RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene CE 341/29

Miercuri, 10 februarie 2010

Promovarea bunei guvernanțe în chestiuni fiscale

P7_TA(2010)0020

Rezoluția Parlamentului European din 10 februarie 2010 referitoare la promovarea bunei guvernanțe în chestiuni fiscale (2009/2174(INI))

2010/C 341 E/07

Parlamentul European,

având în vedere Comunicarea Comisiei din 28 aprilie 2009 privind promovarea bunei guvernanțe în chestiuni fiscale (COM(2009)0201),

având în vedere Comunicarea Comisiei din 31 mai 2006 privind necesitatea elaborării unei strategii coordonate pentru intensificarea luptei împotriva fraudei fiscale (COM(2006)0254),

având în vedere Rezoluția sa din 2 septembrie 2008 referitoare la o strategie coordonată pentru intensificarea luptei împotriva fraudei fiscale (1),

având în vedere Comunicarea Comisiei din 25 octombrie 2005 privind contribuția politicilor fiscale și vamale la Strategia de la Lisabona (COM(2005)0532),

având în vedere hotărârea Curții de Justiție a Comunităților Europene în cauza C-255/02 din 21 februarie 2006 (Halifax și alții/Commissioners of Customs and Excise) în care Curtea a decis că A șasea directivă TVA (Directiva 77/388/CEE) exclude dreptul unei persoane impozabile de a deduce TVA-ul din amonte în cazul în care tranzacțiile din care derivă acel drept constituie o practică abuzivă,

având în vedere hotărârea Curții de Justiție a Comunităților Europene în cauza C-524/04 din 13 martie 2007 (Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue) în care Curtea a decis că articolul 43 din Tratatul CE nu exclude posibilitatea ca un stat membru să adopte dispoziții legale prin care să limiteze dreptul de stabilire în cazul unui aranjament corporatist pur artificial, creat doar din motive fiscale,

având în vedere recomandările formulate în Concluziile Consiliului din 14 mai 2008 referitoare la aspectele fiscale aferente acordurilor care urmează să fie încheiate de Comunitate și de statele sale membre cu țările terțe,

având în vedere propunerea Comisiei din 13 noiembrie 2008 de directivă a Consiliului de modificare a Directivei 2003/48/CE privind impozitarea veniturilor din economii sub forma plăților de dobânzi (COM(2008)0727),

având în vedere propunerea Comisiei din 2 februarie 2009 de directivă a Consiliului privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal (COM(2009)0029),

având în vedere propunerea Comisiei din 2 februarie 2009 de directivă a Consiliului privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor reprezentând impozite, taxe și alte măsuri (COM(2009)0028),

având în vedere propunerea Comisiei din 30 aprilie 2009 de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind administratorii fondurilor de investiții alternative și de modificare a Directivelor 2004/39/CE și 2009/…/CE (COM(2009)0207),

având în vedere Recomandarea Comisiei către Consiliu de autorizare a Comisiei să deschidă negocieri pentru acorduri între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Principatul Andorra, Principatul Monaco și Republica San Marino, pe de altă parte, pentru a lupta împotriva fraudei și oricărei alte activități ilegale care aduce atingere intereselor financiare ale acestora și a asigura cooperarea administrativă prin schimbul de informații în domeniul fiscal, precum și de autorizare a Comisiei să deschidă negocieri pentru un acord între Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, pentru a lupta împotriva fraudei fiscale directe și evaziunii fiscale directe și a asigura cooperarea administrativă prin schimbul de informații în domeniul fiscal (SEC(2009)0899),

având în vedere declarația G-20 în urma Summitului privind piețele financiare și economia mondială de la Washington din 15 noiembrie 2008,

având în vedere concluziile Președinției în urma reuniunii Consiliului European din 19 și 20 martie 2009,

având în vedere declarația G-20 în urma Summitului privind planul mondial de redresare și reformă de la Londra din 2 aprilie 2009,

având în vedere Concluziile Consiliului publicate după reuniunile sale din 9 iunie 2009 și 20 octombrie 2009,

având în vedere Concluziile Președinției în urma reuniunii Consiliului European din 18 și 19 iunie 2009,

având în vedere Declarația miniștrilor de finanțe G-8 de la Lecce, Italia, din 13 iulie 2009,

având în vedere Declarația liderilor G-20 emisă la reuniunea de la Pittsburgh din 24 și 25 septembrie 2009,

având în vedere articolul 8 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene,

având în vedere Raportul Biroului Statelor Unite pentru responsabilitate guvernamentală (2007), Raportul Biroului național britanic de audit (2008) și Raportul Consiliului de prelevări obligatorii (2009) care revelă, printre altele, că cca o treime din cele 700 cele mai mari corporații din Regatul Unit nu au plătit niciun impozit în 2005 și 2006, că 25 % din companiile americane care dețin active în valoare de peste 250 de milioane USD sau au venituri mai mari de 50 de milioane USD pe an nu au plătit, de asemenea, nici un impozit între 1998 și 2005 și că cele mai mari corporații din Franța plătesc în prezent un impozit de 8 % din beneficiile reale medii, chiar dacă rata oficială a impozitului este de 33 %;

având în vedere articolul 48 din Regulamentul său de procedură,

având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri economice și monetare (A7-0007/2010),

A. întrucât există un consens global la nivel comunitar și internațional conform căruia buna guvernanță în chestiuni fiscale este echivalentă cu transparența, schimbul de informații și concurența fiscală loială;

B. întrucât lipsa bunei guvernanțe în chestiuni fiscale încurajează frauda și evaziunea fiscală și are consecințe grave asupra bugetelor statelor membre și a sistemului de resurse al UE, costurile estimate în UE ridicându-se la 2,5 % din PIB-ul anual; întrucât întreprinderile cinstite sunt dezavantajate din punctul de vedere al concurenței din cauza fraudei fiscale; întrucât buna guvernanță în chestiuni fiscale ar trebui să aibă drept rezultat punerea mai multor resurse la dispoziția statelor membre ale UE și a țărilor în curs de dezvoltare pentru realizarea obiectivelor de dezvoltare ale mileniului;

C. întrucât globalizarea a condus la dificultăți din ce în ce mai mari în lupta împotriva fraudei fiscale la nivel internațional și acest lucru afectează în special cele 27 de state membre ale Uniunii Europe, cu diferențele lor majore; întrucât acești factori pledează cu putere în favoarea îmbunătățirii cooperării internaționale în cadrul UE și la nivel internațional pentru ca aceasta să fie eficientă;

D. întrucât evitarea impozitării și evaziunea fiscală la nivel internațional constituie un obstacol major în calea realizării obiectivelor de dezvoltare ale mileniului;

E. întrucât un număr semnificativ de întreprinderi multinaționale au fost structurate în așa fel încât să evite impozitarea în diferitele jurisdicții în care operează; întrucât tratamentele fiscale diferite din diversele jurisdicții favorizează întreprinderile mari, internaționale sau bine stabilite față de cele mici, locale sau noi;

F. întrucât capacitatea întreprinderilor multinaționale de a face uz pe larg de paradisuri fiscale și centre offshore ca parte a strategiilor lor de evitare a impozitării contravine principiului concurenței loiale și al responsabilității întreprinderilor;

G. întrucât paradisurile fiscale contravin principiului solidarității, justiției și redistribuirii; întrucât într-o economie globalizată un număr mare de întreprinderi multinaționale fac uz de puterea lor pentru a exercita presiuni asupra guvernelor, în special asupra guvernelor țărilor în curs de dezvoltare, pentru ca acestea să reducă ratele de impozitare și să ofere stimulente fiscale în vederea atragerii de investiții; întrucât acest lucru a cauzat în practică un transfer al sarcinii fiscale asupra lucrătorilor și gospodăriilor cu venituri mici și a impus reduceri dăunătoare în serviciile publice;

H. întrucât Consiliul examinează în prezent câteva propuneri legislative importante privind impozitarea veniturilor din economii, cooperarea administrativă și asistența reciprocă în vederea recuperării impozitelor; întrucât consolidarea bunei guvernanțe în chestiuni fiscale în cadrul UE va asigura o bază politică și morală pentru a solicita o bună guvernanță în domeniul fiscal de la țări terțe;

I. întrucât adoptarea principiilor generale de combatere a evitării impozitării oferă autorităților fiscale competența de a examina dacă scopul principal al unei tranzacții îl reprezintă evitarea sau reducerea unei obligații fiscale și, într-un astfel de caz, de a încasa taxe suplimentare pentru a contracara o asemenea evitare sau reducere;

J. întrucât țările în curs de dezvoltare adesea nu posedă legitimitatea sau autoritatea de a-și impozita propriii cetățeni, chiar din cauza unei guvernanțe slabe în domeniul fiscal; întrucât, la formularea politicii sale privind guvernanța fiscală, UE trebuie să țină seama de problemele specifice cu care se confruntă țările în curs de dezvoltare și să le ofere sprijin pentru depășirea acestora;

K. întrucât eforturile combinate ale G-20 și ale ONU, precum și eforturile depuse în cadrul unor inițiative ale OCDE au produs unele rezultate promițătoare în domeniul guvernanței fiscale; întrucât rezultatele respective rămân insuficiente pentru a face față provocărilor reprezentate de paradisurile fiscale și centrele offshore și trebuie să fie urmate de acțiuni decisive, eficiente și consistente;

L. întrucât OCDE evaluează în prezent capitalul privat acumulat în paradisurile fiscale la aproximativ 1 000 000 000 000 USD (un trilion USD), de cinci ori mai mult decât în urmă cu două decenii; întrucât peste un milion de societăți, în special din SUA și din statele membre ale Uniunii Europene, își au sediile sociale în țări unde se află astfel de paradisuri fiscale;

M. întrucât există dovezi potrivit cărora criza financiară a fost provocată de noi tipuri de instrumente financiare și derivate complexe plasate, în mare măsură, în fonduri cu domiciliul în jurisdicții opace; întrucât paradisurile fiscale găzduiesc, de exemplu, produse financiare complexe care cauzează instabilitate financiară și multe instituții financiare aveau creanțe extrabilanțiere în paradisurile fiscale; întrucât criza financiară a pus într-o lumină nouă consecințele lipsei bunei guvernanțe, evidențiind riscurile asociate unor jurisdicții opace;

N. întrucât doar 5 % dintre creanțele fiscale transfrontaliere sunt recuperate în Uniunea Europeană,

O șansă care trebuie fructificată

1. condamnă ferm rolul jucat de paradisurile fiscale în încurajarea și obținerea de profituri de pe urma evitării impozitării, a evaziunii fiscale și a scurgerii de capital; îndeamnă, prin urmare, statele membre să acorde prioritate combaterii paradisurilor fiscale, a evaziunii fiscale și a scurgerii ilicite de capital; invită UE să își intensifice acțiunile și să ia imediat măsuri concrete împotriva paradisurilor fiscale, a evaziunii fiscale și a scurgerii ilicite de capital, cum ar fi aplicarea de sancțiuni;

2. consideră că buna guvernanță fiscală, înțeleasă ca transparență, schimb de informații la toate nivelurile, cooperare transfrontalieră eficientă și concurență fiscală loială, reprezintă un element-cheie în reconstruirea economiei mondiale după colapsul financiar din 2008;

3. reamintește, în acest context, că este foarte important să se pună capăt utilizării firmelor fantomă pentru evitarea impozitării; subliniază, de asemenea, că secretul bancar ar trebui înlocuit de schimburi automate de informații, ce ar trebui să survină în toate situațiile, inclusiv în toate statele membre și teritoriile dependente; salută, în această privință, propunerea Comisiei privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal deoarece, inter alia, aceasta extinde cooperarea dintre statele membre pentru a acoperi orice tip de impozite, elimină secretul bancar și instituie schimbul automat de informații ca normă generală;

La nivelul UE

4. reamintește că Parlamentul a prezentat Consiliului poziția sa cu privire la modificările aduse Directivei 2003/48/CE, solicitând Consiliului, printre altele, să suspende derogarea temporară care permite Austriei, Belgiei și Luxemburgului să evite schimbul de informații prin aplicarea unei rețineri la sursă; îndeamnă Consiliul să adopte directiva de modificare a Directivei 2003/48/CE în conformitate cu poziția Parlamentului;

5. salută, ca un prim pas în ceea ce privește impozitarea veniturilor din economii la nivelul UE, retragerea de către Austria, Belgia, Luxemburg și Elveția a rezervelor exprimate cu privire la articolul 26 din modelul de convenție fiscală al OCDE, precum și recunoașterea standardelor OCDE de către Andorra, Monaco, Liechtenstein și San Marino; salută decizia Belgiei de a trece de la un sistem de reținere la sursă la unul de schimb automat de informații de la 1 ianuarie 2010;

6. subliniază că solicitarea Parlamentului, în poziția sa din 24 aprilie 2009, de a extinde în mod substanțial domeniul de aplicare al Directivei 2003/48/CE, în special pentru a acoperi entitățile juridice (în mod deosebit societățile private și trusturile) și diferitele forme de venituri din investiții; reamintește că dispozițiile Directivei 2003/48/CE ar trebui să fie extinse pentru a acoperi Singapore, Hong Kong, Macao și alte jurisdicții cum ar fi Dubai, Noua Zeelandă, Ghana sau anumite state din cadrul SUA, care nu au nicio obligație în temeiul Directivei 2003/48/CE și care sunt, prin urmare, locuri preferate de evazioniștii fiscali;

7. consideră că intrarea pe piața comunitară a fondurilor alternative domiciliate într-o țară terță trebuie să depindă de respectarea de către acea țară terță a standardelor de bună guvernanță fiscală, inclusiv de punerea în aplicare concretă, pe baza unor norme obligatorii din punct de vedere juridic, a principiului schimbului automat de informații; subliniază, în special, faptul că progresele realizate în cadrul forurilor internaționale, cum ar fi OCDE și G-20, cu privire la standardele de guvernanță fiscală nu ar trebui să împiedice Uniunea Europeană să aplice standarde mai ridicate;

8. subliniază că punerea în aplicare mai eficientă a actualei legislații fiscale comunitare și naționale ar facilita o mai bună colectare a impozitelor; subliniază, de asemenea, că este urgent necesar să se facă eforturi suplimentare și să se adopte noi măsuri pentru îmbunătățirea bunei guvernanțe fiscale;

9. reamintește faptul că frauda fiscală în domeniul TVA-ului constituie un motiv deosebit de preocupare pentru funcționarea pieței interne în măsura în care are un impact transfrontalier direct, implică pierderi substanțiale de venituri și afectează direct bugetul UE; îndeamnă Consiliul să adopte o directivă privind cooperarea administrativă în domeniul fiscal și pentru combaterea fraudei în domeniul TVA-ului, ținând seama de poziția Parlamentului;

Pe plan internațional

10. îndeamnă toate părțile vizate să accelereze încheierea acordului antifraudă cu Liechtenstein; îndeamnă Consiliul să aprobe un mandat pentru Comisie în vederea negocierii unor acorduri similare cu Andorra, Monaco, San Marino și Elveția; solicită, în această privință, ca statele membre să își revizuiască acordurile fiscale bilaterale cu țările terțe;

11. solicită o cooperare consolidată, cum ar fi schimbul automat de informații între țări, pentru a facilita recuperarea scurgerilor de capital pe căi ilegale în detrimentul pieței interne;

12. solicită Comisiei să elaboreze urgent un raport privind recomandarea Consiliului din 14 mai 2008 de a include o clauză de bună guvernanță fiscală în acordurile relevante care urmează să fie încheiate de Uniunea Europeană și statele sale membre cu țări terțe; subliniază, în special, necesitatea negocierii unor dispoziții cu privire la buna guvernanță în contextul unor acorduri generale sau specifice cu țări terțe, precum și necesitatea garantării unui proces eficient de supraveghere a punerii lor în aplicare;

13. reamintește, în ceea ce privește lucrările din domeniul concurenței fiscale dăunătoare întreprinse în temeiul Codului de conduită privind fiscalitatea întreprinderilor, că este necesar să se garanteze punerea în aplicare a codului de către statele membre în cadrul relațiilor lor cu țările terțe într-un mod compatibil cu eforturile lor de promovare a transparenței și a schimbului de informații în chestiuni fiscale;

14. salută, ca un prim pas, progresele realizate în domeniul bunei guvernanțe fiscale în urma inițiativelor altor foruri internaționale, cum ar fi G-20, G-8, ONU și, în special, OCDE; consideră totuși că angajamentele asumate de G-20 până în prezent nu sunt suficiente pentru a face față provocărilor reprezentate de evaziunea fiscală, paradisurile fiscale și centrele offshore;

15. reamintește că lupta împotriva paradisurilor și a evaziunii fiscale va avea succes doar în cazul în care se vor aplica tuturor aceleași norme pentru a evita crearea în continuare de lacune juridice care permit apariția unor abuzuri; consideră, în acest context, că Directiva 2003/48/CE, care a stabilit principiul schimbului de informații automat și multilateral între țări, reprezintă un pas binevenit către instituirea unui cadru global pentru schimbul automat de informații; salută, în consecință, propunerea Comisiei de promovare a cooperării cu țările terțe în cadrul Directivei 2003/48/CE;

16. invită OCDE și statele sale membre să implice Comisia pe deplin în activitățile exercițiului de evaluare colegială al Forumului mondial, în special în ceea ce privește identificarea jurisdicțiilor necooperante, elaborarea unui proces de evaluare a respectării standardelor, precum și punerea în aplicare a contramăsurilor disuasive pentru a promova respectarea standardelor; de asemenea, consideră nesatisfăcător cadrul OCDE pentru combaterea paradisurilor fiscale; subliniază necesitatea de a îmbunătăți indicatorul pentru obținerea statutului de jurisdicție cooperantă, dându-i, de exemplu, o valoare calitativă; critică faptul că acest indicator impune încheierea a doar 12 acorduri privind schimburile de informații fiscale; regretă, în acest context, că schimbul de informații are loc doar la cerere, în loc să fie o cerință obligatorie din punct de vedere juridic și, în plus, OCDE permite neînscrierea unor guverne pe lista sa neagră doar pe baza unor promisiuni ale acestora de a respecta principiile schimburilor de informații, fără a se asigura că aceste principii sunt aplicate în practică;

Spre o politică reală a UE privind buna guvernanță fiscală

17. consideră că este nevoie de consistență și de o politică reală a UE privind buna guvernanță fiscală; consideră că credibilitatea Uniunii Europene depinde, printre altele, de disponibilitatea sa de a suprima în primul rând paradisurile fiscale de pe teritoriul său ca un exemplu de bună guvernanță; solicită Comisiei să monitorizeze îndeaproape, în acest context, punerea în aplicare rapidă și temeinică a acțiunilor prevăzute în comunicarea sa privind promovarea bunei guvernanțe în chestiuni fiscale;

18. este de părere că, fără a aduce atingere competenței statelor membre, Comisia ar trebui să fie mandatată cu elaborarea și formularea unei asemenea abordări la nivelul UE și să primească resursele necesare;

19. recomandă crearea unui sistem adecvat de stimulente pentru recuperarea creanțelor fiscale transfrontaliere în vederea creșterii nivelului scăzut actual de recuperare de 5 % prin distribuirea unei proporții echitabile din veniturile provenite din recuperări de impozite atât administrației care recuperează creanța fiscală în numele statului membru solicitant, cât și administrației din statul membru solicitant;

20. invită Comisia, în ceea ce privește asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor reprezentând impozite, taxe și alte măsuri, să evalueze numărul creanțelor fiscale transfrontaliere ale statelor membre care trebuie recuperate pe teritoriul Uniunii Europene și să instituie indicatori cuantificabili pentru măsurarea progresului înregistrat în timp în recuperarea transfrontalieră;

21. consideră că UE ar trebui să promoveze în mod activ îmbunătățirea standardelor OCDE pentru ca schimbul de informații automat și multilateral să devină un standard internațional; în plus, îndeamnă UE să adopte măsuri care să prevină abuzarea de „principiul reședinței” prin aranjamente artificiale cu privire la domiciliu și la proprietate care permit holdingurilor fără activitate sau societăților fictive să protejeze beneficiarii efectivi de plata impozitelor în țara lor de reședință; în plus, îndeamnă UE să adopte o abordare comună cu privire la aplicarea măsurilor împotriva abuzurilor, care ar trebui să fie eficientă, echitabilă și în conformitate cu conceptul de „aranjament pur artificial”, astfel cum a fost definit de Curtea de Justiție;

22. îndeamnă UE să pună în aplicare o abordare consistentă cu privire la buna guvernanță fiscală în contextul politicii europene de vecinătate, al politicii de extindere și al politicii de cooperare pentru dezvoltare; subliniază că politica de guvernanță fiscală ar trebui să contribuie în mod activ la crearea unor sisteme fiscale durabile și transparente în țările în curs de dezvoltare, în special în vederea eradicării fraudei fiscale, care duce la pierderea anuală a unor venituri fiscale care corespund unei sume de 10 ori mai mari decât valoarea ajutorului pentru dezvoltare acordat de țările dezvoltate; consideră că trebuie alocat un nivel adecvat de resurse în vederea realizării obiectivului respectiv; reamintește că guvernanța fiscală va atrage în definitiv investiții în măsura în care aceasta va contribui la transparență, stabilitate și la securitatea juridică în domeniul fiscal;

23. subliniază necesitatea de a revizui standardele internaționale de contabilitate în vigoare pentru sporirea transparenței; în această privință, solicită introducerea unei cerințe de a publica, în conturile anuale ale societăților, defalcate pe țări, informații contabile referitoare la paradisurile fiscale și sugerează crearea unui registru public la nivelul UE în care să fie înscrise numele persoanelor fizice și juridice care au înființat societăți și și-au deschis conturi în paradisuri fiscale, astfel încât să fie revelați adevărații beneficiari acoperiți de societățile offshore;

24. subliniază necesitatea ca statele membre să își coordoneze politicile pentru a consolida punerea în aplicare a normelor antievaziune;

25. reamintește că introducerea unei baze comune consolidate de impozitare a societăților ar contribui la soluționarea în UE a problemelor legate de dubla impunere și de prețurile de transfer în cadrul grupurilor consolidate; în această privință, așteaptă cu nerăbdare evaluarea de impact a Comisiei până cel târziu la sfârșitul anului în curs;

26. sugerează ca, pentru o mai bună identificare a tranzacțiilor ale căror prețuri nu sunt evaluate în mod corect și a tehnicilor de evaziune fiscală cel mai des folosite, Comisia să acorde prioritate aplicării mai extinse a metodei profiturilor comparabile, deplasând accentul inspecției cu privire la prețurile de transfer de la tranzacție la societate; subliniază că metoda profiturilor comparabile se axează pe compararea câștigurilor între societăți pentru fiecare sector industrial și că scăderea profiturilor unei filiale a unei societăți multinaționale mult sub media sectorială în timp ar putea fi dovada unor prețuri de transfer semnificative;

27. îndeamnă UE să examineze o serie de opțiuni cu privire la sancțiuni și stimulente în vederea promovării bunei guvernanțe fiscale, cum ar fi o taxă specială pe toate fluxurile către și dinspre jurisdicțiile necooperante, nerecunoașterea în UE a statutului juridic al societăților înființate în jurisdicțiile necooperante și interdicția aplicată instituțiilor financiare din UE de a înființa sau menține filiale sau sucursale în jurisdicțiile necooperante;

28. consideră că UE ar trebui, de asemenea, să garanteze consistența punerii în aplicare la nivelul UE și pe plan internațional a unor standarde în domeniile supravegherii prudențiale, impozitării, spălării de bani și combaterii terorismului;

29. solicită Comisiei să prezinte Parlamentului un raport anual cu privire la punerea în aplicare a politicii UE privind guvernanța fiscală, începând cu octombrie 2010;

*

* *

30. încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție Consiliului și Comisiei, precum și guvernelor și parlamentelor statelor membre.

(1) JO C 295 E, 4.12.2009, p. 13.