RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 168/3

Raportul final al consilierului-auditor în cazul COMP/39.406 – Conducte marine

(în temeiul articolelor 15 și 16 din Decizia 2001/462/CE, CECO a Comisiei din 23 mai 2001 privind mandatul consilierilor-auditori în anumite proceduri din domeniul concurenței – JO L 162, 19.6.2001, p. 21)

2009/C 168/03

Proiectul de decizie în cazul menționat anterior necesită următoarele observații.

INTRODUCERE

Conductele marine sunt utilizate pentru încărcarea petrolului și a altor produse petroliere din instalațiile din larg pe nave și pentru descărcarea acestora înapoi în instalații din larg. În decembrie 2006, Comisia a primit o cerere de imunitate din partea unui producător de conducte marine și a efectuat inspecții neanunțate la sediile mai multor alți producători și la o agenție de consultanță, precum și o percheziție la o locuință privată în mai 2007. Inspecțiile au fost urmate de cereri de clemență. Pe baza informațiilor colectate, Comisia a ajuns la concluzia preliminară că șase grupuri de întreprinderi participaseră la o încălcare unică și continuă a articolului 81 din tratat și a articolului 53 din Acordul privind SEE în diferite perioade de timp între 1 aprilie 1986 și 2 mai 2007 prin (i) alocarea contractelor atribuite prin licitație și a clienților, (ii) fixarea prețurilor, cotelor și condițiilor de vânzare și (iii) schimbul de informații sensibile cu privire la conductele marine.

Comunicarea privind obiecțiunile și termenul de răspuns

La 29 aprilie 2008, Comisia a notificat o comunicare privind obiecțiunile („CO”) următoarelor părți: Bridgestone Industrial Ltd și societății-mamă a acesteia în ultimă instanță, Bridgestone Corporation („Bridgestone”), Yokohama Rubber Company Ltd („Yokohama”), Dunlop Oil and Marine Ltd („DOM”) și societăților-mamă ale acesteia ContiTech AG („ContiTech”) și Continental AG („Continental”), Trelleborg Industrie SAS și societății-mamă Trelleborg AB („Trelleborg”), Parker ITR Sri („Parker ITR”) și societății-mamă a acesteia Parker Hannifin Corporation („Parker Hannifin”) și Manuli Rubber Industries SpA („Manuli”).

Destinatarilor CO li s-a acordat inițial un termen-limită de șase săptămâni pentru a răspunde la CO, începând din ziua următoare celei în care au fost informați de disponibilitatea DVD-ului. În urma unor cereri motivate, am acordat o prelungire a termenului cu două săptămâni pentru Bridgestone, Parker și Manuli și o prelungire de opt zile pentru DOM.

Accesul la dosar

Părților li s-a permis accesul la dosar prin intermediul DVD-ului pe care l-au primit între 30 aprilie și 5 mai 2008. Declarațiile orale ale solicitantului imunității și ale solicitanților clemenței au fost puse la dispoziție la sediul Comisiei.

La 18 iunie 2008, Bridgestone mi-a adresat o scrisoare în legătură cu anumite documente la care se făcea referire în CO. CO făcea referire la două dischete găsite la sediul unei agenții de consultanță care conțineau „mai multe zeci de comunicări” (faxuri) între membrii cartelului cu privire la alocarea licitațiilor. Cu toate acestea, dosarul cazului în sine nu conținea decât o captură de ecran a unei liste și câteva extrase din faxurile menționate în listă. În opinia Bridgestone, acest aspect îi îngrădea drepturile de apărare. După examinarea dosarului, am concluzionat că respectiva captură de ecran nu poate fi utilizată ca „probă generală” împotriva părților, deoarece faxurile individuale din listă (cu anumite excepții) nu erau puse la dispoziție, iar părțile nu aveau posibilitatea de a face observații cu privire la fiecare dintre acestea. În proiectul de decizie, Comisia face referire numai la faxurile din dosar care au fost puse la dispoziția părților.

Nu mi s-a adus la cunoștință niciun alt aspect referitor la accesul la dosar.

Audierea orală

Audierea orală a avut loc la 23 iulie 2008, cu participarea reprezentanților Yokohama, Manuli, Bridgestone, Parker și Trelleborg. DOM și societățile-mamă ale acesteia au renunțat la dreptul la audiere orală.

PROIECTUL DE DECIZIE

În proiectul de decizie, Comisia constată că, deși cartelul a avut o perioadă în care activitățile sale au fost limitate, între 13 mai 1997 și 11 iunie 1999 (între 13 mai 1997 și 21 iunie 1999 în cazul Trelleborg și între 13 mai 1997 și 9 mai 2000 în cazul Manuli), continuitatea cartelului este evidentă înainte și după aceste date și, astfel, încălcarea trebuie considerată unică și continuă. Comisia consideră că destinatarii sunt responsabili pentru perioada de activitate limitată, însă această perioadă nu a fost luată în considerare la calculul amenzilor.

Comisia a constatat, de asemenea, că, în contradicție cu constatările CO, este posibilă prescrierea participării Manuli în cadrul cartelului înainte de 3 septembrie 1996. Comisia a decis, în mod discreționar, să nu impună o amendă pentru Manuli pentru perioada încheiată la 1 august 1992. De asemenea, Comisia a hotărât că teoria succesiunii economice nu se aplică în cazul DOM și, prin urmare, societatea a fost considerată responsabilă numai de la data la care a intrat în posesia activelor întreprinderii de conducte marine.

În opinia mea, proiectul de decizie face referire numai la obiecțiile cu privire la care părților li s-a acordat posibilitatea de a-și face cunoscute opiniile.

CONCLUZIE

Consider că dreptul tuturor participanților la proceduri de a fi audiați a fost respectat în acest caz.