Economia UE are nevoie de societăți comerciale solide și prospere care să poată funcționa fără probleme în cadrul pieței unice. Acestea joacă un rol esențial pentru promovarea creșterii economice, crearea de locuri de muncă și atragerea de investiții în Uniunea Europeană și aduc un plus de valoare economică și socială pentru societate în general. Pentru a atinge acest scop, societățile comerciale trebuie să funcționeze într-un mediu juridic și administrativ care să fie favorabil creșterii economice și adaptat noilor provocări economice și sociale ale unei lumi globalizate și digitale, dar care să permită, în același timp, realizarea altor interese publice legitime, cum ar fi protecția angajaților, a creditorilor și a acționarilor minoritari, și să ofere autorităților garanțiile necesare pentru a combate fraudele sau abuzurile.

Acționarii care nu au votat pentru fuziunile transfrontaliere sau nu au drept de vot ar urma să se poată retrage din societate (să își poată înstrăina acțiunile) și să primească o compensație adecvată. În plus, statele membre ar trebui, de asemenea, să se asigure că acei acționari ai societăților comerciale care fuzionează ce nu s-au opus fuziunii transfrontaliere, dar consideră că rata de schimb a acțiunilor propusă este inadecvată, pot contesta rata prevăzută în proiectul comun de fuziune transfrontalieră la o instanță națională. În plus, normele propuse asigură că angajații vor fi informați în mod corespunzător cu privire la implicațiile pentru angajați a fuziunii transfrontaliere planificate. Propunerea prevede, de asemenea, utilizarea de instrumente și proceduri digitale pe tot parcursul procedurii de fuziune transfrontalieră, precum și efectuarea de schimburi de informații pertinente prin intermediul registrelor interconectate ale comerțului. În cele din urmă, propunerea introduce noi posibilități pentru derularea, după caz, a unor proceduri simplificate.

Ulterior, societatea comercială ar urma să ia o decizie, în cadrul adunării generale, cu privire la realizarea transformării transfrontaliere. Această decizie, împreună cu informațiile și documentele relevante, ar urma apoi să fie prezentată autorității naționale competente din statul membru de plecare, care este responsabilă să decidă dacă eliberează sau nu un certificat prealabil transformării. Controalele efectuate de către autoritatea respectivă ar consta în două eventuale etape: în timpul primei etape, limitate la o lună, autoritatea competentă ar urma să verifice dacă transformarea transfrontalieră este legală. Autoritatea ar urma să stabilească dacă toate condițiile de transformare transfrontalieră prevăzute în directivă și în legislația națională sunt îndeplinite, inclusiv dacă societatea comercială este solvabilă, dacă majoritatea necesară a acționarilor a aprobat transformarea în cadrul unei adunări generale și dacă angajații, acționarii minoritari și creditorii sunt protejați în măsura prevăzută de directivă. În această fază autoritatea ar urma să stabilească și dacă operațiunea vizată este sau nu un aranjament artificial. Dacă la expirarea perioadei de o lună prevăzute pentru prima fază a verificării, autoritatea nu are obiecții, aceasta ar urma să elibereze un certificat prealabil transformării. Dacă la expirarea perioadei de o lună autoritatea este sigură că transformarea transfrontalieră este ilegală, aceasta ar urma să refuze acordarea certificatului prealabil transformării. Alternativ, dacă la expirarea perioadei de o lună autoritatea are motive serioase de îngrijorare în legătură cu legalitatea transformării, aceasta ar urma să informeze societatea că va efectua o analiză aprofundată în ceea ce privește existența unui abuz de drept, astfel cum se menționează anterior. Termenul în care analiza aprofundată trebuie încheiată și o decizie finală trebuie adoptată este de două luni.

Prezenta propunere va completa și va modifica normele existente de drept al UE în materie de societăți comerciale care sunt în prezent codificate în Directiva (UE) 2017/1132. Propunerea are ca obiectiv să revizuiască normele existente privind fuziunile transfrontaliere și să ofere un cadru juridic adecvat și clar pentru societățile comerciale care doresc să se divizeze sau să își transfere sediul social la nivel transfrontalier. Din punct de vedere procedural normele propuse sunt pe deplin coerente cu normele existente, vizând facilitarea activităților transfrontaliere ale societăților prin intermediul fuziunilor transfrontaliere; din punct de vedere material, normele propuse sunt pe deplin în concordanță cu principiul libertății de stabilire consacrat în articolele 49-55 din TFUE, precum și cu imperativul de a oferi protecție angajaților, acționarilor minoritari și creditorilor. În plus, propunerea este coerentă cu normele privind mobilitatea transfrontalieră care sunt prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 2157/2001 al Consiliului. De asemenea, normele propuse sunt în concordanță cu abordarea adoptată în normele UE privind drepturile acționarilor din Directiva 2007/36/CE și cu normele privind legea aplicabilă în temeiul Regulamentului 2015/848 privind procedurile de insolvență.

Ulterior, societatea comercială care face obiectul divizării ar urma să ia o decizie, în cadrul adunării generale, cu privire la realizarea divizării transfrontaliere. Această decizie, împreună cu informațiile și documentele relevante, ar urma apoi să fie prezentată autorității competente din statul membru al societății care face obiectul divizării, care este responsabilă să decidă dacă eliberează sau nu un certificat prealabil divizării. Controalele efectuate de către autoritatea respectivă ar urma să constea în două faze: una obligatorie, cealaltă opțională. În prima fază, limitată la o lună, autoritatea competentă ar urma să verifice dacă divizarea transfrontalieră este legală. Autoritatea ar urma să stabilească dacă toate condițiile de divizare transfrontalieră prevăzute în directivă și în legislația națională sunt îndeplinite, inclusiv dacă societatea comercială este solvabilă, dacă majoritatea necesară a acționarilor a aprobat divizarea transfrontalieră în cadrul unei adunări generale și dacă angajații, acționarii minoritari și creditorii sunt protejați în măsura prevăzută de directivă. De asemenea, autoritatea ar urma să stabilească dacă operațiunea reprezintă un aranjament artificial pentru a obține avantaje fiscale necuvenite sau pentru a prejudicia în mod nejustificat drepturile legale sau contractuale ale angajaților, ale creditorilor sau ale membrilor minoritari. Dacă la expirarea perioadei de o lună autoritatea nu are obiecții, aceasta ar urma să elibereze un certificat prealabil divizării; dacă este sigură că divizarea transfrontalieră este ilegală, ar urma să adopte o decizie prin care să refuze acordarea certificatului prealabil divizării; sau dacă are motive serioase să considere că divizarea ar putea fi ilegală, autoritatea ar urma să informeze societatea care a solicitat divizarea că va efectua o anchetă aprofundată pentru a examina în detaliu existența unui abuz de drept, astfel cum s-a menționat anterior. Analiza aprofundată trebuie să se încheie cu adoptarea unei decizii finale în termen de două luni de la inițierea anchetei aprofundate.

Evaluarea ex post a actualei Directive privind fuziunile transfrontaliere a fost efectuată pe baza criteriilor de evaluare, în concordanță cu cerințele privind o mai bună legiferare. Principalele documente de care s-a ținut seama la evaluare au fost studiul The Application of the Cross-Border Mergers Directive(Aplicarea Directivei privind fuziunile transfrontaliere), realizat de un contractant extern pentru Comisie, alte studii și două consultări publice (2015 și 2017) care au colectat opiniile părților interesate cu privire la modul de funcționare a fuziunilor transfrontaliere.

Analiza a avut drept rezultat o evaluare generală pozitivă a Directivei privind fuziunile transfrontaliere în ceea ce privește eficacitatea, eficiența, relevanța, coerența și valoarea adăugată europeană. În general, Directiva privind fuziunile transfrontaliere a generat o intensificare semnificativă a fuziunilor transfrontaliere, în concordanță cu obiectivul său de a facilita fuziunile transfrontaliere și de a spori oportunitățile oferite de piața internă.

Cu toate acestea, în ciuda evaluării în general pozitive, au fost identificate anumite probleme care împiedică eficacitatea și eficiența deplină a directivei. Principalele obstacole se referă la lipsa de armonizare a normelor de fond, în special a celor privind protecția creditorilor și a acționarilor minoritari, precum și lipsa unei proceduri accelerate (adică simplificate) în directivă. Utilizarea mai frecventă a interconectării registrelor comerțului ar putea spori sinergiile și, astfel, coerența cu alte acte legislative din domeniul dreptului societăților comerciale.

Prezenta propunere este coerentă cu evaluarea și urmărește să remedieze principalele deficiențe existente ale normelor privind fuziunile transfrontaliere identificate în evaluare.

Consultări cu părțile interesate

Comisia a implicat în mod activ părțile interesate și a desfășurat ample consultări pe parcursul întregului proces de evaluare a impactului. Consultările au constat în derularea unei consultări publice online, organizarea de întâlniri cu părțile interesate, inclusiv a unor discuții cu experții statelor membre, precum și în efectuarea mai multor studii. Informațiile colectate prin aceste mijloace au fost folosite pentru redactarea propunerii.

În 2012, Comisia a efectuat o consultare publică pentru a evalua principalele puncte de vedere ale părților interesate cu privire la dreptul european al societăților comerciale și a stabili prioritățile viitoare în această materie. S-au primit 496 de răspunsuri de la o paletă largă de părți interesate, cum ar fi autorități publice, sindicate, societatea civilă, federații patronale, profesii liberale, investitori, universități, grupuri de reflecție, consultanți și persoane fizice. Marea majoritate a părților interesate s-a concentrat pe îmbunătățirea mediului de afaceri și pe încurajarea mobilității transfrontaliere. De asemenea, s-a pus accentul pe îmbunătățirea protecției creditorilor, a acționarilor și a angajaților în situații transfrontaliere, precum și pe facilitarea creării de întreprinderi și încurajarea concurenței din perspectiva reglementării. În 2013 s-a lansat o consultare publică online mai detaliată cu privire la transferurile transfrontaliere ale sediilor sociale ale societăților, cu scopul de a obține informații mai detaliate cu privire la costurile suportate de societățile care își transferă sediul social în străinătate și la beneficiile pe care le-ar putea aduce o acțiune a UE în acest sens. În total s-au primit 86 de răspunsuri de la autorități publice, sindicate, societatea civilă, societăți comerciale, organizații patronale, persoane fizice și universități, ceea ce a permis o reprezentare largă a societății. Răspunsurile au venit din 20 de state membre ale UE, dar și din afara UE. S-a constatat că majoritatea respondenților, care ar lua în considerare posibilitatea de a-și transfera societățile transfrontalier, ar sprijini introducerea unei proceduri de transformare. Printre motivele invocate de respondenți pentru a-și justifica răspunsul afirmativ se numără avantajele economice, economiile de costuri pentru piața internă și posibilitățile mai ample pentru IMM-uri de a efectua transferuri transfrontaliere. În plus, o majoritate de 43 % din respondenți a considerat că jurisprudența CJUE nu oferă suficientă claritate în acest domeniu.

În 2015 s-a lansat o nouă consultare publică privind fuziunile și divizările transfrontaliere. S­au primit 151 de răspunsuri. În ceea ce privește divizările transfrontaliere, introducerea unei noi proceduri a fost salutată de către respondenți deoarece majoritatea participanților au identificat protecția creditorilor, a acționarilor minoritari și a drepturilor angajaților ca fiind principalele chestiuni care trebuie abordate. Aproximativ 72 % din respondenții care și-au exprimat o opinie au considerat că armonizarea cerințelor legale privind divizările transfrontaliere ar ajuta întreprinderile și ar facilita activitățile transfrontaliere prin reducerea costurilor direct legate de divizarea transfrontalieră. Aspectele procedurale, precum și protecția părților interesate au fost identificate ca fiind elementele-cheie care ar trebui abordate. În plus, 68 % din respondenți au invocat insecuritatea juridică generată de lipsa de reguli la nivelul UE ca fiind principalul obstacol în calea finalizării unei divizări transfrontaliere și 51 % din respondenți au invocat durata și complexitatea procedurilor actuale ca fiind deosebit de problematice. În ceea ce privește fuziunile transfrontaliere, 88 % din respondenți s-au declarat în favoarea armonizării protecției creditorilor - dintre care 75 % au fost în favoarea unei armonizări depline. Marea majoritate a acestora au considerat că o garanție ar fi cea mai bună formă de protecție și că ar trebui armonizată data de la care începe perioada de protecție a creditorilor. În plus, în ceea ce privește protecția acționarilor minoritari, o majoritate de 66 % s-a exprimat în favoarea armonizării, iar 71 % din acest procent - în favoarea unei armonizări maxime. 70 % din cei care preferă o armonizare deplină au considerat că acționarilor minoritari ar trebui să li se acorde un drept de ieșire în schimbul unei compensații bănești adecvate. În plus, 62 % dintre respondenți au salutat introducerea unei proceduri accelerate.

Cea mai recentă consultare publică privind dreptul societăților comerciale a fost lansată în 2017. Aceasta s-a derulat în perioada 10 mai - 6 august 2017 și în cadrul său s-au primit 207 răspunsuri. Având în vedere viitoarea inițiativă, Comisia a solicitat răspunsuri la întrebări detaliate cu privire la deficiențele cadrului legal al UE și la materiile pe care respondenții le consideră prioritare. Rezultatele consultării au arătat un sprijin larg pentru transformările transfrontaliere din partea statelor membre și a părților interesate, întrucât aproximativ 85 % din toți respondenții au fost de părere că ar trebui să existe un instrument UE în această materie. În ceea ce privește defalcările pe părți interesate, toate autoritățile publice au fost de acord că lipsa unor norme procedurale pentru transformări constituie, într-adevăr, obstacole pe piața internă și că UE ar trebui să găsească soluții la această problemă. Mai multe autorități au declarat că sunt mai preocupate de chestiunea sediului decât de mecanismele de protecție a părților interesate și au afirmat că ar sprijini o inițiativă privind transformarea în măsura în care societățile ar urma să își poată muta sediul real în scopuri exclusiv economice, și nu să transfere societăți de tip „cutie poștală” în scopuri frauduloase.

Grupurile de întreprinderi au sprijinit introducerea unei proceduri de transformare într-un procent similar cu cel al autorităților publice. Aproximativ 44 % din grupurile de întreprinderi au considerat acest aspect ca o prioritate absolută a UE, 22 % o prioritate și 22 % o prioritate scăzută. Sindicatele și notarii și-au exprimat un sprijin moderat pentru adoptarea de norme noi de procedură referitoare la transformare (74 % și, respectiv, 79 % considerându-le prioritate scăzută pentru UE). Atât sindicatele, cât și CNUE (organismul de reprezentare a notarilor) au dorit să sublinieze că societăților comerciale ar trebui să li se permită să își transfere sediul social dacă acesta este dublat de transferul sediului real, iar sindicatele au subliniat și necesitatea unui instrument orizontal referitor la drepturile la informare, la consultare și la participare ale angajaților. Mediul universitar a fost, de asemenea, în general, în favoarea introducerii unei proceduri de transformare. Anumiți reprezentanți ai mediului academic au susținut că statele membre ar trebui să își poată stabili propriile cerințe pentru recunoașterea operațiunii în temeiul legislației lor și că impunerea sau nu a cerinței transferării sediului real ar trebui, de asemenea, să fie lăsată la latitudinea statelor membre. S-a mai susținut și că digitizarea ar trebui să fie utilizată cât mai mult posibil (de exemplu, pentru publicarea de informații și comunicarea dintre registrele comerțului). Alți respondenți au sugerat că un stat membru ar trebui să aibă posibilitatea de a bloca o transformare doar în circumstanțe cu totul excepționale, din motive de interes public.

În ceea ce privește fuziunile transfrontaliere, la fel ca în cazul consultării publice din 2015, majoritatea părților interesate care au răspuns la consultarea din 2017 au identificat aceleași aspecte ca fiind problematice: protecția drepturilor creditorilor, ale acționarilor minoritari și ale angajaților.

Majoritatea autorităților publice naționale care au răspuns la consultarea din 2017 au fost de părere că există probleme în ceea ce privește actualele norme privind fuziunile transfrontaliere și că aceste probleme ar putea constitui obstacole în calea bunei funcționări a pieței interne, dar într-o măsură diferită. Au existat reacții diferite cu privire la gradul de prioritate care trebuie acordat unei acțiuni a UE care să modifice normele existente. În ceea ce privește garanțiile, toate autoritățile publice naționale care au răspuns au fost de părere că ar trebui avute în vedere măsuri de protecție a creditorilor, în timp ce 70 % au fost de părere că ar trebui avute în vedere și măsuri de protecție a acționarilor minoritari. 80 % din respondenți au considerat că este important să se armonizeze aspectele procedurale și materiale de protecție a creditorilor și 50 % au considerat important ca acționarii minoritari să poată să blocheze fuziunea și să se opună schimbului de acțiuni.

De asemenea, organizațiile patronale care au răspuns la consultarea din 2017 au fost de acord, în mare, cu necesitatea de a modifica Directiva privind fuziunile transfrontaliere. Observațiile formulate de organizațiile patronale au vizat simplificarea normelor (o procedură accelerată), norme armonizate pentru protecția creditorilor și a acționarilor minoritari, norme simplificate pentru protecția angajaților și eliminarea cerinței referitoare la semnarea procedurilor de fuziune de notarii publici, cum este cazul în anumite state membre.

Similar, sindicatele au fost de asemenea receptive la modificarea normelor privind fuziunile transfrontaliere. Acestea au pus însă accentul pe consolidarea protecției angajaților prin consolidarea drepturilor la informare, la consultare și la participare. Pe de altă parte, notarii au fost de părere, într-o majoritate covârșitoare, că directiva existentă funcționează foarte bine și că nu este necesară o nouă măsură a UE în acest domeniu.

În ceea ce privește divizările transfrontaliere, toate autoritățile publice care au răspuns la consultarea publică au fost în favoarea unor noi norme în acest domeniu, în timp ce 40 % au considerat această inițiativă o prioritate absolută a UE.

Organizațiile patronale s-au exprimat ferm în favoarea noilor norme, 44 % considerându-le o prioritate absolută, iar 26 % - o prioritate. Notarii și-a exprimat un sprijin moderat pentru o nouă inițiativă. Sindicatele au fost extrem de sceptice în ceea ce privește divizările din cauza riscurilor pentru angajați, dar au susținut că, în cazul în care statele membre ar decide în mod favorabil cu privire la divizări, regulile cu privire la informarea și consultarea angajaților ar trebui să fie consolidate.

Ca o observație generală, marea majoritate a respondenților care s-au pronunțat în favoarea unei noi proceduri pentru divizările transfrontaliere au susținut că procedura ar trebui să urmărească îndeaproape procedura prevăzută în Directiva existentă privind fuziunile transfrontaliere.

Opiniile părților interesate au fost colectate și cu ocazia unei serii de reuniuni. Procesul de consultare privind pachetul privind dreptul societăților comerciale în cadrul Grupului de experți în materia dreptului societăților comerciale (CLEG) a început în 2012. În perioada 2012-2014, reuniunile CLEG s-au axat pe Planul de acțiune din 2012 privind dreptul societăților comerciale și guvernanța corporativă, iar în perioada 2015-2016, reuniunile s-au concentrat pe elementele legate de digitizare. În 2017, au avut loc trei reuniuni ale CLEG, în cadrul cărora s-au discutat concret aspecte relevante pentru pachetul privind legea societăților comerciale (și anume digitizarea, fuziunile, divizările și transformările transfrontaliere). În cadrul acestor reuniuni, Comisia a invitat experții statelor membre să își exprime opiniile cu privire la chestiuni specifice.