[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |

Bruxelles, 30.4.2009

COM(2009) 204 final

COMUNICAREA COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

PACHETE DE PRODUSE DE INVESTIȚII CU AMĂNUNTUL

{SEC(2009) 556}{SEC(2009) 557}

COMUNICAREA COMISIEI CĂTRE PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIU

PACHETE DE PRODUSE DE INVESTIȚII CU AMĂNUNTUL

(Text cu relevanță pentru SEE)

1. INTRODUCERE

„PACHETELE DE PRODUSE DE INVESTIțII CU AMăNUNTUL” FACILITEAZă ACCESUL INVESTITORILOR CU AMăNUNTUL LA PIEțELE FINANCIARE. CADRUL DE REGLEMENTARE PENTRU ACESTE PRODUSE TREBUIE Să OFERE O BAZă SOLIDă șI COERENTă PENTRU INVESTIțII CU AMăNUNTUL EFICIENTE șI RESPONSABILE. CRIZA FINANCIARă A READUS ÎN ATENțIE IMPORTANțA TRANSPARENțEI PRODUSELOR FINANCIARE șI COSTURILE POTENțIALE ALE VÂNZăRILOR IRESPONSABILE. PRăBUșIREA ÎNCREDERII INVESTITORILOR A SUBLINIAT NECESITATEA URGENTă DE A GARANTA INSTITUIREA UNUI CADRU ADECVAT DE REGLEMENTARE, ASTFEL ÎNCÂT REDOBÂNDIREA ÎNCREDERII Să POATă AVEA LOC PE O BAZă SOLIDă.

Există deja un corp legislativ comunitar care protejează investitorii. Totuși, cerințele juridice privind transparența produselor, vânzările și consultanța diferă în funcție de forma juridică a produsului și de canalul de distribuție. Această situație nu oferă o bază coerentă pentru protecția investitorilor cu amănuntul sau pentru dezvoltarea echilibrată a pieței pachetelor de produse de investiții cu amănuntul. Investitorii cu amănuntul ar trebui să beneficieze de același nivel de protecție, indiferent de forma juridică a acestor produse.

Prezenta comunicare reia concluziile lucrărilor începute în urma unei cereri din partea Consiliului ECOFIN din mai 2007 privind analizarea acestor chestiuni. Printre lucrări se numără o cerere de contribuții în octombrie 2007, o declarație a răspunsurilor primite în martie 2008, un atelier tehnic organizat cu reprezentanții sectorului în mai 2008 și o audiere deschisă la nivel înalt în iulie 2008.

Prezenta comunicare explică pașii pe care Comisia Europeană îi va urma în vederea alinierii cadrului legislativ european cu realitatea pieței în ceea ce privește informațiile obligatorii și practicile comerciale pentru pachetele de investiții cu amănuntul. Obiectivul este acela de a introduce o abordare orizontală care va oferi o bază coerentă pentru reglementarea chestiunilor privind informațiile obligatorii și practicile comerciale la nivel european, indiferent de forma produsului și de modul în care acesta este comercializat.

Acest demers vizează garantarea faptului că pachetele de produse de investiții cu amănuntul sunt caracterizate de o mai mare transparență, de explicații mai clare cu privire la investițiile propuse și de vânzări de produse care corespund intereselor investitorilor. El va duce la o piață în care arbitrajul reglementar nu va dirija economiile către anumite produse.

Demersul va contribui la redobândirea încrederii investitorilor în pachetele de produse de investiții, încredere subminată de criza financiară. Activele investite în cele mai răspândite pachete de produse de investiții cu amănuntul au scăzut de la 10 trilioane EUR la sfârșitul anului 2007 la ceea ce se estimează a fi aproximativ 8 trilioane EUR la sfârșitul anului 2008 din cauza deprecierii activelor și a retragerii investițiilor. În acest context, prezenta comunicare face parte din măsurile de reformă publicate de către Comisia Europeană în comunicarea prezentată cu ocazia Consiliului European din primăvară, menite să remedieze lacunele de reglementare scoase în evidență de criza financiară.

Ce sunt pachetele de produse de investiții cu amănuntul?

În prezent, investițiile cu amănuntul pe piețele financiare trec prin opțiunea „pachetelor” de produse de investiții cu amănuntul. Aceste produse pot avea diverse forme juridice care îndeplinesc funcții în general comparabile pentru investitorii cu amănuntul:

- ele expun investitorul la active financiare suport, însă în pachete care modifică expunerea respectivă în comparație cu deținerile directe de active;

- principala lor funcție este acumularea de capital, deși unele dintre acestea pot oferi protecție capitalului;

- ele sunt în general concepute în funcție de piața cu amănuntul pe termen mediu până la lung; și

- sunt vândute direct investitorilor cu amănuntul, deși pot fi vândute și investitorilor sofisticați.

Numeroși investitori cu amănuntul compară toate familiile de produse care îi interesează în momentul identificării opțiunilor de investiții. Această posibilitate este din ce în ce mai mult facilitată de bănci și de alte sisteme de distribuție care comercializează o mare diversitate de produse de investiții. Caseta 1 descrie principalele familii de produse care intră în această categorie. Aceste familii de produse diferă în ceea ce privește tratamentul fiscal și forma investiției propuse. Pentru un anumit investitor, alegerea potrivită a produsului va depinde în mare măsură de profilul său, care variază în funcție de situația financiară și de nevoile de investiții, de circumstanțele familiale, de vârstă, de profilul fiscal și de înclinația către risc.

Lista de mai jos nu este completă. In mod constant apar noi produse de investiții. Acestea nu sunt singurele produse de investiții adecvate pentru piața cu amănuntul. Descrierea și lista servesc însă drept punct de plecare pentru identificarea pachetelor de produse de investiții cu amănuntul în scopul prezentei inițiative.

Caseta 1: Familiile de pachete de produse de investiții cu amănuntul

Următoarele descrieri ale produselor sunt furnizate cu titlu indicativ; în majoritatea cazurilor, nu există în prezent definiții legale general acceptate ale familiilor de produse în cauză.

- Fonduri de investiții (sau fonduri mutuale). Fondurile de investiții constituie o formă de instrument de investiție colectiv care investește fondurile puse în comun de un mare număr de investitori în schimbul unui comision. Fondurile atrag capital prin vânzarea de „unități” ale fondului către investitori. În UE, fondurile de investiții se împart în OPCVM-uri (organisme de plasament colectiv în valori mobiliare, armonizate de Directiva OPCVM) și în fonduri reglementate la nivel național (fonduri nearmonizate sau non-OPCVM-uri).

- Pachete de investiții sub formă de polițe de asigurare de viață. În polițele de asigurare de viață legate de investiții (unit-linked), o parte a primei este utilizată pentru a plăti asigurarea de viață (suma asigurată), soldul fiind investit într-un fond, de pildă un OPCVM. Randamentul poliței este legat de performanța fondurilor. Contrar produselor tradiționale de asigurare de viață, polițele legate de investiții nu garantează de obicei plata unei sume financiare determinate, mai ales în caz de deces/ supraviețuire, ci a unei sume care reprezintă un multiplu al valorii de pe piață a unei sau mai multor unități. Prin urmare, deținătorul poliței suportă, prin definiție, riscul investiției.

- Titluri de valoare structurate cu amănuntul. Titlurile structurate fie derivă dintr-un singur titlu de valoare, un coș cu titluri de valoare, un indice, o materie primă, o obligațiune și/sau o valută, fie se bazează pe acestea. În mod normal, în cazul unor titluri de valoare structurate, o bancă de investiții promite să efectueze, într-un termen predeterminat, o plată conform unei formule stabilite în prealabil. Majoritatea titlurilor de valoare structurate oferă protecția deplină a capitalului investit la scadență, în timp ce altele oferă randamente mai ridicate în schimbul unei protecții limitate sau inexistente a respectivului capital. Ele pot fi vândute investitorilor de exemplu sub formă de certificate, obligațiuni structurate sau garanții (warrants).

- Depozite la termen structurate. Depozitele la termen structurate sunt depozite la termen legate de anumite opțiuni sau de o anumită structură a ratei dobânzii. Ele sunt concepute pentru a corespunde unui anumit profil de randament, pe care îl ating prin tranzacții cu produse financiare derivate legate, de pildă, de rata dobânzii și de opțiunile monetare.

O serie de instituții financiare sunt implicate în procesul de elaborare și comercializare a acestor produse către investitorii cu amănuntul, răspândiți în multiplele sectoare ale industriei serviciilor financiare. Managerii fondurilor, societățile de asigurări și băncile comerciale și de investiții structurează și administrează aceste produse. Aceștia le distribuie investitorilor cu amănuntul fie direct, fie printr-o rețea de intermediari financiari, inclusiv brokeri, intermediari asigurători și consilieri financiari independenți.

Riscurile pentru investitorii cu amănuntul

Într-o piață care funcționează adecvat, concurența dintre produsele de investiții poate aduce beneficii considerabile investitorilor cu amănuntul și economiei în general. Forțele concurențiale pot stimula mai mult oferta de produse care să răspundă la evoluția pieței și la nevoile în schimbare ale investitorilor.

Gruparea în pachete a produselor de investiții poate aduce, de asemenea, beneficii specifice, oferind, de exemplu, investitorilor cu amănuntul posibilitatea de a împărți riscurile sau de a viza anumite rezultate în ceea ce privește raportul riscuri-recompense sau oferindu-le acestora accesul la expertiza profesională în materie de management al investițiilor într-un mod care ar fi nepractic sau costisitor dacă s-ar realiza prin investiții directe.

Există însă mari diferențe în ceea ce privește informarea și expertiza între cei care elaborează și distribuie produsele și investitorii cu amănuntul, aceștia din urmă afișând un nivel relativ scăzut de sofisticare financiară. Acțiunea de a propune „pachete” de investiții poate accentua aceste diferențe, adăugând, de exemplu, un element de complexitate din cauza căruia caracteristicile majore ale investițiilor devin mai puțin transparente și care introduce niveluri suplimentare de costuri care pot să nu fie foarte evidente.

Din această cauză, consumatorii trebuie să se bazeze pe o combinație între informațiile despre produs furnizate de cei care l-au elaborat și unele servicii, de exemplu consultanța furnizată de distribuitori și de consilierii financiari.

Informațiile neclare sau incomplete pot spori alegerea unor produse nepotrivite sau neînțelese. De asemenea, dacă procesele de vânzare și de consultanță financiară nu se concentrează asupra nevoilor clientului, ar putea fi vândute produse necorespunzătoare. Acest lucru riscă să se întâmple în special atunci când interesele vânzătorilor și cele ale cumpărătorilor nu corespund, de exemplu, atunci când cei care au creat produsul oferă stimulente financiare distribuitorilor sau consilierilor pentru a-și vinde produsele.

Aceste riscuri care sunt în detrimentul investitorilor, fie că se traduc prin pierderi financiare directe, fie sub forma costurilor de oportunitate ale investițiilor nepotrivite, pot submina încrederea consumatorilor în pachetele de produse de investiții cu amănuntul.

Reglementarea informațiilor despre produs și a vânzării pachetelor de produse de investiții cu amănuntul

Din cauza acestor riscuri potențiale care amenință investitorii cu amănuntul, au fost introduse reglementări la nivel european și la nivelul statelor membre.

Este vorba, în unele cazuri, de reglementarea produselor propriu-zise, de exemplu prin limitarea accesului investitorilor cu amănuntul la anumite tipuri de produse sau prin diminuarea activelor în care investesc investitorii cu amănuntul. Deși se bucură de succes în unele sectoare, aceste măsuri sunt greu de implementat eficient din cauza inovațiilor financiare.

Prin urmare, autoritățile de reglementare au preferat în general să pună accentul pe ameliorarea deciziilor luate de investitori, concentrându-se asupra normelor în două domenii:

- forma și conținutul informațiilor cheie pentru investitori și al materialelor de marketing aferente care sunt furnizate investitorilor înainte de a lua o decizie privind investiția. Se acordă o importanță sporită informațiilor sumare care descriu caracteristicile esențiale ale investiției propuse (costuri, riscuri-recompense preconizate etc.) și care sunt menite să răspundă nevoii de informații a investitorilor cu amănuntul;

- normele de conduită profesională aplicabile distribuitorilor și modul în care aceștia previn, gestionează și furnizează informații despre conflictele de interese în procesul de vânzare sau de consultanță ( norme privind vânzarea ).

Aceste norme nu garantează că vor fi luate decizii bune de investiții și nici nu oferă protecție împotriva rezultatelor negative ale investițiilor, dat fiind riscul de piață inerent majorității produselor de investiții. Ele pot însă reduce la minimum riscul ca investitorii să se confrunte cu rezultate negative asupra cărora nu au fost avertizați în prealabil.

O completare esențială a acestor norme o constituie eforturile actuale de îmbunătățire a nivelului de educație financiară printre investitorii cu amănuntul din Uniunea Europeană, în scopul de a oferi investitorilor celor mai puțin sofisticați instrumente care să-i ajute în procesul de luare a deciziilor. Cu toate acestea, educația financiară nu îi scutește pe creatorii de produse de investiții și pe intermediari de responsabilitățile ce le revin.

2. ESTE ADECVAT CADRUL JURIDIC EUROPEAN?

Dreptul comunitar cuprinde numeroase dispoziții distincte care se aplică instituțiilor care elaborează, distribuie și comercializează pachete de produse de investiții cu amănuntul.

Reglementarea informațiilor obligatorii și a practicilor comerciale la nivel european se realizează printr-o combinație de directive sectoriale aplicabile titlurilor de valoare, asigurărilor și fondurilor, precum și de dispoziții orizontale care vizează anumite canale de vânzare sau practici comerciale. Majoritatea directivelor sectoriale cuprind dispoziții privind informațiile care sunt completate, după caz, de dispoziții de legislație orizontală. Reglementarea vânzărilor și a consultanței este dominată de două acte legislative majore, și anume directiva privind piețele de instrumente financiare (Directiva MiFID) și directiva privind intermedierea de asigurări (Directiva IMD). Aceste directive conțin norme privind, printre altele, conduita profesională la punctul de vânzare și managementul conflictelor de interese, precum și furnizarea de informații cu privire la acestea.

După cum arată tabelul 1, rezultatul este un „ mozaic de reglementări ” în dreptul comunitar. Pachetele de produse de investiții cu amănuntul se supun unor norme diferite privind informațiile despre produs și practicile comerciale, în funcție de forma juridică pe care o au sau canalul prin care sunt comercializate. În plus, unele produse și canale de distribuție nu sunt încă acoperite de dreptul comunitar.

Tabel 1: Norme de drept comunitar referitoare la furnizarea de informații și vânzarea pachetelor de produse de investiții cu amănuntul

Directiva MiFID (intermediarii MiFID trebuie să respecte unele cerințe la nivel înalt privind furnizarea de informații în momentul comercializării instrumentelor financiare) | Directiva IMD pentru unele cerințe privind informațiile despre produs | Directiva MiFID (intermediarii MiFID trebuie să respecte unele cerințe la nivel înalt privind furnizarea de informații în momentul comercializării instrumentelor financiare) |

Directiva privind comerțul electronic sau directiva privind comercializarea la distanță a serviciilor financiare |

Norme de comercializare | Directiva MiFID | Directiva MiFID | Directiva IMD | Directiva MiFID | Nu există norme la nivelul UE |

Directiva OPCVM |

Directiva privind comerțul electronic sau directiva privind comercializarea la distanță a serviciilor financiare |

Este „mozaicul de reglementări” o sursă de îngrijorare?

Cadrul european de reglementare pe care l-am obținut cu timpul nu este coerent și nu prezintă interes pentru piața investițiilor cu amănuntul din zilele noastre. Inconsecvențele și lacunele din dispozițiile sectoriale reduc încrederea în faptul că nivelul de protecție al investitorilor este suficient de înalt pentru toate produsele.

Există numeroase exemple de documentație eficientă și orientată spre consumatori și de vânzări care se concentrează asupra nevoilor consumatorilor și care oferă recomandări adecvate. În ciuda acestui fapt, există multe cazuri de pierderi datorate elaborării produsului și documentației despre acesta care sunt defectuoase, precum și vânzărilor necorespunzătoare. Produse nepotrivite continuă să fie vândute greșit. Investitorii cu amănuntul care nu înțeleg bine caracteristicile anumitor produse continuă să le cumpere.

Este dificil de cuantificat volumul pierderilor investitorilor, în parte din cauza faptului că acesta apare adesea sub forma unui cost de oportunitate. Evaluarea impactului sintetizează o serie de probe și de expertize din partea părților interesate, cum ar fi consumatorii și reprezentanții acestora, autoritățile naționale de reglementare și profesioniștii din domeniu. Evaluarea sprijină punctul de vedere conform căruia lacunele de reglementare dăunează considerabil investitorilor.

Probleme legate de normele UE în ceea ce privește documentația cheie pentru investitori

Există incoerențe semnificative în ceea ce privește forma și conținutul informațiilor sumare furnizate pentru produse foarte asemănătoare. Nu există o abordare coerentă a furnizării de informații cheie pentru investitorii cu amănuntul cu privire la costurile finale, riscurile și recompensele aferente produsului sau condițiile aplicabile garanțiilor de capital.

În unele cazuri, consumatorii se confruntă cu informații care sunt prea tehnice, prost prezentate sau greu de înțeles, ceea ce creează o „supraîncărcare cu date”. În alte cazuri, obligațiile sectoriale privind furnizarea de informații nu sunt compatibile cu pachetele de produse de investiții cu amănuntul, cum este cazul sectorului asigurărilor, în care cerințele privind documentația obligatorie sunt concepute pentru întregul univers al produselor de asigurări, iar nu pentru produsele de investiții. Iar în alte cazuri, normele europene lipsesc cu desăvârșire, cum este cazul depozitelor la termen structurate. Aceste inconsecvențe reprezintă un obstacol în calea posibilității de a compara eficient caracteristicile diverselor tipuri de produse și, prin urmare, dăunează calității procesului de luare a deciziilor de către investitori.

Experiența crizei financiare a subliniat importanța documentației eficiente în aceste domenii. Ea a ridicat unele întrebări serioase cu privire la gradul de înțelegere a investitorilor a potențialului riscurilor în general și al riscurilor contrapărții inerente unor garanții de produse.

Tocmai din cauza acestor aspecte, Comisia Europeană a propus înlocuirea prospectului simplificat care este impus în prezent pentru OPCVM-uri cu o documentație obligatorie mai clară, de dimensiuni mai reduse și care să țină mai mult seama de investitori, și anume documentul conținând informațiile cheie pentru investitori. Acesta este în curs de elaborare cu participarea activă a părților interesate și presupune o testare amănunțită a modelelor de documentație cu ajutorul investitorilor cu amănuntul. Acest demers reprezintă un punct de referință pentru procesul de elaborare a unui model îmbunătățit de documentație obligatorie pentru întreaga piață a pachetelor de produse de investiții cu amănuntul.

Puncte slabe în reglementarea practicilor comerciale

Dispozițiile europene privind practicile comerciale caută nu numai să garanteze faptul că distribuitorii acționează cu profesionalism și onestitate și că se concentrează asupra nevoilor investitorilor în momentul comercializării produselor și al consultanței cu privire la acestea, ci și să asigure evitarea, rezolvarea eficientă și/sau divulgarea conflictelor de interese. Acest aspect este esențial. Un studiu recent privind consilierii în materie de investiții arată că 72% din respondenți consideră că modul în care sunt structurate comisiile de vânzare poate influența produsele care sunt vândute investitorilor[2].

Cu toate acestea, există unele diferențe în ceea ce privește dispozițiile prevăzute de cele două acte legislative comunitare majore în acest domeniu, Directiva MiFID și Directiva IMD. În ceea ce privește conflictele de interese, Directiva MiFID a introdus un regim sofisticat pentru evitarea, rezolvarea și divulgarea conflictelor de interese și cuprinde dispoziții detaliate privind plata stimulentelor către intermediari. În schimb, Directiva IMD nu prevede astfel de norme privind conflictul de interese și stimulentele. Ea impune intermediarilor să spună clientului dacă se bazează pe o analiză corectă în momentul consultanței (utilizând un număr suficient de contracte de asigurare) sau dacă au obligații contractuale cu unul sau mai mulți asigurători.

Experiența practică, în ceea ce privește atât Directiva MiFID, cât și Directiva IMD rămâne limitată. Cu toate acestea, Comisia Europeană își exprimă îngrijorarea cu privire la riscul ca inconsecvențele dintre standardele privind practicile comerciale pentru pachetele de produse de investiții cu amănuntul să sporească prejudiciile potențiale pentru investitori și arbitrajul reglementar.

Unele produse și canale de distribuție nu sunt acoperite de aceste directive. Vânzările directe efectuate de către creatorii de produse (de exemplu, administratori ai fondurilor sau societăți de asigurare) nu sunt supuse acelorași discipline ca și vânzările efectuate de intermediari. În plus, nu există norme europene privind distribuția depozitelor la termen structurate, care nu sunt considerate instrumente financiare în definiția prevăzută de Directiva MiFID. Aceste lacune dau naștere unui cadru concurențial neechitabil.

3. SCHIMBAREA LEGISLAțIEI EUROPENE VA ÎMBUNăTățI REZULTATELE?

Sunt aceste puncte slabe rezultatul unor inconsecvențe legislative la nivel european sau se datorează altor cauze, cum ar fi o garantare insuficientă a respectării legislației? Pot insuficiențele din dreptul comunitar să fie compensate în mod adecvat de măsuri luate la nivelul statelor membre sau al sectoarelor implicate?

Unele state membre au reacționat deja la inconsecvențele și lacunele din cadrul european de reglementare impunând cerințe suplimentare privind documentația obligatorie și practicile comerciale la nivel național. Creatorii și distribuitorii din numeroase sectoare au acționat, de asemenea, pentru a ameliora documentele informative și pentru a promova procesele responsabile de vânzare și consultanță prin intermediul codurilor de conduită și al declarațiilor privind cele mai bune practici.

Aceste reacții rămân însă limitate în ceea ce privește întinderea geografică. Ele nu pot constitui un răspuns coordonat și sistematic la insuficiențele cadrului legislativ european. Autoritățile naționale de reglementare se confruntă cu piedici în eforturile lor de armonizare din cauza inconsecvențelor existente în dreptul comunitar, mai ales atunci când dispozițiile comunitare nu permit ca măsuri naționale suplimentare să fie adoptate. În această situație se află inclusiv produsele care se comercializează în marea lor majoritate la nivel local.

În plus, măsurile naționale necoordonate ar putea acționa ca o barieră în calea funcționării pieței unice. Pentru acele produse pentru care nu există în prezent dispoziții oficiale de armonizare a condițiilor pentru distribuția transfrontalieră, norme europene mai coerente privind furnizarea informațiilor și practicile comerciale la nivel european ar putea înlătura unele impedimente în calea distribuției transfrontaliere cu amănuntul.

Prin urmare, Comisia Europeană a ajuns la concluzia că o reacție sistematică și coordonată la riscurile aferente cadrului fragmentat de reglementare pentru pachetele de produse de investiții cu amănuntul constă în luarea de măsuri decisive la nivel european. Este necesară o mai mare coerență în cadrul european de reglementare pentru a putea garanta un mediu de reglementare sigur și sustenabil în Europa și pentru a putea contribui la buna funcționare a pieței unice.

4. CE PROPUNE COMISIA EUROPEANă?

Comisia Europeană este de părere că mozaicul sectorial existent trebuie înlocuit cu o abordare orizontală în ceea ce privește atât documentația obligatorie, cât și practicile comerciale . Această abordare va promova rezultate coerente indiferent de forma juridică a produsului sau de canalul de distribuție utilizat și se poate extinde la inovațiile care ar putea apărea pe piața cu amănuntul.

O abordare bazată pe modificarea legislației sectoriale existente și pe introducerea unei noi legislații în sectoare în care nu există în prezent dispoziții ar putea apărea ca o soluție care ar bulversa mai puțin cerințele în vigoare. Această soluție nu ar putea însă să furnizeze în mod foarte eficient o abordare consecventă și coerentă și nu ar înlătura riscul unei acoperiri incomplete sau depășite care ar necesita o altă intervenție mai târziu.

Măsurile orizontale ar lăsa loc pentru alte adaptări ale cerințelor de reglementare pentru a se ține seama de diferențele obiective dintre caracteristicile produselor. Măsurile orizontale, elaborate în cadrul procesului Lamfalussy, ar putea îmbina principiile uniforme și cerințele de bază pentru toate produsele vizate sau părțile interesate, permițând în același timp adaptarea cerințelor în ceea ce privește conținutul și forma, în funcție de specificitatea fiecărui produs.

În ce ar consta o abordare orizontală?

În cele ce urmează este prezentată abordarea preconizată în vederea dezvoltării normelor orizontale în ceea ce privește atât elaborarea documentației cheie de către creatorii de pachete de produse de investiții cu amănuntul, cât și comercializarea acestor produse de către intermediari sau de orice alt distribuitor, inclusiv creatorul produsului. Se au în vedere inițiative legislative separate pentru cele două domenii de acțiune, în primul rând deoarece în procesul de vânzare și de elaborare a produsului sunt implicate entități diferite. Aceste instrumente diferite ar trebui să se completeze reciproc în mod eficient.

Documentația cheie pentru investitori furnizată de creatorii produselor

O abordare orizontală în acest domeniu presupune elaborarea unui nou instrument, care să înlocuiască sau să integreze dispozițiile relevante din normele sectoriale existente și să le extindă pentru a acoperi și produse pentru care nu există norme în prezent.

Elementele cheie ale unui instrument orizontal privind pachetele de produse sunt descrise mai jos.

Caseta 2: Documentația cheie pentru investitori Obiectiv: Scopul ar fi acela de a realiza un grad cât mai mare de armonizare și standardizare a informațiilor cheie pentru produsele cu amănuntul pentru a putea facilita compararea produselor, detaliile normelor fiind totuși adaptate specificității produselor. Domeniul de aplicare Noul instrument orizontal s-ar aplica tuturor creatorilor de pachete de produse de investiții cu amănuntul, indiferent dacă produsul reutilizează un produs suport, de exemplu sub altă formă juridică. Produsele care intră în domeniul de aplicare sunt acelea care corespund definiției produsului care face parte dintr-un pachet de produse de investiții cu amănuntul, după cum se precizează provizoriu în secțiunea 1. Principii pe baza cărora vor fi elaborate informațiile cheie pentru investitori Informațiile despre produs trebuie să fie corecte, clare și neînșelătoare. Ele trebuie să poată fi înțelese de investitorii cărora li se adresează, care adesea au o experiență redusă sau nu au deloc experiență în domeniul investițiilor. Ele trebuie să conțină informațiile necesare pentru ca să se poată lua o decizie de investiție în cunoștință de cauză (de exemplu, în ceea ce privește performanțele și riscurile, cheltuielile, garanțiile și modul de funcționare al produsului, de pildă, existența unor date fixe de scadență). Ele ar trebui, pe cât posibil, să fie concepute într-un mod standardizat care să faciliteze compararea produselor. Prezentarea lor trebuie să fie potrivită pentru investitorii cu amănuntul: ele trebuie să fie scurte și simple (dar să conțină toate datele esențiale) și să facă obiectul unor teste complete efectuate cu ajutorul investitorilor pentru a se garanta buna lor funcționare. Informațiile trebuie furnizate investitorilor suficient de devreme pentru a-i putea ajuta pe aceștia să ia o decizie cu privire la efectuarea sau nu a unei investiții. Toți cei care comercializează pachete de produse de investiții cu amănuntul trebuie să fie obligați să furnizeze investitorilor documentația obligatorie pusă la dispoziție de creatorul produsului. Această obligație s-ar aplica atât intermediarilor, cât și creatorilor care își comercializează propriile produse și indiferent dacă alt serviciu, de exemplu un serviciu de consultanță, este oferit în același timp cu efectuarea vânzării. Toate comunicările de marketing suplimentare trebuie să fie corecte, clare și neînșelătoare și să fie pe deplin consecvente cu documentația obligatorie, fără însă să se confunde cu aceasta. |

- Lucrările recente pentru elaborarea informațiilor cheie pentru investitori aplicabile OPCVM-urilor reprezintă o referință clară pentru modelul de informații obligatorii care trebuie furnizate în cazul altor pachete de produse de investiții cu amănuntul, chiar dacă aceste informații vor trebui adaptate pentru a ține seama de caracteristicile specifice și formele juridice ale altor produse. Alte lucrări ale Comisiei, de exemplu o „fișă informativă europeană standard pentru creditul de consum”, prevăzută de directiva privind creditul de consum, pot constitui, de asemenea, exemple în ceea ce privește valoarea informațiilor precontractuale standardizate pentru consumatori.

Vânzarea pachetelor de produse de investiții cu amănuntul de către intermediari și alți distribuitori

Comisia Europeană consideră că abordarea adecvată constă în aplicarea acelorași cerințe legislative pentru toate vânzările de pachete de produse de investiții cu amănuntul, indiferent de canalul de distribuție utilizat. Dispozițiile Directivei MiFID privind conduita profesională și conflictele de interese oferă o referință clară pentru astfel de cerințe. Extinderea acestor măsuri la toate pachetele de produse de investiții cu amănuntul s-ar putea realiza prin extinderea domeniului de aplicare al dispozițiilor MiFID referitoare la aceste aspecte pentru ca să se poată aplica tuturor entităților care comercializează produsele vizate.

Elementele cheie ale unei abordări orizontale a practicilor comerciale sunt următoarele:

Caseta 3: O abordare orizontală a reglementării practicilor comerciale Domeniul de aplicare Dispozițiile privind conduita profesională, stimulentele și conflictele de interese s-ar aplica în mod uniform, cu Directiva MiFID drept etalon, pentru a acoperi toate entitățile care comercializează pachete de produse de investiții cu amănuntul, indiferent dacă entitatea respectivă este un intermediar sau însuși creatorul produsului. Cerințele detaliate ar trebui probabil să țină seama de serviciile oferite (consultanță, transmiterea comenzilor). Principii Practicile comerciale trebuie să se concentreze asupra tratamentului echitabil al investitorilor. Atunci când un investitor primește consultanță în privința unei investiții, consilierul trebuie să ia măsurile necesare pentru a se asigura că produsele vândute corespund profilului și nevoilor investitorilor și că investitorul înțelege natura serviciului prestat de consilier. Dacă un produs este comercializat fără a se furniza un serviciu de consultanță, limitele serviciului prestat și riscurile pentru investitor trebuie clar comunicate. În unele cazuri ar putea fi totuși necesară o evaluare pentru a stabili dacă produsul este adaptat nevoilor investitorilor. Atât în cazul vânzărilor cu consultanță, cât și a celor fără consultanță, conflictele de interese nu trebuie să afecteze investitorii. Acestea trebuie evitate pe cât posibil sau cel puțin identificate, rezolvate și divulgate astfel încât să poată fi înțelese de investitori. Atât în cazul vânzărilor cu consultanță, cât și a celor fără consultanță investitorii trebuie să primească informații clare, eficiente și utile despre remunerație și despre toate cheltuielile, comisioanele și onorariile plătite. Cei care determină dacă produsele sunt adecvate trebuie să înțeleagă pe deplin aceste produse și caracteristicile lor. |

- Care sunt provocările esențiale ale unei abordări orizontale?

Deși conceptul general de pachet de produse de investiții cu amănuntul este destul de clar, va fi nevoie de o definiție generală care să fie suficient de precisă pentru a se evita incertitudinea juridică și arbitrajul. Definiția generală va trebui să fie completată de o desemnare clară a produselor care intră în domeniul de aplicare. Comisia Europeană este conștientă că acest lucru presupune o provocare importantă.

Comisia Europeană nu consideră totuși că aceste probleme legate de definiție sunt insurmontabile. După adoptarea prezentei comunicări, o definiție generică va fi elaborată și completată de o „listă albă” cu produsele care intră și cu cele care nu intră în domeniul de aplicare.

O a doua provocare importantă va consta în articularea noului (noilor) instrument(e) în funcție de legislația sectorială existentă. Noile măsuri orizontale trebuie să abroge și să înlocuiască efectiv toate măsurile în vigoare, pentru a evita o suprapunere a cerințelor.

Elaborarea propunerilor detaliate privind furnizarea informațiilor va reprezenta, de asemenea, o provocare semnificativă, de exemplu în ceea ce privește prezentarea omogenă a cheltuielilor, riscurilor și recompenselor potențiale aferente produsului, în condițiile în care produsele suport pot funcționa foarte diferit unele de altele. Experiența dobândită în cursul elaborării informațiilor îmbunătățite pentru OPCVM-uri a arătat că acest demers presupune lucrări tehnice detaliate și teste serioase efectuate cu ajutorul investitorilor.

Ameliorarea reglementării nu este însă o condiție suficientă pentru a ajunge la rezultatele preconizate. Va fi esențială o cooperare efectivă între autoritățile naționale de supraveghere, precum și o supraveghere uniformă și eficientă a respectării cerințelor. De asemenea, pentru ca ameliorările prevăzute de noua reglementare să producă efectul dorit, va fi necesar ca sectorul implicat să se concentreze asupra nevoilor investitorilor și ca sofisticarea financiară a investitorilor cu amănuntul să crească.

5. CONCLUZIE

În plină criză financiară, este necesar să se pună bazele unei noi relații între investitori și pachetele de produse de investiții cu amănuntul: indivizii vor continua să dorească să economisească și să investească, având astfel nevoie de produse sigure, administrate în mod corect, pe care să le poată înțelege și care le sunt prezentate și vândute în mod loial.

Comisia Europeană recunoaște că pachetele de produse de investiții cu amănuntul au o funcție importantă atât pentru că oferă o serie de instrumente efective de investiții pentru piețele cu amănuntul, cât și pentru că promovează eficacitatea piețelor de capital. În acest context, creatorii de produse și intermediarii joacă un rol esențial în construirea piețelor cu amănuntul efective și eficiente, propunându-le investitorilor potențiali investiții care corespund nevoilor acestora. Creatorii de produse și intermediarii trebuie, bineînțeles, să fie remunerați pentru activitatea lor.

Comisia Europeană este de părere că nu se poate crea un mediu de reglementare sustenabil și satisfăcător pentru vânzarea și furnizarea de informații despre pachetele de produse de investiții cu amănuntul decât dacă se rezolvă gravele divergențe care rezultă din legislația europeană. Elaborarea acestui demers presupune provocări semnificative, inclusiv în ceea ce privește garantarea de către autoritățile de supraveghere a respectării noilor cerințe și punerea în practică a acestora de către sectorul implicat. O mare atenție va trebui acordată reducerii la minimum a impactului cheltuielilor. O abordare orizontală va necesita, de asemenea, existența unei coordonări și a unui dialog suplimentar considerabil între autoritățile sectoriale de supraveghere existente, în vederea asigurării unei interpretări coerente și a unui angajament efectiv al acestora față de sectoarele lor.

Următoarele etape

Comisia Europeană va demara acum lucrările de elaborare a propunerilor detaliate, conform abordării legislative expuse în prezenta comunicare. Aceste lucrări presupun:

- Colectarea, cu ajutorul comitetelor autorităților din statele membre, al comitetelor tehnice sau al altor grupuri de părți interesate, de informații tehnice care să sprijine pregătirea acestor măsuri;

- Lansarea studiilor care să alimenteze elaborarea măsurilor legislative și a evaluării ulterioare a impactului;

- Publicarea, până la sfârșitul anului 2009, a unei prime schițe a formei și conținutului măsurilor descrise mai sus. Acest document va face obiectul consultării părților interesate.

[1] Este necesară o analiză suplimentară în vederea confirmării aplicării exacte a cerințelor în funcție de forma produsului structurat, deoarece este posibil ca în anumite circumstanțe să se aplice cerințele existente.

[2] Sondaj privind remunerațiile directorilor executivi și produsele de investiții cu amănuntul, realizat la nivelul UE în ianuarie 2009 cu ajutorul membrilor CFA Institute.