În unele state membre, ACE este un departament guvernamental sau o agenție. În altele, o companie de asigurări îndeplinește această funcție în temeiul unui mandat public și sub supravegherea guvernului. Nu este neobișnuit pentru statele membre care oferă diferite categorii de susținere a creditelor la export să aibă mai mult de o ACE (de exemplu, o agenție care acordă susținere oficială sub formă de garanție sau asigurare a creditului la export de tip „garanție pură” și o alta care asigură susținerea ratei de dobândă). În 2016, 21 de state membre ale UE au derulat programe de credit la export în sensul Regulamentului (UE) nr. 1233/2011. Programele au fost gestionate de un total de 29 de agenții și departamente guvernamentale diferite.

În ansamblu, rapoartele anuale de activitate furnizează informații financiare relevante cu privire la programele de credite la export din 2016. Cu toate acestea, trebuie subliniat faptul că, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1233/2011, raportarea respectivă se efectuează în conformitate cu cadrul legislativ național al statului membru în cauză. Acest fapt are ca rezultat o serie de diferențe în ceea ce privește prezentarea. Acestea fiind spuse, Comisia nu are nicio observație specifică cu privire la aspectele financiare ale rapoartelor anuale de activitate.

Așa cum s-a menționat deja mai sus, agențiile europene de creditare a exportului sunt active într-o gamă largă de domenii din afara sferei de cuprindere a raportării în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1233/2011. Regulamentul vizează în principal activitățile de credit la export pe termen mediu și lung (astfel cum sunt definite în Acordul OCDE privind creditele la export care beneficiază de sprijin public). Cu toate acestea, multe ACE europene oferă, de asemenea, și produse precum creditele la export pe termen scurt și garanțiile sub formă de acreditive, garanțiile pentru riscul de fabricare sau produse de asigurare a investițiilor. De asemenea, trebuie remarcat faptul că mai multe state membre au dezvoltat produse de credit la export specifice de sector pentru (de exemplu) fabricarea aeronavelor și construcțiile navale. Este util de avut în vedere acest aspect atunci când se evaluează rolul economic în ansamblu al ACE.

Susținere oficială sub formă de „garanție pură” în 2016 (în miliarde EUR)

În general, un mai mare grad de conformitate a evoluat în ultimii ani, în vreme ce Acordul OCDE privind creditele la export care beneficiază de sprijin public a ajuns să includă o gamă variată de aspecte. Cu toate acestea, furnizarea unei comparații cuprinzătoare care să ofere o imagine de ansamblu completă ar fi mai dificilă dacă nu s-ar luat în considerare următoarele diferențe. În primul rând, statele membre au dezvoltat o gamă largă de programe de credit la export, în cadrul categoriilor generale de credite la export menționate la paragraful anterior. În plus, chiar dacă un anumit produs poate fi comun pentru mai multe ACE, termeni și condițiile aferente acestuia pot să nu fie comuni. În al doilea rând, impactul unui program de credit la export depinde în mod evident și de caracteristicile economiei naționale și de capacitățile sectorului financiar privat.

În plus față de informațiile deja menționate la punctul 3 literele (a) și (b) de mai sus, cele 21 de rapoarte anuale de activitate mai arată și faptul că statele membre au dezvoltat politici privind creditele la export care sunt în relație mai generală cu mediul, practicile anticorupție și creditarea sustenabilă destinată țărilor cu venituri mici. Cele trei Recomandări ale OCDE pertinente joacă un rol major, însă nu exclusiv. Chiar și statele membre care nu sunt membre ale OCDE aplică aceste instrumente sau intenționează, în principiu, să facă acest lucru. Multe state membre declară în particular că „abordările comune” se aplică dincolo de domeniul de aplicare definit de OCDE. În plus, politicile statelor membre sunt bazate pe standarde internaționale, cum ar fi principiile directoare ale ONU privind afacerile și drepturile omului și acquis-ul UE, inclusiv, de exemplu, Regulamentul privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții. Referințele frecvente la „obiectivele”, „standardele” și „liniile directoare” ale UE arată faptul că atât instrumentele juridice fără caracter obligatoriu, cât și cele cu caracter obligatoriu, sunt luate în considerare și că spiritul legii este la fel de important ca și litera legii.

În plus, statele membre citează din ce în ce mai multe obiective sau considerații politice complementare care să le completeze pe cele incluse în abordările comune. Printre exemple se numără genul, sustenabilitatea socială și prevenirea evaziunii fiscale. În mai multe cazuri, ACE în cauză și-au dezvoltat propriile instrumente relevante. Un exemplu în acest sens ar fi o politică de responsabilitate socială a întreprinderilor, care implică de obicei nu numai eforturi interne, ci și un dialog strâns cu clienții ACE.

În ceea ce privește protecția mediului, noile tendințe pun un accent deosebit pe sustenabilitate și reducerea emisiilor. La fel precum în cazul exercițiului de raportare anterior, multe state membre subliniază importanța deosebită a drepturilor omului. Practic, toate rapoartele continuă să reflecte sprijinul cu privire la dezvoltarea dimensiunii drepturilor omului în temeiul noilor „abordări comune”. În unele cazuri, tema este legată în mod direct de drepturile din domeniul muncii.

În general, politicile statelor membre privind ACE au avut tendința de a converge. Un exemplu în acest sens îl reprezintă măsurile anticorupție. Mai multe state membre solicită o declarație anticorupție semnată de părțile implicate și menționează în mod explicit că acoperirea este invalidată automat de constatarea unui fapt de corupție. În Portugalia, de exemplu, garanțiile COSEC nu sunt valabile în cazul în care există dovezi de corupție. De asemenea, un număr din ce în ce mai mare de state membre menționează și importanța monitorizării și sunt active în ceea ce privește încurajarea băncilor și a exportatorilor să elaboreze măsuri anticorupție proprii.

Multe state membre au dezvoltat propriile instrumente specifice de combatere a corupției pe lângă respectarea abordărilor comune, cum ar fi o cartă etică sau măsuri de semnalare a faptelor de corupție. Măsurile de combatere a spălării banilor sunt, de asemenea, din ce în ce mai citate ca o prioritate, împreună cu prevenirea finanțării terorismului.

În mod similar, convergența este demonstrată de respectarea strictă a cerințelor Băncii Mondiale și ale Fondului Monetar Internațional citată de multe dintre statele membre în ceea ce privește practicile de creditare sustenabilă a țărilor cu venituri mici.

Statele membre sunt, de asemenea, atente să asigure faptul că ACE funcționează cât mai transparent posibil, respectând în același timp confidențialitatea care poate fi necesară pentru tranzacțiile comerciale. Anumite state membre au acordat acestui aspect o atenție deosebită în rapoartele anuale de activitate pentru anul 2016.

Prin urmare, este clar că abordările comune ale OCDE au fost integrate pe deplin în politicile de credit la export ale statelor membre. Mai mult decât atât, așa cum demonstrează varietatea considerațiilor de mai sus, abordările comune devin din ce în ce mai mult un standard minim. În multe domenii, statele membre aplică propriile măsuri suplimentare pentru a se asigura că susținerea creditelor la export este disponibilă numai pentru tranzacțiile care întrunesc un set de standarde stricte, de la mediul înconjurător la cel social.

(d) Respectarea de către ACE a obiectivelor și obligațiilor Uniunii:

Pentru a spori transparența la nivelul UE, statele membre pun la dispoziția Comisiei un raport anual de activitate, raportând în conformitate cu cadrul lor legislativ național anumite informații financiare și operaționale privind activitățile lor de creditare la export, care includ, de asemenea, informații cu privire la modul în care sunt abordate riscurile de mediu.

Conform punctului 3 din anexa I, „Pe baza acestor informații, Comisia redactează un raport anual pentru Parlamentul European, inclusiv o evaluare a respectării de către ACE a obiectivelor și obligațiilor la nivelul Uniunii”.

Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE) enumeră obiectivele generale ale Uniunii la articolul 3, iar principiile și obiectivele acțiunii externe ale Uniunii la articolul 21.