[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 12.1.2009

COM(2008)906 final

2007/0195 (COD)

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN în conformitate cu articolul 251 alineatul (2) paragraful al doilea din Tratatul CE privind

poziția comună a Consiliului referitoare la adoptarea Directivei Parlamentului European și a Consiliului privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 2003/54/CE

2007/0195 (COD)

COMUNICARE A COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN în conformitate cu articolul 251 alineatul (2) paragraful al doilea din Tratatul CE privind

poziția comună a Consiliului referitoare la adoptarea Directivei Parlamentului European și a Consiliului privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de abrogare a Directivei 2003/54/CE

1. CONTEXT

Propunere transmisă către Parlamentul European și Consiliu [document COM(2007) 528 – 2007/0195/COD] la data de: | 19.9.2007 |

Avizul Comitetului Economic și Social European emis la data de: | 22.4.08 |

Avizul Comitetului Regiunilor emis la data de: | 10.4.08 |

Avizul Parlamentului European (prima lectură) emis la data de: | 18.6.2008 |

Poziția comună adoptată cu unanimitate la data de: | [9.1.2008] |

2. OBIECTIVUL PROPUNERII COMISIEI

Prezenta propunere face parte din cel de-al treilea pachet legislativ privind piața internă a gazelor și energiei electrice a Uniunii Europene („al treilea pachet”), care include două directive și trei regulamente.

Obiectivul principal al pachetului este de a institui cadrul de reglementare necesar pentru ca deschiderea pieței să devină pe deplin eficientă și de a crea o piață unică a gazelor și energiei electrice în interesul cetățenilor și industriei din Uniunea Europeană. Acest lucru va permite menținerea unor prețuri cât se poate de scăzute și ridicarea standardelor privind serviciile și securitatea aprovizionării.

Acest lucru se realizează prin intermediul următoarelor măsuri principale:

- supravegherea reglementară mai eficace de către autoritățile naționale de reglementare independente;

- instituirea unei agenții care să garanteze cooperarea eficientă dintre autoritățile naționale de reglementare și să ia decizii în privința tuturor chestiunilor transfrontaliere pertinente;

- cooperarea obligatorie între operatorii de rețele în vederea armonizării tuturor normelor legate de transportul de energie pe întregul teritoriu al Europei și a coordonării planurilor de investiții;

- separarea efectivă a producției de transportul de energie astfel încât să se elimine orice conflict de interese, să se promoveze investițiile în rețele și să se prevină orice comportament discriminatoriu;

- creșterea transparenței și mai buna funcționare a pieței cu amănuntul;

- solidaritate și cooperare regională sporite între statele membre pentru garantarea unei mai bune securități a aprovizionării.

3. OBSERVA ȚII PRIVIND POZIȚIA COMUNĂ

3.1. Observa ții generale

Pozițiile comune adoptate de Consiliu cu privire la cele cinci texte care alcătuiesc „cel de-al treilea pachet” conțin toate elementele esențiale din propunerea Comisiei care sunt necesare pentru asigurarea funcționării corespunzătoare a pieței interne a gazelor și energiei electrice și, în sens mai general, pentru realizarea obiectivelor principale stabilite anterior. Prin urmare, acestea pot fi, în general, susținute de Comisie (a se vedea în continuare punctul 3.2).

Prima lectură s-a concentrat asupra obținerii acordului în cadrul Consiliului. Amendamentele adoptate de către Parlamentul European nu au fost, prin urmare, încorporate în mod formal în poziția comună. Negocierile în acest sens vor avea loc cu ocazia celei de a doua lecturi. Unele dintre amendamentele adoptate de Parlamentul European sunt, totuși, luate în considerare în poziția comună (a se vedea în continuare punctul 3.3). Comisia consideră că o parte dintre amendamentele care nu sunt incluse în prezent ar trebui avute în vedere cu ocazia celei de a doua lecturi (a se vedea în continuare punctul 3.4).

3.2. Observa ții specifice

Principalele modificări față de propunerea Comisiei sunt următoarele:

3.2.1 Separarea efectivă

Poziția comună confirmă trei opțiuni pentru separarea efectivă în cazul gazului și energiei electrice.

Sunt adoptate opțiunea de „separare a structurilor de proprietate” și opțiunea „operator independent de rețea” (Independent System Operator – ISO). Amendamentele Parlamentului European au sprijinit puternic separarea structurilor de proprietate, pe care Comisia continuă să o considere drept cea mai bună soluție.

În poziția sa comună, Consiliul a inclus o a treia opțiune, „operatorul independent de transport” (Independent Transmission Operator – ITO), care permite operatorilor de rețele de transport să rămână parte a întreprinderilor integrate, dar prevede norme detaliate privind autonomia, independența și investițiile, plus o clauză specifică de revizuire care poate conduce la inițierea de propuneri legislative. Comisia consideră că aceste norme detaliate permit un nivel acceptabil de separare efectivă și că opțiunea ITO este, așadar, acceptabilă ca parte a acordului general, cu condiția ca această opțiune să nu rezulte în final atenuată față de poziția comună și să conțină caracteristicile cele mai puternice pe care le va permite acordul politic. Contrar propunerii Comisiei, poziția comună permite participarea minoritară în cadrul separării structurilor de proprietate, dar fără drept de vot, ceea ce garantează evitarea oricăror interferențe.

În contextul oricăreia dintre aceste opțiuni, operatorul de rețea de transport (TSO) trebuie autorizat de către autoritatea națională de reglementare. Totuși, poziția comună elimină rolul Comisiei de supraveghere obligatorie în cursul procesului de autorizare, prevăzând în schimb obligația autorităților naționale de a „lua în considerare în cea mai mare măsură posibilă” poziția Comisiei.

Totodată, poziția comună prevede un articol care permite statelor membre să ia măsuri de asigurare a unor condiții echitabile, cu condiția ca aceste măsuri să fie proporționale, nediscriminatorii și transparente și să respecte prevederile Tratatului CE. Măsurile respective pot fi puse în aplicare numai după aprobarea Comisiei. În viziunea Comisiei, această prevedere stabilește un echilibru corect între recunoașterea existenței mai multor modele de separare pe piața internă de energie și autorizarea statelor membre de a lua măsuri de asigurare a unor condiții echitabile pe teritoriul propriu în ceea ce privește aceste diferite modele. Prin urmare, prevederea poate fi acceptată.

În ceea ce privește „clauza privind țările terțe”, propunerea Comisiei prevede necesitatea unui acord internațional care să permită investitorilor din țări terțe să obțină controlul asupra unor rețele de transport din UE. Investitorii din țări terțe trebuie de asemenea să se conformeze normelor privind separarea structurilor de proprietate care fac obiectul supravegherii obligatorii din partea Comisiei. În poziția comună, existența unui acord cu o țară terță nu mai este o condiție prealabilă pentru a se permite controlul de către un investitor din țara terță în cauză. În cadrul procedurii de autorizare, în plus față de asigurarea conformității cu oricare dintre cele trei opțiuni de separare, un stat membru trebuie să refuze autorizarea dacă aceasta pune în pericol securitatea aprovizionării cu energie a statului membru în cauză sau a Comunității. Autoritatea națională trebuie să consulte Comisia și să ia în considerare „în cea mai mare măsură posibilă” avizul acesteia. Poziția comună menține obiectivele esențiale din propunerea Comisiei și este, așadar, acceptabilă, ca parte a unui compromis global.

3.2.2 Autorită țile naționale de reglementare

În esență, propunerea Comisiei este completată prin crearea de autorități naționale de reglementare independente de guvern și cu puteri extinse atât asupra rețelelor, cât și asupra piețelor de aprovizionare.

Poziția Comisiei a fost flexibilizată astfel încât să includă competențe care nu vizează sarcinile fundamentale legate de reglementarea rețelelor, cum ar fi sursele de energie regenerabilă și politicile de cercetare și dezvoltare, securitatea aprovizionării și obligațiile de serviciu public. Limitările introduse în ceea ce privește independența nu afectează principiul de bază, adică obligația de a respecta rolul altor autorități competente cu privire la, de exemplu, viabilitatea soluțiilor de mediu sau obligațiile de serviciu public, controlul legislativ asupra bugetului, controlul judiciar și posibila reînnoire a mandatului conducerii autorității de reglementare.

Poziția comună menține, în ansamblu, esența propunerii Comisiei și este acceptabilă. După cum se arată în continuare, poziția comună va beneficia de pe urma introducerii amendamentelor propuse de Parlamentul European referitoare la clarificarea și completarea rolului autorităților naționale de reglementare.

3.2.3 Orientări adoptate prin procedura de comitologie

Unele orientările au căpătat caracter neobligatoriu, iar altele au fost eliminate (cele cu privire la obligațiile de serviciu public, competențele și sarcinile autorităților naționale de reglementare, piețele cu amănuntul și separarea contabilă pentru operarea rețelei la nivelul distribuției). Restul orientărilor sunt absolut esențiale.

3.2.4 Derogări

Consiliul a introdus derogări generale pentru rețele mici/izolate pentru Cipru, Luxemburg și Malta.

3.3. Aspecte din pozi ția comună care reflectă amendamentele Parlamentului European

Un număr de amendamente ale Parlamentului European sunt reflectate în poziția comună, fie în aceeași formulare, fie pe fond. Acestea sunt următoarele: Amendamentul 33 cu privire la definirea întreprinderilor de energie electrică, amendamentul 35 cu privire la definirea centralelor electrice virtuale, amendamentul 68 cu privire la aplicarea separării la entitățile publice, amendamentul 119 cu privire la monitorizarea implementării măsurilor de garanții și amendamentele 50 și 137 cu privire la orientările pentru obligațiile de serviciu public și competențele autorităților de reglementare.

Următoarele amendamente sunt, de asemenea, parțial cuprinse în poziția comună: amendamentele nr. 54 și 138 cu privire la cooperarea regională sporită, amendamentul nr. 95 cu privire la independența autorităților naționale de reglementare, amendamentul nr. 98 cu privire la obligațiile autorităților naționale de reglementare și amendamentele nr. 129 și 130 cu privire la metodologia de aprobare a tarifelor.

3.4. Amendamente ale Parlamentului European aprobate de către Comisie, dar neagreate de către Consiliu

Comisia poate accepta – în anumite cazuri cu condiția unei exprimări mai exacte sau a reformulării – integral sau cel puțin parțial majoritatea amendamentelor adoptate de Parlamentul European. Acesta este cazul aspectelor principale prezentate în continuare.

3.4.1 Rolul autorităților de reglementare

Comisia susține, în general, amendamentele Parlamentului European care consolidează rolul și independența autorităților naționale de reglementare (de exemplu aprobarea și aplicarea planurilor anuale de investiții ale TSO, aplicarea măsurilor vizând protecția consumatorilor, monitorizarea practicilor contractuale restrictive, norme solide în materie de concurență și intervenția în sensul restabilirii concurenței pe piețele de aprovizionare, autonomia finanțării autorităților de reglementare).

Contractele pe termen lung sunt acceptabile cu condiția să respecte normele în materie de concurență, dar nu vor fi încurajate, având în vedere că au un efect potențial de confinare a pieței. În vreme ce, în cazuri excepționale și în condiții clar definite, plafoanele pentru prețuri s-ar putea dovedi utile, este de preferat să nu se includă o dispoziție legislativă specifică în contextul actual de reglementare a prețurilor deoarece aceasta ar împiedica deschiderea piețelor în multe state membre.

În general, principiile care stau la baza amendamentelor referitoare la promovarea eficienței energetice pot fi susținute. Cu toate acestea, amendamentul specific care prevede o pură obligație de a introduce formule de calculare a prețurilor astfel încât acestea să crească în cazul unor consumuri mai mari nu poate fi acceptat. Date fiind complexitatea și consecințele economice ale unei astfel de obligații, precum și datorită faptului că există modalități alternative de a obține aceleași rezultate care sunt preferabile, piața trebuie să fie liberă să își stabilească propriile formule de formare a prețurilor.

3.4.2 Drepturile consumatorilor

Comisia susține, în general, amendamentele Parlamentului European care vizează creșterea drepturilor consumatorilor. Acest lucru privește, în particular, extensia anexei A, obligația furnizorilor de a stabili facturi corespunzătoare de plată în avans, recunoașterea reciprocă a autorizațiilor de furnizare între statele membre, desemnarea unui punct național unic de contact care să pună la dispoziția consumatorilor informațiile necesare cu privire la drepturile lor și numirea unui mediator la nivel național. Propunerea de introducere progresivă, pe parcursul unei perioade de 10 ani, a unor contoare inteligente poate fi susținută în principiu, însă domeniul său de aplicare și formularea exactă trebuie revăzute cu atenție.

În ceea ce privește o Cartă a consumatorilor de energie, Comisia recunoaște că informarea consumatorilor este crucială pentru funcționarea pieței de aprovizionare. Comisia a dezvoltat un instrument de punere la dispoziție a informațiilor sub forma unei „liste de control a consumatorului european de energie”, care este menită să ofere consumatorilor informații cu privire la drepturile lor. Forumul cetățenilor pe teme de energie reprezintă forța motrice de stabilire a unor piețe cu amănuntul competitive și pentru asigurarea protecției consumatorilor de energie din UE. „Lista de control” este în curs de dezvoltare în cadrul Forumului. Carta consumatorilor ar urma să se bazeze pe anexa A la directive și pe directivele generale privind protecția consumatorilor și, din acest motiv, nu prezintă o valoare adăugată din punct de vedere juridic. Mai mult, din motive juridice, carta nu poate fi încorporată în directive deoarece ar duplica drepturile existente. Așadar, Comisia nu poate susține amendamentele care vizează încorporarea în directive a unei Carte a consumatorilor de energie. Comisia ar putea fi, totuși, de acord cu introducerea unei clauze de revizuire care să prevadă prezentarea unui raport de către Comisie cu privire la implementarea măsurilor prevăzute în anexa A la trei ani de aplicare a directivei.

Comisia susține de asemenea obiectivul amendamentelor privind rolul operatorilor rețelelor de distribuție. Cu toate acestea, propunerile trebuie examinate mai în detaliu pentru a se asigura că sunt practice și realizabile.

Normele actuale privind serviciul universal nu ar trebui schimbate. Serviciul universal de furnizare a energiei electrice trebuie să rămână o opțiune accesibilă statelor membre pentru micile întreprinderi și nu ar trebui să existe nicio obligație de furnizare de energie electrică la prețuri calculate pe bază de costuri. Așadar, Comisia nu poate susține cererea Parlamentului privind serviciul universal pentru micile întreprinderi la prețuri calculate pe baza costurilor.

3.4.3 Lupta împotriva sărăciei energetice

Parlamentul European cere introducerea unei obligații pentru statele membre de a prevedea, în planurile lor naționale de acțiune în domeniul energiei, măsuri în vederea soluționării problemei sărăciei energetice. Astfel de măsuri ar urma să asigure scăderea numărului de persoane care suferă din cauza sărăciei energetice, faptul că pensionarii și persoanele cu handicap nu sunt deconectate în timpul iernii și definirea sărăciei energetice la nivel național în conformitate cu definiția la nivelul UE care se bazează pe capacitatea de încălzire a locuințelor conform standardelor Organizației Mondiale a Sănătății.

Comisia nu propune modificarea cadrului legislativ actual, care include deja obligația statelor membre de a-i proteja pe consumatorii vulnerabili.

Sărăcia energetică este un concept care nu a fost introdus de toate statele membre, iar măsurile de soluționare a sărăciei impun luarea în considerare a tuturor aspectelor legate de politica energetică și de politica socială. Comisia consideră, în acest sens, că utilizarea politicii energetice ca unic instrument ar provoca distorsiuni pe piața energiei. Statele membre au libertatea de a defini consumatorii vulnerabili făcând referire la aceia care suferă de pe urma sărăciei energetice. În aceste condiții, Comisia poate susține obligația statelor membre de a defini sărăcia energetică în limitele definiției consumatorilor vulnerabili la nivel național, dar nu susține o definiție a sărăciei energetice la nivelul Comunității.

De asemenea, Comisia este de părere că stabilirea la nivelul UE a unei obligații de descreștere a numărului persoanelor care suferă de sărăcie energetică nu ar fi potrivită deoarece nu confirmă întreaga anvergură a răspunsului politic necesar pentru soluționarea acestui aspect. Cu toate acestea, Comisia poate susține ca obiectiv general reducerea numărului persoanelor care suferă de sărăcie energetică.

Comisia poate, de asemenea, susține introducerea obligației pentru statele membre de a asigura protecția specifică a pensionarilor și a persoanelor cu handicap pe timpul iernii și de a raporta Comisiei măsurile adoptate în acest sens. De asemenea, Comisia susține, în ansamblu, acele state membre care și-au îndeplinit obligația de a defini consumatorii vulnerabili, după caz, cu referire la evitarea deconectării, dar consideră că interdicția absolută în această privință ar însemna să se meargă prea departe.

3.4.4 Alte aspecte

Amendamentele propuse de Parlamentul European care pun în evidență obligațiile TSO în privința gestionării congestiilor, investițiilor în noi capacități și a transparenței sunt, în genere, acceptabile din punctul de vedere al Comisiei. Comisia poate, de asemenea, susține cerința privind creșterea cooperării între TSO în operarea rețelelor lor, deși formulările prevederilor respective mai au nevoie de clarificări.

Parlamentul dorește să permită statelor membre să acorde derogări de la normele de acces pentru terți la siturile industriale. Comisia susține, în principiu, derogarea pentru siturile industriale, care ar acoperi, totodată, și aeroporturile și căile ferate. Amendamentul propus de Parlament merge prea departe, totuși, atunci când exceptează siturile industriale de aproape toate obligațiile aplicabile TSO și DSO. O soluție acceptabilă ar putea fi limitarea derogării la obligațiile administrative cele mai constrângătoare, cum ar fi aprobarea ex ante a tarifelor de către autoritățile de reglementare.

4. CONCLUZII

Comisia consideră că poziția comună menține punctele-cheie din propunerea Comisiei. Comisia este de părere că, în chestiunile substanțiale, poziția comună asigură un echilibru bun și reușește un compromis viabil, care va permite buna funcționare a pieței gazelor și energiei electrice. Comisia consideră, totuși, că un număr de amendamente adoptate de Parlamentul European în prima lectură ar trebui încorporate numai cu ocazia celei de-a doua lecturi.