COMUNICARE COMUNĂ CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIU

Strategia de securitate cibernetică a UE pentru deceniul digital

I.INTRODUCERE: O TRANSFORMARE DIGITALĂ SECURIZATĂ CIBERNETIC ÎNTR-UN MEDIU DE AMENINȚĂRI COMPLEXE

Securitatea cibernetică face parte integrantă din securitatea europenilor. Indiferent dacă este vorba de dispozitive conectate, rețele electrice sau bănci, de aeronave, administrații publice sau spitale pe care le utilizează sau frecventează, oamenii merită să poată face acest lucru având garanția că vor fi protejați de amenințările cibernetice. Economia, democrația și societatea UE depind mai mult ca oricând de conectivitate și de instrumente digitale sigure și fiabile. Prin urmare, securitatea cibernetică este esențială pentru construirea unei Europe reziliente, verzi și digitale.

Transporturile, energia și sănătatea, telecomunicațiile, finanțele, securitatea, procesele democratice, spațiul și apărarea se bazează în mare măsură pe rețele și sisteme informatice din ce în ce mai interconectate. Interdependențele intersectoriale sunt foarte puternice, deoarece rețelele și sistemele informatice depind, la rândul lor, de o aprovizionare constantă cu energie electrică pentru a funcționa. Numărul de dispozitive conectate depășește deja numărul de persoane de pe planetă și se preconizează că va crește, ajungând la 25 de miliarde în 2025: un sfert dintre dispozitivele conectate se vor afla în Europa. Digitalizarea formulelor de lucru a fost accelerată de pandemia de COVID-19, în cursul căreia 40 % dintre lucrătorii din UE au trecut la munca la distanță, ceea ce va avea probabil efecte permanente asupra vieții de zi cu zi. Cresc astfel vulnerabilitățile la atacurile cibernetice. Obiectele conectate sunt adesea livrate consumatorului cu vulnerabilități cunoscute, ceea ce mărește și mai mult suprafața de atac pentru activități cibernetice răuvoitoare. Peisajul industrial din UE este din ce în ce mai digitalizat și conectat; aceasta înseamnă, de asemenea, că atacurile cibernetice pot avea asupra industriilor și a ecosistemelor un impact mult mai mare decât oricând.

Situația amenințărilor este agravată de tensiunile geopolitice privind internetul mondial și deschis și privind controlul asupra tehnologiilor din cadrul întregului lanț de aprovizionare. Aceste tensiuni se reflectă în numărul tot mai mare de state naționale care construiesc frontiere digitale. Restricțiile asupra internetului și a utilizării sale amenință spațiul cibernetic mondial și deschis, precum și statul de drept, drepturile fundamentale, libertatea și democrația – valorile fundamentale ale UE. Spațiul cibernetic este din ce în ce mai exploatat în scopuri politice și ideologice, iar polarizarea sporită la nivel internațional împiedică multilateralismul eficace. Amenințările hibride combină campaniile de dezinformare cu atacurile cibernetice asupra infrastructurii, a proceselor economice și a instituțiilor democratice, având potențialul de a provoca pagube materiale, de a facilita accesul ilegal la date cu caracter personal, de a înlesni furtul de secrete industriale sau de stat, de a sădi neîncrederea și de a slăbi coeziunea socială. Aceste activități subminează securitatea și stabilitatea internațională, precum și beneficiile pe care spațiul cibernetic le aduce dezvoltării economice, sociale și politice.

Vizarea răuvoitoare a infrastructurii critice reprezintă un risc major la nivel mondial. Internetul are o arhitectură descentralizată, fără o structură centrală, și o guvernanță multiparticipativă. Acesta a reușit să susțină creșteri exponențiale ale volumelor de trafic, fiind în același timp o țintă constantă a tentativelor răuvoitoare de perturbare. În același timp, există o dependență sporită de funcțiile de bază ale internetului mondial și deschis, precum sistemul de nume de domenii (DNS), și de serviciile esențiale de internet pentru comunicații și găzduire, aplicații și date. Aceste servicii sunt din ce în ce mai concentrate în mâinile câtorva întreprinderi private. Economia și societatea europeană sunt astfel vulnerabile la evenimente geopolitice sau tehnice perturbatoare care afectează nucleul internetului sau una ori mai multe dintre aceste întreprinderi. Utilizarea tot mai frecventă a internetului și modelele aflate în schimbare ca urmare a pandemiei au expus într-o măsură și mai mare fragilitatea lanțurilor de aprovizionare care depind de această infrastructură digitală.

Preocupările legate de securitate reprezintă un factor major de descurajare a utilizării serviciilor online. Aproximativ două cincimi dintre utilizatorii din UE s-au confruntat cu probleme legate de securitate, iar trei cincimi dintre aceștia se simt incapabili să se protejeze împotriva criminalității informatice . O treime dintre aceștia au primit, în ultimii trei ani, e-mailuri sau apeluri telefonice frauduloase prin care li se solicitau date cu caracter personal, dar 83 % nu au semnalat niciodată aceste cazuri ca infracțiuni informatice. Una din opt întreprinderi a fost afectată de atacuri cibernetice . Peste jumătate din calculatoarele personale ale întreprinderilor și ale consumatorilor care au fost infectate cu programe malware o singură dată sunt reinfectate în același an. Sute de milioane de înregistrări sunt pierdute în fiecare an din cauza încălcării securității datelor; costul mediu al unei încălcări a securității pentru o singură întreprindere a crescut la peste 3,5 milioane EUR în 2018 . Adesea, impactul unui atac cibernetic nu poate fi izolat și poate declanșa reacții în lanț în întreaga economie și societate, afectând milioane de persoane .

Investigarea a aproape tuturor tipurilor de infracțiuni are o componentă digitală. În 2019 s-a raportat că numărul incidentelor de la an la an s-a triplat. Se estimează că există 700 de milioane de noi specimene de programe malware – acestea fiind cele mai frecvente mijloace de săvârșire a unui atac cibernetic. Costul anual al criminalității informatice pentru economia mondială în 2020 este estimat la 5,5 mii de miliarde EUR, dublu față de 2015 . Acesta reprezintă cel mai mare transfer de bogăție economică din istorie, mai mare decât comerțul mondial cu droguri. În cazul unui incident major, atacul săvârșit cu ajutorul ransomware-ului WannaCry în 2017, costul pentru economia mondială a fost estimat la peste 6,5 miliarde EUR.

Serviciile digitale și sectorul financiar se numără printre cele mai frecvente ținte ale atacurilor cibernetice, alături de sectorul public și de industria prelucrătoare, însă pregătirea și conștientizarea în domeniul securității cibernetice în rândul întreprinderilor și al persoanelor fizice rămân la un nivel scăzut și există un deficit major de competențe în materie de securitate cibernetică în cadrul forței de muncă. În 2019 au avut loc aproape 450 de incidente de securitate cibernetică care au implicat infrastructuri critice europene, precum sectorul financiar și sectorul energetic. Organizațiile și profesioniștii din domeniul sănătății au fost afectați în mod deosebit în timpul pandemiei. Pe măsură ce tehnologia devine indisociabilă de lumea fizică, atacurile cibernetice pun în pericol viața și bunăstarea persoanelor celor mai vulnerabile. Peste două treimi din întreprinderi, în special IMM-uri, sunt considerate „novice” în materie de securitate cibernetică, iar întreprinderile europene sunt considerate mai puțin pregătite decât cele din Asia și America . Se estimează că 291 000 de posturi de profesioniști în domeniul securității cibernetice din Europa rămân neocupate. Angajarea și formarea experților în materie de securitate cibernetică este un proces lent, care conduce la riscuri mai mari în materie de securitate cibernetică pentru organizații.

În UE nu există o conștientizare colectivă a situației privind amenințările cibernetice. Acest lucru se datorează faptului că autoritățile naționale nu colectează și nu fac schimb de informații – precum cele disponibile din sectorul privat – în mod sistematic, ceea ce ar putea contribui la evaluarea stării securității cibernetice în UE. Statele membre raportează doar o fracțiune a incidentelor, iar schimbul de informații nu este nici sistematic, nici cuprinzător ; atacurile cibernetice pot fi doar o fațetă a atacurilor răuvoitoare concertate împotriva societăților europene. În prezent, asistența operațională reciprocă între statele membre este limitată și nu există niciun mecanism operațional între statele membre și instituțiile, agențiile și organele UE pentru eventualitatea unor incidente sau crize cibernetice transfrontaliere de mare amploare.

Îmbunătățirea securității cibernetice este, prin urmare, esențială pentru ca oamenii să aibă încredere în inovare, conectivitate și automatizare, să le utilizeze și să beneficieze de acestea, precum și pentru a se proteja drepturile și libertățile fundamentale, inclusiv dreptul la viața privată și la protecția datelor cu caracter personal, precum și libertatea de exprimare și de informare. Securitatea cibernetică este indispensabilă pentru conectivitatea la o rețea și pentru internetul mondial și deschis care trebuie să stea la baza transformării economiei și a societății în anii 2020. Aceasta contribuie la locuri de muncă mai bune și mai numeroase, la locuri de desfășurare a muncii mai flexibile, la un transport și o agricultură mai eficiente și mai durabile și la un acces mai ușor și mai echitabil la serviciile de sănătate. De asemenea, securitatea cibernetică este esențială pentru tranziția către o energie mai curată în cadrul Pactului verde european, prin intermediul rețelelor transfrontaliere și al contoarelor inteligente și prin evitarea duplicării inutile a stocării datelor. În cele din urmă, aceasta este esențială pentru securitatea și stabilitatea internațională și pentru dezvoltarea economiilor, a democrațiilor și a societăților la nivel mondial. Prin urmare, guvernele, întreprinderile și persoanele fizice trebuie să utilizeze instrumentele digitale într-un mod responsabil, care să reflecte conștientizarea riscurilor în materie de securitate. Conștientizarea și igiena în materie de securitate cibernetică trebuie să stea la baza transformării digitale a activităților de zi cu zi.

Noua strategie de securitate cibernetică a UE pentru deceniul digital reprezintă o componentă esențială a conturării viitorului digital al Europei, a planului de redresare al Comisiei pentru Europa, a Strategiei privind uniunea securității pentru perioada 2020-2025, a Strategiei globale pentru politica externă și de securitate a Uniunii Europene și a Agendei strategice a Consiliului European pentru perioada 2019-2024. Aceasta stabilește modul în care UE își va proteja locuitorii, întreprinderile și instituțiile de amenințările cibernetice și în care va promova cooperarea internațională și își va asuma un rol de lider în ceea ce privește asigurarea unui internet mondial și deschis.

II.SĂ GÂNDIM LA NIVEL MONDIAL, SĂ ACȚIONĂM LA NIVEL EUROPEAN

Prezenta strategie vizează asigurarea unui internet mondial și deschis prevăzut cu balustrade solide, pentru combaterea riscurilor la adresa securității și la adresa drepturilor și libertăților fundamentale ale cetățenilor din Europa. În continuarea progreselor înregistrate în cadrul strategiilor anterioare, aceasta conține propuneri concrete de introducere a trei instrumente principale – instrumente de reglementare, de investiții și de politică – pentru abordarea a trei domenii de acțiune ale UE – 1) reziliența, suveranitatea tehnologică și poziția de lider, 2) consolidarea capacității operaționale de prevenire, descurajare și răspuns și 3) promovarea unui spațiu cibernetic mondial și deschis. UE s-a angajat să sprijine prezenta strategie prin intermediul unui nivel fără precedent de investiții în tranziția digitală a UE în următorii șapte ani – cvadruplând eventual nivelurile anterioare – ca parte a noilor politici tehnologice și industriale și a agendei de redresare.

Securitatea cibernetică trebuie integrată în toate aceste investiții digitale, în special în tehnologiile esențiale, precum inteligența artificială (IA), criptarea și informatica cuantică, recurgându-se la stimulente, obligații și criterii de referință. Se poate stimula astfel creșterea sectorului european al securității cibernetice și se poate oferi certitudinea necesară pentru a se facilita eliminarea treptată a sistemelor anterioare. Fondul european de apărare (FEA) va sprijini soluțiile europene de apărare cibernetică, în cadrul bazei industriale și tehnologice de apărare europeană. Securitatea cibernetică este inclusă în instrumentele de finanțare externă pentru sprijinirea partenerilor noștri, în special în Instrumentul de vecinătate, cooperare pentru dezvoltare și cooperare internațională. Prevenirea utilizării abuzive a tehnologiilor, protejarea infrastructurii critice și asigurarea integrității lanțurilor de aprovizionare permit, de asemenea, aderarea UE la normele, regulamentele și principiile ONU privind comportamentul responsabil al statelor.

1. REZILIENȚĂ, SUVERANITATE TEHNOLOGICĂ ȘI POZIȚIA DE LIDER

Infrastructura critică și serviciile esențiale ale UE sunt din ce în ce mai interdependente și digitalizate. Toate obiectele conectate la internet din UE, indiferent dacă este vorba de autovehicule automatizate, sisteme de control industrial sau aparate de uz casnic, și lanțurile de aprovizionare care le pun la dispoziție trebuie să fie securizate începând cu momentul conceperii, reziliente la incidentele de securitate cibernetică și rapid remediate în cazul în care sunt descoperite vulnerabilități. Acest lucru este esențial pentru a oferi sectorului public și privat din UE posibilitatea de a alege dintre cele mai sigure infrastructuri și servicii. În deceniul următor, UE are oportunitatea de a se afla în fruntea dezvoltării de tehnologii securizate în cadrul întregului lanț de aprovizionare. Asigurarea rezilienței și a unor capacități industriale și tehnologice mai robuste în materie de securitate cibernetică ar trebui să mobilizeze toate instrumentele de reglementare, de investiții și de politică necesare. Dacă este avută în vedere începând cu momentul conceperii proceselor, operațiunilor și dispozitivelor industriale, securitatea cibernetică poate atenua riscurile, poate reduce costurile pentru întreprinderi și pentru societate în general și, prin urmare, poate spori reziliența.