RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 129/44

Avizul Comitetului Economic și Social European privind comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor – O inițiativă pentru sprijinirea echilibrului dintre viața profesională și cea privată a părinților și îngrijitorilor care lucrează

[COM(2017) 252 final]

și

propunerea de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată a părinților și îngrijitorilor și de abrogare a Directivei 2010/18/UE a Consiliului

[COM(2017) 253 final – 2017/0085 (COD)]

(2018/C 129/07)

Raportor: Erika KOLLER Coraportor: Vladimíra DRBALOVÁ

Sesizare Sesizarea Comitetului de către Comisia Europeană: 17.11.2017 Sesizarea Comitetului de către Consiliului UE: 10.5.2017 Sesizarea Comitetului de către Parlamentul European: 15.5.2017 Temei juridic Articolul 153 alineatul (1) litera (i) și articolul 153 alineatul (2) litera (b) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene Decizia Adunării Plenare 8.12.2015 Secțiunea competentă Secțiunea pentru ocuparea forței de muncă, afaceri sociale și cetățenie Data adoptării în secțiune 8.11.2017 Data adoptării în sesiunea plenară 6.12.2017 Sesiunea plenară nr. 530 Rezultatul votului (voturi pentru/voturi împotrivă/abțineri) 182/11/4

1. Concluzii și recomandări

1.1. CESE salută inițiativa Comisiei Europene de creștere a participării pe piața forței de muncă a părinților cu copii, în special a femeilor, ajutându-i să ajungă la un mai bun echilibru între viața profesională și cea privată și valorificându-le astfel întregul potențial de competențe.

1.2. În plus, CESE consideră că propunerile pachetului ar trebui analizate mai în detaliu, ținând seama de situația reală din fiecare stat membru și de costurile și eforturile de organizare ce revin întreprinderilor, mai ales IMM-urilor. De asemenea, ar trebui luate și următoarele măsuri: abordarea stereotipurilor, diseminarea bunelor practici și crearea unor planuri naționale de acțiune privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată.

1.3. Politicile moderne privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată ar trebui să le ofere familiilor posibilitatea unor alegeri adecvate, luând în același timp în considerare nevoile întreprinderilor. CESE încurajează partenerii sociali din întreaga Europă să analizeze soluții practice suplimentare în vederea promovării unui echilibru între viața profesională și cea privată adecvat particularităților locului lor de muncă (1).

1.4. Deși recunoaște că punerea în aplicare a propunerilor va genera costuri pentru statele membre și întreprinderi, CESE are convingerea că avantajele pe termen lung vor depăși costurile mai ridicate pe termen scurt. CESE consideră că măsurile de susținere a întreprinderilor mici și mijlocii ar trebui aprofundate.

1.5. CESE consideră că este important ca atât femeile, cât și bărbații să aibă un drept individual la concediu. Totuși, el recunoaște că întreprinderile, în special IMM-urile, pot întâmpina dificultăți organizatorice datorate extinderii domeniului de aplicare a acestui drept. Orice dificultate care decurge din aplicarea acestei dispoziții ar trebui să fie rezolvată în conformitate cu legislația națională, cu convențiile colective și/sau practicile naționale.

1.6. CESE este de părere că pachetul privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată reprezintă un pas în direcția corectă, dar că acesta ar trebui îmbunătățit în viitor, pe baza unor evaluări corespunzătoare ale impactului.

1.7. CESE subliniază necesitatea creșterii investițiilor în servicii și centre de îngrijire de înaltă calitate, accesibile și disponibile pentru fiecare familie și solicită Comisiei să utilizeze recomandările specifice fiecărei țări (CSR) în cadrul semestrului european, precum și Fondul european de dezvoltare regională, pentru a încuraja statele membre să își sporească eforturile.

1.8. Deși propunerea de directivă abordează într-o oarecare măsură sistemele fiscale, CESE regretă faptul că aceasta nu merge suficient de departe. Modul în care sunt concepute sistemele fiscale poate influența decizia oamenilor de a intra sau nu pe piața muncii. Ar trebui să se aibă în vedere deduceri fiscale care să îi ajute pe părinții care lucrează să o facă în continuare.

2. Introducere

2.1. Egalitatea între femei și bărbați reprezintă o valoare și un principiu fundamental al Uniunii Europene (2). În ultimii șaizeci de ani, UE a făcut progrese importante prin adoptarea unei serii de directive privind egalitatea și combaterea discriminării, programe de politici și instrumente de finanțare pentru promovarea egalității de gen în Uniunea Europeană (3). Cadrul juridic al UE pentru tipurile de concediu familial și formulele flexibile de lucru a fost instituit în anii ’90 și a fost actualizat permanent, cea mai recentă directivă fiind Directiva privind concediul pentru creșterea copilului, adoptată în 2010 (4). În afara cadrului legislativ, recomandările emise în contextul semestrului european (5), finanțarea și orientările politice ale UE (6) joacă de asemenea un rol în acest sens.

2.2. Totuși, progresele înregistrate în deceniile anterioare aproape că s-au oprit (7), după cum reiese din diferența de remunerare de 16,3 % dintre femei și bărbați și rolul și participarea inegală a femeilor pe piața muncii, 31 % dintre ele lucrând cu fracțiune de normă, comparativ cu 8,2 % dintre bărbați, în timp ce participarea generală a femeilor pe piața muncii rămâne în continuare cu 12 procente în urmă față de cea a bărbaților (8). În același timp, studiile arată că decalajul de pensii dintre bărbați și femei este de 40 %. Toate acestea subliniază necesitatea de a adopta o abordare mai proactivă, pentru a asigura egalitatea dintre femei și bărbați în toate domeniile vieții, inclusiv acordând atenție problemei feminizării sărăciei.

2.3. Participarea inegală a femeilor pe piața muncii este strâns legată de repartizarea inegală a responsabilităților de îngrijire. Lipsa unor servicii de îngrijire adecvate, accesibile, la un preț rezonabil și de înaltă calitate, mergând de la serviciile de îngrijire a copiilor la serviciile de îngrijire în cadrul comunității pentru membrii de familie în vârstă și persoanele cu handicap, contribuie de asemenea la decalajele în materie de îngrijire (9).

2.4. Obstacolele și barierele care stau în calea unui echilibru între viața profesională și cea privată nu au fost identificate doar ca factori care împiedică femeile să participe pe deplin pe piața muncii, ci și ca având un impact asupra tendințelor demografice, a economiei și a rolului egal al bărbaților ca îngrijitori. În ceea ce privește impactul economic, un studiu recent al Eurofound (10) estimează pierderea economică datorată inegalității de gen la nivelul ocupării forței de muncă la 370 de miliarde EUR pe an. În unele state membre, peste 25 % dintre femei sunt inactive din punct de vedere economic din cauza responsabilităților de îngrijire. Deși, din motive economice, femeile rareori își mai pot permite să fie casnice în ziua de astăzi, încă există așteptări la nivelul societății, bazate pe imaginea stereotipică conform căreia femeile sunt cele care trebuie să aibă grijă de familie, iar bărbații, cei care câștigă pâinea familiei. S-a dovedit că mamele care sunt casnice pe întreaga durată a vieții lor active sau pentru o parte a acesteia vor fi mai puțin independente din punct de vedere economic, vor avea mai puține șanse de a face carieră și este mai probabil să fie expuse sărăciei la bătrânețe. Politicile privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată sunt instrumente care le permit femeilor și bărbaților să facă alegeri în condiții de egalitate. CESE subliniază că prevederile privind timpul de odihnă al lucrătorilor și echilibrul dintre viața privată și cea profesională ar trebui să ia în considerare, dacă este cazul, o zi de odihnă săptămânală recunoscută în temeiul tradiției și al obiceiurilor dintr-o anumită țară sau regiune, cu respectarea convențiilor colective (sectoriale) relevante și a practicilor stabilite la nivel local și la nivelul întreprinderilor.

2.5. Comisia Europeană și-a anunțat inițiativa intitulată Un nou început pentru abordarea provocării legate de echilibrul dintre viața profesională și cea privată cu care se confruntă familiile care lucrează (11) în foaia de parcurs din august 2015. În noiembrie 2015, în conformitate cu articolul 154 alineatul (2) din TFUE, Comisia a lansat o consultare în două etape (12) cu partenerii sociali europeni pentru a afla opiniile acestora cu privire la această inițiativă. Partenerii sociali nu au inițiat negocieri. Deși angajatorii europeni au considerat suficient cadrul juridic actual, sindicatele europene au insistat pentru un cadru legislativ mai puternic. Comisia a lansat, de asemenea, o consultare publică, care a relevat că 60 % dintre respondenți își doresc un cadru legislativ al UE privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată. La 26 aprilie 2017, Comisia a adoptat o propunere pentru un Pilon european al drepturilor sociale, care include o propunere de directivă pentru susținerea echilibrului dintre viața profesională și cea privată a părinților și îngrijitorilor care lucrează, alături de un set de propuneri fără caracter legislativ.

3. Observații generale

3.1. CESE este de acord cu necesitatea unor politici proactive menite să promoveze responsabilitatea comună a bărbaților și femeilor pentru îngrijirea copiilor. Studiile arată, de asemenea, că implicarea bărbaților în responsabilitățile de îngrijire este atât în beneficiul familiilor, cât și al economiei și competitivității Europei. Creșterea participării femeilor pe piața forței de muncă ar îmbunătăți și accesul întreprinderilor la personal calificat și la talente, contribuind la valorificarea întregului potențial al femeilor într-un moment în care forța de muncă a UE este în scădere, populația îmbătrânește, iar curba demografică rămâne o provocare serioasă pentru finanțele publice. Aceste politici ar trebui să se axeze, de asemenea, pe crearea de stimulente pentru angajatori în vederea creșterii ofertei de forță de muncă, pe oferirea de asistență pentru îngrijirea copiilor și pe diferite forme de concediu și formule flexibile de lucru.

3.2. CESE ar dori să sublinieze rolul fundamental pe care trebuie să îl joace Comisia și statele membre (în consultare cu partenerii sociali și cu societatea civilă extinsă) în combaterea stereotipurilor (inclusiv prin educație și campanii de sensibilizare a publicului), diminuarea segregării pieței forței de muncă și dotarea persoanelor cu competențe actualizate și îmbunătățite adecvate pentru nevoile viitoare ale pieței forței de muncă.

3.3. CESE salută pachetul Comisiei privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată, în măsura în care propune o repartizare mai egală a sarcinilor, ca o modalitate de a elimina o parte dintre barierele structurale cele mai semnificative ce stau în calea inserției femeilor pe piața forței de muncă.

4. Observații specifice

4.1. Concediul de paternitate

4.1.1. CESE consideră că decizia Comisiei de a aborda chestiunea ratei scăzute de solicitare a concediului de paternitate prin introducerea unui drept individual la un concediu de paternitate netransferabil de cel puțin zece zile lucrătoare, plătit cel puțin la nivelul dreptului la plată existent pentru concediul medical, însoțită de o analiză costuri-beneficii realizată la nivel național, reprezintă un pas în direcția corectă. Cu toate acestea, Comitetul subliniază că „drepturile la plată pentru concediul medical” sunt foarte diferite în Europa și variază de la sume forfetare cu mult sub nivelul salariului câștigat până la o rată de înlocuire de 100 % a salariului în cauză. El subliniază că compensația ar trebui să fie adecvată, încurajând tații să își asume responsabilitățile și oferind părinților mai multe opțiuni atât înainte, cât și după nașterea copilului, ținând seama de practicile naționale în ceea ce privește alocația de maternitate.

4.1.2. Deși constată că există deja dispoziții privind concediul de paternitate în 21 de state membre, cu o durată medie de două zile și jumătate (13), CESE consideră că această durată este foarte scurtă și regretă că acesta încă este solicitat în mică măsură, fapt ce ar trebui analizat mai detaliat. Prin urmare, CESE consideră că propunerea Comisiei răspunde necesității de a le oferi taților stimulente pentru a solicita concediul de paternitate, luând în considerare practicile existente, care au avut succes în unele state membre (14) și atrăgând atenția asupra rolului egal al tatălui în ceea ce privește responsabilitățile familiale.

4.1.3. Cu toate acestea, CESE subliniază că, în opinia sa, dreptul la o perioadă de concediu de 10 zile în acest scop, astfel cum prevede propunerea de directivă, este un prim pas către atingerea obiectivului propunerii de a crește semnificativ participarea taților. Totuși, în opinia Comitetului, pentru realizarea acestui obiectiv ar fi necesar un termen mai lung – de până la o lună, de pildă –, convenit de angajatori și angajat.

4.2. Concediul pentru creșterea copilului

4.2.1. Proporția bărbaților care beneficiază de concediu pentru creșterea copilului variază între 40 % și 2 % în unele state membre (15). Cadrul și mentalitățile existente privind concediul parental nu au abordat suficient motivele pentru care doar un număr scăzut de bărbați solicită acest tip de concediu.

4.2.2. CESE recunoaște faptul că întreprinderile, în special IMM-urile și microîntreprinderile, pot întâmpina dificultăți organizatorice ca urmare a prelungirii de la opt la doisprezece ani a vârstei copilului în scopul concediului pentru creșterea copilului.

4.2.3. CESE salută în special propunerea Comisiei privind individualizarea drepturilor de concediu parental și netransferabilitatea acestora. Observă că este nevoie de o compensație salarială decentă, cel puțin echivalentă indemnizației de concediu medical, care poate fi supusă unui plafon prevăzut în legislația națională (16), însoțită de o analiză costuri-beneficii realizată la nivel național, precum și de dispoziții privind nediscriminarea, aceste măsuri putând influența pozitiv solicitarea de către tați a concediului pentru creșterea copilului.

4.2.4. CESE consideră, de asemenea, că negocierea privind propunerea ar trebui să mențină un echilibru între nevoile angajaților și cele ale angajatorilor. Evaluarea impactului (EI) de către Comisie a arătat că impactul propunerii este mixt, în funcție de intervalul de timp. Costurile măsurilor propuse (rezultate în principal din pierderi de producție datorate sarcinii administrative legate de prelucrarea cererilor și necesității de a înlocui temporar personalul) vor crește pe termen scurt și mediu, în timp ce, pe termen mai lung, pachetul ar implica numai costuri limitate pentru întreprinderi (17).

4.3. Concediul de îngrijitor

4.3.1. CESE constată că lipsa unor dispoziții adecvate privind concediul pentru îngrijirea unor rude care au nevoie de asistență contribuie, de asemenea, la repartizarea inegală a responsabilităților aferente, femeile fiind adesea singurele care poartă povara îngrijirii. Acest lucru le afectează sănătatea fizică și mentală, incluziunea socială și participarea pe piața forței de muncă și, prin urmare, contribuie la stabilirea unor drepturi de pensie inadecvate.

4.3.2. Legislația privind accesul la concediu pentru îngrijitori a fost adoptată în aproape toate statele membre ale UE, însă durata, eligibilitatea, nivelul beneficiului și dreptul la prestații de asigurări sociale variază foarte mult de la o țară la alta (18). Prin urmare, CESE salută propunerea de stabilire a unor condiții de egalitate minime prin introducerea unui drept individual la concediul de îngrijitor de cel puțin cinci zile pe an, plătit la nivelul concediului medical. Totuși, acesta reprezintă doar primul pas, Comisia trebuind să ia măsuri suplimentare pentru a susține și completa eforturile statelor membre de a ajuta familiile să facă față mai bine responsabilităților tot mai mari de îngrijire. Introducerea acestui drept individual ar trebui să fie însoțită de crearea unor mecanisme de sprijin pentru îngrijitori.

4.3.3. CESE salută abordarea adoptată de Comisie, și anume de a propune măsuri privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată care să îi vizeze pe lucrători pe tot parcursul vieții lor, inclusiv femeile care aparțin „generației sandviș”, adică cele care au responsabilități de îngrijire pentru rude din mai multe generații. Lipsa serviciilor de îngrijire îi obligă adesea pe acești lucrători, în special pe femei, să iasă din câmpul muncii doar cu câțiva ani înainte de pensie, împiedicându-i în același timp să reintre pe piața muncii după vârsta de 50 de ani.

4.3.4. CESE subliniază, de asemenea, că concediul pentru îngrijitorii individuali nu ar trebui să substituie serviciile de îngrijire profesionale, accesibile, la un preț rezonabil și de înaltă calitate, care vor contribui considerabil, la rândul lor, la viitoarea dezvoltare economică.

4.3.5. Mai mult, CESE constată că diferitele tipuri de concediu de îngrijire nu pot fi comparate pe deplin și cu exactitate, deoarece îngrijirea unei persoane în vârstă nu este doar diferită de îngrijirea unui copil, ci ea poate implica și familia extinsă, inclusiv în procesul de luare a deciziilor.

4.3.6. Un aspect important legat de îngrijirea persoanelor cu handicap este separarea îngrijirii profesionale de îngrijirea în familie, în încercarea de a crea o situație în care să se poată ușura cât mai mult posibil povara asupra familiilor. Totuși, indiferent de forma de îngrijire în cauză, îngrijitorii trebuie să aibă acces la sistemul de securitate socială.

4.4. Formule flexibile de lucru

4.4.1. Flexibilitatea formulelor de lucru este esențială pentru a le permite întreprinderilor să își adapteze forța de muncă la un context economic în schimbare. Este, de asemenea, un instrument util pentru a crește performanța și productivitatea (19), precum și pentru a le permite lucrătorilor să își gestioneze echilibrul dintre viața profesională și cea privată. Prin urmare, este important ca dialogul social de la nivelul local și sectorial să abordeze aceste aspecte, pentru a institui forme de muncă care să permită un echilibru între viața profesională și cea privată.

4.4.2. Formulele flexibile de lucru pot sprijini numeroase responsabilități de îngrijire, dar nu ar trebui să aibă un impact negativ asupra situației încadrării în muncă a îngrijitorilor care lucrează. Propunerea de directivă prevede dreptul unui părinte care lucrează sau al unui îngrijitor care se ocupă de rude ce necesită asistență sau sprijin să solicite formule flexibile de lucru.

4.4.3. Prin urmare, această dispoziție introduce posibilitatea ca lucrătorii să utilizeze (i) reducerea timpului de lucru, (ii) programele de muncă flexibile și (iii) posibilitățile de muncă la distanță. CESE subliniază că aceste formule flexibile de lucru trebuie să satisfacă nevoile majorității lucrătorilor și să integreze o abordare bazată pe ciclul de viață. Aceste aspecte ar trebui abordate printr-un dialog social și printr-o negociere colectivă la nivelul cel mai apropiat situației în cauză. În plus, trebuie garantat dreptul de a reveni la schema inițială de lucru. În același timp, ar trebui respectat dreptul angajatorilor de a analiza cererea de adoptare a unor modalități flexibile de lucru ținând seama atât de nevoile lor, cât și de cele ale lucrătorilor. Orice dificultate care decurge din aplicarea acestei dispoziții ar trebui să fie rezolvată în conformitate cu legislația națională, cu convențiile colective și/sau practicile naționale;

4.4.4. Impactul digitalizării locului de muncă și a raporturilor de muncă poate merge până la reconfigurarea schemelor de lucru tradiționale. În această privință, este necesară o analiză aprofundată a motivelor pentru care concediul pentru îngrijire este considerat în mod tradițional cea mai bună soluție pentru familii în vederea echilibrării vieții profesionale cu cea privată. Mult prea adesea, femeile sunt cele care adoptă formule flexibile de lucru, pentru a face față responsabilităților de îngrijire în timp ce continuă să și lucreze. Acest lucru le afectează progresul la locul de muncă, atât sub aspectul remunerării, cât și al dezvoltării profesionale. De asemenea, CESE dorește să evidențieze că formulele flexibile de lucru nu ar trebui tratate ca o „problemă a femeilor”, concentrându-se asupra mamelor sau a femeilor care trebuie să aibă grijă de rudele lor aflate în întreținere. Întreprinderile trebuie să încurajeze formele flexibile de lucru atât pentru bărbați, cât și pentru femei și să contribuie la o evoluție culturală conformă cu aspirațiile bărbaților și ale femeilor și care să promoveze și o mai mare egalitate profesională. Formulele flexibile de lucru trebuie să fie, în același timp, complet reversibile, favorabile angajaților și disponibile în toate formele de contracte. Aplicarea eficientă a dreptului de a reveni la schema inițială de lucru este deosebit de importantă în acest context.

4.4.5. În plus, deși digitalizarea poate susține formulele flexibile de lucru permițându-le angajaților să lucreze de la distanță, aceasta poate prezenta de asemenea unele provocări și riscuri.

4.5. Inițiative fără caracter legislativ

Propunerea de directivă a Parlamentului European și a Consiliului privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată a părinților și îngrijitorilor și de abrogare a Directivei 2010/18/UE a Consiliului este însoțită de o serie de inițiative fără caracter legislativ, care completează întregul pachet de măsuri privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată. CESE salută propunerile suplimentare fără caracter legislativ, care completează pachetul de măsuri privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată, precum:

4.5.1. Îngrijirea copilului și îngrijirea pe termen lung

4.5.1.1. Lipsa unor servicii disponibile de îngrijire a copiilor și costul ridicat al acestor servicii se numără printre principalii factori ce descurajează revenirea la locul de muncă a celei de a doua persoane care contribuie la venitul familiei într-un cuplu cu două venituri. În UE, doar 28 % dintre copiii cu vârste cuprinse între 0 și 3 ani erau îngrijiți în cadrul unor servicii de îngrijire oficiale în 2014, comparativ cu 83 % în cazul copiilor cu vârste cuprinse între 3 ani și vârsta de școlarizare obligatorie. Aceste cifre se situează sub obiectivele de la Barcelona stabilite în 2001, care ar fi trebuit atinse până în 2010. Din aceste motive, CESE regretă faptul că obiectivele de la Barcelona privind îngrijirea copiilor, care vizau asigurarea unor servicii accesibile de îngrijire a copiilor la un preț rezonabil și de înaltă calitate, la nivel de stat membru, nu au fost îndeplinite.

4.5.1.2. Costurile ridicate pentru părinți și programul de funcționare a unităților, care sunt incompatibile cu munca cu normă întreagă, rămân o provocare. Raportul Comisiei demonstrează că investițiile în servicii de înaltă calitate trebuie să continue. Parlamentul European constată, de asemenea, că pentru 27 % dintre europeni accesul este îngreunat din cauza lipsei infrastructurii și a calității serviciilor disponibile (20).

4.5.1.3. CESE observă că Comisia propune revizuirea obiectivelor în materie de educație și formare, dar nu menționează atingerea obiectivelor de la Barcelona. Totuși, obiectivul în materie de educație și formare pentru educația și îngrijirea timpurie (ECEC) are un domeniu de aplicare mai restrâns, deoarece vizează numai copiii cu vârsta cuprinsă între 4 ani și vârsta școlară. Prin urmare, CESE solicită revizuirea de urgență a obiectivului în materie de educație și formare pentru ECEC astfel încât să se alinieze obiectivelor de la Barcelona, prin extinderea domeniului său de aplicare (includerea unor obiective pentru copiii sub vârsta de 4 ani). Noile obiective în urma acestei revizuiri ar trebui să fie mai ambițioase decât actualele obiective de la Barcelona. Mai mult, CESE solicită elaborarea unor criterii de referință la nivelul UE pentru serviciile de îngrijire în afara școlii și pe termen lung.

4.5.1.4. CESE salută planurile Comisiei de intensificare a proceselor de îndrumare și monitorizare a serviciilor de îngrijire furnizate în statele membre în contextul semestrului european, precum și de promovare a schimbului de bune practici. Acesta încurajează, în același timp, îmbunătățirea colectării de date la nivelul UE și susține planul de revizuire a obiectivelor în materie de educație și formare pentru educația timpurie, stabilite pentru 2020. În plus, CESE dorește în mod deosebit să vadă că diferitele instrumente de finanțare europene sunt utilizate în funcție de nevoile specifice ale statelor membre. În acest context, CESE a solicitat în mod repetat o promovare mult mai ambițioasă a investițiilor sociale, ținând seama în special de „dividendele multiple” ale investițiilor în serviciile de îngrijire a copiilor (21).

4.5.1.5. Comitetul consideră că seminarele de consolidare a capacităților sau de informare, cu participarea deplină a tuturor părților interesate, sunt foarte importante ca măsuri de însoțire, dar observă că acestea sunt necesare la o scară mult mai largă decât se propune în prezent. Sunt necesare în special seminare de informare privind protecția împotriva concedierii după întoarcerea din concediul de maternitate.

4.5.2. Echilibrul dintre viața profesională și cea privată și politica fiscală

4.5.2.1. Deși propunerea de directivă abordează într-o oarecare măsură sistemele fiscale, CESE regretă faptul că aceasta nu merge suficient de departe. Sistemele fiscale pot avea un impact direct asupra participării pe piața forței de muncă, în special pentru „cea de a doua persoană care contribuie la venitul familiei”, în majoritatea cazurilor fiind vorba de femei. Modul în care sunt concepute sistemele fiscale poate influența decizia oamenilor de a intra sau nu pe piața forței de muncă. Ar trebui să se aibă în vedere deduceri fiscale care să îi ajute pe părinții care lucrează să o facă în continuare.

4.5.2.2. CESE consideră că propunerea Comisiei Europene de a aborda măsuri fiscale de descurajare va completa și susține celelalte măsuri din pachet. Aceasta susține, în special, identificarea obstacolelor specifice fiecărei țări rezultate din sisteme de beneficii fiscale care favorizează un anumit gen și propune ca acestea să fie abordate prin recomandări emise în contextul semestrului european.

4.5.3. Rolul actorilor societății civile

4.5.3.1. Pe lângă necesitatea unor servicii de îngrijire profesionale, accesibile, la un preț rezonabil și de înaltă calitate, inclusiv a serviciilor de îngrijire pentru copii, rude în vârstă și alte persoane aflate în întreținere, economia socială și sectorul neguvernamental pot contribui eficient la furnizarea de servicii în vederea susținerii echilibrului dintre viața lor profesională și cea privată. În numeroase cazuri, fără eforturile acestora nu s-ar putea asigura furnizarea serviciilor.

4.5.3.2. Partenerii sociali au un rol deosebit în punerea în aplicare a politicilor privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată la locul de muncă, în special prin negocieri și convenții colective. CESE salută atenția pe care partenerii sociali europeni au acordat-o egalității de gen în cadrul programelor lor de lucru de-a lungul anilor, în scopul obținerii unor rezultate tangibile.

Bruxelles, 6 decembrie 2017. Președintele Comitetului Economic și Social European Georges DASSIS

(1) A se vedea Eurofound, Work-life balance and flexible working arrangements in the EU („Echilibrul între viața profesională și cea privată și formule flexibile de lucru în UE”), reuniunea EPSCO, Tallinn, 19-20 iulie 2017.

(2) Articolele 19 și 153 din TFUE; Carta drepturilor fundamentale (articolele 23 și 33).

(3) Directivele 2006/54/CE; 2014/124/UE; 79/7/CEE; 2004/113/CE; 92/85/CEE; 2010/18/UE.

(4) A se vedea Directiva 2010/18/UE (JO L 68, 18.3.2010); Directiva 2006/54/CE (JO L 204, 26.7.2006), Directiva 92/85/CEE (JO L 348, 28.11.1992), Directiva 97/81/CE (JO L 14, 20.1.1998). Directiva 92/85/CEE privind concediul de maternitate (Directiva 92/85/CEE) a fost adoptată în 1992 și nu a fost modificată de atunci. Directiva privind concediul pentru creșterea copilului, adoptată pentru prima dată în 1996, a fost revizuită și îmbunătățită în 2010.

(5) Pentru mai multe informații, a se vedea https://ec.europa.eu/info/strategy/european-semester_ro.

(6) Consiliul a emis o recomandare privind îngrijirea copiilor (92/241/CEE, JO L 123, 8.5.1992) încă din 1992.

(7) Eurostat, Diferența de remunerare dintre bărbați și femei:

http://ec.europa.eu/eurostat/tgm/table.do?tab=table&init=1&language=en&pcode=tsdsc340&plugin=1.

(8) Eurostat, Anchetă asupra forței de muncă, 2016.

(9) A se vedea avizele CESE: JO C 21, 21.1.2011, p. 39, JO C 218, 23.7.2011, p. 7, JO C 12, 15.1.2015, p. 16, JO C 332, 8.10.2015, p. 1, JO C 487, 28.12.2016, p. 7.

(10) Eurofound (2016), The gender employment gap: Challenges and solutions („Inegalitatea de gen la nivelul ocupării forței de muncă: provocări și soluții”), Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, Luxemburg.

(11) http://ec.europa.eu/smart-regulation/roadmaps/docs/2015_just_012_new_initiative_replacing_maternity_leave_directive_en.pdf.

(12) Scrisoare ref. Ares(2015)5003207-11.11.2015 din partea lui Michel Servoz adresată partenerilor sociali europeni.

(13) http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/ATAG/2016/593543/EPRS_ATA(2016)593543_EN.pdf.

(14) Sinteză RAND Europe, de Janna van Belle, Paternity and parental leave policies across the European Union („Politici privind concediul de paternitate și concediul pentru creșterea copilului în Uniunea Europeană”).

(15) http://www.oecd.org/social/parental-leave-where-are-the-fathers.pdf.

(16) Articolul 11 alineatul (3) din Directiva 92/85/CEE.

(17) Document de lucru al serviciilor Comisiei, evaluare a impactului care însoțește comunicarea intitulată A new start to support work-life balance for parents and carers („Un nou început pentru susținerea echilibrului dintre viața profesională și cea privată a părinților și îngrijitorilor”).

(18) A se vedea: Bouget, D., Spasova, S. și Vanhercke, B. (2016), Work-life balance measures for persons of working age with dependent relatives in Europe. A study of national policies („Măsuri privind echilibrul dintre viața profesională și cea privată pentru persoanele de vârstă activă cu rude aflate în întreținere în Europa. Studiu privind politicile naționale”), European Social Policy Network (ESPN, Rețeaua europeană a politicii sociale), Bruxelles: Comisia Europeană https://webgate.ec.europa.eu/emplcms/social/BlobServlet?docId=16325&langId=en.

(19) Chung, H., (2017) Work Autonomy, Flexibility and Work Life Balance (Autonomia muncii, flexibilitatea și echilibrul dintre viața profesională și cea privată): raport final accesibil la: http://wafproject.org/research-outputs/final-report/.

(20) A se vedea Rezoluția Parlamentului European din 13 septembrie 2016 referitoare la Crearea unor condiții pe piața forței de muncă favorabile echilibrului dintre viața profesională și cea privată [2016/2017(INI)].

(21) A se vedea, printre altele, avizele CESE JO C 271, 19.9.2013, p. 91, JO C 226, 16.7.2014, p. 21, JO C 125, 21.4.2017, p.10.