RO    RO RO 
RO    RO  COMISIA COMUNIT ĂȚILOR EUROPENE 
Bruxelles, 1.4.2009 
SEC(2009) 417 
  
DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI 
de însoţire a 
 
CĂRŢII ALBE 
 
Adaptarea la schimb ările climatice: C ătre un cadru de ac ţiune european  
  
Adaptarea la schimb ările climatice:  
o provocare pentru agricultura şi zonele rurale europene  
{COM(2009) 147 final} 
RO 2   RO DOCUMENT DE LUCRU AL SERVICIILOR COMISIEI 
Adaptarea la schimb ările climatice:  
o provocare pentru agricultura şi zonele rurale europene  
1. INTRODUCERE  
În următoarele decenii, agricultura va fi influen țată de schimb ările climatice atât la nivel 
global, cât și în Uniunea European ă. Deși agricultura european ă este dezvoltat ă din punct de 
vedere tehnologic, capacitatea sa de a furniza produse alimentare și de a contribui la servicii 
ecosistemice pentru societatea european ă depinde în mod direct de condi țiile climatice. Având 
în vedere gradul tot mai ridicat de nesiguran ță, agricultorii europe ni vor trebui s ă-și elaboreze 
strategiile privind produc ția, gestionarea exploata țiilor agricole și investițiile.  
Schimbările climatice reprezint ă unul dintre numero șii factori care modeleaz ă agricultura 
europeană și zonele rurale europene. Fact orii socioeconomici, concuren ța interna țională, 
dezvoltarea tehnologic ă și deciziile politice vor determina impactul pe care îl vor avea 
schimbările agroclimatice asupra sectorului agrico l al UE. Deoarece agricultorii gestioneaz ă 
majoritatea terenurilor în UE, politica agricol ă comună (PAC) joac ă un rol în facilitarea 
adaptării la condi țiile în schimbare, ajutând agricultorii s ă-și adapteze produc ția la situa ția 
climatică în schimbare și să furnizeze servicii ecosistemi ce mai ample care depind de 
gestionarea terenurilor.  
Cartea alb ă „Adaptarea la schimb ările climatice”1 stabilește un cadru european de ac țiune 
pentru a îmbun ătăți rezisten ța Europei la schimb ările climatice, subliniind necesitatea de a 
integra adaptarea în toate po liticile europene fundamentale și de a spori cooperarea la toate 
nivelurile de guvernan ță. 
Completând cartea alb ă, prezentul document rezum ă principalele impacturi ale schimb ărilor 
climatice asupra agriculturii UE, analizeaz ă nevoile de adaptare, descrie implica țiile pentru 
PAC și sondeaz ă eventuale orient ări în vederea unor ac țiuni viitoare. Prezentul document î și 
propune s ă angajeze și mai mult statele membre și comunitatea agricol ă într-o dezbatere, 
urmată de acțiuni, privind nevoile de adaptare ge nerate de presiunile climatice. 
2. SCHIMBĂRILE CLIMATICE : PREOCUP ĂRI FUNDAMENTALE PENTRU AGRICULTURA 
UE 
2.1. Impacturi asupra produc ției agricole 
Schimbările climatice vor avea efecte complexe asupr a proceselor biofizice care stau la baza 
sistemelor agricole, cu consecin țe atât negative, cât și pozitive în diferite regiuni ale UE. 
Creșterea concentra ției de CO 2 în atmosfer ă, temperaturile mai ridicate, schimb ările 
regimurilor anuale și sezoniere de precipita ții și schimbarea frecven ței fenomenelor extreme 
vor afecta volumul, calitatea și stabilitatea produc ției de produse alimentare și mediul natural 
                                                 
1 COM(2009) 147. 
RO 3   RO în care se desf ășoară activitățile agricole. Varia țiile climatice vor avea consecin țe asupra 
disponibilit ății resurselor de ap ă, asupra d ăunătorilor și bolilor și asupra solurilor, generând 
schimbări semnificative ale condi țiilor pentru agricultur ă și producția animal ă. În cazuri 
extreme, degradarea ecosistemelor agricole ar putea însemna de șertificare, având drept 
rezultat pierderea total ă a capacit ății de produc ție a terenului în cauz ă. 
În viitorul apropiat, factorii care ar putea afecta în modul ce l mai grav agricultura sunt 
frecvența și intensitatea fenomene lor meteorologice extreme și variațiile sezoniere ale 
regimurilor de precipita ții. Condițiile climatice prognozat e pentru secolul dou ăzeci și unu vor 
varia mult din punct de vedere geografic. În un ele zone vor exista simultan efecte pozitive și 
negative, cu rezultate nete necunoscute, deoarece reac țiile culturilor la varia țiile climatice nu 
sunt încă pe deplin în țelese. Deși schimbările climatice sunt un proces global, impacturile lor 
locale sunt diferite.  Efectele generale nete asupra activit ăților agricole vor varia în întreaga 
UE și între tipurile de exploata ții agricole din cadrul aceleia și regiuni.  
Anexa I prezint ă succint principalele aspecte și impacturi ale schimb ărilor climatice în diferite 
regiuni ale UE. 
Culturi 
Unele aspecte ale schimb ărilor climatice, precum temperatur ile mai ridicate, fotosinteza mai 
intensă datorată concentra ției mai ridicate de CO 2 în aer și perioadele de vegeta ție mai lungi 
pot avea efecte moderat pozitive asupra productivit ății culturilor arabile  în anumite zone, cel 
puțin până la jumătatea secolului. În regiunile nordice, randamentul ar putea cre ște, iar gama 
potențialelor culturi ar putea fi extins ă, dar aceste beneficii vor ap ărea doar în urma unei 
creșteri ușoare a temperaturii și sunt foarte incerte. O înc ălzire mai accentuat ă va fi din ce în 
ce mai dăunătoare, deoarece cre șterea plantelor și randamentul sunt condi ționate de praguri de 
temperatur ă legate de etapele reproductive esen țiale. Accelerarea ciclul ui vegetativ poate avea 
efecte negative asupra umplerii și calității boabelor. 
Creșterea variabilit ății precipita țiilor interanuale și sezoniere, cu o previzibil ă reducere a 
precipitațiilor în sezonul estival în sudul UE și o intensitate sporit ă a precipita țiilor în sezonul 
invernal în centrul și nordul UE, poate genera o se rie de impacturi adverse. Condi țiile 
meteorologice extreme, precum valurile de ar șiță și secetele, pot afecta grav produc ția, mai 
ales în timpul fazelor critice de cre ștere a culturilor.  
Producția de legume  depinde foarte mult de disponibilitatea apei și este afectat ă de 
temperaturi care se situeaz ă chiar și cu foarte pu țin în afara limitelor intervalului optim, ceea 
ce face ca acest tip de produc ție să fie deosebit de vulnerabil la schimb ările climatice. 
Fenomenele extreme reprezint ă un risc deosebit pe ntru culturile perene , deoarece pot afecta 
capacitatea de produc ție pe durata mai multor ani. Cu lturile perene sunt afectate și de 
devansarea fazelor fenologice, posibilit ățile de adaptare prin schimbarea calendarului 
activităților agricole fiind mai reduse decât  în cazul culturilor arabile. 
Mulți pomi fructiferi  sunt sensibili la înghe țurile de prim ăvară în timpul perioadei de înflorire, 
iar temperatura invernal ă are un rol semnificativ în producti vitate. Deoarece temperaturile mai 
ridicate vor devansa atât momentul ultimelor înghe țuri de prim ăvară, cât și momentul 
înfloririi, riscul producerii de daune va r ămâne, probabil, în mare, acela și. Va scădea, 
probabil, riscul unor daune provocate de înghe țurile de toamn ă timpurii, în timp ce nevoia de 
apă ar putea cre ște. Conform previziunilor, dificult ățile legate de d ăunători și boli vor spori.  
RO 4   RO Impacturile asupra sect orului vitivinicol  includ un risc mai ridicat de înghe ț, reducerea 
perioadei de maturare, stresul hidric, care poate fi foarte d ăunător în etapa de maturare, și 
schimbări ale situa ției legate de d ăunători și boli. Zona european ă propice cultiv ării viței-de-
vie și măslinilor s-ar putea extinde spre nord și spre est. Variabilitatea produc ției de fructe ar 
putea crește în zonele de produc ție actuale. 
Șeptel  
Vremea mai uscat ă și temperaturile mai ridicate vor afecta în diverse moduri activit ățile de 
creștere a animalelor, cu implica ții asupra s ănătății și bunăstării animalelor. Influen ța 
schimbărilor climatice asupra sectorului cre șterii animalelor este complex ă din cauza 
diversității remarcabile a sistemelor de produc ție din cadrul UE.  
Încălzirea și fenomenele extreme, precum perioadele scurte de ar șiță vor avea impacturi 
directe asupra s ănătății, creșterii și productivit ății animalelor, precum și asupra reproducerii. 
Vor exista, de asemenea, efect e indirecte datorate schimb ărilor legate de productivitatea 
pășunilor și culturilor furajere și de răspândirea bolilor animalelor.  
Impacturi profund negative ar putea afecta sistemele de p ășunat extensive care depind direct 
de condițiile climatice pentru asigurarea hranei și a adăpostului. În zonele  mediteraneene, 
temperaturile mai ridicate și precipita țiile estivale deficitare vor reduce perioada p ășunatului 
și vor determina sc ăderea cantitativ ă și calitativ ă a produc ției de furaje. Totu și, în zonele 
umede nord-vestice, datorit ă creșterii productivit ății pășunilor, înc ălzirea moderat ă poate fi 
benefică pe termen scurt și mediu activit ăților de cre ștere a animalelor.  
2.2. Efecte economice ale riscurilor legate de clim ă 
La nivelul UE nu s-a stabilit nicio corela ție între înc ălzirea climatic ă din ultimele decenii și 
nivelul randamentului culturilor, care în general a crescut. Pân ă acum, efectele generate de 
îmbunătățirea gestion ării exploata țiilor agricole, de progresele tehnologice și de adaptarea 
continuă a practicilor agricole au prevalat , în general, asupra impactului schimb ărilor 
climatice. Totu și, de la începutul acestui secol, din cauza fenomenelor meteorologice extreme, 
precum seceta și arșița din vara anului 2003 și seceta din prim ăvara anului 2007, variabilitatea 
randamentului culturilor a crescut. 
Conform majorit ății estimărilor, la nivelul general al UE, schimb ările variabilelor climatice 
medii prognozate vor fi benefice pentru produc ția agricol ă a următoarelor trei decenii. Înainte 
de mijlocul acestui secol, ne putem a ștepta totu și la impacturi tot mai nefavorabile datorate 
fenomenelor extreme. Fenomenele climatice extreme nu afecteaz ă grav doar produc ția anuală, 
ci și infrastructura exploata țiilor agricole, provocând pi erderi economice majore. 
Deși previziunile privind impacturile schimb ărilor climatice asupra productivit ății agricole și 
asupra pre țurilor sunt nesigur e, este de a șteptat ca sporirea fe nomenelor extreme s ă aibă 
consecințe asupra volatilit ății produc ției agricole, din cauza defic iturilor de aprovizionare 
legate de condi țiile meteorologice. De și impacturile finale asupra veniturilor agricultorilor 
depind de întrep ătrunderea multor factori, precum pia ța globală și sprijinul acordat prin 
politici, probabilitatea sporit ă de a înregistra pierderi la nivelul produc ției poate duce la o 
instabilitate crescând ă a situației economice a agricultorilor afecta ți de fenomene climatice 
extreme. 
RO 5   RO 2.3. Riscuri climatice mai mari pentru zonele rurale 
Zonele rurale sunt expuse unei ample variet ăți de impacturi generate de varia țiile climatice, 
dincolo de cele care afecteaz ă direct agricultura. Printre acestea se afl ă riscul crescut al 
inundațiilor, mai ales în regiunile centrale și nordice, și riscul daunelor provocate 
infrastructurii de alte fenomene extreme. Concuren ța tot mai mare între diferitele utiliz ări ale 
apei va afecta, de asemenea, popula ția și economiile rurale. 
Ecosistemele forestiere și silvicultura sunt importante în multe zone rurale. Schimb ările 
climatice vor determina cre șterea riscului de perturbare di n cauza furtunilor, incendiilor, 
dăunătorilor și focarelor de boli cu implica ții pentru cre șterea pădurilor și producția silvică. 
Toate acestea vor afecta viabilitatea economic ă a silviculturii, mai ales în zonele sudice, 
precum și capacitatea p ădurilor de a oferi servicii de mediu, inclusiv func ția de absorbire a 
carbonului.  
Tendința de reducere a stratului de z ăpadă în zonele montane va avea consecin țe negative 
asupra turismului de iarn ă și asupra economiilor rurale dependente de veniturile din turism. 
Situația ar putea fi aceea și și pentru zonele care se confrunt ă cu deficitul de ap ă, în timp ce 
încălzirea climei poate ge nera noi oportunit ăți pentru turism în zonele  rurale din alte regiuni 
ale UE.  
2.4. Capacitate de adaptare, vulnerabilitate și diferențe regionale 
Gestionarea exploata țiilor agricole a presupus în totdeauna adaptarea la condi țiile 
meteorologice, iar adaptarea la schimb ările climatice urmeaz ă, într-o oarecare m ăsură, 
aceleași principii ca și adaptarea la oscila țiile pe termen scurt. Adaptarea tehnicilor 
agronomice și a strategiilor agricole este deja în curs. Totu și, în cursul deceniilor urm ătoare, 
amploarea schimb ărilor climatice ar putea dep ăși capacitatea de adaptare  a multor agricultori.  
Vulnerabilitatea activit ăților agricole variaz ă în UE în func ție de expunerea la impacturile 
climatice adverse și de contextul socioeconomic. Condi țiile agroecologice actuale și 
experiența în abordarea condi țiilor schimb ătoare influen țează capacitatea de adaptare a 
agricultorilor. F actorii socioeconomic i care definesc rezistența includ:  
– Caracteristici ale exploata ției, precum tipul produc ției, dimensiunea exploata ției agricole, 
nivelul de intensitate;  
– Diversitatea sistemelor de cultivare și de creștere a animalelor și prezența altor surse de 
venit, independente de agricultur ă; 
– Accesul la informa țiile, competen țele și cunoștințele relevante legate de tendin țele 
climatice și soluțiile de adaptare, rolul jucat în facilitarea adapt ării de serviciile de 
consiliere; 
– Situația socioeconomic ă generală, agricultorii cu resurse limitate sau care tr ăiesc în zone 
rurale îndep ărtate fiind cei mai vulnerabili; 
– Accesul la tehnologiile disponibile și la capacitatea infrastructurii.  
Conform previziunilor, ef ectele inegale ale schimb ărilor climatice vor duce la amplificarea 
diferențelor regionale și la exacerbarea disparit ăților economice dintre zonele rurale europene. 
Pe termen lung, presiunile climatice ar putea duce la o și mai mare marginalizare a agriculturii 
RO 6   RO sau chiar la abandonarea terenurilor agricole în unele p ărți ale UE, în timp ce în alte zone s-ar 
putea înregistra o îmbun ătățire a condi țiilor pentru agricultur ă și o creștere a veniturilor 
agricultorilor. Acest lucru ar putea afecta în mod semnificativ peisajele și biodiversitatea și ar 
influența dezvoltarea general ă a regiunilor europene.  
2.5. Impacturi globale asupra agriculturii și a securit ății alimentare  
Schimbările climatice duc la o perspectiv ă nouă asupra provoc ării globale legate de sporirea 
producției agricole pentru a ține pasul cu cre șterea demografic ă prognozat ă și de garantarea 
securității alimentare și a mijloacelor de subzisten ță rurale, men ținând, în acela și timp, 
standarde ridicate de protec ția mediului în întreaga lume.  
În regiunile lumii aflate la latitu dini joase, regiuni în care se afl ă majoritatea țărilor în curs de 
dezvoltare, chiar și o încălzire limitat ă a climei va duce la sc ăderea randamentului culturilor și 
la o variabilitate sporit ă a acestuia, cu consecin țe locale grave pentru securitatea alimentar ă. 
Efectele negative asupra randamentului cultu rilor vor fi amplificate de fenomene 
meteorologice extreme mai frecvente. Aces t lucru va duce, probabil, la cre șterea dependen ței 
de importurile de produse alimentare și a numărului persoanelor care risc ă să fie afectate de 
foamete.  
Pentru urm ătoarele câteva decenii este prognozat ă o creștere predominant ă a productivit ății la 
latitudini mai ridica te. În ciuda schimb ărilor în materie de produc ție la nivel regional, 
producția alimentar ă globală totală a următoarelor dou ă sau trei decenii nu va fi amenin țată și, 
conform previziunilor, va ține pasul cu cererea tot mai ma re de produse alimentare a 
populației tot mai numeroase a lumii. Totu și, previziunile actuale nu țin cont întotdeauna pe 
deplin de unele dintre riscurile legate  de fenomenele climatice extreme, d ăunători și focarele 
de boli, riscuri care ar putea înr ăutăți perspectiva actual ă referitoare la impacturile climatice 
asupra productivit ății atât în țările dezvoltate, cât și în țările în curs de dezvoltare. Mai mult 
decât atât, productivitatea agricol ă globală ar putea începe s ă scadă către a doua jum ătate a 
acestui secol. 
Îmbinarea dintre schimb ările poten țialului produc ției agricole în diverse regiuni ale lumii și 
frecvența sporită a fenomenelor extreme ar putea duce la o variabilitate crescut ă a produc ției, 
contribuind la o in stabilitate sporit ă a prețurilor și la schimb ări ale fluxurilor comerciale.  
3. ADAPTAREA AGRICULTURII UE LA SCHIMB ĂRILE CLIMATICE  
Măsurile de adaptare în domeniul agriculturii variaz ă de la solu ții tehnologice, la schimb ări în 
gestionarea sau structura exploata țiilor agricole și la schimb ări politice, precu m planurile de 
adaptare. Pe termen sc urt, adaptarea autonom ă la nivelul exploata țiilor agricole poate fi 
suficientă, dar pe termen lung va fi necesar ă adaptarea prin schimb ări tehnologice și 
structurale. Pentru aceasta  vor fi necesare strateg ii elaborate pe baza analiz ării condițiilor 
locale și regionale. 
3.1. Adaptarea la nivelul exploata țiilor agricole  
În întreaga UE se observ ă evoluția constant ă a modelelor de culturi, a utiliz ării terenurilor și a 
practicilor de gestionare a exploata țiilor agricole, în parte ca reac ție la varia țiile climatice. 
Aceste adapt ări la nivelul exploata țiilor agricole au drept scop sporirea productivit ății și 
gestionarea condi țiilor climatice actuale și se bazeaz ă pe cunoștințele actuale și pe experien ța 
agricultorilor. În urm ătoarele decenii, ar putea fi necesar ca adaptarea s ă presupun ă mai mult 
RO 7   RO decât simple ajust ări ale practicilor actuale. Eventualele soluții de adaptare  pe termen scurt 
și mediu includ:  
– Adaptarea momentului desf ășurării activit ăților agricole, precum momentul plant ării sau 
semănării și al tratamentelor;  
– Soluții tehnice, precum protej area livezilor împotriva da unelor provocate de înghe ț sau 
îmbunătățirea sistemelor de ventila ție și răcire ale ad ăposturilor pentru animale; 
– Alegerea unor culturi și soiuri mai bine adaptate la durata prognozat ă a sezonului de 
creștere și la disponibilitatea apei și mai rezistente la noi condi ții de temperatur ă și 
umiditate; 
– Adaptarea culturilor cu ajutorul diversit ății genetice existente și al noilor posibilit ăți oferite 
de biotehnologie; 
– Sporirea eficien ței luptei împotriva d ăunătorilor și bolilor, de exemplu printr-o mai bun ă 
monitorizare, prin rota ția diverselor culturi sau prin me tode integrate de gestionare a 
dăunătorilor, de exemplu; 
– Utilizarea mai eficient ă a apei prin reducerea pierderilor de ap ă, îmbunătățirea practicilor 
de irigare și reciclarea sau stocarea apei;  
– O mai bun ă gestionare a solurilor prin sporirea re ținerii apei pentru a men ține umezeala 
solului și gestionarea peisajului, prin p ăstrarea elementelor peisagistice care ofer ă adăpost 
animalelor; 
– Introducerea unor rase de animale mai tolerante la c ăldură și adaptarea regimurilor de 
hrană ale animalelor în condi ții de stres provocat de c ăldură. 
Separate sau combinate, aceste solu ții au un poten țial semnificativ de a contrabalansa 
schimbările climatice nefavorabile și de a profita de cele favorabil e. Agricultorii pot pune în 
practică, acum sau în viitorul apropiat, multe dintre aceste op țiuni de adaptare, cu condi ția să 
beneficieze de suficiente cuno ștințe și orientări în acest sens. Totu și, riscurile climatice 
constituie doar unul dint re aspectele care influen țează deciziile agricultorilor, care țin cont de 
multe alte considera ții socioeconomice și de piață. 
Adaptarea la tot mai accentuata variabilitate climatic ă va fi mai dificil ă decât adaptarea la 
schimbările treptate ale variabilelor climatice med ii. În acest sens, ar putea fi necesar s ă se 
acorde o aten ție sporită garantării stabilit ății și rezistenței produc ției agricole și a veniturilor 
agricultorilor din regi unile vulnerabile. Ar putea deve ni necesare diversificarea activit ăților 
agricole și a surselor de venit, schimb ări fundamentale ale structurii exploata ției agricole și, în 
unele cazuri, investi ții suplimentare. 
3.2. Adaptarea la nivel sectorial 
Pe măsură ce impacturile schimb ărilor climatice devin, treptat, tot mai drastice, limitele 
adaptării autonome la nivelul exploata țiilor agricole ar putea fi atinse. Pentru a facilita o gam ă 
mai ampl ă și mai bine coordonat ă de acțiuni de adaptare și pentru a evita adaptarea 
inadecvat ă, care ar putea avea consecin țe asupra mediului și economice grave, ar putea fi 
necesare reac ții la nivelul întregului sector, gândite special pe ntru a corespunde diversit ății 
agriculturii regionale și locale și coordonate de autorit ățile statului. 
RO 8   RO Strategiile na ționale și regionale de adaptare  pot oferi un cadru coerent pentru adaptare. 
Statele membre ale UE se afl ă în diferite stadii ale elabor ării și dezvoltării strategiilor 
naționale de adaptare, inclusiv pent ru sectorul agricol. Strategiil e de adaptare pot spori nivelul 
de sensibilizare al agricultorilor fa ță de schimb ările prognozate, pot încuraja ac țiunile timpurii 
și pot facilita reac țiile și soluțiile adecvate, viabile pe term en lung. Partenerii sociali din 
domeniul agricol pot contribui la  aceste strategii de adaptare și ar trebui s ă fie implica ți în 
acest proces.  
Acțiunile de adaptare la nivel sectorial ar putea cuprinde:  
– Identificarea zonelor și a sectoarelor vulnerabile și evaluarea necesit ăților și a 
oportunităților de schimbare a culturilor și soiurilor ca reac ție la tendin țele climatice,  
– Sprijinirea cercet ării agricole și a produc ției experimentale cu scopul  de a selecta culturile 
și de a dezvolta soiurile cele ma i potrivite pentru noile condi ții,  
– Constituirea capacit ății de adaptare prin sensibilizare și prin oferirea de consiliere și 
informații importante privind gestionarea exploata țiilor agricole, 
– Creșterea investi țiilor în eficientizarea sporit ă a infrastructurii pentru iriga ții și în 
tehnologiile de utilizare a apei și îmbunătățirea gestion ării resurselor de ap ă,  
– Elaborarea unor planuri de ir igare bazate pe evaluarea am ănunțită a impacturilor acestora, 
a disponibilit ății viitoare a apei și a nevoilor de ap ă ale diver șilor utilizatori, ținând cont de 
echilibrul dintre cerere și ofertă 
– Crearea unor instrumente de gestionare a riscurilor și a crizelor pentru a face fa ță 
consecințelor economice ale evenimentelor declan șate de clim ă. 
Sunt necesare planuri și consiliere la nivelul întregului  sector, deoarece unele dintre m ăsurile 
de adaptare la noile condi ții climatice vor fi, probabil, costisitoare și vor impune investi ții 
semnificative din partea agricultorilor. De asemenea, unele m ăsuri de adaptare ar putea 
contribui la men ținerea veniturilor agricu ltorilor pe termen lung, dar ar putea presupune un 
risc mai ridicat pe termen scurt. De exemplu, utilizarea unor noi soiuri  sau a unor noi culturi 
ar putea impune tehnologii sau marketing specifice, care necesit ă timp pentru a fi elaborate cu 
succes.  
Planificarea pentru adaptare este o provocare din cauza incertitudinii evolu țiilor climatice și a 
impacturilor specifice ale acestora la nivel local, care îngreuneaz ă identificarea schimb ărilor 
optime de efectuat în sistemele agricole. Pentru a se bucura de  succes, planificarea pentru 
adaptare trebuie început ă din timp și trebuie s ă fie flexibil ă pentru a face fa ță incertitudinii.  
4. PAC  – CONTRIBU țIA LA ADAPTARE  
Evoluțiile climatice prognozate ar  putea afecta îndeplinirea obi ectivelor PAC de a asigura 
disponibilitatea unei cantit ăți suficiente de produse alimentare la pre țuri rezonabile, de a 
contribui la viabilitatea activit ăților agricole și a zonelor rurale și de a promova practicile 
agricole ecologice. Pentru agricultura UE, obiectivele esen țiale ale adapt ării sunt garantarea 
rezistenței la varia țiile climatice, a viabilit ății socioeconomice a agriculturii și a zonelor rurale 
și a coeren ței cu obiectivele de protec ție a mediului.  
RO 9   RO Actuala PAC ofer ă agricultorilor un nivel minim de siguran ță a veniturilor și un cadru pentru 
gestionarea durabil ă a mediului natura l în care se desf ășoară activitățile agricole. Trecerea de 
la sprijinul legat de produc ție la ajutoarele decuplate permite agricultorilor s ă răspundă 
cerințelor externe, semnalelor pie ței și evoluțiilor generate de schimb ările climatice. Politica 
de dezvoltare rural ă oferă statelor membre o gam ă de măsuri prin intermediul c ărora să poată 
oferi sprijin direc ționat spre activit ățile care contribuie la adaptarea la schimb ările climatice. 
„Bilanțul de sănătate” al PAC reprezint ă încă un pas în direc ția agriculturii durabile, 
accentuând în mod specific atenuarea schimb ărilor climatice și adaptarea la acestea, aspectele 
legate de protejarea resurselor de ap ă și a biodiversit ății, pentru care s-a convenit asupra unor 
fonduri suplimentare din bugetul alocat dezvolt ării rurale. În perioada care urmeaz ă până la 
sfârșitul anului 2013, pentru UE și statele membre provocarea și oportunitatea vor consta în a 
utiliza la maximum instrumentel e PAC disponibile pentru a sus ține adaptarea. 
5. ORIENTĂRI PENTRU O STRATEGIE DE ADAPTARE ÎN SECTORUL AGRICOL  
5.1. Prioritizarea m ăsurilor „f ără regrete”  
Având în vedere incertitudinile inerente, prioritizarea op țiunilor „fără regrete” pentru ac țiunile 
de adaptare va garanta aborda rea cea mai eficace din punctul de vedere al costurilor. Aceste 
decizii contribuie la gestiona rea unei serii ample de schimb ări plauzibile și creează beneficii 
socioeconomice sau de mediu conexe. În sectorul agricol, aceste op țiuni presupun sporirea 
rezistenței ecosistemelor agricole prin utilizarea mai durabil ă a resurselor naturale, mai ales a 
apei și a solurilor. Protejând baza de resurse natu rale de care depinde,  sectorul agricol î și 
poate constitui mult mai bine capacitatea de rezisten ță la schimb ările climatice. Aceste reac ții 
vor garanta faptul c ă deciziile privind gest ionarea puse în practic ă în următoarele decenii nu 
submineaz ă abilitatea de a face fa ță unor eventuale impacturi mai puternice în cursul 
secolului.  
Conform preciz ărilor Cărții albe „Adaptarea la schimb ările climatice: Spre un cadru european 
de acțiune” este necesar ă, de asemenea, o evaluare pentru a decide care dintre cerin țele 
referitoare la gestionarea apei  ar trebui integrate în instrumentele PAC relevante. M ăsurile de 
adaptare referitoare la agricultur ă pot fi integrate și în procesul de punere în aplicare la nivel 
național a Directivei-cadru privind apa și a Directivei privind inunda țiile. 
5.2. Consolidarea rolului agriculturii de furnizor de servicii ecosistemice 
Având în vedere impacturile prognozate ale schimb ărilor climatice asupra sistemelor 
hidrologice, habitatelor și biodiversit ății europene, men ținerea ecosistemelor prin gestionarea 
terenurilor agricole joac ă un rol esen țial, și anume acela de a contribui la rezisten ța generală la 
schimbările climatice. De exemplu, agricultura poate sprijini gestionarea bazinelor 
hidrografice, protejarea habitatelor și a biodiversit ății și, de asemenea, între ținerea și refacerea 
peisajelor multifunc ționale. Printre alte le, instituirea unor re țele de coridoare pentru fauna 
sălbatică pe terenurile agricole poate facilita migra ția speciilor, iar capacitatea p ășunilor de a 
reține apa poate fi folosit ă pentru reducerea riscului de inunda ții. Potențialul rol al agriculturii 
de furnizor al unei astfel de „infrast ructuri verzi” ar putea fi recunoscut și mult consolidat. 
Măsurile de agromediu actuale contribuie la îndeplinirea acestui obiectiv, dar poate nu 
favorizeaz ă suficient întotdeauna leg ăturile dintre zonele de  protejare a biodiversit ății. În acest 
context, aplicabilitatea m ăsurilor de dezvoltare rural ă la scară teritorial ă, depășind nivelul 
exploatațiilor agricole individuale , ar putea contribui la o adaptare de succes. 
RO 10   RO 5.3. Sporirea rezisten ței infrastructurii agricole 
Agricultura ca sistem de produc ție depinde de active fixe  corporale (de exemplu, 
echipamente, cl ădiri, utilaje) și de infrastructur ă, care pot fi afectate de fenomenele extreme. 
Eventualele pierderi economice generate de as tfel de fenomene pot deveni o preocupare 
serioasă pentru acest sector, în special deoarece în agricultur ă valoarea activelor fixe 
corporale tinde s ă fie semnificativ ă în compara ție cu produc ția medie anual ă și cu veniturile 
exploatațiilor agricole. Prin urmare, pentru a face fa ță eventualelor daune este necesar ă 
întreprinderea ulterioar ă a unor ac țiuni preventive și crearea unor instrumente modelate pe 
caracteristicile regionale.  
5.4. Dezvoltarea sinergiilor între adaptare și atenuare  
Activitățile agricole sunt o surs ă important ă de emisii de protoxid de azot și metan, care 
contribuie la înc ălzirea global ă. În UE, agricultura poate co ntribui la atenuarea schimb ărilor 
climatice reducându- și emisiile, producând energie din surse regenerabile și produse pe baz ă 
de biomas ă și stocând carbon în solurile  terenurilor agricole.  
Pentru a aborda dubla provocare de a reduce emisiile de gaze cu efect de ser ă și, în acela și 
timp, de a face fa ță schimbărilor climatice, va fi necesar ă asigurarea, în cât mai mare m ăsură, 
a unor sinergii între adaptare și atenuare. Trebuie identificate și promovate m ăsuri care ofer ă 
beneficii conexe în ceea ce prive ște reducerea emisiilor și sporirea rezisten ței agriculturii. 
Acestea includ, printre altele, protejarea și gestionarea p ășunilor și practici de lucrare a solului 
și de cultivare care contribuie la men ținerea și creșterea carbonului organic în soluri. 
Agricultura ecologic ă are poten țial de atenuare datorit ă eficienței ciclurilor substan țelor 
nutritive și a gestion ării solului și ar putea fi, de asemenea, mai rezistent ă la schimb ările 
climatice deoarece implic ă, de obicei, o diversitate sporit ă și un nivel ridicat al cuno ștințelor 
privind func ționarea ecosistemului agricol.  
În luarea deci ziilor privind m ăsurile adecvate ar trebui s ă se țină cont de poten țialele conflicte 
dintre obiective, iar în unele cazuri ar putea fi necesare co mpromisurile. Pentru aplicarea 
acestor m ăsuri, statele membre pot util iza fonduri alocate dezvolt ării rurale.  
5.5. Sporirea capacit ății de adaptare a agricultorilor 
Sporirea capacit ății de adaptare a agri cultorilor este o condi ție indispensabil ă pentru 
susținerea adapt ării în sectorul agricol. Consolidar ea sprijinului acordat agricultorilor și 
lucrătorilor agricoli prin informarea și consilierea privind pr oblemele legate de clim ă este 
esențială pentru motivarea și pregătirea pentru adaptare a acesto ra. Sunt disponibile diverse 
mijloace precum cursuri pe aceast ă temă, presa specializat ă, utilizarea tehnologiilor de 
comunicare. Este important ă, de asemenea, includerea schimb ărilor climatice în sistemele 
educative dedicate tinerilor agricultori, lucr ători agricoli și ucenici. Ar putea fi instituite 
servicii de consiliere pentru agricultori, transformându-le într-un instrument pentru diseminarea informa țiilor cu caracter specific regional și a soluțiilor practice de adaptare, 
sporind astfel capacitatea agricultorilor de a face fa ță provocărilor viitorului.  
Măsurile adoptate în cadrul „Bilan țului de sănătate” al PAC ofer ă posibilități suplimentare, în 
cadrul politicii de dezvoltare rural ă, pentru finan țarea programelor de diseminare și formare 
profesional ă și pentru utilizarea serviciilor de  consiliere pentru agricultori. 
RO 11   RO 5.6. Facilitarea cooper ării dintre statele membre 
Trebuie încurajate el aborarea unor programe și conceperea unor politici na ționale și 
subnaționale privind adaptarea la schimb ările climatice. Schimburile de abord ări, experien țe 
și cele mai bune practici în privin ța opțiunilor de adaptare în sect orul agricol dintre statele 
membre pot promova practicile agricole și sistemele productive cele mai adaptate la evolu țiile 
climatice prognozate. Pân ă la sfârșitul anului 2009 va fi institu it un grup tehnic de lucru pe 
tema agriculturii care s ă vină în sprijinul Grupului de coordonare privind impacturile și 
adaptarea, propus de cartea alb ă. 
Inițiativa Comisiei de a institui un centru de schimb de informa ții care să serveasc ă drept 
platformă pentru schimbul de informa ții privind impacturile schimb ărilor climatice și 
vulnerabilit ățile legate de acestea va trebui s ă includă o parte dedicat ă în mod specific 
schimbului de informa ții privind evolu țiile, rezultatele proiectelor și cele mai bune practici din 
sectorul agricol la nivel na țional.  
5.7. Promovarea cercet ării privind clima și agricultura  
Planificarea pentru adaptare în domeniu l agricol nu se poate  baza doar pe cuno ștințele privind 
regimurile climatice globale, ci necesit ă informații detaliate privind impacturile regionale și 
evaluarea comprehensiv ă a opțiunilor de adaptare și a fezabilit ății acestora la nivel local și la 
nivelul exploata ției agricole. Sunt esen țiale o mai bun ă înțelegere a interac țiunilor dintre 
agricultur ă și climă și îmbunătățirea și detalierea coordonatelor spa țiale și temporale utilizate 
pentru evaluarea impacturilor climatice și vulnerabilit ăților prognozate. Recenta Comunicare 
a Comisiei privind cercetarea european ă în domeniul agriculturii2 detaliază nevoile și 
direcțiile cercet ării și inovării UE privind schimb ările climatice, inclusiv cele ale sectorului 
agricol. Comitetul permanent privind cercetarea agricol ă (SCAR) a identificat schimb ările 
climatice ca fiind un domeniu prioritar și a recunoscut c ă există o lacună semnificativ ă în 
privința coordon ării cercet ării la nivel european. A fost instituit un grup de lucru al 
administratorilor na ționali ai programelor care s ă analizeze modul în care schimb ările 
climatice afecteaz ă agricultura și modul în care agricultura se poate adapta armonios la aceste 
efecte și le poate atenua. 
Mai mult, deoarece zonele rurale sunt  expuse unor riscuri climatice mai ample și deoarece 
părți semnificative ale Europei rurale sunt caracterizate de multifunc ționalitate economic ă, 
este important ă înțelegerea integrat ă a impacturilor schimb ărilor climatice asupra economiilor 
și societăților rurale. Prin urma re, ar putea fi promovat ă cercetarea socioeconomic ă privind 
provocarea climatic ă și impactul acesteia asupra durabilit ății rurale. 
Provocarea climatic ă reînnoiește accentul pus pe nevoia de cercetare continu ă în domeniul 
agriculturii, la nivel comunitar și național, de exemplu pe dezvo ltarea culturilor, a soiurilor și 
a șeptelurilor mai bine adaptate condi țiilor viitoare. Atenuarea va trebui s ă fie sprijinit ă, de 
asemenea, prin eforturile de  cercetare pentru a conti nua dezvoltar ea unor tehnologii și inovații 
adecvate și accesibile. Urm ătoarea evaluare intermediar ă a celui de-Al șaptelea program-
cadru pentru cercetare ofer ă ocazia reanaliz ării echilibrului dintre priorit ățile tematice, 
abordând în acel context problema sprijinirii cercet ării privind clima și agricultura. 
O provocare esen țială este, de asemenea, îmbinarea descoperirilor științelor fizice și 
agronomice și a cunoștințelor la nivel local ale agricultor ilor pentru a dezvolta strategii 
                                                 
2 COM(2008) 862 „Spre o strategie coerent ă în privin ța agendei europene în domeniul cercet ării 
agricole”. 
RO 12   RO puternice de adaptare care, aplicate unei serii de scenarii climatologice și socioeconomice, pot 
minimiza impacturile negative ale schimb ărilor climatice. Sistemul de consiliere agricol ă 
poate fi un instrument important și în aceast ă privință. 
La fel de important ă este și consolidarea capacit ății instituțiilor regionale de a folosi 
instrumente adecvate în abordarea schimb ărilor climatice. Parteneriatele între institu țiile de 
cercetare, serviciile de consiliere și partenerii sociali din agricultur ă de la nivel na țional și 
regional și instituirea unor re țele regionale care s ă ofere informa ții comunit ăților de agricultori 
vor contribui la elaborarea unor strategii adecvate situa ției locale.  
5.8. Elaborarea indicatorilor de vulnerabilitate 
Ar putea fi analizat ă posibilitatea elabor ării unor indicatori specifici pentru agricultur ă, 
precum un index pentru cap acitatea de adaptare și vulnerabilitate. Identificarea vulnerabilit ății 
ar trebui efectuat ă pe o scar ă spațială redusă atât pe baza sensibilit ății actuale fa ță de 
variabilitatea climatic ă și pericolele naturale, cât și pe baza scenariilor privind schimb ările 
regimurilor meteorologice. Pentru instituirea unui indicator de vulnerabilitate care s ă includă 
aspectul capacit ății de adaptare este necesar ă o abordare pluridimensional ă care să îmbine 
factorii climatici, de mediu și socioeconomici. 
6. CONCLUZII  
Agricultorii vor trebui s ă se adapteze schimb ărilor climatice într-o perioad ă în care li se cere, 
de asemenea, s ă reducă emisiile de gaze cu efect de ser ă la nivelul exploata țiilor agricole și să 
îmbunătățească performan țele de mediu ale agriculturii. Pentru a men ține rezisten ța și 
competitivitatea agriculturii UE, astfel încât aceasta s ă își îndeplineasc ă în continuare rolul de 
furnizor de produse alimentare de înalt ă calitate și de servicii de mediu și peisagistice și să 
contribuie totodat ă la dezvoltarea durabil ă a zonelor rurale ale UE, este necesar ă pregătirea 
unei reac ții la schimb ările climatice care s ă fie cuprinz ătoare și să evolueze progresiv. 
Schimbările climatice adaug ă o dimensiune nou ă provocării legate de securitatea alimentar ă. 
Adaptarea este un proces  îndelungat care trebuie s ă evolueze în urm ătoarele decenii în func ție 
de tendin țele climatice și pe baza unui volum tot mai mare de cuno ștințe și experien țe 
practice. În cadrul acestui proces, este important ă implicarea sporit ă a comunit ății agricole în 
discuțiile privind nevoile de adaptare și în schimbul de bune practici, deoarece schimb ările la 
nivelul exploata ției agricole sunt o component ă esențială a adaptării. 
În contextul revizuirii po liticii agricole comune dup ă 2013 trebuie analizat ă necesitatea de a 
asigura condi ții favorabile adapt ării agriculturii și a zonelor rurale. Adaptarea eficace și 
adoptarea unor noi tehnolog ii, care contribuie deopotriv ă la atenuare și la viabilitatea pe 
termen lung a agriculturii, vor necesita investi ții și eforturi de planificare ce dep ășesc 
capacitatea exploata țiilor agricole individuale. Autorit ățile publice vor avea un rol în 
sprijinirea și facilitarea politicilor privind adaptarea la schimb ările climatice.