1.Context general

Directivele privind achizițiile publice reglementează procedurile de atribuire și aspecte limitate ale executării contractelor publice și contractelor de concesiune care depășesc anumite praguri. Valoarea estimată a ofertelor publicate pe „Tenders Electronic Daily” (TED) în 2014 s-a ridicat la 421,31 miliarde EUR, reprezentând 3,32 % din PIB-ul UE . Piețele de achiziții deschise și bine reglementate contribuie la o utilizare mai eficace a resurselor publice și la îmbunătățirea calității achizițiilor publice.

Experiența dobândită în ceea ce privește directivele privind achizițiile publice a arătat că, pentru a îndeplini pe deplin obiectivele acestora, operatorii economici trebuie să fie capabili să își exercite drepturile conferite de directivele respective în întreaga UE. În consecință, directivele privind căile de atac (Directiva 89/665/CEE și Directiva 92/13/CEE, astfel cum au fost modificate prin Directiva 2007/66/CE ) au fost adoptate ca măsuri de sprijin. Directivele menționate au avut ca scop să asigure că, pe baza standardelor minime ale UE privind căile de atac, operatorii economici din întreaga UE au acces la proceduri rapide și eficace pentru căile de atac în cazurile în care consideră că atribuirea contractelor a fost efectuată prin încălcarea directivelor privind achizițiile publice. Prin urmare, directivele privind căile de atac sunt o piesă esențială în peisajul achizițiilor publice și un exemplu unic în dreptul Uniunii de aplicare deplină a drepturilor UE la nivel național.

Directivele privind căile de atac permit introducerea de acțiuni atât înainte de semnarea contractului (căi de atac precontractuale), cât și după (căi de atac postcontractuale). Căile de atac precontractuale includ dreptul la măsuri provizorii, un termen suspensiv obligatoriu între decizia de atribuire și încheierea contractului și cerința de suspendare a procedurii de atribuire în timp ce calea de atac este investigată, pentru a preveni atribuirea contractului. Căile de atac postcontractuale au ca scop declararea unui contract existent ca fiind lipsit de efecte și/sau furnizarea de compensație (în special daune-interese) părților afectate după semnarea contractului în cauză. În plus, alte elemente-cheie ale directivelor privind căile de atac sunt informările automate ale ofertanților cu privire la motivul pentru care nu au avut succes, regimul termenelor de introducere a acțiunilor și sancțiunile alternative (și anume, reducerea duratei contractului sau aplicarea de amenzi) atunci când declararea lipsei de efecte nu este adecvată.

Directivele privind căile de atac prevăd că, în special în ceea ce privește sancțiunile alternative și termenele introduse prin Directiva 2007/66/CE, Comisia revizuiește punerea lor în aplicare și raportează Parlamentului European și Consiliului cu privire la eficacitatea acestora. În plus, în anul 2013 s-a decis efectuarea unei evaluări a directivelor respective în cadrul Programului privind o reglementare adecvată și funcțională (REFIT) al Comisiei. Prezentul raport este prezentat Parlamentului și Consiliului în vederea îndeplinirii obligației juridice de raportare către Parlament și Consiliu și de comunicare a rezultatelor evaluării REFIT. Documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește prezentul raport furnizează detalii suplimentare cu privire la evaluarea efectuată.

Pentru pregătirea prezentului raport au fost utilizate următoarele surse de informații:

•Studiul „Economic efficiency and legal effectiveness of review and remedies procedures for public contracts” (Eficiența economică și eficacitatea juridică a procedurii de revizuire și a căilor de atac pentru contractele de achiziții publice);

•o consultare publică online deschisă care a vizat colectarea de probe cu privire la funcționarea și valoarea adăugată a directivelor privind căile de atac;

•consultări cu statele membre;

•o serie de consultări specifice cu experți și practicieni în soluționarea litigiilor în materie de achiziții publice; și

•o revizuire a legislației și jurisprudenței naționale.

În plus față de evaluarea performanței politice a directivelor, evaluarea în cadrul REFIT plasează un accent specific pe caracterul adecvat al directivelor privind căile de atac pentru scopul stabilit, reduc la minimum costurile și sarcinile aferente și sporesc la maxim potențialul de simplificare.

În prezent, nu există sisteme de monitorizare și evaluare la nivelul UE a căilor de atac din statele membre. Datele pentru căile de atac privind contractele publice care depășesc pragurile introduse în fiecare stat membru nu sunt colectate într-un mod structurat, coerent și sistematic care să permită analizarea rezultatelor obținute într-un mod automat și ușor de comparat. Din acest motiv, măsurarea corespunzătoare sau estimarea efectelor directivelor privind căile de atac este dificilă și necesită acțiuni suplimentare (de exemplu, colectarea unică a datelor și analiza manuală, astfel cum a fost cazul în prezenta evaluare).

2.Punerea în aplicare de către statele membre

Directivele privind căile de atac au fost transpuse complet de către toate statele membre. Cu toate acestea, au fost identificate întârzieri semnificative și larg răspândite în ceea ce privește transpunerea Directivei de modificare 2007/66/CE (pentru detalii, a se vedea anexa 5 la documentul de lucru al serviciilor Comisiei). Având în vedere nivelul minim de armonizare introdus prin directivele privind căile de atac, statele membre au adoptat norme naționale diferite din punct de vedere al domeniului de aplicare și al naturii lor, având în vedere tradițiile lor juridice respective.

Drept consecință, o varietate de organisme de control jurisdicțional au fost stabilite în fiecare stat membru. În 14 state membre există un organism administrativ de control jurisdicțional responsabil cu achizițiile publice, fie că este sau nu specializat. În celelalte state membre, un organism de control jurisdicțional existent este responsabil cu revizuirea procedurilor de achiziții publice.

Toate statele membre impun ca procedura de revizuire să fie disponibilă pentru oricine are sau a avut un interes în obținerea unui anumit contract și oricine a fost prejudiciat sau riscă să fie prejudiciat printr-o presupusă încălcare. În plus, unele state membre prevăd, de asemenea, că asociațiile sau organismele care nu acționează ca operatori economici sunt eligibile să inițieze o procedură de revizuire. Acestea pot include asociații profesionale sau autoritatea de concurență.