·digitalizarea continuă, automatizarea, inteligența artificială și nevoia de a fi în pas cu progresul tehnologic;

·viitorul pieței muncii, impactul acesteia asupra condițiilor de muncă și nevoile viitoare în materie de competențe și capabilități;

·modernizarea statelor sociale europene, incluziunea socială și nevoia de partajare a beneficiilor creșterii economice, precum și reducerea inechităților, inclusiv disparitatea de gen;

·tendințele demografice, îmbătrânirea forței de muncă și nevoia de integrare a unei populații migrante diversă din punct de vedere cultural;

·noi modele în materie de comunicare, platforme de comunicare socială, fenomenul știrilor false, necesitatea de a se promova educația în domeniul mass mediei în rândul tuturor cetățenilor, precum și

·escaladarea populismului și a xenofobiei, riscul radicalizării violente și nevoia de consolidare a sentimentului de apartenență comună.

Educația și cultura pot și ar trebui să fie parte din soluția la multe dintre aceste provocări și furnizează mijloace de valorificare a oportunităților pe care le oferă aceste provocări:

·educația reprezintă baza unei forțe de muncă productive și creatoare, forța motrice pentru cercetare-dezvoltare și inovare, având capacitatea de a orienta evoluțiile tehnologice și digitale, și nu de a reacționa la acestea; educația și formarea dotează oamenii cu competențele de care au nevoie pe piața muncii și îi ajută să răspundă la circumstanțe în schimbare, la modificări structurale sau la perturbări; educația, formarea, perfecționarea și recalificarea profesională contribuie la facilitarea tranziției de la un loc de muncă la altul; educația și formarea oferă oamenilor șansa de a crea ei înșiși locuri de muncă; o forță de muncă înalt calificată și flexibilă constituie coloana vertebrală a unei economii reziliente care gestionează bine șocurile și îndeplinește un rol proactiv în economia mondială.

·Educația și formarea reprezintă, de asemenea, calea cea mai bună pentru a se asigura o capacitate mai mare de inserție profesională și pentru a ajuta oamenii să obțină locuri de muncă decente. Educația și formarea oferă cea mai bună protecție împotriva șomajului, sărăciei și excluziunii sociale. Atunci când este de bună calitate și incluzivă, educația primită începând din anii copilăriei constituie fundamentul coeziunii sociale, al mobilității sociale și al unei societăți echitabile.

·În același timp, educația și cultura contribuie la o Europă în care este plăcut să trăiești, să studiezi și să lucrezi, un spațiu al libertății și al valorilor comune, care sunt reflectate în drepturile fundamentale și într-o societate deschisă. Educația constituie baza unei cetățenii active și contribuie la prevenirea populismului, xenofobiei și radicalizării violente.

·Diversitatea culturală a Europei reprezintă o valoare care stimulează creativitatea și inovarea și, în același timp, ea reprezintă un spațiu comun care constituie trăsătura distinctă a modului de viață european. Datorită rolului esențial al educației și culturii, oamenii (i) se pot cunoaște mai bine dincolo de frontiere, (ii) pot trăi experiența modului de viață european și pot cunoaște ce înseamnă să fii „european”. Înțelegerea și păstrarea patrimoniului și diversității noastre culturale reprezintă o condiție prealabilă pentru conservarea comunității noastre culturale, a valorilor noastre comune și a identității noastre comune.

2. Stimularea mobilității și facilitarea cooperării transfrontaliere

Oamenii din Europa sunt liberi să studieze, să lucreze, să călătorească și să facă schimb de idei. Proiectul european a însemnat întotdeauna depășirea frontierelor și înlesnirea libertății de mișcare. Astăzi, piața internă este o realitate în ceea ce privește bunurile, dar nu și pentru educație și cultură. Pe de altă parte, constatăm un interes tot mai mare, chiar din partea comunităților educaționale și culturale, pentru cooperarea și mobilitatea transfrontaliere, atât pentru cei care studiază, cât și pentru operele culturale și creative din toate statele membre.

Unul dintre obstacolele identificate în calea mobilității studenților este faptul că, în pofida procesului de la Bologna și a altor cadre de cooperare care se desfășoară sub egida Consiliului Europei, diplomele școlare din învățământul superior nu sunt recunoscute imediat în alte state membre, ceea ce înseamnă că tinerii sunt împiedicați, fără niciun temei justificat, să studieze sau să lucreze în altă țară. Prin urmare, acest lucru înseamnă că s-a pierdut șansa de a le oferi tinerilor o educație bună și că s-a ridicat o barieră în calea fluxului de idei, ceea ce afectează activitatea universităților, cercetarea și inovarea. De asemenea, acest lucru înseamnă că persistă obstacolul în calea unei piețe europene a muncii cu adevărat integrate.

Există multe obstacole administrative și birocratice care împiedică universitățile, instituțiile de învățământ superior și furnizorii de formare să își desfășoare activitatea la nivel transfrontalier în bune condiții. În plus, programele de studii și de formare care conduc la obținerea calificărilor recunoscute în mod automat în mai multe țări sunt în continuare o excepție. Acest lucru îngreunează viața absolvenților și constituie un obstacol pentru universități, care trebuie să se ocupe mai degrabă de aspectele administrative decât să se concentreze pe excelență.

Conform clasificărilor internaționale, doar 10 din primele 50 de universități din lume se află în UE. Este important ca Europa să rămână un spațiu atractiv pentru studiu și ca, în viitor, tot mai multe universități europene să fie în fruntea clasificărilor la nivel internațional. Pentru sprijinirea excelenței în rândul instituțiilor noastre de învățământ superior și pentru dezvoltarea sentimentului nostru de apartenență la UE, bugetul UE finanțează un număr redus de instituții europene de învățământ superior care oferă educație cu privire la aspecte europene: European University Institute din Florența, College of Europe (Bruges și Natolin), European Institute of Public Administration din Maastricht, Academy of European Law din Trier și Centre International de Formation Européenne din Nisa. Din aceleași motive, instituțiile UE și statele membre ar trebui să sprijine înființarea School of European and Transnational Governance (Școala de guvernanță europeană și transnațională) în Florența, care ar urma să asigure formare în domeniul afacerilor europene pentru managerii din administrațiile naționale, sectorul privat și societatea civilă. UE sprijină, de asemenea, Institutul European de Inovare și Tehnologie (European Institute of Innovation and Technology - EIT), care sprijină mințile creatoare să dezvolte noi idei și proiecte antreprenoriale.

UE a înregistrat deja rezultate excelente în ceea ce privește promovarea activă a mobilității, începând cu studenții universitari, dar incluzând și elevi din învățământul secundar, elevi din învățământul profesional, tineri profesioniști, dar și profesori, grație programului Erasmus+. Cu puțin timp în urmă, Comisia a lansat Corpul european de solidaritate, care oferă noi oportunități în materie de voluntariat, stagii de formare și locuri de muncă pentru tineri din UE cu vârste cuprinse între 18 și 30 de ani. În 2017, proiectul Move2Learn Learn2Move a oferit tinerilor europeni șansa de a descoperi și a învăța ce înseamnă Europa.

Exemplul cel mai elocvent de acțiune a UE menită să stimuleze mobilitatea îl reprezintă diferitele generații ale programului Erasmus+, unul dintre cele mai populare programe europene. În cursul celor 30 de ani de funcționare, programul Erasmus+ a ajutat 9 milioane de oameni să studieze, să se formeze, să predea ori să fie voluntari într-o altă țară. Oamenii vorbesc despre o „generație Erasmus”. Rezultatele arată că oamenii care au participat la programul Erasmus au șanse excelente pe piața muncii. În era globalizării, astfel de experiențe sunt menite să devină și mai valoroase. Cu toate acestea, în prezent persistă situația în care numai 3,7 % din tineri au șansa de a lua parte la o astfel de mobilitate. Este adevărat, de asemenea, faptul că mobilitatea în afara acestor cadre bine instituite este în continuare dificilă, din motivele prezentate mai sus.

Dacă liderii europeni și cetățenii lor își doresc o Europă deschisă, în care mobilitatea pentru învățare să constituie norma, și dacă Europa vrea să rămână un continent al excelenței, un spațiu atractiv pentru a studia, a cerceta și a lucra, atunci a venit timpul să acționăm pentru realizarea unui Spațiu european al educației. Deși competențele Uniunii în domeniul educației și culturii nu permit, în mod evident, armonizarea, la fel ca în alte domenii, acțiunea la nivelul UE întemeiată pe cooperare este nu doar posibilă, ci și de dorit.