
specifice. Formele simple de legalizare a documentelor din țări terțe și serviciile notariale de 
bază nu sunt incluse în prezent13. Rolul delega țiilor Uniunii Europene este ambiguu și depinde 
de persoanele și perspectivele reprezentate la fa ța locului. Prin urmare, contextul actual nu 
favorizeaz ă coerența deplină a acțiunilor externe ale Uniunii și determin ă o utilizare 
suboptimă a resurselor. 
În situații de criz ă, actualul cadru juridic de cooperare nu stabile ște suficient de clar cine 
asistă cetățenii UE nereprezenta ți, inclusiv în ceea ce prive ște rolul a șa-numitului stat-pilot. 
Planificarea de urgen ță nu are în vedere în mod special cet ățenii UE nereprezenta ți. Uneori, 
activitățile sunt fragmentate14, iar informa țiile privind nevoile, precum și resursele disponibile 
nu sunt (f ără sprijinul suplimentar al echipelor de reac ție în situa ții de criz ă) întotdeauna 
suficiente. Legisla ția și orientările actuale privind rambursarea asisten ței prevăd proceduri 
destul de generice și anevoioase, care, în general, nu se aplic ă deoarece nu sunt adaptate la 
nevoile specifice din perioadele de criz ă15. Dacă repartizarea sarcinii financiare nu este clar ă 
și nu are loc în practic ă, există mai puține stimulente pentru a a dopta o abordare proactiv ă, 
care să atragă după sine responsabilit ăți ce nu vizeaz ă propriii resortisan ți. 
3. SUBSIDIARITATE  
Asistența acordat ă cetățenilor UE nereprezenta ți are, prin defini ție, o dimensiune 
transfrontalier ă, extinzând drepturile acordate prin cet ățenia UE în afara grani țelor UE. 
                                                 
11 Articolul 1 din Decizia 95/553/CE. 
12 Reprezentan ții statelor membre consulta ți au exprimat opinii diferite cu privire la acest subiect (de 
exemplu, o distan ță de mers mai mic ă de 400 km sau situarea pe o insul ă). 
13 Serviciile de acest tip pot s ă nu fie asociate cu cazuri de urgen ță imediată, însă necesitatea de a c ălători 
într-o altă țară terță pentru a ob ține acest serviciu este adesea dificil ă.  
14 Ac țiuni individuale axate pe propriii resortisan ți, și nu o abordare coordonat ă. 
15 În special, presiunea ridicat ă a timpului și numărul considerabil de cet ățeni care trebuie asista ți. 
 
RO 4   RO Această inițiativă vizează un drept specific acordat cet ățeanului UE. Acest drept este strâns 
legat de conceptul și competen țele Uniunii. Ac țiunea UE ar trebui s ă genereze economii de 
scară. Procedurile simpli ficate de coordonare și cooperare și un rol mai clar al actorilor locali, 
inclusiv al delega țiilor Uniunii, vor reduce nevoia uno r decizii ad-hoc luate pe baza unor 
instrucțiuni individuale. Ac țiunea UE în temeiul Strategiei de la Lisabona va permite, de 
asemenea, o monitorizare eficient ă a aplicării și va facilita asigurarea conformit ății. 
4. OBIECTIVE  
Orice măsură luată trebuie să îndeplineasc ă următoarele obiective. 
OBIECTIVE 
GENERALE Favorizarea aplic ării cetățeniei UE, asigurând egalitate de tratament pentru 
cetățenii UE nereprezenta ți, în scopul unui nivel ridicat de protec ție a 
drepturilor fundamentale ale cet ățenilor, și promovarea valorilor UE, 
precum nediscriminarea și solidaritatea reciproc ă. 
SPECIFICE • Clarificarea con ținutului și operabilit ății acestui drept. 
• Simplificarea cooper ării și coordon ării între autorit ățile consulare. 
OPERAȚIONALE Asigurarea bazei pentru un cadru stabil pentru cooperare și coordonare 
definind: 
• cine are calitatea de cet ățean UE nereprezentat; 
• care dintre statele membre prezente într-o țară terță trebuie s ă 
asiste un cet ățean al UE nereprezentat și cum va fi coordonat ă 
asistența cu statul membru de origine al cet ățeanului; 
• cum trebuie s ă coopereze și să se coordoneze reciproc autorit ățile 
prezente într-o anumit ă țară terță și ce implic ă rolul Uniunii 
Europene; 
• cum și de către cine trebuie asista ți cetățenii UE nereprezenta ți 
aflați în situații de criză și cum trebuie s ă funcționeze rambursarea 
financiară. 
5. OPțIUNI DE POLITIC Ă 
• Opțiunea de politic ă 1: menținerea situa ției actuale, cu alte cuvinte, nicio ac țiune 
suplimentar ă la nivelul UE. 
• Opțiunea de politic ă 2: o directiv ă care să stabileasc ă măsuri de coordonare și 
cooperare pentru a facili ta într-o mai mare m ăsură protecția consular ă pentru 
cetățenii UE nereprezenta ți, consolidat ă prin măsuri specifice de sensibilizare. 
Această opțiune ar acoperi cele patru obiective opera ționale și ar asigura punere a în aplicare 
efectivă datorită unor acțiuni specifice de sensibi lizare orientate spre cet ățeni și specialiști. 
 
RO 5   RO • Opțiunea de politic ă 3: măsuri de cooperare suplimentare și mai stricte. 
În plus fa ță de opțiunea 2, aceast ă opțiune ar asigura acordarea protec ției consulare în condi ții 
de egalitate și rezidenților pe termen lung și refugiaților recunoscu ți, ar include forme simple 
de legalizare și de servicii notariale și ar consolida rambursarea în situa ții de criză prin crearea 
unui mecanism de rambursare și/sau a unei cofinan țări optimizate la nivelul UE, destinate în 
mod special cet ățenilor UE nereprezenta ți. 
6. EVALUAREA IMPACTULUI  
Impactul fiec ărei opțiuni a fost evaluat dup ă cum urmeaz ă. 
Eficacitate în ceea ce prive ște îndeplinirea obiectivelor 
• Opțiunea de politic ă 1: această opțiune nu va contribui la facilitarea într-o mai mare 
măsură a cooper ării și coordon ării în beneficiul cet ățenilor UE nereprezenta ți. 
Dreptul la protec ție consular ă va fi în continuare neclar, ceea ce va împiedica 
exercitarea deplin ă a acestuia. Spectrul mecanismelor de aplicare nu va fi utilizat în 
totalitate. 
• Opțiunea de politic ă 2: o directiv ă ar favoriza aplicarea cet ățeniei UE ca realitate 
concretă, prin clarificarea con ținutului acestui drept, prin simplificarea cooper ării și a 
procedurilor de cooperare și prin asigurarea unor mecanisme de punere în aplicare. În 
acest sens, vor fi necesare urm ătoarele măsuri: 
1. Domeniu de aplicare personal:  clarificarea situa ției în care un cet ățean este 
nereprezentat (în special, care sunt circumstan țele în care reprezentarea consular ă și 
diplomatic ă a statului membru de origine nu este „accesibil ă”) și a măsurii în care 
sunt inclu și și membrii familiei cet ățenilor UE nereprezenta ți din țara terță. 
2. Acces la protec ție consular ă și cooperare/coordonare:  indicarea statului membru 
care trebuie s ă asiste un cet ățean UE nereprezentat și a modului în care va fi 
coordonat ă această asistență cu statul membru de origine al cet ățeanului. 
3. Coordonare local ă/valoare ad ăugată a UE:  stabilirea obliga ției potrivit c ăreia 
cooperarea local ă trebuie s ă includă sistematic colectarea de informa ții pertinente și 
clarificarea rolului delega țiilor Uniunii (sprijin logistic și operațional, facilitarea 
schimbului de informa ții etc.). 
4. Asistență în situa ții de criz ă/rambursare financiar ă: includerea în totalitate a 
cetățenilor UE nereprezenta ți în planificarea de contingen ță, clarificarea 
responsabilit ăților în perioade de criz ă (în special în ceea ce prive ște rolul statului-
pilot), simplificarea proceduril or financiare de rambursare. 
5. Sensibilizarea cet ățenilor și speciali știlor:  sprijinirea puneri i în aplicare a 
directivei. 
• Opțiunea de politic ă 3: măsurile suplimentare prev ăzute în cadrul acestei op țiuni ar 
avea, în special, urm ătoarele efecte:  
 
RO 6   RO 1. Domeniu de aplicare personal: tratarea refugia ților și rezidenților pe termen lung în 
același mod ca cet ățenii UE nereprezenta ți ar favoriza aplicarea cet ățeniei UE în sens 
larg, totuși – având în vedere c ă, în general, statele membre  nu sunt obligate prin lege 
să acorde asisten ță –, introducerea unor norme definitive ar p ărea momentan prea 
ambițioasă. 
2. Măsuri de cooperare și coordonare:  includerea m ăsurilor de cooperare și 
coordonare în cazul unor forme simple de legalizare și de servicii notariale ar cre ște 
gradul de deservire a cet ățenilor și de încredere reciproc ă. Totuși, normele statelor 
membre variaz ă considerabil, o legisla ție a UE în cadrul UE fiind prev ăzută pentru 
2013. 
3. Asistență în situații de criz ă/rambursare financiar ă: statele membre ar putea fi 
încurajate s ă solicite rambursarea, dac ă ar exista aceast ă posibilitate, prin intermediul 
unui mecanism de rambursare/al unei cas e de compensare la nivelul UE, totu și, 
având în vedere opiniile p ărților interesate, exist ă riscul ca un astfel de mecanism s ă 
nu fie utilizat suficient. Sprijinul financia r sporit la nivelul UE ar reduce inegalit ățile 
dintre statele membre care ofer ă asistență și cele care beneficiaz ă de aceasta, dar 
sinergiile cu instrumentele UE existent e ar trebui exploatate la maximum. 
Impact social și drepturi fundamentale 
• Opțiunea de politic ă 1: dreptul fundamental la protec ție consular ă nu va putea 
produce efecte depline atât timp cât conceptele de baz ă, responsabilit ățile și 
procedurile nu sunt suficient de clare și nu se asigur ă o punere în aplicare și o 
executare efective. În schimb, acest lucru ar putea subm ina credibilitatea și percepția 
asupra Cartei drepturilor fundamentale și asupra unei Uniuni bazate pe solidaritate și 
nediscriminare. 
• Opțiunea de politic ă 2: această opțiune ar consolida dreptul fundamental la 
protecție consular ă. Includerea membrilor de familie din afara UE ar consolida 
dreptul la via ță de familie, precum și drepturile copilului. Clarificarea 
responsabilit ăților și îmbunătățirea repartiz ării sarcinilor în situa ții de criză ar asigura 
nediscriminarea și în perioade de criz ă, atunci când drepturile fundamentale devin o 
problemă delicată. Viața și integritatea persoanelor și dreptul la ap ărare și la un 
proces echitabil ar fi consolidate. 
• Opțiunea de politic ă 3: în general, impactul pozitiv asupra aspectelor de ordin 
social și asupra drepturilor fundame ntale ar fi ridicat. Protec ția consular ă ar fi și mai 
mult consolidat ă (de exemplu, prin asigur area unor servicii de legalizare). Facilitarea 
rambursării prin intermediul unui mecanis m/al unei case de compensare și/sau al 
unei finan țări UE ar garanta mai eficient tratamentul nediscriminatoriu al cet ățenilor 
UE nereprezenta ți. 
Impact financiar și economic 
• Opțiunea de politic ă 1: această opțiune nu genereaz ă noi costuri financiare directe. 
Cu toate acestea, vor continua s ă existe pierderi de eficien ță, iar utilizarea resurselor 
existente nu va fi eficientizat ă în și mai mare m ăsură. Inegalit ățile existente în 
prezent în ceea ce prive ște implicarea financiar ă în situații de criz ă vor rămâne 
neschimbate. 
 
RO 7   RO • Opțiunea de politic ă 2: impactul financiar al m ăsurilor juridice s-ar ridica la 
aproximativ 750 000 EUR pe an pe ntru statele membre care ofer ă asistență16; nu vor 
fi necesare resurse suplimentare pentru delega țiile Uniunii17. În ceea ce prive ște 
facilitarea ramburs ărilor, costurile de aplicare pot fi estimate la 89 610 EUR pentru 
toate statele membre. Nivelul econo miilor statelor membre care ofer ă asistență ar 
depinde de fiecare caz în parte. Sarcina financiar ă suplimentar ă pentru statele 
membre nereprezentate ar fi limitat ă și totuși – datorit ă economiilor de scar ă – ar fi 
mai avantajoas ă decât organizarea separat ă a asisten ței pentru propriii cet ățeni 
nereprezenta ți. Acțiunile ample de sensibilizare ar  genera costuri de aproximativ 
1 milion EUR pentru o campanie de informar e la nivelul întregii Uniuni Europene. 
Această opțiune de politic ă ar avea, de asemenea, un impact economic pozitiv pentru 
cetățenii nereprezenta ți care ar putea fi mai pu țin dispuși să caute sprijin pe cont 
propriu din resurse alternative suboptime și ar economisi timp18 (economiile s-ar 
ridica la peste 1,8 milioane EUR). 
• Opțiunea de politic ă 3: având în vedere necesitatea unor resurse umane și financiare 
suplimentare, aceast ă opțiune ar genera costuri c onsiderabil mai mari decât 
opțiunea 2, atât la nivelul UE, cât și pentru statele membre. În special, un 
mecanism/o cas ă de compensare ar genera cost uri suplimentare la nivelul UE 
(minimum 112 000 EUR pe an plus costuri suplimentare legate de crearea de fi șiere 
electronice/între ținere). Finan țarea UE ar presupune co sturi de aproximativ 
16-31 milioane EUR pe o perioad ă de finanțare de 6-7 ani19. Costurile suplimentare 
pentru gestionarea fondului la nivelul UE se estimeaz ă a fi de cel pu țin 
780 000 EUR.  
                                                 
16 Din cauza cre șterii estimate a num ărului de cazuri în care sunt implica ți cetățeni ai UE nereprezenta ți. 
17 Implicarea necesar ă poate fi estimat ă la nivelul a 10 zile lucr ătoare ale unui func ționar UE per delega ție 
a Uniunii (ceea ce nu ar necesita resurse umane suplimentare). 
18 Beneficiile pentru cet ățenii UE nereprezenta ți în situa țiile normale au fost estimate pe baza a dou ă 
elemente: 1) economie de timp pentru cet ățenii neasista ți în prealabil sau pentru cet ățenii care 
beneficiaz ă de asisten ță mai rapid – aceast ă estimare se realizeaz ă pe baza salariilor zilnice medii și este 
evaluată la 60 EUR; 2) evitarea unui cost de „inconvenien ță” asociat cu primirea unei asisten țe 
suboptime sau cu nevoia de a c ăuta alte forme de asisten ță. Estimarea acestui cost are ca punct de 
plecare sistemul de compensare pentru pasagerii liniilor aeriene,  pornind de la ideea similarit ății dintre 
situația unui cet ățean care solicit ă asistență consulară și cea a unui pasager blocat pe un aeroport.   
19 În func ție de procentul (50 % sau peste) activit ăților care ar fi finan țate. 
 
RO 8   RO 7. COMPARAREA OP țIUNILOR  
Obiective/costuri: Eficacitate în 
ceea ce prive ște 
îndeplinirea 
obiectivelor Impact social și 
drepturi 
fundamentale Impact financiar 
și economic 
Opțiunea de 
politică 1: 
Situația actuală 0 0 0 
Opțiunea de 
politică 2: 
Directivă UE 
privind m ăsurile 
de coordonare și 
cooperare și 
acțiunile de 
sensibilizare ++ 
 ++ sc ăzut 
Opțiunea de 
politică 3: 
Măsuri UE de 
stabilire a unor 
noi norme și de 
consolidare în 
continuare a 
drepturilor 
cetățenilor UE ++(+/-)20 ++(+/-)21 mediu/ridicat22 
În urma unei compara ții a acestor op țiuni de politic ă, efectuat ă din punct de vedere al 
costurilor aferente și al eficacit ății în atingerea obiectivelor stabilite, opțiunea de politic ă 2 
(directivă UE privind m ăsurile de cooperare și coordonare) este identificat ă drept cea mai 
bună variantă propusă și, prin urmare, constituie opțiunea preferat ă. O directiv ă care să 
vizeze elementele propuse ar oferi o baz ă pentru un cadru st abil de cooperare și coordonare. 
Aceasta ar asigura o protec ție egală, stabilind un drept cu un con ținut clar și credibil, pe baza 
unor proceduri simplificate de coordonare și cooperare. Directiva ar putea duce la o cre ștere 
                                                 
20 În func ție de măsură: 1. Reglementarea conceptului de  „accesibilitate” prin stabilirea unui num ăr 
specific de kilometri ar putea chiar reduce eficacitatea deoarece circumstan țele locale (calitatea re țelelor 
de transport) nu ar fi suficient luate în considerare. 2. Includerea reziden ților pe termen lung, a 
refugiaților și a legaliz ării ar crește și mai mult eficacitatea (îns ă s-ar îndep ărta prea mult de cadrul 
actual). 3. Un mecanism de rambursare nu ar cre ște eficacitatea dac ă ar fi utilizat doar rareori de c ătre 
statele membre. 4. Finan țarea UE ar avea un efect benefic deoar ece statele membre ar fi mai dispuse s ă 
asiste în mod proactiv cet ățenii UE nereprezenta ți. 
21 Idem.  
22 În func ție de metoda de rambursare pentru care se opteaz ă în situații de criză: doar mecanism/cas ă de 
compensare sau și finanțare UE. A se consulta Anexa VI pentru detalii suplimentare. 
 
RO 9   RO limitată a solicitărilor, însă acestea ar fi mai concrete, av ând în vedere claritatea sporit ă a 
conținutului dreptului în cauz ă. În compara ție cu costurile totale ale asist ării resortisan ților 
proprii, costurile supl imentare ale asisten ței pentru cet ățenii UE nereprezenta ți vor continua s ă 
reprezinte o propor ție minoră; pentru evacu ările mai costisitoare, se va asigura un sistem de 
rambursare îmbun ătățit. Pentru a maximiza eficien ța acestei op țiuni, trebuie incluse m ăsuri de 
sensibilizare; având în vedere imp actul financiar, punerea în aplicare  a directivei trebuie 
însoțită de o campanie de sensibilizare extins ă. Înțelegerea deplin ă a conținutului acestui drept 
reprezintă o condiție preliminar ă. 
Opțiunea 3 este eficace în ceea ce prive ște îndeplinirea obiectivelor stabilite, în timp ce 
opțiunea 2 este doar marginal mai pu țin eficace. Includerea refugia ților și a reziden ților pe 
termen lung, precum și a legaliz ării simple a documentelor va însemna totu și o distan țare 
considerabil ă față de cadrul actual, fapt c onsiderat prematur în aceast ă etapă23. Costurile 
generate de op țiunea 3 ar fi considerabil mai ridicate decât cele estimate în cazul op țiunii 224, 
iar sinergiile cu mecanismul european de protec ție civilă nu ar fi exploatate la maximum. 
8. MONITORIZARE șI EVALUARE  
Termenul limit ă prevăzut pentru transpunerea directivei va  fi de doi ani de la data intr ării în 
vigoare. Având în vedere c ă directiva reflect ă cel puțin parțial practicile existente, perioada de 
doi este considerat ă suficientă. 
Pentru a asigura respectarea adecvat ă a dispozi țiilor directivei, se va prevedea un mecanism 
funcțional de monitorizare și evaluare. Pentru a remedia lipsa actual ă a unor date complete, 
directiva va invita statele membre s ă informeze Comisia cu privire la punerea în aplicare a 
acestui drept, inclusiv printr-o prezentare general ă anuală a statisticilor și a cazurilor 
relevante. Un raport, care urmeaz ă a fi întocmit dup ă 3 până la 5 ani de la punerea în aplicare 
a directivei, va trebui s ă conducă la efectuarea unui studiu specific care s ă pună accentul pe 
colectarea datelor. 
                                                 
23 Pentru detalii suplimentare, consulta ți informa țiile prezentate anterior (analiza impactului elementelor 
specifice ale op țiunii 3). 
24 În special dac ă s-ar opta pentru cofinan țare UE.