RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 39/32

Publicarea unei cereri în temeiul articolului 6 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 510/2006 al Consiliului privind protecția indicațiilor geografice și a denumirilor de origine ale produselor agricole și alimentare

(2009/C 39/10)

Prezenta publicare conferă dreptul de opoziție la cererea de înregistrare, în temeiul articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 510/2006 al Consiliului (1). Declarațiile de opoziție trebuie să parvină Comisiei în termen de șase luni de la data prezentei publicări.

REZUMAT

REGULAMENTUL (CE) NR. 510/2006 AL CONSILIULUI

„HAJDÚSÁGI TORMA”

NR. CE: HU-PDO-005-0391-21.10.2004

DOP ( X ) IGP ( )

Această fișă rezumat prezintă, cu titlu informativ, principalele elemente ale caietului de sarcini al produsului.

1. Autoritatea competentă din statul membru:

Denumire: Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium – Élelmiszerlánc-elemzési Főosztály Adresă: Kossuth Lajos tér 11. H-1055 Budapest Telefon (36-1) 301 44 19 Fax (36-1) 301 48 08 E-mail: zobore@fvm.hu

2. Grup:

Denumire: Hajdúsági Torma Termékpálya Bizottság (Hajdúsági TOTEB) (Horseradish Product Line Committee) Adresă: Diószegi út H-4002 Debrecen Telefon (36-52) 412 919 Fax (36-52) 442 545 E-mail: parmen@parmen.hu Componență: Producători/prelucrători ( X ) Alte categorii ( X )

3. Tip de produs:

Clasa 1.6: Fructe, legume și cereale proaspete sau prelucrate

4. Caiet de sarcini:

[rezumatul cerințelor prevăzute la articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 510/2006]

4.1. Denumire: „Hajdúsági torma”

4.2. Descriere: Denumirea de origine protejată „Hajdúsági torma” se acordă rădăcinii varietăților regionale ale plantei Armoracia rusticana (sin. A. lapathifolia) selecționate prin butășire în regiunea Hajdúság. Partea consumabilă a hreanului este rădăcina, sau rizomul, care se dezvoltă, într-un interval de 180 de zile de la plantare până la recoltare, prin îngroșarea rădăcinilor pivotante utilizate în anul precedent pentru înmulțire. Hreanul cultivat în regiunea Hajdúság are anumite caracteristici care îl deosebesc net de alte varietăți de hrean: frunze dese, de culoare verde închis, bogate, care se răsucesc în treimea superioară, rizomul drept, cilindric, maro deschis la exterior și de culoarea osului la interior. Nu are niciodată gust de lemn, iar conținutul relativ scăzut de alil-izotiocianat îi conferă savoarea picantă caracteristică, care, prin analogie cu ardeiul dulce „nobil”, este denumită „picantă-nobilă”.

Metoda de cultură uniformă, de plantare în straturi înalte, care s-a dezvoltat în regiunea de producție Hajdúság, asigură hreanului de Hajdúság un aspect uniform pe piață.

Butașul prezintă o excrescență de 3-4 cm, denumită „cap”, iar corpul cilindric are un diametru cuprins între 1,5 și 5 cm și o lungime între 20 și 35 cm. Metoda de plantare în straturi înalte, dezvoltată de-a lungul mai multor decenii, diferă de metoda de plantare mecanizată, în pantă, folosită în alte regiuni ale Europei, astfel încât hreanul de Hajdúság poate fi deosebit în mod clar și prin înfățișarea sa de hreanul cultivat cu alte metode de plantare.

Hreanul din regiunea de producție Hajdúság conține între 30 și 32 % substanță uscată. În formă uscată și răzălit, hreanul conține următoarele cantități de substanțe minerale principale (g/kg): P: 2,1; K: 25,3; S: 7,7; Ca: 5,9; Mg: 3,1. Acesta mai conține (în % din greutate): 3,68 fibre brute, 0,34 grăsimi brute, 2,2 cenușă brută, 1,08 zaharuri, 7,63 amidon, precum și 3,77 N. Conținutul în glucoză-fructoză-zaharoză se ridică la 11,8 % și conținutul de ulei de muștar (alil-izotiocianat) este în medie de 14,4 g/kg. Conținutul în vitamina C variază într-un interval mare (26-150 mg/100 g), depinzând în primul rând de condițiile climatice ale regiunii, precum și de faptul că exemplarele examinate fac parte din subvarietatea din nord sau din sud.

4.3. Aria geografică: Hreanul de Hajdúság se cultivă într-o zonă bine definită, compactă, din cadrul județului Hajdú-Bihar. Această zonă reprezintă regiunea de cultivare Hajdúság, cu următoarele localități cultivatoare: Debrecen (Debrecen-Haláp, Debrecen-Bánk), Létavértes, Újléta, Kokad, Álmosd, Bagamér, Vámospércs; Hosszúpályi, Monostorpályi, Nyírábrány, Nyíracsád, Nyírmártonfalva, Nyíradony.

4.4. Dovada originii: Hajdúsági-TOTEB este însărcinat cu coordonarea intereselor producătorilor și comercianților. Prin crearea unui grup de producători experți, acest organism poate garanta calitatea și cantitatea de hrean corespunzătoare exigențelor pieței, precum și prezentarea uniformă a produsului prin controlul eficient al producătorilor.

Pe durata întregului ciclu de cultivare producătorii țin la zi un jurnal de cultivare.

În jurnalul de cultivare trebuie precizate următoarele informații:

denumirea și datele de identificare ale cultivatorului,

locul de cultivare (nr. de înregistrare în cartea funciară, zonă etc.),

denumirea culturii premergătoare,

varietatea cultivată (în cazul în care se cunoaște),

data plantării și data recoltării,

data controalelor,

eventuala apartenență la o casă de comerț,

cantitatea comercializată și identitatea celui care a preluat-o sau a cumpărat-o.

Casele de comerț țin la zi un registru în care se înregistrează intrarea hreanului, astfel încât — pe baza denumirii cultivatorului sau pe baza numărului de identificare a acestuia — se poate stabili locul de proveniență al hreanului, precum și cantitatea scoasă pe piață. Acest registru se păstrează la dispoziția agenților de control.

Hreanul este comercializat într-un ambalaj pe care este indicat numărul de identificare al casei de comerț și numărul de identificare al fiecărui lot.

La cererea cultivatorului sau a comerciantului, Hajdúsági-TOTEB controlează întreg procesul de cultivare al cultivatorului și, în cazul îndeplinirii cerințelor, produsul poate fi prevăzut cu o inscripție distinctivă „Hajdúsági Torma Termékpálya Bizottság által ellenőrzött minőség” (calitate controlată de Hajdúsági Torma Termékpálya Bizottság). Baza pentru aceasta este dată de controlul de calitate organizat și efectuat de Hajdúsági-TOTEB în colaborare cu serviciul județean de protecție a plantelor și solului, control bazat pe luarea de probe pentru analize complexe (fizice, chimice, microbiologice).

Hajdúsági-TOTEB participă și la controlul respectării cerințelor legate de utilizarea indicației geografice și a utilizării legale a denumirii de origine.

4.5. Metodă de obținere: Caracterul unic al hreanului de Hajdúság este dat de metoda specială de plantare în straturi înalte. Solul umplut cu nutrimente este desfundat până la o adâncime de 50-60 cm, apoi în funcție de structura acestuia, se fac straturi înalte, de 30-40 cm cu distanța între ele de 90-100 cm, cu ajutorul unei rarițe sau a unui plug special. Straturile sunt apoi tăvălugite.

Materialul săditor se plantează în straturile astfel pregătite. Materialul săditor (butașii) este ales din rădăcinile pivotante din producția anului anterior și este reprezentat de segmente de rădăcină drepte, sănătoase, tăiate la ambele capete, fără ramificații, având o lungime cuprinsă între 25 și 30 cm și un diametru între 5 și 10 mm.

Butașii sunt recoltați toamna sau primăvara, aleși cu grijă, curățați, tăiați după însemnarea extremității cu muguri, după care aceștia sunt înrădăcinați în loturi conținând între 100 și 200 de bucăți.

Se sădește din ultima decadă a lunii martie până la sfârșitul lunii mai. Sădirea se realizează manual: cu ajutorul unei instrument special de plantare butașii sunt așezați vertical, cu extremitatea cu muguri în sus, la o adâncime de 3-4 cm. Zona astfel plantată este protejată de buruieni cu ierbicide.

La 3-4 săptămâni de la plantare — când butașii s-au prins — se procedează la alegerea lăstarilor. În acest moment se descoperă din straturi până la o adâncime de 4-5 cm și se copilesc, păstrându-se cel mai viguros din cele 1 până la 5 lăstare ieșite. Astfel fiecare plantă va avea „un singur cap”, iar partea subterană a lăstarului va crește vertical spre butaș, ceea ce este caracteristic regiunii.

În restul perioadei de cultivare, plantațiile sunt îngrijite cu atenție și protejate de dăunători și boli.

Calitatea și cantitatea corespunzătoare pot fi obținute doar prin irigare, metoda de irigare — de la irigarea prin inundare, până la metoda cea mai modernă de irigare picătură cu picătură — fiind lăsată la libera alegere a producătorilor.

Recoltarea începe la mijlocul lunii octombrie și, în general, se termină înainte de sosirea înghețului. Se poate întâmpla ca, din diverse motive, hreanul să nu fie recoltat toamna, dar acest lucru nu reprezintă o problemă deoarece planta supraviețuiește pe timp de iarnă fără pierderea calității și fără a fi prinsă de îngheț până la recoltarea din primăvară.

Procesul de recoltare: după îndepărtarea frunzelor, se taie rădăcina pivotantă la 50-60 cm adâncime de la coronamentul stratului înalt cu ajutorul unui tractor dotat cu un dispozitiv special în formă de U. Rădăcinile astfel dislocate se scot din pământ manual și se lasă câteva zile la uscat la soare.

Recolta este apoi pregătită pentru comercializare, conform solicitărilor cumpărătorului. În cursul curățării, se îndepărtează de pe hrean pământul și alte impurități, se taie frunzele și apoi se adună rădăcinile care pot fi folosite pentru înmulțire. La locul de preluare trebuie să ajungă doar hreanul clasificat, cu cel mult 5 % pământ pe el.

Clasificarea, respectiv preluarea hreanului de Hajdúság se face în funcție de următoarele criterii de calitate (este important de precizat că proprietățile intrinseci ale anumitor categorii sunt identice, diferă doar aspectul exterior al produsului): hreanul de categoria I este destinat exclusiv consumului în stare proaspătă, hreanul din celelalte categorii slujind în principal drept materie primă pentru prelucrarea industrială.

Categoria I-îi: Hreanul are suprafața netedă, este cilindric, fără ramificații, intact și sănătos; lungimea sa este mai mare de 20 cm, iar diametrul mai mare de 25 mm. Nu poate fi ofilit, atacat de dăunători sau crăpat. Rădăcina pivotantă este îndepărtată prin rupere. Frunzele rămase pe căpățână trebuie tăiate în așa fel încât hreanul să fie cât mai puțin distrus. Categoria a II-a: Toate caracteristicile acestei categorii sunt identice cu cele ale primei categorii, cu excepția diametrului care trebuie să fie mai mare de 20 mm. Categoria a III-a: În această categorie intră rizomii de peste 15 cm lungime și peste 15 mm în diametru, care prezintă urme de tăiere ca urmare a îndepărtării ramificațiilor sau care sunt ușor crăpați sau atacați de insecte. Categoria a IV-a: Rizomi mai slab dezvoltați și rădăcini pivotante mai groase. Nu pot avea urme de putrezire, trebuie să fie lungi de 10 cm și cu un diametru cel puțin 10 mm. Calitate tăiată: Este vorba de bucățile de hrean din categoriile I și II ale căror părți „atacate de ciuperci, putrezite sau mâncate de viermi” au fost îndepărtate. Partea îndepărtată nu poate reprezenta în total mai mult de o treime din hrean. Lungimea rizomilor este de cel puțin 17 cm, iar diametrul cel mai mare este de peste 20 mm. Calitate rădăcină: lungimea și diametrul nu contează, însă hreanul nu trebuie să prezinte substanțe străine, mucegai sau putregai.

Hreanul de Hajdúság este ambalat în funcție de exigențele cumpărătorului, în saci de plasă sau în saci din folie perforată. În funcție de cerere, hreanul din categoria I poate fi comercializat și individual, înainte de Paști și Crăciun, învelit în folie retractabilă.

4.6. Legătură: Istoric: Hreanul adus în bazinul carpatic de către vechii maghiari și hreanul care se găsea deja acolo erau hibrizi ai varietăților sălbatice. Însemnări despre cultivarea sa se găsesc din secolul al XVII-lea, iar în regiunea Hajdúság poate să fi ajuns la începutul secolului al XIX-lea. În această regiune cultura hreanului a luat amploare la sfârșitul anilor 1800 și începutul anilor 1900. Înainte de schimbarea secolului, hreanul se găsea ca plantă perenă în aproape toate grădinile de zarzavaturi din regiune. În secolul următor, la începutul anilor 1920, Szilágyi Gábor, care se ocupa de via Bagamér aparținând episcopiei Várad, a comandat din Austria hrean „gustos, nobil”, l-a aclimatizat și l-a multiplicat timp de mai mulți ani printr-o selecție atentă. Și satele din împrejurimi s-au lansat în cultura hreanului, iar zona actuală de cultură s-a creat în anii 1940-1950.

Factori naturali: Hreanul crește bine în zonele joase, cu atmosferă umedă, cu un sol afânat, bogat în humus și cu drenaj bun. Factorul natural cel mai important este calitatea terenului. Cu cât este mai afânat solul, cu atât se dezvoltă mai uniform și mai drept rădăcina. Structura afânată, aerarea și drenajul solului nisipos din câmpiile aluviale și mlăștinoase din zona de producție Hajdúság sunt excelente pentru producția de hrean. Când butașul continuă să crească în jos, trecând de baza stratului înalt, nu întâlnește nici un obstacol în solul afânat, astfel creșterea sa în lungime nu se oprește, iar rizomul obținut nu prezintă nici noduri și nici ramificații, ci este drept. Stratul de humus din solul câmpiei aluviale are o grosime de 100-110 cm, este deschis la culoare, conținutul de humus este de 1,5 %, iar apele curgătoare subterane se găsesc la 120-140 cm de suprafață. Pe acest tip de sol se poate începe mai repede cultivarea hreanului, iar solul va fi aerat chiar și în cazul unei vremi ploioase. Stratul de humus din solul câmpiei mlăștinoase are o grosime de 40-60 cm, e închis la culoare, conținutul de humus este de 1,5-2 %, iar apele curgătoare subterane se găsesc imediat sub stratul de humus. Pe acest tip de sol se poate obține producție bună mai ales în anii secetoși. Așa se explică faptul că mai demult, când irigarea era doar un vis pentru fermieri, terenul dădea totuși roade: pe vreme ploioasă se obținea producție bună pe terenurile aluviale, iar pe vreme secetoasă pe terenurile mlăștinoase. Și această circumstanță a contribuit la faptul că în regiunea Hajdúság se cultivă hrean de mai bine de 100 de ani.

Peisajul împădurit și relieful ondulat au dus la apariția „umbrei plimbărețe” deasupra culturilor, umbră care le protejează de lumina puternică a soarelui, împiedicând astfel formarea excesivă de ulei de muștar. Datorită acestui fapt, hreanul de Hajdúság are întotdeauna un gust picant care nu devine niciodată excesiv de tare.

Factori umani: Metoda de cultivare în straturi înalte este unică și specifică regiunii Debrecen. Prin cultivarea în straturi înalte și plantarea verticală a butașilor se asigură producția de rizomi drepți. Această tehnologie este rezultatul a aproape 100 de ani de „reflecție”. Producătorii se străduiesc, ținând seama de condițiile locale, să găsească soluții de reducere și înlocuire a cantității mari de lucru manual pe care în implică cultura hreanului cu ajutorul cailor și apoi al mașinilor. Pionierii cultivării hreanului vorbesc și despre desfundarea solului la o adâncime de 80-100 cm, cu toate că acest lucru nu a fost ușor de realizat în primele decenii ale secolului. Plugurile pentru crearea straturilor înalte și scoaterea hreanului nu puteau fi cumpărate din comerț, ci erau fabricate la comandă de fierarii locali. Elaborarea și perfecționarea a metodei de cultivare, care a avut drept rezultat caracterul unic al hreanului de Hajdúság, s-au transmis din tată în fiu. Selectarea continuă și bine-gândită a dus la apariția — prin selecție în urma butășirii — a unor varietăți locale care, în condițiile climatice și caracteristicile solului regiunii, dau cel mai mare randament cu cele mai bun conținut nutrițional.

4.7. Organism de control: Mezőgazdasági Szakigazgatási Hivatal (Biroul pentru agricultură), ca organ desemnat de control al calității legumelor și fructelor.

4.8. Etichetare:

— „Hajdúsági torma”,

— „denumire de origine protejată” sau abrevierea (DOP),

— denumirea casei de comerț,

— numărul de identificare al lotului, precum și, în cazul controlului efectuat de Hajdúsági-TOTEB:

— „Hajdúsági Torma Termékpálya Bizottság által ellenőrzött minőség” (calitate controlată de Hajdúsági Torma Termékpálya Bizottság).

În cazul ambalării în saci de plasă, produsele de categoria I-îi sunt puse în saci verzi, cele de categoria a II-a în saci roșii, cele de categoria a III-a în saci galbeni și cele de categoria a IV-a în saci verzi. Produsele de calitate tăiată sunt puse în saci galbeni, în timp ce produsele de calitate rădăcină pot fi puse în saci de orice culoare.

(1) JO L 93, 31.3.2006, p. 12.