[pic] | COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE |

Bruxelles, 20.2.2008

COM(2007) 747 final/2

xxx

Rectificare – Elimină și înlocuiește Propunerea de Directivă a Consiliului COM(2007) 747 final din 28.11.2007. Paragraful privind principiul subsidiarității din expunerea de motive a fost modificat. Prezenta rectificare se referă la toate versiunile lingvistice.

Propunere de

DIRECTIVĂ A CONSILIULUI

de modificare a Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată în ceea ce privește tratamentul aplicat serviciilor financiare și de asigurări

(prezentată de Comisie){SEC(2007) 1554}{SEC(2007) 1555}

EXPUNERE DE MOTIVE

CONTEXTUL PROPUNERII

- Motivele și obiectivele propunerii

Propunerea are un dublu obiectiv:

- întărirea securității juridice a agenților economici și a administrațiilor fiscale naționale prin reducerea sarcinii administrative legate de corecta aplicare a normelor de scutire de TVA în cazul serviciilor financiare și de asigurări;

- reducerea impactului TVA-ului disimulat în costurile suportate de furnizorii de servicii financiare și de asigurări.

Aceste obiective pot fi atinse prin intermediul celor trei măsuri prezentate în cadrul propunerii.

- clarificarea normelor care reglementează scutirea de TVA a serviciilor financiare și de asigurări;

- extinderea opțiunii de taxare existente prin transferarea dreptului de a opta pentru taxare de la statele membre la agenții economici;

- introducerea conceptului de „grup de partajare a costurilor”, mecanism care permite agenților economici să realizeze investiții în comun și să redistribuie între membrii grupului costurile acestor investiții scutite de TVA.

Clarificarea normelor

Clarificarea normelor privind scutirea de TVA a serviciilor financiare și de asigurări are drept obiectiv garantarea unei aplicări mai uniforme a scutirii de TVA, întărind astfel securitatea juridică a agenților economici și reducând sarcina administrativă a acestora legată de respectarea normelor respective. Clarificarea se referă la următoarele aspecte:

- condițiile de aplicare a scutirii de TVA se bazează pe criterii economice obiective, nesupuse interpretării pe baza conceptelor de drept privat național, acesta fiind unul din factorii principali responsabili pentru interpretarea și aplicarea diferită în statele membre (de exemplu, o asigurare trebuie să acopere un risc și să prevadă o indemnizație sau un beneficiu); aceste criterii economice obiective garantează faptul că și noile servicii care vor apărea în viitor vor putea beneficia de scutirea de TVA, atâta timp cât îndeplinesc aceste criterii;

- noile norme introduc principiul conform căruia scutirea se referă la furnizarea oricărui element constitutiv al unui serviciu financiar sau de asigurări, dacă acest element constituie un ansamblu distinct și dispune de caracteristicile specifice și esențiale ale serviciului scutit respectiv;

- se introduce un concept comun armonizat de intermediere în cazul serviciilor financiare și de asigurări;

- noile definiții pot asigura, de asemenea, o mai mare coerență cu normele pieței interne (de exemplu, fondurile de investiții).

Propunerea de directivă este însoțită de o propunere de regulament care prezintă într-un mod neexhaustiv serviciile financiare și de asigurări care fac obiectul scutirii de TVA și pe cele care nu fac obiectul acesteia.

Opțiunea de taxare

În cadrul opțiunii de taxare extinse, agentul economic va fi cel care decide dacă dorește să fie taxat integral; în cazul în care își exercită acest drept, agentul va putea deduce TVA-ul plătit în amonte pentru investițiile sale, la fel ca orice alt agent economic. Acest sistem permite crearea unor condiții concurențiale echitabile pentru sectorul financiar, ceea ce nu s-a realizat decât de către foarte puține state membre până în prezent, care au oferit această posibilitate întreprinderilor, în condiții diferite de la un stat la altul.

În același timp, statele membre dispun astfel de flexibilitatea necesară pentru a stabili ele însele normele de aplicare a opțiunii respective, adaptând-o la structurile de control ale administrațiilor lor fiscale. Dacă va fi necesar, dispozițiile de aplicare ar putea fi adoptate la nivel comunitar în temeiul articolului 397 din directivă.

Partajarea costurilor

În cadrul modelului propus de partajare a costurilor, agenții economici, în special întreprinderile mici, și-ar putea realiza investițiile în comun (de exemplu, tehnologie informațională sau personal specializat) prin intermediul grupurilor care pot obține aceste investiții în condiții de piață mai avantajoase și pot redistribui costurile între membrii grupului, cu scutire de TVA.

- Contextul general

Definițiile serviciilor financiare și de asigurări scutite sunt depășite și au condus la o interpretare și o aplicare inegale ale acestor scutiri de către statele membre. Părțile interesate se confruntă cu o complexitate juridică semnificativă a diverselor practici administrative, ceea ce determină o incertitudine juridică pentru agenții economici și autoritățile fiscale. Această incertitudine juridică a determinat, la rândul său, o creștere a numărului de acțiuni în justiție și a sarcinilor administrative ale agenților economici și ale administrațiilor care aplică aceste scutiri. De aceea, este necesar să se clarifice normele privind scutirea de TVA a serviciilor financiare și de asigurări pentru a crea o mai mare securitate juridică și pentru a reduce sarcinile administrative ale agenților economici și ale administrațiilor fiscale. În 2006, a avut loc o consultare publică a părților interesate și s-a derulat un studiu independent „Study to increase the Understanding of the Economic Effects of the VAT Exemption for Financial and Insurance Services” (Studiu privind o mai mare conștientizare a efectelor economice ale scutirii de TVA în cazul serviciilor financiare și de asigurări), comandat de Comisie, care au confirmat această concluzie.

A doua problemă o reprezintă TVA-ul disimulat în structura costurilor serviciilor financiare și de asigurări. În sectorul serviciilor financiare și de asigurări, toți agenții economici fac eforturi pentru a-și îmbunătăți competitivitatea, dat fiind faptul că sunt din ce în ce mai mult expuși atât concurenței între ei, datorită evoluției către piața paneuropeană unică, cât și concurenței cu agenții economici stabiliți în afara Uniunii Europene. Regruparea întreprinderilor în cadrul sectorului își are originea, în mare măsură, în necesitatea unei utilizări optime a resurselor, dar strategiile de reducere a costurilor se prezintă sub diverse forme. Această evoluție este accelerată de apariția unui cadru de reglementare mai larg, în favoarea unei piețe europene integrate a serviciilor financiare, astfel cum se prevede în Planul de acțiune privind serviciile financiare. Acest cadru de reglementare sporește concurența între furnizorii de servicii financiare și de asigurări prin evoluția continuă spre crearea unor condiții echitabile. În acest context, agenții economici au elaborat o serie de tehnici de îmbunătățire a propriei competitivități, dar tehnicile de bază cel mai des întâlnite sunt următoarele:

- externalizarea activităților (având drept scop reducerea costurilor administrative și ale forței de muncă, de exemplu: depozitarul acțiunilor, sarcini administrative, etc.);

- efectuarea în comun a activităților (având drept scop partajarea costurilor, de exemplu: dezvoltarea în comun a unor sisteme și programe informatice destinate mai multor bănci, crearea unor „fabrici de credite” care pot fi asociate regrupării întreprinderilor sau pot apărea în urma acestei regrupări);

- subcontractarea (introducerea unui nivel de distribuție suplimentar pentru produsele financiare sau asigurări).

Aceste tehnici implică o diminuare a valorii create în cadru intern, activitățile respective fiind realizate de terțe părți independente și destinate furnizorilor de servicii financiare și de asigurări. Acest fapt reprezintă o problemă, deoarece astfel de servicii pot să nu mai facă obiectul scutirii de TVA a serviciilor financiare și de asigurări și, prin urmare, sunt facturate cu TVA inclus. Acest TVA este, deseori, nedeductibil pentru client, acesta neavând dreptul la deduceri deoarece el însuși furnizează servicii financiare și de asigurări scutite de TVA. Acest TVA nedeductibil devine, astfel, parte integrantă a costurilor. Propunerea conține elemente care vor reduce acest impact asupra costurilor.

- Dispozițiile în vigoare în domeniul propunerii

Articolul 135 alineatul (1) literele (a)-(g) și articolul 137 alineatul (1) litera (a) și alineatul (2).

- Coerența cu celelalte politici și obiective ale Uniunii

Acolo unde este posibil, noile definiții asigură o mai mare coerență cu normele pieței interne (de exemplu, fonduri de investiții, condiții de creditare, produse derivate).

Propunerea se înscrie în cadrul Strategiei Comisiei pentru simplificarea cadrului de reglementare (secțiunea 66 din COM(2006) 690). Atât agenții economici, cât și autoritățile fiscale din statele membre vor beneficia de pe urma acestor simplificări. Totuși, nu este posibilă cuantificarea acestor beneficii.

Propunerea va întări securitatea juridică și va reduce sarcina administrativă a agenților economici și a autorităților fiscale naționale. Dat fiind faptul că va avea un impact pozitiv asupra costurilor, nu ar trebui să aibă efecte negative asupra prețului cu amănuntul al serviciilor financiare și de asigurări.

Consultarea păr ţILOR INTERESATE şI EVALUAREA IMPACTULUI

- Consultarea părților interesate

Metode de consultare utilizate, principalele sectoare vizate și profilul general al respondenților

Seminarul Fiscalis de la Dublin din decembrie 2004 cu reprezentanți ai sectorului serviciilor financiare și de asigurări și reprezentanți ai autorităților fiscale din statele membre.

Conferința privind fiscalitatea de la Bruxelles din 11 mai 2006 cu reprezentanți ai sectorului serviciilor financiare și de asigurări și reprezentanți ai autorităților fiscale din statele membre.

Consultarea publică a părților interesate din iunie 2006.

Seminarul Fiscalis din martie 2007.

Publicarea pe site-ul web al Direcției Generale, în iunie 2007, a documentelor de lucru conținând primele proiecte legislative.

Masa rotundă cu părțile interesate din iulie 2007.

Rezumatul răspunsurilor și modul în care acestea au fost luate în considerare

Cu ocazia seminarului Fiscalis de la Dublin din decembrie 2004, agenții economici și statele membre au analizat diferitele probleme întâlnite de agenții economici, în special fenomenul externalizării, ajungându-se la concluzia comună că este necesară o inițiativă legislativă din partea serviciilor Comisiei.

În urma acestui seminar, serviciile DG TAXUD au comandat un studiu unui birou de experți independenți pentru a înțelege mai bine efectele economice ale scutirii de TVA în cazul serviciilor financiare și de asigurări și au întreprins o serie de consultări bilaterale cu statele membre și DG MARKT. Aceste consultări au avut drept rezultat elaborarea unui document de referință (document de lucru TAXUD 1802/06) care descria în linii mari problemele fundamentale identificate, precum și posibilele măsuri tehnice pentru soluționarea acestora. Documentul a fost discutat cu părțile interesate și cu statele membre cu ocazia conferinței privind fiscalitatea de la Bruxelles din mai 2006.

Un al doilea seminar Fiscalis a avut loc în martie 2007, având drept obiectiv familiarizarea agenților fiscali naționali cu politicile care implică modificări ale cadrului de reglementare și cu factorii economici care favorizează integrarea financiară transfrontalieră. Programul a inclus și chestiuni practice legate de punerea în aplicare în cadrul legislației actuale.

Proiectele legislative au făcut obiectul unor dezbateri extinse cu toate părțile interesate implicate.

O consultare deschisă s-a derulat pe internet în perioada 09/05/2006 - 09/06/2006. Comisia a primit 82 de răspunsuri. Rezultatele consultării sunt disponibile la adresahttp://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/article_2447_en.htm .

- Obținerea și utilizarea expertizei

Domeniile științifice/de expertiză în cauză

Studiu privind o mai mare conștientizare a efectelor economice ale scutirii de TVA în cazul serviciilor financiare și de asigurări (referință: TAXUD/2005/AO-006).

Metodologia utilizată

Studiu extern independent

Principalele organizații consultate/principalii experți consultați

Price Waterhouse Coopers

Sinteza avizelor primite și utilizate

Nu a fost menționată existența unor riscuri potențiale grave cu consecințe ireversibile.

Există o coerență semnificativă între concluziile studiului, analiza proprie a Comisiei din documentul de lucru TAXUD 1802/06 și reacțiile părților interesate care au participat la consultarea publică, ceea ce permite DG TAXUD să impună prioritățile necesare și să își concentreze activitatea pe găsirea celor mai adecvate soluții.

Mijloace utilizate pentru punerea la dispoziția publicului a avizelor formulate de experți

Publicarea pe site-ul web al Direcției Generale:

http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/publications/studies/index_en.htm

- Evaluarea impactului

Opțiunile avute în vedere au făcut obiectul unei descrieri detaliate în cadrul studiului de impact:

- netaxare la pagina 31

- extinderea domeniului de aplicare a serviciilor scutite la pagina 32

- limitarea uniformă a deducerii taxei în amonte la pagina 33

- opțiunea de taxare la pagina 34

- grupuri transfrontaliere în materie de TVA la pagina 37

- entități juridice unice și operațiuni transfrontaliere la pagina 37

- constituirea unui grup în materie de TVA la pagina 38

- mecanisme de partajare a costurilor la pagina 41

- nivel redus al TVA-ului pentru serviciile contractate în exterior la pagina 44

- alte opțiuni la pagina 44.

Comisia a efectuat un studiu de impact prevăzut în programul de lucru. Raportul studiului de impact poate fi consultat în documentul TAXUD 15570.

Elementele juridice ale propunerii

- Rezumatul acțiunii propuse

Propunerea constă în trei măsuri:

- clarificarea normelor care reglementează scutirea de TVA a serviciilor financiare și de asigurări;

- extinderea opțiunii de taxare existente prin transferarea dreptului de a opta pentru taxare de la statele membre la agenții economici;

- introducerea conceptului de „grup de partajare a costurilor”, mecanism care permite agenților economici să realizeze investiții în comun și să redistribuie între membrii grupului costurile acestor investiții scutite de TVA.

- Temeiul juridic

Articolul 93 din tratat.

- Principiul subsidiarității

Principiul subsidiarității se aplică în măsura în care propunerea nu este de competența exclusivă a Comunității.

Obiectivele propunerii nu pot fi realizate într-o măsură suficientă de statele membre din următoarele motive:

Normele de scutire de TVA în cazul serviciilor financiare și de asigurări fac deja obiectul dispozițiilor comunitare prevăzute la articolele 135 și 137 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului. Prin urmare, o eventuală modificare a acestor norme necesită, de asemenea, intervenția legiuitorului comunitar.

Statele membre nu pot adopta individual norme naționale noi care să nu fie coerente cu legislația comunitară.

Acțiunea individuală a statelor membre nu ar putea realiza obiectivul unei interpretări și unei aplicări armonizate ale definiției serviciilor financiare și de asigurări scutite de TVA; aplicarea eterogenă a normelor de către statele membre este cauza problemelor cu care se confruntă agenții economici.

În ceea ce privește opțiunea de taxare, doar cinci dintre statele membre o folosesc în prezent; acordarea acestui drept agenților economici în general necesită modificarea directivei.

Statele membre nu pot modifica individual legislația comunitară; numărul crescând al litigiilor dintre autoritățile fiscale ale statelor membre și agenții economici a crescut deja în mod considerabil sarcina administrativă datorată acestor autorități și le-a compromis parțial securitatea bugetară. În această situație, măsurile naționale luate de statele membre ar putea genera o spirală descendentă spre un mediu de concurență fiscală neloială.

Prin acțiunea Comunității vor fi mai bine atinse obiectivele propunerii, din următorul (următoarele) motiv(e).

Propunerea de modificare a Directivei 2006/112/CE a Consiliului realizează obiectivul unei interpretări și aplicări armonizate a definiției serviciilor financiare și de asigurări scutite de TVA. Aceasta le dă agenților economici dreptul de a opta pentru taxare și creează o modalitate de partajare a costurilor scutite de TVA; toate măsurile necesită o modificare a Directivei 2006/112/CE a Consiliului.

Există un consens între serviciile Comisiei, părțile interesate, statele membre și experții independenți că obiectivele urmărite pot fi îndeplinite numai prin intermediul legislației comunitare.

Motivele enunțate mai sus sunt explicite și demonstrează că sfera de aplicare a propunerii se limitează la obiectivele pe care statele membre nu le pot realiza individual în mod satisfăcător, însă pe care legiuitorul comunitar le poate îndeplini cu mai mult succes.

Prin urmare, propunerea respectă principiul subsidiarității.

- Principiul proporționalității

Propunerea respectă principiul proporționalității din următorul (următoarele) motiv(e).

Propunerile sunt incluse într-un proiect de directivă. În cadrul Comunității, nu poate exista decât o singură interpretare corectă a normelor privind scutirea de TVA în cazul serviciilor financiare și de asigurări. Acest obiectiv nu poate fi atins decât prin modificarea vechilor norme din Directiva 2006/112/CE. Pentru ca furnizorii de servicii financiare și de asigurări scutite de TVA să poată constitui un grup în vederea realizării investițiilor proprii în comun și redistribuirii costurilor de investiții scutite de TVA între membrii grupului, este necesară crearea unui mecanism adecvat care să poată funcționa și în cazul operațiunilor transfrontaliere. Crearea unui astfel de mecanism nu poate fi realizată decât prin modificarea Directivei 2006/112/CE.

Existența unor norme clare, bazate pe criterii economice, reduce riscul unor litigii și contribuie astfel la crearea unui mediu juridic sigur în cadrul căruia este posibilă reducerea considerabilă a sarcinilor administrative legate de demersurile pentru a determina, uneori împreună cu alte state membre, modalitatea de interpretare și aplicare a normelor.

- Alegerea instrumentelor

Instrumentele propuse: directivă.

Alte instrumente nu ar fi adecvate din următorul motiv/următoarele motive:

Directiva 2006/112/CE a Consiliului poate fi modificată doar printr-o altă directivă.

Implica ţII BUGETARE

Propunerea nu are implicații asupra bugetului comunitar.

Informa ţII SUPLIMENTARE

- Simplificare

Propunerea prevede simplificarea legislației.

Propunerea include următoarele elemente de simplificare:

- fundamentează condițiile de aplicare a scutirii de TVA pe criterii economice obiective, ceea ce face scutirea de TVA mult mai ușor de aplicat;

- precizează faptul că scutirea se referă la furnizarea oricărui element constitutiv al unui serviciu financiar sau de asigurări, dacă acest element constituie un ansamblu distinct și dispune de caracteristicile specifice și esențiale ale serviciului scutit respectiv; aceasta reduce riscul unor posibile litigii;

- introduce un concept comun armonizat referitor la intermediere în cazul serviciilor financiare și de asigurări; aceleași principii se aplică ambelor categorii de servicii.

- Tabel de corespondență

Statele membre sunt obligate să comunice Comisiei textul dispozițiilor de drept intern care transpun directiva, precum și un tabel de corespondență între respectivele dispoziții și prezenta directivă.

2007/0267 (CNS)

Propunere de

DIRECTIVĂ A CONSILIULUI

de modificare a Directivei 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată în ceea ce privește tratamentul aplicat serviciilor financiare și de asigurări

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 93;

având în vedere propunerea Comisiei[1],

având în vedere avizul Parlamentului European[2],

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European[3],

întrucât:

(1) Sectorul serviciilor financiare contribuie în mod semnificativ la creștere, competitivitate și crearea de locuri de muncă, dar poate juca acest rol doar în condiții concurențiale neutre pe piața internă. Este necesar să se creeze un cadru care să ofere securitate juridică în ceea ce privește tratamentul în materie de taxă pe valoarea adăugată (TVA) al produselor financiare și al comercializării și gestionării acestora.

(2) Normele actuale care reglementează scutirea de TVA a serviciilor financiare și de asigurări, stabilite prin Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată[4] sunt depășite și au condus la o interpretare și aplicare inegale. Complexitatea normelor și diversitatea practicilor administrative creează o insecuritate juridică pentru agenții economici și autoritățile fiscale. Această insecuritate a generat un număr mare de litigii și a sporit sarcinile administrative. De aceea, este necesar să se precizeze care sunt serviciile financiare și de asigurări scutite, întărind astfel securitatea juridică și reducând sarcinile administrative ale agenților economici și ale autorităților.

(3) Pentru a asigura neutralitatea taxei, scutirile trebuie să fie legate de natura serviciilor în cauză, pe baza unor criterii economice obiective, și nu de persoanele care le furnizează.

(4) Insecuritatea apare, în special, în cazul în care agenții economici externalizează activități către persoane independente sau realizează în comun aceste activități. Pentru a evita o astfel de insecuritate, trebuie să se precizeze faptul că activitățile care reprezintă un element constitutiv al unui serviciu financiar sau de asigurări, constituind un ansamblu distinct și dispunând de caracteristicile specifice și esențiale ale serviciului scutit, fac obiectul scutirii aplicate serviciului respectiv.

(5) Serviciile financiare și de asigurări necesită forme similare de intermediere. Prin urmare, este necesar ca intermedierea în cazul serviciilor financiare și intermedierea în cazul serviciilor de asigurări să fie tratate în mod similar.

(6) Actualizarea normelor care reglementează scutirea de TVA a serviciilor financiare și de asigurări are drept scop, de asemenea, asigurarea coerenței cu dispozițiile de pe piața internă, în special Planul de acțiune privind serviciile financiare[5] și normele aplicabile organismelor de plasament colectiv în valori mobiliare. Cu toate acestea, pentru a respecta cerința unei interpretări stricte a scutirilor de TVA, este necesar, în unele cazuri, ca definițiile referitoare la serviciile financiare și de asigurări scutite să fie mai restrictive decât definițiile prevăzute în normele aplicabile pieței interne.

(7) Furnizorii de servicii financiare și de asigurări sunt din ce în ce mai în măsură să direcționeze TVA-ul în amonte aferent costurilor suportate de aceștia către prestațiile impozabile pe care le furnizează. În cazul în care serviciile pe care le oferă au un preț unitar, este foarte ușor ca furnizorii să stabilească baza de impozitare pentru aceste servicii. Prin urmare, este necesar să se extindă posibilitatea de a opta pentru taxare și în cazul unor astfel de agenți economici.

(8) Prin consolidarea cooperării transfrontaliere, furnizorii de servicii financiare și de asigurări își pot îmbunătăți competitivitatea și pot contribui la realizarea pieței interne. Sub rezerva principiului neutralității fiscale, agenții economici în cauză trebuie să beneficieze de dreptul de a opta pentru taxare și de a coopera pe baza partajării costurilor.

(9) Prin urmare, Directiva 2006/112/CE ar trebui modificată în consecință,

ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:

Articolul 1

Directiva 2006/112/CE se modifică după cum urmează:

(1) Articolul 135 se modifică după cum urmează:

(a) La alineatul (1), literele (a)-(g) se înlocuiesc cu următorul text:

„(a) operațiuni de asigurare și reasigurare;

(b) acordarea de credite și garantarea datoriilor rezultate din acordarea de credite;

(c) operațiuni privind depozitele financiare și administrarea conturilor;

(d) operațiuni de schimb valutar și furnizarea de lichidități;

(e) furnizarea de valori mobiliare;

(f) intermedierea în operațiunile de asigurare și tranzacțiile financiare menționate la literele (a)-(e);

(g) gestionarea fondurilor de investiții;”

(b) Se introduc următoarele alineate (1a), (1b) și (1c):

„1a. Scutirea prevăzută la alineatul (1) literele (a)-(e) se referă la furnizarea oricărui element constitutiv al unui serviciu financiar sau de asigurări, dacă acest element constituie un ansamblu distinct și dispune de caracteristicile specifice și esențiale ale serviciului scutit respectiv.

1b. În cazul în care o operațiune complexă include un element de asigurare stipulat separat, asigurarea este considerată ca un serviciu distinct scutit în temeiul alineatului (1) litera (a).

1c. În cazul în care furnizarea de bunuri sau servicii include acordarea unui credit care nu este stipulat separat, acordarea creditului nu este considerată ca un serviciu distinct scutit în temeiul alineatului (1) litera (b).

(2) Se introduce articolul 135a după cum urmează:

„Articolul 135a

În scopul aplicării scutirilor prevăzute la articolul 135 alineatul (1) literele (a)-(g), se utilizează următoarele definiții:

(1) „operațiuni de asigurare și reasigurare” înseamnă un angajament prin care o persoană este obligată, în schimbul achitării unei anumite sume, să furnizeze unei alte persoane, în cazul materializării unui risc, o indemnizație sau un beneficiu stabilite prin angajament;

(2) „acordarea de credite” înseamnă împrumutul unei sume de bani sau promisiunea împrumutului unei sume de bani;

(3) „garantarea datoriilor” înseamnă acceptarea răspunderii pentru datoriile unei alte persoane;

(4) „depozit financiar” înseamnă depunerea de fonduri bănești într-un cont deschis în numele depozitarului, care își păstrează drepturile asupra depozitelor sale, aceste depozite fiind rambursate depozitarului în conformitate cu dispozițiile legale și contractuale aplicabile;

(5) „administrarea conturilor” înseamnă administrarea unui cont financiar pentru un client;

(6) „operațiuni de schimb valutar” înseamnă furnizarea de servicii prin care o persoană schimbă dintr-o monedă în alta monede sau bancnote utilizate în mod normal ca mijloace legale de plată, ori depozitele sau sumele aflate într-un cont financiar pe baza ratelor de schimb ale monedelor diferitelor state;

(7) „lichidități” înseamnă bancnote sau monede utilizate în mod normal ca mijloace legale de plată sau mijloace de plată utilizabile în comerț;

(8) „furnizarea de valori mobiliare” înseamnă furnizarea de instrumente negociabile, altele decât instrumentele prin care se stabilește proprietatea asupra bunurilor sau drepturilor menționate la articolul 15 alineatul (2), reprezentând o valoare financiară și reflectând una sau mai multe din situațiile următoare:

(a) deținerea de participații la capitalul unei societăți sau al unei alte asociații;

(b) statutul creditorului în ceea ce privește datoriile;

(c) participații la organismele de plasament colectiv care investesc în valori mobiliare menționate la literele (a) sau (b), la alte instrumente financiare scutite menționate la articolul 135 alineatul (1) literele (a)-(d) sau la alte organisme de plasament colectiv;

(9) „intermedierea în operațiunile de asigurare și tranzacții financiare” înseamnă furnizarea de servicii de către un intermediar terț către o parte contractantă și remunerată de aceasta din urmă ca act de intermediere distinct în cadrul operațiunilor de asigurare sau al tranzacțiilor financiare menționate la articolul 135 alineatul (1) literele (a)-(e);

(10) „fonduri de investiții” înseamnă organismele de plasament colectiv care investesc în instrumentele financiare scutite menționate la articolul 135 alineatul (1) literele (a)-(e), precum și în valori imobiliare;

(11) „gestionarea fondurilor de investiții” se referă la activitățile destinate realizării obiectivelor fondului de investiții în cauză.”

(3) La articolul 137 alineatul (1), se elimină litera (a).

(4) Se introduc următoarele articole 137a și 137b:

„Articolul 137a

1. Începând cu 1 ianuarie 2012, statele membre acordă persoanelor impozabile dreptul de a opta pentru taxarea serviciilor menționate la articolul 135 alineatul (1) literele (a)-(g).

2. Consiliul adoptă măsurile necesare pentru punerea în aplicare a alineatului (1) în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 397. Atâta timp cât Consiliul nu adoptă aceste măsuri, statele membre pot stabili norme detaliate pentru exercitarea opțiunii de taxare menționate la alineatul (1).

Articolul 137b

Statele membre exonerează de la plata TVA serviciile furnizate de un grup de persoane impozabile și destinate membrilor grupului, în cazul în care sunt întrunite următoarele condiții:

(1) grupul în sine și toți membrii acestuia sunt stabiliți sau își au reședința în Comunitate;

(2) grupul desfășoară o activitate autonomă și acționează ca o entitate independentă în raporturile cu membrii săi;

(3) membrii grupului furnizează servicii scutite în temeiul articolului 135 alineatul (1) literele (a)-(g) sau alte servicii pentru care nu sunt considerați persoane impozabile;

(4) serviciile furnizate de grup sunt destinate doar membrilor săi și sunt necesare pentru a permite acestora din urmă furnizarea de servicii scutite în temeiul articolului 135 alineatul (1) literele (a)-(g);

(5) grupul solicită de la membrii săi doar rambursarea exactă a cotei care le revine din cheltuielile comune, exclusiv ajustările prețului de transfer efectuate în scopul taxării directe.”

(5) La articolul 174 alineatul (2), litera (c) se înlocuiește cu următorul text:

„(c) volumul cifrei de afaceri aferente tranzacțiilor financiare menționate la articolul 135 alineatul (1) literele (b)-(g), în cazul în care aceste tranzacții sunt accesorii.”

Articolul 2 Transpunerea

1. Statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până cel târziu la 31 decembrie 2009. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul actelor respective și un tabel de corespondență între actele respective și prezenta directivă.

Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.

2. Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.

Articolul 3

Prezenta directivă intră în vigoare în a […] zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .

Articolul 4

Prezenta directivă se adresează statelor membre.

Adoptată la Bruxelles, […]

Pentru Consiliu

Președintele […]

[1] JO C , , p. .

[2] JO C , , p. .

[3] JO C , , p. .

[4] JO L 347, 11.12.2006, p. 1. Directivă modificată prin Directiva 2006/138/CE (JO L 384, 29.12.2006, p. 92).

[5] COM(1999) 232.